Grammy Awards ke-53 atau 53rd Grammy Awards diadakan pada 13 Ferbruari, 2011, di Staples Center di Los Angeles. Acara disiarkan melalui CBS dan mendapat perhatian 26.6 juta penonton. Barbra Streisand mendapat penghargaan MusiCares Person of the Year dua malam sebelum siaran pada tanggal 11 Februari. Nominasi diumumkan pada tanggal 1 Desember 2010 dan total 109 penghargaan dipresentasikan. Sebagian besar penghargaan dipresentasikan selama pra-siaran, yang bertempat di Los Angeles Convention Center sebelah Staples Center, dimana siaran utama bertempat. Periode kelayakan yaitu 1 September, 2009 hingga 30 September 2010.


De Wisconsinprotesten in 2011 kwamen voort uit een conflict tussen de Democraten en Republikeinen in de staatssenaat van de Amerikaanse staat Wisconsin. Op 14 februari stelde de Republikeinse gouverneur Scott Walker de "Wisconsin Budget Repair Bill" voor.


2011年威斯康辛州抗議

2011年威斯康辛州抗議是美國從2011年2月開始所進行的一系列的示威活動，頂峰時期多達10萬抗議者涉及的狀態。


Les manifestations du Wisconsin de 2011 sont d'importants mouvements sociaux qui ont opposé, à partir du , des fonctionnaires de l'État américain du Wisconsin au gouvernement du gouverneur républicain Scott Walker. C’est le plus important mouvement social qu'ait connu les États-Unis depuis 75 ans.


The 2011 Wisconsin protests were a series of demonstrations in the state of Wisconsin in the United States beginning in February involving at its zenith as many as 100,000 protesters opposing the 2011 Wisconsin Act 10, also called the "Wisconsin Budget Repair bill." The protests centered on the Wisconsin State Capitol in Madison, with satellite protests also occurring at other municipalities throughout the state. Demonstrations took place at various college campuses, including the University of Wisconsin–Madison and the University of Wisconsin–Milwaukee. After the collective bargaining bill was upheld by the Wisconsin Supreme Court on June 14, the number of protesters declined to about 1,000 within a couple days.


Las protestas en Wisconsin de 2011 son movimientos sociales que empezaron el 14 de febrero de 2011, por parte de funcionarios de los EE. UU. en el estado de Wisconsin en contra de la Winsconsin Budget Repair Bill propuesta por el gobernador republicano Scott Walker. Es el mayor movimiento social se ha visto alguna vez los Estados Unidos durante 75 años.


De Slag om Timor (1942-1943) vond plaats op het eiland Timor, in de Stille Oceaan. Het Japanse leger viel op 19 februari 1942 het eiland binnen. De verdediging bestond voornamelijk uit Australische en Nederlandse militairen en Timorese en sommige Portugese kolonisten vochten met de geallieerden mee als creados (guerrilla's). Tienduizenden Timorese burgers stierven als gevolg van de slag.


Die Schlacht um Timor () fand im Pazifikkrieg 1942 bis 1943 während des Zweiten Weltkrieges statt. Auf der südostasiatischen Insel Timor bekämpften die Alliierten, hauptsächlich australische und niederländische Truppen, die japanischen Invasoren im Jagdkampf. Viele Einheimische und portugiesische Kolonisten unterstützten die Alliierten, versorgten sie mit Lebensmitteln oder boten Obdach. Andere Timoresen unterstützten die Japaner in der Hoffnung, die koloniale Herrschaft der Europäer abschütteln zu können.


Тиморская операция

Тиморская операция (19 февраля 1942 — 10 февраля 1943) — стратегическая военная операция вооружённых сил Японии против войск Австралии, Нидерландов, Великобритании и США в ходе Второй мировой войны с целью захвата острова Тимор.


Timorin taistelu oli Tyynenmeren sodassa toisessa maailmansodassa Japanin ja liittoutuneiden välinen taistelu Alankomaille ja Portugalille kuuluneesta Timorin saaresta Indonesiassa. Japanilaiset nousivat maihin saarelle 19. helmikuuta 1942 ja miehittivät saaren melkein vuoden kestäneiden taisteluiden jälkeen 10. helmikuuta 1943. Taisteluissa menehtyi yli 40 000–70 000 timorilaista siviiliä.


La battaglia di Timor si svolse tra il 19 febbraio 1942 e il 19 febbraio 1943 nell'isola di Timor durante i più vasti eventi della campagna delle Indie orientali olandesi della seconda guerra mondiale.


帝汶戰役()發生在第二次世界大戰的太平洋戰爭期間，地點位在葡屬帝汶和。日軍於1942年2月20日入侵帝汶島，遭到來自澳大利亞、英國和荷蘭東印度群島的一支小型且裝備不足的盟軍部隊抵抗，這些部隊被稱為。日軍經過三天短暫但強烈的的戰鬥後成功迫使當地盟軍投降，但是數百名澳大利亞突擊隊成員藉由飛機和船隻的補給繼續進行非常規的突襲行動。這些飛機和船隻主要位於橫跨帝汶海的達爾文市。在隨後的戰鬥中，日軍雖然傷亡慘重，但最終他們仍然成功擊退了澳軍。


A Batalha de Timor ocorreu na ilha homónima durante a II Guerra Mundial. O exército japonês invadiu Timor a 20 de fevereiro de 1942, atacando a força aliada estacionada na ilha, composta sobretudo por militares da Austrália, do Reino Unido e dos Países Baixos (na altura a zona ocidental da ilha era colónia holandesa e a oriental portuguesa). Após uma intensa mas breve resistência, a maior parte das forças aliadas renderam-se, mas algumas centenas de comandos australianos continuaram a efetuar ações de guerrilha, sendo reabastecidos por aviação e embarcações, que partiam sobretudo de Darwin, Austrália, a cerca de 650 km a sueste. Durante os combates subsequentes os japoneses sofreram pesadas baixas, mas acabaram por derrotar os australianos, que foram evacuados a 10 de fevereiro de 1943.


Slaget om Timor foregikk på Portugisisk Timor og Nederlandsk Timor under andre verdenskrig. Japanske styrker invaderte øya 20. februar 1942 og sto i mot en underbemannet og dårlig utstyrt alliert styrke, kjent som Sparrow Force, som hovedsakelig besto av styrker fra Australia og Nederlandsk Øst-India. Etter en kort men bitter motstand overgav den allierte hovedstyrken seg til japanerne tre dager etter invasjonen. Flere hundre australske kommandosoldater fortsatte kampen som geriljakrigere, de ble etterforsynt av allierte skip og fly med base i Darwin, ca. 650 km sørøst for Timor. Under geriljakampene led japanerne store tap, men klarte til slutt å slå ned geriljamotstanden.


Invasion du Timor (Seconde Guerre mondiale)

L'invasion du Timor, qui dura de janvier 1942 à février 1943, se déroula durant la campagne des Indes orientales néerlandaises, dans le cadre du théâtre asiatique de la Seconde Guerre mondiale.


Bitwa o Timor – starcie militarne, które miało miejsce na Timorze Portugalskim i Timorze Holenderskim podczas II wojny światowej. Siły japońskie zaatakowały wyspę 20 lutego 1942 roku i stawiły czoła niewielkiemu, słabo wyposażonemu garnizonowi alianckiemu – znanemu jako "Sparrow Force" – złożonemu głównie z Australijczyków, Brytyjczyków i Holendrów. Po trzech dniach zażartych walk Japończykom udało się zmusić do kapitulacji większości sił alianckich, chociaż kilkuset australijskich komandosów kontynuowało walkę partyzancką. Wspierani przez lotnictwo i okręty wojenne, wypływające głównie w Darwin w Australii, około 650 km na południowy wschód, po drugiej stronie Morza Timor, walczyli w dżungli przez prawie rok. Podczas starć w trudnym, górskim terenie Japończycy ponieśli ciężkie straty, ale ostatecznie udało im się stłumić opór Australijczyków.


The Battle of Timor occurred in Portuguese Timor and Dutch Timor during the Second World War. Japanese forces invaded the island on 20 February 1942 and were resisted by a small, under-equipped force of Allied military personnel—known as Sparrow Force—predominantly from Australia, United Kingdom, and the Netherlands East Indies. Following a brief but stout resistance, the Japanese succeeded in forcing the surrender of the bulk of the Allied force after three days of fighting, although several hundred Australian commandos continued to wage an unconventional raiding campaign. They were resupplied by aircraft and vessels, based mostly in Darwin, Australia, about to the southeast, across the Timor Sea. During the subsequent fighting, the Japanese suffered heavy casualties, but they were eventually able to contain the Australians.


La batalla de Timor tuvo lugar en Timor portugués y Timor neerlandés, en la isla de Timor, durante la Segunda Guerra Mundial. Los japoneses invadieron la isla el 20 de febrero de 1942, siendo resistidos inicialmente por una pequeña y mal equipada fuerza aliada conocida como Fuerza "Sparrow", conformada predominantemente por soldados británicos, australianos y de las Indias Orientales Neerlandesas. Luego de tres días de lucha y tras enfrentarse a una aguerrida defensa, los japoneses lograron vencer y capturar a gran parte de la fuerza aliada. No obstante, varios cientos de comandos australianos continuaron luchando con métodos de guerrilla no convencionales. Esta fuerza fue abastecida por avión y mar desde Darwin, Australia, a unos 650 km al sureste de la isla. La lucha librada por los australianos causó fuertes bajas a las fuerzas japonesas, pero estos últimos finalmente lograron terminar con la resistencia.


Pertempuran Timor (1942–43) adalah pertempuran yang terjadi di pulau Timor selama Perang Dunia II. Pertempuran ini terjadi antara Australia, Belanda, Britania Raya dan Amerika Serikat melawan Kekaisaran Jepang yang menyerang pada tanggal 20 Februari 1942. Banyak penduduk Timor dan beberapa kolonis Portugal pertempur bersama Sekutu sebagai "criados" (gerilyawan), atau menyediakan makanan, perlindungan, dan bantuan lainnya.


De 54e editie van de jaarlijkse uitreiking van de Grammy Awards vond plaats op 12 februari 2012 in het Staples Center in Los Angeles.


第54回グラミー賞は、2012年2月12日に発表・授賞式が開催された。司会はヒップホップ歌手のLL・クール・J。


Am 12. Februar 2012 wurden im Staples Center von Los Angeles die Grammy Awards 2012 verliehen. Zum 54. Mal gingen die Grammys, die wichtigsten US-amerikanischen Musikpreise, an Interpreten und Musikschaffende. Zwischen dem 1. September 2010 und dem 30. September 2011 wurde veröffentlicht, was bei der Veranstaltung Anfang 2012 ausgezeichnet und gewürdigt wurde.


Βραβεία Γκράμι του 2012

Τα 54α ετήσια βραβεία Γκράμι πραγματοποιήθηκαν στις 12 Φεβρουαρίου 2012, στο Staples Center του Λος Άντζελες και η τελετή απονομής μεταδόθηκε από το CBS . Με τα βραβεία τιμήθηκαν οι καλύτεροι και καλύτερες στο χώρο της μουσικής για την περίοδο ηχογράφησης από την 1η Οκτωβρίου 2010 έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2011. Ο LL Cool J παρουσίασε την απονομή. Ήταν η πρώτη φορά έπειτα από επτά χρόνια που η εκδήλωση είχε επίσημο οικοδεσπότη. Οι υποψηφιότητες ανακοινώθηκαν στις 30 Νοεμβρίου 2011 σε ώρα υψηλής τηλεθέασης στο πλαίσιο της ζωντανής συναυλίας "The GRAMMY Nominations Concert Live! - Αντίστροφη μέτρηση για τη μεγαλύτερη νύχτα της μουσικής ", μια ειδική μετάδοση μιας ώρας ζωντανά από το CBS από το Nokia Theatre στο LA Live . O Κάνιε Γουέστ έλαβε τις περισσότερες υποψηφιότητες με επτά. H Αντέλ, οι Foo Fighters και ο Μπρούνο Μαρς έλαβαν έξι υποψηφιότητες. Οι Λιλ Γουέιν, Skrillex και Radiohead κέρδισαν πέντε υποψηφιότητες. Οι υποψηφιότητες επικρίθηκαν από πολλούς δημοσιογράφους μουσικής, καθώς το "My Beautiful Dark Twisted Fantasy" του Κάνιε Γουέστ δεν ήταν υποψήφιο για το άλμπουμ της χρονιάς, παρά το γεγονός ότι είχε αποσπάσει πολλές θετικές κριτικές και είχε έρθει στην κορυφή των καταλόγων με επιτυχίες στο τέλος του έτους. Το άλμπουμ του Γουέστ κέρδισε το Γκράμι για το καλύτερο άλμπουμ ραπ μουσικής .


54-я церемония «Грэмми»

54-я ежегодная церемония вручения наград «Грэмми» проходила в Лос-Анджелесе, в Стэйплс-центре 12 февраля 2012 года.


La 54ª edizione dei Grammy Awards si è svolta il 12 febbraio 2012 allo Staples Center di Los Angeles. Lo show è stato trasmesso sul canale statunitense CBS, ed è stato presentato da LL Cool J. L'artista più premiata di questa edizione è stata Adele che si è aggiudicata sei statuette; seguono i Foo Fighters, vincitori di cinque categorie, e Kanye West, con quattro premi conquistati. Il miglior artista emergente di quest'anno è risultato essere il gruppo country The Band Perry. Il giorno prima della cerimonia era venuta a mancare Whitney Houston, e quindi lo show è divenuto un omaggio alla cantante.


پنجاه و چهارمین مراسم جایزه گرمی

پنجاه‌وچهارمین مراسم جایزه گرمی در ۱۲ فوریه ۲۰۱۲ در استیپلز سنتر در لس‌آنجلس برگزار و از شبکه سی‌بی‌اس پخش شد. ال ال کول جی مجری رسمی برنامه بود. این بعد از هفت‌سال بود که برنامه یک مجری رسمی داشت. نامزدها در ۳۰ نوامبر ۲۰۱۱ معرفی شدند. کانیه وست با هفت نامزدی بیشتری میزان نامزدی را داشت و بعد از آن ادل, فو فایترز, و برونو مارس هر کدام شش نامزدی داشتند و بعد از آن لیل وین, اسکریلکس, و ردیوهد در پنج زمینه نامزد شدند.


第54屆格莱美奖頒獎典禮在2012年2月14日於美國加利福尼亞州洛杉磯的斯台普斯中心舉行，此屆頒獎典禮由美國CBS負責轉播。


A 54.ª cerimônia anual do Grammy Awards foi realizada em 12 de fevereiro de 2012 no Staples Center, Los Angeles, Califórnia, horando os maiores nomes da música do ano de 2011.


2012 Grammy Ödülleri 12 Şubat 2012'de, Staples Center, Los Angeles'ta yapılan CBS kanalında yayınlanan 54. Grammy Ödülü törenidir. Şovun sunuculuğunu "LL Cool J" yapmıştır. Son yedi yıldır ilk kez resmi bir sunucunun olduğu ilk törendir.


Giải Grammy lần thứ 54 được tổ chức vào ngày 12 tháng 2 năm 2012 tại Staples Center, thành phố Los Angeles, California tại Mĩ. LL Cool J là người dẫn chương trình. Các đề cử được lên danh sách ngày 30 tháng 11 năm 2011, trong đó Kanye West có số lượng đề cử nhiều nhất, 7 đề cử. Sau đó là Adele, Bruno Mars và Foo Fighters với 6 đề cử. Skrillex, Lil Wayne và Radiohead có 5 đề cử.


La des Grammy Awards s'est déroulée le au Staples Center à Los Angeles (Californie). Elle a été marquée par la mort de Whitney Houston, la veille même de la cérémonie.


54. ceremonia wręczenia nagród Grammy, prestiżowych amerykańskich nagród muzycznych wręczanych przez Narodową Akademię Sztuki i Techniki Rejestracji (NARAS), odbyła się 12 lutego 2012 roku w hali widowiskowej Staples Center w Los Angeles, w stanie Kalifornia. Jej transmisja na żywo miała miejsce na antenie stacji telewizyjnej CBS. Gospodarzem ceremonii był raper LL Cool J. W trakcie gali rozdano honoraria dla muzyków za ich osiągnięcia w roku 2011. Była to pierwsza ceremonia Grammy po modyfikacji i zmniejszeniu liczby kategorii do 78.


The 54th Annual Grammy Awards were held on February 12, 2012, at the Staples Center in Los Angeles being broadcast on CBS honoring the best in music for the recording year beginning October 1, 2010 through September 30, 2011. LL Cool J hosted the show. It was the first time in seven years that the event had an official host. Nominations were announced on November 30, 2011 on prime-time television as part of "The GRAMMY Nominations Concert Live! – Countdown to Music's Biggest Night", a one-hour special broadcast live on CBS from Nokia Theatre at L.A. Live. Kanye West received the most nominations with seven. Adele, Foo Fighters, and Bruno Mars each received six nominations. Lil Wayne, Skrillex, and Radiohead all earned five nominations. The nominations were criticised by many music journalists as Kanye West's "My Beautiful Dark Twisted Fantasy" missed out on a nomination for Album of the Year despite being highly critically acclaimed and topping many end of year charts. West's album went on to win Best Rap Album.


Grammy Awards ke-54 merupakan puncak penganugerahan Penghargaan Grammy tahun 2011-2012 diadakan pada tanggal 12 Februari 2012, di Staples Center di Los Angeles yang disiarkan oleh CBS. LL Cool J menjadi pembawa acara. Ini adalah kali pertama dalam tujuh tahun bahwa acara ini memiliki sebuah host resmi. Nominasi tersebut diumumkan pada tanggal 30 November 2011 pada prime-time televisi sebagai bagian dari "The GRAMMY Nominations Concert Live! – Countdown to Music's Biggest Night", siaran satu jam khusus langsung oleh CBS dari Nokia Theatre di LA Live. Kanye West menerima nominasi terbanyak dengan tujuh nominasi. Adele, Foo Fighters, dan Bruno Mars masing-masing menerima enam nominasi. Lil Wayne, Skrillex, dan Radiohead semua mendapatkan lima nominasi.


Het Beleg van Syracuse door de Romeinse Republiek vond plaats van 214-212 v.Chr. tijdens de Tweede Punische Oorlog. De beroemde Griekse wetenschapper Archimedes vervaardigde verschillende oorlogsmachines om de belegeraars buiten de deur te houden maar uiteindelijk wisten de Romeinen de stad in te nemen. Archimedes werd tegen de wens van de Romeinse bevelhebber Marcellus door een soldaat gedood. Met de Romeinse verovering van de Griekse stadstaat Syracuse eindigde de Hellenistische periode op Sicilië en kreeg Rome de controle over het gehele eiland.


シュラクサイ包囲戦 (紀元前214年-紀元前212年)

シュラクサイ包囲戦（シュラクサイほういせん）は第二次ポエニ戦争中の紀元前214年から紀元前212年にかけて発生した攻城戦。シュラクサイ（現在のシラクサ）はシチリア島東岸の都市であるが、マグナ・グラエキア（南イタリアおよびシチリア）のギリシャ殖民都市の中で最も繁栄していた。第一次ポエニ戦争時にシュラクサイはローマと同盟を結んだが、それを解消してカルタゴと同盟を結んだためローマ軍に包囲され陥落した。ローマ軍はシチリア島全体を支配下に置いた上で、シュラクサイに押し寄せた。包囲戦の間、街はアルキメデスが発明した兵器によって防衛されていた。アルキメデスは偉大な発明家であり博学者であったが、陥落後にローマ軍司令官マルクス・クラウディウス・マルケッルスの命令に反して殺害された。


Belagerung von Syrakus (214–212 v. Chr.)

Die Belagerung von Syrakus durch die Römer fand von 214 bis 212 vor Christus während des zweiten punischen Krieges statt. Mit der Eroberung der reichen griechischen Handelsstadt endete zugleich die Epoche des Hellenismus auf Sizilien. Mit dem Fall der Stadt erhielten die Römer außerdem die Kontrolle über die ganze Insel, welche nach dem Ende des zweiten punischen Krieges zur ersten römischen Provinz erhoben wurde. Während der langen Belagerung setzten die Griechen unter anderem Waffen des großen Mathematikers Archimedes ein. Archimedes wurde, obwohl der römische Feldherr Marcellus befohlen hatte, sein Leben zu schonen, von einem Soldaten bei der Erstürmung der Stadt erschlagen.


המצור על סירקוסאי

המצור על סִירָקוּסַאי (214 או 213 לפנה"ס


Осада Сиракуз (214—212 до н. э.)

Осада Сиракуз армией Римской республики проходила в период с 214 по 212 год до н. э., в результате чего эллинистический город Великой Греции Сиракузы, расположенный на восточном берегу острова Сицилия, был захвачен римлянами. Римская армия штурмовала город после длительной осады, давшей ей контроль надо всем островом. Во время осады Сиракузы были защищены оружием, изобретённым Архимедом. Этот изобретатель и математик был убит после осады римским солдатом, нарушившим приказ командующего, консула Марка Клавдия Марцелла, оставить Архимеда в живых. Осада Сиракуз была частью Второй Пунической войны.


Syrakusan piiritys ja taistelu (214–212 eaa.) tapahtui toisen puunilaissodan aikana.


Lassedio di Siracusa si riferisce alle operazioni belliche messe in atto dalle truppe romane di Marcello sotto le mura della polis di Syrakousai (odierna Siracusa) nel 212 a.C. Gli attacchi si svolsero per vie terrestri e per vie marittime ma in entrambi i casi l'esercito di Roma incontrò la insuperabile difesa pensata ed elaborata dallo scienziato e matematico Archimede. Durante l'assedio Ippocrate cercò rinforzi cartaginesi presso Eraclea Minoa ottenendo alcune vittorie contro i romani, Epicide invece rimase a Siracusa mantenendo sino all'ultimo una strenua difesa.


Облога Сиракуз (214—212 до н. е.)

Облога Сиракуз — кількарічна військова операція римської республіки проти грецької міста-колонії Сиракузи, яка була союзником Карфагена. Тривала поміж 214—212 рр. до н. е.


محاصره سیراکوز

محاصره سیراکوز توسط جمهوری روم طی سالهای ۲۱۴ تا ۲۱۲ پیش از میلاد بوقوع پیوست که در نتیجه آن این شهر یونانی متعلق به مگنا گراسیا (یونان بزرگ) سقوط کرد. در طی محاصره، این شهر توسط سلاح‌هایی که بدست ارشمیدس ساخته شده بود محافظت می‌شد. در پایان محاصره ارشمیدس بدست یکی از سربازان رومی کشته شد، اگرچه توسط ژنرال مارسلیوس دستورهایی مبنی بر زنده گذاشتن او داده شده بود.


O Cerco de Siracusa pela República Romana aconteceu de 214-212 a.C. Ao fim do cerco, a cidade Helenística de Siracusa, situada na costa leste da Sicília, caiu. Os romanos invadiram a cidade depois de um cerco prolongado, dando-lhes o controle de toda a ilha da Sicília. Durante o cerco a cidade era protegida por armas desenvolvidas por Arquimedes, o grande inventor e polímata. Ao fim do cerco Arquimedes foi morto por um soldado romano, que violou as instruções do general romano Marcelo para poupar sua vida.


Setge de Siracusa (Segona Guerra Púnica)

El Setge de Siracusa (214-212 aC) foren un conjunt d'operacions militars de la República Romana durant la segona guerra púnica per tal de rendir la ciutat de Siracusa - a la Magna Grècia - i guanyar així el control de l'est de Sicília. Durant el setge, la ciutat fou fortament defensada amb les armes creades per Arquimedes, al servei del tirà de Siracusa Hieró II. Amb l'entrada dels legionaris a la ciutat, Arquimedes fou assassinat per un soldat que no el reconegué, contradient així les ordres del general romà Marc Claudi Marcel III de respectar la seva vida.


Le siège de Syracuse est un siège effectué par les Romains durant la deuxième guerre punique, de 213 à 212. La date du siège de Syracuse a longtemps été sujette à débat, puisque Tite-Live incorpore les premiers événements du conflit contre Syracuse, dont la prise de Léontini, dans son récit de 214 La prise de Léontini et le début du siège de Syracuse ont eu lieu en 213 .


The siege of Syracuse by the Roman Republic took place in 213–212 BC. The Romans successfully stormed the Hellenistic city of Syracuse after a protracted siege, giving them control of the entire island of Sicily. During the siege, the city was protected by weapons developed by Archimedes. Archimedes, the great inventor and polymath, was slain at the conclusion of the siege by a Roman soldier, in contravention of the Roman proconsul Marcellus' instructions to spare his life.


El sitio de Siracusa, llevado a cabo por la República romana, tuvo lugar en 214-212 a. C., al final del cual cayó Siracusa, polis griega situada en la costa oriental de Sicilia. Los romanos asolaron la ciudad y como consecuencia de ello, obtuvieron el control del este de Sicilia. Durante el asedio, la ciudad fue defendida con las armas que desarrolló Arquímedes, en respuesta al requerimiento de Epícides, tirano de Siracusa. Arquímedes fue asesinado al final del asedio por un soldado romano, contraviniendo las órdenes del general romano Marco Claudio Marcelo, de respetar la vida del gran matemático griego.


การล้อมซีราคิวส์ (214-212 ปีก่อนคริสตกาล)

การล้อมซีราคิวส์โดยสาธารณรัฐโรมันเกิดขึ้นระหว่าง 214-212 ปีก่อนคริสตกาล ซึ่งส่งผลทำให้เมืองซีราคิวส์ (ส่วนหนึ่งของมันยากราเซียซึ่งรับเอาอารยธรรมเฮเลนนิสติค) ที่ตั้งอยู่ทางชายฝั่งตะวันออกของซิซิลี ล่มสลายลง โรมันได้บุกโจมตีเมืองอย่างรุนแรงหลังจากการปิดล้อมอันยืดเยื้อขณะที่ซิซิลีทั้งหมดอยู่ภายใต้การควบคุมของโรมันแล้ว ระหว่างการล้อม เมืองได้ถูกป้องกันโดยอาวุธซึ่งพัฒนาโดยอาร์คิมิดีส อาร์คิมิดีส นักประดิษฐ์และผู้รู้รอบด้านผู้ยิ่งใหญ่ ถูกสังหารในช่วงปลายการล้อมโดยทหารโรมันนายหนึ่ง ซึ่งขัดคำสั่งของนายพลโรมัน มาร์เซลลัส ที่ให้ไว้ชีวิตเขา


De Supercoppa 1988 was de eerste editie van de strijd om de Italiaanse Supercup. De wedstrijd werd op 14 juni 1989 in San Siro gespeeld tussen de winnaar van de Serie A 1987/88, AC Milan, en de Coppa Italia 1987/88, UC Sampdoria. De eindstrijd zou eigenlijk plaatsvinden in augustus 1988 maar werd uitgesteld in verband met de Olympische Zomerspelen van 1988. AC Milan won de wedstrijd met 3-1.


Суперкубок Италии по футболу 1988

Суперкубок Италии по футболу 1988 года () — 1-й розыгрыш Суперкубка Италии, ежегодного футбольного матча, в котором встретились чемпион Серии А и обладатель Кубка Италии предыдущего сезона. Матч состоялся 14 июня на стадионе «Джузеппе Меацца» в Милане. В нём сошлись победитель Серии А сезона 1987/88 «Милан» и обладатель Кубка Италии сезона 1987/88 генуэзская «Сампдория».


La Supercoppa italiana 1988 è stata la 1ª edizione della competizione disputata il 14 giugno 1989 allo stadio Giuseppe Meazza di Milano tra i campioni d'Italia del Milan e i detentori della Coppa Italia della Sampdoria. Il Milan vinse la partita per 3-1, aggiudicandosi la prima edizione del trofeo.


Суперкубок Італії з футболу 1988

Суперкубок Італії з футболу 1988 — 1-й розіграш турніру. Матч відбувся 14 червня 1989 між чемпіоном Італії «Міланом» та володарем кубку «Сампдорією». «Мілан» переміг з рахунком 3-1 та став першим переможцем нового турніру.


The 1988 Supercoppa Italiana was a match played by the 1987–88 Serie A winners Milan and 1987–88 Coppa Italia winners Sampdoria. It took place on 14 June 1989 at the San Siro in Milan, Italy, and was the first edition of the trophy. Milan won the match 3–1.


La Supercopa de Italia 1988 fue un partido jugado el 14 de junio de 1989 en el Estadio Giuseppe Meazza en Milán entre el campeón de la Serie A 1987-88, el A. C. Milan, y el campeón de la , la U. C. Sampdoria. Milan ganó el partido por 3-1, ganando el trofeo inaugural.


Supercoppa italiana 1988 byl první zápas Supercoppa italiana, tedy italského fotbalového Superpoháru. Střetly se v něm týmy AC Milán jakožto vítěz Serie A ze sezóny 1987/88, a celek UC Sampdoria, který se ve stejné sezóně stal vítězem italského fotbalového poháru Coppa Italia v sezoně 1987/88.


De Supercoppa 1989 was de tweede editie van de strijd om de Italiaanse supercup. De wedstrijd werd op 29 september 1989 in San Siro gespeeld tussen de winnaar van de Serie A 1988/89, Internazionale, en de Coppa Italia 1988/89, UC Sampdoria. Internazionale won de wedstrijd met 2-0.


La Supercoppa italiana 1989 è stata la 2ª edizione della competizione disputata il 29 novembre 1989 allo stadio Giuseppe Meazza di Milano. La sfida fu disputata tra l', vincitrice della Serie A 1988-1989, e la , detentrice della Coppa Italia 1988-1989.


Суперкубок Італії з футболу 1989

Суперкубок Італії з футболу 1989 — 2-й розіграш турніру. Матч відбувся 29 вересня між чемпіоном Італії «Інтернаціонале» та володарем кубку «Сампдорією». «Інтер» переміг з рахунком 2-0 та здобув свій перший суперкубок.


A Supercopa da Itália de 1989 foi a 2ª edição da competição que para muitos, abre a temporada 1989/1990 do futebol italiano. Assim como em todas as edições, a "Supercoppa Italiana" foi disputada em partida única entre o campeão do Campeonato Italiano, (Internazionale), e o campeão da Copa da Itália, (Lazio), ambas na temporada 1988/1989.


La Supercoupe d'Italie 1989 () est la deuxième édition de la Supercoupe d'Italie, épreuve qui oppose le champion d'Italie au vainqueur de la Coupe d'Italie. Disputée le au stade Giuseppe-Meazza à Milan, la rencontre est remportée par l'Inter de Milan aux dépens de la Sampdoria de Gênes sur le score de 2-0.


The 1989 Supercoppa Italiana was a match played by the 1988–89 Serie A winners Internazionale and 1988–89 Coppa Italia winners Sampdoria. It took place on 29 November 1989 at the San Siro in Milan, Italy. Inter won the match 2–0, to earn their first Supercoppa.


La Supercopa de Italia 1989 fue la 2ª edición de la Supercopa de Italia, que enfrentó al ganador de la Serie A 1988-89 el F.C. Internazionale y de la Copa Italia 1988-89 la U.C. Sampdoria. El partido se disputó el 29 de noviembre de 1989 en el Estadio Giuseppe Meazza en Milán.


De slag van Prairie D'Ane vond plaats tussen 9 april en 13 april 1864 in Nevada County Arkansas tijdens de Amerikaanse Burgeroorlog.


La bataille de Prairie d'Ane ( - ), appelée aussi Prairie de Ann, Gum Grove ou Moscow) s'est déroulée dans l’actuel comté de Nevada, Arkansas, lors de l'expédition de Camden, pendant la guerre de Sécession. L'expédition de Camden est lancée en coopération avec la campagne de la Red River de 1864. Les planificateurs des États-Unis prévoient deux armées fédérales convergeant simultanément, une force sous les ordres du général Nathaniel Banks poussant vers le nord de la Red River en commençant à Alexandria, Louisiane, et l'autre armée fédérale sous les ordres du général Frederick Steele partant vers le sud-ouest de Little Rock, Arkansas. L'objectif est de presser l'armée rebelle du général E. Kirby Smith vers le bastion de Shreveport et de le battre. En cas de succès, une quelconque seconde phase est envisagée avec les deux armées fédérales fusionnant en une grande armée et poursuivant son offensive avec une poussée vers l'ouest dans le Texas.


The Battle of Prairie D'Ane (April 9 – 13, 1864), also known as the Skirmish at Prairie D'Ane, Battle of Gum Springs or Battle of Moscow, was fought in present-day Nevada County, Arkansas, as part of the Camden Expedition, during the American Civil War. The Camden Expedition was launched by Union forces as part of the Red River Campaign of 1864. U.S. planners envisioned two federal armies converging simultaneously, one force under the command of Maj. Gen. Nathaniel Banks pressing northward up the Red River commencing at Alexandria, Louisiana and the other federal army under the command of Maj. Gen. Frederick Steele driving southwestward from Little Rock, Arkansas. The objective was to press the rebel army of Gen. E. Kirby Smith back upon the rebel stronghold at Shreveport and defeat him. If successful, a somewhat vague second phase envisioned the two federal armies combining into one large force and continuing their offensive with a westward push into Texas.


De Chattanoogaveldtocht vond plaats in oktober en november 1863 in en rond Chattanooga, Tennessee tijdens de Amerikaanse Burgeroorlog. Na de nederlaag van het Noordelijke Army of the Cumberland onder leiding van generaal-majoor William S. Rosecrans bij Chickamauga in september trokken de Noordelijken zich terug naar de fortificaties in en rond Chattanooga. De Zuidelijken onder leiding van generaal Braxton Bragg sloegen het beleg op rond de stad. Generaal-majoor Ulysses S. Grant kreeg het bevel over alle Noordelijke troepen aan het westelijke front. Hij vroeg en kreeg nieuwe versterkingen vanuit het oosten.


第三次チャタヌーガの戦い

第三次チャタヌーガの戦い（だいさんじチャタヌーガのたたかい、英:Third Battle of Chattanooga、一般的には単にチャタヌーガの戦い、英:Battle of Chattanooga、他にルックアウト山の戦い、英:Battle of Lookout Mountain、ミッショナリー・リッジの戦い、英:Battle of Missionary Ridgeという呼び方もされる）は南北戦争の1863年11月23日から25日に、テネシー州チャタヌーガ近くで行われた戦いである。北軍のユリシーズ・グラント少将はブラクストン・ブラッグ将軍の南軍を破ることで、テネシー州にいた最後の南軍を排除し、ディープサウス侵攻への道が開け、1864年のアトランタ方面作戦に繋がった。


Chattanoogafälttåget var en serie av manövrar och strider i oktober och november 1863 under amerikanska inbördeskriget.


Die Schlacht von Chattanooga war eine Schlacht des Amerikanischen Bürgerkrieges, die vom 23. bis zum 25. November 1863 zwischen den Unionstruppen unter Ulysses S. Grant und der konföderierten Tennessee-Armee unter General Braxton Bragg bei Chattanooga, Tennessee stattfand. Der Sieg der Nordstaaten-Armeen brachte Tennessee vollständig unter die Herrschaft der Union und schuf für sie die Möglichkeit, weiter nach Süden vorzudringen.


Битва при Чаттануге

Битва при Чаттануге () (24-26 ноября 1863) — одно из важнейших сражений Гражданской войны в США, состоявшееся на Западном театре боевых действий. Иногда называется "Сражения при Чаттануге" или "Чаттанугская кампания".


La campagna di Chattanooga fu una serie di manovre e battaglie svoltesi tra settembre e novembre del 1863 nel quadro del Teatro Occidentale della guerra di secessione americana. A seguito della sconfitta dell'Union Army avvenuta alla battaglia di Chickamauga il 19-20 settembre l'Armata confederata del Tennessee condotta da Braxton Bragg riuscirà temporaneamente ad assediare l'Armata del Cumberland di William Starke Rosecrans ponendo sotto occupazione militare un ampio territorio tutt'attorno a Chattanooga.


La tercera Batalla de Chattanooga és un cèlebre episodi de la Guerra Civil dels Estats Units, i va tenir lloc entre els dies 23 i 25 de novembre de 1863 prop de la vila de Chattanooga. Enfrontà les forces del general confederat Braxton Bragg contra les tropes del general de la Unió Ulysses S. Grant.


Chiến dịch Chattanooga, hay thường được gọi là trận Chattanooga thứ ba hoặc Chuỗi trận giành Chattanooga, là một loạt các hoạt động và trận đánh trong tháng 10 và 11 năm 1863 thời Nội chiến Hoa Kỳ. Sau thất bại của Binh đoàn Cumberland do thiếu tướng miền Bắc William S. Rosecrans chỉ huy trong trận Chickamauga vào tháng 9, quân miền Nam thuộc Binh đoàn Tennessee của tướng Braxton Bragg đã bao vây Rosecrans và đội quân của ông ta tại Chattanooga, Tennessee sau khi chiếm được những cao điểm chủ chốt xung quanh thành phố. Thiếu tướng Ulysses S. Grant được phong chức tổng chỉ huy toàn bộ lực lượng quân miền Bắc tại mặt trận miền Tây và bắt đầu điều một lực lượng tăng viện lớn từ Mississippi và miền Đông đến cho Chattanooga.


La campagne de Chattanooga rassemble les opérations militaires et les combats qui se déroulèrent en octobre et novembre 1863, sur le théâtre occidental de la guerre de Sécession.


III bitwa pod Chattanoogą – starcie zbrojne, które miało miejsce w stanie Tennessee w dniach 23–25 listopada 1863 r. w trakcie amerykańskiej wojny secesyjnej pomiędzy wojskami Unii pod dowództwem Ulyssesa S. Granta a Konfederatami dowodzonymi przez Braxtona Bragga. Zwycięstwo zapewniło wojskom Północy dalszy marsz w kierunku południowym. Siły Unii składały się z 70 000 żołnierzy, natomiast Konfederaci mieli 37 000 ludzi.


The Chattanooga campaign was a series of maneuvers and battles in October and November 1863, during the American Civil War. Following the defeat of Maj. Gen. William S. Rosecrans's Union Army of the Cumberland at the Battle of Chickamauga in September, the Confederate Army of Tennessee under Gen. Braxton Bragg besieged Rosecrans and his men by occupying key high terrain around Chattanooga, Tennessee. Maj. Gen. Ulysses S. Grant was given command of Union forces in the West, now consolidated under the Division of the Mississippi. Significant reinforcements also began to arrive with him in Chattanooga from Mississippi and the Eastern Theater. On October 18, Grant removed Rosecrans from command of the Army of the Cumberland and replaced him with Major General George Henry Thomas.


La Batalla de Chattanooga fue un decisivo combate de la guerra civil estadounidense, que tuvo lugar entre los días 23 y 25 de noviembre de 1863.


Det 3. slag ved Chattanooga er det, som normalt huskes som Slaget ved Chattanooga, og det omfatter også slaget om "Lookout Mountain" og slaget om "Missionary Ridge". Det blev udkæmpet mellem den 23. og den 25. november 1863 i Den Amerikanske Borgerkrig. Ved at besejre sydstatshæren under general Braxton Bragg fjernede unionshæren under generalmajor Ulysses S. Grant dens sidste fodfæste i Tennessee og åbnede vejen for invasion af de sydligste stater, hvilket skete med Atlanta kampagnen i 1864.


Atletiek is een van de sporten die werden beoefend tijdens de Zomeruniversiade 2011 in Shenzhen, China. De verschillende onderdelen werden afgewerkt op 16 tot en met 21 augustus 2011, op de vijfde tot en met de tiende dag van de in totaal twaalf dagen durende Universiade. De verschillende atletiekonderdelen (behalve de wegonderdelen) werden gehouden in het hoofdstadion van het Universiadecentrum: "Shenzhen Bay Sports Center".


Die Leichtathletik-Wettbewerbe der Sommer-Universiade 2011 fanden vom 16. bis zum 21. August statt. Austragungsstätte war mit Ausnahme der Straßenwettbewerbe das Shenzhen Universiade Sports Center.


Лёгкая атлетика на летней Универсиаде 2011

Соревнования на летней Универсиаде по лёгкой атлетике прошли с 16 по 21 августа 2011 года. В общем итоге было разыграно 50 комплектов наград.


Vuoden 2011 kesäkesäuniversiadeissa Kiinan Guandongin maakunnan Shenzhenissä, joka sijaitsee Hongkongin erityishallintoalueen pohjoispuolella. Yleisurheilussa järjestettiin 46 kilpailutapahtumaa, miehille 23 ja naisille 23. Yleisurheilutapahtumat järjestettiin Shenzhen Universiade Sports Centre-areenalla 16.-21. elokuuta 2011.


Le gare di atletica leggera alla XXVI Universiade si sono svolte presso lo Shenzhen Bay Sports Center di Shenzen dal 16 al 23 agosto 2011.


Atletismo na Universíada de Verão de 2011

O atletismo na Universíada de Verão de 2011 foi disputado no "Universiade Center Stadium" em Shenzhen, na China, entre 16 e 21 de agosto de 2011.


Athlétisme à l'Universiade d'été de 2011

Les épreuves d'athlétisme de l'Universiade d'été de 2011 se déroulent dans l'enceinte du Main Stadium of Universiade Center de Shenzhen, en Chine, du 16 au .


Lekkoatletyka na Letniej Uniwersjadzie 2011 – zawody lekkoatletyczne rozegrane w dniach od 16 do 21 sierpnia 2011. Areną zmagań zawodników i zawodniczek było Stadium of Universiade Center Athletics Venue w Shenzhen.


Athletics at the 2011 Summer Universiade

The athletics competition at the 2011 Summer Universiade has been held at the New Shenzhen Stadium in Shenzhen, China from August 16 to August 21, 2011.


De MKZ-crisis van 2001 was een uitbraak van de veeziekte mond-en-klauwzeer (MKZ) in Europa, die in Nederland door preventieve ruimingen aan ongeveer 300.000 dieren het leven kostte. Omdat de ziekte zeer besmettelijk is, maar dieren om economische redenen niet gevaccineerd mogen worden, werden, naast alle evenhoevige dieren op plekken waar een uitbraak van de ziekte was, ook alle gezonde evenhoevige dieren, zoals geiten, schapen, varkens, herten, reeën en runderen, in de omgeving van zo een uitbraak op grote schaal "preventief geruimd", dat wil zeggen gedood, afgevoerd en vernietigd, om zo de verspreiding van het virus tegen te gaan. Voor de export is het van groot belang dat Nederland bekend staat als MKZ-vrij omdat andere landen anders geen Nederlands vlees toelaten op hun markt.


2001 United Kingdom foot-and-mouth outbreak

The outbreak of foot-and-mouth disease in the United Kingdom in 2001 caused a crisis in British agriculture and tourism. This epizootic saw 2,000 cases of the disease in farms across most of the British countryside. Over 6 million cows and sheep were killed in an eventually successful attempt to halt the disease. Cumbria was the worst affected area of the country, with 893 cases.


Slintavka a kulhavka ve Velké Británii v roce 2001

Epidemie slintavky a kulhavky ve Velké Británii a v dalších státech západní Evropy v roce 2001 byla jednou z nejrozsáhlejších epidemií domácích zvířat za posledních 50 let. Rychlé šíření vysoce virulentního kmene viru slintavky a kulhavky (FMDV) ovlivnilo nejen zemědělství v postižených státech ale dotklo se i přímo či nepřímo obyčejného obyvatelstva. Primární ohnisko bylo určeno v oblasti Heddon-on-the-Wall (hrabství Northumberland) ve Velké Británii. Nejvíce postiženým státem bylo právě Spojené království následováno Nizozemskem. Ve Francii a Irsku se vypořádali s nákazou velmi rychle a ztráty finanční nebyly tak rozsáhlé.


De opstand van de Streltsy (Russisch: Стрелецкое восстание) uit 1698 was een opstand van de Streltsy-regimenten (de keizerlijke lijfwacht) in het Rusland van Peter de Grote.


Der Zweite Strelizenaufstand war ein erfolgloser Aufstand, der während der Abwesenheit des russischen Zaren Peters I. im Zuge der Großen Gesandtschaft im Juni 1698 ausbrach. Nach einer kurzen Schlacht vor Moskau wurden die vier Strelizenregimenter besiegt und ein Großteil der Überlebenden in den Folgemonaten verhört, gefoltert und hingerichtet.


מרד 1698 (ברוסית: Стрелецкий бунт 1698 года) היה מרד יחידות צבאיות במוסקבה שהתרחש במהלך שלטונו של פיוטר הגדול.


Стрелецкий бунт (1698)

Стрелецкий бунт 1698 года — восстание четырёх московских стрелецких полков общей численностью около 2,2 тыс. человек во время пребывания Петра I в Великом посольстве. В качестве причин бунта исследователи обычно выделяют тяготы военных походов, недостаточность жалования, оторванность от семей, назначение иностранных офицеров на высшие военные должности. Однако бунт, возможно, носил не только социально-экономический характер, но и политический:


La rivolta degli Strel'cy del 1698 (Russo: Стрелецкое восстание) fu un sollevamento dei reggimenti degli Strel'cy, che ebbe luogo a Mosca nel 1698. Alcuni storici russi ritengono che questa sollevazione fu un movimento reazionario contro le innovazioni progressiste di Pietro il Grande. Altri l'hanno visto piuttosto come una sommossa contro il giogo della servitù della gleba ed i rigori del servizio militare.


La révolte des streltsy (en ) est un soulèvement des régiments de streltsy qui eut lieu à Moscou en 1698. Certains historiens russes estiment que ce soulèvement fut un mouvement réactionnaire contre les innovations progressistes de Pierre le Grand. D'autres y ont plutôt vu une émeute contre le joug du servage et les rigueurs du service militaire.


Powstanie strzeleckie (ros. "Стрелецкое восстание") – drugi, za życia cara Piotra I, bunt strzelców moskiewskich.


The Streltsy uprising of 1698 () was an uprising of the Moscow Streltsy regiments.


La revuelta de los streltsí de 1698 fue una revuelta de los regimientos de "streltsí" de Moscú durante la ausencia de Pedro I el Grande por su Gran Embajada de 1698. Cuatro de los regimientos, liderados por Fiódor Kolzakov, Iván Chorni (Chamorsa), Afanasi Chubárov y Tijón Gundertmark (en total unos 2200 soldados), se rebelaron tras ser trasladados en 1697 a Velíkiye Luki —en lugar de a Moscú—, en la frontera noroccidental, tras su participación en las Campañas de Azov de 1695-1696. Las causas de la rebelión sugeridas usualmente por los historiadores han sido la dureza de las marchas (pasando hambre y teniendo que llevar a cuestas a los oficiales ante la ausencia de caballos), el escaso salario, el alejamiento de las familias y la promoción de oficiales extranjeros a los rangos militares superiores.


Vzpoura střeleckých pluků roku 1698 bylo povstání moskevských střeleckých pluků během nepřítomnosti Petra I. v době jeho zahraniční mise. Bylo vyvolané obtížemi jejich služby v pohraničních městech, vysilujícími pochody a útiskem ze strany plukovníků.


De wereldkampioenschappen boogschieten 2011 werden van 2 tot en met 10 juli gehouden in Turijn, Italië. De acht beste teams op het onderdeel recurve, zowel bij de mannen als bij de vrouwen, kwalificeerden zich voor de Olympische Zomerspelen van 2012 in Londen. Daarnaast werden er, zowel bij de mannen als bij de vrouwen, acht tickets vergeven aan individuele boogschutters.


Чемпионат мира по стрельбе из лука 2011

Чемпионат мира по стрельбе из лука 2011 — 46-й чемпионат мира по стрельбе из лука. Соревнование было проведено в Турине, (Италия) в июле 2011 года и был организован Всемирной Федерации стрельбы из лука (FITA).


Чемпіонат світу зі стрільби з лука 2011

46-й Чемпіонат світу зі стрільби з лука пройшов з 2 по 10 липня 2011 року у місті П'яцца Кастелло (Італія. Турнір організований Міжнародною федерацією стрільби з лука (FITA). Всього на першості планети буде розіграно 10 комплектів нагород — по 5 у кожному з видів луків — класичному та блочному.


Championnats du monde de tir à l'arc 2011

Les championnats du monde de tir à l'arc 2011 furent la du championnat du monde de tir à l'arc organisés par la World Archery Federation (WA). L’évènement a eu lieu entre le 2 et le à Turin, en Italie et regroupe des compétitions individuelles dans les catégories d'arc classique et arc à poulies en exétieur. Les meilleures équipes et athlètes de l'arc classique pourront participer aux Jeux olympiques d'été de 2012.


46. Mistrzostwa świata w łucznictwie odbyły się w dniach 3–10 lipca 2011 w Turynie (Włochy).


The 2011 World Archery Championships was the 46th edition of the World Archery Championships. The event was held in Italy from July 2 to July 10, 2011 and was organized by International Archery Federation (FITA). The event was contested in two different areas. The preliminary rounds were held at Palazzina di caccia of Stupinigi in Nichelino (10km south-west of Turin) and the finals were held at the Piazza Castello in Turin. The top eight teams in the recurve competition for men and women qualified for the 2012 Summer Olympics, as eight athletes from NOC's not already qualified qualified quotas for their countries.


Campeonato Mundial de Tiro con Arco al Aire Libre de 2011

El XLVI Campeonato Mundial de Tiro con Arco al Aire Libre se celebró en Turín (Italia) entre el 3 y el 10 de julio de 2011 bajo la organización de la Federación Internacional de Tiro con Arco (FITA) y la Federación Italiana de Tiro con Arco.


De Wereldbeker van 1995, ook bekend onder zijn officiële naam Toyota Cup 1995, werd gespeeld tussen Ajax en de Braziliaanse club Grêmio.


Interkontinentala cupen 1995, av sponsorskäl kallad Toyota Cup 1995, var den trettiofjärde upplagan av Interkontinentala cupen som avgjordes i en match mellan de europeiska och sydamerikanska mästarna i fotboll, den 28 november 1995. Cupen spelades på neutral mark i Japan, och avgjordes på en match.


Межконтинентальный кубок по футболу 1995

Межконтинентальный кубок 1995 () — 34-й розыгрыш Межконтинентального кубка, который состоялся 28 ноября 1995 года. Прошёл между нидерландским клубом «Аякс», победителем Лиги чемпионов УЕФА 1994/95, и бразильским клубом «Гремио», победителем Кубка Либертадорес 1995. Матч прошёл на нейтральном поле на «Национальном стадионе» в Токио. Его посетило 47 129 зрителей.


La Coppa Intercontinentale 1995 (denominata anche Toyota Cup 1995 per ragioni di sponsorizzazione) è stata la trentaquattresima edizione del trofeo riservato alle squadre vincitrici della UEFA Champions League e della Coppa Libertadores.


1995년 인터콘티넨털컵

1995년 인터콘티넨털컵(1995 Intercontinental Cup)은 1995년 11월 28일에 열린 34번째 인터콘티넨털컵 대회이다. 일본 도쿄에 위치한 국립 가스미가오카 육상 경기장에서 단판 승부 형식으로 진행되었으며 1994-95년 UEFA 챔피언스리그 우승 팀인 아약스와 1995년 코파 리베르타도레스 우승 팀인 그레미우가 맞붙었다.


A Copa Europeia/Sul-Americana de 1995, também conhecida como Copa Toyota e Copa Intercontinental, foi disputada em jogo único pelo Ajax da Holanda, campeão da Liga dos Campeões da UEFA de 1994–95 e o Grêmio, campeão da Copa Libertadores da América de 1995. O jogo ocorreu no dia 28 de novembro de 1995.


La Coupe intercontinentale 1995 est la trente-quatrième édition de la Coupe intercontinentale. Le match oppose le club néerlandais de l'Ajax Amsterdam, vainqueur de la Ligue des champions de l'UEFA 1994-1995 au club brésilien du Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense, vainqueur de la Copa Libertadores 1995. Le match se déroule au Stade olympique de Tōkyō au Japon devant spectateurs. Le Néerlandais Danny Blind est élu homme du match. En 2017, le Conseil de la FIFA a reconnu avec document officiel ("de jure") tous les champions de la Coupe intercontinentale avec le titre officiel de clubs de football champions du monde, c'est-à-dire avec le titre de champions du monde FIFA, initialement attribué uniquement aux gagnantsles de la Coupe du monde des clubs FIFA.


Puchar Interkontynentalny w piłce nożnej 1995

Mecz o Puchar Interkontynentalny 1995 został rozegrany 28 listopada 1995 na Stadionie Olimpijskim w Tokio pomiędzy Ajaksem Amsterdam, zwycięzcą Ligi Mistrzów UEFA 1994/95 oraz Grêmio, triumfatorem Copa Libertadores 1995. Ajax wygrał mecz po karnych 4:3. W regulaminowym czasie gry padł bezbramkowy remis.


The 1995 Intercontinental Cup was an association football match played on 28 November 1995 between Ajax, winners of the 1994–95 UEFA Champions League, and Grêmio, winners of the 1995 Copa Libertadores. The match was played at the National Stadium in Tokyo. It was Ajax's second appearance into the competition, after the victory in 1972; moreover, Ajax declined to play in 1971 and 1973, being replaced by Panathinaikos and Juventus respectively. It was Grêmio's second appearance as well, after the victory in 1983.


La Copa Intercontinental 1995 fue la 34.ª edición del torneo. Enfrentó al campeón de Europa ante el campeón de Sudamérica.


Třicátý čtvrtý ročník Interkontinentálního poháru byl odehrán dne 28. listopadu 1995 v Tokiu, kde se každoročně hrál od roku 1980. Ve vzájemném zápase se střetli vítěz Ligy mistrů ročníku 1994/95 – AFC Ajax a vítěz Poháru osvoboditelů ročníku 1995 – Grêmio.


Piala Interkontinental 1995 adalah sebuah pertandingan sepak bola pada 28 November 1995 antara Ajax Amsterdam dari Belanda, juara Liga Champions UEFA 1994-95 melawan Gremio dari Brasil, juara Copa Libertadores 1995. Laga dimainkan di Stadion Olimpiade Tokyo, di depan 47,129 penonton. Danny Blind memenangi anugerah Pemain Terbaik.


Zuid-Amerikaans kampioenschap voetbal vrouwen 2010

Het Campeonato Sudamericano Femenino 2010 was de zesde editie van het Zuid-Amerikaans kampioenschap voetbal vrouwen. Het toernooi werd gehouden van 4 tot en met 21 november 2010 in Ecuador.


2010 スダメリカーノ・フェメニーノ

2010 スダメリカーノ・フェメニーノは、2010年11月4日から11月21日にかけて、エクアドルで開催された第6回目のスダメリカーノ・フェメニーノ（南米女子サッカー選手権）である。当初は10月28日から11月14日にかけて開催される予定であった。


Fußball-Südamerikameisterschaft der Frauen 2010

Die 6. Fußball-Südamerikameisterschaft der Frauen () fand vom 4. bis 21. November 2010 in Ecuador statt. Ecuador war damit zum ersten Mal Gastgeber des Turniers. Der Titelverteidiger war Argentinien. Das Turnier diente als Qualifikation für die Weltmeisterschaft 2011 in Deutschland und die Olympischen Spiele 2012 in London. Brasilien konnte sich bereits am 2. Spieltag der Finalrunde den Titel und die WM-Teilnahme sichern. Kolumbien sicherte sich mit einem Sieg gegen Titelverteidiger Argentinien am letzten Spieltag den zweiten Platz und die erste WM- sowie die erste Olympia-Teilnahme.


Чемпионат Южной Америки по футболу среди женщин 2010 проходил в Эквадоре с 4 по 21 ноября 2010 года. Это 6-й по счёту турнир.


Il Campionato sudamericano di calcio femminile 2010 (in spagnolo "Sudamericano Femenino 2010") si disputò dal 4 al 21 novembre 2010 in Ecuador. Originariamente il torneo era programmato dal 28 ottobre al 14 novembre 2010.


2010년 남미 여자 축구 선수권 대회

2010년 남아메리카 여자 축구 선수권 대회(2010 South American Women's Football Championship)는 2010년 11월 4일부터 11월 21일까지 에콰도르에서 열린 6번째 코파 아메리카 페메니나이다.


O Campeonato Sul-Americano de Futebol Feminino de 2010 foi a sexta edição do campeonato, que ocorre no Equador entre 4 e 21 de novembro de 2010.


Giải vô địch bóng đá nữ Nam Mỹ 2010 (Campeonato Sudamericano Femenino 2010) diễn ra tại Ecuador từ 4 tháng 11 tới 21 tháng 11 năm 2010. Giải được tổ chức nhằm chọn ra hai đại diện của khu vực Nam Mỹ tham dự Giải vô địch bóng đá nữ thế giới 2011. Hai đội lọt vào trận chung kết cũng giành quyền tham dự Thế vận hội Mùa hè 2012.


Le Sudamericano Femenino 2010 est la sixième édition du Sudamericano Femenino. Il se déroule du 4 au en Équateur. Dans un premier temps, le tournoi devait avoir lieu du au .


The 2010 South American Women's Football Championship () was the sixth edition of the South American Women's Football Championship, and acted as a qualifier for the 2011 FIFA Women's World Cup and the 2012 Summer Olympics. The tournament was held in Ecuador from 4 November to 21 November 2010, after originally being scheduled for 28 October to 14 November 2010.


Campeonato Sudamericano Femenino de 2010

La VI Copa América Femenina de 2010 se realizó en Ecuador entre el 4 de noviembre y el 21 de noviembre de 2010.


كوبا أمريكا فيمنينا 2010

كوبا أمريكا فيمنينا 2010 هي البطولة السادسة لكأس كوبا أمريكا فمنينا لمنتخبات السيدات في أمريكا الجنوبية. وستقام البطولة في الإكوادور في الفرتة من 28 أكتوبر إلى 11 نوفمبر. المسبقة ستكون بمثابة تصفيات لكأس العالم لكرة القدم للسيدات 2011 التي سوف تعقد في ألمانيا.


De 63e Primetime Emmy Awards, waarbij prijzen worden uitgereikt in verschillende categorieën voor de beste Amerikaanse televisieprogramma's die in primetime werden uitgezonden tussen 1 juni 2010 en 31 mei 2011, vond plaats op 18 september 2011 in het Nokia Theatre in Hollywood, Californië. De ceremonie werd gepresenteerd door Jane Lynch.


Die 63. Emmy-Verleihung in der Sparte Prime Time ("63rd Primetime Emmy Awards") fand am 18. September 2011 im "Nokia Theatre" in Los Angeles statt. In den Vereinigten Staaten wurde die Preisverleihung vom Sender Fox ausgestrahlt. Die Schauspielerin Jane Lynch moderierte die Veranstaltung.


Эмми (премия, 2011)

« 62-я Церемонии вручения 64-я »


La consegna dei Premi Emmy 2011 per il Primetime (63ª edizione) si è tenuta al Nokia Theatre di Hollywood, a Los Angeles, il 18 settembre 2011. La cerimonia è stata presentata da Jane Lynch, alla sua prima esperienza, ed è stata trasmessa in diretta televisiva dal network Fox.


شصت و سومین جوایز امی ساعات پربیننده

شصت و سومین دوره جایزه‌های امی برای ساعات پربیننده، توسط آکادمی علوم و هنرهای تلویزیون برای معرفی برترین برنامه‌های تلویزیونی سرشب از یکم ژوئن ۲۰۱۰ تا ۲۱ ژوئیه ۲۰۱۱ برگزار شد


第六十三屆黃金時段艾美獎（The 63rd Annual Primetime Emmy Awards），獎勵自2010年6月1日至2011年5月31日期間在美國播映的黃金時段最優秀的電視節目。頒獎典禮於2011年9月18日晚上在加利福尼亞州洛杉磯（Los Angeles, California）的諾基亞劇院（Nokia Theatre）舉行。本屆由霍士廣播公司（FOX Broadcasting Company）播映頒獎典禮，並由女演員珍·林奇（Jane Lynch）主持及馬克·伯內特（Mark Burnett）負責製作整個典禮。至於艾美獎的技術獎項（創意藝術獎，Creative Arts），則於9月10日頒發，由ReelzChannel負責播映。


A 63.ª edição do Primetime Emmy Awards premiou os melhores programas de televisão no horário nobre dos Estados Unidos exibidos no período de 1º de junho de 2010 até 31 de maio de 2011, conforme escolhido pela Academia de Artes e Ciências da Televisão. A cerimônia foi realizada no domingo, 18 de setembro de 2011 no Nokia Theatre, no centro de Los Angeles, Califórnia, e foi transmitida nos EUA pela Fox. A cerimônia foi apresentada por Jane Lynch. O Primetime Emmy Creative Arts foi realizado em 10 de setembro. As nomeações foram anunciadas em 14 de julho de 2011 por Melissa McCarthy e Joshua Jackson.


La annuelle des Primetime Emmy Awards, organisée par l'Academy of Television Arts and Sciences et qui récompense le meilleur des programmes de prime-time diffusées entre le au a eu lieu le au Nokia Theatre à Hollywood à Los Angeles, Californie.


63. ceremonia wręczenia nagród Emmy odbyła się 18 września 2011 w Nokia Theatre w Los Angeles w Kalifornii. Nominacje do nagród zostały ogłoszone 14 lipca 2011. Ceremonię poprowadziła amerykańska aktorka Jane Lynch.


The 63rd Primetime Emmy Awards, honoring the best in prime time television programming from June 1, 2010 until May 31, 2011, were held on Sunday, September 18, 2011, at the Nokia Theatre in Downtown Los Angeles, California. Fox televised the ceremony within the United States. Jane Lynch hosted the Emmys for the first time. The Creative Arts Emmy Awards ceremony was held on September 10.


63. ročník udílení cen Emmy, oceňující nejlepší počiny americké televizního vysílání v období od 1. června 2010 do 31. května 2011, se konal dne 18. září 2011 v Nokia Theatre v Los Angeles. Přímý přenos vysílala televizní stanice Fox. Předávání uváděla herečka Jane Lynch.


De Turks-Armeense oorlog was in het najaar van 1920 een conflict tussen de Democratische Republiek Armenië (DRA) en Turkse nationalisten na de Vrede van Sèvres en de harde maatregelen die werden opgelegd aan het Ottomaanse Rijk door de Geallieerden na de Eerste Wereldoorlog. Het Turkse leger onder Kâzım Karabekir versloeg Armenië en heroverde grondgebied dat Turkije aanvankelijk moest afstaan aan Armenië na de Eerste Wereldoorlog.


Турско-јерменски рат

Турско-јерменски рат, у Турској познат под именом Источна операција или Источни фронт () Турског рата за независност, односи се на сукоб у јесен 1920. године између Јерменије и Турског националног покрета, након потписивања споразума у Севру. Након почетне јерменске окупације садашње источне Турске, војска Турског националног покрета под Казимом Карабекиром зауставила је јерменски напредак и поразила Јерменију, и поново заузела територију коју је Османско царство изгубило од Руске Империје 1855. и 1878. године.


Turkisk-armeniska kriget var en del av ett gemensamt anfall av turkiska nationalister och ryska bolsjeviker september–oktober 1920 mot den nybildade Demokratiska republiken Armenien. Mustafa Kemal Atatürks turkisk-nationalistiska arméer, som till stor del finansierades och beväpnades av Ryska SFSR, tog 1921, enligt avtal med Moskvaregeringen, i besittning de västra delarna av Armenien som tillerkänts Turkiet i freden i Brest-Litovsk 1918. Armenien förlorade därmed över halva sitt territorium.


Der Türkisch-Armenische Krieg war ein Konflikt zwischen der Demokratischen Republik Armenien und türkischen Revolutionären der Türkischen Unabhängigkeitsbewegung, der vom 24. September bis zum 2. Dezember 1920 dauerte und größtenteils im heutigen Nordosten der Türkei und Nordwesten Armeniens stattfand.


Армяна-турэцкая вайна

Армяна-турэцкая вайна — ваенны канфлікт паміж Рэспублікай Арменія, з аднаго боку, і Турцыяй і РСФСР — з іншай, які доўжыўся з 24 верасня па 2 снежня 1920 года.


מלחמת טורקיה–ארמניה

מלחמת טורקיה–ארמניה (טורקית Türk-Ermeni Cephesi או Doğu Cephesi - "חזית המזרח") הייתה עימות מזוין לאחר מלחמת העולם הראשונה וחלק ממלחמת העצמאות של טורקיה, שהתרחש בצפון-מזרחה של אסיה הקטנה ובשטחי ארמניה של ימינו, בין כוחות האספה הלאומית הגדולה של טורקיה מצד אחד, לבין צבא הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה מצד שני. המלחמה הסתיימה בניצחונם של הטורקים, וארמניה איבדה את כל הישגיה כפי שנוסחו בהסכם סוור.


Τουρκοαρμενικός Πόλεμος

Ο Τουρκοαρμενικός πόλεμος, γνωστός στην τουρκική βιβλιογραφία ως Ανατολικό Μέτωπο (Τουρκικά: "Doğu Cephesi)", αναφέρεται στην ένοπλη σύγκρουση μεταξύ της Πρώτης Δημοκρατίας της Αρμενίας (28 Μαΐου 1918 - 2 Δεκεμβρίου 1920) και του Τουρκικού Εθνικού Κινήματος υπό την ηγεσία του Τούρκου στρατηγού Καζίμ Καραμπεκίρ. Μετά την υπογραφή της Συνθήκης των Σεβρών, τουρκικές εθνικιστικές δυνάμεις εισέβαλαν στην Αρμενία υπό την ηγεσία του Καζίμ Καραμπεκίρ, προσαρτώντας τελικά περιοχές που είχαν παραχωρηθεί από την Οθωμανική Αυτοκρατορία στην Ρωσική Αυτοκρατορία μετά τους Ρωσοτουρκικούς πολέμους του 1855 και του 1878.


Războiul turco-armean a fost un conflict armat dintre Republica Democrată Armenească și revoluționarii turci, care a durat între 24 septembrie – 2 decembrie 1920 și a avut loc în ceea ce este astăzi nord-estul Turciei și nord-vestul Armeniei.


Армяно-турецкая война (1920)

Армяно-турецкая война — военный конфликт между Республикой Армения и Турцией 24 сентября — 2 декабря 1920 года.


Турско-арменска война

Турско-арменската война е военен конфликт между Демократична република Армения (ДРА) и Турция, продължила от 24 септември до 2 декември 1920 г. Военните действия обхващат области от Турция и Северозападна Армения.


La guerra turco-armena (), conosciuta in Turchia come il fronte orientale () della guerra d'indipendenza turca, fu un conflitto alla fine del 1920 tra la Prima Repubblica di Armenia e il Movimento Nazionale Turco, all'indomani del Trattato di Sèvres e della guerra armeno-azera. Dopo che il governo provvisorio di Ahmed Tevfik Pascià non riuscì a ottenere il sostegno per la ratifica del trattato, i resti del XV corpo dell'esercito ottomano sotto il comando di Kâzım Karabekir attaccarono le forze armene che controllavano l'area circostante di Kars, riconquistando infine tutto il territorio precedentemente ceduto all'Impero ottomano dalla Russia sovietica come parte del Trattato di Brest-Litovsk.


Вірмено-турецька війна

Вірмено-турецька війна — військовий конфлікт між Республікою Вірменія з одного боку і Туреччиною, РРФСР і Азербайджанською РСР — з іншого, (24 вересня  — 2 грудня 1920 року).


جنگ ارمنستان–ترکیه

جنگ ارمنستان–ترکیه اشاره به جنگی است که از ۲۴ سپتامبر تا ۲۳ دسامبر ۱۹۲۰ میلادی بین اولین جمهوری ارمنستان و دولت موقت جنبش ملی ترکیه بوده‌است.


A Guerra Turco-Armênia foi um conflito militar entre a República Democrática da Armênia (DRA) e os revolucionários do Movimento Nacional Turco, que durou de 24 de setembro a 2 de dezembro de 1920, e teve lugar em grande parte das regiões atualmente ocupadas pelo nordeste da Turquia e noroeste da Armênia.


La guerra turco-armènia va ser un enfrontament armat entre la República Democràtica d'Armènia i els revolucionaris del Moviment Nacional Turc que va transcórrer entre el 23 de setembre i el 2 de desembre de 1920, i es va desenvolupar en gran part del nord-est de l'actual Turquia i al nord-oest d'Armènia. El conflicte va finalitzar amb la signatura d'un acord de pau a Aleksandrópol.


Doğu Cephesi, Türk Kurtuluş Savaşı sırasında 1919-1921 yılları arasında Türk-Ermeni Savaşı (24 Eylül-2 Aralık 1920) dahil olmak üzere, Doğu Anadolu ve Güney Kafkasya'da gerçekleşen muharebelerden meydana gelen cephe.


La guerre arméno-turque ou guerre turco-arménienne (en turc : "Türk-Ermeni Cephesi"), fut un conflit concernant la République d'Arménie et les révolutionnaires du mouvement national turc. Elle s'est déroulée entre le 23 septembre et le et a eu lieu principalement dans l'Est du territoire turc et dans le Nord-Ouest du pays arménien.


Wojna armeńsko-turecka (Front wschodni wojny o niepodległość Turcji, tur. "Türk Kurtuluş Savaşı Doğu Cephesi") – konflikt zbrojny między Demokratyczną Republiką Armenii a Turcją trwający od 24 września do 2 grudnia 1920, zakończony klęską Armenii, która przesądziła o utracie przez nią dwunastu historycznych prowincji na rzecz Turcji i podporządkowania reszty kraju Rosji Sowieckiej w formie marionetkowej Armeńskiej SRR.


The Turkish–Armenian war (), known in Turkey as the Eastern Front () of the Turkish War of Independence, was a conflict in late 1920 between the First Republic of Armenia and the Turkish National Movement following the collapse of the Treaty of Sèvres. After the provisional government of Ahmet Tevfik Pasha failed to win support for ratification of the treaty, remnants of the Ottoman Army’s XV Corps under the command of Kâzım Karabekir attacked Armenian forces controlling the area surrounding Kars, eventually recapturing all territory previously ceded to the Ottoman Empire by Soviet Russia as part of the Treaty of Brest-Litovsk.


La guerra turco-armenia (en turco: "Türk-Ermeni Cephesi") fue un enfrentamiento armado entre la República Democrática de Armenia y los revolucionarios del Movimiento Nacional Turco que transcurrió entre el 23 de septiembre y el 2 de diciembre de 1920, y se desarrolló en gran parte del nordeste de la actual Turquía y en el noroeste de Armenia.


الحرب التركية الأرمنية

الحرب التركية الأرمينية، المعروفة في المصادر التركية باسم العملية الشرقية أو الجبهة الشرقية (بالتركية: Doğu Cephesi)، كانت صراعا وقع في خريف عام 1920 بين جمهورية أرمينيا الأولى والقوميين الأتراك، في أعقاب التوقيع على معاهدة سيفر. غزا الجيش التركي تحت قيادة كاظم كارابكر أرمينيا و هزمها، وتمكن من احتلال الأراضي التي فقدتها الإمبراطورية العثمانية إلى الإمبراطورية الروسية في 1855 و1878.


Perang Turki-Armenia adalah konflik yang terjadi antara Republik Demokratik Armenia dengan revolusionaris Turki Gerakan Nasional Turki yang terjadi dari tanggal 24 September sampai 2 Desember 1920 dan sebagian besar terjadi di Turki timur laut dan Armenia barat laut.


De aardbeving in Spitak vond plaats op 7 december 1988 om 11:41 plaatselijke tijd in de regio rond Spitak, Armenië. Ze had een kracht van 6,9 op de schaal van Richter. Vier minuten later volgde een naschok met een kracht van 5,8.


アルメニア地震（アルメニアじしん）は、1988年12月7日にアルメニアの北部にあたるロリ地方の一都市スピタクを震央として発生したマグニチュード(Ms)6.8、(Ml)7.2 の地震である。1988年アルメニア地震、スピタク地震などとも言う。


Jordbävningen i Spitak inträffade den 7 december 1988 i Spitak i Armenien i dåvarande Sovjetunionen. Jordbävningens magnitud mättes till 6,9 på Richterskalan, och totalt dog minst 25 000 människor i jordbävningen. Efter jordbävningen frågade Michail Gorbatjov USA om humänitär hjälp, vilket accepterades. Även andra länder i väst skickade hjälp.


Das Erdbeben von Spitak 1988 war ein Erdbeben im Kaukasus, das am 7. Dezember 1988 die Gegend um die nordarmenische Stadt Spitak (heutige Provinz Lori) in der damaligen Armenischen SSR der Sowjetunion erschütterte. Mit einer geschätzten Anzahl von mindestens 25.000 Toten und bis zu einer Million Obdachlosen zählt es zu den schwersten Erdbeben der letzten Jahrzehnte. In der Folge kam es zum ersten Mal während des Kalten Krieges zu humanitären Hilfsmaßnahmen westlicher Organisationen in der Sowjetunion.


Спітакскае землетрасенне

Спітакскае землетрасенне (), таксама вядомае як Ленінаканскае землетрасенне () — катастрафічнае землетрасенне магнітудай 6,8-7,2, якое адбылося 7 снежня 1988 года ў 10 гадзін 41 хвіліну па маскоўскім часе (11:41 па мясцовым часе) на паўночным захадзе Армянскай ССР. Магутныя падземныя штуршкі за паўхвіліны разбурылі амаль усю паўночную частку рэспублікі, ахапіўшы тэрыторыю з насельніцтвам каля 1 млн чалавек. У эпіцэнтры землетрасення — Спітаку — інтэнсіўнасць штуршкоў дасягнула 9-10 балаў (па 12-бальнай шкале MSK-64). Падземныя штуршкі адчуваліся ў Ерэване і Тбілісі. Хваля, выкліканая землетрасеннем, абыйшла Зямлю і была зарэгістравана навуковымі лабараторыямі ў Еўропе, Азіі, Амерыцы і Аўстраліі.


רעידת האדמה בספיטק (1988)

רעידת האדמה בספיטק שבארמניה הסובייטית התרחשה ב-7 בדצמבר 1988 בשעה 11:41 ובמגניטודה של 7.2 בסולם ריכטר היא הייתה רעידת האדמה החזקה שפקדה את האזור במאות השנים האחרונות. תוך חצי דקה נהרס החלק הצפוני של ארמניה הסובייטית בה התגוררו כמיליון תושבים. העיר ספיטק נהרסה עד ליסוד ונזקים משמעותיים היו בערים גיומרי, סטפנוואן ועוד. בסך הכול כחצי מיליון אנשים נותרו ללא קורת גג ו-25,000 נהרגו. מחשש לרעידות משנה הופסקה פעילות של תחנת הכוח הגרעינית מצאמור. רעידות משנה נמשכו כשבוע והיו בחוזק עד ל-5 בסולם ריכטר.


Спитакское землетрясение

Спита́кское землетрясе́ние (), также известное как Ленинака́нское землетрясение () — катастрофическое землетрясение магнитудой 6,8—7,2, произошедшее 7 декабря 1988 года в 10 часов 41 минуту по московскому времени


Spitakin maanjäristys, usein myös Armenian maanjäristys, sattui Armeniassa 7. joulukuuta 1988 kello 11:41:24 (UTC+4). Se oli voimakkuudeltaan MS 6,8 ja tuhosi muun muassa Spitakin kaupungin kokonaan. Kaikkiaan järistyksessä kuoli lähes 25 000 ihmistä. Armenian talous kärsii järistyksen vaikutuksista yhä, yli kolmekymmentä vuotta tapahtuman jälkeen.


Potres Spitak leta 1988 je bil potres na Kavkazu, ki je 7. decembra 1988 pretresal območje okrog severnega armenskega mesta Spitak (danes provinca Lori) v takratni Armenski SSR v Sovjetski zvezi. Po ocenah vsaj 25.000 mrtvih in do milijona brezdomcev je bil to eden najhujših potresov v zadnjih desetletjih. Rezultat je bila tudi prvič med hladno vojno humanitarna pomoč zahodnih organizacij v Sovjetski zvezi.


Арменско земетресение

Арменското земетресение става в 11:41 местно време на 7 декември 1988. Земетресението има магнитуд 7,2, а епицентърът му е близо до град Спитак в Армения, тогава част от Съветския съюз. Град Спитак е почти напълно разрушен, като щети има и в градовете Ленинакан (Гюмри) и Кировакан (Ванадзор), както и в селата в региона. Общият брой на жертвите е около 25 000 души.


Il terremoto dell’Armenia del 1988, conosciuto anche come terremoto di Spitak dal nome della località epicentro ( "Spitaki yerkrašarž"), colpì violentemente il 7 dicembre 1988 la zona settentrionale dell’Armenia (all’epoca Repubblica Socialista Sovietica Armena, stato federato dell'URSS) causando decine di migliaia di vittime, feriti e sfollati.


1988년 아르메니아 지진

1988년 아르메니아 지진은 1988년 12월 7일 현지 시간 11시 41분에 소련 아르메니아 SSR에서 발생한 매그니튜드 규모 6.8의 지진이다.


Спітакський землетрус

Спітакський землетрус (, відомий також як Ленінаканський) — катастрофічний землетрус (магнітуда — 7,2, інтенсивність в епіцентрі — 10 балів за 12-бальною шкалою Мєдвєдєва—Шпонхойєра—Карніка MSK — 64, глибина гіпоцентру — приблизно 10—20 кілометрів), що стався 7 грудня 1988 о 12 годині 41 хвилин за місцевим часом (11:41 за московським часом, 7 год. 41 хв. за Грінвічем) на північному заході Вірменської РСР. У результаті землетрусу було повністю зруйновано місто Спітак і 58 сіл. Частково зруйновано було міста Ленінакан (Ґюмрі), Степанаван, Кіровакан (Ванадзор) і ще понад 300 населених пунктів. Загинуло щонайменше 25 тисяч осіб, ще близько ста сорока тисяч стали інвалідами. 514 тисяч людей залишилися без даху над головою. Загалом землетрус охопив близько 40% території Вірменії.


زمین‌لرزه ۱۹۸۸ ارمنستان

زمین‌لرزه ۱۹۸۸ ارمنستان که همچنین با عنوان زمین‌لرزه اسپیتاک () نیز شناخته می‌شود به موقت محلی در ساعت ۱۱:۴۱ دقیقه روز ۷ دسامبر با بزرگای موج سطحی ۶٫۸ و بیشنیه شدت X (ویرانگر) در مقیاس مدودف–شپونهویر–کارنیک به وقوع پیوست. مناطق شمالی ارمنستان (آن زمان بخشی از اتحاد جماهیر شوروی سوسیالیستی).


1988年亞美尼亞大地震

亞美尼亞大地震是1988年12月7日發生在亞美尼亞北部斯皮塔克附近的毀滅性大地震。地震發生在當地時間上午11:41（UTC07:41），震級為里氏6.8級。


O sismo de Spitak, também chamado de sismo de Gyumri ou Leninakan, como a cidade era conhecida na época, foi um tremor com magnitude de 6.8, que ocorreu em 7 de dezembro de 1988, as 11:41 horário local (07:41 UTC) na região armênia de Spitak, então parte da União Soviética.


Gümrü Depremi olarak da adlandırılan Spitak Depremi, o tarihte Sovyetler Birliği bünyesinde bulunan Ermenistan'ın Spitak bölgesinde 7 Aralık 1988 günü yerel saatle 11:41 (UTC itibarıyla 07:41)'de meydana gelen 7.2 büyüklüğünde bir sarsıntıdır.


Le séisme de 1988 en Arménie est un séisme de 6,9 sur l'échelle de Richter qui dévaste la région de Spitak, en Arménie (alors en Union soviétique), le à (heure locale).


Zemetrasenie v Arménsku v roku 1988 bolo jedno z najznámejších zemetrasení, ktoré postihli Sovietsky zväz a Arménsko. Odohralo sa 7. decembra 1988 o 11:41 miestneho času (7:41 UTC). Epicentrum celého zemetrasenia bolo neďaleko mesta Spitak; otrasy dosiahli magnitúdo 6,9. Oblasť mesta Spitak bola dovtedy považovaná z oblasť bez výrazného ohrozenia zemetraseniami.


Trzęsienie ziemi w Armenii (1988) – trzęsienie ziemi, które 7 grudnia 1988 roku nawiedziło północną Armenię, zabijając co najmniej 25 tysięcy ludzi i powodując ogromne zniszczenia w regionie miast: Leninakan (dziś: Giumri), Spitak i Kirowakan (dziś: Wanadzor). Akcję ratowniczą oraz sytuację ocalałych utrudniały obfite opady śniegu i niskie temperatury. Do dziś trzęsienie ziemi w Armenii jest największą tragedią sejsmiczną w nowoczesnej historii regionu.


The 1988 Armenian earthquake, also known as the Spitak earthquake (, "Spitaki yerkrasharj"), occurred on December 7 at with a surface wave magnitude of 6.8 and a maximum MSK intensity of X ("Devastating"). The shock occurred in the northern region of Armenia (then part of the Soviet Union) which is vulnerable to large and destructive earthquakes and is part of a larger active seismic belt that stretches from the Alps to the Himalayas. Activity in the area is associated with tectonic plate boundary interaction and the source of the event was slip on a thrust fault just to the north of Spitak. The complex incident ruptured multiple faults, with a strike-slip event occurring shortly after the initiation of the mainshock. Between 25,000 and 50,000 were killed and up to 130,000 were injured.


El Terremoto de Spitak, también llamado Terremoto de Gyumri o Leninakan, como era conocida la ciudad en esa época, fue un terremoto con magnitud de 7.2, que ocurrió el miércoles 7 de diciembre de 1988, a las 11:41 hora local (7:41 UTC) en la región Armenia de Spitak, con eco de 6.1 grados de magnitud en Ereván, en la antigua URSS.


Zemětřesení v Arménii v roce 1988 bylo jedno z nejznámějších zemětřesení, která postihla Sovětský svaz a Arménii. Odehrálo se 7. prosince 1988 v 11:41 místního času (7:41 UTC). Epicentrum celého zemětřesení bylo nedaleko města Spitak; otřesy dosáhly síly 7,2 stupňů Richterovy stupnice.


زلزال أرمينيا 1988

حدث زلزال أرمينيا 1988، المعروف أيضاً باسم زلزال سبيتاك (أرمنية: Սպիտակի երկրաշարժ) في المنطقة الشمالية من أرمينيا (التي كانت جزء من الاتحاد السوفيتي وقتها) يوم الأربعاء الموافق 7 ديسمبر 1988 الساعة 11:41 بالتوقيت المحلي. قتل ما بين 25,000 إلى 31,000 شخص بالإضافة إلى نحو 130,000 مصاب.


Gempa bumi Spitak adalah gempa tremor dengan kekuatan sebesar 6.9 Skala Richter, yang terjadi pada tanggal 7 Desember 1988 pada pukul 11:41 di wilayah Spitak di Armenia, yang merupakan bagian dari Uni Soviet pada saat itu. Gempa ini menewaskan sekitar 25.000 orang.


De eerste editie van de Critics' Choice Television Awards, waarbij prijzen werden uitgereikt door de Broadcast Television Journalists Association in verschillende categorieën voor de beste Amerikaanse televisieprogramma's die werden uitgezonden tussen 1 juni 2010 en 31 mei 2011, vond plaats op 20 juni 2011 in het Beverly Hills Hotel in Beverly Hills. De ceremonie werd gepresenteerd door Cat Deeley.


Die Critics’ Choice Television Awards 2011 wurden von der Broadcast Television Journalists Association (BTJA) am 20. Juni 2011 im Beverly Hills Hotel im kalifornischen Beverly Hills vergeben. Die Nominierungen wurden am 5. Juni 2013 bekanntgegeben. Berücksichtigt wurden Programme, die im Zeitraum vom 1. Juni 2010 bis zum 31. Mai 2011 in der Hauptsendezeit ausgestrahlt worden sind. In den Vereinigten Staaten wurde die Zeremonie live über die Website des Senders VH1 gestreamt und zwei Tage später in einer gekürzten Version vom Reelz Channel ausgestrahlt. Moderiert wurde die Veranstaltung von Cat Deeley.


The 1st Critics' Choice Television Awards, presented by the Broadcast Television Journalists Association (BTJA), honoring the best in primetime television programming from June 1, 2010 until May 31, 2011, were held on June 20, 2011 at The Beverly Hilton in Los Angeles, California. The ceremony was live streamed on VH1's website and was televised on ReelzChannel in an edited format two days after the ceremony occurred. Cat Deeley served as the host of the ceremony. The winners were announced on June 20, 2011. Danny DeVito received the Critics' Choice Television Icon Award.


Het Neder-Silezische Offensief (Russisch: Нижне-Силезская наступательная операция) was een onderdeel van de veldtocht van het Rode leger aan het oostfront in de winter van 1945. Vanaf 8 februari 1945 tot 24 februari 1945 viel de rechterflank van het 1e Oekraïense Front onder leiding van maarschalk Ivan Konev de Duitse Legergroep Centrum in Neder-Silezië aan. Het doel van het offensief was verdrijven van de Duitse troepen, die zich in Silezië bevonden. Deze troepen vormden een bedreiging voor de zuidelijk flank van het 1e Oekraïense Front bij een aanval op Berlijn. Na de omsingeling van Breslau en het bereiken van de Neisse schortte maarschalk Konev het offensief op en hij richtte zijn aandacht op zijn linkerflank.


Die Niederschlesische Operation () war eine Offensive der Roten Armee an der deutsch-sowjetischen Front des Zweiten Weltkrieges, die vom 8. Februar bis zum 24. Februar 1945 dauerte und von den Einheiten der 1. Ukrainischen Front gegen die deutsche Heeresgruppe Mitte in Niederschlesien durchgeführt wurde.


Нижне-Силезская наступательная операция

Нижне-Силезская наступательная операция — наступательная операция Красной Армии против немецких войск во время Великой Отечественной войны. Проводилась с 8 февраля по 24 февраля 1945 года силами 1-го Украинского фронта. Первоначально план операции предусматривал наступление ударной группировки фронта в направлении Берлина. Однако сильное сопротивление немецких войск позволило выполнить этот план лишь частично.


Нижньо-Сілезька операція

Нижньо-Сілезька операція () — фронтова наступальна операція радянських військ на Східному фронті на заключному етапі німецько-радянської війни; частина загального стратегічного наступу Радянської Армії в січні — березні 1945 на 1200-км фронті від Балтійського моря до Дунаю. Операція проводилася силами військ 1-го Українського фронту (командувач Маршал Радянського Союзу І. С. Конєв) в період з 8 по 24 лютого 1945 з метою усунення загрози удару противника з півдня по своєму лівому флангу, створення умов для подальшого наступу на берлінському, дрезденському і празькому напрямках і була логічним продовженням Вісло-Одерської операції Червоної Армії.


L'Operació Ofensiva de la Baixa Silèsia (rus: Нижне-Силезская наступательная операция) va ser una ofensiva soviètica del Front Oriental el 1945, que portaren a terme forces del 1r Front d'Ucraïna a les ordres del Mariscal Ivan Kóniev. Netejà una gran part de la Baixa Silèsia de tropes alemanyes, assetjant una gran força alemanya a la capital, Breslau.


Aşağı Silezya Taarruzu, Mareşal İvan Konev'in 1. Ukrayna Cephesi kuvvetlerince Aşağı Silezya'ya yönelik genel taarruz harekâtıdır. Harekât, Alman askeri varlığını Aşağı Silezya'nın büyük bir bölümünden çıkarttı ve bölgenin başkenti Breslau'da büyük bir Alman birliğini kuşattı.


Operacja dolnośląska – ofensywna operacja Armii Czerwonej przeciw Wehrmachtowi przeprowadzona od 8 do 24 lutego 1945 siłami 1 Frontu Ukraińskiego. Początkowo plan operacji przewidywał uderzenie ugrupowania radzieckiego frontu w kierunku Berlina. Silny opór niemieckich wojsk pozwolił wykonać plan tylko częściowo.


The Lower Silesian offensive () was a Soviet offensive on the Eastern Front of World War II in 1945, involving forces of the 1st Ukrainian Front under Marshal Ivan Konev. It cleared German troops from much of Lower Silesia and besieged a large German force in the provincial capital, Breslau. The offensive began on February 8 and continued until February 24, when the Soviets ceased their offensive having captured a small bridgehead across the Neisse River near Forst. The offensive directly succeeded the Vistula–Oder offensive, in which Konev's troops had driven the German Army Group A from Poland, liberating Kraków and taking bridgeheads over the Oder.


23-F is een poging tot staatsgreep die op 23 februari 1981 plaatsvond in Spanje. De naam komt van de datum, en er wordt ook wel gesproken van El Tejerazo, naar de naam van een van de deelnemers. De mislukte coup was beraamd door delen van de Guardia Civil en het Spaanse leger en had het oogmerk de jonge democratie te smoren en opnieuw een "junta" in te stellen. De oorzaken moeten worden gezocht in de onvrede die in legerkringen en onder aanhangers van het voormalige regime van Franco bestond over de ontwikkeling van Spanje tot een moderne, democratische rechtsstaat, en de economische problemen en het terrorisme (vooral van de ETA) die het land teisterden. De staatsgreep mislukte door het optreden van koning Juan Carlos die, gestoken in het uniform van opperbevelhebber der strijdkrachten, in een zes uur na aanvang van de coup gehouden televisietoespraak de militairen beval terug te keren naar hun kazernes. Het kordate optreden van de koning, waarmee hij zich onvoorwaardelijk uitsprak vóór het democratiseringsproces en de Spaanse grondwet, veranderde in een klap diens imago van onpopulair marionet van Franco en diens gedachtegoed tot boegbeeld van het nieuwe democratische Spanje. Zijn positie, en het idee van een constitutionele monarchie in Spanje die daarvoor door velen in twijfel getrokken, werd daardoor zeer versterkt.


23-F（Golpe de Estado en España de 1981）は、1981年2月23日にスペインで発生した軍事クーデター未遂事件。名称はクーデターが発生した「2月23日」（スペイン語で「23 de febrero」）から取られた。この事件はテレビ中継中の国会で起きたため、その映像がテレビを通じて全国に流され、今も多くのスペイン人の記憶の中に残っている。


Statskuppförsöket i Spanien 1981 () var ett försök till statskupp i Spanien, som började den 23 februari 1981 och slutade dagen därpå. Den kallas också 23-F efter kuppens datum eller El Tejerazo efter Antonio Tejero, som ledde de viktigare delarna av kuppen. I spetsen för cirka 200 officerare ur Guardia Civil stormade han Deputeradekongressen då Leopoldo Calvo Sotelo valdes till premiärminister. Kung Juan Carlos I av Spanien höll ett TV-tal, där han tog avstånd från kuppförsöket, som misslyckades. Ledamöter av Spaniens parlament och regering hölls som gisslan i 18 timmar innan kuppmakarna gav upp påföljande morgon, utan att ha skadat någon.


Der Putsch vom 23. Februar 1981 war ein missglückter Versuch von Teilen der Guardia Civil und des Militärs, die Demokratie in Spanien zu beenden und eine neuerliche Diktatur zu errichten. In Spanien wird er umgangssprachlich 23-F für das Datum oder auch El Tejerazo nach einem der Beteiligten genannt.


Απόπειρα πραξικοπήματος της 23ης Φεβρουαρίου 1981 στην Ισπανία

Το πραξικόπημα της 23ης Φεβρουαρίου 1981 στην Ισπανία ήταν μια απόπειρα για την κατάργηση της νεοπαγούς δημοκρατικής κυβέρνησης της χώρας, το οποίο απέτυχε λόγω της σθεναρής εναντίωσης σε αυτό τόσο της πλειοψηφίας των ηγετών του Ισπανικού στρατού, όσο και του επικεφαλής του πολιτεύματος μονάρχη Χουάν Κάρλος.


Попытка переворота в Испании 23 февраля 1981 года (), также 23-F, реже El Tejerazo по имени подполковника Техеро — ультраправый военный путч в Испании 23—24 февраля 1981 года. Заключался в захвате здания конгресса депутатов в Мадриде и мятеже III военного округа в Валенсии 23 февраля 1981 года. Был направлен против демократических реформ в стране, ставил целью восстановление диктаторского режима франкистского типа. Подавлен 24 февраля 1981 года.


Il colpo di Stato spagnolo del 23 febbraio 1981 (conosciuto in Spagna come 23-F e noto anche come golpe Tejero) fu organizzato e tentato, senza successo, da alcuni comandanti militari spagnoli.


223 쿠데타 또는 1981년 스페인 쿠데타 미수()는 암호명 23-F 하에 1981년 2월 23일 스페인에서 발생한 쿠데타 미수 사건이다. 하원 의사당 TV 중계 중 쿠데타군이 의사당에 난입하여 그 영상이 전국에 중계되었고, 현재까지도 많은 에스파냐인들의 기억에 남아 있다.


1981年西班牙未遂政变

1981年西班牙未遂政变（），简称23-F，是1981年2月23日下午发生在西班牙的一场未遂政變。西班牙国民警卫队中校安东尼奥·特赫罗带领约一百五十名军人，冲进眾議院，武力劫持正在开会的众议员和内阁成员，企图推翻政府。在胡安·卡洛斯国王的指挥下，政府军在政变发生18小时后和平解放众议院。


O frustrado golpe de Estado de 23 de Fevereiro de 1981 na Espanha, também conhecido como 23-F, foi uma tentativa de golpe de estado perpetrada por certos militares, sendo o acontecimento mais representativo o assalto ao Congresso dos Deputados por um numeroso grupo de guardas civis, comandado pelo tenente-coronel Antonio Tejero. O assalto ocorreu durante a votação do candidato para Presidente do Governo da Espanha, Leopoldo Calvo-Sotelo, da UCD.


El cop d'estat del 23 de febrer, normalment anomenat del 23-F, fou un intent de cop d'estat militar contra el govern d'Espanya i els parlamentaris del Congrés dels Diputats escollits per sufragi universal, lliure i directe democràtic i legítim d'Espanya que es va produir el 23 de febrer de 1981.


1981 İspanyol darbe girişimi (İspanyolca: "Intento de Golpe de Estado de España de 1981"), İspanya'da 23-F ve Tejerazo olarak da bilinen, 23 Şubat 1981'de İspanya'da yaşanmış bir darbe girişimidir. Yarbay Antonio Tejero, Başbakan'ın seçileceği oylama sırasında 200 silahlı jandarma ile Milletvekilleri Kongresi'ni bastı. Askerler, parlamenterleri ve bakanları 18 saat boyunca rehin tuttu, bu sırada Kral I. Juan Carlos, darbeyi televizyonda çıkıp kınadı, hukukun üstünlüğü ve demokratik hükûmetin devamını istedi. Ateş edilmiş olsa da, rehineciler ertesi sabah kimseyi öldürmeden teslim oldu.


Tentative de coup d'État de 1981 en Espagne

Le coup d'État du 23 février 1981 en Espagne, connu en Espagne sous le numéronyme de 23-F, perpétré en Espagne par des officiers de l'armée, a été marqué par l'assaut du Congrès des députés par un groupe de gardes civils, filmé par la télévision espagnole. Ce coup d'État (qui s'est soldé par un échec) a eu lieu au moment de l'élection de Leopoldo Calvo-Sotelo, membre de l'Union du centre démocratique (UCD), à la présidence du gouvernement espagnol.


23-F – nieudany zamach stanu w Hiszpanii, dokonany 23 lutego 1981, znany też jako 23-F (febrero to w języku hiszpańskim luty). Był próbą przejęcia władzy przez wysokich rangą funkcjonariuszy wojska i Guardia Civil. Jego najsłynniejszym epizodem było zajęcie Kongresu Deputowanych przez oddział Guardia Civil pod dowództwem podpułkownika Antonio Tejero podczas zaprzysiężenia Leopoldo Calvo-Sotelo z UCD na stanowisko premiera. Zamach zakończył się bez ofiar w dniu następnym.


The 1981 Spanish coup d'état attempt (), known in Spain by the numeronym 23-F and also known as the Tejerazo, was an attempted "coup d'état" or "putsch" in Spain on 23 February 1981. Lieutenant-Colonel Antonio Tejero led 200 armed Civil Guard officers into the Congress of Deputies during the vote to elect a President of the Government. The officers held the parliamentarians and ministers hostage for 18 hours, during which time King Juan Carlos I denounced the coup in a televised address, calling for rule of law and the democratic government to continue. Though shots were fired, the hostage-takers surrendered the next morning without killing anyone.


El golpe de Estado de 1981, también conocido por el numerónimo 23F, fue un intento fallido de golpe de Estado perpetrado el 23 de febrero de 1981 por algunos mandos militares en España. Los hechos principales sucedieron en las ciudades de Madrid y Valencia.


Státní převrat ve Španělsku 23. února 1981 (, ve Španělsku označovaný též jako 23-F), byl neúspěšný pokus o puč zosnovaný několika především vojenskými veliteli. Nejvýznamnější epizodou událostí bylo přepadení poslanecké sněmovny (Kongresu poslanců Španělska) početnou skupinou členů španělského četnictva (Guardia civil), v jejichž čele stál podplukovník Antonio Tejero Molina, během hlasování o kandidátovi na předsedu vlády, Leopoldu Calvo-Sotelovi ze strany Unie demokratického středu (UCD).


Kupforsøget i Spanien 1981 () var et forsøg på et statskup i Spanien, der begnydte den 23. februar 1981 og sluttede dagen efter. Kuppet omtales også som 23-F efter kuppet dato eller El Tejerazo efter Antonio Tejero, der ledte kuppet.


انقلاب 23 فبراير 1981 في إسبانيا

23-ف هو الاسم المختصر لأحداث يوم 23 فبراير 1981، عندما حاول فيه أفراد من القيادة العسكرية الاستلاء على السلطة في إسبانيا من خلال انقلاب عسكري. أبرز أحداثه اقتحام مجموعة من الحرس المدني بقيادة المقدم أنطونيو تيخيرو مبنى البرلمان خلال مراسم تنصيب ليوبولدو كالفو سوتيلو كرئيس للحكومة، واحتجزوا النواب كرهائن. تصدى لها الملك خوان كارلوس بعد أن طالب من الانقلابيين العودة إلى ثكناتهم مما أدى إلى فشلها، وعزز موقف الديمقراطية، التي كانت لا تزال في أطوارها الأولى، ورفع من شعبية الملك.


De wereldkampioenschappen wielrennen 1979 werden gehouden in en rond de Nederlandse stad Valkenburg. Zowel in de mannen- als de vrouwencategorie won een Nederlander. Jan Raas was de snelste bij de mannen, terwijl Petra de Bruin het haalde bij de vrouwen.


Die UCI-Straßen-Weltmeisterschaften 1979 fanden am 22., 25. und 26. August im niederländischen Valkenburg statt.


Чемпионат мира по шоссейным велогонкам 1979 года проходил 26 августа в общине Валкенбюрг-ан-де-Гёл (Нидерланды).


I Campionati del mondo di ciclismo su strada 1979 si disputarono a Valkenburg aan de Geul nei Paesi Bassi il 26 agosto 1979.


Campeonato Mundial de Ciclismo em Estrada de 1979

O Campeonato do mundo de ciclismo em estrada de 1979 celebrou-se no circuito holandês de Valkenburg, de 22 de agosto a 26 de agosto de 1979.


Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1979 es disputaren del 22 al 26 d'agost de 1979 a Valkenburg, Països Baixos.


Championnats du monde de cyclisme sur route 1979

Les championnats du monde de cyclisme sur route 1979 ont eu lieu le à Valkenburg aux Pays-Bas.


Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Szosowym 1979

52. Mistrzostwa świata w kolarstwie szosowym 1979 odbyły się w holenderskiej miejscowości Valkenburg aan de Geul, w dniach 22–26 sierpnia 1979 roku.


The 1979 UCI Road World Championships took place on 26 August 1979 in Valkenburg, the Netherlands.


Campeonato Mundial de Ciclismo en Ruta de 1979

El Campeonato del mundo de ciclismo en ruta de 1979 se celebró en el circuito neerlandés de Valkenburg, del 22 de agosto al 26 de agosto de 1979.


De crisis in Ivoorkust is een conflict in de Afrikaanse staat Ivoorkust dat begon na de presidentsverkiezingen van 28 november 2010. De overwinning bij deze verkiezingen werd opgeëist door zowel de zittende president Laurent Gbagbo als door zijn rivaal Alassane Ouattara. Ondanks internationale erkenning van Ouattara's zege, weigerde Gbagbo op te stappen, hetgeen in 2011 uitmondde in een gewelddadig conflict.


2010年コートジボワール危機

2010年コートジボワール危機（2010ねんコートジボワールきき）は、2010年末にコートジボワール共和国で行われた大統領選挙の決選投票の結果、両候補が勝利を主張したことに端を発する一連の事件である。このため、同国は4ヶ月以上にわたり大統領が二人存在する異常事態となり、事実上の内戦状態となった。


Bei der Regierungskrise in der Elfenbeinküste 2010/2011 handelte es sich um die Auseinandersetzungen rund um das Ergebnis der zweiten Runde der Präsidentschaftswahl 2010, die Ende November 2010 stattfand. Der Amtsinhaber Laurent Gbagbo und der Herausforderer Alassane Ouattara beanspruchten beide den Sieg für sich. Während der UNO-Sicherheitsrat, die Europäische Union und die Afrikanische Union Ouattara als legitimen Präsidenten anerkannten, weigerte sich Gbagbo abzutreten. Verschärfend wirkten latente Spannungen zwischen den von Ouattara repräsentierten Zuwanderern aus den Nachbarstaaten und der einheimischen Bevölkerung.


Другая Івуарыйская вайна

Другая Івуарыйская вайна (таксама Палітычны крызіс у Кот-д’Івуары) — канфлікт, які адбыўся ў Кот-д'Івуары пасля другога тура прэзідэнцкіх выбараў 28 лістапада 2010 года паміж ліберальнымі сіламі, які ўзначаліў апазыцыянер Аласан Уатара, што падтрымалі міратворчыя і ваенныя кантынгенты Украіны і Францыі, і левацэнтрысты, на чале якіх стаяў дзеючы прэзідэнт Ларан Гбагбо.


המשבר הפוליטי בחוף השנהב (2010–2011)

המשבר הפוליטי בחוף השנהב פרץ בדצמבר 2010, בשל ניצחונו של אלאסן ואטארה בבחירות שגבר על הנשיא המכהן לוראן גבאגבו, אלא שגבאגבו סירב לפנות את כסאו והכריז כי תוצאות הבחירות פוברקו. הסכסוך הפך לעימות מזוין שגבה את חייהם של כ-1,500 בני אדם, והסתיים רק באפריל 2011 - עם התערבות כוחות צבא צרפתיים.


Политический кризис в Кот-д’Ивуаре (2010—2011)

Политический кризис в Кот-д’Ивуаре () — острый политический кризис, разразившийся в Кот-д’Ивуаре после второго тура президентских выборов 28 ноября 2010 года и выразившийся в уличных столкновениях между сторонниками действующего президента Лорана Гбагбо из партии Ивуарийский народный фронт и его противниками из Объединения республиканцев, чьим кандидатом был Алассан Уаттара, которого поддержали украинско-французские миротворческие силы и французская армия. За время беспорядков погибло более 1000 человек. Это были первые выборы в стране за 10 лет. События 2010-2011 годов в Кот-д'Ивуаре также именуются Второй Ивуарийской войной.


Політична криза у Кот-д'Івуарі (2010—2011)

Політична криза у Кот-д'Івуарі (2010 — 2011) — гостра політична криза, що вибухнула в Кот-д'Івуаре після другого туру президентських виборів 28 листопада 2010 року і що виразився у вуличних зіткненнях між прибічниками президента Лорана Гбагбо, що діяв, з партії Івуарійський народний фронт і його противниками з Об'єднання республіканців, чиїм кандидатом був Алассан Уаттара. За час безладів загинуло більше 1000 чоловік. Це були перші вибори в країні за 10 років.


A crise na Costa do Marfim foi iniciada após o segundo turno da eleição presidencial de 2010, a primeira em dez anos, quando os dois candidatos, Laurent Gbagbo, presidente do país desde 2000, e Alassane Ouattara, candidato da oposição, reivindicaram a vitória. Vários governos estrangeiros, organizações e líderes mundiais reconheceram Ouattara como o real vencedor das eleições. Após meses de tentativa de negociação, a crise entrou numa fase decisiva, com a intensificação de confrontos e a eclosão de uma guerra civil entre as forças leais a Gbagbo e os grupos paramilitares favoráveis a Ouattara (que ele chama de Forças Republicanas), constituídos por antigos rebeldes da insurreição de 2002, que dividiu o país em dois, e ex-partidários de Gbagbo.


La crise ivoirienne de 2010-2011 est une crise politique en Côte d'Ivoire qui débute après le second tour de l'élection présidentielle ivoirienne de 2010, le premier scrutin depuis 10 ans, dont le résultat amène à un différend électoral, à la suite de fraudes présumées.


Kryzys polityczny w Wybrzeżu Kości Słoniowej, w czasie którego funkcjonowały dwa niezależne od siebie i nieuznające się wzajemnie ośrodki władzy państwowej, nastąpił po wyborach prezydenckich w 2010 roku.


The 2010–11 Ivorian crisis was a political crisis in Ivory Coast which began after Laurent Gbagbo, the President of Ivory Coast since 2000, was proclaimed the winner of the Ivorian election of 2010, the first election in the country in 10 years. The opposition candidate, Alassane Ouattara, and a number of countries, organisations and leaders worldwide claimed Ouattara had won the election. After months of attempted negotiation and sporadic violence, the crisis entered a decisive stage as Ouattara's forces began a military offensive in which they quickly gained control of most of the country and besieged key targets in Abidjan, the country's largest city. At the time, international organizations reported numerous human rights violations, and the UN undertook its own military action with the stated objective to protect itself and civilians.


Crisis política en Costa de Marfil de 2010-2011

La crisis política en Costa de Marfil se inició a raíz de los resultados electorales obtenidos en la segunda vuelta de los comicios presidenciales celebrados en el estado africano el 28 de noviembre de 2010, que daban como vencedor al candidato opositor Alassane Ouattara por un estrecho margen de votos. Sin embargo, la intervención del Consejo Constitucional y la lealtad de las fuerzas armadas al hasta entonces presidente, Laurent Gbagbo, le permitieron a éste perpetuarse en el poder, a pesar de la opinión desfavorable y de las presiones ejercidas por la comunidad internacional.


الأزمة العاجية 2010-2011

"الأزمة العاجية 2010 - 2011"'، هي أزمة سياسية في ساحل العاج بدأت بعد تولي لوران غباغبو الرئاسة عام 2000، وادعاؤه بالفوز في الانتخابات الرئاسية العاجية 2010، أول انتخابات تشهدها البلاد منذ عشر سنوات.


De World Series of Poker 2011 vormden de 42e jaarlijkse World Series of Poker (WSOP). In het kader hiervan werd er van 31 mei tot en met 19 juli 2011 in 58 toernooien gespeeld om de titels. Deze vonden allemaal plaats in het "Rio All-Suite Hotel & Casino" in Las Vegas. Het hoofdtoernooi was het "$10.000 No Limit Hold'em Championship", waarvan de winnaar zich een jaar lang de officieuze wereldkampioen poker mocht noemen. De ontknoping van het hoofdevenement vond voor het vierde achtereenvolgende jaar plaats in november (de "November Nine"). Toen schoven de negen laatst overgeblevenen van 6865 spelers opnieuw aan om het laatste toernooi af te maken. Hierbij werd Pius Heinz de eerste Duitse winnaar van het "Main Event" ooit.


Die World Series of Poker 2011 war die 42. Austragung der Poker-Weltmeisterschaft und fand ab dem 30. Mai 2011 im Rio All-Suite Hotel and Casino in Paradise statt. Sie endete mit dem Finaltisch des Main Events, der am 6. und 9. November 2011 gespielt wurde.


Le World Series of Poker 2011 sono state la quarantaduesima edizione della manifestazione. La prima fase si è svolta dal 31 maggio sino al 20 luglio presso il casinò Rio All Suite Hotel and Casino di Las Vegas; il tavolo finale del Main Event, con nove giocatori, si è disputato dal 6 all'8 novembre.


2011年世界撲克大賽是第42屆世界賽。世界賽是撲克界榮譽最高的賽事，繼續在拉斯維加斯的Rio All Suite Hotel and Casino舉行，從2011年5月31日至7月19日，共有59個項目(包括主賽)。決賽最終賽日連續第4年在11月9日舉行，賽事由11月6日開始，至11月8日剩三人。


A Série Mundial de Pôquer 2011 foi a 42ª edição da Série Mundial de Pôquer. Realizada no "Rio All-Suite Hotel & Casino" em Las Vegas, entre 31 de maio e 19 de julho de 2011. Foram disputados 58 torneios em diferentes modalidades de pôquer, dentre eles o evento principal que define o campeão da Série Mundial de Pôquer. A definição do campeão do evento principal, foi disputada entre os dias 5 e 7 de novembro, no evento denominado November Nine, onde sagrou-se campeão o jogador Pius Heinz.


Les "World Series of Poker" 2011 est la des "World Series of Poker" qui se déroule en 2011.


The 2011 World Series of Poker was the 42nd annual World Series of Poker (WSOP). The WSOP is the most prestigious poker tournament in the world with the winner of the Main Event considered to be the World Champion. It was held at the Rio All Suite Hotel and Casino in Las Vegas, Nevada between May 31 – July 19, 2011. There were 59 bracelet events, beginning with the WSOP National Circuit Championship and culminating in the $10,000 No Limit Hold'em Championship (also known as the "Main Event"). The November Nine concept returned for a fourth consecutive year, with the Main Event finalists returning on November 6, playing down to three that evening and then adjourning until November 8.


De Grand Prix Formule 1 van Groot-Brittannië 2011 werd gehouden op 10 juli 2011 op Silverstone. Het was de negende race uit het kampioenschap.


2011年イギリスグランプリ

2011年イギリスグランプリは、2011年のF1世界選手権第9戦として、2011年7月10日にシルバーストン・サーキットで開催された。正式名称は2011 FORMULA 1 Santander British Grand Prix。


Storbritanniens Grand Prix , officiellt "2011 Santander British Grand Prix", var en Formel 1-tävling som hölls den 10 juli 2011 på Silverstone Circuit i Silverstone, Storbritannien. Det var den nionde tävlingen av Formel 1-säsongen och kördes över 52 varv. Vinnare av loppet blev Fernando Alonso för Ferrari, tvåa blev Sebastian Vettel för Red Bull och trea blev Mark Webber, även han för Red Bull.


Der Große Preis von Großbritannien 2011 fand am 10. Juli auf dem Silverstone Circuit in Silverstone statt und war das neunte Rennen der Formel-1-Weltmeisterschaft 2011.


Гран-при Великобритании 2011 года

Гран-при Великобритании 2011 года (официально Formula 1 Santander British Grand Prix 2011) — автогонка чемпионата мира «Формулы-1», которая прошла 10 июля 2011 года на Трассе Сильверстоун, Нортгемптоншир, Великобритания. Она стала девятой гонкой сезона 2011 Формулы-1.


Britannian Grand Prix 2011 (virallisesti 2011 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2011 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 10. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa. Kilpailu oli Daniel Ricciardon debyytti F1-sarjassa. Hän ajoi Hispania -tallissa.


2011 Голяма награда на Великобритания

2011 Голяма награда на Великобритания е 62-рото за Голямата награда на Великобритания и девети кръг от сезон 2011 във Формула 1, провежда се на 10 юли 2011 година на пистата Силвърстоун близо до град Силвърстоун, Великобритания.


Il Gran Premio di Gran Bretagna 2011 si è corso domenica 10 luglio 2011 sul Circuito di Silverstone ed è stata la nona prova della stagione del Campionato Mondiale di Formula 1. La gara è stata vinta dallo spagnolo Fernando Alonso su Ferrari, al suo ventisettesimo successo nel mondiale. Alonso ha preceduto sul traguardo le Red Bull Racing-Renault del tedesco Sebastian Vettel e dell'australiano Mark Webber.


Формула-1 — Гран-прі Великої Британії 2011

Гран-прі Великої Британії 2011 (офіційно Formula 1 Santander British Grand Prix 2011) — автогонка чемпіонату світу «Формули-1», яка пройшла 10 липня 2011 року на міській трасі Сільверстоун у Великій Британії. Це була дев'ята гонка сезону 2011 Формули-1.


O Grande Prêmio da Grã-Bretanha de 2011 de Fórmula 1, chamado erroneamente de Grande Prêmio da Inglaterra de 2011 foi a oitava etapa da temporada de Fórmula 1 de 2011. O treino classificatório foi realizado no dia 9 de julho e contou com chuva em sua parte final. A "pole position" ficou com o australiano Mark Webber da equipe Red Bull Racing-Renault. A corrida foi realizada no dia seguinte e contou com pista molhada nas primeiras voltas, entretanto, ao longo da prova, não houve chuva, consequentemente a pista tornou-se cada vez mais seca. Após uma hora e quarenta e um minutos a bandeira quadriculada foi agitada para o espanhol Fernando Alonso cruzar a linha de chegada em primeiro lugar, sendo seguido pelos dois pilotos da Red Bull Racing, Sebastian Vettel e Mark Webber, respectivamente.


El Gran Premi de Gran Bretanya de Fórmula 1 de la temporada 2011 s'ha disputat al Circuit de Silverstone, del 8 al 10 de juliol del 2011.


Storbritannias Grand Prix 2011 var et Formel 1-løp som ble arrangert 10. juli 2011 på Silverstone Circuit i Northamptonshire og Buckinghamshire, England. Det var det niende løpet i 2011-sesongen, og ble vunnet av Fernando Alonso i Ferrari. Til dette løpet ble det innført et forbud mot «off-throttle blown diffusers», det vil si praksisen med å tvinge motoren til å fortsette å produsere eksosgasser for å generere marktrykk selv om førerne ikke bruker gasspedalen.


Die 2011 Formule Een Britse Grand Prix is op 10 Julie 2011 op die Silverstone-renbaan in Silverstone, Brittanje gehou. Dit was die negende wedren van die kampioenskapseisoen en is deur Fernando Alonso in sy Ferrari gewen.


Grand Prix British 2011 ialah sebuah perlumbaan bermotor Formula Satu yang diadakan di Litar Silverstone di Northamptonshire dan Buckinghamshire, England, pada 10 Julai 2011, dan dimenangi oleh Fernando Alonso. Perubahan pada litar itu bermaksud perlumbaan ini sebelum ini dikelaskan sebagai diadakan di Northamptonshire, tetapi pemindahan garisan mula/penamat bererti perlumbaan ini secara rasminya terletak di Buckinghamshire. Ia merupakan perlumbaan kesembilan musim 2011, dan menyaksikan bermulanya larangan peresap tiupan luar pendikit, iaitu amalan memaksa enjin untuk terus mengeluarkan gas ekzos untuk menjana daya turun ketika pemandu tidak menggunakan pendikit.