Геноцид над Србима у Другом свјетском рату

Током Другог свјетског рата извршен је геноцид над српским становништвом, у коме је између 900.000


רצח העם הסרבי

רצח העם הסרבי, היה רצח עם מכוון ושיטתי שערכה ממשלת האוסטאשה הקרואטית, בהנהגתו של אנטה פאבליץ' במהלך מלחמת העולם השנייה. רצח העם שהיה מכוון כנגד הלאום הסרבי וקבוצות מיעוט נוספות הוביל למותם של קרוב ל-900,000 בני-אדם, מתוכם כ-700,000 מבני העם הסרבי. האוסטשה נוסדה כמדינה קרואטית עצמית, בת חסותה של אדולף היטלר במהלך מלחמת העולם השנייה. אנשי האוסטשה היו אחראים לרצח שיטתי ומכוון של סרבים, יהודים וצוענים, באמצעות מחנות ריכוז ומחנות השמדה אשר במפורסם מביניהם, מחנה יאסנובץ', בו נרצחו מאות אלפי בני אדם.


Геноцид сербов (1941—1945)

Геноцид сербов (1941—1945 гг.) — уничтожение, преследование и дискриминация сербов в годы Второй мировой войны на территории оккупированного Королевства Югославия. Точное число жертв неизвестно до сих пор. По разным оценкам, именно в результате геноцида погибло от 197 000 человек до 800 000 человек. Основным организатором геноцида был фашистский режим усташей в Независимом Государстве Хорватия и немецкие оккупационные администрации. В официальном докладе НОАЮ, опубликованном 26 мая 1945 года, названо общее число жертв войны (люди всех национальностей погибли или умерли в результате войны) — 1 685 000. Позже, Государственной комиссией по расследованию военных преступлений на территории Югославии было установлено, что общее число жертв войны 1 706 000 человек. Около 240 000 сербов были насильно обращены в католичество, ещё 400 000 были вынуждены бежать в Сербию. Эти действия изменили этническую карту территорий современных Хорватии, Боснии и Герцеговины и Сербии и крайне отрицательно сказались на отношениях между сербами и хорватами.


Persecuzione dei serbi durante la seconda guerra mondiale

Le persecuzione dei serbi durante la seconda guerra mondiale o Genocidio dei serbi furono una serie di abusi e violenze compiuti nei confronti dei serbi soprattutto di confessione ortodossa, in particolar modo da parte delle milizie locali collaborazioniste delle forze di occupazione nazifasciste.


크로아티아 독립국의 세르브인 박해

크로아티아 독립국의 세르브인 박해(Persecution of Serbs in the Independent State of Croatia)은 파시스트와 나치를 포함한 추축국 직업 군인과 로마 가톨릭 교회와 우스타샤가 1939년에서 1945년 사이에 크로아티아 일대에서 정교회 신도들인 세르브인과 집시, 유대인 등에게 가한 학살을 일컫는다. 세르브인의 국민국가인 세르비아에서는 세르브인 집단살해()라고도 한다.


نسل‌کشی صرب‌ها در دولت مستقل کرواسی

نسل‌کشی صرب‌ها در دولت مستقل کرواسی () به آزار و اذیت هدفمند صرب‌ها گفته می‌شود که در طول جنگ جهانی دوم توسط رژیم فاشیستی اوستاشه در دولت دست‌نشانده آلمان نازی معروف به دولت مستقل کرواسی (کوته‌نوشت: NDH) میان سال‌های ۱۹۴۱ و ۱۹۴۵ رخ داد. این کارزار از راه اعدام در اردوگاه‌های مرگ، و همچنین کشتار جمعی، پاکسازی قومی، تبعید، تغییر اجباری دین و تجاوز جنسی صورت گرفت. این نسل‌کشی همزمان با هولوکاست در NDH و همچنین نسل‌کشی مردم کولی، با ترکیب سیاست‌های نژادی نازی‌ها با هدف نهایی ایجاد یک کرواسی بزرگ با نژادی خالص انجام شد.


Genocídio dos sérvios no Estado Independente da Croácia

A perseguição aos sérvios no Estado Independente da Croácia também conhecido como genocídio aos sérvios ( / "Genocid nad Srbima)", ocorreu entre 1941 e 1945. Centenas de milhares de sérvios foram submetidos às políticas genocidas do regime nazista Ustase no Estado Independente da Croácia durante a Segunda Guerra Mundial . As políticas incluíam extermínio, expulsão e conversão religiosa forçada.


II. Dünya Savaşı'nda Sırplara yönelik zulüm, 1941-1945 yılları arasında Faşist ve Nazi destekli unsurların Sırplar'a karşı yürüttüğü etnik temizlik uygulamasıdır. Belgrad Üniversitesi Profesörü Ljubodrag Dimic'in yayınladığı incelemedeki rakamlara göre Sırp tarafının toplam kaybı 1.000.000'dur (nüfusun yüzde 20'dir). Hırvatistan Bağımsız Devleti, Sırp halkın büyük çoğunluğunu Ortaçağ Engizisyonu yöntemleriyle katletti. Papa XII. Pius, Zagreb başpiskoposu Alojzije Stepinac, Saraybosna başpiskoposu Ivan Šarić, reis-ül ulema Fehim Spaho, Zagreb müftüsü Ismet Muftić, Kudüs Baş Müftüsü Muhammed Emin el-Hüseyni ve başka Katolik-Müslüman din adamları, NDH'deki katliamları desteklediler. II. Dünya Savaşı boyunca Ustaşa rejimi sırasında 700.000 Sırp'ı öldürmüş, 400.000'i göç etmek ve 250.000'i de Katolik olmak zorunda kalmıştır.


Génocide contre les Serbes dans l'État indépendant de Croatie

Les crimes commis par l'État indépendant de Croatie ou « génocide serbe » (serbo-croate : "Genocid nad Srbima", Геноцид над Србима) sont l'ensemble des persécutions, déportations et massacres de masse perpétrés entre 1941 et 1945 par les Oustachis, au pouvoir dans l'État indépendant de Croatie, État-satellite créé par le Troisième Reich et ses alliés, qui se fonde dès ses origines sur une politique de « croatisation » forcée. Le but fondamental de la politique oustachie est de créer un État croate ethniquement pur dont doivent être éliminés tous les éléments qui y font barrage : Serbes, Juifs, et ultérieurement les Roms.


Ludobójstwo Serbów w Niepodległym Państwie Chorwackim – ludobójstwo etnicznej ludności serbskiej dokonane przez reżim ustaszy w Niepodległym Państwie Chorwackim w latach 1941–1945, podczas II wojny światowej.


The Genocide of Serbs in the Independent State of Croatia () was the systematic persecution of Serbs which was committed during World War II by the fascist Ustaše regime in the Nazi German puppet state known as the Independent State of Croatia (, NDH) between 1941 and 1945. It was carried out through executions in death camps, as well as through mass murder, ethnic cleansing, deportations, forced conversions, and war rape. This genocide was simultaneously carried out with the Holocaust in the NDH as well as the genocide of Roma, by combining Nazi racial policies with the ultimate goal of creating an ethnically pure Greater Croatia.


اضطهاد الصرب في دولة كرواتيا المستقلة

اضطهاد الصرب في دولة كرواتيا المستقلة، والمعروف أيضًا باسم الإبادة الجماعية للصرب (في الصربية:Геноцид над Србима/ Genocid nad Srbima)، هو عبارة عن ممارسات شملت الإبادة، والترحيل، والتحول الديني القسري لمئات الآلاف من الصرب. كان المسؤول عن ذلك سياسات الإبادة الجماعية لنظام الأوستاشا (الحركة الثورية الكرواتية) في دولة كرواتيا المستقلة بين عامي 1941 و1945 خلال الحرب العالمية الثانية، إذ قتل نظام الأوستاشا بشكل منهجي نحو 300-500 ألف صربي، توفي منهم نحو 52 ألف شخص في معسكر ياسينوفاتش للاعتقال -وفقًا للتقديرات الحالية.


Penindasan orang Serbia selama Perang Dunia II adalah peristiwa pembantaian, pembersihan etnis, pengusiran dan pemindahan agama paksa orang-orang Serbia yang dilancarkan oleh rezim Ustaše di Negara Merdeka Kroasia (NDH) dan juga oleh pasukan pendudukan Blok Poros selama Perang Dunia II. Penindasan orang Serbia oleh rezim Ustaše juga disebut genosida Serbia.


ИААФ Дијамантска лига 2018.

ИААФ Дијамантска лига 2018. је 9. сезона Дијамантске лиге, која се у организацији ИААФ одржавала у периоду од 4. маја до 31. августа 2018. године. Такмичење се састоји се од 14 једнодневних међународних атлетских митинга, која се одржавају на четири континента (2 у Азији, 1 у Африци, 1 у Америци и 10 у Европи).


Бриллиантовая лига IAAF 2018

Бриллиантовая лига IAAF 2018 года состоит из 14 однодневных легкоатлетических соревнований, за исключением этапа в Лондоне, которые проводились с промежутком от нескольких дней до трёх недель.


La IAAF Diamond League 2018 (o semplicemente Diamond League 2018) è la nona edizione della Diamond League, serie di meeting internazionali di atletica leggera organizzata annualmente dalla IAAF.


Diamond League 2018 er den niende sesongen av friidrettsserien Diamond League, som arrangeres av IAAF.


La de la Ligue de diamant (en anglais : 2018 IAAF Diamond League) se déroule du 3 mai au . Organisée par l'Association internationale des fédérations d'athlétisme, cette compétition regroupe comme lors des éditions précédentes quatorze meetings internationaux répartis sur quatre continents.


Diamentowa Liga 2018 – dziewiąta edycja prestiżowych zawodów Diamentowej Ligi. W 2018 roku pierwszy mityng odbył się 4 maja, tradycyjnie w stolicy Kataru, Doha, na stadionie Qatar SC Stadium, a cykl zakończył się 31 sierpnia podczas finałowych zawodów Memorial Van Damme w Brukseli. Cykl w tym roku składał się z 14 mityngów.


The 2018 Diamond League was the ninth season of the annual series of outdoor track and field meetings, organised by the International Association of Athletics Federations (IAAF). It is the second edition to feature the new championship-style system.


La Liga de Diamante 2018 fue la novena edición del evento organizado por la IAAF, que entregó el "Trofeo de diamante" a cada uno de los atletas ganadores de las 32 disciplinas atléticas repartidas en categorías masculina y femenina, después de catorce reuniones alrededor del mundo.


Бомбашки напади на руске станове

Бомбашки напади на руске станове се односе на низ експлозија које су погодиле четири блока апартмана у руским градовима Бујнакск, Москва и Волгодонск у септембру 1999. године, убивши 293 и повредивши више од 1000 људи и утицали да се прошири страх широм земље. Бомбардовање, заједно са инвазијом на Дагестан, одвело је земљу у Други чеченски рат. Начин на који је, тадашњи, председник Владе Русије Владимир Путин решавао кризу, утицао је на повећање његове популарности и помогло му да постане председник у року од неколико месеци.


ロシア高層アパート連続爆破事件

ロシア高層アパート連続爆破事件は、1999年にモスクワなどロシア国内3都市で発生し、300人近い死者を出した爆弾テロ。同月に首相となったウラジーミル・プーチンはチェチェン独立派武装勢力のテロと断定。この大惨事となった事件と、チェチェン武装勢力のダゲスタン侵攻を理由にチェチェンへの侵攻を再開し、第二次チェチェン戦争の発端となった。プーチンの対チェチェン強硬路線は反チェチェンに傾いた国民の支持を集め、彼を大統領の座に押し上げた。


Die Sprengstoffanschläge auf Wohnhäuser in Russland waren eine Serie von Bombenanschlägen im Jahr 1999 in Russland, bei denen 367 Menschen ums Leben kamen und über 1000 verletzt wurden. Die Terroranschläge waren der Anlass für Russland, den Zweiten Tschetschenienkrieg zu beginnen, in den Worten Putins „zur Bekämpfung von 2000 Terroristen“. Gemäß offizieller russischer Ermittlungsergebnisse waren die Täter tschetschenische Separatisten. Dies wurde inner- und außerhalb Russlands angezweifelt, da Indizien auf eine Verstrickung des russischen Geheimdiensts FSB deuteten. Der Versuch einer unabhängigen parlamentarischen Untersuchung wurde von der russischen Regierung blockiert und verlief ergebnislos. Im Verlauf des Krieges in Tschetschenien konnte der ehemalige FSB-Direktor Wladimir Putin als neuer russischer Präsident seine Position an der Staatsspitze konsolidieren.


פיצוץ בנייני הדירות ברוסיה (1999)

פיצוץ בתי הדירות הוא סדרת פיגועים בערים רוסיות (בוינאקסק, מוסקבה ובוולגודונסק) בין התאריכים ה-4 וה-16 בספטמבר 1999. כתוצאה מההתקפות 307 בני אדם נהרגו ויותר מ-1,700 איש נפצעו בדרגות שונות.


Взрывы жилых домов в России в сентябре 1999 года

Взрывы жилых домов — серия террористических актов в российских городах (Буйнакске, Москве и Волгодонске) 4—16 сентября 1999 года.


Venäjän kerrostalopommit olivat sarja pommeja, jotka räjähtivät pääasiassa kerrostaloissa elo–syyskuussa vuonna 1999 Venäjällä. Räjähdykset tappoivat noin 300 ihmistä ja haavoittivat noin tuhatta. Kaksi pommia räjähti Moskovassa, ja lisäksi yksittäiset pommit Buinakskissa ja Volgodonskissa. Viranomaisille tulleen puhelinsoiton mukaan iskujen takana olivat tšetšeenit. Tšetšenian hallitus ei virallisesti myöntänyt osuuttaan iskuihin. Ainakin yhden puhelinsoiton ja muun muassa sissipäällikkö Šamil Basajevin mukaan tšetšeenit ja muut muslimiterroristit tekivät iskut.


Вибухи житлових будинків у Росії

Вибухи житлових будинків у Росії — серія терористичних актів у російських містах Буйнакськ, Москва та Волгодонськ 4–16 вересня 1999 року. Унаслідок терактів 307 осіб загинули, понад 1700 дістали поранення різного ступеня тяжкості або постраждали в тій чи іншій мірі.


莫斯科公寓楼爆炸案（）是指在俄罗斯两周内（1999年9月4日至16日）连续发生的四起严重的爆炸事件。俄当局认为，这些爆炸事件均为“车臣恐怖分子所为”。但亦有說法稱此系列爆炸事件為俄國情報組織為打擊車臣，而製造的假旗行動。


Atentados contra apartamentos russos em 1999


Eylül 1999'da Rusya'da meydana gelen apartman bombalamaları 293 kişinin hayatına mal olmuştur.


Une série de cinq attentats en Russie en 1999 contre des immeubles d'habitations entre le 31 août et le dans plusieurs villes de l'ouest du pays font au moins 290 morts et un millier de blessés.


Bombové útoky na obytné domy v Rusku predstavujú sériu štyroch veľkých teroristických útokov uskutočnených v septembri 1999 v ruských mestách Bujnaksk, Moskva a Volgodonsk. Zahynulo pri nich celkovo 307 ľudí a viac ako 1000 ďalších bolo zranených. Podľa oficiálneho vyšetrovania útoky spáchali islamistickí teroristi zo severného Kaukazu pod vedením arabských mudžahedínov Ibn Al-Chattaba a Abú Omar Al-Saifa. Spolu s inváziou militantov Šamiľa Basajeva do Dagestanu sa útoky stali hlavným spúšťačom druhej vojny v Čečensku.


Zamachy na budynki mieszkalne w Rosji (1999)

Zamachy bombowe na budynki mieszkalne w Bujnaksku, Moskwie i Wołgodońsku – miały miejsce w okresie 2 tygodni we wrześniu 1999 roku, w czterech miastach na terenie Rosji.


The Russian apartment bombings were a series of explosions that hit four apartment blocks in the Russian cities of Buynaksk, Moscow and Volgodonsk in September 1999, killing more than 300, injuring more than 1000, and spreading a wave of fear across the country. The bombings, along with the Invasion of Dagestan, triggered the Second Chechen War. Then Prime Minister Vladimir Putin's handling of the crisis boosted his popularity greatly and helped him attain the presidency within a few months.


Las explosiones en edificios rusos (Взрывы жилых домов в России en ruso) fueron una serie de explosiones que afectaron a cuatro manzanas urbanas de edificios de apartamentos en las ciudades de Buynaksk (República de Daguestán), Moscú y Volgodonsk (óblast de Rostov) en septiembre de 1999, que resultaron en 293 personas muertas y 651 heridas. Las explosiones ocurrieron en Buynaksk el 4 de septiembre; en Moscú, el 9 y el 13 de septiembre; y en Volgodonsk, el 16 de septiembre. Varias bombas fueron desactivadas en Moscú en esa época. Una bomba similar fue hallada y desactivada en la ciudad rusa de Riazán el 23 de septiembre de 1999. Al día siguiente, el director del Servicio Federal de Seguridad (FSB, antes KGB) Nikolái Pátrushev anunció que el incidente de Riazán había sido un ejercicio de entrenamiento.


Bombové útoky na obytné domy v Rusku představují sérii čtyř velkých teroristických útoků uskutečněných v září 1999 v ruských městech Bujnaksk, Moskva a Volgodonsk. Zahynulo při nich celkem 307 lidí a více než 1000 dalších bylo zraněno. Podle oficiálního vyšetřování útoky spáchali islámští teroristé ze severního Kavkazu pod vedením saúdskoarabských mudžahedínů Ibn Al-Chattába a Abú Omar Al-Saifa. Spolu s invazí militantů Sami Basajeva do Dagestánu se útoky staly hlavním spouštěčem druhé války v Čečensku.


Terrorangrebet mod boligkomplekser, Rusland 1999

Terrorangrebet mod lejlighedsbebyggelser var en række af bombninger mod civile boligkomplekser i Rusland i september måned 1999, der dræbte næsten 300 mennesker og sammen med det tjetjenske militære angreb på Dagestan, resulterede i den Anden Tjetjenien krig.


Битка код Корсуња (1648)

Битка код Корсуња у пролеће 1648. била је друга узастопна победа козака у устанку Богдана Хмељницког.


Die Schlacht bei Korsun fand am 26. Mai 1648 statt. Sie war die zweite Schlacht des Chmelnyzkyj-Aufstandes zwischen den verbündeten Truppen der Saporoger Kosaken unter Bohdan Chmelnyzkyj und der Krimtataren einerseits und den polnisch-litauischen Truppen unter Mikołaj Potocki und Marcin Kalinowski andererseits. Die Schlacht wurde nach der nahe gelegenen Stadt Korsun in der heutigen Oblast Tscherkassy, Ukraine benannt, bei welcher sie stattfand.


Корсунское сражение (1648)

Корсуньское сражение, "Корсуньская битва" (15-16 (25-26) мая 1648) — битва между войсками Речи Посполитой и украинскими казацко-крестьянскими войсками Богдана Хмельницкого и его крымскими союзниками под Корсунем в ходе произошедшего в 1648—1654 годах восстания.


La battaglia di Korsuń ("Корсунь" in ucraino, "Korsuń" in polacco) fu la seconda grande battaglia della rivolta di Chmel'nyc'kyj (o Khmelnytsky). Ebbe luogo il 26 maggio del 1648, vicino al sito dell'odierna Korsun'-Ševčenkivs'kyj nell'Ucraina centrale, e vide una forza numericamente superiore combinata di cosacchi zaporoghi e tatari della Crimea, sotto i rispettivi comandi di Bohdan Khmelnytsky e Tugay Bey, sconfiggere le forze polacco-lituane sotto il comando degli etmani Mikołaj Potocki e Marcin Kalinowski. proprio come nello scontro precedente a Zhovti Vody, le forze polacco-lituane, in inferiorità numerica presero una posizione difensiva, si ritirarono e furono messe in fuga dagli avversari.


Корсунська битва

Би́тва під Ко́рсунем (15-16 (25-26) травня 1648) — одна з найяскравіших звитяг в історії українського війська, яка відбулася 26 травня 1648 року, за часів Національно-визвольної війни 1648—1654 років. 15-тисячне українське козацько-селянське військо Богдана Хмельницького спільно з 3 000-загоном кримськотатарської кінноти на чолі Тугай-Беєм розгромили під Корсунем польську армію Миколи Потоцького. Військо Речі Посполитої потрапило в ретельно підготовлену пастку і за чотири години було повністю розгромлене. Більшість жовнірів (солдатів) загинула в бою, а решта разом з командирами потрапили в полон. З усієї 20-тисячної армії врятувалося лише 1,5 тисячі осіб.


Bitwa pod Korsuniem – druga bitwa między wojskami polskimi a Kozakami w czasie powstania Chmielnickiego rozegrana 26 maja 1648.


Battle of Korsuń (, ), (May 26, 1648) was the second significant battle of the Khmelnytsky Uprising. Near the site of the present-day city of Korsun-Shevchenkivskyi in central Ukraine, a numerically superior force of Cossacks and Crimean Tatars under the command of Hetman Bohdan Khmelnytsky and Tugay Bey attacked and defeated Polish–Lithuanian Commonwealth forces under the command of Hetmans Mikołaj Potocki and Marcin Kalinowski. As in the previous battle at Zhovti Vody, the outmanned Commonwealth forces took a defensive position, retreated, and were thoroughly routed by the opposing force.


Битка код Пилаваца (1648)

Битка код Пилаваца у лето 1648. била је трећа козачка победа у устанку Богдана Хмељницког.


Битва под Пилявцами

Битва под Пилявцами — разгром остатков коронного войска Речи Посполитой участниками рокоша Хмельницкого 11-13 сентября ст. ст. (21-23 сентября н.ст.) 1648 года возле села Пилявцы на Подолье (ныне село Пилява Старосинявского района Хмельницкой области).


Битва під Пилявцями

Битва під Пилявцями (11 — 13 (21 — 23) вересня 1648 року) — переможна битва української козацької армії, на чолі з гетьманом Богданом Хмельницьким, проти військ Речі Посполитої під Пилявцями (тепер — село Пилява Старосинявського району Хмельницької області).


Bitwa pod Piławcami – bitwa rozegrana na pograniczu Podola i Wołynia w dniach 23-25 września 1648 roku (20-23 września). Jedna z najbardziej dotkliwych klęsk w historii oręża polskiego w czasie powstania Chmielnickiego.


Battle of Pyliavtsi (; ); 23 September 1648) was the third significant battle of the Khmelnytsky Uprising. Near the site of the present-day village of Pyliava, which at that time belonged to the Kingdom of Poland, and now lies in central-western Ukraine, Polish–Lithuanian Commonwealth forces met a numerically superior force of Ukrainian Cossacks and Crimean Tatars under the command of Bohdan Khmelnytsky and Tugay Bey. The Commonwealth forces were dealt a third consecutive defeat.


Битка код Зборива (1649)

Битка код Зборива у лето 1649. била је кључни догађај у устанку Богдана Хмељницког.


Зборовское сражение (1649)


Зборівська битва (1649)

Зборівська битва  (5 (15) серпня — 6 (16) серпня 1649 року) — переможна битва української армії, яку очолював Богдан Хмельницький, над коронним польським військом під командуванням короля Яна II Казимира під Зборовом (тепер Тернопільська область).


Bitwa pod Zborowem – stoczona w dniach 15–16 sierpnia 1649 w czasie powstania Chmielnickiego.


The Battle of Zboriv (, ), during the Khmelnytsky Uprising, was fought near the vicinity of Zborów (village of , Ukraine) on the Strypa River, and near the Siege of Zbarazh. The battle was fought between the combined Cossack-Crimean force and the Crown army of the Polish–Lithuanian Commonwealth.


Bitva u Zborova, svedená v roce 1649, byla významnou epizodou kozáckého povstání pod vedením Bohdana Chmelnického proti Republice obou národů. Důsledkem bitvy bylo uzavření Zborovské dohody, která fakticky potvrdila autonomii nově vzniklého kozáckého státu – základu současné Ukrajiny.


Санторини (вулкан)

Санторини вулкан је велика, претежно потопљена калдера, која се налази у јужном делу Егејског мора, 120 km северно од Крита у Грчкој. Изнад воде се налазе острва Санторини групе, која се састоји од највећег острва Санторини (или Тира), Тиразија и Аспронизи на периферији, и Неа Камени Палеа Камени у средини.


サントリーニ・カルデラ（Santorini caldera）は、エーゲ海南部に存在するカルデラ。大部分は海中に没しているが、外輪山に当たる部分としてサントリーニ島、ティラシア島、アスプロニシ島が、中央部にネア・カメニ島及びパレア・カメニ島が海面上に存在する。


סנטוריני (הר געש)

הר הגעש סנטוריני הוא קלדרה, שקועה ברובה מתחת לפני הים השוכנת באיים הקיקלאדיים בדרום הים האגאי, כ-120 קילומטרים צפונית לכרתים ביוון. חלקי הקלדרה הבולטים מעל פני המים הם קבוצת איי סנטוריני, הכוללת את האיים סנטוריני (המכונה גם תירה), האי המרכזי, תיריסיה ואספרוניסי בשולי הקלדרה ושני האיים החדשים פלאה קמני ונאה קמני במרכזה.


Καλδέρα Σαντορίνης

Η καλδέρα της Σαντορίνης είναι μια μεγάλη, κυρίως βυθισμένη καλδέρα, που βρίσκεται στο νότιο Αιγαίο πέλαγος, 120 χιλιόμετρα βόρεια της Κρήτης στην Ελλάδα. Ορατά πάνω από το νερό είναι τα νησιά της Θήρας, της Θηρασιάς και του Ασπρονησίου περιμετρικά και στο κέντρο τα νησιά Καμένης.


Санторин (вулкан)


Santorínin kaldera on suuri, pääosin vedenalainen, eteläisellä Egeanmerellä sijaitseva kaldera. Kreetan saaresta 120 km pohjoiseen sijaitseva Kreikan Kykladien saariin kuuluva Santorínin saariryhmä koostuu kalderan vedenpinnan yläpuolella olevista osista. Pääsaari Thíra sekä Thirasían ja Aspronísin saaret sijaitsevat kalderan reunalla ja Néa Kaménin ja Palaiá Kaménin saaret keskiosassa.


Санторині (вулкан)

Санторині (також "Санторин", від ) — діючий щитовий вулкан на острові Тіра, інша назва "Фера", в Егейському морі, виверження якого (Мінойське виверження) призвело до загибелі егейських міст і поселень на островах Крит, Тіра і узбережжі Середземного моря. Виверження датується 1610 — 1500 до н. е. по різним оцінкам. За потужністю виверження мало 7 балів, що можна порівняти з виверженням Тамбора і в 3 рази сильніше виверження Кракатау. Виверження знищило мінойську цивілізацію Криту і викликало гігантське цунамі висотою приблизно 100 м. Хмара попелу простягалося на 200–1000 км.


圣托里尼火山口是一个大型的、基本上被水淹没的火山口，位于爱琴海南部，希腊克里特岛北部120公里。水面以上可见的是环状的圣托里尼群岛，包括最大的岛屿圣托里尼岛（锡拉岛），周边有锡拉夏岛、阿斯普罗尼西岛，中心是卡美尼岛。


La caldera de Santorí és una gran caldera volcànica situada a la zona sud del mar Egeu, a 120 quilòmetres de Creta. En gran part es troba submergida i per sobre de la superfície del mar hi ha el grup circular de les illes de Santorí, que es compon de l'illa de Santorí (també anomenada Thera), l'illa més important; a la perifèria, les illes de Thirasia i Aspronisi, i al centre, el grup de les dues illes Kameni (Nea i Palea).


La caldeira de Santorin est une baie délimitée par les différentes îles de l'archipel de Santorin, constituée d'une caldeira submergée et cernée par des falaises. Cette caldeira s'est formée autour de 1600 au cours de l'éruption minoenne, qui a vu la destruction d'une partie de l'ancienne île. Celle-ci comportait déjà une caldeira, plus petite ; ses vestiges constituent les îles actuelles de Santorin, Thirassía et Aspronissi.


Santorín (-normovaný názov) alebo Santorin (po grécky "Sandorini", transliterácia "Santorini") je sopečné centrum, ktoré sa rozprestiera na skupine ostrovov rovnakého mena na južnom okraji gréckeho súostrovia Kyklady.


Santorini caldera is a large, mostly submerged caldera, located in the southern Aegean Sea, 120 kilometers north of Crete in Greece. Visible above water is the circular Santorini island group, consisting of Santorini (classic Greek Thera), the main island, Therasia and Aspronisi at the periphery, and the Kameni islands at the center. It has been designated a Decade Volcano.


La caldera Santorini es una gran caldera volcánica, gran parte de la cual se encuentra sumergida, que se encuentra en la zona sur del mar Egeo, a 120 kilómetros de Creta en Grecia. Por encima de la superficie del mar está el grupo circular de las islas de Santorini, que se compone de Santorini (también llamada Thera), que es la isla principal, Therasia y Aspronisi en la periferia, y las dos islas Kameni en el centro del grupo.


Santorini nebo Santorin (řecky "Sandorini", transliterace "Santorini") je sopečné centrum, které se rozprostírá na skupině ostrovů stejného jména na jižním okraji řeckého souostroví Kyklady.


Никарагванска револуција

Никарагванска револуција (), позната и као Сандинистичка револуција () је била оружана побуна коју су током 1960-их подигли никарагвански левичари окупљени око Сандинистичког фронта. Главни циљ побуне је био свргавање са власти диктаторске породице Сомоза која је том земљом владала аутократски деценијама. У томе су и успели, те је Сомоза свргнут 1979. године, али новом репресијом становништва су изгубили популарност, чиме су 1981. изазвали побуну националистичких десничарских снага познатих као Контраши.


サンディニスタ革命（サンディニスタかくめい）は、ニカラグアの革命運動。ニカラグア革命ともいう。サンディニスタとは、正式名称サンディニスタ民族解放戦線（FSLN）で、アメリカ海兵隊相手に戦い、1934年にアナスタシオ・ソモサ・ガルシアに暗殺された革命家アウグスト・セサル・サンディーノ（A.C.Sandino）にちなむ名称。


Nicaraguanska revolutionen (spanska: "Revolución Nicaragüense" eller "Revolución Popular Sandinista", also "RPS") omfattar den växande oppositionen mot Somozas diktatur under 1960- och 70-talen, och motståndet leddes av Sandinisterna ("Frente Sandinista de Liberación Nacional", FSLN) vilket ledde till det våldsamma störtandet av diktaturen 1979, och försöken hos FSLN, som styrde från 1979 och fram till 1990, att reformera samhället och ekonomin med socialism.


Die Nicaraguanische Revolution bezeichnet einen Abschnitt der nicaraguanischen Geschichte, in der die Diktatur des Somoza-Clans mit zahlreichen Opfern gestürzt wurde. Die Kampfhandlungen fanden in den Jahren 1978 und 1979 statt. Oft wird mit der nicaraguanischen Revolution jedoch auch der darauf folgende Zeitraum der gesellschaftlichen Umwälzung bezeichnet, die sich bis 1990 vollzog. Letzterer Zeitraum ist geprägt vom Contra-Krieg.


Сандзінісцкая рэвалюцыя

Сандзінісцкая рэвалюцыя () — ланцуг падзей, якi завяршыўся ў ліпені 1979 года звяржэннем рэжыму Анастасіа Самосы ў Нікарагуа. Найбольш вядомым лідарам гэтай рэвалюцыі з’яўляецца Даніэль Артэга. Асноўная рухаючая сіла рэвалюцыі — Сандзінісцкі фронт нацыянальнага вызвалення, названы так у гонар вядомага рэвалюцыянера 1920-1930-х гадоў Аўгуста Сесар Сандзіна. Знамя Фронту, як і сцяг Сандзіна, мела чорна-чырвоную расфарбоўку.


Сандинистская революция

Сандини́стская револю́ция () — цепь событий, завершившаяся в июле 1979 года свержением режима Анастасио Сомосы в Никарагуа. Наиболее известным лидером этой революции является Даниэль Ортега. Основная движущая сила революции — Сандинистский фронт национального освобождения, названный так в честь видного революционера 1920—1930-х годов Аугусто Сезара Сандино. Знамя Фронта, как и флаг Сандино, имело чёрно-красную расцветку.


Сандинистка революция

Сандинистка революция () е поредица от събития, завършили през 1979 г. със свалянето от власт на диктаторското управление на клана Сомоса в Никарагуа и идването на власт на ляво управление. Симпатизантите на революцията са наречени сандинисти в чест на известния революционер от 1930-те години Аугусто Сандино.


Con rivoluzione sandinista si intende la serie di eventi che, in Nicaragua, ha determinato la fine della dittatura di Anastasio Somoza Debayle nel 1979 e la presa del potere da parte del Fronte Sandinista di Liberazione Nazionale che governò il paese fino al 1990.


니카라과 혁명( 또는 )은 1960년부터 일어난 반소모사 저항 운동이자, 미국과 소련의 사이의 대리전으로, 약 30년간 지속되었다. 이 혁명 이후 소모사 가문은 몰락하고, 니카라과에는 FSLN 하에 민주주의가 확립된다.


尼加拉瓜革命（），又称桑地诺人民革命（Revolución Popular Sandinista）或桑地诺革命（Revolución Sandinista），是1961年－1990年发生在尼加拉瓜的革命运动。1937年，索摩查家族开始在尼加拉瓜实行独裁统治。1961年，卡洛斯·丰塞卡创建桑地诺民族解放阵线（桑解阵），积极反对索摩查家族政权。1978年初，因抗议索摩查家族政权杀害反对派领导人莫罗，爆发了全国性反对索摩查独裁统治的浪潮。1979年7月，桑解阵武装推翻索摩查家族的独裁统治，建立以丹尼尔·奥尔特加为首的国家重建军政府（1985年1月，过渡为民选政府）。桑解阵执政后，实行经济改革和文化革命。此后，由于美国支持右翼势力“康特拉”反对得到苏联援助的桑解阵政府，尼加拉瓜政局持续动荡，最终演变成代理人战争。1989年，内战双方签订《特拉协议》，结束战争，并筹备有各方势力参加的大选。1990年2月，全国反对派联盟在中击败桑解阵，桑解阵政权垮台，革命结束。


A Revolução Sandinista (Espanhol: "Revolución Sandinista" ou "Revolución Popular Sandinista") refere-se à revolução popular ocorrida na Nicarágua entre 1979 e 1990, sob a égide da Frente Sandinista de Libertação Nacional (FSLN). A revolução pôs fim a uma ditadura instaurada no país desde 1936, ao depor o então presidente Anastasio Somoza Debayle. A FSLN foi o primeiro movimento que aliou o cristianismo de libertação e o marxismo, e governou o país por onze anos.


Es coneix com a Revolució Popular Sandinista o simplement Revolució Sandinista, al procés obert a Nicaragua entre juliol de 1979 fins al febrer de 1990, protagonitzat pel Front Sandinista d'Alliberament Nacional (anomenat així en memòria d'Augusto César Sandino) que va posar fi a la dictadura de la família Somoza, enderrocant el tercer dels Somoza, Anastasio Somoza Debayle, i substituint la dictadura per un govern democràtic de perfil progressista d'esquerra.


Sandinist Devrimi () veya Nikaragua Devrimi ("Revolución Nicaragüense"), Nikaragua'da 1960'larda ve 1970'lerde Somoza diktatörlüğüne karşı yükselen muhalefeti, Sandinista Ulusal Kurtuluş Cephesi'nin (FSLN) 1978-79'da diktatörlüğü devirmek için yürüttüğü şiddetli mücadele, FSLN'nin 1979'dan 1990'a ülkeyi yönetme çabaları ile 1981-1990 yılları arasında FSLN liderliğindeki Nikaragua hükûmeti ile Kontralar arasındaki çatışmaları kapsayan bir dizi siyasi olaylardır. Devrim, Nikaragua tarihinde önemli bir döneme damgasını vurdu ve ülkeyi Soğuk Savaş'ın en önemli vekil savaş alanlarından biri olarak ortaya çıkardı ve uluslararası alanda büyük ilgi gördü.


La révolution sandiniste ou révolution nicaraguayenne (en espagnol : "Revolución Nicaragüense" ou "Revolución Popular Sandinista") désigne, au Nicaragua, l'opposition croissante à la dictature de la famille Somoza dans les années 1960 et 1970, la campagne menée par le Front sandiniste de libération nationale (FSLN) qui a conduit à la chute violente de la dictature en 1979 et les efforts subséquents du FSLN, qui a présidé à partir de 1979 jusqu'en 1990, pour réformer la société et l'économie du pays, ce en dépit de l'embargo américain. La révolution n'est pas seulement importante pour le Nicaragua, l'Amérique centrale et le continent américain, elle a également marqué l'un des moments les plus tendus du développement de la guerre froide.


Sandinovská revolúcia je proces, ktorý začal v roku 1978 v Nikarague pod vedením Sandinovského frontu národného oslobodenia (FSLN) a ktorý znamenal koniec diktatúry rodiny Somozovcov v tejto krajine. FSLN prevzal moc obsadením Managuy 19. júla de 1979. Ideologické pozadie tohto procesu bolo socialistické, so silným vplyvom marxizmu.


Rewolucja nikaraguańska – zbrojne powstanie antyrządowe z 1979 roku, które odsunęło od władzy reżim Anastasio Somozy Debayle.


The Nicaraguan Revolution () encompassed the rising opposition to the Somoza dictatorship in the 1960s and 1970s, the campaign led by the Sandinista National Liberation Front (FSLN) to oust the dictatorship in 1978–79, the subsequent efforts of the FSLN to govern Nicaragua from 1979 to 1990, and the Contra War, which was waged between the FSLN-led government of Nicaragua and the United States-backed Contras from 1981–1990. The revolution marked a significant period in the history of Nicaragua and revealed the country as one of the major proxy war battlegrounds of the Cold War, attracting much international attention.


Se conoce como Revolución Popular Sandinista o simplemente Revolución Sandinista, al proceso abierto en Nicaragua entre julio de 1979 hasta febrero de 1990, protagonizado por el Frente Sandinista de Liberación Nacional (llamado así en memoria de Augusto César Sandino) que puso fin a la dictadura de la familia Somoza, derrocando al tercero de los Somoza, Anastasio Somoza Debayle, sustituyéndola por un gobierno de perfil progresista de izquierda.


Jako Sandinistická revoluce nebo též Nikaragujská revoluce je označován sled historických událostí v Nikaragui v druhé polovině 20. století. V 60. a 70. letech se jednalo o vzrůstající odpor k pravicové diktatuře rodiny Somozů, který vedla organizace Sandinovská fronta národního osvobození (Frente Sandinista de Liberación Nacional, zkratka FSLN). Diktatura Somozů byla svržena díky podpoře SSSR a Kuby v roce 1979 diktaturou marxistickou v čele s klanem Ortegů. Ve spolupráci s Kubou zahájila vláda program socialistických experimentů, občanská válka však trvala nadále. Během své vlády Sandinisté zdokonalili infrastrukturu, vybudovali průmysl a zvýšili gramotnost obyvatelstva. Diktatura sandinistů skončila po demokratických volbách v roce 1990. Od roku 1979 do 1990 byla jedinou vládní stranou.


الثورة النيكاراغوية

شملت الثورة النيكاراغوية المعارضة المتزايدة لدكتاتورية سوموزا في الستينات والسبعينات من القرن الماضي، والحملة التي تقودها سياق الجبهة الساندينية للتحرير الوطني من أجل عزل الدكتاتورية في الفترة من 1978 إلى 79، والجهود اللاحقة التي بذلتها الجبهة الساندينية للتحرير الوطني من أجل حكم نيكاراغوا في الفترة من عام 1979 إلى عام 1990 والحرب المضادة التي شنتها حكومة نيكاراغوا بقيادة الجبهة الساندينية للتحرير الوطني والكونترا المدعوم بالولايات المتحدة من عام 1981 إلى عام 1990.


Revolusi Nikaragua () meliputi munculnya oposisi terhadap kediktatoran Somoza pada 1960-an dan 1970-an, kampanye yang dipimpin oleh Front Pembebasan Nasional Sandinista (FSLN) untuk menggulingkan kediktatoran dengan kekerasan pada 1978-79, upaya selanjutnya dari FSLN untuk memerintah Nikaragua selama periode 1979-1990, dan Perang Contra yang terjadi antara pemerintahan Nikaragua pimpinan FSLN dan Contras yang didukung oleh Amerika Serikat pada 1981-1990.


Европско првенство у рвању 2017.

68. Европско првенство у рвању 2017. одржано је у Новом Саду, у Србији од 6. до 7. маја у Спортском и пословном центру "Војводина". Такмичење је одржано у рвању грчко-римским и слободним стилом за мушкаце и слободним стилом за жене. У све три категорије на програму је било по осам дисциплина.


Die Ringer-Europameisterschaften 2017 fanden vom 2. bis zum 7. Mai in der serbischen Stadt Novi Sad statt. Novi Sad war zum ersten Mal Austragungsort. Die Kämpfe wurden in der SPENS ausgetragen.


Чемпионат Европы по борьбе 2017

Чемпионат Европы по борьбе 2017 года проходил в городе Нови-Сад (Сербия) со 2 по 7 мая во дворце спорта .


Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2017 järjestettiin Serbian Novi Sadissa 2.–7. toukokuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.


I Campionati europei di lotta 2017 sono stati la 68ª edizione della manifestazione continentale organizzata dalla FILA. Si sono svolti dal 2 al 7 maggio 2017 alla SPC Vojvodina di Novi Sad, in Serbia.


Чемпіонат Європи з боротьби 2017

Чемпіонат Європи з боротьби 2017 пройшов з 2 по 7 травня в місті Новий Сад, Сербія.


EM i bryting 2017 ble arrangert i Novi Sad i Serbia fra 2. til 7. mai 2017.


2017 Avrupa Güreş Şampiyonası, 2 - 7 Mayıs 2017 tarihleri arasında Sırbistan'ın Novi Sad kentinde gerçekleşti.


Les Championnats d'Europe de lutte 2017 se déroulent du au à Novi Sad, en Serbie.


Mistrzostwa Europy w Zapasach 2017 odbyły się pomiędzy 2–7 maja 2017 roku w Nowym Sadzie w Serbii.


The 2017 FILA European Wrestling Championships was held in Novi Sad, Serbia, from 2 to 7 May 2017.


El LXVIII Campeonato Europeo de Lucha se celebró en Novi Sad (Serbia) entre el 2 y el 7 de mayo de 2017 bajo la organización de United World Wrestling (UWW) y la Federación Serbia de Lucha.


Mistrovství Evropy v zápasu ve volném stylu 2017

Mistrovství Evropy v zápasu ve volném stylu za rok 2017 proběhlo v hale Spens v Novim Sadu, Srbsko ve dnech 2.-5. května 2017.


Шведска интервенција у Русији (1609—1610)

Шведска интервенција у Русији (1609-1610) била је део Времена смутње у Русији.


デ・ラ・ガーディエ戦役（デ・ラ・ガーディエせんえき、、）は、ロシア・ポーランド戦争中、と率いるスウェーデン派遣軍5千人とロシア・ツァーリ国のミハイル・スコピン＝シュイスキー率いる軍勢の連合軍がポーランド・リトアニア共和国と偽ドミトリー2世と戦った戦役。


De la Gardieska fälttåget var ett svenskt fälttåg lett av Jakob De la Gardie för att stödja Sveriges kandidat till den ryska tronen.


Поход Делагарди

Похо́д Делага́рди — участие шведского вспомогательного корпуса под командованием Якоба Делагарди и Эверта Горна в событиях Смутного времени на стороне правительства Василия Шуйского. По условиям Выборгского договора и секретного протокола к нему шведский корпус на протяжении 1609 — начала 1610 годов, действуя совместно с войсками М. В. Скопина-Шуйского против сторонников Лжедмитрия II и польских интервентов, участвовал в освобождении северо-западных русских городов. Победы правительственных войск с одной стороны и возмущение произволом тушинских отрядов Лжедмитрия II с другой привлекли на сторону царя некоторые отложившиеся города, что укрепило его позиции и дало возможность сформировать ополчение.


De la Gardien sotaretki oli vuosina 1609–1610 tapahtunut Jakob De la Gardien johtama sotaretki, jolla Ruotsi pyrki tukemaan Moskovan Venäjän valtaistuimelle noussutta Vasili Šuiskia.


Похід Делагарді

Похід Делаґарді () — похід експедиційного корпусу генерал-лейтенанта Якоба Понтуссона Делаґарді в період з 25-26 березня 1609 року по 4 липня 1610 року в Московське царство на підтримку влади московського царя Василя Шуйського.


The De la Gardie campaign was a joint military campaign by the Tsardom of Russia and Sweden during the Polish–Muscovite War from April 1609 to June 1610.


La campaña De la Gardie (en sueco: De la Gardieska fälttåget; ) denomina a las acciones de una unidad de 5.000 soldados suecos, comandados por Jacob De la Gardie y Evert Horn en alianza con el comandante ruso Mijaíl Skopín-Shuiski contra la Mancomunidad de Polonia-Lituania en la Guerra Polaco-Moscovita (1605-1618). La campaña fue resultado de la alianza entre Carlos IX de Suecia y Basilio IV de Rusia, acordada en Viborg en 1609, en la que el último promete cederle el Condado de Kexholm al primero y 32.000 rublos mensuales para el mantenimiento del ejército. Jacob de Gardie era un joven teniente general desde diciembre de 1608, al mando de las tropas suecas en Finlandia.


Опсада Тројице-Сергијеве лавре

Опсада Тројице-Сергијеве лавре (1608-1610) од стране Пољака у служби Лажног Димитрија II била је део Смутног времена.


Троицкая осада

Тро́ицкая оса́да — осада Троице-Сергиева монастыря войсками Лжедмитрия II, продолжавшаяся почти шестнадцать месяцев — с по , когда она была снята войсками Михаила Васильевича Скопина-Шуйского и Якоба Делагарди.


The Siege of the Troitsky monastery ("Троицкая осада", "Троицкое сидение" in Russian) was an abortive attempt of the Polish–Lithuanian irregular army that acted in support of False Dmitry II to capture the Trinity Monastery (the modern Trinity Lavra of St. Sergius) north of Moscow. The siege lasted for 16 months, from 23 September 1608 until 12 January 1610.


El Sitio del Monasterio de la Trinidad y de San Sergio fue un infructuoso intento del ejército irregular polaco-lituano que apoyaba Dimitri II de capturar el Monasterio de la Trinidad y de San Sergio. El asedio duró 16 meses, del 23 de septiembre de 1608 al 12 de enero de 1610.


Европско првенство у рвању 2016.

67. Европско првенство у рвању 2016. одржано је у Риги, у Летонији од 6. до 13. марта у дворани Арена Рига. Такмичење је одржано у рвању грчко-римским и слободним стилом за мушкаце и слободним стилом за жене. У све три категорије на програму је било по осам дисциплина.


Die Ringer-Europameisterschaften 2016 fanden vom 8. bis zum 13. März in der lettischen Hauptstadt Riga statt. Riga war damit zum zweiten Mal nach 1926 Austragungsort. Die Kämpfe wurden in der Arena Riga ausgetragen.


Чемпионат Европы по борьбе 2016

Чемпионат Европы по борьбе 2016 года прошёл в Риге (Латвия) с 8 по 13 марта 2016 года.


Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Latvian Riiassa 8.–13. maaliskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.


I campionati europei di lotta 2016 sono stati la 67ª edizione della manifestazione continentale organizzata dalla FILA. Si sono svolti dall8 al 13 marzo 2016 all'Arēna Rīga di Riga, in Lettonia.


Чемпіонат Європи з боротьби 2016

Чемпіонат Європи з боротьби 2016 проходив з 8 по 13 березня в столиці Латвії, місті Рига. Змагання відбулися в спортивному комплексі Арена Рига.


EM i bryting 2016 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Riga i Latvia i 2016.


2016 Avrupa Güreş Şampiyonası, 8-13 Mart 2016 tarihleri arasında Letonya'nın Riga kentinde düzenlendi.


Les Championnats d'Europe de lutte 2016 se déroulent du au à Riga, en Lettonie.


Mistrzostwa Europy w Zapasach 2016 odbyły się pomiędzy 8–13 marca 2016 roku w Rydze (Łotwa).


The 2016 European Wrestling Championships were held in Riga, Latvia, from 8 March to 13 March 2016.


El LXVII Campeonato Europeo de Lucha se celebró en Riga (Letonia) entre el 8 y el 13 de marzo de 2016 bajo la organización de la Federación Internacional de Luchas Asociadas (FILA) y la Federación Letona de Lucha.


Mistrovství Evropy v zápasu ve volném stylu 2016

Mistrovství Evropy v zápasu zápasu ve volném stylu za rok 2016 proběhlo v Rize, Lotyšsko ve dnech 8.-11. března 2016.


Светско првенство у биатлону 1963.

Светско првенство у биоатлону 1963. било је 5. светско првентво у биатлону у мушкој конкуренцији 3. фебруара 1963. у аустријсок граду Зефелд у Тиролу. Одржана је само једна трка у дисциплини појединачно на 20 км, за коју су додељене медаље. Резултати у екипној конкуренцији добијени су сабирањем времена тројице најбољих такмичара земље коју су заступали. Ови резултати су били незванични у медаље нису додељиване.


De femte världsmästerskapen i skidskytte genomfördes 1963 i Seefeld in Tirol i Österrike.


Die 5. Biathlon-Weltmeisterschaft fand 1963 am 3. Februar in Seefeld in Tirol in Österreich statt. Wladimir Melanin aus der Sowjetunion konnte seinen Vorjahrestitel erfolgreich verteidigen.


Чемпионат мира по биатлону 1963

5-й чемпионат мира по биатлону прошёл в Зефельде, Австрия, в 1963 году.


Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1963 järjestettiin Seefeldissä, Itävallassa. Ohjelmassa olivat miesten 20 kilometrin kilpailu sekä joukkuekilpailu, jonka tulokset saatiin laskemalla yhteen kunkin maan kolmen parhaan kilpailijan ajat 20 kilometriltä.


I Campionati mondiali di biathlon 1963 si svolsero a Seefeld in Tirol, in Austria, e contemplarono esclusivamente gare maschili. Fu assegnato solo il titolo mondiale della 20 km; la staffetta venne disputata a titolo non ufficiale e pertanto non assegnò medaglie.


Det 5. verdensmesterskapet i skiskyting ble arrangert i 1963 i Seefeld (Tirol) i Østerrike.


Les Championnats du monde de biathlon 1963 se tiennent à Seefeld in Tirol (Autriche).


5. Mistrzostwa świata w Biathlonie 1963 odbyły się w austriackiej miejscowości Seefeld. Zawodnicy startowali w dwóch konkurencjach: biegu indywidualnym mężczyzn na 20 km i sztafecie mężczyzn 3x7,5 km.


The 5th Biathlon World Championships were held in 1963 in Seefeld, Austria. The men's 20 km individual and team were the only competitions.


El V Campeonato Mundial de Biatlón se celebró en la localidad alpina de Seefeld (Austria) el 3 de febrero de 1963 bajo la organización de la Unión Internacional de Biatlón (IBU) y la Federación Austríaca de Biatlón.


Биатлон на Зимским олимпијским играма 2018 — штафета мешовито

Такмичење мешовитих штафета у биатлону, дисциплини која је други пут на програму на Зимским олимпијским играма 2018. у Пјонгчангу, (Јужна Кореја) одржано је 20. фебруара на комплексу за скијашко трчање и биатлон Алпензија са почетком у 20.15 часова по локалном времену.


Olympische Winterspiele 2018/Biathlon – Mixed-Staffel

Die Mixed-Staffel im Biathlon bei den Olympischen Winterspielen 2018 fand am 20. Februar 2018 um 20:15 Uhr statt. Austragungsort war das Alpensia Biathlon Centre. Die französische Staffel mit Marie Dorin-Habert, Anaïs Bescond, Simon Desthieux und Martin Fourcade gewann die Goldmedaille. Silber ging an die Staffel aus Norwegen und Bronze an die Staffel aus Italien. Der Protest der viertplatzierten Deutschen aufgrund der Behinderung durch den italienischen Schlussläufer beim Zieleinlauf wurde abgelehnt.


Biatlon la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 - ștafetă (mixt)

Proba de ștafetă mixt de la Jocurile Olimpice de iarnă din 2018 de la Pyeongchang, Coreea de Sud a avut loc pe 20 februarie 2018 la Alpensia Biathlon Centre.


Биатлон на зимних Олимпийских играх 2018 — смешанная эстафета

Соревнования по биатлону в смешанной эстафете на зимних Олимпийских играх 2018 года прошли 20 февраля. Местом проведения соревнований стал центр лыжных гонок и биатлона «Альпензия». Старт гонки состоялся в 20:15 по местному времени (UTC+9). Первые два этапа по 6 км бежали женщины, а третий и четвертый (по 7,5 км) — мужчины.


Biathlon ai XXIII Giochi olimpici invernali - Staffetta mista 2x6 km + 2x7,5 km

La gara della staffetta mista 2x6 km + 2x7,5 km di biathlon dei XXIII Giochi olimpici invernali di Pyeongchang si è svolta il 20 febbraio 2018, a partire dalle ore 20:15 (UTC+9), presso il centro di biathlon di Alpensia.


Skiskyting under Vinter-OL 2018 – Mixed stafett

Mixed stafett i skiskyting under Vinter-OL 2018 fant sted den 20. februar 2018.


Biathlon aux Jeux olympiques de 2018 – Relais mixte

L'épreuve du relais mixte 2 x 6 km + 2 x 7,5 km biathlon aux Jeux olympiques de 2018 a lieu le au Centre de biathlon et de ski de fond d'Alpensia. C'est la deuxième fois que cette épreuve est disputée aux Jeux olympiques.


Biathlon na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2018 – sztafeta mieszana

Biathlonowa sztafeta mieszana na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2018 odbyła się 20 lutego w Alpensia Biathlon Centre w Daegwallyeong-myeon. W sztafecie na pierwszych dwóch zmianach biegły kobiety, które musiały pokonać 6 kilometrów. Następnie na trasę wyruszyły dwie zmiany męskie, które musiały pokonać 7,5 kilometra.


Biathlon at the 2018 Winter Olympics – Mixed relay

The mixed relay biathlon competition of the Pyeongchang 2018 Olympics was held on 20 February 2018 at the Alpensia Cross-Country Centre in Pyeongchang, South Korea.


Biatlon na Zimních olympijských hrách 2018 – smíšená štafeta

Biatlonový závod smíšených štafet na 2 × 6 + 2 × 7,5 km na Zimních olympijských hrách 2018 v jihokorejském Pchjongčchangu se konal v Běžeckém centru Alpensi dne 20. února 2018. Zlatou medaili z minulých olympijských her obhajovalo Norsko.


Skiskydning under vinter-OL 2018 – stafet – Mixed

Stafet for mixed hold bliver afviklet over 2 gange 6 km for de to damer og 2 gange 7,5 km for de to herrer. Konkurrencen bliver afholdt 20. februar 2018.


Светско првенство у биатлону 1965.

Светско првенство у биоатлону 1965. било је 6. Светско првенство у биатлону у мушкој конкуренцији 20. фебруара 1965. у норвешком граду Елверуму


De sjätte världsmästerskapen i skidskytte genomfördes 1965 i Elverum i Norge.


Die 6. Biathlon-Weltmeisterschaft fand 1965 in Elverum in Norwegen statt. Die Teamwertung sowie die Wertung der Staffel waren weiterhin nicht offiziell. Für die Mannschaftswertung sollte das in der Folge auch so bleiben. Die Staffel allerdings war 1965 letztmals inoffiziell. Sie wurde ab 1966 ins offizielle Wettkampfprogramm aufgenommen und blieb mit leichten Regel-Änderungen ein konstanter Bestandteil der Weltmeisterschaften. Sie war die erste Wettkampfform im Biathlon, in der es zum direkten Kampf der Sportler gegeneinander kam, was sehr zu ihrer Attraktivität beitrug. Im Vorjahr hatte es wegen der Olympischen Winterspiele in Innsbruck keine Biathlon-Weltmeisterschaften gegeben.


Чемпионат мира по биатлону 1965

6-й чемпионат мира по биатлону прошёл в Норвегии, в Эльверуме в 1965 году.


Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1965 järjestettiin Elverumissa, Norjassa.


Det 6. verdensmesterskapet i skiskyting ble arrangert i Elverum i 1965. Det var første gang VM ble arrangert i Norge, og for første gang gikk en nordmann til topps på seierspallen og Norge vant også lagkampen. 4 x 7,5 km stafett ble arrangert som uoffisiell øvelse og Norge vant også denne øvelsen.


Les Championnats du monde de biathlon 1965 se tiennent à Elverum (Norvège).


6. Mistrzostwa świata w Biathlonie 1965 odbyły się w norweskiej miejscowości Elverum. Zawodnicy startowali w dwóch konkurencjach: biegu indywidualnym mężczyzn na 20 km i zawodach drużynowych mężczyzn (w których sumowano wyniki trzech najlepszych zawodników z danego kraju). Podczas tych mistrzostw po raz pierwszy reprezentanci Polski zdobyli medal, zajmując trzecie miejsce podczas zawodów drużynowych.


The 6th Biathlon World Championships were held in 1965 in Elverum, Norway. The men's 20 km individual and team were the only official competitions. In these particular championships an unofficial men's 4 × 7.5 km relay was also held. It was a success, and replaced the team competition as an official event in 1966.


El VI Campeonato Mundial de Biatlón se celebró en la localidad de Elverum (Noruega) el 20 de febrero de 1965 bajo la organización de la Unión Internacional de Biatlón (IBU) y la Federación Noruega de Biatlón.


Пад комунизма у Албанији

Пад комунизма у Албанији, последњи такав догађај у Европи изван Совјетског Савеза, започео је у децембру 1990. године студентским демонстрацијама у главном граду Тирани, иако су протести већ раније те године започели у другим градовима. Централни комитет Комунистичке партије дозволио је политички плурализам 11. децембра и највећа опозициона странка, Демократска странка Албаније, је основана следећег дана. На изборима марта 1991. године Комунистичка партија је остала на власти, али генерални штрајк и урбана опозиција довели су до формирања "владе за стабилност" која је укључивала и некомунисте. Већ на изборима у марту 1992, у условима економског колапса и друштвених немира, комунисти су поражени а Демократска странка је освојила већину мандата. Сали Бериша, лидер Демократске странке, постао је председник Албаније.


Падзенне камуністычнага рэжыму ў Албаніі адбылося апошнім сярод еўрапейскіх дзяржаў, не лічачы савецкіх рэспублік, пачаўшыся ў снежні 1990 года са студэнцкіх дэманстрацый.


Πτώση του κομμουνισμού στην Αλβανία

Με τον όρο πτώση του κομμουνισμού στην Αλβανία εννοείται το τέλος του κομμουνιστικού καθεστώτος στις αρχές τις δεκαετίας του 1990. Ξεκίνησε το Δεκέμβριο του 1990, όταν οι φοιτητές του Πανεπιστημίου των Τυράννων απέκλεισαν τους χώρους του και άρχισαν εκδηλώσεις διαμαρτυρίας, με κύρια συνθήματα "Κάτω ο Κομμουνισμός" και " τέρμα στη δικτατορία" Μετά από πιέσεις που προερχόντουσαν από τις διαμαρτυρίες, ο πολιτικός πλουραλισμός νομιμοποιείται και ιδρύεται το Δημοκρατικό κόμμα . Στις εκλογές του 1991 κερδίζει το Εργατικο Κόμμα,αλλά οι πολλές απεργίες και οι κοινωνικές αναταραχές οδηγούν στη πτώση του κόμματος τον Ιούνιο του 1991, και τη δημιουργία κυβέρνησης σταθερότητας με μη κομμουνιστές. Στις νέες εκλογές του Μαρτίου του 1992,ο Σαλί Μπερίσα γίνεται πρόεδρος της χώρας.


Падение коммунизма в Албании

Падение коммунизма в Албании () — процесс демонтажа однопартийного правления албанской компартии (АПТ) в 1990—1992 годах. Началось в январе 1990 массовыми антиправительственными демонстрациями. Завершилось в марте 1992 победой демократов-антикоммунистов на парламентских выборах. Сопровождалось силовыми столкновениями и всеобщей забастовкой. Результатом стало отстранение от власти АПТ, переход Албании к многопартийной системе и рыночной экономике.


Padec komunizma v Albaniji, zadnji tovrstni dogodek v Evropi zunaj Sovjetske zveze, se je pričel decembra 1990, ko so v Tirani izbruhnile študentske demonstracije, čeprav so se protesti začeli že mesece prej v drugih mestih, kot sta Skader in Kavaja. Centralni komite komunistične Delavske stranke Albanije je 11. decembra dovolil politični pluralizem, naslednjega dne pa je bila ustanovljena Demokratska stranka Albanije. Na marčevskih volitvah leta 1991 je bila Delavska stranka še vedno najmočnejša, vendar sta splošna stavka in urbana opozicija privedli do ustanovitve "vlade za stabilnost", ki so jo sestavljali tudi nekomunisti. Albanski nekdanji komunisti so bili na parlamentarnih volitvah marca 1992 sredi gospodarskega zloma in socialnih nemirov, največ sedežev v parlamentu pa je osvojila Demokratska stranka, katere vodja, Sali Berisha, je postal predsednik.


La caduta del comunismo in Albania è iniziata nel dicembre del 1990 con manifestazioni studentesche e si concluse nella prima metà del decennio.


Падіння комунізму в Албанії

Падіння комунізму в Албанії почалось у грудні 1990 року зі студентськими демонстраціями. У березні 1991 вибори залишили колишню комуністичну Албанська партія праці при владі, але загальний страйк та місцева опозиція призвели до формування коаліційного уряду, до якого входили не-комуністи. Колишні комуністи в Албанії були розгромлені на виборах у березні 1992 в умовах економічного колапсу і соціальних заворушень.


阿爾巴尼亞共產主義政權的垮台

阿尔巴尼亚共产主义政权的垮台（）指的是1990年代发生在阿尔巴尼亚的共产主义政权的垮台。


Upadek komunizmu w Albanii miał miejsce w latach 1990–1991 po serii protestów studenckich w Tiranie, strajków i manifestacji. W kraju nie istniała wcześniej żadna zorganizowana opozycja antykomunistyczna. Do pierwszych protestów doszło w styczniu 1990. Początkowo formułowane podczas nich postulaty miały jedynie ograniczony, symboliczny i ekonomiczny charakter. Następnie pojawiły się również hasła demokratyzacji systemu politycznego. Kulminacją protestów były zamieszki w Kavai w lipcu 1990. W końcu tego samego roku w Albanii powstały pierwsze partie opozycyjne oraz niezależna prasa.


The fall of Communism in Albania, the last such event in Europe outside the USSR, started in earnest in December 1990 with student demonstrations in the capital, Tirana, although protests had begun earlier that year in other cities such as Shkodra and Kavaja. The Central Committee of the communist Party of Labour of Albania allowed political pluralism on 11 December and the largest opposition party, the Democratic Party, was founded the next day. March 1991 elections left the Party of Labour in power, but a general strike and urban opposition led to the formation of a "stability government" that included non-communists. Albania's former communists were routed in elections in March 1992 amid economic collapse and social unrest, with the Democratic Party winning most seats and its party head, Sali Berisha, becoming president.


La caída del comunismo en Albania, el último evento de este tipo en Europa fuera de la URSS, comenzó en diciembre de 1990 con manifestaciones estudiantiles en la capital, Tirana, aunque las protestas habían comenzado a principios de ese año en otras ciudades como Shkodra y Kavaja. El Comité Central del Partido del Trabajo de Albania (PPSH por sus siglas en albanés) permitió el pluralismo político el 11 de diciembre y el partido de oposición más grande, el Partido Democrático de Albania, se fundó al día siguiente. Las elecciones de marzo de 1991 dieron la victoria al Partido Comunista, que de esta forma se mantuvo en el poder, pero una huelga general y la oposición urbana llevaron a la formación de un «gobierno de estabilidad» que incluía a no comunistas. El Partido Socialista de Albania, sucesor del antiguo partido comunista, fue ampliamente derrotado en las elecciones parlamentarias albanesas en marzo de 1992, en medio del colapso económico y el malestar social, con el Partido Democrático ganando la mayoría de los escaños y su jefe de partido, Sali Berisha, convirtiéndose en presidente.


Битка на реци Сити

Битка на реци Сити 1238 била је део монголског освајања Русије.


シチ川の戦い（）は、1238年3月4日に起きた、ウラジーミル大公ユーリー2世軍と、モンゴル帝国の万人長（ロシア側の呼称ではテムニク）・ブルンダイ軍との間の戦いである。モンゴルのルーシ侵攻(1237年 - 1240年)、モンゴル軍の北東ルーシへの遠征（1237年 - 1238年）の過程における重要な戦闘の1つであった。


Die Schlacht am Sit ( oder ) am 4. März 1238 war eine entscheidende Schlacht während der mongolischen Invasion Russlands.


הקרב על נהר סיט

הקרב על נהר סיט היה קרב בין הכוחות הרוסים לבין הכוחות המונגולים שהתרחש ב-4 במרץ 1238 והסתיים בניצחון מונגולי.


Битва на реке Сити

Битва на реке Сити, или Ситская битва — сражение, произошедшее 4 марта 1238 года между войском владимирского князя Юрия Всеволодовича и корпусом Бурундая. Одно из центральных событий Западного (кипчакского) похода монголов (1236—1242) и монгольского нашествия на Русь (1237—1240), в частности, одно из ключевых сражений монгольского похода на Северо-Восточную Русь (1237—1238).


La battaglia del fiume Sit fu combattuta nella parte settentrionale dell'attuale Distretto di Sonkovsky dell'Oblast' di Tver' della Russia, vicina al villaggio ("selo") di Bozhonka, il 4 marzo 1238, tra le forze mongole di Batu Khan e i Rus' sotto il Gran Principe Jurij II di Vladimir-Suzdal', durante l'invasione mongola della Russia.


Битва на річці Сіть

Битва на річці Сіть, або Сітська битва — бій, що відбулося 4 березня 1238 року між військами великого володимирського князя Юрія Всеволодовича і туменом Бурундая на річці Сіть, притоці Мологи. Одна з центральних подій Західного походу монголів (1236—1242) і монгольської навали на Русь (1237—1240), Ключова битва монгольського походу на Північно-Східну Русь (1237—1238).


錫季河戰役（）是一場蒙古征服俄羅斯期間的重要戰役，爆發於1238年3月4日，地點位於今日俄羅斯特維爾州松科夫斯基區北部。


A batalha do Rio Sit, ocorrida em meio à Invasão Mongol da Rússia no dia 4 de março de 1238, foi travada na parte norte do atual Oblaste de Jaroslávia entre as hordas mongóis de Batu Cã e os russos sob a liderança de Jorge II de Vladimir-Susdália. Após os mongóis capturarem sua capital em Vladimir, Jorge fugiu pelo Volga até Jaroslávia, aonde ele reuniu um exército. Suas forças foram completamente destruídas e junto com seu sobrinho, o príncipe Usevolodo de Jaroslávia, faleceu. A batalha do Rio Sit marcou o fim da resistência russa unificada aos mongóis até Dmitri Donskoy, inaugurando dois séculos e meio de domínio mongol sobre a Rússia.


The Battle of the Sit River was fought in the northern part of the present-day Sonkovsky District of Tver Oblast of Russia, close to the selo of "Bozhonka", on March 4, 1238 between the Mongol Hordes of Batu Khan and the Rus' under Grand Prince Yuri II of Vladimir-Suzdal during the Mongol invasion of Rus.


Охридско-дебарски устанак

Охридско-дебарски устанак је израз који се у одређеним историјским изворима употребљава као назив за масовни упад наоружаних Албанаца и комита ВМРО са територије Кнежевине Албаније на територију Краљевине Србије започет 11. септембра 1913. године а окончан акцијом војске Краљевине Србије после десетак дана. Овај упад су подржали војска Аустроугарске и Краљевине Бугарске уз одређено учешће и становника западне Македоније (припадника ВМРО и становника албанске националности из Охрида, Струге, Дебра и Кичева које су организовали чланови ВМРО, комитске војводе Петар Чаулев и Милан Матов (брат члана централног комитета ВМРО Христа Матова) . Акције устаника су биле временски синхронизоване са септембарским упадом на територију Краљевине Србије и групе од око 10.000 косовскометохијских качака које су у Албанији обучавали и наоружали припадници ВМРО и који су под командом Исе Бољетница, Бајрама Цурија и Киасима Лике заузели Љуму и Ђаковицу и опколили Призрен.


Der Ohrid-Debar-Aufstand (, ) war eine Revolte im September 1913 im Westen der Region Vardar-Mazedonien im Jahr 1913 gegen die neue serbische Herrschaft. Sie fand zwei Monate nach dem Ende des Zweiten Balkankrieges in der Region um Debar, Struga und Ohrid statt.


Охридско-Дебърско въстание

Охридско-Дебърското въстание (; ) е организирано от Вътрешната македоно-одринска революционна организация въстание на българи и албанци в западната част на Вардарска Македония срещу новата сръбска власт.


The Ohrid–Debar uprising (; ) () was an uprising by Bulgarians and Albanians in Western Macedonia, then Kingdom of Serbia, in September 1913. It was organized by the Internal Macedonian Revolutionary Organization (IMRO) and Albania against the Serbian capture of the regions of Ohrid, Debar and Struga after the Balkan Wars (1912–13).


Освајање Кајмакчалана

Освајање Кајмакчалана је битка на Солунском фронту у Првом светском рату. Учесници битке су Краљевина Србија и Краљевина Бугарска. Битка је остала запамћена у историји по великом броју жртава које је претрпела српска војска и по надморској висини на којој је вођена.


Битва при Каймакчалане

Битва при Каймакчалане (12 — 30 сентября 1916 года) — сражение Первой мировой войны на Салоникском фронте, между сербскими и болгарскими войсками, завершилось тактической победой сербских войск, которые сумели захватить пик Святого Илии, однако понесли тяжелые потери.


Битка при Каймакчалан

Битката при Каймакчалан е една от битките на Солунския фронт по време на Първата световна война (1915 – 1918). Участниците в битката са Кралство Сърбия и Царство България. Битката ще остане в историята с огромните жертви, които дава сръбската армия и с необичайната надморска височина, на която е водена битката.


La battaglia di Kajmakchalan fu una battaglia combattuta sul fronte macedone, durante la prima guerra mondiale. La battaglia fa parte dell'insieme di scontri che videro coinvolti il Regno di Serbia, schierato con l'Intesa, e il Regno di Bulgaria, schierato con gli imperi centrali. La battaglia è conosciuta anche per il gran numero di perdite che soffrì l'esercito serbo e per la grande prova di forza che diedero entrambi gli schieramenti.


La batalla de Kajmakčalan (o Kaymakchalan) (en serbi: Освајање Кајмакчалана) va ser una batalla que es va lliurar entre les tropes sèrbies i búlgares al front macedoni durant la Primera Guerra Mundial.


Trận Kajmakčalan là một trận đánh giữa Quân đội Serbia và Bulgaria trên Mặt trận Macedonia trong cuộc Chiến tranh thế giới lần thứ nhất.


La bataille de Kaïmatchalan est un combat décisif de la Première Guerre mondiale entre les troupes serbes et bulgares pour le retour des Serbes dans leur patrie.


The Battle of Kaymakchalan was a battle that was fought between Serbian and Bulgarian troops on the Macedonian front during World War I.


Мајстерова борба за северну границу

Мајстерова борба за северну границу је израз којим се означава део активности у борби за северну границу које је осмишљавао и спроводио Рудолф Мајстер у периоду од новембра 1918. до јануара 1920, без сагласности и подршке Владе СХС у Љубљани или Београду, командујући наоружаним одредима познатим под називом „Мајстрови борци“ које су чинили словеначки добровољци и плаћени српски војници и официри, повратници из аустроугарског заробљеништва.


Der Kärntner Abwehrkampf ( / "Kampf um die Nordgrenze") war nach dem Ende des Ersten Weltkriegs die bewaffnete Auseinandersetzung von Verbänden der provisorischen Kärntner Landesregierung mit Truppen des SHS-Staates um die staatliche Zugehörigkeit der vom SHS-Staat beanspruchten Gebiete im Südosten Kärntens, deren Bevölkerung zum großen Teil slowenisch sprach.


Boj za severno mejo (v nemščini imenovan "Kärntner Abwehrkampf" - koroški obrambni boj) je bil spopad, v katerem so se za etnično mešano ozemlje Koroške in Štajerske borili Slovenci in Nemci (Avstrijci).


Австро-словенський конфлікт у Каринтії

Австро-словенський конфлікт у Каринтії — бойові дії, які відбувалися після Першої світової війни між військами, вірними Державі словенців, хорватів і сербів, а пізніше Королівству сербів, хорватів і словенців, та силами, відданими Республіці Німецька Австрія. Головним театром військових операцій був мішаний у мовному відношенні край на південному сході Каринтії. Конфлікт було врегульовано 1919 року Сен-Жерменським мирним договором, який передбачав розв'язання цього територіального спору шляхом плебісциту.


The Austro-Slovene conflict in Carinthia was a military engagement that ensued in the aftermath of the World War I between forces loyal to the State of Slovenes, Croats and Serbs and later the Kingdom of Serbs, Croats and Slovenes, and forces loyal to the Republic of German-Austria. The main theater of the conflict was the linguistically mixed region in southeastern Carinthia. The conflict was settled by the Treaty of Saint-Germain in 1919, which stipulated that the territorial dispute be resolved by a plebiscite.


Битка на Ровинама

Битка на Ровинама је вођена 17.05. 1395. године недалеко од данашњег Куртеа де Арђеша у Румунији, између влашког војводе Мирче Старијег (1386—1418) и османског султана Бајазита I (1389—1403). Влашки војвода је уживао подршку угарског краља Жигмунда Луксембуршког (1387—1437), док су се османској војсци нашле српске велможе (Стефан, Марко, Константин Драгаш и вероватно Константин Балшић) које су, као Бајазитови вазали, предводили помоћне одреде. Османска војска је највероватније поражена у борби, али није претрпела значајне губитке. Са друге стране, влашки војвода је после битке признао султанову врховну власт и обавезао се да му плаћа данак.


Die Schlacht bei Rovine fand am 17. Mai 1395 zwischen der walachischen Armee unter Führung des Woiwoden Mircea cel Bătrân (1355–1418) und den von Bayezid I. geleiteten osmanischen Invasionstruppen statt.


Bătălia de la Rovine a fost una dintre cele mai importante bătălii din istoria Țării Românești și a avut loc în data 17 mai 1395.


Битва при Ровине

Битва при Ровине — сражение 17 мая 1395 года (по другим сведениям — 10 октября 1394 года) между вторгшейся в Валахию 40-тысячной турецкой армией под предводительством султана Баязида I и 10-тысячным валашским войском, руководимым господарём Мирчей Старым. На стороне турок выступали также сербские отряды вассальных туркам княжеств под предводительством князя Стефана Лазаревича и кралевича Марко общей численностью в 8 тысяч человек.


Битка при Ровине

Битката при Ровине е датирана на 17 май 1395 г. Една хроника съставена около век след събитията обаче сочи, че "влашката кампания" на Баязид I е имала два военни похода завършили с две последователни битки по течението на река Арджеш в посока от Дунав към влашката княжеска столица Куртя де Арджеш – първата при "Карановаса" на 10 октомври 1394, а втората на 17 май 1395 г.


La battaglia di Rovine ebbe luogo il 17 maggio 1395 nei pressi dell'omonimo villaggio romeno, tra le truppe del regno di Valacchia e quelle dell'Impero ottomano; la battaglia si concluse con una vittoria tattica per le forze valacche.


A Batalha de Rovine foi travada em 17 de maio de 1395 entre o exército da Valáquia, liderado pelo voivode Mircea I, e as forças invasoras otomanas lideradas pelo sultão . O exército otomano enfrentou uma força valáquia muito menor. Diz a lenda que, na véspera da batalha, vestido como um emissário da paz, Mircea conversou com Bajazeto e pediu-lhe que deixasse a Valáquia em troca de permissão para atravessá-la. O sultão teria insistido em lutar.


Rovine Muharebesi 17 Mayıs 1395 tarihinde Eflak voyvodası Mircea cel Bătrân ve I. Bayezid komutasındaki Osmanlı ordusu arasında geçen savaştır. Savaşı Osmanlı akını olarak nitelemek mümkündür. Osmanlı ordusu sayıca az olan bir Eflak ordusu ile karşı karşıya gelmiştir. Efsaneye göre, savaş arifesinde voyvoda I. Mircea barış elçisi kılığında gelmiş, I. Bayezid ile görüşmüş ve onun geri dönmesini telkin etmiş, ancak yine de savaş gerçekleşmiştir.


La Bataille de Rovine a eu lieu le . L'armée de Principauté de Valachie dirigée par le Voïvode Mircea Ier de Valachie défait l'armée ottomane dirigée par le Sultan Bajazet Ier.


Bitwa na Rowinie – starcie zbrojne, które miało miejsce 17 maja 1395 r. w trakcie najazdów tureckich na ziemie chrześcijan.


The Battle of Rovine took place on 17 May 1395. The Wallachian army led by Voivod Mircea cel Bătrân (Mircea "the Elder") opposed the Ottoman invasion personally led by Sultan Bayezid I "the Lightning". The Turkish force heavily outnumbered the Wallachian troops. The legend says that on the eve of the battle, dressed as a peace emissary, Mircea cel Bătrân talked to Bayezid asking him to leave Wallachia and promising him safe passage back. The Sultan proudly insisted on fighting.


La batalla de Rovine se libró el 17 de mayo de 1395 entre el ejército del principado de Valaquia, dirigido por el voivoda Mircea I, y las fuerzas invasoras del Imperio otomano dirigidas por el sultán Bayaceto I. El ejército otomano se enfrentó a una fuerza mucho más pequeña de Valaquia. Cuenta la leyenda que en la víspera de la batalla, vestido como un emisario de la paz, Mircea habló con Bayaceto y le pidió que se fuera de Valaquia a cambio de permiso para cruzarlo. El sultán habría insistido en la lucha.


حصلت معركة روفين في 17 أيار 1395 بين الأفلاق يقودهم ميرتشا العجوز من جهة والدولة العثمانية بقيادة السلطان بايزيد الأول من جهة أخرى. واجه الجيش العثماني جيشاً أصغر منه من الأفلاق. تقول الأسطورة أنه في عشية المعركة، ذهب ميرتشا العجوز مرتديا زي مبعوثي السلام إلى السلطان بايزيد الأول يطلب منه أن يغادر الأفلاق إلا أن السلطان رفض ذلك وقرر أن يفتح الأفلاق.


Pertempuran Rovine merupakan sebuah pertempuran yang berlangsung pada tanggal 17 Mei 1395 antara pasukan Wallachia pimpinan Voivod Mircea cel Bătrân (Mircea yang Tua) melawan pasukan invasi Kesultanan Utsmaniyah pimpinan Sultan Bayezid I. Pasukan Utsmaniyah jau lebih banyak daripada pasukan Wallachia. Legenda menebutkan bahwa pada malam sebelum pertempuran, Mircea cel Bătrân yang berpakaian sebagai pembawa pesan berbicara kepada Bayezid dan memintanya untuk meninggalkan Wallachia dengan aman. Bayezid dengan bangga menjawab bahwa ia lebih memilih bertempur.


Смрт Мајкла Џексона

Јуна 25. 2009, амерички певач Мајкл Џексон је преминуо након што је доживео срчани застој у својој кући, у Холмби Хилсу, Лос Анђелес, Калифорнија. Његов лични лекар, Конрад Мареј, изјавио је да га је нашао како не дише и слабог пулса у својој соби. Према речима Мареја, одмах је прионуо на кардиопулмоналну реанимацију. Иако је хитна помоћ убрзо стигла, Џексон је преминуо на „Роналд Реган Ју-Си-Ел-Еј“ клиници. Док су првобитни извештаји говорили о улози седатива за ублажавања болова у певачевој смрти, пажња се касније усмерила на лекове које је наводно користио против инсомније (пропофол или диприван).


マイケル・ジャクソンの死

この項目では、2009年6月25日にアメリカ合衆国の歌手であるマイケル・ジャクソンが死亡した経緯およびその影響について記述する。


Moartea cântărețului american Michael Jackson a avut loc la 25 iunie 2009 ca urmare a unei intoxicații cu propofol după ce a suferit de insuficiență respiratorie la locuința sa din North Carolwood Drive, în vecinătatea Holmby Hills din Los Angeles. Medicul său personal, Conrad Murray, a declarat că l-a găsit pe Jackson în camera sa, fără a respira, dar cu un puls slab.


Смерть Майкла Джексона

Смерть Майкла Джексона 25 июня 2009 года в 21:26 UTC (14:26 по местному летнему тихоокеанскому времени, 26 июня в 1:26 по Московскому времени) произошла после того, как его личный врач Конрад Мюррей сделал ему инъекцию пропофола. Примерно через 2 часа Мюррей вернулся и увидел своего пациента лежащим на кровати с широко открытыми глазами и ртом. Врач попытался реанимировать певца, но попытки не увенчались успехом.


Ameriški glasbenik in pevec Michael Jackson je 25. junija 2009 umrl domnevno zaradi akutne zastrupitve s propofolom in benzodiazepinom, na njegovem domu v Los Angelesu v Kaliforniji. Njegov osebni zdravnik Conrad Murray je dejal, da je v njegovi sobi zaznal, da Jackson ni dihal in da je imel nizek srčni utrip; Murray mu je dal dodatno zdravilo in ga nekaj minut oživljal vendar je pomoč poklical ob 12:21 uri. PDT (UTC – 7) Reševalci so zdravili Jacksona na kraju dogodka, vendar so ga v medicinskem centru Ronald Reagan UCLA razglasili za mrtvega.


La morte della popstar Michael Jackson è avvenuta il 25 giugno 2009 a Los Angeles, alle 14:26 ora americana presso l'ospedale "UCLA Medical Center", dove Jackson fu trasportato in ambulanza dopo che perse conoscenza nella casa al "100 North Carolwood Drive" di Hombly Hills, esclusivo quartiere collinare di Los Angeles.


2009년 6월 25일, 미국의 가수 마이클 잭슨은 로스앤젤레스의 홈비 힐스 인근 노스캐롤우드 드라이브 자택에서 프로포폴과 벤조디아제핀 급성 중독으로 사망했다. 개인 의사 콘래드 머레이는 잭슨의 방에서 맥박이 약한 채 숨을 쉬지 않는 그를 발견하고 심폐소생술을 실시했으나 소용이 없었으며, 경비가 오후 12시 21분(태평양 연안 표준시) 911로 전화 후 현장에서 구급대원의 치료를 받았으나 로널드 레이건 UCLA 메디컬 센터에서 사망선고를 받았다고 전했다.


مرگ مایکل جکسون

مایکل جکسون در خانه‌ای اجاره شده در «بلوار نورت کارل وود» در منطقهٔ «بورلی هیلز لوس آنجلس» در ۲۵ ژوئن ۲۰۰۹ (۴ تیر ۱۳۸۸ ه.ش) درگذشت. مرگ او در اثر سکتهٔ قلبی اتفاق افتاد. ۲ ماه بعد از مرگ جکسون، پزشکی قانونی لس آنجلس مرگ او را «قتل» معرفی کرد.


2009年6月25日，迈克尔·杰克逊在他位于洛杉矶租赁的住处逝世。他的私人医生康拉德·墨瑞曾试图急救但没有成功。救护人员于12:22（太平洋时区，19:22 UTC）接到911电话，并于三分钟后抵达杰克逊的住所。据报道，当时杰克逊已停止呼吸，救护人员对他进行心肺复苏术。杰克逊被紧急送往急救，于1:13（20:13 UTC）抵达医院。当地时间2:26（21:26 UTC）迈克尔·杰克逊被宣告死亡。杰克逊的逝世引发全球性的悲痛。


Em 25 de junho de 2009, Michael Joseph Jackson faleceu vítima de intoxicação por propofol e benzodiazepina em sua residência, em Holmby Hills, Los Angeles, Estados Unidos.


Michael Jackson'ın ölümü 25 Haziran 2009'da Los Angeles'ın Holmby Hills mahallesindeki North Carolwood Drive'daki evinde akut propofol ve benzodiazepin zehirlenmesinden gerçekleşti.


Vào ngày 25 tháng 6 năm 2009, Michael Jackson qua đời vì ngộ độc propofol và benzodiazepine cấp tính tại nhà riêng trên đường North Carolwood Drive, khu phố Holmby Hills, Los Angeles. Bác sĩ riêng của Jackson, Conrad Murray, phát biểu rằng ông nhìn thấy Jackson trên giường trong tình trạng không thở nhưng mạch vẫn còn đập yếu và tiến hành hồi sức tim nhưng không có hiệu quả. Sau cuộc gọi 911 lúc 12:21 giờ trưa (giờ địa phương), Jackson đã được điều trị bởi các nhân viên y tế tại hiện trường và sau đó được tuyên bố qua đời tại Trung tâm Y tế Ronald Reagan UCLA. Ngày 28 tháng 8 năm 2009, Phòng điều tra nguyên nhân tử vong Los Angeles kết luận rằng cái chết của ông là một vụ giết người. Ngay trước khi qua đời, Jackson đã được điều trị bằng propofol và hai liều benzodiazepine chống căng thẳng, lorazepam và midazolam tại nhà. Bác sĩ riêng Conrad Murray bị kết án về tội ngộ sát vào năm 2011 và ngồi tù hai năm.


La mort de Michael Jackson est survenue le dans son manoir de Holmby Hills à Los Angeles, en Californie, à la suite d’un arrêt cardiaque ayant pour cause une intoxication aiguë au propofol. Son médecin personnel, Conrad Murray, lui a pratiqué une RCP sur son lit, en vain. Après un appel au 911 à 12h20, Michael Jackson a été pris en charge par des ambulanciers dans sa demeure, et déclaré mort un peu plus tard au Ronald Reagan UCLA Medical Center.


On June 25, 2009, American singer Michael Jackson died of acute propofol and benzodiazepine intoxication at his home on North Carolwood Drive in the Holmby Hills neighborhood of Los Angeles. Physician Conrad Murray said that he found Jackson in his room not breathing and with a weak pulse; he administered cardiopulmonary resuscitation (CPR) to no avail, and security called 9-1-1 at 12:21 p.m. Pacific Time Zone (PDT) (). Paramedics treated Jackson at the scene, but he was pronounced dead at the Ronald Reagan UCLA Medical Center.


El 25 de junio de 2009 Michael Jackson murió a causa de una intoxicación aguda de propofol y benzodiazepina en su casa en North Carolwood Drive en el barrio de Holmby Hills de Bel-Air, Los Ángeles, California.


การเสียชีวิตของไมเคิล แจ็กสัน

วันที่ 25 มิถุนายน ค.ศ. 2009 ไมเคิล แจ็กสัน เสียชีวิตจากภาวะหัวใจวายเฉียบพลัน สาเหตุจากยานอนหลับโปรโพฟอล ณ บ้านพักของเขา นอร์ธคาโรลวูดไดรฟ์ ย่านโฮล์มบีฮิลส์ ในนครลอสแอนเจลิสแพทย์ประจำตัว คอนราด เมอเรย์ กล่าวว่าเขาพบแจ็กสันอยู่ในห้องโดยเขาหยุดหายใจและชีพจรเต้นอ่อนอย่างมาก จึงทำการนวดหัวใจผายปอดกู้ชีพเพื่อช่วยเหลือแต่ไม่เป็นผล หลังจากนั้นสายด่วนแจ้งเหตุฉุกเฉิน 911 ได้รับการติดต่อเมื่อเวลา 12:21 น. แจ็กสันได้รับการรปฐมพยาบาลโดยแพทย์ในที่เกิดเหตุ และถูกนำตัวส่งศูนย์การแพทย์โรนัลด์ เรแกน มหาวิทยาลัยแคลิฟอร์เนีย ลอสแอนเจลิส ซึ่งได้ประกาศว่าเขาเสียชีวิตในเวลาต่อมา วันที่ 28 สิงหาคม พนักงานสอบสวนแห่งลอสแอนเจลิสได้ระบุว่าการเสียชีวิตของเขามาจากการถูกฆาตกรรมโดยช่วงเวลาไม่นานก่อนหน้านั้น มีรายงานว่าแจ็กสันได้รับยากลุ่มโปรโพฟอล ได้แก่ ลอราเซแพม และมิดาโซแลมในปี 2011 แพทย์ประจำตัวของเขาถูกพิพากษาว่ามีความผิดและได้รับโทษจำคุกเป็นเวลา 2 ปี ในข้อหาฆ่าคนตายโดยไม่เจตนา


Izbori za predsednika Hrvatske su bili organizovani u dva kruga. Prvi krug je bio 27. decembra 2009. iz kojeg su u drugi krug prošli Ivo Josipović (SDP) i Milan Bandić (bivši član SDP; na izborima nezavisan), a drugi 10. januara 2010. Treći hrvatski predsednik je Ivo Josipović, koji je dobio najviše glasova u oba kruga.


Die Präsidentschaftswahl in Kroatien 2009/10 fand am 27. Dezember 2009 und am 10. Januar 2010 (Stichwahl) statt. Es war die fünfte Präsidentschaftswahl des Landes Kroatien.


Alegeri prezidențiale în Croația, 2009-2010

Primul tur de scrutin al alegerilor prezidențiale din Croația din 2010 a avut loc duminică, 27 decembrie 2009, și la acesta au participat doisprezece candidați. În al doilea tur s-au calificat câștigătorul primului tur Ivo Josipović și candidatul de pe locul doi Milan Bandić, iar alegerile s-au ținut duminică 10 ianuarie 2010. Ivo Josipović a câștigat alegerile cu 60,3% din voturi, față de 39,7% cât a primit Bandić.


Президентские выборы в Хорватии (2009—2010)


Kroatian presidentinvaali 2009–2010 järjestettiin Kroatiassa joulukuussa 2009 ja tammikuussa 2010. Vaalin ensimmäinen kierros oli 27. joulukuuta ja toinen kierros 10. tammikuuta. Uudeksi presidentiksi valittiin Ivo Josipović. Istuva presidentti Stjepan Mesić ei voinut enää olla ehdokkaana kolmannelle kaudelleen. Toisella kierroksella olivat vastakkain Josipović ja Milan Bandić.


Elezioni presidenziali in Croazia del 2009-10

Le elezioni presidenziali in Croazia del 2009-2010 si sono tenute il 27 dicembre (primo turno) e il 10 gennaio 2010 (secondo turno). Esse hanno visto la vittoria di Ivo Josipović, sostenuto dal Partito Socialdemocratico di Croazia, che è divenuto Capo dello Stato.


Президентські вибори в Хорватії 2009—2010

Перший тур Президентських виборів 2009/2010 у Хорватії відбувся 27 грудня 2009 року, другий тур — 10 січня 2010. В результаті виборів перемогу здобув кандидат від опозиційної Соціал-демократичної партії Іво Йосипович. У першому турі голосування він набрав найбільшу кількість голосів — 32,42%, якої втім недостатньо для перемоги у виборах. У другому турі, до якого вийшли двоє переможців першого туру, Йосипович переміг свого суперника самовисуванця Мілана Бандича, набравши 60,26%.


Élection présidentielle croate de 2009-2010

L’élection présidentielle croate de 2009-2010 (en ) s'est tenue les dimanche et , afin d'élire le président de la République de Croatie pour un mandat de cinq ans, renouvelable une fois.


Wybory prezydenckie w Chorwacji w latach 2009–2010

Wybory prezydenckie w Chorwacji w 2009/2010 roku – wybory prezydenckie w Chorwacji przeprowadzone 27 grudnia 2009 oraz 10 stycznia 2010. Zwycięzcą wyborów został kandydat lewicy, Ivo Josipović, który wygrał I turę głosowania, w drugiej pokonał kandydata niezależnego, Milana Bandicia, zdobywając 60,26% głosów poparcia.


Presidential elections were held in Croatia on 27 December 2009 and 10 January 2010. Twelve candidates participated in the first round, prior to a run-off between first-round winner Ivo Josipović and runner-up Milan Bandić. In the run-off, Josipović won a landslide victory, receiving 60.3% of the vote becoming the first elected president nominated by the Social Democratic Party of Croatia (SDP). The incumbent president Stjepan Mesić, who was first elected in 2000 as the candidate of the Croatian People's Party and re-elected in 2005 as an independent, was ineligible to seek re-election to a third term due to term limits.


Elección presidencial de Croacia de 2009-2010

Las elecciones presidenciales se celebraron en Croacia el 27 de diciembre de 2009 y el 10 de enero de 2010. Doce candidatos participaron en la primera vuelta, el balotaje se celebró con el ganador de la primera vuelta Ivo Josipović y el segundo lugar Milan Bandić. En la segunda vuelta, Josipović obtuvo una cómoda victoria, recibiendo el 60.27% de los votos, convirtiéndose en el primer presidente electo por el Partido Socialdemócrata de Croacia (SDP). El actual presidente Stjepan Mesić, que fue elegido por primera vez en 2000 como candidato del Partido Popular de Croacia y reelegido en 2005 como independiente, no se pudo presentar para la reelección a un tercer mandato debido a los límites del mandato.


Præsidentvalget i Kroatien 2009–2010 blev afholdt med første valgrunde søndag 27. december 2009 og med anden valgrunde søndag 10. januar 2010. Socialdemokraten Ivo Josipović blev valgets vinder med 60,3% af stemmerne. Josipović blev indsat som præsident den 19. februar 2010 som landets tredje folkevalgte præsident siden selvstændigheden i 1991.


انتخابات الرئاسة الكرواتية 2009-2010

انتخابات الرئاسة الكرواتية 2009-2010 هي الانتخابات الرئاسية التي جرت في 2010، في كرواتيا، لانتخاب رئيس كرواتيا، فاز بالانتخابات إيفو يجوسيبوفيتش.


Скијашки скокови на Зимским олимпијским играма 2010 — велика скакаоница појединачно

Такмичење у скијашким скоковима на великој скакаоници у појединачној конкуренцији на Зимским олимпијским играма 2010. у Ванкуверу одржано је у Олимпијском комплексу Вистлер Парк у долини Калаган. Квалификације за такмичење у финалу је одржано 19. фебруара а финале следећег дана 20. фебруара 2010.


Salto con gli sci ai XXI Giochi olimpici invernali - Trampolino lungo

Nel salto con gli sci ai XXI Giochi olimpici invernali la gara dal trampolino lungo si disputò nella località di Whistler il 19 e il 20 febbraio 2010 sul trampolino K125 del Whistler Olympic Park Ski Jumps e parteciparono 61 atleti, che effettuarono due salti con valutazione della distanza e dello stile. La prima giornata è stata dedicata alle qualificazioni, mentre la seconda ai salti di finale.


2010년 동계 올림픽 스키 점프 라지힐 개인전

2010년 동계 올림픽 스키 점프 라지힐 개인전은 휘슬러 올림픽 공원에서 2010년 2월 19일에 예선이 열렸고 결선은 2월 20일에 열렸다.


Salto de esqui nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 - Pista longa individual

A competição individual em pista longa do salto de esqui nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 foi disputada no Parque Olímpico de Whistler em 19 e 20 de fevereiro de 2010.


Salt amb esquís als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - Salt llarg individual

Als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de salt amb esquís en categoria masculina sobre un trampolí de 120 metres d'alçada, que unit a la resta de proves conformà el programa oficial dels Jocs.


Skoki narciarskie na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2010 – skocznia duża

Konkurs skoków narciarskich na dużej skoczni podczas Zimowych Igrzysk Olimpijskich 2010 – został rozegrany 20 lutego. Kwalifikacje odbyły się 19 lutego na skoczni Whistler Olympic Park w Whistler. Mistrzem olimpijskim po raz czwarty w karierze został Simon Ammann. Srebro wywalczył Adam Małysz i był to jego czwarty medal olimpijski. Zaś debiutujący na ZIO Gregor Schlierenzauer zdobył brązowy medal. Obrońca tytułu z 2006 roku Thomas Morgenstern był piąty.


Ski jumping at the 2010 Winter Olympics – Large hill individual

The Men's large hill individual ski jumping competition for the 2010 Winter Olympics in Vancouver, Canada was held at Whistler Olympic Park in Whistler, British Columbia. It started on 19 February and ended on 20 February. Austria's Thomas Morgenstern was the defending Olympic champion in this event. Andreas Küttel of Switzerland was the defending world champion in this event. Two test events took place at the Olympic venue on 24–25 January 2009, both won by Austria's Gregor Schlierenzauer. On the 25th, Schlierenzauer set the hill jumping record with a jump of which was also tied by Finland's Ville Larinto. The last World Cup event in this format prior to the 2010 Games took place on 6 February 2010 in Willingen, Germany and was won by Schlierenzauer.


Битка на Саурском пољу

Битка на Саурском пољу код Балша недалеко од Берата у данашњој Албанији, вођена је 18.09. 1385. године, између српских и османских снага послатих од стране Хајредин-паше. Османлије, су потукле далеко слабије српске снаге, предвођене Балшом II Балшићем и Иванишом Мрњавчевићем, који су у борбама и погинули. По Орбину, Османлије су одсекле Балшину главу и послали је Хајредину, намеснику Мурата I у Македонији и суседним областима.


Битва при Савре

Битва при Савре или сражение на Савровом поле (Саврово поле, вблизи города Люшня, современная южная Албания) — сражение, произошедшее 18 сентября 1385 года между армиями османского султана и сербских князей.


Битка при Балши

Битката при Савра или Битка при Балши е средновековна битка, състояла се на 18 септември 1385 година на "Саврово поле" (или "полето Савра") край село Балши, близо до град Люшня на река Семани в днешна Централна Албания.


La battaglia dei Campi Sauriani (in lingua serba Битка на Саурском пољу), anche nota come battaglia di Vijose venne combattuta il 18 settembre 1385 presso i "Campi Sauriani" di Lushnjë (attuale Albania) tra le forze del Principato di Zeta, guidate da Balša II ed un'armata ottomana al comando di Çandarlı Kara Halil Hayreddin Pascià chiamata in aiuto dal ribelle albanese Carlo Thopia.<br>


Savra Muharebesi, 18 Eylül 1385 tarihinde Osmanlı ordusu ile sayıca az olan Sırp kuvvetleri arasında bugünkü Arnavutluk topraklarının güneyinde gerçekleşti. Osmanlı zaferinden sonra pek çok Arnavut ve Sırp komutan Osmanlı hakimiyetini tanıdı.


The Battle of Savra (, , ; "Battle on the Saurian field") or the Battle of the Vjosë was fought on 18 September 1385 between Ottoman and much smaller Zetan forces, at the Savra field near Lushnjë (in modern-day southern Albania). The Ottomans were invited by Karl Thopia to support him in his feud against Balša II.


La batalla de Savra (; «Batalla en el campo de Savra») se libró el 18 de septiembre de 1385 entre las fuerzas del Imperio otomano y las fuerzas de Zeta, mucho más pequeñas, en el campo de Savra, cerca de Lushnjë (en lo que hoy es el sur de Albania).


معركة سفرا أو ساورا ( بالصربية : Битка на Саурском пољу، "معركة على حقل ساورا") وقعت في 18 سبتمبر 1385م / 12 شعبان 787 هـ بين قوات الدولة العثمانية وقوة صغيرة من "زيتا" (اقطاعية تابعة للإمبراطورية الصربية )، في مزرعة ساورا قرب لوشنيه (حاليا جنوب ألبانيا ). الجيش العثماني كان بقيادة خير الدين التونسي والقوات الصربية بقيادة البالسا بالشيك ، وانتهت بانتصار حاسم للعثمانيين .


Битка код Кукуша

Битка код Кукуша је била битка између Краљевине Грчке и Краљевине Бугарске у Другом балканском рату. Обе војске су претрпеле велике губитке, али је победа припала Грцима, што је био и њихов највећи успех у рату.


Μάχη Κιλκίς-Λαχανά

Η Μάχη Κιλκίς-Λαχανά (19-21 Ιουνίου 1913) διεξήχθη μεταξύ ελληνικών και βουλγαρικών δυνάμεων κατά τη διάρκεια του Β' Βαλκανικού Πολέμου.


Bătălia de la Kilkis-Lachanas a avut loc în timpul celui de-al doilea război balcanic între Grecia și Bulgaria pentru orașul Kilkis din Macedonia Centrală (acum în Grecia). Lupta a durat trei zile între 19 și 21 iunie 1913 și s-a încheiat cu o victorie a grecilor. Ca urmare a bătăliei, orașul Kilkis (în , Kukuș) a fost ars, iar populația bulgară a fugit în Bulgaria.


Битва под Килкисом

Битва под Килкисом () — сражение Второй Балканской войны у македонского города Килкис в Греции между греческой и болгарской армиями состоявшееся  — года.


Битка при Кукуш

Битката при Кукуш е сражение между гръцки и български войски, състояло се на 19 – 21 юни (2 – 4 юли нов стил) 1913 г., в началото на Междусъюзническата война. В нея главните сили на гръцката Македонска армия нанасят поражение на части от българската Втора армия.


La battaglia di Kilkis-Lachanas ebbe luogo durante la seconda guerra balcanica opponendo la Grecia e la Bulgaria che si scontrarono per la città di Kilkis nella Macedonia centrale dal 19 al 21 giugno 1913 [. La Grecia alla fine ne uscì vittoriosa.


La bataille de Kilkís ou de Kilkís-Lahana est une bataille de la deuxième guerre balkanique qui opposa la Grèce à la Bulgarie du 19 au 21 juin 1913. Elle fut remportée par la Grèce.


The Battle of Kilkis–Lachanas took place between Greece and Bulgaria during the Second Balkan War. The two countries fought for the town of Kilkis in Central Macedonia from 19 to 21 June 1913 O.S. with Greece ultimately being victorious.


Атлетика на Летњим олимпијским играма 2008 — троскок за мушкарце

Такмичење у троскоку за мушкарце на Олимпијским играма 2008. одржано је на Олимпијском стадиону у Пекингу.


Olympische Sommerspiele 2008/Leichtathletik – Dreisprung (Männer)

Der Dreisprung bei den Olympischen Spielen 2008 in Peking wurde am 18. und 21. August 2008 ausgetragen. 39 Athleten nahmen daran teil.


Лёгкая атлетика на летних Олимпийских играх 2008 — тройной прыжок (мужчины)

Соревнования в тройном прыжке у мужчин на летних Олимпийских играх 2008 в Пекине проходили 18 и 21 августа на Пекинском национальном стадионе.


Atletismo nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 - Salto triplo masculino

As provas de salto triplo masculino dos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 foram disputadas entre 18 e 21 de agosto no Estádio Nacional de Pequim.


Triple saut masculin aux Jeux olympiques d'été de 2008

Le concours du triple saut masculin aux Jeux olympiques de 2008 a eu lieu le 18 août 2008 pour les qualifications, la finale se déroule le 21 août 2008 dans le Stade national de Pékin.


Lekkoatletyka na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2008 – trójskok mężczyzn

Trójskok mężczyzn to jedna z 47 konkurencji lekkoatletycznych organizowanych na XXIX Letnich Igrzyskach Olimpijskich w Pekinie. Konkurencja odbyła się w dniach 18-21 sierpnia na Stadionie Narodowym w Pekinie.


Athletics at the 2008 Summer Olympics – Men's triple jump

The men's triple jump at the 2008 Olympic Games took place on 18–21 August at the Beijing Olympic Stadium. Thirty-nine athletes from 26 nations competed. The event was won by Nelson Évora of Portugal, the nation's first medal and victory in the men's triple jump. Leevan Sands's bronze medal was the Bahamas' second bronze in the event, with the previous one in 1992.


Алпско скијање на Зимским олимпијским играма 2010 — велеслалом за жене

Такмичење алпског скијања у дисциплини велеслалом за жене на Зимским олимпијским играма 2010. у Ванкуверу одржало се на стази „Дејв Мари“ у Вислер Криксију. Такмичење је било заказано за 24. фебруар. Након прве вожње, такмичење је одложено због густе магле у поподневним часовима, па је друга вожња одржана следећег јутра 25. фебруара.


Горнолыжный спорт на зимних Олимпийских играх 2010 — гигантский слалом (женщины)

Соревнования по гигантскому слалому в горнолыжном спорте среди женщин на зимних Олимпийских играх 2010 прошли 24 и 25 февраля. Соревнования должны были быть проведены в Уистлер Криксайд 24 февраля с 10:00 до 11:45 (первая попытка) и с 13:15 до 14:30 (вторая попытка) по местному времени (UTC-8). Несмотря на сильный туман на верхних участках трассы, первая попытка была проведена согласно расписанию. Однако вторая попытка из-за ещё более сгустившегося тумана несколько раз переносилась на более позднее время. В итоге в 15:00 по местному времени вторая попытка была перенесена на следующий день из-за приближающейся темноты. Температура воздуха во время первой попытки -1,4…+0,6°С. Небольшой снег, снег на трассе мокрый. Температура воздуха во время второй попытки -2…+1°С. Облачно, снег на трассе мягкий.


Sci alpino ai XXI Giochi olimpici invernali - Slalom gigante femminile

Tra le competizioni dello sci alpino ai XXI Giochi olimpici invernali di lo slalom gigante femminile si disputò mercoledì 24 e giovedì 25 febbraio sulla pista Franz's di Whistler; la tedesca Viktoria Rebensburg vinse la medaglia d'oro, la slovena Tina Maze quella d'argento e l'austriaca Elisabeth Görgl quella di bronzo.


Гірськолижний спорт на зимових Олімпійських іграх 2010 — гігантський слалом (жінки)

Змагання з гігантського слалому серед жінок на Зимових Олімпійських іграх 2010 відбулися на трасі Вістлер Кріксайд у Вістлері, Британська Колумбія 24 лютого 2010. Після першого спуску змагання були призупинені в зв'язку з густим туманом, і другий спуск відбувся тільки наступного ранку, 25 лютого.


Esqui alpino nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 - Slalom gigante feminino

O slalom gigante feminino nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 foi disputado no Whistler Creekside entre 24 e 25 de fevereiro de 2010.


Alpine grener under Vinter-OL 2010 – Storslalåm kvinner

Storslalåmkonkurransen for kvinner under Vinter-OL 2010 ble avholdt i Whistler Creekside i Whistler, Britisk Columbia 24. februar 2010. Andreomgangen ble utsatt på grunn av kraftig tåke, og ble avholdt den neste morgenen, 25. februar.


Narciarstwo alpejskie na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2010 – slalom gigant kobiet

Slalom Gigant Kobiet został rozegrany 24 lutego i 25 lutego z powodu przeniesienia drugiego przejazdu w Whistler Creekside na trasie Franz's GS. Niespodziewanie mistrzynią olimpijską została Niemka Viktoria Rebensburg, która miała jeszcze sprzyjające warunki atmosferyczne w trakcie swego przejazdu. Srebro wywalczyła Słowenka Tina Maze, a pierwsza po pierwszym przejeździe Elisabeth Görgl zajęła trzecią lokatę.


Alpine skiing at the 2010 Winter Olympics – Women's giant slalom

The women's giant slalom competition of the Vancouver 2010 Olympics was held at Whistler Creekside in Whistler, British Columbia, on February 24. Following the first run, the event was postponed due to heavy fog in the afternoon; the second run was held the next morning, February 25.


Европска лига у одбојци за жене 2010.

2. сезона Европске лиге у одбојци за жене у организацији ЦЕВ-а одржана је од 5. јуна до 25. јула 2010. Након такмичења по групама одиграно по четвороструком лига систему (свако са сваким 4 утакмице), које је одиграно од 5. јуна до 18. јула, у завршну фазу квалификовале су се три екипе из две групе квалификација, као и репрезентација Турске, земља домаћин финалног турнира. Финални турнир је одржан 24. и 25. јула, у Анкари у Турској.


2010年バレーボール女子欧州リーグ

2010年バレーボール女子欧州リーグ（英語: 2010 Women's European Volleyball League）は、毎年開催されているバレーボール欧州リーグの第2回女子大会である。


Женская волейбольная Евролига 2010

2-й розыгрыш женской волейбольной Евролиги — международного турнира по волейболу среди женских национальных сборных стран-членов ЕКВ — прошёл с 5 июня по 25 июля 2010 года в 15 городах 8 стран с участием 8 команд. Финальный этап был проведён в Анкаре (Турция). Победителем турнира во 2-й раз подряд стала сборная Сербии.


European League di pallavolo femminile 2010

La II European League di pallavolo femminile si è svolta dal 5 giugno al 25 luglio 2010. Dopo la fase a gironi che si è giocata dal 5 giugno al 18 luglio, la fase finale, a cui si qualificate le prime tre squadre classificate tra i due gironi di qualificazione, più la Turchia, paese ospitante, si è svolta dal 24 al 25 luglio ad Ankara, in Turchia. Alla competizione hanno partecipato 8 squadre nazionali europee e la vittoria finale è andata per la seconda volta consecutiva alla Serbia, che si è qualificata anche per il World Grand Prix 2011.


The 2010 Women's European Volleyball League was the second edition of the annual Women's Volleyball Tournament, played by eight European countries from June 5 to July 18, 2010. The Final Four were held in Ankara, Turkey, on July 24 and 25.


Алпско скијање на Зимским олимпијским играма 2010 — слалом за жене

Такмичење алпског скијања у дисцилини слалом за жене на Зимским олимпијским играма 2010. у Ванкуверу одржано је се на стази у Вислер Криксију, 26. фебруара, 2010.


Горнолыжный спорт на зимних Олимпийских играх 2010 — слалом (женщины)

Соревнования по слалому в горнолыжном спорте среди женщин на зимних Олимпийских играх 2010 года прошли 26 февраля. Температура воздуха -1,3…+1,0°С. Снег, на трассе снег плотный.


Sci alpino ai XXI Giochi olimpici invernali - Slalom speciale femminile

Tra le competizioni dello sci alpino ai XXI Giochi olimpici invernali di lo slalom speciale femminile si disputò venerdì 26 febbraio sulla pista Dave Murray di Whistler; la tedesca Maria Riesch vinse la medaglia d'oro, l'austriaca Marlies Schild quella d'argento e la ceca Šárka Záhrobská quella di bronzo. Per la Riesch si trattò della seconda medaglia d'oro ai Giochi di Vancouver, dopo quella vinta nella supercombinata del 18 febbraio.


2010년 동계 올림픽 알파인스키 여자 회전

2010년 동계 올림픽의 알파인 스키 여자 회전은 2010년 2월 26일부터 휘슬러에 있는 휘슬러-블랙콤에서 열린다.


Esqui alpino nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 - Slalom feminino

O slalom feminino nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 foi disputado no Whistler Creekside em 26 de fevereiro de 2010.


Alpine grener under Vinter-OL 2010 – Slalåm kvinner

Slalåmkonkurransen for kvinner under Vinter-OL 2010 ble avholdt i Whistler Creekside i Whistler, Britisk Columbia 26. februar 2010.


2010 Kış Olimpiyatları'nda alp disiplini - Kadınlar slalom

2010 Kış Olimpiyatları'nda alp disiplini – Kadınlar slalom, 26 Şubat 2010 tarihinde Whistler, Britanya Kolumbiyası'ndaki Whistler Creekside'da yapılmıştır.


Narciarstwo alpejskie na Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 2010 – slalom kobiet

Slalom kobiet został rozegrany 26 lutego w Whistler Creekside na trasie Franz's Sl. Złotego medalu z igrzysk w Turynie nie obroniła Szwedka Anja Pärson, która wypadła z trasy w drugim przejeździe. Nową mistrzynią została Niemka Maria Riesch, Marlies Schild z Austrii wywalczyła srebro, a trzecie miejsce zajęła mistrzyni świata w slalomie z Åre, Šárka Záhrobská.


Alpine skiing at the 2010 Winter Olympics – Women's slalom

The women's slalom competition of the Vancouver 2010 Olympics was held at Whistler Creekside in Whistler, British Columbia on February 26, 2010.


Биатлон на Зимским олимпијским играма 2010 — потера за жене

Такмичење у биатлонској дисциплини потера за жене на Зимским олимпијским играма 2010. у Ванкуверу одржано је у Олимппијском комплексу Вистлер Парк који се налази у Мадели Крику у долини Калахан, 16. фебруара 2010. са почетком у 10:30 по локалном времену.


Биатлон на зимних Олимпийских играх 2010 — гонка преследования (женщины)

Соревнования в гонке преследования по биатлону среди женщин на зимних Олимпийских играх 2010 прошли 16 февраля. Гонка состоялась в Олимпийском парке Уистлера с 10:30 до 11:30 по местному времени (UTC-8).


Biathlon ai XXI Giochi olimpici invernali - 10 km inseguimento femminile

La gara dei 10 km inseguimento femminile nel biathlon ai XXI Giochi olimpici invernali si disputò nella giornata del 16 febbraio nella località di Whistler sul comprensorio sciistico del Whistler Olympic Park.


2010년 동계 올림픽 바이애슬론 여자 추적

2010년 동계 올림픽의 바이애슬론 여자 추적은 2010년 2월 16일에 휘슬러에 있는 휘슬러 올림픽 공원에서 열렸다.


Біатлон на зимових Олімпійських іграх 2010 — гонка переслідування (жінки)

Гонка переслідування серед жінок у біатлоні на зимових Олімпійських іграх 2010 пройшла 16 лютого в Олімпійському парку Вістлера в Вістлері, Британська Колумбія (Канада). В ній взяли участь 60 найкращих спортсменок за підсумками спринту.


Biatlo nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 - Perseguição feminino

A competição Perseguição feminino do biatlo nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010 foi disputada no Parque Olímpico de Whistler em 16 de fevereiro de 2010.


Biatló als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - Persecució femenina

Als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de biatló en categoria femenina sobre una distància de 10 quilòmetres en format de persecució que, unida a la resta de proves, configurà el programa oficial dels Jocs.


Skiskyting under Vinter-OL 2010 – Jaktstart kvinner

10 km jaktstart kvinner var en av øvelsene i skiskyting under Vinter-OL 2010, og ble avholdt i Whistler Olympic Park 16. februar 2010.