القمة الأولى لمجموعة الستة

بعد الأزمة النفطية في عام 1973 وفترة الركود الاقتصادية التي تبعتها، ظهر مفهوم تجمع للدول الأكثر تصنيعاً. في عام 1974 أنشأت الولايات المتحدة المجموعة في تجمع غير رسمي للمسؤولين الاقتصاديين من الولايات المتحدة الأمريكية والمملكة المتحدة وألمانيا الغربية واليابان وفرنسا. أما في عام 1975 فقد دعا الرئيس الفرنسي فاليري جيسكار ديستان زعماء حكومات ألمانيا الغربية وإيطاليا واليابان والمملكة المتحدة والولايات المتحدة الأمريكية إلى قمة في رامبوليت، المكان الذي أتفق فيه الزعماء الستة على تنظيم اجتماع سنوي تحت رئاسة متناوبة، مشكلين بذلك مجموعة الستة. لتصبح فيما بعد مجموعة الدول الصناعية السبع ثم مجموعة الثماني.


世界選手権自転車競技大会トラックレース1977

世界選手権自転車競技大会トラックレース1977はベネズエラ・サンクリストバルで開催された。1977年8月31日、プロ・スプリント決勝が行われ、準決勝で同種目2連覇中のオーストラリアのジョン・ニコルソンを下した中野浩一と菅田順和の日本人選手同士が対決し、中野が日本人選手として初めて同大会・同種目を優勝。またこの大会の優勝が10連覇達成の第一歩となった。


Die 67. UCI-Bahn-Weltmeisterschaften fanden vom 22. bis 26. August 1977 im venezolanischen San Cristóbal statt. Damit wurden nach 1968 (Montevideo) zum zweiten Mal Bahn-Weltmeisterschaften in Südamerika ausgetragen. Diese WM hatte nach Ansicht des "Radsport" einen „Hauch von Abenteuer und Exotik“.


Campionati del mondo di ciclismo su pista 1977

I campionati del mondo di ciclismo su pista 1977 si svolsero a San Cristóbal, in Venezuela, nel 1977.


Campeonato Mundial de Ciclismo em Pista de 1977

O LXXIV Campeonato Mundial de Ciclismo em Pista celebrou-se em San Cristóbal (Venezuela) entre o 22 e o 26 de agosto de 1977 baixo a organização da União Ciclista Internacional (UCI) e a Federação Venezuelana de Ciclismo.


Campionat del món de ciclisme en pista de 1977

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1977 es va celebrar a San Cristóbal (Veneçuela) del 22 al 26 d'agost de 1977.


Championnats du monde de cyclisme sur piste 1977

Les championnats du monde de cyclisme sur piste 1977 ont eu lieu à San Cristóbal au Venezuela. Douze épreuves sont disputées : 10 par les hommes (3 pour les professionnels et 7 pour les amateurs) et deux par les femmes.


74. Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Torowym 1977 odbyły się w wenezuelskim San Cristóbal. W programie mistrzostw znalazło się dwanaście konkurencji: sprint i wyścig na dochodzenie dla kobiet, a dla mężczyzn: sprint, wyścig na dochodzenie, wyścig ze startu zatrzymanego zarówno dla zawodowców jak i amatorów, wyścig drużynowy na dochodzenie zawodowców, wyścig tandemów, wyścig na 1000 m oraz jedna nowa konkurencja – wyścig punktowy amatorów.


The 1977 UCI Track Cycling World Championships were the World Championship for track cycling. They took place in San Cristóbal, Venezuela in 1977. Twelve events were contested, 10 for men (3 for professionals, 7 for amateurs) and 2 for women.


Campeonato Mundial de Ciclismo en Pista de 1977

El LXXIV Campeonato Mundial de Ciclismo en Pista se celebró en San Cristóbal (Venezuela) entre el 22 y el 26 de agosto de 1977 bajo la organización de la Unión Ciclista Internacional (UCI) y la Federación Venezolana de Ciclismo.


ジェノヴァ国際博覧会（ジェノヴァこくさいはくらんかい, International Exhibition Genoa'92 Colombo'92, Genoa Expo 1992）は、1992年5月15日から8月15日までイタリアのジェノヴァで開催された国際博覧会（特別博）である。テーマは「クリストファー・コロンブス、船と海」。54ヶ国・機関が参加し、会期中169万人が来場した。


L'Esposizione internazionale specializzata Genova '92 - Colombo '92 (in francese "Exposition Internationale spécialisée Genoa '92 Colombo '92"; in inglese "International Exhibition Genoa '92 Colombo '92") o più informalmente Expo 1992, si tenne a Genova (Italia) dal 15 maggio al 15 agosto 1992, col tema "Cristoforo Colombo - La nave e il mare".


L'Exposition internationale de Gênes 1992, ou Colombo '92, est une exposition spécialisée qui se tient du au à Gênes, en Italie. Cinquante-quatre pays sont présents à la manifestation, qui enregistre en trois mois visiteurs.


L'Esposizione Internazionale Specializzata Genova '92 - Colombo '92 (in English "International Exhibition Genoa '92 - Colombo '92") or more informally Expo 1992, was held in Genoa, Italy from 15 May to 15 August 1992. The theme was "Christopher Columbus, The Ship and the Sea", and the Expo was timed to celebrate the 500 years since the discovery of America by the Genoese sailor Christopher Columbus. Because of the theme, the expo was also known as "Colombiadi". It was a specialized Exhibition with 54 countries represented. Total visitors were 694,800. The exposition ran at the same time as the larger and longer duration Seville Expo '92, a Universal Exposition, held in the city from whose port (on the Guadalquivir) Columbus had sailed in 1492. The expo's logo was a "500" number with Genoa's flag; the mascot was a cat dressed like Christopher Columbus called "Gatto Cristoforo"


Exposición Internacional de Génova (1992)

La Exposición Especializada de Génova de 1992 estuvo regulada por la Oficina Internacional de Exposiciones y tuvo lugar del 15 de mayo al 15 de agosto de 1992 en Génova, Italia. El tema fue: Cristóbal Colón, el barco y la mar.


ラス・ピエドラスの戦い(La Batalla de Las Piedras)とは、ホセ・ヘルバシオ・アルティーガスのバンダ・オリエンタル革命軍と、スペイン帝国軍との戦いである。


La battaglia di Las Piedras fu uno scontro bellico combattuto il 18 maggio 1811 nel contesto delle guerre d'indipendenza ispanoamericana tra le truppe realiste fedeli al viceré Francisco Javier de Elío e le milizie della "Banda Oriental" sollevatesi alle autorità coloniali spagnole.


La bataille de Las Piedras fut livrée le lors de la guerre d'indépendance de l'Uruguay, alors appelée la "Banda Oriental", pour se libérer de l'emprise de l'empire colonial espagnol.


Bitwa pod Las Piedras – starcie zbrojne, które miało miejsce 18 maja 1811 w trakcie wojen niepodległościowych w Ameryce Łacińskiej (wojna o niepodległość Urugwaju).


The Battle of Las Piedras was fought on May 18, 1811 as part of the Uruguayan struggle for independence.


La batalla de Las Piedras fue el primer triunfo importante de José Gervasio Artigas al mando del ejército patriota de la Junta Grande de las Provincias Unidas del Río de la Plata en el territorio de la Banda Oriental. En ella venció a las fuerzas realistas del gobernador de Montevideo y nuevo virrey del Río de la Plata, Francisco Javier de Elío, a media tarde del 18 de mayo de 1811.


第1回ベルリン国際映画祭

第1回ベルリン国際映画祭は1951年6月6日から18日まで開催された。


Internationale Filmfestspiele Berlin 1951

Die ersten Internationalen Filmfestspiele Berlin fanden vom 6. bis 18. Juni 1951 statt.


1-й Берлинский международный кинофестиваль прошёл с 6 по 18 июня, 1951 года в Западном Берлине.


La 1ª edizione del Festival internazionale del cinema di Berlino si è svolta al Titania-Palast di Berlino dal 6 al 17 giugno 1951.


Festival Internacional de Cinema de Berlim 1951

A 1ª edição anual do Festival Internacional de Cinema de Berlim foi realizado entre os dias 6 a 17 de junho de 1951. O filme de abertura foi "Rebecca", de Alfred Hitchcock. Neste primeiro Festival de Berlim, o prêmio Urso de Ouro foi introduzido, que foi atribuído ao melhor filme em cada uma das cinco categorias: drama, comédia, crime ou aventura, musical e documentário. Este prêmio desapareceu no ano seguinte, em parte porque os filmes nesse ano foram votados pelo público.


El 1r Festival Internacional de Cinema de Berlín es va celebrar entre el 6 i 17 de juny de 1951. La pel·lícula amb la qual es va realitzar l'obertura del festival va ser "Rebecca" d'Alfred Hitchcock. En aquell primer any de lliurament, es va introduir el premi d'Os d'Or i fou atorgat a la millor pel·lícula en cadascuna de les cinc categories; drama, comèdia, crim o d'aventura, musical i documentals. Aquest sistema va ser clausurat l'any vinent, ja que les pel·lícules serien votades pel públic.


La Berlinale 1951 est la du festival du film de Berlin, qui s'est déroulée du au . Le film présenté en ouverture est "Rebecca", d'Alfred Hitchcock. Il avait été interdit de diffusion en Allemagne par les nazis au moment de sa sortie en 1940. Le jury est composé uniquement de personnalités de nationalité allemande.


1. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Berlinie – pierwszy Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Berlinie odbył się w roku 1951.


The 1st annual Berlin International Film Festival was held from 6 to 17 June 1951 at the Titiana-Palast cinema. The opening film was Alfred Hitchcock's "Rebecca". At this very first Berlin Festival, the Golden Bear award was introduced, and it was awarded to the best film in each of five categories: drama, comedy, crime or adventure, music film, and documentary. This system disappeared already the following year because FIAPF (Federation Internationale des Associations des Producteurs de Films) stated that the awarding of prizes by an expert jury was reserved for "A-festivals" only. Instead, the next year's festival awards were voted on by the audience.


Festival Internacional de Cine de Berlín 1951

La 1ª entrega anual del Festival de Cine de Berlín se celebró entre el 6 y 17 de junio de 1951. La película con la que se realizó la abertura del festival fue "Rebecca" de Alfred Hitchcock. En aquel primer año de entrega, el oso de oro se introdujo en los premios y se le otorgó a la mejor película en cada una de las cinco categorías; drama, comedia, crimen o de aventura, musical y documentales. Este sistema fue clausurado en el próximo año, ya que las películas serían votadas por el público.


メルボルン万国博覧会（メルボルンばんこくはくらんかい, Expo 1880）は、1880年10月1日から1881年4月30日までオーストラリアのメルボルンで開催された国際博覧会である。33ヶ国が参加し、会期中133万人が来場した。このとき会場の中心として建設された王立展示館は、2004年に世界遺産に登録されている。


Melbourne International Exhibition (1880)

Die Weltausstellung 1880 in Melbourne (en: "International Exhibition of Arts, Manufactures and Agricultural and Industrial Products of All Nations") war die achte vom Bureau International des Expositions (BIE) anerkannte Weltausstellung. Sie fand zwischen dem 1. Oktober 1880 und dem 30. April 1881 statt. Als Ausstellungsgelände nutzte man die heutigen Carlton Gardens, die man speziell für die Ausstellung von einer kahlen Ebene in eine Grünfläche verwandelt hatte.


Всемирная выставка (1880)

Всемирная выставка в Мельбурне — 8-я Всемирная выставка, официально признанная Международным бюро выставок (BIE). Стала первой официальной Всемирной выставкой в Южном полушарии .


L'Esposizione universale del 1880 (ufficialmente "Melbourne International Exhibition") si svolse nella città di Melbourne, presso l'edificio Royal Exhibition Building che si trova all'interno dei Carlton Gardens, dal 1º ottobre 1880 al 30 aprile del 1881 e vide la partecipazione di 1,3 milioni di visitatori provenienti da tutto il Mondo.


A Exposição Internacional de Melbourne foi a oitava feira mundial reconhecida pelo Bureau International des Expositions e a primeira oficial a acontecer no Hemisfério Sul.


L'Exposició Universal de Melbourne va tenir lloc de l'1 d'octubre al 30 d'abril de 1880 al Royal Exhibition Building de Melbourne, Austràlia. El tema d'aquesta exposició va ser "Art, fabricacions, agricultura i productes industrials de totes les nacions".


Verdensutstillingen i Melbourne i 1880 (Melbourne International Exhibition) var den andre verdensutstillingen som ble avholdt i Australia (den første var i Sydney året før). Utstillingen ble avholdt fra 1. oktober 1880 til 30. april 1881. Utstillingen hadde 1,5 millioner besøkende, mens Melbourne hadde en befolkning på bare 280 000.


L'Exposition internationale de Melbourne ("Melbourne International Exhibition") s'est tenue du au . Ce fut la deuxième Exposition en Australie, la première ayant eu lieu l'année précédente à Sydney. Cette Exposition attira 1,459 million de visiteurs mais clôtura sur une perte de .


The Melbourne International Exhibition is the eighth World's fair officially recognised by the Bureau International des Expositions (BIE) and the first official World's Fair in the Southern Hemisphere.


La Exposición Universal de Melbourne (1880) tuvo lugar del 1 de octubre de 1880 al 30 de abril de 1881 en Melbourne, Australia.


Melbourne International Exhibition blev afholdt fra 1. oktober 1880 til 1. april 1881. Det var den anden internationale udstilling afholdt i Australien, men den første officielle verdensudstilling i landet. 1.5 millioner mennesker besøgte udstillingen. Melbournes befolkning var, på den tid, 280.000.


第11回ベルリン国際映画祭

第11回ベルリン国際映画祭は1961年6月23日から7月4日まで開催された。


Internationale Filmfestspiele Berlin 1961

Die Internationalen Filmfestspiele Berlin 1961 fanden vom 23. Juni bis zum 4. Juli 1961 statt.


11-й Берлинский международный кинофестиваль прошёл с 23 июня по 4 июля, 1961 года в Западном Берлине.


L'11ª edizione del Festival internazionale del cinema di Berlino si è svolta a Berlino dal 23 giugno al 4 luglio 1961, con lo Zoo Palast come sede principale. Direttore del festival è stato per l'undicesimo anno Alfred Bauer.


یازدهمین جشنواره بین‌المللی فیلم برلین

یازدهمین دوره جشنواره بین‌المللی فیلم برلین ۲۴ ژوئن تا ۵ ژوئیه ۱۹۶۱ ادامه پیدا کرد. که در نهایت فیلم شب برنده خرس طلایی شد.


Festival Internacional de Cinema de Berlim 1961

A 11ª edição anual do Festival Internacional de Cinema de Berlim foi realizado entre os dias 23 de junho a 4 de julho de 1961. O Urso de Ouro foi concedido ao filme italiano "La notte", dirigido por Michelangelo Antonioni.


L'11è Festival Internacional de Cinema de Berlín va tenir lloc entre el 23 de juny i el 4 de juliol de 1961. L'Os d'Or fou atorgat a la pel·lícula italiana "La notte" dirigida per Michelangelo Antonioni.


11. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Berlinie

Nagrody przyznane na festiwalu filmowym w Berlinie w roku 1961


The 11th annual Berlin International Film Festival was held from 23 June to 4 July 1961. The Golden Bear was awarded to the Italian film "La notte" directed by Michelangelo Antonioni.


第10回ベルリン国際映画祭

第10回ベルリン国際映画祭は1960年6月24日から7月5日まで開催された。


Internationale Filmfestspiele Berlin 1960

Die Internationalen Filmfestspiele Berlin 1960 fanden vom 24. Juni bis zum 5. Juli 1960 statt.


10-й Берлинский международный кинофестиваль прошёл с 24 июня по 5 июля, 1960 года в Западном Берлине.


La 10ª edizione del Festival internazionale del cinema di Berlino si è svolta a Berlino dal 24 giugno al 5 luglio 1960, con lo Zoo Palast come sede principale. Direttore del festival è stato per il decimo anno Alfred Bauer.


El 10è Festival Internacional de Cinema de Berlín va tenir lloc entre el 24 de juny i el 5 de juliol de 1960. L'Os d'Or fou atorgat a la pel·lícula espanyola "El Lazarillo de Tormes" dirigida per César Fernández Ardavín.


La Berlinale 1960 était le festival du film de Berlin et s'est déroulée du au .


10. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Berlinie

Nagrody przyznane na festiwalu filmowym w Berlinie w roku 1960


The 10th annual Berlin International Film Festival was held from 24 June to 5 July 1960. The Golden Bear was awarded to the Spanish film "El Lazarillo de Tormes" directed by César Fernández Ardavín.


第21回ベルリン国際映画祭

第21回ベルリン国際映画祭は1971年6月25日から7月6日まで開催された。


Internationale Filmfestspiele Berlin 1971

Die Internationalen Filmfestspiele Berlin 1971 fanden vom 25. Juni bis zum 6. Juli 1971 statt.


21-й Берлинский международный кинофестиваль прошёл с 26 июня по 6 июля 1971 года в Западном Берлине.


La 21ª edizione del Festival internazionale del cinema di Berlino si è svolta a Berlino dal 26 giugno al 6 luglio 1971, con lo Zoo Palast come sede principale. Direttore del festival è stato per il ventunesimo anno Alfred Bauer.


El 21è Festival Internacional de Cinema de Berlín va tenir lloc entre el 26 de juny i el 6 de juliol de 1971. Es va introduir al festival la nova secció "International Forum for New Cinema". L'Os d'Or fou atorgat a la pel·lícula italiana "Il giardino dei Finzi-Contini" dirigida per Vittorio De Sica.


La Berlinale 1971 est la du festival du film de Berlin, qui s'est déroulée du au .


21. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Berlinie odbył się w dniach 26 czerwca-6 lipca 1971 roku. W konkursie głównym zaprezentowano 20 filmów pochodzących z 13 różnych krajów.


The 21st annual Berlin International Film Festival was held from 26 June – 6 July 1971. The "Young Filmmakers Forum" (in 1987 renamed "International Forum for New Cinema") section was introduced at the festival. The Golden Bear was awarded to the Italian film "Il giardino dei Finzi-Contini" directed by Vittorio De Sica.


洞爺丸事故（とうやまるじこ）は、1954年（昭和29年）9月26日に青函航路で台風第15号（洞爺丸台風）により起こった、日本国有鉄道（国鉄）の青函連絡船洞爺丸が沈没した海難事故である。死者・行方不明者あわせて1155人に及ぶ、日本海難史上最大の惨事となった。


The Tōya Maru accident () is a marine accident that occurred in Japan on September 1954.


全ウクライナ国民大会（ウクライナ語:）は、1917年4月19日から4月21日までの間にウクライナ人民共和国の首都キエフで行われた議会で、20世紀のウクライナ人にとって最初の全国民的な代議機関であった。その大会が行われたことによって、キエフのウクライナ中央ラーダは地方の議会から全ウクライナの議会に改まった。


Всеукраинский национальный съезд

Всеукраинский национальный съезд () (6 (19) — 8 (21) апреля 1917 года, Киев) — согласно концепции «Украинской национально-демократической революции», важнейшее событие её начального этапа, первый представительский форум украинского национального движения на территории Украины и первый шаг к созданию украинского национального государства.


Всеукраїнський національний конгрес

Всеукраї́нський націона́льний конгре́с (6 (19) — 8 (21) квітня 1917 року) — найважливіша подія початкового етапу Української революції, перший представницький форум українського руху на теренах України, який перетворив Українську Центральну Раду з київської на загальноукраїнську організацію.


Ukraiński Kongres Narodowy (I Ukraiński Zjazd Narodowy, Ogólnoukraiński Kongres Narodowy, ukr. "Всеукраїнський національний конгрес"), którego obrady trwały od 17 do 21 kwietnia 1917 roku w Kijowie - wydarzenie będące początkiem ukraińskiej państwowości w latach 1917-1921.


All-Ukrainian National Congress became the first representative forum of the Ukrainian national movement in Ukraine and the first step towards the creation of Ukrainian National State. The congress was organized by the Ukrainian Central Rada and took place on . The congress took place about a month after the creation of the Central Council of Ukraine and the 1917 March events in Petrograd. There were 1,500 delegates that participated in the congress and included 700 delegates with a decisive vote rights, 200 had consultative vote rights, and the rest were guests and invited participants. The key purpose of the congress was to recognize the Central Council of Ukraine as the All-Ukrainian National representative authority and widen its competency over the whole territory of Ukraine (until mid-April, decisions of the Central Council of Ukraine de facto had power only for the city of Kyiv).


広州蜂起（こうしゅうほうき）は、


Кантонское восстание 1927 года

"(не смешивать с попыткой революционного восстания 1895 в Гуанчжоу и подавленным восстанием 1911 黃花崗起義: см. Синьхайская революция)"


광저우 봉기(廣州起義) 또는 광저우 폭동(廣州暴動)은 1927년 12월 11일 중국 광둥성 광저우시에서 소비에트 건립을 의도해 발생한 폭동으로 중국공산당의 장태뢰(張太雷), 엽검영(葉劍英) 등이 현장을 지도하였고, 한국인 공산주의자 최용건 등이 가담하였다.


广-{}-州起-{}-义，或称广-{}-州暴-{}-動，是1927年中國國民黨實行武力清黨之後，中國共產黨於1927年12月在廣州發動的最后一次大规模武装起义，也是瞿秋白在共产国际帮助下策动的三次暴動之一，而前两次分別是南昌起义和秋收起义。


Guangzhouoppstanden () i 1927 var et mislykket kommunistisk opprør i byen Guangzhou sør i Kina.


Khởi nghĩa Quảng Châu () năm 1927 là một cuộc khởi nghĩa thất bại của những người cộng sản tại thành phố Quảng Châu, miền nam Trung Quốc.


La Commune de Canton est une insurrection qui prit le pouvoir dans la ville industrielle de Canton, en Chine, pendant 4 jours en décembre 1927. Son dénouement fut sanglant : des milliers d'ouvriers et communistes chinois furent tués par les hommes du Kuomintang.


The Guangzhou Uprising, Canton Uprising or Canton Riots of 1927 was a failed communist uprising in the city of Guangzhou (Canton) in southern China.


Kantonská komuna (JT: 广州起义; FT: 廣州起義; PY: Gǔangzhōu Qǐyì; anglicky: "Guangzhou uprising") bylo povstání ve dnech 11.–13. prosince roku 1927. Povstání probíhalo v provincii Kuang-tung ve městě Kanton, které je kolébkou nacionalistického hnutí a domovem bouřící se dělnické třídy.


上海クーデター（シャンハイクーデター）は、1927年4月12日に中華民国において、北伐に呼応し第三次上海暴動を引き起こした武装労働者糾察隊が、国民革命軍右派による武装解除の命に応じず抵抗を試みたため、革命軍から武力行使を受けた事件およびその武力行使に対して抗議のためのデモを行った労働者・市民に対し革命軍が発砲・虐殺し、国民党左派・共産党系労働組合の解散を命じ総工会の建物を占拠した事件。四・一二事件とも言う。中国国民党は「清党」と称する一方、中国共産党は「四・一二反革命政変」、「四・一二惨案」と称す。検挙の過程で暴動を引き起こした多くの共産党党員と工場労働者が死傷した。


הטבח בשאנגחאי (ידוע גם בכינוי: טיהור 12 באפריל) היה דיכוי אלים של ארגוני המפלגה הקומוניסטית הסינית שהתרחש ב-12 באפריל 1927 בעיר שאנגחאי על ידי הכוחות הצבאיים של הגנרליסימו צ'יאנג קאי שק ופלגים שמרנים בקוומינטנג (המפלגה הלאומנית). בעקבות האירוע ביצעו גורמים לאומניים שמרניים, טיהור נרחב של קומוניסטים בכל האזורים הנתונים לשליטתם, ודיכוי אלים נוסף התרחש גם בגואנגג'ואו ובצ'אנגשו. הטיהור הוביל לפיצול בין הפלגים הימניים והשמאלניים בקוומינטנג, כאשר צ'יאנג קאי-שק, מייצב את עצמו כמנהיג הפלג הימני שהתבסס על נאנג'ינג. בניגוד לפלג השמאל של הקוומינטנג המקורי, שהתבסס על הנהגת ווהאן.


Шанхайская резня 1927 года

Шанхайская резня 1927 года, также известная как "Инцидент 12 апреля" — массовое истребление китайских коммунистов, учинённое 12 апреля 1927 года силами Гоминьдана и его союзниками в Шанхае.


Shanghain verilöyly 12. huhtikuuta 1927 oli joukkomurha, jossa Tšiang Kai-šekin johtamat Kuomintang-puolueen joukot surmasivat noin Kiinan kommunistisen puolueen ja ammattiliittojen jäsentä Shanghaissa. Verilöylyä seurasivat vielä väkivaltaisemmat tapahtumat Changshassa ja Kantonissa. Shanghain verilöylyä voidaan pitää alkuna Kiinan sisällissodalle, koska sen jälkeen Kuomintang erotti tai surmasi omissa riveissään vaikuttaneet kommunistit ja lopetti neljä vuotta kestäneen yhteistyönsä Kominternin ja Kiinan kommunistisen puolueen kanssa. Kuomintang hajaantui myös sisäisesti, kun Tšiangin johtama oikeistosiipi asettui vastustamaan puolueen vasemmiston johtamaa Wuhanin hallitusta.


Шанхайско клане

Шанхайското клане от 12 април 1927 г., наричано още и Инцидентът от 12 април, е насилствено потушаване на организациите на Комунистическата партия в Шанхай от военни части на Чан Кайшъ и консервативни фракции на Гоминдан (Китайската националистическа партия). След инцидента, консервативните елементи на Гоминдан извършват пълна чистка на комунистите във всички райони под техен контрол и извършват жестоки репресии в градове като Гуанджоу и Чанша. Чистката води до открит разрив между лявото и дясното крило на Гоминдан, а Чан Кайшъ се утвърждава като лидер на дясното крило в Нанкин, намирайки се в опозиция на лявото правителство на Гоминдан, водено от Уан Дзинуей в Ухан.


Il massacro di Shanghai avvenne il 12 aprile 1927 per opera delle truppe dell'Esercito Rivoluzionario Nazionale e di membri delle Triadi cinesi, ai danni del Partito Comunista Cinese (PCC), le sue forze e i suoi militanti civili. Questo fu uno degli eventi principali che determinarono la rottura tra il Kuomintang (KMT), ovvero il partito nazionalista cinese, e il PCC, e segnò l'inizio della guerra civile cinese. Con questo attacco ai suoi alleati comunisti, la fazione del KMT guidata da Chiang Kai-shek, purgò il partito dei suoi elementi di sinistra e impedì qualsiasi presa di potere da parte dei comunisti nella Repubblica di Cina. Il Kuomintang designò questo avvenimento come "purga del partito" (), mentre il partito comunista cinese utilizza il titolo di "colpo di forza reazionario del 12 aprile" () o "massacro del 12 aprile" ().


4•12 사건은 1927년 4월 12일 상하이에서 발생한 중국국민당의 중국공산당 초기 혁명 진영을 대상으로 한 무력을 동원한 진압과 공격을 가리킨다. 이 사건은 소련에 의해 진행된 제1차 국공 합작이 종료됨을 상징하였고 제1차 국공 내전이 이어지게 되었다.


Шанхайська різанина (1927)

Шанхайська різанина, також відома як Інцидент 12 квітня — масове винищення китайських комуністів, вчинене 12 квітня 1927 року силами Гоміньдану та його союзниками в Шанхаї.


四一二事件，中国共产党称為四一二反革命政变，是中国国民党“清党”第一期中的标志性事件。1927年4月12日，蒋介石領導中國國民黨右派黨員，在上海青帮的幫助下，大規模逮捕、处决中國共產黨黨員，并取締蘇聯顧問。


O Massacre de Xangai de 1927, também conhecido como o Incidente de 12 de abril, foi um expurgo em grande escala dos comunistas, em Xangai, ordenada pelo Generalíssimo Chiang Kai-shek, em 12 de abril de 1927, durante a Expedição do Norte contra os senhores da guerra.


Le massacre de Shanghai est une attaque menée le par des troupes de l’Armée nationale révolutionnaire et des membres des triades, contre des civils et des militants du Parti communiste chinois (PCC). C'est l'un des principaux évènements qui signèrent en 1927 la rupture entre le Kuomintang (KMT) et le PCC, et marquèrent le début de la guerre civile chinoise. Par cette attaque contre ses alliés communistes, la faction du KMT dirigée par Tchang Kaï-chek entendait purger le parti de ses éléments gauchistes et empêcher toute prise de pouvoir par les communistes en République de Chine. Le Kuomintang désigne cet événement sous le nom de « purge du parti » (), tandis que le Parti communiste chinois tend à utiliser les appellations « coup de force réactionnaire du  » () ou « "massacre du " » ().


The Shanghai massacre of 12 April 1927, the April 12 Purge or the April 12 Incident as it is commonly known in China, was the violent suppression of Chinese Communist Party (CCP) organizations and leftist elements in Shanghai by forces supporting General Chiang Kai-shek and conservative factions in the Kuomintang (Nationalist Party, or KMT). Following the incident, conservative KMT elements carried out a full-scale purge of Communists in all areas under their control, and violent suppression occurred in Guangzhou and Changsha. The purge led to an open split between left and right wing factions in the KMT, with Chiang Kai-shek establishing himself as the leader of the right wing faction based in Nanjing, in opposition to the original left-wing KMT government based in Wuhan led by Wang Jingwei.


La matanza de Shanghái de 1927, también conocida como el Incidente del 12 de abril, fue un acontecimiento que tuvo lugar en la urbe china homónima en abril de 1927 en el que la derecha del Kuomintang, encabezada por Chiang Kai-shek, desbarató violentamente a sus rivales de la izquierda del partido y a sus entonces aliados del Partido Comunista.


مذبحة شانغهاي

مذبحة شانغهاي (12 إبريل 1927، وتُدعى في الصين تطهير 12 إبريل أو حادثة 12 إبريل) كانت قمعًا عنيفًا لمنظمات «الحزب الشيوعي الصيني» في شانغهاي، على يد القوات المسلحة التابعة للقائد العام شيانغ كاي شيك والفصائل المحافظة في الكومينتانغ (الحزب القومي الصيني، أو كومينتانغ الصين). بعد الحادثة بدأت عناصر الكومينتانغ المحافِظة تطهيرًا شاملًا لجميع أراضيهم من الشيوعيين، وحصل قمع أعنف في غوانزو وتشانغشا. بعد التطهير انقسمت فصائل الكومينتانغ اليسارية عن اليمينية، ونصّب شيانغ كاي شيك نفسه زعيمًا لليمينيين في نانجينغ، معارَضةً لحكومة الكومينتانغ اليسارية الأساسية القائمة في ووهان بقيادة وانغ جينغوي.


Pembantaian Shanghai 12 April 1927, juga disebut Insiden 12 April, adalah penindasan kekerasan terhadap organisasi-organisasi Partai Komunis Tiongkok (PKT) di Shanghai oleh pasukan militer Chiang Kai-shek dan faksi-faksi konservatif dalam Kuomintang (Partai Nasionalis atau KMT). Setelah peristiwa tersebut, unsur-unsur KMT konservatif mengadakan pembersihan komunis berskala besar di seluruh wilayah di bawah kekuasaan mereka, dan bahkan penindasan yang makin keras yang terjadi di kota-kota seperti Guangzhou dan Changsha. Pembersihan berujung pada perpecahan terbuka antara sayap kiri dan kanan KMT, dengan Chiang Kai-shek menjadikan dirinya sendiri sebagai pemimpin sayap kanan di Nanjing berlawanan dengan pemerintahan KMT sayap kiri asli pimpinan Wang Jingwei di Wuhan.


リヨンの反乱（リヨンのはんらん, ）は、フランス革命期の1793年、パリの革命政府に対して王党派と穏健共和派が起こしたリヨンでの反革命反乱である。ジロンド派と関係する連邦主義の反乱の一つとされる。


Осада Лиона — эпизод восстаний федералистов во время французской революции. Военные действия велись между армией Первой французской республики с одной стороны, и войсками федералистов — с другой; осада продолжалась с 9 августа по 9 октября 1793 года.


L'assedio di Lione si combatté dal 9 agosto al 9 ottobre 1793, quando le forze repubblicane francesi assediarono e conquistarono la città che si era ribellata al governo francese in favore dei realisti.


리옹의 반란()은 프랑스 혁명기인 1793년, 파리의 혁명 정부에 왕당파와 온건 공화파가 일으킨 리옹에서 반혁명 반란이다. 지롱드파와 관련된 연방주의 반란의 하나이다. 혁명 정부는 이를 철저하게 제압한 후 조제프 푸셰를 파견하여 리옹 주민 1000명 이상을학살하게 했다. 슈테판 츠바이크는 평전《조제프 푸셰. 어느 정치적 인간의 초상》에서 당시의 상황을 생생히 묘사하고 있다


Le siège de Lyon est un évènement survenu du 9 août au à la suite du soulèvement de Lyon contre la Convention nationale.


Powstanie w Lyonie w 1793 - powstanie wymierzone przeciwko rewolucji francuskiej i rządom jakobinów, trwające od czerwca do listopada 1793.


The Siege of Lyon occurred on 9 August to 9 October 1793 when French Republican forces laid siege and captured the city of Lyon, which was the centre of a revolt against the French government during the War of the First Coalition.


El sitio de Lyon se llevó a cabo del 9 de agosto al 9 de octubre de 1793 tras el levantamiento de los realistas lyonenses contra la Convención Nacional.


1964年女子バスケットボール世界選手権

1964年女子バスケットボール世界選手権は、1964年にペルーのリマで開催された女子バスケットボールの国際大会である。


Чемпионат мира по баскетболу среди женщин 1964 года проводился в Перу с 18 апреля по 4 мая. На чемпионате выступили 13 команд. Это был 4-й по счёту турнир и 3-й проводимый в Южной Америке (Чили, Бразилия и Перу).


Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1964

Vuoden 1964 koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Limassa, Perussa 18. huhtikuuta – 4. toukokuuta 1964. Turnaukseen osallistui 13 joukkuetta. Emäntämaa Peru sekä kaksi parasta kustakin kolmesta alkulohkosta pääsivät ylempään loppusarjaan pelaamaan mitaleista. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Tšekkoslovakia ja pronssille sijoittui Bulgaria. Neuvostoliitto voitti kaikki yhdeksän otteluaan ja joutui tiukimmille alkulohkossa Brasiliaa vastaan (68–50) ja loppusarjan viimeisessä ottelussa Bulgariaa vastaan (72–55).


Campionato mondiale femminile di pallacanestro 1964

La 4ª edizione del Campionato mondiale di pallacanestro femminile si disputò in Perù dal 18 aprile al 4 maggio 1964.


Championnat du monde féminin de basket-ball 1964

Le Championnat du monde de basket-ball féminin 1964 s’est déroulé au Pérou à Lima en 1964. Organisé par la FIBA, il est le quatrième championnat du monde de basket-ball féminin.


Majstrovstvá sveta v basketbale žien 1964 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev sveta v basketbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konal sa v mestách Lima, Arequipa, Chiclayo, Iquitos a Tacna, v Peru v dňoch od 18. apríla do 4. mája 1964, za účasti dovtedy rekordných 13 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Japonska a Kórejskej republiky. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v aréne Coliseo Mariscal Cáceres v Lime s kapacitou 5 000 divákov. Titul obhájil , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a . Strieborné Česko-Slovensko dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie.


The 1964 FIBA World Championship for Women (Spanish: 1964 Campeonato Mundial FIBA Femenino) was hosted in Peru from 1964. The Soviet Union won the tournament.


Campeonato Mundial de Baloncesto Femenino de 1964

El IV Campeonato Mundial de Baloncesto Femenino se celebró en Perú entre el 18 de abril y el 4 de mayo de 1964 bajo la organización de la Federación Internacional de Baloncesto y la Federación Peruana de Baloncesto. Las sedes de los encuentros se localizaron en las ciudades de Lima, Arequipa, Chiclayo, Tacna, e Iquitos.


4. mistrovství světa v basketbalu žen proběhlo v dnech 18. dubna – 4. května v Peru.


Der Zweite Markgrafenkrieg, auch Markgräflerkrieg oder Bundesständischer Krieg genannt, war ein Krieg im Heiligen Römischen Reich von 1552 bis 1554. Markgraf Albrecht Alcibiades von Brandenburg-Kulmbach bekämpfte vor allem die (katholischen) Hochstifte und bemühte sich um eine Vormachtstellung in Franken. Schließlich wurde er von einem Bündnis zahlreicher Fürsten geschlagen.


Вторая маркграфская война

Вторая маркграфская война (, также , либо ) — военный конфликт на территории Священной Римской империи, развивавшийся в период с 1552 по 1554 года. В ходе войны маркграф Альбрехт II Алкивиад Бранденбург-Кульмбахский стремился обеспечить себе господствующее положение во Франконии и подчинить светские владения католических епископов, что, в итоге, вызвало к жизни обширный союз имперских князей и сословий, нанесших Альбрехту II поражение.


A Segunda Guerra Margrave (em alemão: "Zweiter Markgrafenkrieg") foi um conflito no Sacro Império Romano-Germânico, entre 1552 e 1555. Instigada por Alberto Alcibíades (Margrave de Brandemburgo-Kulmbach e Brandemburgo-Bayreuth), a guerra envolveu inúmeras invasões, pilhagens e destruição de várias cidades e castelos do império, especialmente na Francônia. Outras cidades em outras áreas também foram afetados, como a Mogúncia, Worms, Oppenheim, Metz, Verdun, Francoforte e Espira.


La seconde guerre des margraves est un conflit du Saint-Empire romain germanique qui s'est déroulé entre 1552 (paix de Passau) et 1555. Son instigateur est Albert Alcibiade, le margrave de Brandenbourg-Kulmbach et Brandenbourg-Bayreuth. La guerre a causé de graves dégâts principalement en Franconie et s'est conclue par l'exil d'Albert Alcibiade.


The Second Margrave War () was a conflict in the Holy Roman Empire between 1552 and 1555. Instigated by Albert Alcibiades, Margrave of Brandenburg-Kulmbach and Brandenburg-Bayreuth, it involved numerous raids, plunderings, and the destruction of many towns and castles in the empire, especially in Franconia. Other towns in other areas were also affected, such as Mainz, Worms, Oppenheim, Metz, Verdun, Frankfurt, and Speyer.


五月革命 (アルゼンチン)

五月革命（スペイン語:）は、1810年5月18日から25日までブエノスアイレスで起こった一週間にわたる一連の出来事を指す。


Majrevolutionen () var en veckolång serie händelser mellan 18 och 25 maj 1810 i Buenos Aires, huvudstad i Vicekungadömet Río de la Plata, en spansk besittning vars territorium täckte det som senare kom att bli Argentina, Bolivia, Paraguay och Uruguay. Resultatet blev att vicekungen Baltasar Hidalgo de Cisneros avsattes, och ersattes med en lokal regering, "Primera Junta", den 25 maj 1810. Även om man inte omedelbart tog ställning för full oavhängighet från den spanska kronan skulle Majrevolutionen senare samma år resultera i det argentinska frihetskriget.


Der Begriff Mai-Revolution (spanisch: "Revolución de Mayo") bezeichnet eine Serie von Ereignissen im Mai des Jahres 1810 auf dem Gebiet des damaligen Vizekönigreichs des Río de la Plata mit dem Zentrum der Ereignisse in der Stadt Buenos Aires. Die Mai-Revolution gipfelte in der Errichtung der ersten von der spanischen Krone unabhängig gebildeten Regierung des Staates, der sich sechs Jahre nach der Mai-Revolution als vom Mutterland unabhängig erklärte und heute den Namen Argentinien trägt.


Майская рэвалюцыя

Майская рэвалюцыя () — шэраг палітычных і грамадскіх падзей, якія адбыліся ў Буэнас-Айрэсе віцэ-каралеўства Рыа-дэ-ла-Плата ў маі 1810 года, якія прывялі да адхілення віцэ-караля Сіснераса. Гэтыя падзеі былі арганізаваны арыстакратамі Буэнас-Айрэса, якія мелі іспанскае паходжанне, але былі незадаволенымі палітыкай кароны ў рэгіёне. Падзеі не выклікалі вялікага гвалту і не пацягнулі шырокага супрацьстаяння, але тэрмін рэвалюцыя да іх пачалі прымяняць зыходзячы з аргенцінскай гістарыяграфіі для пазначэння пачатку працэсу, які прывёў да незалежнасці Аргенціны, якая была афіцыйна абвешчаная 9 ліпеня 1816 года.


מהפכת מאי (בספרדית: Revolución de Mayo) הייתה סדרת אירועים שהתרחשו מ-18 עד 25 במאי 1810, בבואנוס איירס, בירת מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה. קולוניה ספרדית זו כללה שטחים שהיום שייכים לארגנטינה, בוליביה, פרגוואי ואורוגוואי המודרניות. התוצאה הייתה הדחתו של בלטסר אידלגו דה סיסנרוס מהשלטון והקמת השלטון המקומי, החונטה הראשונה (Primera Junta). מהפכה זו הייתה המהפכה המוצלחת הראשונה בתהליך העצמאות הדרום אמריקאי.


Майская революция

Майская революция () — ряд политических и общественных событий, произошедших в Буэнос-Айресе периода вице-королевства Рио-де-ла-Плата в мае 1810 года и приведших к отстранению вице-короля Сиснероса. Эти события были организованы аристократами Буэнос-Айреса, имевшими испанское происхождение, но недовольными политикой короны в регионе. События не вызвали большого насилия и не повлекли обширного противостояния, но термин революция к ним стал применяться исходя из аргентинской историографии для обозначения начала процесса, приведшего к независимости Аргентины, которая была официально провозглашена 9 июля 1816 года.


Майска революция

Майската революция () е държавен преврат във Вицекралство Рио де ла Плата, проведен между 18 и 25 май 1810 година в Буенос Айрес и поставил началото на процеса, довел до създаването на няколко независими държави в южната част на Южна Америка.


Con la locuzione rivoluzione di maggio (in spagnolo "Revolución de Mayo") si indica una serie di avvenimenti rivoluzionari accaduti nella settimana tra il 18 e il 25 maggio 1810 (detta "settimana di maggio" o, in spagnolo "Semana de Mayo") nella città di Buenos Aires, allora capitale del vicereame del Río de la Plata, una dipendenza coloniale spagnola. Al termine di tali avvenimenti il viceré Baltasar Hidalgo de Cisneros fu deposto e sostituito da un governo locale, la Prima Giunta ("Primera Junta").


Травнева революція

Травнева революція () — серія революційних подій, які відбулися у травні 1810 року у місті Буенос-Айресі, які призвели до відставки віце-короля Ріо-де-ла-Плати (колонія Іспанії) і утворення Першої хунти. З Травневої революції розпочався процес утворення держави Аргентина, незалежність якої було офіційно проголошено 9 липня 1816 року.


انقلاب مه (به ) مجموعه‌ای از رویدادها بود که در ۱۸ تا ۲۵ ماه مه سال ۱۸۱۰، در بوینس آیرس، مرکز نایب‌الملک ریو د لا پلاتا، رخ داد. این مستعمرهٔ اسپانیا تقریباً سرزمین‌های آرژانتین، بولیوی، پاراگوئه، اروگوئه و مناطقی از برزیل امروزی را شامل می‌شد. انقلاب مه موجب برکناری نایب‌الملک بالتازار هیدالگو د سیسنروس و ایجاد یک دولت محلی به نام پریمرا خونتا (به معنی اولین حکومت نظامی)، در ۲۵ ماه مه شد. خونتا در نهایت به کشور آرژانتین تبدیل گردید. این اولین انقلاب موفقیت‌آمیز در روند استقلال آمریکای جنوبی بود.


阿根廷五月革命（）是发生在南美洲西班牙殖民地的第一次独立运动。1810年拿破崙入侵西班牙，推翻了西班牙国王斐迪南七世，任命自己的兄长约瑟夫为西班牙国王，西班牙在南美洲的殖民地拉普拉塔总督辖区（包括现在的阿根廷、玻利维亚、巴拉圭和乌拉圭）丧失了宗主国的支持。当年5月13日一批英国军队在蒙得维的亚登陆，证实了关于西班牙形势的流言是真实发生的。5月25日在布宜诺斯艾利斯成立了政务会，推翻了拉普拉塔总督。直到1816年7月9日阿根廷正式独立。现在5月25日是阿根廷的全国性节日（Día del Primer Gobierno）。


A Revolução de Maio foi uma série de eventos que ocorreram entre 18 e na cidade de Buenos Aires, capital do Vice-Reino do Rio da Prata. Esta era uma colônia do Império Espanhol que incluía aproximadamente os territórios dos atuais países da Argentina, Bolívia, Paraguai e Uruguai. O resultado foi a remoção do vice-rei Baltasar Hidalgo de Cisneros e o estabelecimento de um governo local, a Primera Junta. A Revolução de Maio foi a primeira revolta bem sucedida no processo de independência da América do Sul.


La Revolució de Maig fou una sèrie d'esdeveniments revolucionaris que es produïren al maig de l'any 1810 a la ciutat de Buenos Aires, per aquella època capital del Virregnat del Riu de la Plata, una dependència colonial d'Espanya. Com a conseqüència de la revolució fou derrocat el virrei Baltasar Hidalgo de Cisneros i reemplaçat per la Primera Junta amb la celebració del Cabildo obert el 22 de maig de 1810, al Cabildo de Buenos Aires.


Mayıs Devrimi (İspanyolca: "Revolución de Mayo") 18 - 25 Mayıs 1810, Buenos Aires, Río de la Plata Genel Valisinin başkentinde bir hafta süren olaylar dizisiydi. Bu İspanyol kolonisi kabaca bugünkü Arjantin, Bolivya, Paraguay, Uruguay ve Brezilya'nın bazı bölgelerini içeriyordu. Mayıs Devrimi sonuçlandığında Genel Vali Baltasar Hidalgo de Cisneros'un görevden alındı ve yerine 25 Mayıs 1810 günü Birinci Cunta kuruldu. Cunta Güney Amerika Bağımsızlık sürecindeki ilk başarılı devrimdi ve Arjantin'in kuruluşuyla sonuçlandı.


Cách mạng Tháng Năm () là một chuỗi các sự kiện chính trị và xã hội xảy ra ở Buenos Aires trong thời kỳ Rio de la Plata vào tháng 5 năm 1810 và dẫn đến việc loại bỏ cha xứ Cisneros. Những sự kiện này được tổ chức bởi các quý tộc ở Buenos Aires, những người có nguồn gốc Tây Ban Nha, nhưng không hài lòng với chính sách của vương miện trong khu vực. Các sự kiện không gây ra nhiều bạo lực và không kéo theo một cuộc đối đầu sâu rộng, nhưng thuật ngữ cách mạng bắt đầu được áp dụng cho họ trên cơ sở của người Argentina lịch sử để đánh dấu sự khởi đầu của quá trình dẫn đến sự độc lập của Argentina, được tuyên bố chính thức vào ngày 9 tháng 7 năm 1816.


Revolusi Mei () berlaku di Buenos Aires, ibu kota Kewizuraian Río de la Plata naungan kerajaan Sepanyol, yang berlaku antara 18 Mei - tarikh rasmi pengesahan kejatuhan Junta Pusat Agung ("Junta Suprema Central") - dan 25 Mei 1810 apabila pemerintahan Wizurai Baltasar Noor de Cisneros digulingkan lalu digantikan dengan suatu pemerintahan Junta Pertama ("Primera Junta") yang baharu. Pengisytiharan kemerdekaan Argentina berlaku enam tahun kemudian semasa Kongres Tucumán pada 9 Julai 1816. Usaha mereka ini telah mencetuskan revolusi yang berkembang ke negara-negara Amerika Latin lain di bawah jajahan Sepanyol.


La révolution de Mai (en espagnol "Revolución de Mayo") est une série d'événements s’échelonnant sur une semaine, qui eurent lieu du 18 au à Buenos Aires. Cette ville était alors la capitale de la vice-royauté du Río de la Plata, colonie faisant partie de l’Empire espagnol et comprenant le territoire des actuels États d’Argentine, de Bolivie, du Paraguay et de l’Uruguay. Lesdits événements, qui sont commémorés en Argentine sous le nom de "Semaine de Mai" (en esp. "Semana de Mayo"), conduisirent à l’éviction du dernier vice-roi Baltasar Hidalgo de Cisneros et à l’établissement, le , d’un gouvernement local, appelé "Première Junte" (esp. "Primera Junta").


Májová revolúcia ("Revolución de Mayo"), bola séria politických a sociálnych udalosti v Buenos Aires, ktoré vytvorili prvú miestnu vládu v Laplatskom vicekráľovstve (ktoré zahŕňalo dnešnú Argentínu, Bolíviu, Paraguaj a Uruguaj), ktorú nevymenovala španielska koruna. Hoci udalosti prebiehali iba v Buenos Aires, dôsledkom toho bolo to, že vicekráľ Cisneros bol vyhnaný z úradu. Na týchto aktoch sa podieľali väčšinou stredné a vyššie vrstvy obyvateľstva Buenos Aires (väčšinou Španieli alebo potomkovia Španielov). Udalosti neboli spojené so žiadnymi násilnosťami; a termín "revolúcia" bol voľne aplikovaný argentínskou tradíciou, ako potreba zvýrazniť vládnu zmenu a nepopierateľný fakt, že po "revolúcii" v Buenos Aires už neboli podriadení rozhodnutiam prijatým v Madride.


Rewolucja Majowa – zamieszki mające miejsce pomiędzy 18 a 25 maja 1810 w Buenos Aires (wówczas stolicy hiszpańskiej posiadłości w Ameryce Południowej – Wicekrólestwie La Platy) wywołane przywiezioną kilka dni wcześniej do Montevideo na pokładzie brytyjskiego okrętu informacją potwierdzającą krążące od dłuższego czasu pogłoski o napoleońskiej kampanii przeciw Hiszpanii, uwięzieniu rodziny królewskiej i wprowadzeniu na tron hiszpański Józefa Bonaparte, brata cesarza Francuzów.


The May Revolution () was a week-long series of events that took place from May 18 to 25, 1810, in Buenos Aires, capital of the Viceroyalty of the Río de la Plata. This Spanish colony included roughly the territories of present-day Argentina, Bolivia, Paraguay, Uruguay, and parts of Brazil. The result was the removal of Viceroy Baltasar Hidalgo de Cisneros and the establishment of a local government, the Primera Junta ("First Junta"), on May 25. The junta would eventually become the country of Argentina. It was the first successful revolution in the South American Independence process.


La Revolución de Mayo fue una serie de acontecimientos revolucionarios ocurridos en la ciudad de Buenos Aires, capital del Virreinato del Río de la Plata, dependiente del rey de España, que sucedieron durante el transcurso de la llamada "Semana de Mayo", entre el 18 de mayo de 1810, fecha de la confirmación oficial de la caída de la Junta Suprema Central, y el 25 de mayo, fecha en que se destituyó al virrey Baltasar Hidalgo de Cisneros y se lo reemplazó por la Primera Junta de gobierno.


ثورة مايو، و، هي سلسلة من الأحداث التي امتدت لأسبوع بين يومي 18 و25 مايو من عام 1810 في بوينس آيرس، عاصمة ملكية ريو دي لا بلاتا البديلة. شملت هذه المستعمرة الإسبانية تقريبًا الأراضي الحالية لكل من الأرجنتين، وبوليفيا، وباراغواي، وأوروغواي، وأجزاء من البرازيل. أدت هذه الثورة إلى إسقاط نائب الملك بالتاسار هيدالغو دو سيسنيروس، وتأسيس حكومة محلية، لتعمل بوصفها مجلسًا جديدًا (المجلس الأول)، في 25 مايو. كانت هذه أول ثورة ناجحة في عملية الاستقلال في أمريكا الجنوبية.


2012年東ティモール大統領選挙

2012年東ティモール大統領選挙は、東ティモール民主共和国の元首である大統領を選出するために行われた選挙で、2012年3月17日と4月16日にそれぞれ、第1回投票と決選投票が行われた。


Bei den Präsidentschaftswahlen in Osttimor 2012 wurde zum dritten Mal der Staatspräsident Osttimors, das Staatsoberhaupt des Landes, gewählt. 14 Personen wollten kandidieren, 13 Kandidaten wurden zu den Wahlen zugelassen, einer von ihnen verstarb noch vor der Abstimmung. Der erste Wahlgang fand am Samstag, der 17. März 2012 statt. Der Amtsinhaber José Ramos-Horta erreichte abgeschlagen nur Platz drei. In Führung lagen Francisco "Lú-Olo" Guterres, Vorsitzender der FRETILIN und der unabhängige Kandidat Taur Matan Ruak, die aber die nötigen 50 % der Stimmen zum Wahlsieg beide deutlich verfehlten. Es fand daher eine Stichwahl am 16. April 2012 statt. Nach dem vorläufigen Endergebnis gewann sie Taur Matan Ruak mit 61,23 % der Stimmen.


Президентские выборы в Восточном Тиморе (2012)

Президентские выборы в Восточном Тиморе проходили 17 марта (1-й тур) и 16 апреля (2-й тур) 2017 года. Президент Жозе Рамуш-Орта, который мог баллотироваться на второй срок, заявил, что будет баллотироваться на второй срок. Эти выборы рассматривались как испытание «молодой демократии». В результате во втором туре одержал победу бывший военный командир Таур Матан Руак.


Eleição presidencial de Timor-Leste de 2012

A eleição presidencial de Timor-Leste de 2012 foi realizada em duas voltas, em 17 de março e 16 de abril de 2012 para escolher um presidente para um mandato de 5 anos. O presidente no cargo, José Ramos-Horta, foi concorrente a um segundo e final mandato presidencial. No entanto, foi o terceiro mais votado na primeira volta, e a segunda volta foi disputada entre Taur Matan Ruak, candidato independente, e Francisco Guterres, apoiado pela FRETILIN, tendo o primeiro vencido a votação decisiva. O candidato independente (apesar de apoiado pelo CNRT de Xanana Gusmão) derrotou Guterres por uma diferença superior a 100 mil votos.


Élection présidentielle est-timoraise de 2012

L'élection présidentielle est-timoraise de 2012 s'est déroulé le et le . Le poste de président, alors occupé par José Ramos-Horta, est principalement honorifique. Douze prétendants concourent à cette élection. Le scrutin se réalise dans le calme. Dès le premier tour, le président José Ramos-Horta est éliminé ; il reconnaît immédiatement sa défaite.


Wybory prezydenckie w Timorze Wschodnim w 2012 roku odbyły się 16 kwietnia 2012. Kandydaci ubiegali się o urząd prezydenta na 5-letnią kadencję. Wybory zostały podzielone na dwie tury głosowania. Prezydentem Timoru Wschodniego został Taur Matan Ruak.


2012 East Timorese presidential election

Presidential elections were held in East Timor on 17 March 2012, with a second round on 16 April 2012. Incumbent president Jose Ramos-Horta, who was eligible for a second and final term as president, announced that he would seek nomination to be a candidate in the election. The election was seen as a test for the "young democracy" in seeking to take control of its own security. Former military commander Taur Matan Ruak provisionally beat Francisco Guterres in a second round runoff.


Elecciones presidenciales de Timor Oriental de 2012

Las terceras elecciones presidenciales de Timor Oriental se llevaron a cabo el 17 de marzo de 2012 con una segunda vuelta el 16 de abril para escoger al presidente del período 2012-2017. El presidente José Ramos-Horta buscó su reelección, pero quedó tercero tras Francisco Guterres, del izquierdista FRETILIN, y Taur Matan Ruak, candidato independiente apoyado por el Congreso Nacional de Reconstrucción de Timor del Este. Guterres ganó en primera vuelta pero no recibió mayoría absoluta, por lo que debió enfrentar un balotaje con Taur Matan Ruak. Este último obtuvo una aplastante victoria con más del 61% de los votos, convirtiéndose en el tercer presidente de Timor Oriental desde su independencia en 2002. Las elecciones fueron vistas como un reto para la "joven democracia" timorense, al tener que hacerse cargo de su propia seguridad durante los comicios.


2012年ロンドンオリンピックのバスケットボール競技・世界最終予選

2012年ロンドンオリンピックのバスケットボール競技・世界最終予選（2012ねんロンドンオリンピックのバスケットボールきょうぎ せかいさいしゅうよせん、2012 FIBA OLYMPIC QUALIFYING TOURNAMENT）は、ロンドンオリンピック出場国を決定するために開催されたバスケットボールの国際大会である。


Προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης ανδρών 2012

Το προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης ανδρών 2012 ήταν προκριματικό τουρνουά καλαθοσφαίρισης γυναικών της Διεθνούς Ομοσπονδίας Καλαθοσφαίρισης (FIBA) που αποτελούνταν από 12 εθνικές ομάδες, όπου οι τρεις πρώτες ομάδες κέρδισαν από μια θέση στο τουρνουά καλαθοσφαίρισης των Ολυμπιακών Αγώνων του 2012. Πραγματοποιήθηκε το διάστημα 2-8 Ιουλίου 2012. Η Βενεζουέλα φιλοξένησε το τουρνουά στην πόλη του Καράκας.


Олимпийский квалификационный турнир по баскетболу среди мужчин 2012 был проведен для 12 национальных команд, 3 из которых получили право выступления в баскетбольном турнире Летних Олимпийских игр 2012 года. Отборочный турнир проходил 2-8 июля. На проведение данного турнира заявки подали Ангола, Македония, Литва и Венесуэла. Место проведения — Венесуэла — было определено 10 декабря 2011 года в Мадриде на Заседании Комитета ФИБА. 31 января 2012 года была проведена жеребьевка турнира.


Qualificazione Olimpica FIBA 2012 - Torneo maschile

Il Torneo Maschile di Qualificazione Olimpica FIBA 2012 (denominato ufficialmente FIBA World Olympic Qualifying Tournament for Men) si è svolto dal 2 all'8 luglio 2012 a Caracas, in Venezuela.


Le Tournoi préolympique de basket-ball 2012 permet d'attribuer pour les Jeux olympiques d'été de 2012 les trois dernières places qualificatives pour le tournoi masculin et les cinq dernières places pour le tournoi féminin. Le tournoi masculin s'est tenu au Venezuela et le tournoi féminin en Turquie.


Svetová kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 2012 bola svetová kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konala sa v Caracase, vo Venezuele od 2.8. júla 2012, za účasti 12 tímov. Bojovalo sa o 3 miestenky na olympijský turnaj. Zaujímavosťou turnaja bolo, že po semifinále nenasledovalo finále, iba zápas o 3. miesto, ktorý určil tretieho postupujúceho na olympijský turnaj.


Światowy Turniej Kwalifikacyjny w koszykówce mężczyzn do Letnich Igrzysk Olimpijskich 2012

Światowy Turniej Kwalifikacyjny w koszykówce mężczyzn, to turniej kwalifikacyjny do koszykarskiego turnieju olimpijskiego, który odbył się podczas Letnich Igrzysk Olimpijskich 2012 w Londynie. W turnieju wzięło udział 12 drużyn, trzy najlepsze awansowały do Igrzysk.


2012 FIBA World Olympic Qualifying Tournament for Men

The 2012 FIBA World Olympic Qualifying Tournament was a men's basketball tournament that consisted of 12 national teams, where the top three teams earned a place in the 2012 Olympics basketball tournament. It was held on 2–8 July 2012 in Caracas, Venezuela.


El Torneo Preolímpico FIBA 2012 fue el último torneo clasificatorio para los Juegos Olímpicos de Londres 2012. El torneo fue organizado por la FIBA y se llevó a cabo en Caracas, Venezuela, del 2 al 8 de julio de 2012 en el Poliedro de Caracas. El anfitrión se determinó en una reunión de la FIBA en Madrid, España entre el 10 y 11 de diciembre de 2011. El sorteo se llevó a cabo el 31 de enero de 2012 en el Teatro Teresa Carreño en Caracas, Venezuela.


アリカ地震（アリカじしん）は、1868年にペルー南部からチリ北部、アリカ沖で発生した巨大地震である。津波などで25,000人以上が死亡し、ニュージーランドや日本など太平洋の広い範囲にも津波が襲った。


Arican maanjäristys 1868 oli 13. elokuuta 1868 tapahtunut maanjäristys Aricassa, joka nykyisin on osa Chileä. Sen voimakkuuden on arvioitu olleen 8,5 ja 9 välillä. Se aiheutti useita tsunameita, jotka havaittiin ainakin Japanissa, Havaijilla ja Uudessa Seelannissa.


1868年阿里卡大地震是指1868年8月13日於當地時間在下午4點45分，發生在南美洲的智利阿里卡附近（當時被秘魯管轄）的強烈地震，震央座標為，估計矩震級為9.1Mw，這場地震原因是由納斯卡板塊沉入到南美洲板塊所導致了引發強烈地震。隨後在北美洲的美國夏威夷、亞洲的日本和大洋洲的紐西蘭也有地震引發了太平洋海嘯的記錄，在地震之後52分鐘，第一波浪高高度為12公尺的巨大海嘯就已經抵達了阿里卡，接著大約在73分鐘之後，又出現了浪高高度為16公尺的巨大海嘯，巨大海嘯在美國夏威夷和紐西蘭都造成了嚴重的破壞。同年8月25日發生了約400次的餘震。這場地震的规模被今村文彦教授等人推定为海啸震级（Mt）为9.0。


The 1868 Arica earthquake occurred on 13 August 1868, near Arica, then part of Peru, now part of Chile, at 21:30 UTC. It had an estimated magnitude between 8.5 and 9.0. A tsunami (or multiple tsunamis) in the Pacific Ocean was produced by the earthquake, which was recorded in Hawaii, Japan, Australia, and New Zealand.


El terremoto de Arica de 1868 fue un sismo registrado el 13 de agosto de 1868 cerca de las 16:00 hora local. Su epicentro se localizó en frente a las costas de Arica, entonces capital de la Provincia de Arica, del Departamento de Moquegua, en Perú (actual capital de la Región de Arica y Parinacota, Chile). Se estima que liberó una energía equivalente a un sismo de 9,0 Mw.


中東和平会議（ちゅうとうわへいかいぎ、）とは、1991年10月30日から11月1日にかけてスペインの首都マドリードで開催された国際会議で、パレスチナ問題について討議した。


Die Friedenskonferenz von Madrid war ein Versuch der internationalen Gemeinschaft, einen Friedensprozess für den Nahostkonflikt in Gang zu bringen, indem Israel, Syrien, Libanon, Jordanien und die Palästinenser an den Verhandlungstisch geholt wurden. Sie wurde durch die Regierung Spaniens unter Mitwirkung der Vereinigten Staaten und der Sowjetunion abgehalten. Die Konferenz begann am 30. Oktober 1991 und dauerte drei Tage.


ועידת מדריד (1991)

ועידת מדריד היא ועידה בינלאומית שנערכה במדריד בירת ספרד בין 30 באוקטובר ל-1 בנובמבר 1991 במטרה לקדם את תהליך השלום בין ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב.


Мадридская конференция (1991)

Мадридская мирная конференция при участии представителей Израиля, палестинцев и арабских стран проходила с 30 октября по 1 ноября 1991 года по совместной инициативе США и СССР, с ООН в качестве наблюдателя. Целью конференции было достижение в течение года соглашений о временном урегулировании арабо-израильского конфликта, в частности, соглашений о палестинском самоуправлении, а в течение пяти лет — соглашений о постоянном урегулировании на основе Резолюции 242 и Резолюции 338 Совета Безопасности ООН. Конференция не достигла желаемых результатов, но вскоре после неё были начаты тайные двусторонние израильско-палестинские переговоры, приведшие к подписанию соглашений в Осло.


La conferenza di Madrid è stata ospitata dal governo della Spagna, e co-sponsorizzata da Stati Uniti e URSS. È stata convocata per il 30 ottobre 1991, ed ha avuto una durata di tre giorni. È stato un primo tentativo da parte della comunità internazionale di avviare un processo di pace attraverso negoziati riguardanti Israele e i palestinesi, nonché i paesi arabi compresi Siria, Libano e Giordania.


Мадридська конференція (1991)

Мадридська мирна конференція за участі представників Ізраїлю, палестинців та арабських країн відбувалась 30 жовтня — 1 листопада 1991 року за спільною ініціативою США та СРСР з ООН як спостерігачем. Метою конференції було досягнення упродовж року угод про тимчасове врегулювання арабо-ізраїльського конфлікту, зокрема, угод про палестинське самоврядування, а упродовж п'яти років — угод про постійне врегулювання на базі Резолюцій 242 та 338 Ради Безпеки ООН. Конференція не досягнула бажаних результатів, але невдовзі після неї розпочались таємні двосторонні ізраїльсько-палестинські перемовини, що призвели до підписання угод в Осло.


A Conferência de Madrid foi uma tentativa da parte da comunidade internacional de começar um novo processo de paz que pusesse fim ao conflito árabe-israelense. Idealizada pelo governo da Espanha e auspiciada pelos Estados Unidos e a URSS, foi celebrada em Madrid (Espanha) entre 30 de outubro e 1 de novembro de 1991.


Madridkonferansen i 1991 var en konferanse i Madrid arrangert av de spanske myndigheter og sponset av både USA og Sovjetunionen. Forsamlingen ble kalt sammen den 30. oktober 1991 og varte i tre dager. Det var et tidlig forsøk av det internasjonale samfunn på å starte en fredsprosess gjennom forhandlinger som involverte Israel og de arabiske landene, inkludert Syria, Libanon, Jordan og palestinerne.


İspanya hükûmetinin ev sahipliğini üstlendiği, ABD ve SSCB tarafından desteklenen Madrid Konferansı 30 Ekim 1991 tarihinde başlamış ve üç gün sürmüştür. Konferansın amacı İsrail ile Filistin ve Suriye, Lübnan ve Ürdün'ün de içinde bulunduğu Arap ülkeleriyle bir barış süreci başlatabilmekti. Körfez Savaşı'nın hemen ardından bir araya gelen ABD Başkanı George H.W. Bush ve Dışişleri Bakanı James Baker Sovyetler Birliği'ni de yanlarına alarak İsrail, Suriye, Lübnan, Ürdün ve Filistin'i Madrid Konferansı'na çağırmışlardır.


La conférence de Madrid s'est déroulée sur trois jours à partir du 30 octobre 1991, accueillie par l'Espagne et soutenue conjointement par les États-Unis et l'Union soviétique. Ce fut la première tentative de la communauté internationale pour engager un processus de paix au Proche-Orient, par le biais de négociations impliquant Israël et les pays arabes dont la Syrie, le Liban, la Jordanie et les Palestiniens. Le succès de la conférence fut de favoriser des discussions de paix qui conduisirent aux Accords d'Oslo de 1993 et au traité de paix israélo-jordanien de 1994.


Konferencja pokojowa w Madrycie w 1991 – wielostronna trzydniowa konferencja pokojowa dotycząca konfliktu izraelsko-palestyńskiego zorganizowana w stolicy Hiszpanii pod auspicjami USA i ZSRR na przełomie października i listopada 1991. Wzięli w niej udział przedstawiciele Izraela, Palestyny, Egiptu, Jordanii, Libanu i Syrii. Dwustronnym negocjacjom towarzyszyły również obrady plenarne i wielostronne panele dyskusyjne.


The Madrid Conference of 1991 was a peace conference, held from 30 October to 1 November 1991 in Madrid, hosted by Spain and co-sponsored by the United States and the Soviet Union. It was an attempt by the international community to revive the Israeli–Palestinian peace process through negotiations, involving Israel and the Palestinians as well as Arab countries, including Jordan, Lebanon and Syria.


La Conferencia de Paz de Madrid fue una tentativa por parte de la comunidad internacional de empezar un proceso de paz entre Israel y la Organización para la Liberación de Palestina, Siria, Líbano y Jordania. Ideada por el gobierno de España y auspiciada por Estados Unidos y la URSS, empezó el 30 de octubre y terminó el 1 de noviembre de 1991 durando tres días.


Madridská konference byla třídenní mírová konference pořádaná ve španělském Madridu pod patronací Spojených států a Sovětského svazu. Začala 30. října 1991 a zúčastnili se jí ministři zahraničí a čelní představitelé všech států Blízkého východu. Jednalo se o raný pokus mezinárodního společenství o nastartování mírového procesu prostřednictvím vyjednávání Izraele, arabských zemí (Sýrie, Libanon, Jordánsko) a palestinských Arabů. Krátce po Válce v Zálivu zformuloval americký prezident George H. W. Bush a jeho ministr zahraničí James Baker rámec plánů, který spolu se Sovětským svazem rozšířili ve zvací dopis pro Izrael, Sýrii, Libanon, Jordánsko a palestinské Araby. Cílem konference bylo popostrčit bilaterální jednání mezi Izraelci a palestinskými Araby a stejně tak multilaterální jednání mezi Izraelem a jeho arabskými sousedy.


مؤتمر مدريد 1991

كان مؤتمر مدريد لعام 1991 مؤتمرًا للسلام عقد في الفترة من 30 أكتوبر إلى 1 نوفمبر 1991 في مدريد، استضافته إسبانيا وشاركت في رعايته الولايات المتحدة والاتحاد السوفيتي. وكان محاولة من جانب المجتمع الدولي لإحياء عملية السلام الإسرائيلية الفلسطينية من خلال المفاوضات، التي تشمل إسرائيل والفلسطينيين وكذلك البلدان العربية، بما فيها الأردن ولبنان وسوريا.


Konferensi Madrid 1991 adalah sebuah konferensi damai, yang diadakan dari 30 Oktober sampai 1 November 1991 di Madrid, yang dituanrumahi oleh Spanyol dan disponsori oleh Amerika Serikat dan Uni Soviet. Konferensi tersebut merupakan sebuah upaya yang dilakukan oleh komunitas internasional untuk menghidupkan kembali proses perdamaian Israel–Palestina melalui negotiasi, yang melibatkan Israel dan Palestina serta negara-negara Arab, termasuk Yordania, Lebanon dan Suriah.


バルセロナ包囲戦 (1706年)

第2次バルセロナ包囲戦（カタルーニャ語：Setge de Barcelona）は、スペイン継承戦争における戦闘の一つで、1706年4月3日から27日にかけてスペイン・フランス連合軍がイングランド・オーストリア同盟軍が守るカタルーニャの中心地バルセロナを包囲した戦いである。


Осада Барселоны (1706)

Вторая осада Барселоны () — сражение в ходе Войны за испанское наследство, произошедшее 3-27 апреля 1706 года. Войска Бурбонов попытались отбить Барселону, занятую союзниками годом ранее, однако в решающий момент битвы прибытие англо-голландского флота заставило их отступить.


El Setge de Barcelona de 1706 fou una de les batalles de la Guerra de Successió Espanyola.


Le siège de Barcelone de 1706 est une bataille de la guerre de Succession espagnole.


The Siege of Barcelona took place between 3 and 27 April 1706 during the War of the Spanish Succession when a Franco-Spanish army laid siege to Barcelona in an attempt to recapture the city following its fall to an English-led Allied army the previous year.


El sitio de Barcelona de 1706 fue una de las batallas de la guerra de sucesión española. El 9 de octubre de 1705 Barcelona se había rendido a las fuerzas de la Gran Alianza y allí Carlos III el Archiduque había instalado su corte, por lo que Felipe V intentó recuperar la capital del Principado de Cataluña. Un ejército borbónico integrado por 18 000 hombres a las órdenes del duque de Noailles y del mariscal Tessé inició el sitio de la ciudad el 3 de abril de 1706, mientras el propio Felipe V se instalaba en Sarriá. A finales de abril los borbónicos ya controlaban el castillo de Montjuic desde donde prepararon el asalto a la ciudad. Pero el 8 de mayo llegaba a Barcelona una flota angloholandesa compuesta por 56 barcos y con más de 10 000 hombres a bordo al mando del almirante John Leake, lo que obligó a retirarse a los borbónicos. Felipe V cruzó la frontera francesa volviendo a entrar de nuevo en España por Pamplona.


2012年バレーボール・ワールドグランプリ

2012年バレーボール・ワールドグランプリ（FIVB World Grand Prix 2012）は、2012年6月 - 7月に開催された、国際バレーボール連盟主催の第20回バレーボール・ワールドグランプリである。


Die Saison 2012 des Volleyball World Grand Prix war die 20. Ausgabe des Wettbewerbs. Sie begann am 8. Juni und endete am 1. Juli.


Мировой Гран-при по волейболу 2012

XX розыгрыш Гран-при проходил с 8 июня по 1 июля 2012 года с участием женских команд из 16 стран мира. Финальный этап соревнования сыгран в зале "Beilun Gymnasium" в китайском городе Нинбо.


Il XX World Grand Prix di pallavolo femminile si è svolto dall'8 giugno al 1º luglio 2012. Dopo la fase a gironi, che si è giocata dall'8 al 24 giugno, la fase finale, a cui si sono qualificate la Cina (in quanto paese ospitante) e le prime 5 squadre nazionali classificate nella fase a gironi, si è svolta dal 27 giugno al 1º luglio a Ningbo, in Cina. La vittoria è andata per la quinta volta, la terza consecutiva, agli Stati Uniti.


O Grand Prix de Voleibol de 2012 foi a 20ª edição do torneio anual de voleibol feminino organizado pela Federação Internacional de Voleibol (FIVB).


Le Grand Prix mondial de volley-ball 2012 est une compétition de volley-ball féminin comprenant 16 nations organisée du 8 juin au . La phase finale comprenant 6 nations, dont la Chine qualifiée d'office, se déroulera à Ningbo en Chine, du 27 juin au 1er juillet 2012.


Grand Prix w Piłce Siatkowej Kobiet 2012

Grand Prix w piłce siatkowej kobiet 2012 - siatkarski turniej rozgrywany w dniach od 8 czerwca do 1 lipca 2012 roku w Ningbo w Chinach.


The 2012 FIVB World Grand Prix was a women's volleyball tournament played by 16 countries starting 8 June 2012. The finals were held at the Beilun Sports and Arts Centre in Ningbo, China.


El Grand Prix de Voleibol de 2012 es la 20° edición del torneo anual de voleibol femenino, organizado por la Federación Internacional de Voleibol (FIVB).


วอลเลย์บอลเวิลด์กรังด์ปรีซ์ 2012

วอลเลย์บอลเวิลด์กรังด์ปรีซ์ 2012 เป็นการแข่งขันวอลเลย์บอลหญิงจำนวน 16 ทีม เริ่มทำการแข่งขันตั้งแต่วันที่ 8 มิถุนายน 2012 โดยรอบสุดท้ายจะจัดขึ้นที่ ศูนย์กีฬาในร่มหนิงป่อ เบ่ยหลุน, หนิงป่อ (Beilun Sports and Arts Centre) หนิงปอ สาธารณรัฐประชาชนจีน


イルピン川の戦いはゲディミナス大公率いるリトアニア軍がキエフ公及びその同盟軍の親兵を撃破した会戦である。ゲディミナスはヴォルィーニを奪取した後にキエフへの遠征を敢行し、それは何世紀にも及ぶリトアニアによる南西ルーシ支配の始まりとなった。


Die Schlacht am Irpen war eine folgenreiche Schlacht im Jahr 1321. Die litauische Streitmacht des Fürsten Gediminas besiegte eine vereinigte Streitmacht der südrussischen Fürstentümer in der Nähe von Kiew. Anschließend wurden Kiew und viele weitere Städte von den Litauern nahezu kampflos erobert.


Бітва на рацэ Ірпень

Бітва на рацэ Ірпень — бітва, якая адбылася, паводле розных звестак, у пачатку 1320-х гадоў паміж войскамі Гедзіміна, вялікага князя літоўскага, і кіеўскага князя Станіслава з яго саюзнікамі: Алегам Пераяслаўскім, Раманам Бранскім і Ільвом Данілавічам Луцкім. На невялікай рацэ Ірпень, працягласцю ў 23 км на паўднёвы захад ад Кіева, Гедзімін разграміў Станіслава і яго саюзнікаў. Затым ён асадзіў і заваяваў Кіеў, пасля чаго адправіў Станіслава, апошняга нашчадка дынастыі Рурыкаў, у выгнанне спачатку ў Бранск, а затым у Разань. Фёдар, брат Гедзіміна, і Альгімонт, сын Міндоўга Гальшанскага, былі пасаджаны на сталец у Кіеве. Хроніка Быхаўца апісвае гэта так:


Битва на реке Ирпень

Битва на реке Ирпень — сражение, в котором литовское войско под предводительством Гедимина разгромило дружины киевского князя Станислава и его союзников. Поход на Киев был осуществлён через год после захвата Гедимином Волыни и положил начало многовековому владычеству Великого княжества Литовского (и, впоследствии, Речи Посполитой) над южнорусскими землями.


Битва на річці Ірпінь

Битва на річці Ірпінь — легендарна битва між литовсько-руською армією Гедиміна та дружиною Київського князівства під проводом київського князя Станіслава — васала Золотої Орди (ця династія отримала Київ з допомогою хана Токти бл.1300/1301), яка відбулась біля річки Ірпінь в 1321 або 1322.


La bataille de l'Irpine marque le point final de la conquête victorieuse des villes du grand-duché de Kiev en 1321. L’armée lituanienne du prince Gediminas écrasa la coalition des princes rus' au nord de Kiev. Les villes de la région durent faire leur soumission aux conquérants du Nord.


Bitwa nad Irpieniem, stoczona została między litewską armią Giedymina oraz drużyną księcia kijowskiego Stanisława, nad rzeką Irpień w roku 1321. Zakończona zwycięstwem litewskim oraz śmiercią książąt Lwa łuckiego i Olega perejasławskiego. Stanisław ks. kijowski zbiegł do Riazania. Księstwo kijowskie zostało podporządkowane Wielkiemu Księstwu Litewskiemu. Księciem kijowskim został wyznaczony przez Giedymina Mendog z książąt Holszańskich. Holszańscy utrzymali się w Kijowie do 1331, gdy do władzy z pomocą Złotej Ordy powrócili Rurykowicze putywelscy. Księstwo kijowskie zostało ostatecznie poddane władzy Giedyminowiczów w 1362, po zwycięstwie Olgierda Giedyminowicza w bitwie nad Sinymi Wodami.


The Battle on the Irpin River is a semi-legendary battle between the armies of the Grand Duchy of Lithuania and Principality of Kiev. According to the story, Gediminas, the Grand Duke of Lithuania, conquered Volhynia before turning his attention to Kyiv. He was opposed by Prince Stanislav of Kiev allied with the Principality of Pereyaslavl and Bryansk. Lithuanians achieved a great victory and extended their influence to Kyiv. There are no contemporary sources attesting to the battle. It is known only from late and generally unreliable Lithuanian Chronicles. Therefore, historians disagree whether it was an actual battle in the early 1320s or a fictional story invented by later scribes. Lithuanians gained full control of the city only in 1362 after the Battle of Blue Waters against the Golden Horde.


La batalla del río Irpín ocurrió a principios de la década de 1320 entre los ejércitos de Gediminas, Gran Duque de Lituania, y el príncipe (kniaz) Stanislav de Kiev, aliado con Oleg de Pereiáslav y Román de Briansk. En el pequeño río Irpín, 23 kilómetros al sudoeste de Kiev, Gediminas derrotó rotundamente a Stanislav y sus aliados. Luego sitió y conquistó Kiev mandando a Stanislav, el último descendiente de la Dinastía Rúrika que gobernó Kiev, al exilio, primero en Briansk y luego a Riazán. Teodoro, hermano de Gediminas, y Algimantas, hijo de Mindaugas de la familia Olshanski, fueron instalados en Kiev.


Slaget ved Irpin var en betydningsfuld kamp i 1321. Den litauiske storfyrste Gediminas besejrede en kombineret hær i fra de sydlige Rus-riger i nærheden af Kijev. Derefter blev Kijevriget og mange andre fyrstendømmer erobret af litauere næsten uden kamp.


2012年のMLBオールスターゲーム

のMLBオールスターゲーム（）は、ナショナルリーグとアメリカンリーグの間で行われた83回目のオールスターゲームである。2012年7月10日にカンザスシティ・ロイヤルズの本拠地カウフマン・スタジアムで行われる。監督は、アメリカンリーグはテキサス・レンジャーズ監督ロン・ワシントン、ナショナルリーグはセントルイス・カージナルス前監督トニー・ラルーサが務めた。


Das MLB All-Star Game 2012 war die 83. Auflage des Major League Baseball All-Star Game zwischen den Auswahlteams der American League (AL) und der National League (NL). Es fand am 10. Juli 2012 im Kauffman Stadium in Kansas City, Missouri statt.


2012年美國職棒大聯盟全明星賽

美國職棒大聯盟全明星賽是大聯盟歷史上第83屆全明星賽，比賽於7月10日在堪薩斯市皇家隊的主場考夫曼舉行，這是第三度在皇家隊主場舉辦明星賽。國家聯盟以8比0擊敗美國聯盟連續三年拿下世界大賽主場優勢。


Match des étoiles de la Ligue majeure de baseball 2012

Le match des étoiles de la Ligue majeure de baseball 2012 ("2012 MLB All-Star Game") est la de cette opposition entre les meilleurs joueurs de la Ligue américaine et de la Ligue nationale, les deux composantes des Ligues majeures de baseball (MLB).


The 2012 Major League Baseball All-Star Game was the 83rd edition of the Major League Baseball All-Star Game. It was held on July 10, 2012, during the 2012 Major League Baseball season at Kauffman Stadium in Kansas City, Missouri, home of the Kansas City Royals. This marked the third time the Mid-summer Classic had been played in Kansas City, with Kauffman Stadium (then named Royals Stadium) last hosting the event in 1973, the stadium's first year of existence. The event was also held at Municipal Stadium in 1960, when the Athletics were still based there, one of two played that season. The game was televised in the United States by Fox.


将軍達の反乱（しょうぐんたちのはんらん、）あるいはアルジェ一揆（アルジェいっき、）は、1961年にフランスにおいて企てられたクーデターである。シャルル・ド・ゴール大統領のアルジェリア政策に反対するフランス軍の退役将軍たちが、アルジェリアの首都アルジェを拠点として反乱を計画し軍事政権の樹立を目指した。反乱はアルジェリア戦争只中の1961年4月21日午後から26日まで続いた。


Generalkuppen i Alger ( eller ) utspelade sig i staden Alger 21 april-25 april 1961, under Algerietrevolten, och syftar på händelsen när en grupp ledda av generaler i Frankrikes armé gjorde uppror mot Frankrike och dess president Charles de Gaulles planer på att gå med på de algeriska anspråken på självständighet från Frankrike.


מרד הגנרלים באלג'יריה

מרד הגנרלים באלג'יריה החל ב-21 באפריל 1961, במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה. הוא היה ניסיון להפיכה צבאית לשם הפלת ממשל הרפובליקה הצרפתית החמישית והקמת חונטה צבאית תחתיו. ראשי המרד היו ארבעה גנרלים בדימוס בצבא צרפת, שהיו מוצבים באלג'יריה והתנגדו להעניק לה עצמאות. המרד לא צלח, ודוכא כעבור חמישה ימים.


Путч генералов

Путч генералов — вооруженный мятеж французских частей, расквартированных в Алжире, против политики президента де Голля, направленной на предоставление Алжиру независимости. Путчисты не смогли правильно скоординировать свои действия, в результате чего они были разгромлены, а их руководители арестованы.


Algerin vallankaappaus eli "kenraalien vallankaappaus" oli Algerian sodan yhteydessä tapahtunut korkea-arvoisten ranskalaisten sotilashenkilöiden tekemä, epäonnistunut vallankaappausyritys, jonka tarkoitus oli syrjäyttää Ranskan presidentti Charles De Gaulle ja nostaa valtaan kommunisminvastainen sotilasjuntta. Kaappaus alkoi iltapäivällä 21. huhtikuuta 1961 ja päättyi 26. huhtikuuta 1961.


Путч генералів

Алжирський путч (, або ), також відомий як Путч генералів () — невдалий переворот з метою повалення Президента Французької Республіки Шарля де Голля і встановлення військової хунти. Його організували у французькому Алжирі відставні генерали французької армії Моріс Шалль (колишній головнокомандувач у французькому Алжирі), Едмон Жуо (колишній генерал-інспектор у ВПС Франції), Андре Зеллер (колишній начальник штабу французької армії) і Рауль Салан (колишній головнокомандувач у французькому Алжирі). Путч тривав із другої половини дня 21 квітня по 26 квітня 1961 посеред Алжирської війни (1954–1962).


O Putsch de Argel ( ou ), também conhecido como o Putsch dos Generais ("Putsch des Généraux"), foi um fracassado golpe de estado para derrubar o presidente francês Charles De Gaulle e estabelecer uma junta militar anti-comunista. Organizado na Argélia francesa por generais aposentados do exército francês: Maurice Challe (55, antigo comandante-em-chefe na Argélia francesa), Edmond Jouhaud (56, o antigo Inspector Geral da Força Aérea Francesa), André Zeller (63, antigo oficial do Exército de Terra Francês) e Raoul Salan (61, antigo comandante-em-chefe na Argélia francesa), que ocorreu a partir da tarde de 21 de abril a 26 de abril de 1961 em meio à Guerra da Argélia (1954-1962).


Le putsch des généraux du , également appelé putsch d'Alger, est une tentative de coup d'État, fomentée par une partie des militaires de carrière de l'armée française en Algérie, et conduite par quatre généraux cinq étoiles (Maurice Challe, Edmond Jouhaud, Raoul Salan et André Zeller). Ils déclenchent cette opération en réaction à la politique choisie par le président de la République, Charles de Gaulle, et son gouvernement, qu'ils considèrent comme une politique d'abandon de l'Algérie française. Pour sa part, le général Jacques Massu reste à l'écart après s'être vu proposer le rôle de chef.


The Algiers putsch ( or ), also known as the Generals' putsch ("Putsch des généraux"), was a failed coup d'état intended to force French President Charles de Gaulle not to abandon French Algeria, along with the resident European community and pro-French Muslims. Organised in French Algeria by retired French Army generals Maurice Challe (former commander-in-chief in French Algeria), Edmond Jouhaud (former Inspector General of the French Air Force), André Zeller (former Chief of staff of the French Army) and Raoul Salan (former commander-in-chief in French Algeria), it took place from the afternoon of 21 to 26 April 1961 in the midst of the Algerian War (1954–62).


El intento de golpe de Estado de los generales en Argel ( o Putsch d'Alger) fue un "putsch" que ocurrió entre el 21 y el 26 de abril de 1961.


Alžírský puč byl neúspěšný pokus o státní převrat ve Francii, ke kterému došlo ve dnech 21.–26. dubna roku 1961. Pučisté chtěli svrhnout prezidenta Charlese de Gaulla a udržet francouzskou nadvládu v Alžírsku, většina armády i policejní jednotky však zůstaly věrné stávající vládě. Alžírsko se nakonec stalo roku 1962 nezávislým státem.


2012年のNBAドラフトは2012年6月28日にニュージャージー州ニューアークにあるプルデンシャル・センターにおいて開催された。2012年5月30日に行われた抽選によってニューオーリンズ・ホーネッツが全体1位指名権を獲得。


Der NBA Draft 2012 wurde am 28. Juni 2012 im Prudential Center in Newark, New Jersey durchgeführt. In zwei Draftrunden konnten sich die 30 NBA-Teams die Rechte an 60 Nachwuchsspielern aus der Collegeliga NCAA und dem Ausland sichern.


Драфт НБА 2012 года

Драфт НБА 2012 года прошёл 28 июня, в четверг, в спортивном комплексе «Пруденшал-центр» в Ньюарке, штат Нью-Джерси. Право выбора под первым номером в результате лотереи, прошедшей 30 мая, получил клуб «Нью-Орлеан Хорнетс».


Il Draft NBA 2012 si è svolto il 28 giugno 2012 al Prudential Center di Newark, New Jersey.


Драфт НБА 2012

Драфт НБА 2012 року відбувся 28 червня в Пруденшл-центрі в Нюарку. Його транслювала телекомпанія ESPN. Команди Національної баскетбольної асоціації (NBA) по черзі вибирали найкращих випускників коледжів, а також інших кандидатів, офіційно зареєстрованих для участі в драфті, зокрема іноземців. Уперше на одному драфті обрали двох гравців з однієї й тієї самої школи (Ентоні Девіс і Майкл Кідд-Гілкріст грали в одній команді в Кентуккі).


2012年NBA选秀（）于2012年6月28日在新泽西州纽瓦克举行。本次选秀于东部夏令时晚间7：00（2300 UTC）开始，由ESPN电视台在全美播出。在这次选秀中，国家篮球协会各队轮流从业余美国大学篮球球员和其他符合选秀资格（含国际球员）的球员中挑选新秀。这一次选秀中，首次出现选秀前两名来自同一学校的情况（安東尼·戴維斯和Michael Kidd-Gilchrist均来自肯塔基大学校队）。这一次选秀还因在2轮选秀中出现6名来自同一学校（肯塔基大学）的新秀而创造了记录，同时选秀前三甲都是来自Southeastern Conference的大学一年级新生。在所有选秀球员里，共有30名前锋、21名后卫和9名中锋。


O 2012 NBA Draft foi realizado no dia 28 de junho de 2012, no Prudential Center em Newark, New Jersey. O draft começou às 7:00 pm Eastern Daylight Time (23:00 UTC) e foi transmitido nos Estados Unidos pela ESPN. Neste draft, os times da National Basketball Association (NBA) selecionaram novatos da universidade nos Estados Unidos e outros jogadores elegíveis, incluindo jogadores internacionais. Esse draft marcou a primeira vez em que os dois primeiros selecionados vieram da mesma universidade (Anthony Davis e Michael Kidd-Gilchrist eram companheiros de time em Kentucky). E também estabeleceu o recorde de seis jogadores de uma mesma universidade (Kentucky) a serem selecionados ao longo do draft e foi o primeiro draft a ter três freshman da mesma conferência, a Conferência Sudeste, a serem escolhidos nas três primeiras escolhas. Dos jogadores selecionados, 30 são alas, 21 são armadores, e 9 são pivôs.


El Draft de l'NBA del 2012 es va celebrar el 28 de juny de 2012 al Prudential Center de la ciutat de Newark (Nova Jersey).


2012 NBA Seçmeleri, 28 Haziran 2012'de Newark, New Jersey'deki Prudential Center'da yapılmıştır.. Seçmeler, Doğu Zaman Dilimi'ne göre 19.00'da başlamıştır.. Seçmelerde NBA takımları, üniversite oyuncuları ile uluslararası oyuncular da dahil seçmelere uygun olan sporcuları seçmişlerdir.


La draft 2012 de la est la draft annuelle de la NBA. Elle s'est déroulée au Prudential Center situé à Newark (New Jersey) le . La Draft de la NBA est un événement annuel où les joueurs universitaires ayant au moins 19 ans le jour de la draft et ayant quitté le lycée depuis au minimum un an sont choisis pour jouer dans une équipe professionnelle de la National Basketball Association (NBA).


2012 NBA Draft odbył się 28 czerwca 2012 roku w Prudential Center w Newark w stanie New Jersey. Rozpoczął się o godzinie 19:00 czasu i był transmitowany na terenie całych Stanów Zjednoczonych przez stacje ESPN. W tym drafcie zespoły National Basketball Association (NBA) wybierały spośród graczy opuszczających amerykańskie uniwersytety oraz innych uprawnionych zawodników, w tym też spoza Stanów Zjednoczonych.


The 2012 NBA draft was held on June 28, 2012, at Prudential Center in Newark, New Jersey. The draft started at 7:00 pm Eastern Daylight Time (2300 UTC), and was broadcast in the United States on ESPN. In this draft, National Basketball Association (NBA) teams took turns selecting amateur U.S. college basketball players and other eligible players, including international players. This draft marked the first time that the first two players selected were from the same school (Anthony Davis and Michael Kidd-Gilchrist were teammates at Kentucky). It also set a record of having six players from one school (Kentucky) being selected in the two rounds of the draft and was the first draft to have the first three selections be college freshmen all from the same conference, the Southeastern Conference. Not only that, but it also featured the oldest player to ever get selected in an NBA draft, with Bernard James being 27 years old at the time of the draft. Of the players drafted, 30 are forwards, 21 are guards, and 9 are centers.


El Draft de la NBA de 2012 se celebró el 28 de junio de 2012 en el Prudential Center de la ciudad de Newark (Nueva Jersey). Fue transmitido para Estados Unidos por la cadena especializada ESPN.


第51回世界卓球選手権団体戦

第51回世界卓球選手権団体戦（）は、2012年3月25日から4月1日まで、ドイツ・ドルトムントにあるで開催された。中国が2大会ぶりのアベック優勝を果たした。


Die 57. Tischtennisweltmeisterschaft für Mannschaften fand vom 25. März bis zum 1. April 2012 in der nordrhein-westfälischen Stadt Dortmund in Deutschland statt.


Чемпионат мира по настольному теннису среди команд 2012 года (полное официальное название «Liebherr 2012 World Team Table Tennis Championships») прошёл с 25 марта по 1 апреля 2012 года в Дортмунде, Германия. Это был 51-й по счету Чемпионат мира по настольному теннису.


Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2012 kilpailtiin Dortmundissa, Saksassa 25. maaliskuuta – 1. huhtikuuta.


2012年世界乒乓球團體錦標賽

2012年世界乒乓球團體錦標賽（即第51届世界乒乓球锦标赛團體賽），於2012年3月25日至4月1日在德國多特蒙德威斯特法伦会议中心举行。


2012 World Team Table Tennis Championships

The 2012 Liebherr World Team Table Tennis Championships were held at the Westfalenhallen in Dortmund, Germany from March 25 to April 1, 2012. It was the 51st edition to be contested. 120 men's teams and 92 women's teams were allocated to different divisions according to the final ranking of the previous World Team Table Tennis Championships and the ITTF World Team Rankings. The winner of the first division, called the Championship Division, was crowned as the new champion.


ソ連軍のアフガニスタンからの撤退

ソ連軍のアフガニスタンからの撤退（ソれんぐんのアフガニスタンからのてったい、）とは、1979年以降、アフガニスタン民主共和国に駐留していたソ連軍が1980年代末期に同国より撤退した出来事である。


Вывод советских войск из Афганистана

Вывод советских войск из Афганистана начался 15 мая 1988 года, в соответствии с заключёнными 14 апреля 1988 года Женевскими соглашениями о политическом урегулировании положения вокруг ДРА. СССР обязался вывести свой контингент в девятимесячный срок, то есть до 15 февраля 1989 года, причём половина войск должна была быть выведена в течение первых трёх месяцев, то есть до 15 августа 1988 года.


Оттегляне на съветските войски от Афганистан

Оттеглянето на съветските войски от Афганистан започва на 15 май 1988 г. и успешно приключва на 15 февруари 1989 г. под ръководството на генерал-полковник Борис Громов, който е последният съветски офицер, преминал от Афганистан обратно на съветска територия през афганистанско-узбекския мост на дружбата.


Il ritiro sovietico dall'Afghanistan avvenne nelle fasi finali della guerra del 1979-1989 in ottemperanza agli accordi di Ginevra. Cominciato il 15 maggio 1988, il ritiro dell'Armata Sovietica, contrastata nelle operazioni dai mujaheddin, si chiuse nove mesi dopo, sancendo la fine dell'intervento sovietico in Afghanistan.


Виведення радянських військ з Афганістану почалося 15 травня 1988 року, відповідно до укладених в квітні 1988 року Женевських угод про політичне врегулювання становища навколо ДРА. Радянський Союз зобов'язався вивести свій контингент в дев'ятимісячний термін, тобто до 15 лютого наступного року.


蘇聯軍隊撤出阿富汗是指蘇聯從1988年5月15日開始從阿富汗撤出作戰部隊，上校鮑里斯·格羅莫夫是最後一位撤出阿富汗的蘇聯將頜，他在1989年2月15日從阿富汗-烏茲別克斯坦友誼橋带领最后一批苏联军队返国，自此苏联－阿富汗战争结束。


A retirada das forças de combate soviéticas do Afeganistão começou em 15 de maio de 1988 e terminou com sucesso executada em 15 de fevereiro de 1989 sob a liderança do Coronel-general Boris Gromov, que também foi o último oficial e general soviético a se retirar do Afeganistão de volta ao território soviético através da Ponte da Amizade Afeganistão-Uzbequistão.


Sovyet güçlerinin Afganistan'dan çekilmesi

Sovyet muharip kuvvetlerinin; Afganistan'a gerçekleştirdiği askerî müdahalede yaşadığı mağlubiyet sonucu Afganistan'dan nihai çekilmesi 15 Mayıs 1988'de başlamış ve tamamen çekilmesi 15 Şubat 1989'da Kıdemli Orgeneral Boris Gromov liderliğinde sona ermiştir.


Việc rút lui hoàn toàn cuối cùng của các lực lượng chiến đấu Liên Xô từ Afghanistan bắt đầu vào ngày 15 tháng 5 năm 1988 và kết thúc vào ngày 15 tháng 2 năm 1989 dưới sự lãnh đạo của Đại tá Boris Gromov.


Le retrait des troupes militaires soviétiques d'Afghanistan a lieu entre le et le mettant ainsi fin à la guerre d'Afghanistan.


The final and complete withdrawal of Soviet combatant forces from Afghanistan began on 15 May 1988 and ended on 15 February 1989 under the leadership of Colonel-General Boris Gromov.


Retirada de tropas soviéticas de Afganistán

La retirada de tropas soviéticas de Afganistán comenzó el 15 de mayo de 1988 y terminó el 15 de febrero de 1989 bajo el liderazgo del coronel general Borís Grómov en el último periodo de supervivencia de la República Democrática de Afganistán por el incremento de las facciones muyahidines que eran antisoviéticas y anticomunistas.


الانسحاب السوفييتي من أفغانستان

الانسحاب السوفيتي من أفغانستان ، بدأت سحب القوات السوفيتية في أفغانستان بداية يوم 15 مايو عام 1988م، وذلك بعد زيارة رئيس الاتحاد السوفيتي ميخائيل غورباتشوف للولايات المتحدة المتحدة بعام، وخلال إتفاقية جنيف المجتمعة بين الولايات المتحدة والاتحاد السوفيتي وأفغانستان والتي تهدف لاتفاق إلى حل سياسي، وفي 14 أبريل عام 1988م، تم التوقيع على الإتفاقيات الخمس والتي تتعلق بتسوية الوضع في أفغانستان، وبموجب هذه الإتفاقية كان على الجيش السوفيتي المهاجم مغادرة الأراضي الأفغانية مقابل وقف تمويل السلاح للأفغان من قبل باكستان والحكومة الأمريكية .


2012年のNFLドラフトは77回目のNFLドラフト。2012年4月26日から28日までの3日間ニューヨークのラジオシティ・ミュージックホールで開催され、NFL32チームから合計253名の選手が指名された。初日に1巡指名の32選手、2日目には2巡と3巡の指名、3日目には4巡から7巡の指名が行われた。


Il Draft NFL si è svolto dal 26 al 28 aprile 2012.


La draft 2012 de la NFL est la draft annuelle de la National Football League, permettant aux franchises de football américain de sélectionner des joueurs universitaires éligibles pour jouer professionnels. Elle s'est déroulée entre le 26 et le au Radio City Music Hall de New York.


The 2012 NFL draft was the 77th annual meeting of National Football League (NFL) franchises to select newly eligible football players. The draft, which is officially called the "NFL Player Selection Meeting", was held at Radio City Music Hall in New York City from April 26–28. The Indianapolis Colts, who compiled the league's worst record in the season with a 2–14 record, had the right to the first selection.


第3次バルセロナ包囲戦（カタルーニャ語：Setge de Barcelona）は、1713年7月25日から1714年9月11日までスペイン（実質的にはカスティーリャ王国が母体）・フランス連合軍がカタルーニャの首都バルセロナを包囲・攻め落とした戦いである。この戦いがスペイン継承戦争最後の戦いであり、スペイン全土を平定したフェリペ5世が、名実ともに統一スペイン王国の国王となった。


Die Belagerung von Barcelona war der letzte militärische Akt des Spanischen Erbfolgekrieges. Er fand nach dem Friedensschluss von Utrecht statt. Kriegsparteien waren einerseits katalanische Truppen, die die Herrschaft Philipps V. weiterhin nicht anerkannten, und andererseits französische sowie königlich spanische Truppen. Nach einer etwa einjährigen Blockade der Stadt begann im Juli 1714 die eigentliche Belagerung. Die Stadt fiel am 11. September 1714. Nach der Eroberung der Stadt wurde Katalonien fest in den spanischen Zentralstaat eingegliedert und alle regionalen Institutionen aufgehoben. Heute ist der Tag der Kapitulation der Stadt katalanischer Nationalfeiertag "Diada Nacional de Catalunya" und gilt vielen Katalanen aufgrund des Verlusts der regionalen Eigenständigkeit als nationaler Trauertag.


L'assedio di Barcellona fu una delle ultime operazioni militari che ebbe luogo tra il 9 luglio del 1713 e il 12 settembre del 1714, nel corso della guerra di successione spagnola, e che vide protagonisti i difensori della città di Barcellona, composti dalla Coronela, l'esercito regolare catalano e i soldati di altri territori che appoggiavano Carlo VI d'Asburgo, conosciuto in Spagna come Carlo III.


바르셀로나 공방전은 그레이트브리튼, 합스부르크 군주국, 네덜란드 공화국의 지원을 받던 카를 대공(Archduke Charles)이 프랑스 왕국과 스페인의 지원을 받던 펠리페 5세(Philip V)와 스페인 땅을 걸고 싸운 스페인 왕위 계승 전쟁(1701년-1714년)의 마지막 전투이다.


1713年至1714年間的巴塞隆納圍城戰（，）是西班牙王位繼承戰爭最後一場戰役，交戰雙方為奧格斯堡同盟支持（包括英國與荷蘭等國）的查理大公，以及由法國支持的腓力五世，交戰原因係起因於西班牙王位的爭奪。


O cerco de Barcelona foi uma das últimas operações militares na Guerra da Sucessão Espanhola, entre o 25 de julho de 1713 e o 11 de setembro de 1714, que se enfrentaram os defensores de Barcelona e os soldados borbónicos, muito superiores em número. Os catalães vão decidir resistir até à morte.


El setge de Barcelona va ser una operació militar central dins de la Guerra dels catalans, darrer episodi hispànic de la Guerra de Successió Espanyola, entre el 25 de juliol de 1713 i l'11 de setembre de 1714. Tot i que Barcelona ja fou assetjada en aquesta mateixa guerra uns anys abans –Setge de Barcelona (1706)– implicant a tropes de les grans potències; durant la Guerra dels Catalans els exèrcits estrangers foren evacuats i va enfrontar els defensors de Barcelona, compostos per la Coronela, l'exèrcit regular català, de tropa procedent de la resta de territoris de la Corona d'Aragó, i soldats d'altres territoris que sostenien Carles III. Fou plantejat pel duc de Pòpoli inicialment més com un bloqueig a ultrança enlloc d'un setge convencional. L'entrada en joc d'un exèrcit provinent del Regne de França, el juliol del 13, per donar suport a l'exèrcit espanyol amb el canvi de direcció militar cap al duc de Berwick, més interessat a prendre la ciutat que a destruir-la, decantà severament el curs del setge, convertint-lo en un assalt de trinxeres i mines a les muralles. Molt sobrepassats en nombre, i completament envoltats de soldats borbònics, els caps de la guarnició i els líders catalans van triar la resistència fins a la mort.


Omleiringa av Barcelona var et slags mot slutten av den spanske arvefølgekrigen (1701-1714) der erkehertug Karl av Østerrike (støttete av Storbritannia og Nederland bekjempet Filip V av Spania, støtten av Frankrike, kjemp om den spanske kronen.


Le siège de Barcelone, second siège de la ville depuis le début de la guerre après le siège de 1706, est la dernière bataille de la guerre de Succession d'Espagne, qui oppose de 1701 à 1714 l'archiduc Charles Louis d'Autriche, soutenu par la Grande-Bretagne, l'Autriche, les Pays-Bas et le Portugal, à Philippe V, soutenu par la France dans la lutte pour la succession au trône d'Espagne. Le maréchal de Berwick met le siège devant Barcelone, où les débris du corps expéditionnaire britannique commandé par James Stanhope se sont retranchés. Après 11 mois de blocus et 61 jours de tranchée ouverte, le chevalier d'Asfeld part à l'assaut de la tranchée et emporte la place le pour le compte de Philippe V. La Principauté de Catalogne a combattu avec son armée de .


The Siege of Barcelona (, ) was a battle at the end of the War of Spanish Succession, which pitted Archduke Charles of Austria (backed by Great Britain and the Netherlands, i.e. the Grand Alliance) against Philip V of Spain, backed by France in a contest for the Spanish crown.


El sitio de Barcelona fue una de las últimas operaciones militares de la guerra de sucesión española. Se produjo entre el 25 de julio de 1713 y el 11 de septiembre de 1714. El combate enfrentó a los defensores de Barcelona, formados por la coronela y partidarios del archiduque Carlos; con las tropas de Felipe V de España y sus aliados franceses.


حصار برشلونة (1713-1714)

حصار برشلونة بين عامي 1713 و1714 هي معركة وقعت في ختام حرب الخلافة الإسبانية (1701-1714)، أدت إلى إقصاء وهزيمة الإمبراطور الروماني المقدس كارل السادس (الذي تدعمه مملكة بريطانيا العظمى وهولندا) على يد فيليب الخامس ملك إسبانيا (الذي تدعمه فرنسا)، لتحسم صراعاً سياسياً طويلاً على العرش الإسباني.


ネセシティ砦の戦い(Battle of Fort Necessity)、またはグレイトメドウズの戦いは、1754年の7月3日に、現在のペンシルベニア州ファイェット郡ファーミントンの、山の頂上にある集落で行われた戦いである。これはフレンチ・インディアン戦争の端緒となる戦いの一つであり、ジョージ・ワシントンにとって唯一の降伏であり、同年5月28日のジュモンヴィルグレンの戦いと並んで、七年戦争が軍事的拡張を遂げる一因となった。


Сражение за форт Несессити

Сражение за форт Несе́ссити () — одно из первых сражений Франко-индейской войны, которое произошло 3 июля 1754 года на территории где сейчас находится пенсильванский . Это сражение, как и предшествовавшее ему сражение при Грейт-Мидоуз, стали первыми сражениями в карьере Джорджа Вашингтона, а также первыми сражениями Войны с французами и индейцами. Губернатор Вирджинии поручил Вашингтоны возглавить пехотный полк, привести его в долину Огайо и взять под охрану строящийся форт, но уже в пути Вашингтон узнал, что французы опередили его и захватили форт. Он стал дожидаться подкреплений, основав укреплённый лагерь (форт Несессити), но французский отряд напал на форт и вынудил его к капитуляции. Это французское нападение заставило Англию предпринимать ответные меры и в итоге привело к началу войны на Североамериканском континенте.


Fort Necessityn taistelu tai Great Meadowsin taistelu oli 3. heinäkuuta 1754 käyty taistelu Ranskan ja heidän liittolaisinaan olevien intiaanien sekä Brittiläisen Amerikan välillä. Taistelussa ranskalaiset hyökkäsivät George Washingtonin komentamaa Fort Necessityn linnaketta vastaan. Taistelu päättyi Washingtonin antautumiseen: antautuminen oli Washingtonin sotilasuran ainoa. Sotatoimet laajenivat myöhemmin Pohjois-Amerikassa, mikä johti vuonna 1756 alkavaan seitsenvuotiseen sotaan.


La battaglia di Great Meadows, anche conosciuta come battaglia di Fort Necessity, è lo scontro avvenuto il 3 luglio 1754, fra le truppe inglesi e quelle francesi nelle colonie del nord America. Tale battaglia segnò l'inizio della guerra franco-indiana, poi divenuta parte della più estesa guerra dei sette anni. La battaglia si svolse in località chiamata "Great Meadows" nell'allora territorio indiano, oggi parte della Contea di Fayette, in Pennsylvania.


네세시티 요새 전투() 또는 그레이트 메도우 전투()는 1754년 7월 3일 현재 펜실베이니아 파예트 군에 위치한 파밍턴의 산꼭대기에 있는 마을에서 벌어진 전투이다. 이것은 프렌치 인디언 전쟁의 단서가 된 전투 중 하나이며, 조지 워싱턴에게 유일한 항복의 패전을 안겨주었으며, 같은 해 5월 28일 주먼빌 글렌 전투와 함께, 7년 전쟁이 확전되는 원인을 제공했다.


Slaget ved Fort Necessity, eller Slaget ved the Great Meadows fant sted 3. juli 1754 i det som i dag er grenden Farmington i Fayette County i Pennsylvania. Dette var en av de første kamphandlingene i den franske og indianske krigen og eneste gangen George Washington overga seg i kamp. Dette slaget, sammen med slaget ved Jumonville Glen i mai samme året, medvirket til en rekke militære opptrappinger som resulterte i den globale syvårskrigen.


La bataille de Fort Necessity, appelée aussi bataille de Great Meadows, a lieu le au Fort Necessity dans l'actuel comté de Fayette, en Pennsylvanie, États-Unis, et oppose la France à la Grande-Bretagne dans leurs colonies américaines. Avec la bataille de Jumonville Glen, qui en fut la cause directe, elle marque le début de la guerre de Sept Ans, appelée "French and Indian War" aux États-Unis pour sa partie américaine, et qui allait plus tard s'étendre en Europe. C'est la première victoire française du théâtre nord-américain.


Bitwa nad Great Meadows (zwana też bitwą o Fort Necessity) – starcie zbrojne, które miało miejsce 3 lipca 1754 roku podczas wojny o kolonie amerykańskie, stanowiącej północnoamerykański front wojny siedmioletniej.


The Battle of Fort Necessity (also called the Battle of the Great Meadows) took place on July 3, 1754, in what is now Farmington in Fayette County, Pennsylvania. The engagement, along with the May 28 skirmish known as the Battle of Jumonville Glen, was George Washington's first military experience and the only surrender of his military career. The Battle of Fort Necessity began the French and Indian War, which later spiraled into the global conflict known as the Seven Years' War.


La batalla de Great Meadows, también conocida como batalla de Fort Necessity, fue un enfrentamiento de la guerra franco-india que se desarrolló el 3 de julio de 1754 en el oeste del Estado de Pensilvania. Es considerado, junto con la batalla de Jumonville Glen, como el inicio de la guerra que pronto se extendió a Europa, donde se conoció como guerra de los Siete Años. Esta batalla llevó a la única rendición de George Washington en su vida militar.


日本軍のタイ進駐 () は、1941年12月8日の南方作戦開始時に日本軍が行ったタイ王国への武力進駐。日本軍とタイ軍の間で戦闘も発生したが、タイから進駐許可が出たため、平和進駐へ移行した。


Japanska invasionen av Thailand var ett slag under stillahavskriget. Kombatanterna var Thailand och Japan. Slaget ägde rum den 8 december 1941 och ledde till att Thailand ingick en allians med Japan och förklarade krig mot de allierade.


Die japanische Invasion Thailands fand am 8. Dezember 1941 statt. Es war ein kurzer Kampf zwischen dem Königreich Thailand und dem japanischen Kaiserreich. Trotz heftiger Kämpfe in Südthailand dauerte es nur fünf Stunden, bevor es zu einem Waffenstillstand kam. Auf japanischen Druck hin verbündete sich Thailand mit Japan und erklärte den Alliierten den Krieg. Das Bündnis bestand bis zum Ende des Zweiten Weltkrieges.


הפלישה היפנית לתאילנד

הפלישה לתאילנד התרחשה כאשר כוחות צבא של האימפריה היפנית פלשו לתאילנד, ב-8 בדצמבר 1941. על אף הלחימה הקשה שהתנהלה בין הצדדים במהלך הפשיטה, החזיקה ההתנגדות מעמד מספר שעות בלבד. הפלישה התאפשרה בשל העובדה ששנה קודם לכן פלשה יפן להודו-סין, והחזיקה שם בסיסים.


Таиландская операция

Таиландская операция — военная операция Японии по захвату территории Таиланда, проведённая 8 декабря 1941 года. Для вторжения в Малайю и Бирму японцам нужны были порты, железные дороги и аэродромы, расположенные на территории Таиланда. Таиланд перед этой кампанией только что одержал победу во Франко-таиландской войне и его армия показала, что может воевать даже против европейских держав. Поэтому японцы, планируя вторжение в Таиланд, хотели избежать тяжёлых потерь. Для них было важно, чтобы войска, высадившиеся в Южном Таиланде, не встретили значительного сопротивления, так как в дальнейшем их планировалось использовать для захвата Малайи.


Thaimaan valtaus oli Japanin 8. joulukuuta 1941 suorittama sotatoimi toisessa maailmansodassa, jonka seurauksena Japani miehitti Thaimaan. Huolimatta Thaimaan eteläosissa käydyistä kiivaista taisteluista sota päättyi aselepoon jo muutamaa tuntia myöhemmin. Maata hallinnut Plaek Phibunsongkhramin johtama kansallismielinen hallitus liittoutui akselivaltojen ja Japanin kanssa avaten rajat Japanin miehitysjoukoille. Thaimaa julisti sodan Yhdysvalloille 25. tammikuuta 1942, mutta suurlähettiläs kieltäytyi toimittamasta julistusta eteenpäin. Tämän jälkeen Japani hyökkäsi Thaimaan kautta Britannian siirtomaihin Malaijaan ja Burmaan. Myöhemmin liittoutuneet onnistuivat pysäyttämään japanilaisten etenemisen ja työntämään miehitysjoukot pois vallatuilta alueilta. Liittoutuneet valloittivat Thaimaan vuonna 1945.


Linvasione giapponese della Thailandia ebbe inizio e fu portata a termine l'8 dicembre 1941. Gli scontri furono circoscritti e cessarono dopo poche ore grazie ad un "cessate il fuoco" concordato tra le parti. La Thailandia doveva sottostare agli accordi presi nei negoziati segreti con il Giappone, che era stato determinante nelle acquisizioni territoriali thailandesi dopo il conflitto con l'Indocina francese di alcuni mesi prima.


일본의 태국 침공은 1941년 12월 8일에 발생한 태국과 일본 제국 사이의 전쟁이다. 태국 남부에서의 격전에도 불구하고, 저항은 휴전이 끝나기 몇 시간 전밖에 지속되지 않았다.


Таїландська операція

Таїландська операція — військова операція Японії по захопленні території Таїланду, проведена 8 грудня 1941 року. Для вторгнення в Малайю і М'янму японцям потрібні були порти, залізниці та аеродроми, розташовані на території Таїланду. Таїланд перед цією кампанією щойно здобув перемогу у Французько-таїландській війні і його армія показала, що може воювати навіть проти європейських держав. Тому японці, плануючи вторгнення в Таїланд, хотіли уникнути важких втрат. Для них було важливо, щоб війська, що висадилися в Південному Таїланді, не зустріли значного опору, тому що надалі їх планувалося використовувати для захоплення Малайї.


日本入侵泰国战争发生于1941年12月8日。战争发生于泰国和大日本帝国之间。尽管在泰国南部发生了激烈的战斗，这场战争在停火前只持续了几个小时。泰國政府隨後與日本妥協，和日本簽訂了軍事同盟並允許日軍穿越泰國進攻緬甸及馬來亞，一直到二戰終結。


A Tailândia foi ocupada pelo Império do Japão durante a Segunda Guerra Mundial com a invasão de 1941 até a derrota do Japão em 1945. No início da Guerra do Pacífico, o Império Japonês contou com o apoio dos tailandeses para permitir a passagem de suas tropas a caminho para invadir a Birmânia e a Malásia ocupadas pela Grã-Bretanha. Isto não era popular com grande parte da população, mas o governo tailandês acreditava que era preferível a conquista japonesa.


Nhật Bản xâm lược Thái Lan là cuộc chiến giữa Thái Lan và Đế quốc Nhật Bản xảy ra vào ngày 8 tháng 12 năm 1941. Mặc dù có giao tranh ác liệt ở miền nam Thái Lan, cuộc kháng chiến chỉ kéo dài một vài giờ trước khi kết thúc bằng một lệnh ngừng bắn.


Linvasion japonaise de la Thaïlande ( ) s'est produite le , dans le cadre de l'attaque du Japon en Malaisie.