Алжирська експедиція (1541)

Алжирська експедиція 1541 року — невдала спроба захоплення військом короля Іспанії та імператора Священної Римської імперії Карла V міста Алжир, оплоту Османської імперії в Магрибі, на північному узбережжі Африки. Несприятливі погодні умови та недоліки планування і підготовки операції призвели до провалу експедиції.


阿爾及爾遠征 (1541年)

1541年阿爾及爾遠征，是神聖羅馬帝國皇帝查理五世領導艦隊嘗試進攻奧斯曼帝國在北非的據點阿爾及利亞的戰役，但因風暴等原因戰役失敗。


Es coneix com la Jornada d'Alger a l'expedició efectuada per l'Emperador Carles V per prendre Alger a Khair ed-Din Barba-rossa.


Cezayir Deniz Seferi, (1541) yılında Kutsal Roma Cermen İmparatoru V. Karl'ın Osmanlı İmparatorluğu denetimindeki Cezayir'i ele geçirmek için düzenlediği başarısız askeri sefer ve kuşatma.


L’expédition d'Alger est menée par Charles Quint entre le et le .


The 1541 Algiers expedition occurred when Charles V of the Holy Roman Empire attempted to lead an amphibious attack against the Ottoman Empire's stronghold of Algiers, in modern Algeria. Inadequate planning, particularly against unfavourable weather, led to the failure of the expedition.


Se conoce como la Jornada de Argel a la expedición efectuada por el rey Carlos I de España en 1541 para arrebatar Argel al almirante otomano Barbarroja que terminó en una derrota española. La poca planificación y el clima desfavorable llevó al fracaso de la expedición.


معركة الجزائر (أكتوبر 1541)

معركة الجزائر (أكتوبر 1541) (معركة باب الواد، معركة الجزائر الكبرى) في السادس عشر من أكتوبر عام 1541 أقلع الاسطول الصليبي باتجاه مدينة الجزائر وكانت أخبار الأسطول تصل للجزائريين من حين لآخر وفي يوم الأربعاء التاسع عشر ظهر الأسطول في مياه الجزائر فتعجب الجزائريون لكثرة سفنه، أرسل حسن آغا الطوشي (حاكم الجزائر بالنيابة عن الوالي خير الدين بربروس) فرساناً إلى جبل أبي زريعة ليتحققوا من الأسطول فلم يرجعوا بشيء، في الثالث والعشرين بدأ الصليبيون ينزلون في الحامة شرقي مدينة الجزائر، قاومهم الجزائريون لكن الأسطول قصفهم بالمدفعية وأبعدهم. في اليوم الذي أتم فيه العدو حصار الجزائر خرج الجزائريون بزعامة أحمد باشا فهجموا على المعسكر الذي أقامه العدو وقتلوا منهم أكثر من ثلاثة آلاف ونتهت المعركة بانتصار الشعب الجزائري.


Чемпионат мира по волейболу среди женских молодёжных команд 2011

Финальный турнир XVI женского молодёжного чемпионата мира по волейболу проходил с 22 по 31 июля 2011 года в трёх городах Перу (Лиме, Трухильо и Кальяо) с участием 16 команд, составленных из игроков не старше 1992 года рождения. Победителем турнира стала сборная Италии.


Campionato mondiale di pallavolo femminile Under-20 2011

Il campionato mondiale di pallavolo femminile Under-20 2011 si è svolto dal 22 al 31 luglio 2011 a Lima e Trujillo, in Perù. Al torneo hanno partecipato 16 squadre nazionali juniores e la vittoria finale è andata per la prima volta all'Italia.


Mistrzostwa Świata Juniorek w Piłce Siatkowej 2011

Mistrzostwa Świata Juniorek odbyły się w dniach 22 lipca - 31 lipca 2011 w dwóch peruwiańskich miejscowościach - Lima i Trujillo. W pierwszej rundzie 16 zespołów zostało podzielonych na cztery grupy. Dwie pierwsze reprezentacje z każdej z grup awansują do drugiej rundy i będą walczyć o miejsca 1-8 w grupach E i F, drużyny z miejsc trzecich i czwartych utworzą grupy G i H i będą rywalizować o miejsca 9-16.


2011 FIVB Volleyball Women's U20 World Championship

The 2011 FIVB Women's Junior Volleyball World Championship was held in Lima and Trujillo, Peru from July 22 to 31, 2011.


Campeonato Mundial de Voleibol Femenino Sub-20 de 2011

El XVI Campeonato Mundial de Voleibol Femenino Sub-20 se celebró en el Perú del 22 al 31 de julio de 2011. Fue organizado por la Federación Internacional de Voleibol (FIVB) y la Federación Peruana de Voleibol. El campeonato se jugó en las subsedes de Lima, Trujillo y Callao, entre las selecciones nacionales femeninas sub-20.


Суперкубок Франции по футболу 2011

Суперкубок Франции по футболу 2011 года () — 16-й розыгрыш Суперкубка Франции, ежегодного футбольного матча, в котором встречаются чемпион Лиги 1 и обладатель Кубка Франции предыдущего сезона. Матч состоялся 27 июля 2011 года на стадионе «Ибн Баттута» в Танжере, Марокко. В третий раз подряд Суперкубок разыгрывался за пределами Франции.


La Supercoppa di Francia 2011 (ufficialmente Trophée des champions 2011) è stata la trentacinquesima edizione della Supercoppa di Francia, la sedicesima organizzata dalla Ligue de Football Professionnel.


L'édition 2011 du Trophée des champions est la du Trophée des champions et se déroule le au Stade de Tanger au Maroc. Il s'agit de la troisième édition disputée hors de France après celles de 2009 au Canada et 2010 en Tunisie.


The 2011 Trophée des champions () was the 16th edition of the French supercup. The match was to be contested by the winners of Ligue 1 the previous season, Lille, and the defending Coupe de France champions. However, due to Lille also winning the Coupe de France the previous season, the club faced the runners-up of the previous league campaign Marseille. The match was played, for the third consecutive season, on international soil at the Stade de Tanger in Tanger, Morocco. Like the previous two seasons, the idea was to promote French football abroad, but this time more specifically in Africa and the Arab world. The match was televised live on Canal+ in France and throughout 77 countries in the world, a new record for country viewership. On 21 July 2011, it was confirmed by the Ligue de Football Professionnel that Bouchaïb El Ahrach would officiate the match.


El Trophée des Champions 2011 o Supercopa de Francia de 2011, se disputó el 27 de julio de 2011 entre el ganador de la Ligue 1 de la temporada anterior 2010/2011, el Lille OSC, y el subcampeón de la misma competición, el Olympique de Marseille. Por tercera vez consecutiva, la competición se disputó fuera de Francia, en el Grande Stade de Tánger, en Marruecos. El Marsella, de Didier Deschamps, ganó su segundo trofeo consecutivo tras vencer al Lille por 5-4 en un partido intenso donde se marcaron tres goles en los últimos cinco minutos.


Trophée des champions 2011 byl zápas Trophée des champions, tedy francouzského fotbalového Superpoháru. Střetly se v něm týmy Lille OSC jakožto vítěz Ligue 1 i francouzského fotbalového poháru (Coupe de France) ze sezóny 2010/11, a celek Olympique de Marseille, který skončil ve stejné sezóně na konečné 2. příčce Ligue 1.


Чемпионат России по фигурному катанию на коньках 2012 — соревнование по фигурному катанию среди российских фигуристов сезона 2011/2012 года, организуемое Федерацией фигурного катания на коньках России.


The 2012 Russian Figure Skating Championships () was held from December 25–29, 2011 in Saransk. Skaters competed in the disciplines of men's singles, ladies' singles, pair skating, and ice dancing.


Electronic Entertainment Expo 2011 (сокр. E3 2011) — 17-я международная выставка компьютерных игр Electronic Entertainment Expo (E3). E3 является ежегодной торговой выставкой в индустрии компьютерных игр, которая проводится организацией Entertainment Software Association (ESA). Е3 2011 проходила с 7 по включительно в Los Angeles Convention Center. E3 используется многими разработчиками компьютерных игр для презентации своих будущих игр и игрового аппаратного обеспечения. E3 2011 активно освещалась и транслировалась американским телеканалом .


Electronic Entertainment Expo 2011 (lyhyesti E3 2011) oli Electronic Entertainment Expon 17. järjestämä messu. Messut pidettiin Los Angelesissä Conference Centerissä 7–9. kesäkuuta 2011. E3 2011 -messuilla kohokohdiksi muodostuivat Sonyn esittelemä PlayStation Vita -käsikonsoli, Nintendon julkistama Wii U -pelikonsoli ja Microsoftin esittelemä "Halo 4". Tapahtumaa näytettiin myös televisiossa G4-televisiokanavalla.


L'Electronic Entertainment Expo 2011, meglio noto come E3 2011 è stato il diciassettesimo Electronic Entertainment Expo.


La Electronic Entertainment Expo 2011, comunament conegut com a E3 2011, va ser la 17ª celebració de la Electronic Entertainment Expo. L'esdeveniment va tenir lloc a Los Angeles Convention Center a Los Angeles, Califòrnia. Va començar el 7 de juny de 2011 i va finalitzar el 9 de juny de 2011, amb 46.800 assistents totals. E3 2011 es va emetre a la canal G4.


Electronic Entertainment Expo 2011, også kjent som E3 2011, er den femtende Electronic Entertainment Expo. E3 er en årlig varemesse for videospillindustrien arrangert av Entertainment Software Association (ESA). E3 blir av mange spillutviklere brukt til å presentere kommende spill og spillrelatert maskinvare.


L’, communément appelé E 2011, est la de l', un salon consacré exclusivement aux jeux vidéo organisé par l'. L'événement s'est déroulé du 6 au au Los Angeles Convention Center à Los Angeles.


The Electronic Entertainment Expo 2011 (E3 2011) was the 17th E3 held. The event took place at the Los Angeles Convention Center in Los Angeles, California. It began on June 7, 2011, and ended on June 9, 2011, with 46,800 total attendees. E3 2011 was broadcast on the G4 channel.


La Electronic Entertainment Expo 2011, o simplemente E3 2011, es la decimoséptima edición de la Electronic Entertainment Expo, una exposición anual de videojuegos presentada por la Entertainment Software Association (ESA) usada por muchas empresas para presentar sus videojuegos y/o hardware. El evento se llevó a cabo del 7 al 9 de junio de 2011, en el Centro de Convenciones de Los Ángeles.


Изюм-Барвенковская наступательная операция — военная операция Красной Армии против немецких войск во время Великой Отечественной войны. Проводилась с 17 по 27 июля 1943 года войсками Юго-Западного фронта с целью сковывания донбасской группировки противника и недопущения переброски его войск в район Курской битвы.


Ізюм-Барвінківська операція

Ізюм-Барвінківська операція — наступальна операція військ Південно-Західного фронту під час Другої світової війни, проведена 17—27 липня 1943 року з метою паралізувати, а за сприятливих умов розгромити угрупування противника у Донбасі й не допустити перекидання його сил в район Курського виступу, де розвернулася Курська битва.


The Izyum–Barvenkovo offensive (17 July 1943 – 27 July 1943) was a Soviet offensive operation of the Southwestern Front against part of German Army Group South during the World War II. The aim of the operation was to tie down German reserves during the Battle of Kursk and overrun the German forces located in Donbass. Soviet troops managed to cross the Seversky Donets river and seize the bridgehead, but the German counterattacks stopped the further advance.


Битва за Нджамену (2008)

Битва за Нджамену началась 2 февраля 2008 года, когда чадские повстанческие силы после трехдневного продвижения через страну вошли в Нджамену, столицу Чада. Повстанцы изначально были успешны, взяв большую часть города и напав на защищённый президентский дворец. Однако им не удалось захватить дворец и после двух дней боев они отступили за пределы города.


Batalha de Jamena teve inicio em 2 de fevereiro de 2008, quando as forças rebeldes chadianas que se opunham ao presidente do Chade, Idriss Déby, entraram em Jamena, capital do Chade, após um avanço de três dias pelo país. Os rebeldes foram inicialmente bem sucedidos, tomando uma grande parte da cidade e atacando o palácio presidencial fortemente defendido. Porém não conseguiriam capturar o palácio e, depois de dois dias de combates, retiraram-se da cidade. Cerca de dois dias depois, recuaram para o leste.


La bataille de N'Djaména est une bataille qui eut lieu du 2 au 4 février 2008 à N'Djaména, durant la guerre civile tchadienne.


Bitwa pod Ndżameną (2008) – starcie, które miało miejsce 2 lutego 2008 roku, gdy siły rebeliantów przeciwne rządom prezydenta Idriss Déby zaatakowały Ndżamenę, stolicę Czadu. Kolumna rebeliantów, która wyruszyła z baz we wschodniej części kraju w kierunku stolicy, liczyła ok. 300 pojazdów i 2-3 tys. bojowników. Rebelianci wtargnęli do miasta od południa i wschodu, zajmując jego dużą część. Zaatakowany został silnie broniony Pałac Prezydencki. Nie został on jednak zdobyty, a w dwa dni później wojska rządowe wyparły rebeliantów z Ndżameny, zmuszając ich do taktycznego odwrotu w kierunku wschodnim.


The Battle of N'Djamena began on February 2, 2008 when Chadian rebel forces opposed to Chadian President Idriss Déby entered N'Djamena, the capital of Chad, after a three-day advance through the country. The rebels were initially successful, taking a large part of the city and attacking the heavily defended presidential palace. They did not capture the palace, and after two days of fighting they withdrew to outside the city. Around two days later they retreated east.


La Batalla de Yamena comenzó el 2 de febrero de 2008, cuando la oposición contra el entonces presidente desde 1990 Idriss Déby entró en la capital de Chad Yamena, tras avanzar cientos de kilómetros a través del país centroafricano. Se enmarca dentro de la Guerra Civil de Chad que dura desde el 2006.


Третья ойратско-маньчжурская война

Третья ойратско-маньчжурская война (1755—1759) — война между ойратским Джунгарским ханством и маньчжурской империей Цин за гегемонию в степях Восточной Азии.


准噶尔滅族被認為是清王朝实施的针对蒙古族分支准噶尔部的大规模種族滅絕。1755年，由于阿睦尔撒纳叛清，乾隆帝对准噶尔部征服。征服行为在臣服于清朝的回部（维吾尔族先民）属臣的协助下，由清军满族将领实施。据学者估计，在1755-1757年清军征服期间，50萬到80萬人，约80%的准噶尔人死亡（其中一部分死於天花）。


Le génocide des Dzoungars est l'extermination de masse du peuple mongol et bouddhiste des Dzoungars par la dynastie Qing, qui règne alors sur la Chine. L'empereur Qianlong ordonne le génocide à la suite de la rébellion de 1755 du chef Dzoungar Amursana contre la domination Qing, alors que ce dernier avait aidé les Quing à conquérir le khanat dzoungar. Le génocide est perpétré par les généraux de l'armée Qing envoyé écraser la révolte des Dzoungars, avec l'aide de leurs alliés ouïghours, des vassaux des Dzoungars entré en révolte contre leurs maîtres.


The Dzungar genocide () was the mass extermination of the Mongol Dzungar people, at the hands of the Qing dynasty. The Qianlong Emperor ordered the genocide due to the rebellion in 1755 by Dzungar leader Amursana against Qing rule, after the dynasty first conquered the Dzungar Khanate with Amursana's support. The genocide was perpetrated by Manchu generals of the Qing army sent to crush the Dzungars, supported by Uyghur allies and vassals due to the Uyghur revolt against Dzungar rule.


El genocidio zúngaro fue el exterminio masivo de los zúngaros, un pueblo mongol y budista, a veces transcrito como "dzúngaro" o "júngaro", cometido por la dinastía manchú Qing de China. El emperador Qianlong ordenó el genocidio debido a la rebelión en 1755 por el líder zúngaro Amursana contra el dominio Qing, después de que la dinastía conquistara el kanato zúngaro con el apoyo de Amursana. El genocidio fue perpetrado por generales manchúes del ejército Qing que se mandaron para aplastar a los zúngaros y que estuvieron respaldados por aliados y vasallos, como el líder uigur Joja Emin, debido a que los uigures se sublevaron contra el dominio zúngaro.


Genosida Dzungar () adalah pemusnahan massal suku Dzungar oleh Dinasti Qing. Kaisar Qianlong memerintahkan genosida ini untuk menghukum pemimpin Dzungar Amursana karena telah memberontak melawan Qing setelah Dinasti Qing berhasil menaklukkan Kekhanan Dzungar dengan bantuan Amursana. Genosida ini dilancarkan oleh tentara Qing yang dikirim untuk menghancurkan Dzungar. Suku Uyghur dari Turfan seperti Emin Khoja yang merupakan vassal dan sekutu Qing membantu memberikan persediaan kepada tentara Qing dan turut serta dalam pembantaian Dzungar. Setelah menghabisi penduduk asli Dzungaria, pemerintah Qing mengirim orang-orang Han, Hui, Uyghur, dan Xibe untuk menetap di Dzungaria. Dzungar sendiri merupakan konfederasi beberapa suku Oirat yang tiba-tiba muncul pada awal abad ke-17. Kekhanan Dzungar adalah kekaisaran nomadik besar terakhir di Asia.


Сражение под Ставучанами


Битва під Ставчанами

Битва під Ставчанами, або битва під Ставучанами (чи Ставучанська битва) — збройна сутичка російсько-турецької війни 1735—1739 років, яка завершилась перемогою російської армії та взяттям Хотина.


The Battle of Stavuchany was a battle between the Russian and Ottoman armies, which took place on August 17(28) of 1739 during the Russo-Turkish War of 1735-1739.


Демянская наступательная операция (1943)

Демянская наступательная операция (15—28 февраля 1943 года) — наступательная операция советских войск Северо-Западного фронта и Особой группы генерал-полковника М. С. Хозина против 16-й немецкой армии группы армий «Север» в ходе Великой Отечественной войны.


Дем'янська операція (1943)

Дем'янська операція (1943) або Третя Дем'янська операція — наступальна операція радянських військ Північно-Західного фронту та особливої групи генерала Хозіна, яка була основною частиною стратегічного задуму операції «Полярна Зірка» і була скоординована з діями Ленінградського і Волховського фронтів, проведена з 15 по 28 лютого 1943 з метою ліквідації Дем'янського плацдарму противника. Наприкінці січня 1943 року Ставка ВГК поставила Північно-Західному фронту (27-ма, 11-та, 34-та, 53-тя, 1-ша ударна армії, 6-та повітряна армія, Маршал Радянського Союзу С. К. Тимошенко) задачу ударами з півночі і півдня перерізати, так званий рамушевський коридор, розгромити війська німецької 16-ї А (15 дивізій), що обороняли Дем'янський плацдарм, і надалі наступати на Псков, Нарву.


The Battle of Demyansk was part of the Soviet offensive Operation Polar Star against Axis forces which took place in Demyansk from 15 to 28 February 1943. The Northwestern Front and Mikhail Khozin Special Group engaged the 16th Army of Army Group North in an operation for control of Demyansk and to destroy Axis forces in the region.


Вторжение в Валь-д’Аран

Вторжение в Валь-д’Аран, известное также под кодовым названием "Operación Reconquista de España" (), является военной операцией . На тот момент это была крупнейшая структура, объединявшая коммунистов, социалистов, республиканцев, анархистов и многих других испанцев в борьбе с франкизмом.


La Invasió de la Vall d'Aran del 1944 fou un intent del Partit Comunista d'Espanya d'establir un govern espanyol de la Unió Nacional Espanyola (UNE) a la Vall d'Aran mitjançant un atac dels maquis espanyols que estaven col·laborant amb la resistència francesa, i aprofitant que els feixistes estaven en retirada a tot Europa per la pressió dels Aliats durant la Segona Guerra Mundial, i anomenat en clau "Operació Reconquesta d'Espanya".


Aran Vadisi Operasyonu, İspanya İç Savaşı ile iktidarı ele geçirip diktatör olan Franco'nun İspanyol Milli Birlik Partisine (UNE) karşı İspanya Komünist Partisi'nin Ekim 1944 tarihinde bir halk ayaklanması gerçekleşmesi için iç savaşı sonrasında sürgüne gidip daha sonra Fransız Partizanları ile birlikte Nazilere karşı savaşan birlikler ile Fransa-İspanya sınırında bulunan Aran Vadisinde yaptığı operasyonudur.


L'Invasion du Val d'Aran, connue sous le nom de code "" (« Opération Reconquête de l'Espagne »), est une opération militaire lancée en octobre 1944 par la (UNE). Selon l'historienne Geneviève Dreyfus-Armand, la UNE est alors une .


The Invasion of Val d'Aran, known under the code name "Operación Reconquista de España" ("Operation Reconquest of Spain"), was a military operation launched in October 1944 by the Unión Nacional Española (antifrancoist) () (UNE). In October 1944, with the Spanish Civil War over and the Axis powers in World War II in retreat, guerrilla fighters loyal to the Republic tried to conquer Val d'Aran in Catalonia and establish a provisional Republican government presided over by Juan Negrín in order to later defeat the dictatorship of Francisco Franco. However, the Francoist army was able to repel the invasion.


La invasión del Valle de Arán, denominada en clave Operación Reconquista de España, fue un intento de la Unión Nacional Española (UNE), promovida por el Partido Comunista de España, de provocar en octubre de 1944 un levantamiento popular contra la dictadura de Francisco Franco, mediante un ataque de un grupo de guerrilleros españoles, agrupación bautizada con el nombre «Reconquista de España», que colaboraban en el exilio con la Resistencia francesa, sobre el Valle de Arán como objetivo principal.


Дженгелийцы (от , "дженгель" — лес) — участники партизанского движения против Каджарской династии в Гиляне (Персия) с 1912 по 1921 год.


Дженгелійці ( «ліс») — учасники партизанського руху проти шахської влади та іноземного гніту в іранській провінції Гілян у 1912-20 рр. Їхні загони складалися із селян, міської бідноти та частково дрібної буржуазії. У 1914-18 рр. на чолі руху стояла панісламістська буржуазно-націоналістична організація «Єднання ісламу». В 1920-21 рр. виступали єдиним фронтом із комуністами. Згодом керівники дженгелійців розірвали союз із ними і організували вбивства низки комуністів. Це допомогло шахському уряду та британським імперіалістам придушити дженгелійський рух у Гіляні.


جنبش جنگل یا نهضت جنگل یا قیام جنگل (۱۲۹۳ - ۱۳۰۰ هجری شمسی)، جنبشی سیاسی همراه با مبارزهٔ مسلحانه در ایران بود که در پی انقلاب مشروطه، به رهبری میرزا کوچک‌خان جنگلی در پاسخ به زوال سیاسی به وجود آمده از پیدایش جنگ جهانی اول و اشغال ایران به دست نیروهای روس، انگلیسی و عثمانی شکل گرفت و به مبارزهٔ مسلحانه ضد ارتش خارجی داخل خاک ایران و بریگاد قزاق، که زیر دست افسران روسی تعلیم و تربیت شده بودند، پرداخت. آنچه روشن است تعداد زیادی از انقلابی‌های جنگل در درگیری‌های مسلحانه با لشگرهای انگلیس، روسیه و ارتش سلطنتی قاجار کشته شدند.


Le Mouvement constitutionnaliste du Gilân ou Guilan (aussi appelé "mouvement Jangal" : « mouvement de la forêt ») était une rébellion contre la monarchie des Qadjars en Iran qui a eu lieu entre 1914 et 1921. On considère ce mouvement comme une extension de la révolution constitutionnelle persane.


Dżangalije (z perskiego "partyzantka leśna", "Ludzie z Lasu") – ruch partyzancki w regionie Gilanu, początkowo łączący hasła socjalistyczne i komunistyczne z islamskimi; z czasem uległ radykalizacji i w bliskiej współpracy z komunistami rosyjskimi utworzył Radziecką Republikę Iranu (Republikę Gilańską), która istniała od czerwca 1920 do lutego roku następnego.


The Jangal (Jungle) Movement, in Gilan, was a rebellion against the monarchist rule of the Qajar central government of Iran. It lasted from 1915 to 1921.


حركة جانجل في جيلان

تعد حركة جانجال (الغابة) , التي ظهرت بـ جيلان، تمردًا موجهًا ضد الحكم الملكي لحكومة قاجار المركزية بـ إيران. واستمرت هذه الحركة من 1914 حتى 1921.


Ростово-Новочеркасская операция

Ростово-Новочеркасская операция (6 — 10 января 1920) — наступательная операция Южного (ком. А. И. Егоров, члены РВС — И. В. Сталин и М. М. Лашевич) и Юго-Восточного (ком. В. И. Шорин, члены РВС — С. И. Гусев и И. Т. Смилга) фронта РККА против белогвардейских войск (ком. А. И. Деникин) во время Гражданской войны на Дону.


Operacja rostowsko-nowoczerkaska – działania bojowe wojsk Frontu Południowego oraz Frontu Południowo-Wschodniego Armii Czerwonej przeciwko Siłom Zbrojnym Południa Rosji, w styczniu 1920 r. Ich celem było zmuszenie białych do opuszczenia Rostowa nad Donem i Nowoczerkaska, a w dalszej perspektywie całkowite rozbicie białej armii gen. Antona Denikina.


The Rostov-Novocherkassk operation (January 6-10, 1920) was an offensive operation on the Don River of the Southern and the South-Eastern Front the Red Army against the White Guard troops during the Russian Civil War.


Москва 1935 (шахматный турнир)

Москва 1935 — 2-й московский международный шахматный турнир проходивший с 15 февраля по 15 марта.


Il torneo di Mosca 1935 è stato il secondo torneo internazionale di scacchi svoltosi in Unione Sovietica, dopo quello di Mosca 1925. Si svolse a Mosca dal 15 febbraio 1935 al 15 marzo 1935. Il torneo fu vinto a pari punti, con 13/19, da Salo Flohr e Mikhail Botvinnik.


Москва 1935 — 2-й московський міжнародний шаховий турнір, що проходив від 15 лютого до 15 березня 1935 року.


O Torneio de xadrez de Moscou de 1935 foi a segunda competição internacional de xadrez organizada na cidade de Moscou na então União Soviética entre 15 de fevereiro e 15 de de março. Botvinnik venceu a competição recebendo 5000 rublos como prêmio além de um carro como prêmio extra, uma enorme gratificação para a época. A então campeã mundial Vera Menchik participou do evento entretanto terminou na última colocação.


Moscow 1935 was the second international chess tournament held in Moscow, taking place from 15 February to 15 March 1935. Salo Flohr and future world champion Mikhail Botvinnik tied for first, followed by former world champions Emanuel Lasker and José Raúl Capablanca.


Одесская операция (1920)

Одесская операция (11 января—8 февраля 1920) — наступательная операция Юго-Западного фронта (ком. А. И. Егоров) РККА против Войск Новороссийской области ВСЮР (ком. Н. Н. Шиллинг) во время Гражданской войны в России.


Operacja odeska – działania Armii Czerwonej przeciwko Siłom Zbrojnym Południa Rosji prowadzone w styczniu 1920 r. w celu rozbicia sił białych pozostających na Ukrainie Prawobrzeżnej, w regionach odeskim i mikołajowskim. Szczególne znaczenie miało zajęcie Odessy, największego miasta i portu na północnym wybrzeżu Morza Czarnego. Operacja, w której brały udział 12 i 14 Armia, zakończyła się całkowitym zwycięstwem czerwonych. Biały garnizon Odessy ewakuował się na brytyjskich okrętach na kontrolowany jeszcze przez Siły Zbrojne Południa Rosji Krym, natomiast grupa wojsk pod dowództwem gen. Nikołaja Bredowa odeszła nad granicę polską i po jej przekroczeniu została internowana.


The Odessa operation (January 11-February 8, 1920) is an offensive operation during the Russian Civil War of the South Western Front of the Red Army against the Novorossiysk Oblast Army Group of the White Armed Forces of South Russia.


Дарданелльская операция (1807)

Дарданелльская операция 1807 года — неудачная попытка Королевского флота нейтрализовать оттоманский флот в ходе англо-турецкой войны 1807—1809 годов, части Наполеоновских войн.


L'operazione Dardanelli fu un tentativo senza successo, messo in atto dalla Royal Navy, di imporre le proprie richieste all'Impero ottomano da parte del Regno Unito nel corso della guerra anglo-turca (1807-1809).


Дарданельська операція (1807)

Дарданельська операція — відбулась в ході британо-османської війни 1807–1809 років, що у свою чергу була частиною Наполеонівських війн. У час війн третьої коаліції літом 1806 Османська імперія перейшла на сторону Наполеона І і закрила прохід через протоки Босфор, Дарданелли для кораблів країн коаліції, крім Французької імперії. Олександр I боявся просування військ Наполеона І через Східну Пруссію, Варшавське герцогство, зосередивши там війська. Війна з Османською імперією вимагала ослабити це угрупування і він попросив допомоги у короля Георга III.


عملیات داردانل

عملیات داردانل (Dardanelles Operation 1807) تلاش ناموفق نیروی دریایی سلطنتی بریتانیا برای تحمیل خواسته‌های انگلیس به امپراتوری عثمانی به عنوان بخشی از جنگ انگلستان و عثمانی (۱۸۰۹-۱۸۰۷) بود.


The Dardanelles operation was a failed assault by the British Royal Navy against the coastal fortifications of Constantinople. The operation was part of the Anglo-Turkish War.


Протесты в Камбодже 2013—2014

Протесты в Камбодже 2013—2014 ( — "Антиправительственные демонстрации") — массовые антиправительственные выступления в Камбодже с июля 2013 по июль 2014 года. Были спровоцированы подозрениями в фальсификации итогов парламентских выборов, низкой заработной платой рабочих-текстильщиков, авторитаризмом, коррупцией и провьетнамской ориентацией властей. Подавлены правительственными силами, однако оппозиция добилась некоторых парламентских уступок.


2013年－2014年柬埔寨示威

柬埔寨自2013年7月起發生反政府示威（）。由於關於2013年柬埔寨大選選舉舞弊行為的指控廣為流傳，群眾在金邊示威，反對由首相洪森領導的政府。增加最低工資至每月160美元的訴求和不滿越南在柬埔寨發揮影響的情緒亦是示威的成因。主要反對黨在大選結束後拒絕參加國會，而在2013年12月，當地常有大型示威。政府在2014年1月鎮壓示威，成功在示威陣地展開清場行動，但引致4人死亡。


Des manifestations anti-gouvernementales (khmer : បាតុកម្មប្រឆាំងរាជរដ្ឋាភិបាល) ont eu lieu au Cambodge entre et .


Anti-government protests () were ongoing in Cambodia from July 2013 to July 2014. Popular demonstrations in Phnom Penh have taken place against the government of Prime Minister Hun Sen, triggered by widespread allegations of electoral fraud during the Cambodian general election of 2013. Demands to raise the minimum wage to $160 a month and resentment at Vietnamese influence in Cambodia have also contributed to the protests. The main opposition party refused to participate in parliament after the elections, and major demonstrations took place throughout December 2013. A government crackdown in January 2014 led to the deaths of 4 people and the clearing of the main protest camp.


La crisis de Camboya de 2013 a 2014 conocidas localmente como las Protestas Contra el Gobierno (en jemer: បាតុកម្ម ប្រឆាំង រាជរដ្ឋាភិបាល) se inició como una serie de manifestaciones masivas (las primeras en la historia del país desde la restauración monárquica en 1993) entre julio de 2013 y julio del 2014. El motivo de dichas protestas fue la estrecha victoria electoral del Partido Popular, del Primer ministro Hun Sen, que gobernaba la nación asiática desde 1998. El gobierno camboyano se encontraba envuelto en acusaciones de fraude electoral masivo, autoritarismo y corrupción política, sumado a un empeoramiento reciente de la situación económica por la Gran Recesión de 2008 y la dependencia política del país de Vietnam, lo que provocaba en la población la creencia generalizada de que la administración de Hun Sen era en realidad un gobierno títere del país limítrofe. Los objetivos de los manifestantes eran la dimisión del gobierno, el aumento del salario mínimo a 160$ al mes, y el fin de la presencia vietnamita en el país.


Битва при Тукумане

Битва при Тукумане — одна из битв Войны за независимость Аргентины. Произошла 24 и 25 сентября 1812 года недалеко от аргентинского города Сан-Мигель-де-Тукуман, во время Войны за независимость Аргентины. Армия Объединённых провинций, под командованием генерала Мануэля Бельграно, разгромила войска под командованием генерала Хуан Пио де Тристана, который имел преимущество два к одному в численности солдат, остановила роялистское наступление на северо-западе Аргентины. Вместе с битвой при Сальта, 20 февраля 1813 года, победа при Тукумане позволила аргентинским войскам защитить свои границы.


La battaglia di Tucumán, combattuta il 24 e 25 settembre 1812 nell'ambito delle guerre d'indipendenza ispanoamericana, fu uno scontro armato tra le truppe realiste fedeli al Viceré del Perù José Fernando de Abascal y Sousa, comandate da Pío de Tristán, e l'esercito delle Province Unite del Río de la Plata, entità stabilitasi in America del Sud in seguito agli avvenimenti seguiti alla Rivoluzione di Maggio, al cui comando era stato nominato Manuel Belgrano.


La batalla de Tucumán va ser un enfrontament armat lliurat el 24 i 25 de setembre del 1812 als voltants de la ciutat de San Miguel de Tucumán, durant la Segona expedició auxiliadora a l'Alt Perú en el transcurs de la Guerra de la Independència Argentina. L'Exèrcit del Nord, al comandament del general Manuel Belgrano a qui va secundar el coronel Eustoquio Díaz Vélez en el seu caràcter de major general, va derrotar a les tropes reialistes del brigadier Juan Pío Tristán, que el doblaven en nombre, detenint l'avanç reialista sobre el nord-oest argentí. Juntament amb la batalla de Salta, que va tenir lloc el 20 de febrer del 1813, el triomf de Tucumán va permetre a les Províncies Unides del Riu de la Plata confirmar els límits de la regió sota el seu control.


La bataille de Tucumán eut lieu les 24 et près de la ville de San Miguel de Tucumán, au cours des guerres d'indépendance en Amérique du Sud. Les forces républicaines de l'armée du nord, dirigées par le général Manuel Belgrano, y battirent les royalistes commandés par le général Pío de Tristán, arrêtant ainsi la progression de l'armée espagnole en Argentine du nord-ouest et permettant aux troupes argentines, après une nouvelle victoire à Salta, de réaffirmer leur contrôle sur leurs frontières.


The Battle of Tucumán was a battle fought on 24 and 25 September 1812 near the Argentine city of San Miguel de Tucumán, during the Argentine War of Independence. The Army of the North, commanded by General Manuel Belgrano, defeated the royalist troops commanded by General Pío de Tristán, who had a two-to-one advantage in numbers, halting the royalist advance on Argentina's northwest. Together with the Battle of Salta, on 20 February 1813, the victory at Tucumán allowed the Argentine troops to reaffirm the borders under their control.


La batalla de Tucumán fue un enfrentamiento armado librado el 24 y 25 de septiembre de 1812 en las inmediaciones de la ciudad de San Miguel de Tucumán, durante la segunda expedición auxiliadora al Alto Perú en el curso de la Guerra de la Independencia Argentina. El Ejército del Norte, al mando del general Manuel Belgrano a quien secundara el coronel Eustoquio Díaz Vélez en su carácter de mayor general, derrotó a las tropas realistas del brigadier Juan Pío Tristán, que lo doblaban en número, deteniendo el avance realista sobre el noroeste argentino. Junto con la batalla de Salta, que tuvo lugar el 20 de febrero de 1813, el triunfo de Tucumán permitió a los rioplatenses o argentinos confirmar los límites de la región bajo su control.


Чемпионат Европы по художественной гимнастике 2016

32-й чемпионат Европы по художественной гимнастике состоялся в Холоне (Израиль). Он прошёл с 17 по 19 июня 2016 года. В соревнованиях приняли участие сборные тридцати восьми стран. Было разыграно девять комплектов медалей: четыре среди взрослых гимнасток — в индивидуальном многоборье, в групповом двоеборье и в финалах отдельных видов среди групп (упражнения с пятью лентами и шестью булавами/двумя обручами), пять среди юниоров — в командном многоборье и в финалах отдельных видов (упражнения со скакалкой, обручем, мячом и булавами).


I Campionati europei di ginnastica ritmica 2016 sono stati la 32ª edizione della competizione continentale. Si sono svolti per la prima volta in Israele, nella città di Holon, dal 17 al 19 giugno 2016.


The 2016 Rhythmic Gymnastics European Championships was the 32nd edition of the Rhythmic Gymnastics European Championships, which took place on 17–19 June 2016 in Holon, Israel.


Campeonato Europeo de Gimnasia Rítmica de 2016

El XXXII Campeonato Europeo de Gimnasia Rítmica se celebró en Jolón (Israel) entre el 17 y el 19 de junio de 2016 bajo la organización de la Unión Europea de Gimnasia (UEG) y la Federación Israelita de Gimnasia.


Саммит НАТО в Варшаве (2016)

Саммит НАТО в Варшаве (8—9 июля 2016 года) — 27-я встреча на высшем уровне глав государств и глав правительств стран-участниц Североатлантического Альянса. Встреча проходила в Варшаве (Польша).


Варшавський саміт НАТО 2016

Варшав́ський са́міт НА́ТО 2016 (, ) — 27-а зустріч на вищому рівні глав держав та голів урядів країн-учасниць Північноатлантичного альянсу, яка проходила з 8 по 9 липня 2016 у Варшаві. Це перший саміт НАТО, який відбувся на території Польщі.


Le sommet de l'OTAN Varsovie 2016 est le sommet de l'OTAN, conférence diplomatique réunissant dans la ville de Varsovie en Pologne, les 8 et , les chefs d'État et de gouvernement des pays membres de l'Organisation du traité de l'Atlantique nord et des alliés de l'organisation.


Szczyt NATO w Warszawie 2016 – międzynarodowy szczyt państw członkowskich Sojuszu Północnoatlantyckiego (NATO) na szczeblu szefów państw i szefów rządów zorganizowany 8–9 lipca 2016 w Warszawie. Posiedzenia organów Sojuszu odbywały się na Stadionie Narodowym. W obradach szczytu wzięło udział 28 delegacji z państw sojuszniczych, 25 z państw partnerskich, a także m.in. przedstawiciele Kwatery Głównej i Strategicznych Dowództw NATO, UE, ONZ i Banku Światowego. Był to pierwszy szczyt NATO zorganizowany na terenie Polski.


The 2016 Warsaw Summit of the North Atlantic Treaty Organization (NATO) was the 27th formal meeting of the heads of state and heads of government of the North Atlantic Treaty Organization, held at the National Stadium in Warsaw, Poland, on 8 and 9 July 2016.


Декларация независимости Аргентины

Ныне известная как Декларация независимости Аргентины была принята 9 июля 1816 года Тукуманским конгрессом. На самом деле конгресс принял декларацию независимости Соединённых провинций Южной Америки, которые в 1831 году стали именоваться Аргентинской конфедерацией, а в 1861 приобрели нынешнее официальное название — Аргентинская Республика. Представители провинций Федеральной лиги, находившиеся в конфронтации с Соёдинёнными провинциями, не были допущены до участия в Тукуманском конгрессе. В то же время несколько провинций Верхнего Перу, впоследствии ставшие частью нынешней Боливии были представлены на конгрессе.


La dichiarazione d'indipendenza dell'Argentina fu ratificata il 9 luglio 1816 dal Congresso di Tucumán. Nel documento, siglato nella città di San Miguel de Tucumán, i rappresentanti delle Province Unite del Río de la Plata proclamarono la fine formale della dominazione spagnola.


اعلان استقلال آرژانتین

آنچه که امروز معمولاً به عنوان اعلامیه استقلال آرژانتین شناخته می‌شود، در تاریخ ۹ ژوئیه ۱۸۱۶، توسط کنگره‌ای در ایالت توکومان اعلان شد. در حقیقت، نمایندگان کنگره توکومان استقلال استان‌های متحد آمریکای جنوبی را که یکی از نام‌های رسمی جمهوری آرژانتین در آن زمان بود، اعلام کردند. در آن زمان استان‌های لیگ فدرال در حال جنگ با استان‌های متحد بودند و به کنگره راه پیدا نکردند. در عین حال، چندین استان از پرو علیا که بعداً به بخشی از بولیوی امروزی تبدیل شد، در کنگره نمایندگی می‌شدند.


Tuyên ngôn độc lập Argentina được thông qua vào ngày 9 tháng 7 năm 1816 bởi Đại hội Tukuman. Trên thực tế, Quốc hội đã thông qua tuyên bố độc lập của các tỉnh Hoa Kỳ, vào năm 1831, được gọi là Liên minh Argentina, và năm 1861 có được tên chính thức hiện tại - Cộng hòa Argentina. Đại diện của các tỉnh thuộc Liên bang Liên bang, những người đang đối đầu với các Tỉnh của Hoa Kỳ, không được phép tham gia Đại hội Túc giáo. Đồng thời, một số tỉnh của Thượng Peru, mà sau này trở thành một phần của Bolivia ngày nay, đã được đại diện tại đại hội.


What today is commonly referred as the Independence of Argentina was declared on July 9, 1816, by the Congress of Tucumán. In reality, the congressmen who were assembled in Tucumán declared the independence of the United Provinces of South America, which is one of the official names of the Argentine Republic. The Federal League Provinces, at war with the United Provinces, were not allowed into the Congress. At the same time, several provinces from the Upper Peru that would later become part of present-day Bolivia, were represented at the Congress.


Declaración de independencia de la Argentina

La Declaración de Independencia de la Argentina fue una decisión tomada el martes 9 de julio de 1816 por el Congreso de Tucumán, por la cual declaró la formal ruptura de los vínculos de dependencia política de las Provincias Unidas del Río de la Plata con la monarquía española. La declaración fue realizada en la Casa de Tucumán, ubicada en la ciudad de San Miguel de Tucumán, donde sesionaba la asamblea. Diez días más tarde, el mismo Congreso renunció también a toda otra dominación extranjera. El acto forma parte del movimiento de independencia hispanoamericana del Imperio español.


إعلان الاستقلال الأرجنتيني

إعلان الاستقلال الأرجنتيني الذي أعلنه كونغرس توكومان في 9 يوليو 1816. في الواقع، أعلن أعضاء الكونجرس المجتمعون في توكومان استقلال المقاطعات المتحدة لأمريكا الجنوبية، وهو أحد الأسماء الرسمية لجمهورية الأرجنتين. كانت مقاطعات العصبة الفيدرالية في حالة حرب مع المقاطعات المتحدة ولم يُسمح لها بدخول الكونغرس. في الوقت نفسه، كانت عدة مقاطعات من أعالي بيرو والتي أصبحت فيما بعد جزءًا من بوليفيا الحالية، ممثلة في الكونغرس.


Финал Кубка Англии по футболу 1957

Финал Кубка Англии 1957 года — финальный матч розыгрыша Кубка Англии по футболу, состоявшийся 4 мая 1957 года на стадионе «Уэмбли». В нём встретились английские клубы «Астон Вилла» и «Манчестер Юнайтед». «Вилла» выиграла матч со счётом 2:1 благодаря дублю Питера Макпарланда. Единственный гол за «Юнайтед» забил Томми Тейлор.


1957 FA Cup Finali FA Cup'ın 1956-57 sezonunun şampiyonunu belirlemek için oynanan maç. 4 Mayıs 1957'de, Londra'daki Wembley Stadyumu'nda oynanan maçta Manchester United'ı Peter McParland'ın golleriyle 2-1 yenen Aston Villa kupanın sahibi oldu. United'ın tek golü ise Tommy Taylor'dan geldi. 37 yıl aradan sonra, yedinci kez kupayı kazanan Villa, bu sonuçla birlikte kupayı en çok kazanan ekip oldu.


The 1957 FA Cup Final was a football match played on 4 May 1957 at Wembley Stadium between Aston Villa and Manchester United. Villa won 2–1, with both of their goals scored by Peter McParland. Tommy Taylor scored United's goal. It was Villa's first major trophy for 37 years.


Финал Кубка Англии по футболу 1958

Финал Кубка Англии 1958 года () — финальный матч розыгрыша Кубка Англии по футболу сезона 1957/58, состоявшийся 4 мая 1958 года на стадионе «Уэмбли». В матче встретились английские клубы «Болтон Уондерерс» и «Манчестер Юнайтед». «Болтон» выиграл матч со счётом 2:0 благодаря «дублю» Нэта Лофтхауса. «Юнайтед», проигравший прошлогодний финал, лишился большинства своих игроков основного состава в феврале 1958 года в мюнхенской авиакатастрофе, выпустив на поле лишь четырёх игроков, выживших в крушении. Остальные игроки были новичками клуба.


1958 FA Cup Finali, 3 Mayıs 1958 tarihinde 1957-58 FA Cup şampiyonunu belirlemek için Wembley Stadyumu'nda, Bolton Wanderers ile Manchester United takımları arasında oynanan FA Cup finalidir. Bolton, Nat Lofthouse'un attığı gollerle sahadan 2-0 galip ayrılarak FA Cup şampiyonluğunu elde etti.


The 1958 FA Cup Final was contested on 3 May 1958 by Bolton Wanderers and Manchester United at Wembley Stadium, London, in front of a crowd of almost 100,000. The referee was J. Sherlock. Bolton won 2–0, with a double by Nat Lofthouse, who scored the goals in the 3rd and 55th minutes. United, who had lost the previous final to Aston Villa, had been decimated three months earlier in the Munich air disaster, and fielded only four crash survivors, along with several newcomers. Just two players featured in the United side from the previous year's final; six of them were among the dead (along with two others who had not played), two were injured to such an extent that they never played again, while another had not yet fully recovered from his injuries.


Суперкубок Англии по футболу 2008

Суперкубок Англии по футболу 2008 () — футбольный матч, состоявшийся 10 августа 2008 года на стадионе «Уэмбли». В нём сыграл чемпион Премьер-лиги 2007/08 «Манчестер Юнайтед» и обладатель Кубка Англии 2008 года «Портсмут». Матч ознаменовал собой 100-летнюю годовщину Суперкубка Англии с момента его первого розыгрыша в августе 1908 года.


Lo FA Community Shield 2008 si è disputato domenica 5 agosto 2008 al Wembley Stadium di Londra.


2008 FA Community Shield Premier League'in 2007-08 sezonu'nun lig şampiyonu Manchester United ile FA Cup kazananı Portsmouth arasında oynanan 86. FA Community Shield maçı. 10 Ağustos 2008 tarihinde Wembley Stadyumu'nda oynanan maçı Manchester United kazandı.


Siêu cúp Anh 2008 là một trận bóng đá diễn ra vào ngày 10 tháng 8 năm 2008, nhà vô địch Giải bóng đá Ngoại hạng Anh 2007–08 Manchester United sẽ gặp nhà vô địch Cúp FA 2007–08 Portsmouth trước khi Giải bóng đá Ngoại hạng Anh 2008–09 bắt đầu. Trận đấu này là trận đấu kỷ niệm lần thứ 100 kể từ Siêu cúp Anh ra đời vào tháng 8 năm 1908. Trận đấu này cũng là cuộc gặp gỡ lần thứ hai giữa hai đội trong khoảng thời gian hai tuần, sau khi họ đã thi đấu với nhau trong một trận giao hữu ở Nigeria vào ngày 27 tháng 7 năm 2008.


Le Community Shield 2008 est la quatre-vingt-sixième édition de la Supercoupe d'Angleterre de football, épreuve qui oppose le champion d'Angleterre au vainqueur de la Coupe d'Angleterre. Disputée le au stade de Wembley à Londres, la rencontre est remportée par Manchester United aux dépens de Portsmouth.


The 2008 FA Community Shield (also known as The FA Community Shield sponsored by McDonald's for sponsorship reasons) was the 86th staging of the FA Community Shield, an annual football match played between the reigning Premier League champions and FA Cup winners. The match was played on 10 August 2008 between 2007–08 Premier League champions Manchester United and 2007–08 FA Cup winners Portsmouth as the "curtain-raiser" to the 2008–09 English football season. The match marked the 100th year since the first Charity Shield, also won by Manchester United after a replay in August 1908.


La Community Shield 2008 fue la edición Nº 86 de la competición, fue disputada entre el campeón de la Premier League 2007/08, el Manchester United y el campeón de la FA Cup 2007-08, el Portsmouth.


Вильнюсская наступательная операция

Ви́льнюсская наступа́тельная опера́ция — военная операция советских войск 5—20 июля 1944 года; часть второго этапа стратегической Белорусской наступательной операции.


Vilnan offensiivi oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen vuonna 1944 käymä taistelu Liettuassa Vilnan kaupungin hallinnasta. Taistelu oli osa operaatio Bagrationia. Se alkoi 5. heinäkuuta 1944 ja päättyi 13. heinäkuuta 1944 puna-armeijan pakotettua Saksan 3. panssariarmeijan, XXVI armeijakunnan, 4. armeijan, XXXIX panssariarmeijakunnan ja Sperr-ryhmän () joukot vetäytymään kaupungista. Puna-armeija sai myöhemmin vallattua koko Liettuan Memelin taistelun avulla.


Вільнюська операція

Вільнюська операція () — фронтова наступальна операція радянських військ 3-го Білоруського фронтів (генерал армії Черняховський І. Д.) на другому етапі загального стратегічного наступу радянських військ у Білорусі літом 1944 року.


Vilnüs Taarruzu, Kızıl Ordu'nun 1944 yaz genel taarruzu olan Bagration Harekâtı'nın üçüncü evresinde gerçekleşmiş olan bir taarruz harekâtıdır. Harekât, 5 - 13 Temmuz tarihleri arasında gerçekleşti ve Sovyet zaferiyle sonuçlandı.


Loffensive Vilnius () était une partie de la de l'Opération Bagration, la grande offensive d'été de l'Armée rouge contre la "Wehrmacht" en juin et . L'offensive de Vilnius dura du 5 au et se termina par une victoire soviétique.


Operacja wileńska – operacja wojskowa przeprowadzona przez Armię Czerwoną w dniach od 5 do 20 lipca 1944 roku podczas operacji Bagration.


The Vilnius offensive () occurred as part of the third phase of Operation Bagration, the strategic summer offensive by the Soviet Red Army against the German Wehrmacht in June and July 1944. It lasted from 5 July to 13 July 1944 and ended with a Soviet victory.


III съезд РСДРП

III съезд Росси́йской социа́л-демократи́ческой рабо́чей па́ртии — встреча фракции большевиков, проходившая с 12 (25) апреля по 27 апреля (10 мая) 1905 в Лондоне. Присутствовало 24 делегата с решающими голосами и 14 — с совещательными. Все делегаты были представителями фракции большевиков. Прочие фракции РСДРП на съезде отсутствовали. Решением Лондонского съезда РСДРП (1907) лондонскому съезду большевиков было отказано в официальном статусе «Съезда РСДРП».


Il III Congresso del Partito Operaio Socialdemocratico Russo (POSDR) si tenne a Londra dal 25 aprile al 12 maggio 1905.


III з'їзд РСДРП

Третій з'їзд РСДРП, відбувся 12 (25) квітня — 27 квітня (10 травня) 1905 року, Лондон. 38 делегатів від 21 комітету більшовиків.


俄国社会民主工党第三次代表大会

俄国社会民主工党第三次代表大会（），即事实上的苏共三大，于1905年4月25日至5月10日（儒略历4月12日至27日）在英国伦敦举行。此次会议极为保密，至今已无法考究其在伦敦的具体开会地址。


The 3rd Congress of the Russian Social Democratic Labour Party was held during 25 April - 10 May [(12–27 April O.S.)] 1905 in London, UK.


El III Congreso del Partido Obrero Socialdemócrata de Rusia fue un congreso celebrado entre el 25 de abril y el 10 de mayo de 1905 en la capital británica de Londres. Los delegados fueron exclusivamente partidarios de Lenin debido al rechazo de sus adversarios a acudir a él, a pesar de la invitación de aquel.


Kongres Partai Buruh Demokrat Sosial Rusia III

Kongres Partai Buruh Demokrat Sosial Rusia ke-3 diadakan pada 25 April - 10 Mei [(12–27 April menurut Kalender Julian)] 1905 di London, Inggris.


V съезд РСДРП

V съезд Росси́йской социа́л-демократи́ческой рабо́чей па́ртии, более известный как Лондонский съезд РСДРП, состоялся 30 апреля (13 мая) — 19 мая (1 июня) 1907 года в Лондоне. На съезде были представлены пять фракций: меньшевики, большевики, Бунд, Социал-демократия Королевства Польского и Литвы (СДКПиЛ), Социал-демократия Латышского края (СДЛК). Присутствовало 343 делегата от 145 организаций (100 — РСДРП, 3 — Бунд, 8 — Социал-демократия Польши и Литвы, 7 — Социал-демократия Латышского края). По фракциям они распределялись приблизительно следующим образом (только 302 делегата с решающими голосами): 89 большевиков, 88 меньшевиков, 54 бундовца, 45 от польских социал-демократов и 26 от латышских.


Il V Congresso del Partito Operaio Socialdemocratico Russo (POSDR) si svolse a Londra dal 13 maggio al 1º giugno 1907 (dal 30 aprile al 19 maggio secondo il calendario giuliano allora in vigore nell'Impero russo).


V з'їзд РСДРП

Лондонський з'їзд РСДРП (також — П'ятий з'їзд РСДРП) відбувся 30 квітня (13 травня) — 19 травня (1 червня) 1907 року в Лондоні. На з'їзді було представлено п'ять фракцій: меншовики, більшовики, Бунд, поляки й латиші. Були присутніми 342 делегати від 145 організацій.


俄国社会民主工党第五次代表大会

俄国社会民主工党第五次代表大会（），即事实上的苏共五大，于1907年5月13日至6月1日在英国伦敦哈克尼区举行。第五次代表大会是统一的俄国社会民主工党所有代表大会中出席人数最多的一次，出席者包括105名布尔什维克代表、97名孟什维克代表、59名崩得代表、44名波兰社会民主党、29名拉脱维亚社会民主党代表以及4名无党派人士。


O V Congresso do Partido Operário Social-Democrata Russo (POSDR) foi realizado em Londres ente 13 de maio e 1 de junho de 1907. O V Congresso teve a maior participação dos congressos do partido unificado. Trinta e cinco sessões do Congresso foram realizadas na Igreja da Irmandade em Hackney, durante as quais ocorreram debates tempestuosos.


The 5th Congress of the Russian Social Democratic Labour Party was held in London between May 13 and June 1, 1907. The 5th Congress had the largest attendance of the Congresses of the unified RSDLP. Thirty-five sessions of the Congress were held in the Brotherhood Church in Hackney, during which stormy debates took place.


El V Congreso del Partido Obrero Socialdemócrata de Rusia se celebró en 1907 en Londres. Fue el último congreso que celebró el Partido Obrero Socialdemócrata de Rusia con sus fracciones formalmente unidas. Privó a la fracción menchevique de la dirección del partido que había obtenido en el congreso anterior y aprobó en general las mociones presentadas por los bolcheviques.


Kongres Partai Buruh Demokrat Sosial Rusia V

Kongres Partai Buruh Demokrat Sosial Rusia ke-5 diadakan di London antara 13 Mei dan 1 Juni 1907. Kongres kelima memiliki jumlah hadirin terbesar dari antara kongres-kongres PBDSR lainnya. Tiga puluh lma sesi Kongres tersebut diadakan di Brotherhood Church, Hackney, dimana perdebatan besar terjadi.


VI съезд РСДРП(б)

VI съезд Росси́йской социа́л-демократи́ческой рабо́чей па́ртии (большевико́в) проходил полулегально в Петрограде с по . В открытой печати объявлено было только о созыве съезда, но не было указано место его заседаний. Угроза закрытия съезда со стороны Временного правительства была настолько реальна, что пришлось не только менять место заседаний съезда, но и провести выборы членов ЦК задолго до его окончания, а также сократить продолжительность работы съезда.


Il VI Congresso del Partito Operaio Socialdemocratico Russo (bolscevico), o POSDR(b), si svolse dall'8 al 16 agosto (dal 26 luglio al 3 agosto secondo il calendario giuliano allora in vigore) del 1917 a Pietrogrado. Fu il primo Congresso del partito dopo il rovesciamento della monarchia seguìto alla Rivoluzione di febbraio.


VI з'їзд РСДРП(б)

VI з'їзд РСДРП (б) проходив 26 липня (8 серпня) — 3 (18 серпня) 1917 року, в Петрограді, напівлегально. 267 делегатів від 240000 більшовиків.


俄国社会民主工党 (布尔什维克)第六次代表大会

俄国社会民主工党 (布尔什维克)第六次代表大会（）于1917年8月8日至16日（旧历7月26日至8月3日）在俄罗斯彼得格勒举行。此次会议上，选举产生俄国社会民主工党 (布尔什维克)的第6届中央委员会。


6th Congress of the Russian Social Democratic Labour Party (Bolsheviks)

The 6th Congress of the Russian Social Democratic Labour Party (bolsheviks) was held during 26 July – 3 August (N.S. 8–16 August 1917) in Petrograd, Russia. It elected the 6th Central Committee.


El VI Congreso del Partido Obrero Socialdemócrata de Rusia tuvo lugar entre el 26 de julio y el 3 de agosto de 1917. Celebrado poco después del fracaso de las Jornadas de Julio, no contó con la presencia de algunos de los principales dirigentes del partido.


Kongres Partai Buruh Demokrat Sosial Rusia (Bolshevik) VI diadakan pada 26 Juli - 3 Agustus (N.S. 8–16 Agustus 1917) di Petrograd, Rusia. Kongres tersebut memiliki Komite Pusat VI.


VII съезд РКП(б)

VII съезд Российской коммунисти́ческой па́ртии (большевико́в) — экстренный съезд, состоявшийся 6—8 марта 1918 года в Петрограде. В работе съезда участвовало 47 делегатов с решающим и 59 с совещательным голосом более чем от 170000 членов партии. Ввиду экстренного созыва съезда и оккупации германскими войсками части территории Советской России многие партийные организации не смогли прислать делегатов. Но так как было представлено более половины членов партии, насчитывавшихся в ней к предыдущему, VI съезду, согласно Уставу съезд был правомочным. Работой съезда руководил В. И. Ленин, который выступил на заседаниях 18 раз, в том числе с докладами по основным вопросам.<br>


VII Congresso del Partito Comunista Russo (bolscevico)

Il VII Congresso Straordinario del Partito Comunista Russo (bolscevico), o PCR(b), si svolse dal 6 all'8 marzo 1918 a Pietrogrado.


VII з'їзд РКП(б)

Сьомий з'їзд РКП (б), відбувся 6 — 8 березня 1918 року, в Петрограді. 106 делегатів більш ніж від 170000 членів партії. Роботою з'їзду керував В. І. Ленін.


俄国共产党（布尔什维克）第七次代表大会

俄国共产党（布尔什维克）第七次代表大会（），简称俄共（布）七大（），于1918年3月6日至8日在彼得格勒的塔夫利宫召开。在这次大会上，“俄国社会民主工党（布尔什维克）”改名为“俄国共产党（布尔什维克）”。


Rusya Komünist Partisi (Bolşevik) 7. Kongresi

RSDİP'nin (Rusya Sosyal Demokrat İşçi Partisi) 7. (Olağanüstü) Kongresi, 6-8 Mart 1918 tarihleri arasında "RKP(b)" (Rusya Komünist Partisi (Bolşevik)) "Olağanüstü 7. Kongresi" olarak da anıldı. Bu kongrede Bolşevikler, partinin adını "komünist" kelimesini de içine alacak şekilde değiştirdiler.


7th Congress of the Russian Communist Party (Bolsheviks)

The 7th (extraordinary) Congress of the RSDLP(b) (Russian Social Democratic Labor Party), also known as the Extraordinary 7th Congress of the RCP(b) (Russian Communist Party (Bolsheviks)), was held between 6–8 March 1918. During this congress the Bolsheviks changed the name of the party to include the word "Communist".


VIII съезд РКП(б)

VIII съезд Росси́йской коммунисти́ческой па́ртии (большевико́в) проходил 18—23 марта 1919 года в Москве. В работе съезда приняли участие 301 делегат с решающим голосом и 102 с совещательным, представлявших 313 766 членов партии.


LVIII Congresso del Partito Comunista Russo (bolscevico), o PCR(b), si svolse dal 18 al 23 marzo 1919 a Mosca.


VIII з'їзд РКП(б)

VIII з'їзд РКП (б) — з'їзд РКП (б), що проходив 18 — 23 березня 1919 року, у місті Москва. Було представлено 403 делегати більш ніж від 300000 членів партії. Роботою з'їзду керував В. І. Ленін.


俄国共产党（布尔什维克）第八次代表大会

俄国共产党（布尔什维克）第八次代表大会（），简称俄共（布）八大（），于1919年3月18日至23日在苏俄首都莫斯科克里姆林宫召开。俄共八大是此前在克里姆林宫元老院召开了共产国际第一次代表大会，即共产国际成立后的第一次党代会。


Rusya Komünist Partisi (Bolşevik) 8. Kongresi, Moskova’da 18-23 Mart 1919 tarihinde yapılmıştır. 313,766 parti üyesini temsilen 301 oy kullanma hakkına sahip delege ve konuşma hakkına sahip 102 delege katılmıştır. 8. Merkez Komite de bu kongrede seçilmiştir.


8th Congress of the Russian Communist Party (Bolsheviks)

The 8th Congress of the Russian Communist Party (b) was held in Moscow 18–23 March 1919. The Congress was attended by 301 voting delegates who represented 313,766 Party members. A further 102 delegates attended with speaking rights, but no vote. It elected the 8th Central Committee.


IX съезд РКП(б)

IX съезд Российской коммунисти́ческой па́ртии (большевико́в) состоялся 29 марта — 5 апреля 1920 года в Москве. Решение о его созыве и повестке дня было принято на пленуме ЦК 31 января.<br>


IX з'їзд РКП(б)

IX з'їзд РКП (б) — зібрання РКП(б), що проходило 29 березня — 5 квітня 1920 року, у Москві. 716 делегатів від більш ніж 600000 членів партії.


俄国共产党（布尔什维克）第九次代表大会

俄国共产党（布尔什维克）第九次代表大会（），简称俄共（布）九大（），于1920年3月20日至4月5日在莫斯科召开。


9th Congress of the Russian Communist Party (Bolsheviks)

The 9th Congress of the Russian Communist Party took place from 29 March 1920 till 5 April 1920. The Congress opened in the Bolshoi Theatre with an introductory speech by Vladimir Lenin. The following meetings of the Congress took place in one of the buildings of the Kremlin. Present at the Congress were 715 delegates, of whom 553 had the right to vote and 162 were delegates with voice but no vote.


El IX Congreso del Partido Comunista Ruso (Bolchevique) se celebró del 29 de marzo al 5 de abril de 1920.


X съезд РКП(б)

X съезд Российской коммунистической партии (большевиков) проходил с 8 по 16 марта 1921 года в Москве. На съезде присутствовало 717 делегатов с решающим голосом и 418 с совещательным голосом, представлявших 732 521 члена партии. Съезд ознаменовал переход к новой экономической политике вместо военного коммунизма и принял резолюцию «О единстве партии», которая фактически запретила фракционную деятельность, оставаясь в силе до 1990 года.


Il X Congresso del Partito Comunista Russo (bolscevico), o PCR(b), si svolse dall'8 marzo al 16 marzo 1921 a Mosca.


X з'їзд РКП(б)

X з'їзд РКП (б) — зібрання РКП (б), що проходило 8 березня — 16 березня 1921 року, у Москві. 1135 делегатів від більш ніж 732000 членів партії.


俄国共产党（布尔什维克）第十次代表大会

俄国共产党（布尔什维克）第十次代表大会（），简称俄共（布）十大（），于1921年3月8日至16日在莫斯科召开。


Rusya Komünist Partisi (Bolşevik) 10. Kongresi, Moskova’da 8-16 Mart 1921 tarihinde yapılmıştır. 732 bin parti üyesini temsilen 1135 delege hazır bulunmuştur.


10th Congress of the Russian Communist Party (Bolsheviks)


XI съезд РКП(б)

XI съезд Российской коммунисти́ческой па́ртии (большевико́в) проходил в Москве с 27 марта по 2 апреля 1922 года.


L'XI Congresso del Partito Comunista Russo (bolscevico), o PCR(b), si svolse dal 27 marzo al 2 aprile 1922 a Mosca.


XI з'їзд РКП(б)

Одинадцятий З'їзд Російської комуністичної партії (більшовиків) — проходив в Москві з 27 березня по 2 квітня 1922 року. 687 делегатів від 532000 членів партії.


俄国共产党（布尔什维克）第十一次代表大会

俄国共产党（布尔什维克）第十一次代表大会（），简称俄共（布）十一大（），于1922年3月27日至4月2日在莫斯科召开。此次会议选举产生俄国共产党（布尔什维克）的第11届中央委员会。


11th Congress of the Russian Communist Party (Bolsheviks)

The 11th Congress of the Communist Party of the Soviet Union was held during 27 March – 2 April 1922 in Moscow. The congress was attended by 522 with a casting vote alongside 165 with consultative vote, and elected the 11th Central Committee.


Финал Кубка Англии по футболу 1879

Финал Кубка Англии по футболу 1879 — футбольный матч, завершавший розыгрыш Кубка Англии сезона 1878/79 и прошедший 29 марта 1879 года на лондонском стадионе «Кеннингтон Овал». В нём встретились «Олд Итонианс» и «Клэпем Роверс». «Олд Итонианс» выиграл со счётом 1:0, единственный мяч забил .


The 1879 FA Cup Final was contested by Old Etonians and Clapham Rovers at the Kennington Oval, London Borough of Lambeth, South London. Old Etonians won by 1–0, the only goal scored by Charles Clerke.


Гражданская война в Колумбии (1876—1877)

Гражданская война в Колумбии в 1876—1877 годах была политико-религиозным конфликтом, в котором столкнулись интересы консерваторов и радикального крыла либералов.


La guerre civile colombienne de 1876-1877 est une guerre civile au caractère politico-religieux qui s'est déroulé aux États-Unis de Colombie (actuels pays de Colombie et de Panamá) entre 1876 et 1877. Elle est la manifestation des intérêts du parti conservateur colombien dans une opposition au sein du gouvernement contre la faction radicale du parti libéral colombien.


The Colombian Civil War of 1876 (also called War of the Schools) was a civil war in the United States of Colombia (present-day Colombia) that went on from 1876 to 1877. The causes of the war date back to approximately 1870, when members of the Colombian Liberal Party led by the Liberal radical Eustorgio Salgar attempted to introduce public education for the Colombian states, while the Colombian Conservative Party advocated for putting education solely under the control of the Roman Catholic church.


La guerra civil de 1876 a 1877, también conocida como la Guerra de las Escuelas; fue un conflicto interno de Colombia que tuvo un carácter político-religioso y fue la manifestación de los intereses del Partido Conservador Colombiano en oposición al gobierno de la facción radical del Partido Liberal Colombiano.


Чемпионат Азии по борьбе 2016

Чемпионат Азии по борьбе 2016 года проводился в столице Таиланда Бангкоке с 17 по 21 февраля. Разыграно 24 комплекта медалей: 8 — у мужчин в вольном стиле, 8 — у мужчин в греко-римском стиле и 8 — у женщин в вольном стиле.


مسابقات قهرمانی کشتی آسیا ۲۰۱۶

کشتی قهرمانی آسیا ۲۰۱۶ بیست و نهمین دوره از رقابت‌های قهرمانی آسیا می‌باشد که از ۱۷ تا ۲۱ فوریه ۲۰۱۶ در بانکوک، تایلند برگزار گردید.


Mistrzostwa Azji w zapasach w 2016 roku rozegrano w hali Bangkok Youth Center w tajskiej stolicy Bangkoku, w dniach 17–21 lutego.


The 2016 Asian Wrestling Championships was held at the Bangkok Youth Center in Bangkok, Thailand. The event took place from February 17 to February 21, 2016.


El XXIX Campeonato Asiático de Lucha se celebró en Bangkok (Tailandia) entre el 16 y el 20 de febrero de 2016 bajo la organización de la Federación Internacional de Luchas Asociadas (FILA)


Битва при Касеросе

Битва при Касеросе произошла 3 февраля 1852 года недалеко от города Касерос, провинции Буэнос-Айрес, Аргентина. В ней сошлись силы Буэнос-Айреса под командованием Хуана Мануэля де Росаса и «Великая армия» (Ejercito Grande) во главе с Хусто Хосе де Уркисой при поддержке бразильских и уругвайских контингентов. «Великая армия» Уркисы нанесла решительное поражение войскам Росаса, который после этого бежал в Великобританию. Это сражение является завершающим этапом лаплатской войны и стало крупным событием в истории Аргентины, приведя к свержению многолетней диктатуры Росаса, отмеченной жестокими репрессиями.


La battaglia di Caseros fu uno scontro bellico avvenuto il 3 febbraio 1852 tra l'esercito della Confederazione Argentina, al comando di Juan Manuel de Rosas e l'Esercito Grande, composto da truppe brasiliane e uruguaiane e forze provenienti da diverse province argentine, comandato dal governatore di Entre Ríos Justo José de Urquiza, che si era sollevato contro Rosas il 1º maggio 1851.


Битва під Касеросом

Битва під Касеросом — битва, що відбулась поблизу міста Касерос (нині один з районів Буенос-Айреса) 3 лютого 1852 року між арміями Буенос-Айреса, яку очолював Хуан Мануель де Росас, й Великою Армією ("Ejército Grande") під командуванням Хусто Хосе де Уркіса. Битва завершилась поразкою Росаса, останній втік до Великої Британії. Ця битва стала переламною в історії Аргентини: її результатом стало скасування режиму Росаса, новий правитель Аргентинської Конфедерації, Уркіса, сприяв прийняттю нової конституції у 1853 році, і став першим конституційним президентом Аргентини у 1854 році.


卡塞罗斯战役(Battle of Caseros)或(Monte Caseros) 战役发生在1852年2月3日，恩特雷里奧斯省省長烏爾基薩與地方首領結成聯盟，在卡塞罗斯击败布宜诺斯艾利斯省的胡安·曼努埃尔·德·罗萨斯，强势的独裁者罗萨斯被推翻，流亡英国。5月1日，联邦派的乌尔基萨将军召开制宪会议，成立了新的联邦共和国，乌尔基萨任第一任总统。


A Batalha de Monte Caseros, também chamada de Batalha de Caseros ou dos Santos-Lugares, foi uma das batalhas da Guerra contra Oribe e Rosas (1851-1852) (e parte da guerra civil uruguaia, denominada "Guerra Grande"), travada a 3 de Fevereiro de 1852, já ao final do conflito.


La batalla de Caseros, o batalla de Monte Caseros, va tenir lloc a Caseros, actualment Estación El Palomar, a la província de Buenos Aires, Argentina, el 3 de febrer de 1852.


Caseros Savaşı ("") 3 Şubat 1852'de Buenos Aires Valisi Juan Manuel de Rosas'ın komutasında Arjantin Konfederasyonu'nun Brezilya, Uruguay ve Arjantin'in Entre Ríos, Corrientes ve Santa Fe eyaletlerinden gelen kuvvetlerden oluşan Ejército Grande tarafından yenilgiye uğradığı savaştır. Savaş Rosas'ın istifası ve Büyük Britanya'ya sürgün edilmesiyle sonuçlandı.


La bataille de Caseros, ou bataille de Monte Caseros, eut lieu le à Caseros, aujourd’hui Estación El Palomar, dans la moyenne banlieue ouest de Buenos Aires, en Argentine. Elle opposa l’armée de Buenos Aires, commandée par le dictateur unitaire Juan Manuel de Rosas, à la Grande Armée ("Ejército Grande"), emmenée par Justo José de Urquiza et constituée par une coalition d’opposants au régime de Rosas, avec le renfort de troupes brésiliennes et uruguayennes.


Bitwa pod Caseros (znana także jako bitwa pod Monte Caseros) – starcie zbrojne, które miało miejsce 3 lutego 1852 r. w trakcie wojny Argentyny z Urugwajem i Brazylią (1839–1852).


The Battle of Caseros () was fought near the town of El Palomar, Buenos Aires Province, Argentina, on 3 February 1852, between the Army of Buenos Aires commanded by Juan Manuel de Rosas and the Grand Army ("Ejército Grande") led by Justo José de Urquiza. The forces of Urquiza, "caudillo" and governor of Entre Ríos, defeated Rosas, who fled to the United Kingdom. This defeat marked a sharp division in the history of Argentina. As provisional Director of the Argentine Confederation, Urquiza sponsored the creation of the Constitution in 1853, and became the first constitutional President of Argentina in 1854.


La batalla de Caseros fue un enfrentamiento armado ocurrido el 3 de febrero de 1852, en el cual el ejército de la Confederación Argentina, al mando de Juan Manuel de Rosas —gobernador de la provincia de Buenos Aires y Encargado de las Relaciones Exteriores de la Confederación Argentina—, fue derrotado por el Ejército Grande, compuesto por fuerzas de Brasil, Uruguay, las provincias de Entre Ríos, Corrientes y Santa Fe y los unitarios exiliados, liderado por Justo José de Urquiza —gobernador de Entre Ríos, quien se había sublevado contra Rosas el 1 de mayo de 1851 en el Pronunciamiento de Urquiza—, y que tuvo como consecuencia la renuncia inmediata de Rosas al gobierno y su exilio en Gran Bretaña.


Стрельба на летних Олимпийских играх 1908 — винтовка, 1000 ярдов

Соревнования по стрельбе из винтовки на 1000 ярдов среди мужчин на летних Олимпийских играх 1908 прошли 9 июля. Приняли участие 50 спортсменов из восьми стран.


Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Rifle militar, 1000 iardes

La competició de rifle militar, 1000 iardes va ser una de les quinze proves de programa de Tir dels Jocs Olímpics de Londres de 1908. Es disputà el 9 de juliol de 1908 i en ella hi van prendre part 50 tiradors procedents de 8 nacions diferents. Cada tirador disparava 20 trets a un objectiu que es trobava a 1000 iardes (914 m). Cada encert equivalia a 5 punts, per la qual cosa la màxima puntuació era de 100 punts.


Strzelectwo na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 1908 – karabin dowolny, 1000 jardów

Strzelanie z karabinu dowolnego z 1000 jardów była jedną z konkurencji strzeleckich na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 1908. Zawody odbyły się 9 lipca. W zawodach uczestniczyło 49 zawodników z 8 państw.


Shooting at the 1908 Summer Olympics – Men's 1000 yard free rifle

The men's free rifle at 1000 yards was one of 15 events on the Shooting at the 1908 Summer Olympics programme. Each shooter fired 20 shots with a rifle at the target 1,000 yards away (914 m; 0.57 mile). A bulls-eye was worth 5 points, so the maximum possible score was 100. Each nation could enter up to 12 shooters.


Чемпионат Канады по фигурному катанию 2010 года () — национальный чемпионат Канады сезона 2009-2010. Спортсмены соревновались на детском (новички),юниорском и «взрослом» возрастных уровнях в категориях мужское и женское одиночное катание, парное катание и танцы на льду.


2010 Kanada Artistik Patinaj Şampiyonası Kanada Artistik Patinaj Şampiyonalarının 2009-2010 sezonunda düzenlenenidir. Patenciler dört disiplinde; erkekler, kadınlar, çiftler ve buz dansında yarışmaktadır. Gençler düzeyinde yarışmada düzenlenmektedir. Resmi Uluslararası Paten Birliği terminolojisi tekler kategorisinde yarışan kadın patencileri "ladies" olarak adlandırırken bu şampiyonada Skate Canada "women" kullanmaktadır.


The 2010 Canadian Figure Skating Championships were held from January 11 to 17, 2010 in London, Ontario. The event determines the national champions of Canada and was organized by Skate Canada, the nation's figure skating governing body. The senior-level events were held at the John Labatt Centre and the junior- and novice-level events were held at the Western Fair Sports Centre. Skaters competed at the senior, junior, and novice levels in the disciplines of men's singles, women's singles, pair skating, and ice dancing. Although the official International Skating Union terminology for female skaters in the singles category is "ladies", Skate Canada uses "women" officially. The results of this competition were used to pick the Canadian teams to the 2010 Winter Olympics, the 2010 World Championships, the 2010 Four Continents Championships, and the 2010 World Junior Championships, as well as the Canadian national team.


Битва за форты Дагу (1900)

Битва за форты Дагу или Взятие фортов Дагу — сражение в Китае во время восстания ихэтуаней 1898—1901 годов Произошло у Дагу (иначе Таку или Тангу) в устье реки Пейхо (Хайхэ) ночью и утром а между китайскими гарнизонами фортов Дагу и силами международной коалиции — десантным отрядом и отрядом кораблей.


la battaglia dei forti di Taku venne combattuta durante la ribellione dei Boxer tra le forze navali cinese da una parte e le forze alleate occidentali e giapponese dall'altra. Gli alleati catturarono i forti di Taku dopo una breve ma sanguinosa battaglia.


大沽口炮台之战 (1900年)

大沽口炮台之战是1900年6月义和团运动期间，中国清朝军队与八国联军之间在大沽口或大沽炮台的一场短暂交战。西方和日本海军在与清军的部队进行了短暂但血腥的战斗后占领了大沽炮台。此战的战损促使清政府站在义和团一边，同时中国军队受命抵抗中国领土内的所有外国军队。联军一直控制着大沽口直到1901年9月义和团运动结束。


Quatrième bataille des forts de Taku (1900)

La quatrième bataille des forts de Taku (ou "Dagu") est une bataille qui eut lieu en Chine à l'époque de la révolte des Boxers (1900-1901). Elle eut lieu à Taku à l'embouchure du fleuve Peiho ("Hai He"), dans la nuit du 16 au et la matinée du , entre les forces chinoises tenant les forts de Taku et les forces navales de l'Alliance des puissances européennes et du Japon.


The Battle of Taku or Dagu Forts was a short engagement during the Boxer Rebellion between the Chinese Qing dynasty military and forces belonging to Eight Nation Alliance in June 1900. Western and Japanese naval forces captured the Taku forts after a brief but bloody battle with units of the Qing dynasty. Their loss prompted the Qing government to side with the Boxers while the Chinese army was ordered to resist all foreign military forces within Chinese territory. Allied powers remained in control of the forts until the end of the Boxer Rebellion in September 1901.


Похороны Джона Кеннеди

Похороны Джона Кеннеди, 35-го президента США, прошли 25 ноября 1963 года в Вашингтоне. Траурная месса была отслужена в кафедральном соборе Св. Матфея, после чего Кеннеди был похоронен на Арлингтонском национальном кладбище, где был зажжён Вечный огонь в его честь.


Il funerale di John Fitzgerald Kennedy, assassinato a Dallas il 22 novembre 1963, fu un funerale di stato celebrato nella cattedrale di St. Matthew a Washington lunedì 25 novembre.


Les funérailles nationales de John F. Kennedy, président des États-Unis, se sont déroulées le à Washington, D.C.,(le jour de l'anniversaire de son fils, John Fitzgerald Kennedy Jr.) trois jours après son assassinat, le vendredi , à Dallas, au Texas.


The state funeral of John F. Kennedy, 35th U.S. President, took place in Washington, D.C., during the three days that followed his assassination on Friday, November 22, 1963, in Dallas, Texas.


El Funeral de Estado de John F. Kennedy tuvo lugar durante los tres días siguientes a su asesinato ocurrido el 22 de noviembre de 1963, en Dallas, Texas.


Pemakaman kenegaraan John F. Kennedy, Presiden Amerika Serikat ke-35, diselenggarakan di Washington, D.C., selama tiga hari setelah pembunuhannya pada Jumat, 22 November 1963 di Dallas, Texas.


Перейти Рубикон

Перейти Рубикóн — крылатая фраза, выражение, означающее готовность к решительным действиям, сделать бесповоротный шаг, совершить решительный поступок, пройти «точку невозврата».


گذر از روبیکن

گذر سزار از روبیکن در ژانویه ۴۹ پیش از میلاد منجر به آغاز جنگ داخلی روم شد و در نهایت به انتصاب سزار به منصب دیکتاتور و سپس ظهور امپراتوری روم به جای جمهوری روم پس از قتل وی انجامید. سزار در سال ۵۸ ق. م به منصب پروکنسولی یا فرمانداری ایالات رومی گالیا کیسالپینا، گل ناربونی و ایلیریکوم برگزیده شده بود، با پایان یافتن دوره پروکنسولی‌اش در انتهای سال ۵۰ ق. م سنای روم به سزار فرمان داد ارتش‌های خود را معاف کرده و به روم بازگردد. به وی صریحاً دستور داده شده بود که ارتش خود را از روبیکن ـ که مرز شمالی ایتالیای روم بود ـ گذر ندهد. در ژانویه ۴۹ ق. م سزار لژیون سیزدهم خود را از رود مزبور عبور داد، اقدامی که حکومت روم آن را نوعی قیام، خیانت، و اعلان جنگ به سنای روم تلقی کرد. بر طبق آنچه نویسندگان نگاشته‌اند، وی جمله «تاس انداخته شده‌است» را هنگام گذر ارتشش از این رود کم‌عمق بر زبان راند.


尤利烏斯·凱撒於前49年1月10日率軍橫渡盧比孔河，成為凱撒內戰的導火線，並最終讓凱撒成為終身獨裁官，隨後羅馬更從共和時代進入帝國時代。


Jül Sezar'ın Rubicon'u geçişi, Lejyon XIII Gemina'nın başında bulunan Jül Sezar'ın MÖ 10 Ocak 49 yılında, o sırada generallerin orduları ile birlikte geçmelerinin yasak olduğu Rubicon nehirini geçmesi ve iç savaşı başlatması olayını ifade eder. Bazı kaynaklarda ordusu ile beraber nehirden geçişi sırasında Sezar'ın ""Alea iacta est" sözünü söylediği geçmektedir.


Julius Caesar's crossing the Rubicon river on 10 January, 49 BC precipitated the Roman Civil War, which ultimately led to Caesar's becoming dictator and the rise of the imperial era of Rome. Caesar had been appointed to a governorship over a region that ranged from southern Gaul to Illyricum (but not Italy). As his term of governorship ended, the Roman Senate ordered Caesar to disband his army and return to Rome. He was explicitly ordered not to take his army across the Rubicon river, which was at that time a northern boundary of Italy. In January 49 BC, Caesar brought the 13th legion across the river, which the Roman government considered insurrection, treason, and a declaration of war on the Roman Senate. According to some authors, he is said to have uttered the phrase "alea iacta est"—the die is cast—as his army marched through the shallow river.


Саммит НАТО в Стамбуле (2004)

Стамбульский саммит НАТО 2004 года прошёл с 28 по 29 июня. Это был семнадцатый саммит НАТО, на котором главы государств и правительств стран Организации североатлантического договора встретились, чтобы принять официальные решения по вопросам коллективной безопасности. В целом саммит в Турции рассматривался как продолжение процесса трансформации, начавшегося в 2002 году на Пражском саммите, на котором рассчитывалось перейти от формата альянса времён Холодной войны, направленного на противодействие советской агрессии, к коалиции наступившего XXI века с его новыми угрозами безопасности, исходящими со стороны не до конца определённых регионов. Саммит состоял из четырёх встреч.


Стамбульський саміт НАТО 2004

Стамбульський саміт НАТО 2004 () — 17-та зустріч на вищому рівні глав держав та голів урядів країн-членів Північноатлантичного альянсу, що проходила з 28 по 29 червня 2004 року в Стамбулі. Головною темою саміту було обговорення процесу трансформації Альянсу, на якій наголошували ще на попередньому Празькому саміті у 2002 році, а також створення перехідного етапу від часів «холодної війни» до коаліційного об'єдання 21-го століття через нові загрози порушення безпеки у світі.


همایش استانبول ۲۰۰۴ (ناتو)

اجلاس سران ۲۰۰۴ استانبول (2004 Istanbul summit) از ۲۸ تا ۲۹ ژوئن ۲۰۰۴ در استانبول ترکیه برگزار شد. این هفدهمین همایش سران ناتو بود که در آن رهبران کشورها و دولت‌های عضو ناتو برای تصمیم‌گیری رسمی در مورد موضوعات امنیتی گردهم آمدند. به‌طور کلی، این اجلاس ادامه روند تحولی است که در اجلاس ۲۰۰۲ پراگ آغاز شد، با این امید که بتواند اتحاد جنگ سرد علیه تجاوزات شوروی را تغییر داده و ائتلافی جدید متناسب با قرن ۲۱ام علیه تهدیدهای امنیتی خارج از منطقه ایجاد کند. این همایش شامل چهار جلسه بود.


Le sommet de l'OTAN Istanbul 2004 est le sommet de l'OTAN, conférence diplomatique réunissant à Istanbul, en Turquie, le 28 et , les chefs d'État et de gouvernement des pays membres de l'Organisation du traité de l'Atlantique nord.


Szczyt NATO w Stambule w 2004 lub 17. szczyt NATO – szczyt NATO, zorganizowany w Stambule w Turcji w dniach 28-29 czerwca 2004.


The 2004 Istanbul summit was held in Istanbul, Turkey from 28 to 29 June 2004. It was the 17th NATO summit in which NATO's Heads of State and Governments met to make formal decisions about security topics. In general, the summit is seen as a continuation of the transformation process that began in the 2002 Prague summit, which hoped to create a shift from a Cold War alliance against Soviet aggression to a 21st-century coalition against new and out-of-area security threats. The summit consisted of four meetings.


La Cumbre de Estambul de 2004 fue la 17° cumbre de la OTAN que tuvo lugar en Estambul, Turquía, del 28 al 29 de junio de 2004. Los jefes de Estado y de Gobierno de la OTAN se reunieron para tomar decisiones formales sobre temas de seguridad. En general, la Cumbre es vista como una continuación del proceso de transformación que se inició en la Cumbre de Praga de 2002, con la expectativa de crear un cambio de una alianza surgida en el marco de la Guerra Fría contra el bloque soviético a una coalición del siglo XXI contra nuevas amenazas de seguridad. La Cumbre se compuso de cuatro reuniones.


Академическая гребля на летних Олимпийских играх 2008 — восьмёрки (мужчины)

Соревнования восьмёрок в академической гребле среди мужчин на летних Олимпийских играх 2008 прошли с 11 до 16 августа. Приняли участие 72 спортсмена из 8 стран.


Åtter menn under Sommer-OL 2008 fant sted fra 11. til 17. august 2008 på Shunyi Olympic Rowing-Canoeing Park i Beijing.


Wioślarstwo na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2008 – ósemka mężczyzn

Ósemka mężczyzn (M8+) – konkurencja rozgrywana podczas Letnich Igrzysk Olimpijskich 2008 w Pekinie między 9 a 16 sierpnia w Parku Olimpijskim Shunyi.


Rowing at the 2008 Summer Olympics – Men's eight

The men's eight (M8+) competition at the 2008 Summer Olympics in Beijing was held from August 11 to August 17 at the Shunyi Olympic Rowing-Canoeing Park. Seven of nine national teams returned from the men's eight competition at the 2004 Summer Olympics to compete again, joined by the host nation. A total of 75 competitors took part, with three substitutions made during the competition. The event was won by Canada, the nation's first victory in the men's eight since 1992 and third overall (tying Great Britain for second-most, behind the United States' 12). The British team took silver, with the Americans finishing with the bronze medal.


Roning under sommer-OL 2008 - Otter mænd

Konkurrencen i otter for mænd er en af disciplinerne ved roning under Sommer-OL 2008 og bliver afholdt fra 10. til 17. august på Shunyi olympiske ro- og kajakstadion.


Сражение у Садраса

Сражение у Садраса () — морское сражение, состоявшееся 17 февраля 1782 года во время войны за независимость США между французской эскадрой коммодора Пьера-Андрэ де Сюффрена и английской эскадрой контр-адмирала Эдварда Хьюза, в Бенгальском заливе у побережья Индии. Сражение было первым между этими двумя командирами и закончилось с наступлением темноты победой французов, которые имея преимущества в силах завладели инициативой.


La battaglia di Sadras fu combattuta il 17 febbraio 1782 tra la flotta inglese capitanata da Edward Hughes e la flotta francese capitanata da Bailli de Suffren al largo delle coste indiane durante la Rivoluzione americana.


La bataille de Sadras, également appelée combat de Madras, est la première de cinq batailles navales, en grande partie indécises, livrées entre la flotte britannique commandée par l'amiral Edward Hughes et la flotte française commandée par le bailli de Suffren au large de la côte est de l'Inde pendant la guerre d'indépendance américaine. La bataille, engagée le près de l'actuelle Kalpakkam, fut indécise, mais la flotte anglaise souffrit le plus d'avaries, et les transports de troupes que protégeait Suffren purent débarquer leurs troupes à Porto Novo (aujourd'hui Parangipettai).


Bitwa pod Sadras – starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 1782, w trakcie kampanii w Indiach Wschodnich, w czasie wojny o niepodległość Stanów Zjednoczonych, zakończone taktycznym zwycięstwem francuskim.


The Battle of Sadras was the first of five largely indecisive naval battles fought between a British fleet (under Admiral Sir Edward Hughes) and a French fleet (under Admiral Pierre Suffren) off the east coast of India during the Anglo-French War. Fought on 17 February 1782 near present-day Kalpakkam, the battle was tactically indecisive, but the British fleet suffered the most damage. Under Suffren's protection, French troop transports were able to land at Porto Novo, present-day Parangipettai.


Сражение у Провидиена

Сражение у Провидиена () — морское сражение, состоявшееся 12 апреля 1782 года во время войны за независимость США между французской эскадрой коммодора Пьера-Андрэ де Сюффрена и английской эскадрой контр-адмирала Эдварда Хьюза, в Бенгальском заливе у побережья Цейлона. Сражение стало вторым между этими двумя командирами и в то же время самым кровопролитным. Потери с обеих сторон были примерно одинаковы, но с английской стороны пришлись на 2 корабля, которые вышли из строя на продолжительный срок. Это позволило французам объявить о своей победе.


La battaglia di Providien fu la seconda, di una serie di battaglie navali, combattute tra la flotta britannica, capitanata da Edward Hughes, e la flotta francese, capitanata da Pierre André de Suffren de Saint Tropez, durante la rivoluzione americana. La battaglia venne combattuta il 12 aprile 1782 al largo delle coste indiane del golfo del Bengala.


La bataille de Provédien est la deuxième des batailles navales engagées entre la flotte britannique du vice-amiral Edward Hughes et la flotte française du bailli de Suffren dans l'océan Indien pendant la guerre d'indépendance américaine. La bataille a eu lieu le 12 avril 1782 le long de la côte est de Ceylan, près d'un îlot rocheux nommé Provédien, au sud de Trinquemalay.


Bitwa pod Providien – nierozstrzygnięte starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 1782, drugie w serii starć na Oceanie Indyjskim między eskadrami admirałów Hughesa i Suffrena.


The Battle of Providien was the second in a series of naval battles fought between a British fleet, under Vice-Admiral Sir Edward Hughes, and a French fleet, under the Bailli de Suffren, off the coast of India during the Anglo-French War. The battle was fought on 12 April 1782 off the east coast of Ceylon, near a rocky islet called Providien, south of Trincomalee.


Сражение у Тринкомали

Сражение у Тринкомали () — морское сражение, состоявшееся 3 сентября 1782 года во время войны за независимость США между французской эскадрой коммодора Пьера-Андрэ де Сюффрена и английской эскадрой контр-адмирала Эдварда Хьюза, в Бенгальском заливе у побережья Индии. Сражение было четвертым между этими двумя командирами. Английский адмирал пытался оказать помощь блокированному французами гарнизону Тринкомали, однако в связи с превосходством в силах французов так и не предпринял попытки атаковать французский флот. В свою очередь французский адмирал атаковал британский флот. Тем не менее тактическая победа осталось за французским флотом. Английский в итоге ничем не смог помочь осажденному гарнизону и был вынужден отступить.


La battaglia di Trincomalee, fu la quarta battaglia in ordine cronologico ad essere combattuta tra la flotta britannica capitanata dal viceammiraglio Edward Hughes e la flotta francese capitanata da Bailli de Suffren al largo delle coste indiane del golfo del Bengala durante la rivoluzione americana. La battaglia ebbe luogo il 3 settembre 1782.


La bataille de Trinquemalay est un affrontement naval qui a lieu du 25 août au 3 septembre 1782, entre une flotte française commandée par le bailli de Suffren et une flotte britannique, sous les ordres de l'amiral Hughes. Cette bataille, à l'issue indécise, a lieu au large de Trinquemalay (Trincomalee ou Trinquemalé), une baie avec un port située sur les côtes orientales de l'île de Ceylan.


Bitwa pod Trincomalee – starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 1782 u wybrzeży Cejlonu między eskadrami Pierre de Suffrena i Edwarda Hughesa, stanowiące część kampanii w Indiach w ramach wojny o niepodległość Stanów Zjednoczonych. Kampania ta była również częścią wojny Brytyjczyków z Królestwem Majsur i IV wojny angielsko-holenderskiej. Admirałowie Hughes i Suffren stoczyli w ciągu roku pięć bitew, z których ta była czwartą w kolejności.


The Battle of Trincomalee was fought between a British fleet under Vice-Admiral Sir Edward Hughes and a French fleet under the Bailli de Suffren off the coast of Trincomalee, then Ceylon (modern Sri Lanka), on 3 September 1782. It was the fourth in a series of battles fought between the two fleets off the coast of the Indian subcontinent during the American Revolutionary War.


Сражение у Куддалора (1783)

Сражение у Куддалора (, ) — морское сражение, состоявшееся 20 июня 1783 года во время войны за независимость США между французской эскадрой коммодора Пьера-Андрэ де Сюффрена и английской эскадрой контр-адмирала Эдварда Хьюза, в Бенгальском заливе у Куддалора. Сражение стало последним между этими двумя командирами и состоялось уже после заключения мира в Европе, но ещё до наступления новостей об этом событии в Ост-Индии. Французская эскадра деблокировала осаждённый Куддалор, отогнав в море превосходящую британскую эскадру и дав ей 20-го числа бой, закончившийся победой французских морских сил.


La battaglia di Cuddalore, fu una battaglia navale tra la flotta britannica, capitanata dal viceammiraglio Edward Hughes, e una flotta francese leggermente meno numerosa capitanata da Bailli de Suffren al largo delle coste indiane di Cuddalore durante la rivoluzione americana.


கடலூர் சண்டை (1783)

கடலூர் சண்டை ("Battle of Cuddalore") என்பது பிரிட்டிஷ் கப்பற்படைக்கும் அதைவிட சற்றே சிறிய பிரெஞ்சு கப்பற்படைக்கும் இடையிலான கடற் சண்டையாகும். 20 ஜூன் 1783 அன்று இந்த மோதல் நடைபெற்றது. இது கடலூர் முற்றுகையின் ஒரு பகுதியாகும்.


Slaget ved Cuddalore var et uavgjort slag mellom en britisk flåte under admiral Edward Hughes og en litt mindre fransk flåte under Pierre Andre de Suffren Saint Tropez. Slaget sto utenfor kysten av India nær Cuddalore under den amerikanske uavhengighetskrigen. Det fant sted den 20. juni 1783.


La troisième bataille de Gondelour a eu lieu le entre les marines française et britannique pendant la guerre d'indépendance des États-Unis près de Gondelour au large de la côte Carnatique au sud de l'Inde.


Bitwa pod Cuddalore – starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 1783.


The Battle of Cuddalore was a naval battle between a British fleet, under Admiral Sir Edward Hughes with Admiral L.J. Weiland, and a smaller French fleet, under the Bailli de Suffren, off the coast of India during the American Revolutionary War. This war sparked the Second Mysore War in India. In the battle, taking place near Cuddalore on 20 June 1783, Suffren commanded the engagement from the frigate "Cléopâtre" and won what is generally considered a victory. Peace had already been agreed upon in Europe, but that news had yet to reach India, making this the final battle of the war.


Экспедиция Брэддока

Экспедиция Брэддока ("Braddock Expedition"), также называемая «кампанией Брэддока» или, что более часто, «поражением Брэддока» — военная экспедиция британской армии, организованная летом 1755 года с целью захвата французского форта Дюкен. Экспедиция была частью Франко—индейской войны и была запланирована в ответ на нападение французской армии на форт Несессити в июле 1754 года. Отряд Эдварда Брэддока был собран в Александрии, проследовал через в форт Камберленд, откуда начал наступление через лес к форту Дюкен, но на подходе к нему был атакован французами и их индейскими союзниками на берегу реки Мононгахила. В сражении при Мононгахиле 9 июля 1755 года британская армия понесла тяжёлые потери, а генерал Брэддок получил смертельное ранение. Поражение Брэддока стало серьёзным ударом для англичан на ранних этапах войны с Францией и было названо одним из самых катастрофических поражений для англичан в XVIII веке. В экспедиции принимали участие знаменитые впоследствии генералы Джордж Вашингтон, Томас Гейдж, Чарльз Ли и Горацио Гейтс.


La spedizione Braddock, chiamata anche campagna di Braddock o più comunemente sconfitta di Braddock, fu una fallimentare spedizione britannica con la quale si cercò di conquistare la fortezza francese di Fort Duquesne (oggi nella periferia di Pittsburgh) nell'estate del 1755 durante la guerra franco-indiana. Fu sconfitta nella battaglia del Monongahela del 9 luglio ed i sopravvissuti si ritirarono. La spedizione prende il nome dal generale Edward Braddock che guidò i britannici e morì nel corso dell'operazione. La sconfitta di Braddock fu un'importante sconfitta per gli inglesi nelle prime fasi della guerra con la Francia ed è stata definita una delle più disastrose per i britannici nel XVIII secolo.


L'Expedició Braddock o Campanya de Braddock forma part del conflicte de la Guerra Franco-Índia, i va ser un intent fallit de Regne de la Gran Bretanya de capturar Fort Duquesne durant l'estiu de 1755. L'expedició pren el nom del general Edward Braddock, qui va dirigir les tropes angleses i va morir a l'expedició. La derrota de Braddock al riu Monongahela va ser el major contratemps britànic en el començament de la guerra contra França.


Braddock-ekspedisjonen var en mislykket britisk forsøk på å erobre det franske Fort Duquesne sommeren 1755 under den franske og indianske krig. Ekspedisjonen fikk sitt navn fra general Edward Braddock, som ledet de britiske styrkene og døde i forbindelse med forsøket. Braddocks nederlag skjedde i det såkalte slaget ved Monongahela, og var et kraftig tilbakeslag for britene i den tidlige fasen av krigen med Frankrike.


L'expédition Braddock, également appelée campagne de Braddock ou défaite de Braddock, est une expédition militaire britannique qui a échoué à prendre le fort Duquesne (aujourd'hui centre-ville de Pittsburgh) aux Français en 1755, pendant la guerre de la Conquête. Elle a été défaite à la bataille de la Monongahela le et les survivants se retirèrent.


The Braddock expedition, also called Braddock's campaign or (more commonly) Braddock's Defeat, was a failed British military expedition which attempted to capture the French Fort Duquesne (now Downtown Pittsburgh) in the summer of 1755, during the French and Indian War. It was defeated at the Battle of the Monongahela on July 9, and the survivors retreated. The expedition takes its name from General Edward Braddock, who led the British forces and died in the effort. Braddock's defeat was a major setback for the British in the early stages of the war with France and has been described as one of the most disastrous defeats for the British in the 18th century.


La Expedición Braddock o Campaña Braddock fue un intento fallido de los británicos de capturar Fort Duquesne durante el verano de 1755. Forma parte del conflicto de la guerra franco-india. La expedición toma el nombre del general Edward Braddock, quien dirigió las tropas inglesas y murió en la expedición. La derrota de Braddock en la batalla de Monongahela fue el mayor contratiempo británico en el comienzo de la guerra contra Francia.


Чемпионат Европы по тяжёлой атлетике 2019 года — 98-й по счёту чемпионат, который проходил в Батуми (Грузия) с 3 по 13 апреля 2019 года.


I Campionati europei di sollevamento pesi 2019 sono stati la 98ª edizione della manifestazione organizzata dall'European Weightlifting Federation. Si sono svolti a Batumi, in Georgia, dal 6 al 13 aprile 2019.


Les Championnats d'Europe d'haltérophilie 2019 ont lieu à Batoumi en Géorgie (pays) du au .


Mistrzostwa Europy w Podnoszeniu Ciężarów 2019

98. Mistrzostwa Europy w Podnoszeniu Ciężarów odbyły się w dniach od 6 kwietnia do 13 kwietnia 2019 w Batumi (Gruzja). Były to równocześnie 32. Mistrzostwa Europy Kobiet w podnoszeniu ciężarów.


The 2019 European Weightlifting Championships was held in Batumi, Georgia from 6 to 13 April 2019.


Campeonato Europeo de Halterofilia de 2019

El XCVIII Campeonato Europeo de Halterofilia se celebró en Batumi (Georgia) entre el 6 y el 13 de abril de 2019 bajo la organización de la Federación Europea de Halterofilia (EWF) y la Federación Georgiana de Halterofilia.


Чемпионат мира по стрельбе из лука 2019

50-й чемпионат мира по стрельбе из лука прошёл с 10 по 16 июня 2019 года в голландском городе Хертогенбос. На первенстве было разыграно 10 комплектов наград — по 5 в каждом из двух видов лука (классическом и блочном).


Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2019 kilpailtiin ’s-Hertogenboschissa, Alankomaissa 10.–16. kesäkuuta. Nämä olivat jousiammunnan 50. maailmanmestaruuskilpailut. Lajeja oli kymmenen, joista viisi kilpailtiin tähtäinjousella ja viisi taljajousella. Molemmilla jousityypeillä ohjelmassa olivat miesten ja naisten henkilökohtainen kilpailu, miesten ja naisten joukkuekilpailu sekä sekaparien kilpailu.


I Campionati mondiali di tiro con l'arco 2019 sono la 50ª edizione della competizione. Si sono svolti a 's-Hertogenbosch, nei Paesi Bassi, dal 10 al 16 giugno 2019. L'evento è servito come qualificazione per le Olimpiadi di Tokyo 2020: ciascuna squadra maschile e femminile che raggiungeva i quarti di finale guadagnava tre posti per il proprio team. Erano inoltre qualificati i primi quattro atleti nella competizione singolare, per coloro che non fossero riusciti a ottenere un posto nelle gare a squadre.


2019年世界射箭錦標賽

2019年世界射箭錦標賽是第50屆世界射箭錦標賽，於2019年6月10日至16日在荷蘭斯海爾托亨博斯舉行，赛事共設10個項目。本屆比賽也作為2020年夏季奧林匹克運動會射箭比賽資格賽之一。


Championnats du monde de tir à l'arc 2019

Les championnats du monde de tir à l'arc 2019 sont une compétition sportive de tir à l'arc organisée en 2019 à Bois-le-Duc, aux Pays-Bas. C’est la édition des championnats du monde de tir à l'arc.


The 2019 World Archery Championships were held in 's-Hertogenbosch, Netherlands from June 10 to June 16, 2019. The event served as a qualifier for the Tokyo 2020 Summer Olympics, with each men's and women's team that made the quarter-finals earning three quota places for the respective team. There were also quota places for the top four individuals in the singles competition, for those who failed to get quotas in the team events.


Campeonato Mundial de Tiro con Arco al Aire Libre de 2019

El L Campeonato Mundial de Tiro con Arco al Aire Libre se celebró en 's-Hertogenbosch (Países Bajos) entre el 9 y el 16 de junio de 2019 bajo la organización de la Federación Internacional de Tiro con Arco (World Archery) y la Federación Neerlandesa de Tiro con Arco.


بطولة العالم للنبالة 2019

عقدت بطولة العالم للنبالة 2019 في هيرتوجنبوش ، هولندا خلال الفترة من 10 يونيو إلى 16 يونيو 2019. وتعتبر البطولة بمثابة تصفيات لدورة طوكيو للألعاب الأولمبية 2020.


Завоевание Канарских островов

Завоевание Канарских островов Кастилией происходило с 1402 по 1496 годы. Этот процесс можно условно разделить на два периода: «феодальный», когда завоевание осуществляли отдельные дворяне в обмен на вассальную присягу короне, и «коронный», когда католические короли принялись осуществлять завоевание самостоятельно.


La conquista delle Isole Canarie da parte del Regno di Castiglia ebbe luogo tra il 1402 ed il 1496. Essa può essere divisa in due periodi storici: la Conquista señorial, portata avanti dalla nobiltà castigliana in cambio di un'alleanza con la Corona, e la Conquista realenga, portata avanti dalla corona spagnola stessa, durante il regno dei re cattolici.


La conquesta de les Illes Canàries per part de la Corona de Castella es va portar a terme entre 1402 i 1496. Es poden distingir dos períodes en aquest procés: la Conquesta senyorial, portada a terme per la noblesa en canvi d'un pacte de vassallatge, i la Conquesta realenga, portada a terme directament per la Corona, durant el regnat dels Reis Catòlics.


La conquête des îles Canaries par la Couronne de Castille a eu lieu entre 1402 et 1496. Elle peut être divisée en deux grandes périodes, la "Conquista señorial", réalisée par noblesse castillane en échange d'une alliance d'allégeance à la couronne, et de la "Conquista realenga", réalisée par la couronne espagnole elle-même, sous le règne des « Rois catholiques ». Elle fait face à la résistance des Guanches, autochtones des îles Canaries.


The conquest of the Canary Islands by the Crown of Castille took place between 1402 and 1496. It can be divided into two periods: the Conquista señorial, carried out by Castilian nobility in exchange for a covenant of allegiance to the crown, and the Conquista realenga, carried out by the Spanish crown itself, during the reign of the Catholic Monarchs.


La conquista de las islas Canarias fue el proceso por el que este archipiélago, habitado por pueblos aborígenes, fue incorporado mediante una ocupación militar a la Corona de Castilla a lo largo del siglo .


غزو جزر الكناري

غزا تاج قشتالة جزر الكناري بين عامي 1402 و1496. ويمكن تقسيم فترة الغزو إلى فترتين: الغزو العظيم الذي شنه النبلاء القشتاليون في مقابل التعهد بالولاء للتاج، والغزو الملكي الذي نفذه التاج الإسباني نفسه في عهد الملكان الكاثوليكيان.


Алжирская экспедиция (1775)

Алжирская экспедиция 1775 года — совместная экспедиция испанских и тосканских войск под командованием испанского маршала (ирландского происхождения) против Алжирской республики, являвшейся пристанищем берберийских пиратов, проведенная в июле 1775 года.


L'Expedició contra Alger de 1775 va ser el major desastre militar sota el regnat de Carles III d'Espanya. Havia estat plantejada amb l'objectiu de conquerir la ciutat d'Alger, focus central de la pirateria al Mediterrani.


L’expédition d'Alger de 1775, est une tentative majeure de l'Empire espagnol de s'emparer d'Alger, alors capitale de la régence d'Alger. L’expédition est menée par Alejandro O'Reilly et se solde par un échec lourd face aux troupes menées par le dey d'Alger et son gouvernement. L'effort de guerre de part et d'autre est considérable. Les Espagnols emportent avec eux un contingent de , 300 navires et un matériel de guerre considérable. Face à eux la mobilisation algérienne est importante.


The invasion of Algiers was a massive and disastrous amphibious attempt in July 1775 by a combined Spanish and Tuscan force to capture the city of Algiers, the capital of The Deylik of Algeria. The amphibious assault was led by Spanish general Alexander O'Reilly and Tuscan admiral Sir John Acton, commanding a total of 20,000 men along with 74 warships of various sizes and 230 transport ships carrying the troops for the invasion. The defending Algerian forces were led by Baba Mohammed ben-Osman. The assault was ordered by the King of Spain, Charles III, who was attempting to demonstrate to the Barbary States the power of the revitalized Spanish military after the disastrous Spanish experience in the Seven Years' War. The assault was also meant to demonstrate that Spain would defend its North African exclaves against any Ottoman or Moroccan encroachment, and reduce the influence that the Barbary states held in the Mediterranean.