Georgia, a Christian kingdom in the Caucasus, was subjected, between 1386 and 1403, to several disastrous invasions by the armies of Turco-Mongol conqueror Timur, whose vast empire stretched, at its greatest extent, from Central Asia into Anatolia. These conflicts were intimately linked with the wars between Timur (Tamerlane) and Tokhtamysh, the last khan of the Golden Horde and Timur's major rival for control over the Islamic world. Timur officially proclaimed his invasions to be jihad against the region's non-Muslims. Although he was able to invade parts of Georgia, he was never able to make the country Muslim and even recognized Georgia as a Christian state.


Entre 1386 y 1403, el reino cristiano de Georgia fue objeto de varias invasiones timúridas, encabezadas por el conquistador turcomongol Tamerlán, cuyo imperio se expandía, en su máxima extensión, desde Asia Central a Anatolia. Esos conflictos estaban íntimamente relacionados con las guerras entre Tamerlán y Toqtamish, el último kan de la Horda de Oro y su mayor rival por el control del mundo islámico. Tamerlán proclamó oficialmente que sus invasiones eran una yihad contra los no musulmanes de la región. Aunque logró invadir partes del reino de Georgia, nunca pudo convertir al país al islam, e incluso debió reconocer que Georgia era un estado cristiano.


מלחמת האזרחים של גאורגיה

מלחמת האזרחים של גאורגיה הייתה סדרה של עימותים פנימיים בגאורגיה על רקע פוליטי ועל רקע אתני, בין הרוב הגאורגי, והמיעוטים האבחזים והאוסטים באבחזיה ובדרום אוסטיה, כמו גם בין תומכי נשיאה הראשון של גאורגיה העצמאית לאחר נפילת ברית המועצות, זוויאד גמסחורדיה המכונים זוויאדיסטים, ובין תומכי הנשיא אדוארד שוורדנדזה, שמונה לאחר הדחת גמסחורדיה בהפיכה צבאית בדצמבר 1991.


Гражданская война в Грузии

Гражда́нская война́ в Гру́зии () — вооружённый конфликт между сторонниками первого президента Грузии Звиада Гамсахурдии (звиадисты) и правительственными войсками (1991—1993) в Западной Грузии.


Georgian sisällissota käytiin Georgiassa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen 1990-luvun alkupuolella. Siihen kuului neljä osittain samanaikaista osaa: konfliktit itsenäisyyttä tavoittelevissa Abhasiassa (1992–1993) ja Etelä-Ossetiassa (1988–1992), sotilasvallankaappaus vuoden 1991 lopussa ja siinä syrjäytetyn Zviad Gamsakhurdian nousu takaisin valtaan vuonna 1993.


Гражданска война в Грузия (1991 – 1993)

Гражданската война в Грузия () е въоръжен конфликт през 1991 – 1993 г. между поддръжниците на първия президент на Грузия Звиад Гамсахурдия (звиадистите) и правителствените войски в Западна Грузия.


La guerra civile in Georgia è stata una sequenza di conflitti inter-etnici e intra-nazionali che ha avuto luogo nelle regioni dell'Ossezia del Sud (1988-1992) e dell'Abcasia (1992-1993), come pure dal violento colpo di stato militare del 21 dicembre 1991 - 6 gennaio 1992 contro il primo Presidente della Georgia democraticamente eletto, Zviad Gamsakhurdia e la sua successiva rivolta nel tentativo di riguadagnare il potere (1993).


조지아 내전(Georgian Civil War)은 남오세티야(1988~1992년)와 압하스(1992~1993년) 내 민족간 국내 충돌이며, 1991년 12월 21일 ~ 1992년 1월 6일에 처음으로 민주적으로 선출된 조지아의 대통령 즈비아드 감사쿠르디아와 그 뒤로 권력을 되찾으려고 시도한 봉기(1993년)에 대항한 격렬한 군사 쿠데타이기도 했다.


Громадянська війна в Грузії

Громадянська війна в Грузії — збройний конфлікт у межах Грузії, що тривав з грудня 1991 до грудня 1993 року, між прибічниками першого президента Грузії Звіада Гамсахурдії та опозицією до його уряду. Причиною конфлікту стало фактичне силове усунення Гамсахурдії з посту президента, що стало відповіддю на придушення виступів опозиції восени 1991 року, у результаті чого наприкінці грудня 1991 року в ході військових дій опозиція отримала контроль над низкою стратегічних об'єктів у Тбілісі, зокрема й парламентом. Після втечі з країни Гамсахурдії влада перейшла спочатку до Військової ради Грузії, утвореної лідерами заколоту, а після виборів у березні 1992 року до Державної ради Грузії, яку за результатами волевиявлення очолив Едуард Шеварнадзе.


A Guerra Civil na Geórgia ou Guerra Civil Georgiana consistiu em conflitos inter-étnicos e intra-nacionais nas regiões da Ossétia do Sul (1988-1992) e na Abcásia (1992-1993), bem como o violento golpe de Estado dos militares de 21 de dezembro de 1991 a 6 de janeiro em 1992 contra o primeiro Presidente democraticamente eleito da Geórgia, Zviad Gamsakhurdia e ao seu posterior levante em uma tentativa para recuperar o poder (1993).


La Guerra Civil de Geòrgia o també anomenada Guerra Civil georgiana, és un conflicte interètnic i intranacional entre diferents regions d'Ossètia del Sud i d'Abkhàzia, tot i que també es refereix al cop d'Estat dels militars del 21 de sembre del 1991 al 6 de gener del 1992 en contra del President democràticament escollit de Geòrgia, Zviad Gamsakhúrdia, fent referència també al seu posterior sollevament en un intent per recuperar el poder el 1993.


Gürcistan İç Savaşı, Gürcistan içindeki azınlıkları ve özerk bölgelerin Güney Osetya'daki (1988-1992) ve Abhazya’daki (1992-1993) sıcak çatışmalarını; 21 Aralık 1991 ile 6 Ocak 1992 arası demokratik bir seçimle iktidar gelen Zviad Gamsahurdia’ya yapılan darbe süreçlerini ve ardından tekrar demokrasiye dönme (1993) süreçlerini kapsar. Bu sürecin sonunda Zviad Gamsahurdia ve taraftarları tamamen yenilmiş, Güney Osetya ve Abhazya de-facto bağımsızlıklarını kazanmıştır.


La guerre civile géorgienne fut une épreuve de force tripartite qui opposa à la fois le Conseil d'État géorgien d'Edouard Chevardnadzé, les forces partisanes de l'ancien président Zviad Gamsakhourdia et les indépendantistes d'Abkhazie et d'Ossétie du Sud. S'étendant sur une période de deux ans (1991-1993), la guerre civile représenta notamment une période de désolation pour la Géorgie qui avait récemment acquis son indépendance, et fut astucieusement dirigé par le Kremlin, qui supportait deux camps différents, le Conseil d'État et les sécessionnistes, tous contre l'ancien dissident soviétique Zviad Gamsakhourdia.


The Georgian Civil War was a civil war in Georgia consisting of inter-ethnic and intranational conflicts in the regions of South Ossetia (1988–1992) and Abkhazia (1992–1993), as well as the violent military "coup d'état" of December 22, 1991 – December 31, 1993, against the first democratically elected President of Georgia, Zviad Gamsakhurdia, and his subsequent uprising in an attempt to regain power (1993).


Se ha dado en denominar Guerra civil georgiana a los conflictos interétnicos acaecidos en las regiones de Osetia del Sur (1988-1992) y Abjasia (1992-1993), así como el violento golpe de estado militar entre el 21 de diciembre de 1991 y el 6 de enero de 1992 contra el primer presidente elegido democráticamente de Georgia, Zviad Gamsajurdia, y el levantamiento posterior de este en una tentativa por recobrar el poder (1993).


الحرب الأهلية الجورجية

كانت الحرب الأهلية الجورجية حربًا أهلية في جورجيا تتألف من صراعات دولية وصراعات عرقية في أقاليم أوسيتيا الجنوبية (1988-1992) وأبخازيا (1992-1993)، وكذلك أيضًا انقلابًا عسكريًا عنيفًا في 22 ديسمبر 1991 – 31 ديسمبر 1993 ضد أول رئيس لجورجيا منتخب ديمقراطيًا، زفياد غامساخورديا، وانتفاضته اللاحقة في محاولة لاستعادة السلطة (1993).


Perang Saudara Georgia adalah konflik antar etnis di wilayah Ossetia Selatan (1988-1992) dan Abkhazia (1992-1993), dan juga kudeta militer pada 21 Desember 1991 - 6 Januari 1992 terhadap presiden Georgia yang terpilih secara demokratis, Dr. Zviad Gamsakhurdia dan pemberontakannya untuk merebut kembali kekuasaan (1993). Pemberontakan Gamsakhurdia dapat ditaklukan.


הסופר קאפ האיטלקי 2009

הסופר קאפ האיטלקי 2009 היה המהדורה ה-22 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-8 באוגוסט 2009, באצטדיון הלאומי בייג'ינג, שבבייג'ינג, סין. המשחק שוחק בין אלופת הסרייה א' לעונת 2008/09, אינטר מילאנו, לבין מחזיקת הגביע האיטלקי של אותה העונה, לאציו. לאציו ניצחה במשחק בתוצאה 2-1. זאת הייתה הפעם הראשונה שבה משחק במסגרת מפעל זה התקיים בסין, בנוסף לכך, סין הפכה להיות המדינה הרביעית שבה הסופר קאפ האיטלקי התקיים.


Суперкубок Италии по футболу 2009

Суперкубок Италии по футболу 2009 () — 22-й розыгрыш Суперкубка Италии, в котором встречались чемпион страны сезона 2008/09 миланский «Интер» и обладатель Кубка Италии 2008/09 «Лацио». Встреча состоялась 8 августа 2009 года в Пекине, на Пекинском национальном стадионе.


La Supercoppa italiana 2009 è stata la 22ª edizione della competizione, disputata l'8 agosto 2009 allo stadio nazionale di Pechino. La sfida è stata disputata tra l', vincitrice della Serie A 2008-2009, e la , detentrice della Coppa Italia 2008-2009.


Суперкубок Італії з футболу 2009

Суперкубок Італії з футболу 2009 — 22-й розіграш турніру. Матч відбувся 8 вересня 2009 року між чемпіоном Італії «Інтернаціонале» та переможцем кубку «Лаціо». Для «Лаціо» це була третя перемога у турнірі.


A Supercopa da Itália de 2009 ou Supercoppa Italiana 2009 foi a 22ª edição da competição que para muitos, abre a temporada 2009/2010 do futebol italiano. Assim como em todas as edições, a "Supercoppa Italiana" sera disputada em partida única com o campeão do Campeonato Italiano (Internazionale) e o campeão da Copa da Itália (Lazio), ambas na temporada 2008/2009.


La Supercoupe d'Italie 2009 () est la vingt-deuxième édition de la Supercoupe d'Italie, épreuve qui oppose le champion d'Italie au vainqueur de la Coupe d'Italie. Disputée le au stade national de Pékin devant spectateurs, la rencontre est remportée par la Lazio de Rome sur le score de 2-1 aux dépens de l'Inter de Milan.


The 2009 Supercoppa Italiana was a match played by the 2008–09 Serie A winners Internazionale and 2008–09 Coppa Italia winners Lazio. It took place on 8 August 2009 at the Beijing National Stadium in Beijing, China. Lazio won the match 2–1 to earn their third Supercoppa title. This edition was the first time the Supercoppa Italiana was held in China, with China becoming the fourth country to host the competition.


كأس السوبر الإيطالي 2009

كأس السوبر الإيطالي 2009 مباراة جمعت بين ناديي إنتر ميلان بطل الدوري الإيطالي 2008–09 ضد نادي لاتسيو بطل كأس إيطاليا 2008–09، وفاز فيه نادي لاتسيو بهدفين مقابل هدف وحيد. هذه النسخة الأولى من كأس السوبر الإيطالي تقام في الصين، حيث أصبحت الصين رابع دولة تستضيف هذه المسابقة.


הסופר קאפ האיטלקי 2010

הסופר קאפ האיטלקי 2010 היה המהדורה ה-23 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-21 באוגוסט 2010, בסן סירו, שבמילאנו, איטליה. לאחר שאינטר מילאנו זכתה גם באליפות הסרייה א' לעונת 2009/10 וגם בגביע האיטלקי של אותה העונה, המשחק שוחק בין אינטר לבין סגנית מחזיקת הגביע האיטלקי, רומא. אינטר ניצחה במשחק בתוצאה 3-1.


La Supercoppa italiana 2010 è stata la 23ª edizione della competizione disputata il 21 agosto 2010 allo stadio Giuseppe Meazza di Milano (solo per quest'anno si ritorna alla vecchia regola che la Supercoppa si disputa nello stadio della squadra campione d'Italia, per poi ritornare a giocare in campi neutri, il maggior numero delle volte all'estero, gli anni successivi). La sfida è stata disputata tra l', vincitrice della Serie A 2009-2010 e detentrice della Coppa Italia 2009-2010, e la , finalista di quest'ultima.


Суперкубок Італії з футболу 2010

Суперкубок Італії з футболу 2010 — 23-й розіграш турніру. Матч відбувся 21 серпня 2010 року між чемпіоном та володарем кубку Італії «Інтернаціонале» та фіналістом кубку Італії «Ромою».


سوپرجام فوتبال ایتالیا ۲۰۱۰

سوپر جام فوتبال ایتالیا ۲۰۱۰ () بیست و سومین دورهٔ مسابقهٔ سوپر جام فوتبال ایتالیا بود که بین قهرمان سری آ و نایب قهرمان جام حذفی فوتبال ایتالیا برگزار شد. با توجه به قهرمانی اینتر میلان در هر دو مسابقات سری آ و جام حذفی، آ. اس. رم به عنوان نایب قهرمان جام حذفی، در سوپر جام ایتالیا حضور داشت.


A Supercopa Italiana de Futebol de 2010 foi a 23ª edição da competição que para muitos, abre a temporada 2010/2011 do futebol italiano. Assim como em todas as edições, a "Supercoppa Italiana" foi disputada em partida única com o campeão do Campeonato Italiano (Internazionale) e o vice-campeão da Copa da Itália (Roma), já que a Internazionale ganhou ambos os campeonato na temporada 2009/2010.


La Supercoupe d'Italie 2010 () est la vingt-troisième édition de la Supercoupe d'Italie, épreuve qui oppose le champion d'Italie au vainqueur de la Coupe d'Italie. Disputée le au Stade Giuseppe Meazza à Milan devant spectateurs, la rencontre est remportée par l'Inter de Milan sur le score de 3-1 aux dépens de la "Roma".


The 2010 Supercoppa Italiana was the 23rd Supercoppa Italiana, an annual football match contested by the winners of the previous season's Serie A and Coppa Italia competitions. The match was played at the San Siro on 21 August 2010, and contested by league and cup double winners Internazionale and cup runners-up Roma. The Supercoppa Italiana is usually contested by the winners of the Serie A and the Coppa Italia, but since Internazionale won both the competitions, Roma were their opponents. Internazionale won the title 3–1.


La Supercopa de Italia 2010 fue la vigésima tercera edición de la Supercopa de Italia, que enfrentó a los ganadores de la Serie A y de la Copa de Italia. El partido se jugó en el Estadio Giuseppe Meazza el 21 de agosto de 2010. La Supercopa de Italia suele ser jugada por los ganadores de la Serie A y la Copa de Italia, el Inter de Milán que ganó ambas competiciones disputó con la AS Roma, que finalizó segundo en ambas competiciones. Inter ganó el título por 3-1.


Supercoppa italiana 2010 byl dvacátý třetí ročník soutěže o trofej Supercoppa italiana, tedy o italský fotbalový Superpohár. Střetly se v něm týmy FC Inter Milán jakožto vítěz Serie A ze sezony 2009/10 a celek AS Řím, který se ve stejné sezóně stal finalistou italského fotbalového poháru Coppa Italia v sezoně 2009/10 (ve finále podlehl 0:1 právě Interu).


הסופר קאפ האיטלקי 2017

הסופר קאפ האיטלקי 2017 היה המהדורה ה-30 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-13 באוגוסט 2017, בסטאדיו אולימפיקו, שברומא, איטליה. לאחר שיובנטוס זכתה גם באליפות הסרייה א' לעונת 2016/17 וגם בגביע האיטלקי של אותה העונה. המשחק נערך בין יובנטוס לבין סגנית מחזיקת הגביע האיטלקי, לאציו. לאציו ניצחה במשחק בתוצאה 3-2, וזכתה בגביע זה בפעם הרביעית בתולדותיה.


Суперкубок Италии по футболу 2017

Суперкубок Италии по футболу 2017 — юбилейный 30-й по счёту розыгрыш Суперкубка Италии, в котором встретились чемпион Италии сезона 2016/17, обладатель Кубка страны «Ювентус» и финалист «Лацио». Игра состоялась 13 августа 2017 года на Олимпийском стадионе в Риме.


La Supercoppa italiana 2017 è stata la 30ª edizione della competizione disputata il 13 agosto 2017 allo stadio Olimpico di Roma. La sfida è stata disputata tra la , vincitrice della Serie A 2016-2017 e detentrice della Coppa Italia 2016-2017, e la , qualificata come finalista della coppa nazionale. A livello statistico da segnalare il quarto confronto tra le due squadre che, essendosi già affrontate nel 1998, 2013 e 2015, eguagliano il primato di Inter e Roma (avversarie nel 2006, 2007, 2008 e 2010).


Суперкубок Італії з футболу 2017

Суперкубок Італії з футболу 2017 — 30-й розіграш турніру. Матч відбувся 13 серпня 2017 року між чемпіоном та володарем кубка Італії «Ювентусом» та фіналістом кубку «Лаціо».


A Supercopa da Itália de 2017 ou Supercoppa Italiana 2017 foi a 31ª edição da competição. Foi disputada em partida única entre o campeão do Serie A de 2016–17 (Juventus) e o vice-campeão da Coppa Italia de 2016–17 (Lazio).


La Supercoupe d'Italie 2017 est la trentième édition de la Supercoupe d'Italie, épreuve qui oppose le champion d'Italie au vainqueur de la Coupe d'Italie. La Juventus ayant remporté à la fois le championnat et la coupe d'Italie, c'est son dernier finaliste de la coupe d'Italie qui lui fera face, la Lazio.


The 2017 Supercoppa Italiana was the 30th edition of the Supercoppa Italiana, the Italian football super cup. It was played on 13 August 2017 in Rome, Italy. With Juventus winning both the 2016–17 Serie A championship and the 2016–17 Coppa Italia, the game was played between Juventus and the 2016–17 Coppa Italia runners-up, Lazio. Lazio won the match 3–2 and claimed their fourth Supercoppa title.


La Supercopa de Italia 2017 fue la 30ª edición del torneo, que enfrentó al ganador de la Serie A 2016-17 y de la Copa Italia 2016-17, la Juventus, contra el subcampeón de la Copa Italia, la Lazio. El partido se disputó el 13 de agosto de 2017 en Roma.


Supercoppa italiana 2017 byl zápas Supercoppa italiana, tedy italského fotbalového Superpoháru. Střetly se v něm týmy Juventus FC jakožto vítěz Serie A ze sezóny 2016/17, a celek SS Lazio, který se ve stejné sezóně stal vítězem italského fotbalového poháru Coppa Italia v sezoně 2016/17.


كأس السوبر الإيطالي 2017

كأس السوبر الإيطالي 2017 هي النسخة الثلاثين من بطولة كأس السوبر الإيطالية لكرة القدم . لعبت في 13 أغسطس 2017 في روما ، لعبت المباراة بين يوفنتوس و لاتسيو. فاز لاتسيو بالمباراة 3-2 وحصل على لقب الرابع.


הסופר קאפ האיטלקי 2008

הסופר קאפ האיטלקי 2008 היה המהדורה ה-21 של הסופר קאפ האיטלקי. הוא נערך ב-24 באוגוסט 2008, בסן סירו, שבמילאנו, איטליה. המשחק שוחק בין אלופת הסרייה א' לעונת 2007/08, אינטר מילאנו, לבין מחזיקת הגביע האיטלקי של אותה העונה, רומא. אינטר ניצחה במשחק בפנדלים 6-5 לאחר תיקו 2-2 בתום דקות ההארכה.


La Supercoppa italiana 2008 è stata la 21ª edizione della competizione disputata il 24 agosto 2008 allo stadio Giuseppe Meazza di Milano. La sfida è stata disputata tra l', vincitrice della Serie A 2007-2008, e la , detentrice della Coppa Italia 2007-2008.


La Supercoupe d'Italie 2008 () est la vingt-et-unième édition de la Supercoupe d'Italie, épreuve qui oppose le champion d'Italie au vainqueur de la Coupe d'Italie. Disputée le au stade Giuseppe-Meazza à Milan devant spectateurs, la rencontre est remportée par l'Inter de Milan aux dépens de la "Roma" sur le score de 2-2 après prolongations, 6 tirs au but à 5.


La Supercopa de Italia 2008 fue la 21ª edición de la Supercopa de Italia, que enfrentó al ganador de la Serie A 2007-08, el F. C. Internazionale y de la Copa Italia 2007-08, la A. S. Roma. El partido se disputó el 24 de agosto de 2008 en el Estadio Giuseppe Meazza en Milán.


Supercoppa italiana 2008 byl dvacátý první ročník soutěže o trofej Supercoppa italiana, tedy o italský fotbalový Superpohár. Již potřetí za sebou se střetly týmy FC Inter Milán jakožto vítěz Serie A ze sezony 2007/08 a celek AS Řím, který se ve stejné sezoně (tj. 2007/08) stal vítězem italského fotbalového poháru Coppa Italia.


מבצע דדסטיק (באנגלית: Operation Deadstick) היה מבצע קומנדו בריטי שנערך במהלך מלחמת העולם השנייה, כהקדמה לפלישה לנורמנדי, ונערך ב-6 ביוני 1944. מטרת המבצע הייתה להשתלט על שני גשרים שעל נהר אורן ועל גשר נוסף שעל תעלת קן לה מאר, ושהיו חיוניים להתקדמות הכוחות הנוחתים. על פי המודיעין שנאסף, שני הגשרים היו מוגנים היטב, וכי היה מנגנון השמדה עצמית של הגשר. לאחר שהגשרים נתפסו, היה צורך להחזיק בהם במשך מספר שעות עד שיגיעו כוחות נוספים.


Операция «Дэдстик»

Операция «Дэ́дстик» (; известна также, как операция «Coup de Main») — кодовое название операции, осуществлённой 6 июня 1944 года британским воздушным десантном в ходе высадки в Нормандии во время Второй мировой войны. Её целью был захват невредимыми и удержание двух стратегически важных автомобильных мостов через и реку Орн. Эти сооружения находятся всего в нескольких сотнях метров друг от друга и изначально назывались по именам соседних коммун "Бенувильским" и "Ранвильским". По ним пролегала автодорога — единственный в восточном направлении выход на оперативный простор для британских войск, высаживающихся на пляже «Сорд». По данным разведки мосты были хорошо защищены немцами, тщательно охранялись и были заминированы для уничтожения. После захвата требовалось их удерживать, отбивая контратаки, до подхода основных сил — коммандос и пехоты с места высадки на побережье.


Операція «Дедстік»

Операція «Дедстік» — епізод операції «Тонга», в ході якого бійцям 6-ї повітрянодесантної дивізії Великої Британії вдалося захопити стратегічно важливі переправи поблизу Бенувіля. «Дедстік» була початковою фазою висадки союзників у Нормандії.


L'Operació Pal Sec (en anglès: "Operation Deadstick") va ser el nom clau d'una operació de forces aerotransportades de l'exèrcit britànic que va tenir lloc el 6 de juny de 1944, com a part del desembarcament de Normandia. L'objectiu de la missió era capturar intactes dos ponts de carretera a Normandia sobre el riu Orne i el canal de Caen, els quals constituïen l'única sortida per l'est per a les forces britàniques que desembarcarien a "Sword Beach". Els informes d'intel·ligència afirmaven que tots dos ponts estaven molt ben defensats pels alemanys i preparats per a la destrucció. Un cop capturats, calia mantenir els ponts davant qualsevol contraatac fins que la força d'assalt fos rellevada pels commandos i la infanteria que avançava des de la platja.


LOpération "Deadstick" (en ) était le nom de code donné à une opération des troupes aéroportées de la ', menée pendant les premières heures du , dans le cadre du débarquement allié en Normandie pendant la Seconde Guerre mondiale. L'objectif était de capturer intacts deux ponts en Normandie, qui enjambaient l'Orne et le Canal de Caen, représentant les uniques voies de sortie vers l'est pour les forces britanniques à partir de leur débarquement sur '. Les rapports des services de renseignement déclaraient que les deux ponts étaient fortement défendus par les Allemands et étaient déjà câblés et préparés pour une démolition contrôlée. Une fois capturés, les deux ponts devaient être tenus et défendus contre n'importe quelle contre-attaque, jusqu'à ce que la force d'assaut soit relevée par les commandos et l'infanterie, en progression depuis la zone de débarquement britannique.


Operacja Deadstick (niekiedy nazywana też bitwą o Most Pegaza) – kryptonim operacji sił powietrznodesantowych armii brytyjskiej, która miała miejsce we wczesnych godzinach rannych 6 czerwca 1944 r. w ramach operacji Neptun podczas II wojny światowej. Jej celem było zdobycie w stanie nienaruszonym dwóch mostów drogowych w Normandii nad rzeką Orne i Kanałem Caen, zabezpieczając jedyną trasę natarcia na wschód dla sił brytyjskich lądujących na plaży Sword. Według raportów wywiadu oba mosty były silnie bronione przez Niemców i przygotowane do wysadzenia. Po ich zdobyciu, przeprawy musiały być utrzymywane przez spadochroniarzy przeciwko wszelkim kontratakom nieprzyjaciela, dopóki nie zostaną zluzowani przez komandosów i piechotę zbliżające się z plaż.


Capture of the Caen canal and Orne river bridges

The capture of the Caen canal and Orne river bridges (popularly known as Operation Deadstick, and in official documents as Operation Coup de Main) was an operation by airborne forces of the British Army that took place in the early hours of 6 June 1944 as part of the Normandy landings of the Second World War. The objective was to capture intact two road bridges in Normandy across the River Orne and the Caen canal, providing the only exit eastwards for British forces from their landing on Sword Beach. Intelligence reports said both bridges were heavily defended by the Germans and wired for demolition. Once captured, the bridges had to be held against any counter-attack, until the assault force was relieved by commandos and other infantry advancing from the landing beach.


קרב אום כתף הוא קרב שנערך בין צה"ל ובין הצבא המצרי במלחמת ששת הימים במתחם המבוצר שבאום כתף בחלקו המזרחי של חצי האי סיני. הכוח הישראלי, בפיקוד אריאל שרון, הצליח לכבוש את המתחם הנמצא ממזרח לצומת אבו עגילה לאחר שבמהלך הקרב שילב בהצלחה מסגרות גדולות של שריון וחיל רגלים בסיוע יחידות הנדסה, תותחנים וחיל אוויר תוך שימוש בהונאה צבאית ובתחבולנות. הקרב נחשב לאחד המוצלחים בתולדות צה"ל ונלמד לאחר מכן באקדמיות צבאיות ברחבי העולם. לניצחון הישראלי בקרב אום כתף הייתה השפעה מכרעת על התפתחות המערכה בסיני במלחמת ששת הימים.


The Battle of Abu-Ageila (also known as the Battle of Umm-Qatef; ) was a military confrontation between the Israel Defense Forces and the Egyptian Army in the Six-Day War of June 1967. The decisive defeat of the Egyptians was critical to the eventual loss of the entire Sinai Peninsula to Israel. Leading Israeli forces was Major General Ariel Sharon, later a prominent politician and prime minister of Israel.


La batalla de Abu-Ageila fue una confrontación militar entre el Ejército de Israel y el Ejército de Egipto como parte de la Guerra de los Seis Días de junio de 1967. La derrota de los egipcios aquí fue un factor importante en la pérdida de la totalidad de la península a las fuerzas israelíes en los días siguientes a la Guerra de los Seis Días.


معركة أبو عجيلة

وقعت معركة أبو عجيلة عام 1967؛ حيث حدثت مواجهة عسكرية بين الجيش الإسرائيلي والجيش المصري والتي شكلت جزءًا من حرب الأيام الستة في يونيو 1967. وكانت هزيمة الجيش المصري في هذه المعركة عاملاً أساسيًا في خسارة شبه جزيرة سيناء بالكامل؛ حيث احتلتها القوات الأسرائيلية في الأيام التالية من حرب الأيام الستة.


Perempuran Abu-Ageila adalah sebuah konfrontasi militer antara Angkatan Bersenjata Israel dan pasukan militer Mesir yang merupakan bagian dari Perang Enam Hari pada bulan Juni tahun 1967. Kekalahan Mesir pada pertempuran ini merupakan faktor penting karena dengan kekalahan Mesir, pasukan Israel dapat menguasai seluruh Semenanjung Sinai.


המלחמה על המים

"המלחמה על המים" (מכונה גם הקרב על המים) היא כינוי לסדרת מאבקים בין ישראל למדינות ערב הגובלות בה, בעיקר סוריה, סביב ניצול מקורות המים בצפון ישראל. על פי הגדרה רחבה, הקרב על המים התרחש בשנים 1951–1966. הגדרה צרה יותר מתייחסת לניסיונה של סוריה להטות את מקורות הירדן - נחל דן, בניאס וחצבאני, כך שלא ישפעו לירדן ההררי בשטח ישראל ולהעבירם בתעלה מזרחית לכנרת (על גבי השלוחות המערביות של הגולן) אל הירמוך והירדן הדרומי, שהיו מחוץ לשטחה של ישראל בשנים 1964–1966. המלחמה על המים נחשבת לאחד הגורמים העיקריים למלחמת ששת הימים, והייתה גורם חשוב בקביעת האסטרטגיה הערבית ל.


The "War over Water", also the Battle over Water, refers to a series of confrontations between Israel and its Arab neighbors from November 1964 to May 1967 over control of water sources in the Jordan River drainage basin.


המכביה השישית

המכביה השישית הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל, בספטמבר 1961, כחלק מסדרת אירועי המכביה.


The 6th Maccabiah Games were held in Tel Aviv, Israel in 1961.


פיצוץ 18 ביולי 2012 בדמשק

פיצוץ 18 ביולי 2012 בדמשק הוא פיגוע שהתרחש במטה הראשי של הלשכה לביטחון לאומי, בצפון-מערב דמשק, אשר הרג או פצע מספר קציני צבא ואנשי ביטחון בכירים בממשלתו של אסד. בין היתר נהרגו שר ההגנה וסגן שר ההגנה. הפיצוץ התרחש במהלך מלחמת האזרחים בסוריה ונחשב לאחד האירועים המרכזיים שהשפיעו על מהלכה. התקשורת הממשלתית דיווחה שהיה זה פיגוע התאבדות, בעוד האופוזיציה טוענת שהפצצה הופעלה מרחוק.


2012年7月大马士革炸弹袭击事件

2012年7月大马士革炸弹袭击事件发生于2012年7月18日，巴沙尔·阿萨德政府的高官在大马士革的国家安全总部大楼里开会时发生了一起自杀式炸弹袭击，造成叙国防部长达乌德·拉基哈与巴沙尔的姐夫、国防部副部长阿瑟夫·沙乌卡特以及前国防部长哈桑·图尔克马尼死亡，另外还有包括内政部长穆罕默德·易卜拉欣·沙尔与国家安全局局长哈什姆·巴赫蒂亚尔在内的许多当局高官受伤。


Temmuz 2012 Şam Saldırısı, 18 Temmuz 2012 tarihinde Şam'ın merkezinde yapılan "Ulusal Güvenlik Toplantısı" nın olduğu binada gerçekleşen bombalı bir saldırıdır. Saldırıyı muhalif Özgür Suriye Ordusu ve İslam Tugayı üstlenmiştir.


L’attentat du à Damas est un événement de la guerre civile syrienne qui a eu lieu au siège de la Sécurité nationale dans la capitale syrienne, faisant quatre morts haut placés.


The 18 July 2012 Damascus bombing of the National Security headquarters in Rawda Square, Damascus, killed and injured a number of top military and security officials of Bashar al-Assad's government. Among the dead were the Syrian Defense Minister and Deputy Defense Minister. The incident occurred during the Syrian Civil War, and is considered to be one of the most notorious events to affect the conflict. Syrian public-owned television reported that it was a suicide attack while the opposition claims it was a remotely detonated bomb.


El atentado en Damasco de julio de 2012 tuvo lugar en la sede de la Dirección de Inteligencia Militar en la Plaza Rawda, en Damasco, matando e hiriendo a varios altos cargos militares y funcionarios de seguridad del gobierno de Bashar al-Asad. Entre los fallecidos se encontraba el ministro de Defensa sirio. y el viceministro de Defensa. El incidente ocurrió durante la Guerra Civil Siria, y es considerado como uno de los eventos más notables que afectan al conflicto. La televisión estatal informó que había sido un ataque suicida, mientras que la oposición aseguró que se perpetró mediante una bomba detonada por control remoto.


تفجير مبنى الأمن القومي السوري

تفجير مبنى الأمن القومي السوري هو تفجير حصل خلال الحرب الأهلية السورية بتاريخ 18 تمّوز/يوليو 2012، ونتج عنه مقتل وزير الدفاع داود راجحة، ونائبه آصف شوكت، ورئيس خلية إدارة الأزمة حسن تركماني، وهشام بختيار رئيس مكتب الأمن القومي في حزب البعث السوري (أعلن عن وفاته بعد يومين متأثرًا بحراحه)، وإصابة وزير الداخلية محمد الشعار، بالإضافة إلى ورود تقارير عن إصابة حافظ مخلوف رئيس فرع التحقيق في أمن الدولة.


אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 (CCI)

אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 הייתה העונה הראשונה של התחרות שאורגנה על ידי איגוד הכדורגל האיטלקי. המשחקים החלו ב-2 באוקטובר 1921 והסתיימו ב-18 ביוני 1922. בעקבות כך שבעונת 1920/1921 השתתפו מעל ל-80 קבוצות, הקבוצות החזקות דרשו להקטין מספק קבוצות שמשתתפים בתחרות. הקבוצות האחרות התנגדו לכך מחשש לעתידם. ראשי התאחדות הכדורגל האיטלקית הכינו מתווה לשינוי, אך הוא לא זכה לרוב בהצבעה שמוסדות הארגון. כתוצאה מכך, רוב הקבוצות החזקות פרשו מהארגון והקימו ארגון חליפי. לאור כך, בעונת 1921/1922 התקיימו שתי תחרויות "אליפות" במקביל: אחת היא הליגה הנ"ל של איגוד הכדורגל האיטלקי (ליגת הCCI) והשנייה היא ליגה של התאחדות הכדורגל האיטלקית (ליגת הFIGC). לאחר סוף העונה הנושא סודר, מספר הקבוצות בתחרות הוקטן ו"איגוד הכדורגל האיטלקי" פורק לאחר שנה.


La Prima Divisione fu la massima serie del campionato italiano di calcio della stagione 1921-1922 che venne organizzata dalla Confederazione Calcistica Italiana, e si disputò tra il 2 ottobre 1921 e il 18 giugno 1922. Formata dai club più importanti, è ricordata per lo scisma che la vide contrapporsi ad un altro torneo parallelo, quello di Prima Categoria della Federazione Italiana Giuoco Calcio.


Le Championnat d'Italie de football de la CCI 1921-1922 est un championnat mis en place par la Confederazione Calcistica Italiana parallèle à celui qui est organisé par la FIGC, le Championnat d'Italie de football de la FIGC 1921-1922.


The 1921–22 Prima Divisione season was won by Pro Vercelli.


El Campeonato Italiano de Fútbol 1921-22 fue la 22.ª edición del torneo. El ganador fue el US Pro Vercelli. Debido a la división interna de la FIGC ("Federazione Italiana del Gioco del Calcio"), se creó también la CCI ("Confederazione Calcistica Italiana"), quien organizó este campeonato simultáneamente.


Τελετή έναρξης Θερινών Ολυμπιακών Αγώνων 2004


Церемония открытия летних Олимпийских игр 2004 состоялась 13 августа на стадионе Афинского олимпийского спортивного комплекса в пригороде Афин — Амарусионе. Участниками церемонии были примерно 15 тысяч спортсменов из 202 стран мира.


Cérémonie d'ouverture des Jeux olympiques d'été de 2004

La cérémonie d'ouverture des Jeux olympiques d'été de 2004 se déroule le 13 août au stade olympique d'Athènes, et débute vers locale.


The opening ceremony of the 2004 Summer Olympics was held on August 13, 2004 starting at 20:45 EEST () at the Olympic Stadium in Marousi, Greece, a suburb of Athens. As mandated by the Olympic Charter, the proceedings combined the formal and ceremonial opening of this international sporting event, including welcoming speeches, hoisting of the flags and the parade of athletes, with an artistic spectacle to showcase the host nation's culture and history. 72,000 spectators (with nearly 50 world leaders) attended the event, with approximately 15,000 athletes from 202 countries participating in the ceremony as well. It marked the first-ever international broadcast of high-definition television, undertaken by the U.S. broadcaster NBC and the Japanese broadcaster NHK.


حفل افتتاح الألعاب الأولمبية الصيفية 2004

أقيم حفل افتتاح دورة الألعاب الأولمبية الصيفية لعام 2004 في 13 أغسطس 2004 في الملعب الأولمبي في ماروسي، اليونان، وهي ضاحية من ضواحي أثينا. حضر 72،000 متفرج الحدث، مع ما يقرب من 15000 رياضي من 202 دولة تشارك في الحفل كذلك. ويعتبر هذا البث الأول من نوعه في التلفزيون عالي الوضوح، التي تقوم بها محطة إن.بي.سي الأمريكية واليابانية NHK.


Κίνημα Εθνικής Αμύνης

Το Κίνημα Εθνικής Αμύνης ήταν στρατιωτικό-πολιτικό κίνημα που εκδηλώθηκε στη Μακεδονία, στα νησιά του Αιγαίου και στην Κρήτη, στις 16/29 Αυγούστου 1916. Αρχηγός του κινήματος ήταν ο Ελευθέριος Βενιζέλος και είχε την υποστήριξη της Αντάντ. Το κίνημα επικράτησε και σχημάτισε την λεγόμενη Προσωρινή κυβέρνηση Θεσσαλονίκης στην Θεσσαλονίκη.


Il Colpo di stato della Difesa Nazionale () fu una rivolta militare a Salonicco avvenuta 30 agosto 1916, da parte di ufficiali dell'esercito greco contrari alla neutralità seguita dal governo reale ad Atene durante la prima guerra mondiale e simpatizzanti dell'ex primo ministro Eleftherios Venizelos e delle potenze dell'Intesa. Con il supporto delle forze dell'Intesa presenti nell'area come parte del Fronte macedone, il colpo di stato stabilì il controllo di Salonicco e di gran parte della più ampia regione. Poco dopo, Venizelos con i suoi principali seguaci arrivò in città per stabilire un Governo Provvisorio di Difesa Nazionale, che entrò nella prima guerra mondiale a fianco dell'Intesa. Questi eventi segnarono il culmine e il radicamento del cosiddetto "Scisma nazionale" nella politica greca.


The National Defence coup d'état () was a military uprising in Thessaloniki on 17 August 1916, by Greek Army officers opposed to the neutrality followed by the royal government in Athens during World War I, and sympathetic to former Prime Minister Eleftherios Venizelos and the Entente Powers. With the support of Entente forces present in the area as part of the Salonica Front, the coup established control of Thessaloniki and much of the wider region. Soon after, Venizelos with his leading followers arrived in the city to establish a Provisional Government of National Defence, which entered World War I on the side of the Entente. These events marked the culmination and entrenchment of the so-called "National Schism" in Greek politics.


Παγκόσμιο Πρωτάθλημα Καλαθοσφαίρισης Ανδρών Κ-19 2019

Το Παγκόσμιο Κύπελλο Καλαθοσφαίρισης Ανδρών Κ-19 2019 ήταν ένα τουρνουά που διοργανώνει η Διεθνής Ομοσπονδία Καλαθοσφαίρισης για εθνικές ομάδες παικτών κάτω των 19 ετών. Διεξήχθη στο Ηράκλειο, από τις 29 Ιουνίου έως τις 7 Ιουλίου 2019. Ήταν η τέταρτη φορά που διεξήχθη στην Ελλάδα και η δεύτερη φορά που έγινε στο Ηράκλειο.


Campionato mondiale maschile di pallacanestro Under-19 2019

Il 14º Campionato mondiale maschile di pallacanestro Under-19 (noto anche come "2019 FIBA Under-19 World Championship") si è svolto a Candia in Grecia, dal 29 giugno al 7 luglio 2019.


The 2019 FIBA Under-19 Basketball World Cup(Greek:Παγκόσμιο Κύπελλο Μπάσκετ FIBA Under-19 2019) was the tournament organized by FIBA for youth national teams aged 19 years old and below. It was hosted by Heraklion, Greece, from 29 June to 7 July 2019.


Campeonato Mundial de Baloncesto Sub-19 de 2019

La decimocuarta edición del Campeonato Mundial de Baloncesto Sub-19 masculino tuvo lugar del 29 de junio al 7 de julio de 2019 en la ciudad de Heraclión en la isla de Creta (Grecia).


Λευκή τρομοκρατία (Ισπανία)

Στην ιστορία της Ισπανίας, η Λευκή Τρομοκρατία (γνωστή και φρανκική Καταστολή, la Represión franquista) ήταν η σειρά δολοφονιών που πραγματοποίησε η εθνικιστική πλευρά κατά τον Ισπανικό Εμφύλιο Πόλεμο (1936-39) και κατά τα πρώτα εννέα χρόνια του καθεστώτος του στρατηγού Φρανθίσκο Φράνκο. Κατά την περίοδο 1936-45, η Ισπανία του Φράνκου είχε πολλούς εχθρούς: τους πιστούς στη δεύτερη Ισπανική Δημοκρατία (1931-39), τους κεντροαριστερους Φιλελεύθερους, το Λαϊκό Μέτωπο, τους Σοσιαλιστές., τους τροτσκιστές, τους κομμουνιστές, τους αναρχικούς καθώς και Πεντηκοστιανους Χριστιανούς, Διανοούμενους και Ελευθεροτέκτονες. Επίσης εχθροί του καθεστώτος του Φράνκο ήταν οι εθνικιστές από τη Γαλικία, την Καταλονία και τη Χώρα των Βάσκων.


Na Espanha, Terror Branco (também conhecido como "la Represión Franquista", "repressão franquista") foi a série de atos de violência politicamente motivada, estupros e outros crimes cometidos pelo movimento Nacionalista durante a Guerra Civil Espanhola (17 de julho de 1936 a 1 de abril de 1939) e durante a ditadura de Francisco Franco (1 de outubro de 1936 a 20 de novembro de 1975) Os assassinatos em massa dos lealistas republicanos espanhóis, que incluíram adeptos da Frente Popular, liberais, socialistas, trotskistas, comunistas, anarquistas, protestantes, livres-pensadores, intelectuais e outros, além de pessoas rotuladas como separatistas catalães e bascos e maçons, ocorreram a partir do início da Guerra Civil Espanhola, em julho de 1936, e continuou inabalável até 1945.


La repressió franquista fou el llarg procés de violència física, econòmica, política i cultural que van patir durant la Guerra Civil espanyola els partidaris del govern legítim de la Segona República Espanyola a la zona del bàndol nacional, i durant la postguerra i la dictadura franquista els perdedors de la Guerra Civil -els republicans-, els qui hi donaven suport o, més simplement, els qui eren denunciats com antifranquistes -ho fossin o no-, així com posteriorment els membres d'organitzacions polítiques, sindicals i, en general, els qui no estaven d'acord amb la dictadura franquista, manifestaven la seva oposició al règim i els qui constituïen o podien constituir un perill pel règim sorgit de l"'Alzamiento Nacional."


Les noms de Terreur blanche (en espagnol, "Terror Blanco") ou de répression franquiste ("Represión Franquista") désignent l'ensemble des exactions et répressions politiques exercées par le camp nationaliste puis par la dictature franquiste durant et après la guerre d'Espagne. Durant le conflit, elle se déroula en parallèle à la terreur rouge pratiquée en zone républicaine.


Biały terror w Hiszpanii – termin odnoszący się do aktów przemocy, gwałtów, morderstw i innych zbrodni popełnionych przez hiszpańskich nacjonalistów w czasie hiszpańskiej wojny domowej i podczas dyktatury Francisco Franco. Masowe egzekucje rozpoczęły się na początku wojny domowej w lipcu 1936 i były kontynuowane po wojnie do 1945.


In the history of Spain, the White Terror (; also known as the Francoist Repression, "la Represión franquista") describes the political repression, including executions and rapes, which were carried out by the Nationalist faction during the Spanish Civil War (1936–1939), as well as during the first nine years of the regime of General Francisco Franco. In the 1936–1945 period, Francoist Spain had many official enemies: Loyalists to the Second Spanish Republic (1931–1939), Liberals, socialists of different stripes, Protestants, atheists, intellectuals, homosexuals, Freemasons, Jews, Romanis, Basque, Catalan, Andalusian and Galician nationalists.


La represión franquista se refiere al largo proceso de violencia física, económica, política y cultural que sufrieron durante la guerra civil española los partidarios del bando republicano en la zona sublevada, y durante la posguerra y el régimen de Franco los perdedores de la Guerra Civil —los republicanos—, quienes les apoyaban o podían apoyarles, los que eran denunciados como antifranquistas, así como posteriormente los miembros de organizaciones políticas, sindicales y en general quienes no estaban de acuerdo con la existencia de la dictadura franquista, manifestaban su oposición a la misma y quienes constituían o podían constituir un peligro para el régimen.


إرهاب أبيض (إسبانيا)

الإرهاب الأبيض أو القمع الفرانكوي عرفه التاريخ الإسباني بأنه قمع سياسي بما في ذلك عمليات الإعدام والاغتصاب، التي نفذها الفصيل القومي خلال الحرب الأهلية الإسبانية (1936-1939)، وكذلك خلال السنوات التسع الأولى من حكم الجنرال فرانسيسكو فرانكو. ففي الفترة 1936-1945 كان لإسبانيا الفرانكوية العديد من الأعداء: الموالون للجمهورية الإسبانية الثانية (1931-1939) والليبراليون والاشتراكيون من مختلف المشارب والبروتستانت والملحدين والمثقفين والمثليين والماسونيين واليهود والغجر الرومان والقوميات الباسكية والكتالونية والغاليسية.


Βυζαντινή κατάκτηση της Βουλγαρίας

Από το 970 μέχρι το 1018, μια σειρά συγκρούσεων μεταξύ της Βουλγαρικής Αυτοκρατορίας και της Βυζαντινής Αυτοκρατορίας οδήγησε στη σταδιακή κατάκτηση της Βουλγαρίας από τους Βυζαντινούς, οι οποίοι επανέκτησαν τον έλεγχό τους για ολόκληρη τη Βαλκανική Χερσόνησο για πρώτη φορά μετά τις σλαβικές εισβολές του 7ου αιώνα. Ο αγώνας άρχισε με την ενσωμάτωση της ανατολικής Βουλγαρίας μετά τον Ρωσοβυζαντινό πόλεμο (970-971). Η βουλγαρική αντίσταση ήταν υπό την ηγεσία των αδελφών Cometopuli, οι οποίοι με έδρα τις ανεξερεύνητες δυτικές περιοχές της βουλγαρικής αυτοκρατορίας, Αχρίδα. δυσκόλευαν τους Βυζαντινούς.


Въстание на комитопулите

Въстанието на комитопулите е движението срещу Византия, което се заражда в периода 969 – 976 г. в югозападните предели на Първото българско царство под ръководството на братята Давид, Мойсей, Арон и Самуил. Въстанието е предизвикано от руското нашествие по Долен Дунав и завладяването на Източна България от византийците (968 – 971 г.) и набира сили след смъртта на византийския император Йоан I Цимисхий (976 г.). То дава тласък за възхода на цар Самуил и десетилетните му войни с наследника на Цимисхий, Василий II.


约970年至1018年间，東羅馬帝國与保加利亚第一帝国发生了一系列战争，并逐步将其征服。東羅馬帝國也因此在7世纪斯拉夫人侵入之后得以首次恢复对巴尔干半岛的完全控制。这场战争始于970至971年间后東羅馬帝國对保加利亚东部的兼并，保加利亚人在兄弟的领导下进行抵抗，他们以未被征服的保加利亚西部地区为根据地，直到1018年此地被東羅馬帝國统治。


A partir de 970 até 1018, uma série de conflitos entre o Império Búlgaro e o Império Bizantino levaram à gradual conquista bizantina da Bulgária. Os bizantinos re-estabeleceram seu controle sobre toda a península dos Bálcãs pela primeira vez desde as invasões eslavas do . O conflito começou com a incorporação da Bulgária oriental depois da guerra rus'-bizantina de 970-971. A resistência búlgara foi liderada pelos irmãos cometópulos, que estavam baseadas nas regiões ocidentais ainda livres do Império Búlgaro, até 1018, ano da conquista total bizantina.


Bizans İmparatorluğu'nun Bulgaristan'ı fethi

970'ten 1018'e kadar, Birinci Bulgar İmparatorluğu ile Bizans İmparatorluğu arasındaki bir dizi çatışmadır, Bulgaristan'ın Bizanslılar tarafından kademeli olarak yeniden fethedilmesine yol açtı ve böylece 7. yüzyıl Slav istilalarından bu yana ilk kez tüm Balkan yarımadası üzerindeki kontrolünü yeniden kurdu. Mücadele, Rus-Bizans Savaşı'ndan (970-971) sonra doğu Bulgaristan'ın birleşmesiyle başladı. Bulgar direnişi, 1018'de Bizans egemenliğine girinceye kadar, Bulgar İmparatorluğu'nun fethedilmemiş batı bölgelerinde bulunan Cometopuli kardeşler tarafından yönetildi.


From ca. 970 until 1018, a series of conflicts between the Bulgarian Empire and the Byzantine Empire led to the gradual reconquest of Bulgaria by the Byzantines, who thus re-established their control over the entire Balkan peninsula for the first time since the 7th-century Slavic invasions. The struggle began with the incorporation of eastern Bulgaria after the Russo–Byzantine War (970–971). Bulgarian resistance was led by the Cometopuli brothers, who – based in the unconquered western regions of the Bulgarian Empire – led it until its fall under Byzantine rule in 1018.


La conquista bizantina de Bulgaria se prolongó de 968 a 1018, y fue un conflicto militar que marcó el inicio del segundo apogeo del Imperio bizantino, que logró incorporar la mayor parte de la península balcánica, controlada por el Primer Imperio búlgaro, deshaciéndose así de uno de sus vecinos más amenazadores.


الحملة البيزنطية على بلغاريا

الحملة البيزنطية على بلغاريامنذ حوالي 970 حتى 1018، أدت سلسلة من الصراعات بين الإمبراطورية البلغارية والإمبراطورية البيزنطية إلى الفتح التدريجي لبلغاريا من قبل البيزنطيين، الذين أعادوا فرض سيطرتهم على شبه جزيرة البلقان بأكملها للمرة الأولى منذ الغزوات السلافية في القرن السابع. بدأ النضال بتأسيس شرق بلغاريا بعد الحرب الروسية البيزنطية (970–971). قادت المقاومة البلغارية السلالة الكومتوبوليية الذين قادوا المناطق الغربية غير الخاضعة للسيطرة للإمبراطورية البلغارية إلى أن سقطت تحت الحكم البيزنطي عام 1018.


Δολοφονία του Γκάμπριελ Ναρουτόβιτς

Ο Γκάμπριελ Ναρούτοβιτς, ο πρώτος πρόεδρος της Πολωνίας μετά την ανάκτηση της ανεξαρτησίας της, δολοφονήθηκε στις 16 Δεκεμβρίου 1922, πέντε μέρες μετά την ανάληψη των καθηκόντων του, ενώ βρισκόταν σε έκθεση στην γκαλερί Ζακιέτα στη Βαρσοβία, από τον καλλιτέχνη και κριτικό τέχνης Ελίγκιους Νιεβιάντομσκι.


Убийство Габриэля Нарутовича

Габриэль Нарутович, первый президент Польши после восстановления независимости был убит 16 декабря 1922 года после пяти дней нахождения в должности. Он был смертельно ранен художником Элигиушем Невядомским во время посещения выставки во дворце Общества поощрения художеств.


Вбивство Габрієля Нарутовича

Габрієль Нарутович, перший президент Польщі після відновлення незалежності був убитий 16 грудня 1922 року після п'яти днів перебування на посаді. Його смертельно поранив художник Елігіуш Невядомський під час відвідування виставки у палаці товариства заохочення мистецтв.


L'assassinat de Gabriel Narutowicz, premier président de la République de Pologne, a lieu le dans la Galerie nationale d’art Zachęta, située dans l'arrondissement de Śródmieście, à Varsovie, en Pologne ; Gabriel Narutowicz est tué par balle par Eligiusz Niewiadomski alors qu'il y visite une exposition.


Zamach na Gabriela Narutowicza – zabójstwo pierwszego prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej Gabriela Narutowicza popełnione przez Eligiusza Niewiadomskiego 16 grudnia 1922 w Warszawie, w pałacu Towarzystwa Zachęty Sztuk Pięknych.


Gabriel Narutowicz, the first president of Poland after regaining independence, was assassinated on 16 December 1922, five days after taking office, aged 57. He was fatally shot by Eligiusz Niewiadomski, an artist and art critic, while visiting an exhibition at Warsaw's Zachęta gallery.


Ημέρα των Οδοφραγμάτων (1588)


День баррикад

День баррикад () — события в Париже 12 мая 1588 года в рамках французских религиозных войн, представлявшие собой стихийное народное восстание католиков против умеренной, колеблющейся, выжидательной политики короля Генриха III. Фактически было инициировано парижским «Советом Шестнадцати», представлявшим шестнадцать кварталов Парижа и Генрихом де Гизом, главой Католической лиги, и было скоординировано с послом Испании Бернардино де Мендоса.


O "Dia das Barricadas" designa o levante popular que explode em Paris no dia 12 de Maio de 1588, durante a Oitava Guerra Religiosa na França. Este levante é gerado pelo « Conselho dos Dezesseis » - « Conseil des Seize » (fr) - composto pelos dezesseis representantes dos bairros de Paris e pelo Duque de Guise.


La journée des Barricades désigne le soulèvement populaire qui éclate à Paris le , durant la huitième guerre de Religion. Ce soulèvement est mené par le « Conseil des Seize » ainsi que par le duc de Guise.


In the French Wars of Religion, the Day of the Barricades (in ), 12 May 1588, was an outwardly spontaneous public uprising in staunchly Catholic Paris against the moderate, hesitant, temporizing policies of Henry III. It was in fact called forth by the "Council of Sixteen" (), representing the sixteen "quartiers" of Paris, led by Henri, duc de Guise, head of the Catholic League, and coordinated in detail by Philip II of Spain's ambassador, Bernardino de Mendoza.


El día de las barricadas de 1588 es el levantamiento popular que estalló en París el 12 de mayo de dicho año, durante la Octava Guerra de Religión de Francia. La sublevación fue dirigida por el Consejo de los Dieciséis (formado por los jefes policiales de los dieciséis barrios en los que se dividía París en aquellos días) y por el duque de Guisa.


Journée des barricades (tj. "Den barikád") je ve Francouzských dějinách označení pro povstání proti králi Jindřichu III., které proběhlo v Paříži dne 12. května 1588. Král poté uprchl z Paříže.


Το 23ο Συνέδριο του Κομμουνιστικού Κόμματος της Σοβιετικής Ένωσης (Μόσχα, 29 Μαρτίου - 8 Απριλίου 1966), έγινε με 6.000 αντιπροσώπους και είχε ως στόχο τη «[β]ελτίωση στη λειτουργία των σοβιέτ [που] πρέπει να γίνεται στη βάση του παραπέρα [εκ]δημοκρατισμού τους. Πρέπει να ανέβει πιο υψηλά η σημασία των συνόδων των σοβιέτ των βουλευτών των εργαζομένων, να παρασχεθεί στα τοπικά σοβιέτ μεγαλύτερη αυτοτέλεια στη λύση των οικονομικών, των δημοσιονομικών ζητημάτων και των ζητημάτων γης, στην καθοδήγηση των επιχειρήσεων της τοπικής βιομηχανίας, της βιοτικής και της κοινωνικής - πολιτιστικής εξυπηρέτησης του πληθυσμού …».


XXIII съезд КПСС

XXIII съезд Коммунисти́ческой па́ртии Сове́тского Сою́за проходил с 29 марта по 8 апреля 1966 года в Кремлёвском Дворце съездов в Москве. На Съезде присутствовало 4942 делегатов, из них: 4619 с решающим голосом и 323 с совещательным голосом.


XXIII з'їзд КПРС

XXIII з'їзд Комуністичної партії Радянського Союзу — проходив у Москві з 29 березня по 8 квітня 1966


Sovyetler Birliği Komünist Partisi 23. Kongresi 29 Mart ile 8 Nisan 1966 tarihleri arasında Moskova'da toplanmıştır. Leonid Brejnev'in parti ve devlet liderliğinde ilk kongredir. Brejnev tarafından üstlenilen Birinci Sekreter unvanı 1952 ile 1992 yılları arasında kullanıldığı şekilde Genel Sekreter olarak değiştirildi. Kongre, 23. Merkez Komitesi'ni seçti.


Đại hội Đảng lần thứ 23 Đảng Cộng sản Liên Xô đã diễn ra tại Moscow, Nga Xô, từ ngày 29/3 đến ngày 8/4/1966. Đây là Đại hội đầu tiên của Leonid Brezhnev trong vai trò lãnh đạo của Đảng và nhà nước. Vị trí Bí thư thứ nhất (do Brezhnev nắm giữ) được đổi tên thành Tổng bí thư, được đặt tên từ năm 1922 đến 1952. Đại hội đã bầu ra Trung ương Đảng khóa 23.


The 23rd Congress of the Communist Party of the Soviet Union (CPSU) took place in Moscow, RSFSR between 29 March and 8 April 1966. It was the first Congress during Leonid Brezhnev's leadership of the Party and state. The position of First Secretary (held by Brezhnev) was renamed back to General Secretary, which had been its name from 1922 to 1952. The congress elected the 23rd Central Committee.


Εξέγερση Κερένσκι-Κρασνόφ

Η εξέγερση Κερένσκι-Κρασνόφ ήταν μια προσπάθεια από τον Αλέξανδρο Κερένσκι να ανακτήσει την εξουσία, αφού οι Μπολσεβίκοι ανέτρεψαν την Προσωρινή Κυβέρνησή του στην Πετρούπολη.


Revolta Kerenski-Krasnov este denumirea sub care este cunoscut în istoriografia sovietică încercarea de recucerire a puterii din mâinile bolșevicilor întreprinsă de Alexandr Kerenski.


Выступление Керенского — Краснова

Выступление Керенского — Краснова, Мятеж Керенского — Краснова ( — ) — поход казачьих частей 3-го кавалерийского корпуса под командованием министра-председателя Временного правительства А. Ф. Керенского и командира корпуса генерала П. Н. Краснова на Петроград с целью подавления Октябрьского вооружённого восстания и восстановления власти Временного правительства.


Kerenskin–Krasnovin kapina oli ensimmäinen Venäjän vuoden 1917 lokakuun vallankumousta vastaan tehty vastavallankumousyritys. Syrjäytetyn väliaikaisen hallituksen pääministeri Aleksandr Kerenski yritti kumota bolševikkien vallan Pietarissa kasakkakenraali Pjotr Krasnovin joukkojen avulla välittömästi vallankumouksen jälkeen 10.–14. marraskuuta 1917, mutta he epäonnistuivat.


A revolta Kerensky-Krasnov foi uma tentativa fracassada do primeiro-ministro do Governo Provisório Russo, Alexander Kerensky, de recuperar o poder e esmagar a revolta Bolchevique que pôs fim ao seu governo em novembro de 1917. Ocorreu entre 26 de outubro(jul.)/8 de novembro(greg.) e 31 de outubro(jul.)/13 de novembro(greg.) de 1917.


Kerenski-Krasnov ayaklanması, Bolşeviklerin Sankt-Peterburg'daki Geçici Hükûmeti devirmesinden sonra Aleksandr Kerenski'nin iktidar kazanma girişimi.


Powstanie Kiereńskiego i Krasnowa – powstanie antybolszewickie będące próbą odzyskania władzy przez Aleksandra Kiereńskiego po obaleniu Rządu Tymczasowego w Piotrogrodzie.


The Kerensky–Krasnov uprising was an attempt by Alexander Kerensky to regain power after the Bolsheviks overthrew his Provisional Government in Petrograd.


El Levantamiento Kérenski-Krasnov fue un intento frustrado del primer ministro del Gobierno Provisional Ruso, A. F. Kérenski de recuperar el poder y aplastar el levantamiento bolchevique que acabó con su Gobierno en noviembre de 1917. Tuvo lugar entre el y de 1917.


Προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης 2016 (Τορίνο)

Το προολυμπιακό τουρνουά καλαθοσφαίρισης 2016 στο Τορίνο ήταν ένα από τα τρία προολυμπιακά τουρνουά καλαθοσφαίρισης ανδρών 2016. Το τουρνουά διεξήχθη στην Pala Alpitour στο Τορίνο της Ιταλίας, 4 με 9 Ιουλίου του 2016. Οι εθνικές ομάδες της Ελλάδας, του Μεξικού, του Ιράν, της Τυνησίας, της Κροατίας και της διοργανώτριας Ιταλίας μετείχαν στο τουρνουά του Τορίνο. Η Κροατία προκρίθηκε στους Ολυμπιακούς Αγώνες του 2016.


2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournament – Turin

The 2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournament in Turin was one of three 2016 FIBA World Olympic Qualifying Tournaments for Men. The tournament was held at the Pala Alpitour in Turin, Italy, from 4 to 9 July 2016. The national teams of , , , , , and hosts were drawn into the tournament. qualified for the 2016 Summer Olympics after defeating hosts in the final.


Συνέδριο των Παρισίων (1856)

Με την ονομασία Συνέδριο των Παρισίων ή Συνέδριο ειρήνης των Παρισίων, φέρεται η ειρηνευτική διεθνής διάσκεψη που πραγματοποιήθηκε στο Παρίσι , το 1856, μεταξύ των εκπροσώπων των εμπολέμων χωρών του Κριμαϊκού πολέμου, αμέσως μετά την υπογραφή της ανακωχής, προκειμένου να συνομολογηθεί ισχυρή συνθήκη ειρήνης .


Парижский конгресс

Пари́жский конгре́сс — многосторонние международные переговоры с целью завершения Крымской войны, увенчавшиеся подписанием Парижского трактата; открылся года в столице Франции. В нём участвовали полномочные представители России, Франции, Англии, Австрии, Сардинии, Оттоманской империи, а также Пруссии.


Il Congresso di Parigi si riunì nella capitale francese dal 25 febbraio al 16 aprile 1856 al fine di ristabilire la pace dopo la guerra di Crimea, combattuta vittoriosamente dall'Impero ottomano, Francia, Regno Unito di Gran Bretagna e Irlanda e Regno di Sardegna contro l'Impero russo.


Паризький конгрес

Паризький конгрес відкрився 13 (25) лютого 1856 року в столиці Франції. У ньому брали участь Росія, Франція, Англія, Австрія і Сардинія. Пізніше до них приєдналася Туреччина. Головував на засіданнях французький міністр закордонних справ, двоюрідний брат Наполеона III граф А. Валевський. Росія була представлена першим уповноваженим графом О.Ф.Орловим і другим — Ф.І.Бруновим, що довго служив російським послом в Лондоні. Англія була представлена лордами Кларендоном і Каулі. Австрія — Буолем, Сардинське королівство — Кавуром.


The Congress of Paris was an 1856 diplomatic meeting held in Paris, France, between representatives of the great powers in Europe to make peace almost three years after the Crimean War had started.


Pařížský kongres v roce 1856 byl mezinárodním setkáním, svolaným kvůli uzavření míru po Krymské válce z let 1853-1856, jenž se konal v Paříži v roce 1856. Pařížského kongresu se zúčastnili zástupci států, jež se Krymské války zúčastnily, tedy Francie, Spojeného království, Osmanské říše, Ruska a Sardinského království, ale také Rakouska a Pruska, tedy mocností, jež se přímo do války nezapojily.


Μάχη του Βαλτετσίου

Η μάχη του Βαλτετσίου (12-13 Μαΐου 1821) θεωρείται ως μία από τις πιο σημαντικές μάχες της Ελληνικής Επανάστασης του 1821, καθώς ήταν η πρώτη μεγάλη νίκη των Ελλήνων από την έναρξή της. Μαζί με τη μάχη των Δολιανών και Βερβένων που ακολούθησε πέντε ημέρες αργότερα, άνοιξαν το δρόμο για τη στενότερη πολιορκία που τελικά οδήγησε στην Άλωση της Τριπολιτσάς.


Сражение при Валтеци

Сражение при Валтеци — бой, состоявшийся а между греческими повстанцами и османской армией. Эпизод осады города Триполицы.


La bataille de Valtetsi fut livrée le ( grégorien) pendant la guerre d'indépendance grecque. Elle est un des épisodes du siège de Tripolizza. Elle opposa près du village de Valtetsi les indépendantistes grecs commandés par Theódoros Kolokotrónis aux troupes ottomanes. Malgré une grande infériorité numérique, les Grecs remportèrent une victoire décisive.


The Battle of Valtetsi was fought on 24 May (N.S.), 1821 in Valtetsi between the Ottoman army and Greek revolutionaries.


Μάχη στο Μανιάκι

Η Μάχη στο Μανιάκι ήταν πολεμική συμπλοκή της επανάστασης του '21 ανάμεσα σε Αιγύπτιους και Έλληνες. Λαμβάνοντας χώρα την 20η Μαΐου 1825, στο Μανιάκι Μεσσηνίας, είχε νικηφόρα έκβαση για τους Αιγύπτιους του Ιμπραήμ Πασά, με τον αρχηγό των Ελλήνων, Γρηγόριο Παπαφλέσσα, να σκοτώνεται στη μάχη.


Битва при Маньяки

Сражение при Маньяки — один из эпизодов освободительной войны Греции. Состоялось а между египетскими войсками и греческими повстанцами.


The Battle of Maniaki was fought on May 20, 1825 in Maniaki, Greece (in the hills east of Gargalianoi) between Ottoman Egyptian forces led by Ibrahim Pasha and Greek forces led by Papaflessas.


Μάχη του Κιρκ Κιλισέ

Η μάχη του Κιρκ Κιλισέ (βουλγ. Лозенградска операция, τουρκ. Kırkkilise Muharebesi) γνωστή και ως μάχη του Λόζενγκραντ ήταν η δεύτερη (χρονολογικά) μάχη μεταξύ του Βασιλείου της Βουλγαρίας και της Οθωμανικής Αυτοκρατορίας που δόθηκε στα πλαίσια του Α' Βαλκανικού πολέμου.


Лозенградская операция

Лозенгра́дская опера́ция (: "Кыркларельская битва") — операция войск Болгарского царства против османской армии в начальный период Первой Балканской войны, когда в октябре 1912 года болгарская армия заняла Кыркларели (). Операция состояла из двух этапов — стягивание войск к городу и его штурм. Кыркларели имел важное стратегическое значение: во-первых, это был ключевой пункт между Западной и Восточной турецкими армиями, которые следовало разделить; во-вторых, взяв город, Болгария могла угрожать Османской империи наступлением на столицу империи — Константинополь. 9 (22) октября начались бои за город, и в ночь с 10 на 11 (24) октября турки оставили его, стихийно отступив к Константинополю. Утром болгарская армия без сопротивления заняла Кыркларели, но дальше продвигаться не стала.


Лозенградска операция

Лозенградската операция е първото голямо сражение в Източна Тракия по време на Балканската война. Тя се провежда от 22 до 24 октомври (9 до 11 октомври стар стил) 1912 година, като Първа (командващ генерал-лейтенант Васил Кутинчев) и Трета българска армия (командващ генерал-лейтенант Радко Димитриев) настъпват срещу силите на османската Източна армия, концентрирани около Лозенград.


La battaglia di Kirk Kilisse, anche detta battaglia di Lozengrad, venne combattuta tra il 22 e il 24 ottobre 1912 nell'ambito della prima guerra balcanica, nei pressi dell'omonima cittadina oggi chiamata Kırklareli, nella Turchia europea: la battaglia vide le forze del Regno di Bulgaria guidate dal generale Ivan Fičev scontrarsi con l'armata ottomana del generale Abdullah Pascià, attestata a difesa della città, importante caposaldo lungo la strada per Istanbul; lo scontro si concluse con una netta vittoria bulgara e il disordinato ripiegamento dell'armata ottomana.


Лозенградська операція

Лозенградська операція () — операція болгарських військ проти оcманської армії під час Першої Балканської війни, коли в жовтні 1912 року болгарська армія зайняла Киркларелі (). Операція складалася з двох етапів — стягування військ до міста та його штурму.


Kırkkilise Muharebesi veya Kırklareli Muharebesi, Osmanlı İmparatorluğu ile Bulgaristan Krallığı orduları arasında geçen Birinci Balkan Savaşı'nın bir parçası olan; 22 Ekim 1912 tarihinde başlayan ve 24 Ekim 1912'de Osmanlı ordusunun doğu Trakya'da yenilgisi, Bulgar zaferi ile son bulan; Osmanlı İmparatorluğu'nun I. Balkan Savaşı'nı kaybetmesine sebep olan en önemli muharebelerden biridir.


La bataille de Kirk Kilissé, également appelée "bataille de Lozengrad", se déroule le pendant la première guerre balkanique, près de la ville actuelle de Kırklareli en Turquie. Elle oppose l'armée ottomane à l'armée bulgare qui l'emporte.


Bitwa pod Kırklareli (w wersji bułgarskiej bitwa pod Łozengradem, "Лозенградска операция") – bitwa w czasie I wojny bałkańskiej, stoczona w dniach 22–24 października 1912 roku pomiędzy armią osmańską a bułgarską, zakończona zwycięstwem armii bułgarskiej.


The Battle of Kirk Kilisse or Battle of Kirkkilise or Battle of Lozengrad was part of the First Balkan War between the armies of Bulgaria and the Ottoman Empire. It took place on 24 October 1912, when the Bulgarian army defeated an Ottoman army in Eastern Thrace.


La batalla de Kirk Kilisse, batalla de Kirkkilise o batalla de Lozengrad se libró entre el 22 y el 24 de octubre de 1912, durante la primera guerra de los Balcanes, entre Bulgaria y el Imperio otomano. El ejército búlgaro derrotó al otomano en la Tracia oriental.


Παγκόσμιο Πρωτάθλημα Καλαθοσφαίρισης Ανδρών Κ-19 2015

Το διεξήχθη στην Κρήτη, Ελλάδα το διάστημα 27 Ιουνίου-5 Ιουλίου 2015. Αυτή είναι η 3η φορά που η Ελλάδα φιλοξενεί την διοργάνωση μετά το 1995 και το 2003. Πρωταθλήτρια αναδείχθηκε η ομάδα των ΗΠΑ.


Campionato mondiale maschile di pallacanestro Under-19 2015

Il 12º Campionato mondiale maschile di pallacanestro Under-19 (noto anche come "2015 FIBA Under-18 World Championship") si è svolto a Candia.


2015年U19世界青年籃球錦標賽

2015年U19世界青年籃球錦標賽將於2015年6月在希臘克里特舉行。2014年10月1日起國際籃總的比賽將分階段採用重播輔助判決，球員可以穿上00號至99號球衣。


The 2015 FIBA Under-19 World Championship (Greek: Παγκόσμιο Πρωτάθλημα FIBA Under-19 2015) was hosted by Heraklion, Greece, from 27 June to 5 July 2015.


Campeonato Mundial de Baloncesto Sub-19 de 2015

El Campeonato Mundial de Baloncesto Sub-19 de la FIBA 2015 fue la XVII edición del torneo. Tuvo lugar en Heraklion, (Grecia), desde el 27 de junio hasta el 5 de julio.


Εισβολή στο Αλγέρι το 1830

Η εισβολή στο Αλγέρι το 1830, αναφερόμενη και ως αποστολή στο Αλγέρι (γαλλικά: "expédition d'Alger"), ήταν στρατιωτική εκστρατεία που κράτησε από τον Ιούνιο μέχρι τον Ιούλιο του 1830 από τη Γαλλία κατά του εγιαλετίου του Αλγερίου. Το Αλγέρι ήταν, το δέκατο ένατο αιώνα, αυτόνομη επαρχία της Οθωμανικής Αυτοκρατορίας, που καταλήφθηκε από τον Μπαρμπαρόσα το 1516.


Захват Алжира (1830)

Захват Алжира в 1830 году () — боевая операция и захват французскими войсками города Алжир, проведенная в период с 14 июня по 5 июля 1830 года и с которого началось французское завоевание Алжира.


L'invasione di Algeri del 1830 fu un'operazione militare su larga scala con la quale il Regno di Francia, sotto Carlo X, invase e conquistò la Reggenza di Algeri allora sotto il dominio dell'Impero ottomano. Algeri era vassallo degli ottomani sin dalla Conquista di Algeri del 1529 da parte di Hayreddin Barbarossa.


L’expédition d'Alger est une campagne militaire livrée de à par la France contre la Régence d'Alger. L'Algérie était, au , un État indépendant prétant allégeance à l'Empire ottoman, fondé par les frères Barberousse en 1516.


The invasion of Algiers in 1830 was a large-scale military operation by which the Kingdom of France, ruled by Charles X, invaded and conquered the Deylik of Algiers.


غزو الجزائر (1830)

كان غزو الجزائر في عام 1830 بمثابة عملية عسكرية واسعة النطاق قامت خلالها مملكة فرنسا، التي حكمها شارل العاشر ملك فرنسا، بغزو واحتلال العثمانية إيالة الجزائر بالجزائر العاصمة. كانت الجزائر مقاطعة تابعة للإمبراطورية العثمانية منذ الاستيلاء على العاصمة الجزائر في عام 1529 من قبل خير الدين بربروس.


Αλγερινό πραξικόπημα του 1965


Le coup d'État du 19 juin 1965 en Algérie ou le « redressement révolutionnaire » est un putsch militaire animé par le colonel Houari Boumédiène, ministre de la Défense, à l'issue duquel le président de la République Ahmed Ben Bella est renversé et Boumédiène devient le nouveau président de l'Algérie de 1965 à 1978.


The 1965 Algerian coup d'état brought Colonel Houari Boumédiène to power as Chairman of the Revolutionary Council in Algeria. The bloodless "coup d'état" saw Algeria's first President, Ahmed Ben Bella, arrested and his closest supporters imprisoned by Boumédiène and his allies, principally in the Algerian People's National Army (the land force of the Algerian People's National Armed Forces). The arrest of Ben Bella occurred on 19 June 1965.


انقلاب 1965 في الجزائر

أدى انقلاب الجزائر عام 1965 أو التصحيح الثوري إلى وصول العقيد هواري بومدين إلى السلطة كرئيس لمجلس الثورة في الجزائر. شهد "الانقلاب" غير الدموي اعتقال أول رئيس للجزائر، أحمد بن بلة، وأقرب مؤيديه من قبل بومدين وحلفائه، ولا سيما في الجيش الشعبي الوطني الجزائري (القوة البرية للقوات المسلحة الشعبية الوطنية الجزائرية). وقع القبض على بن بلة في 19 يونيو 1965، أي قبل أقل من أسبوع من انعقاد مؤتمر حركة عدم الانحياز الثاني في الجزائر.


Σεισμός της Θεσσαλονίκης (1978)

Ο Μεγάλος Σεισμός της Θεσσαλονίκης σημειώθηκε την Τρίτη 20 Ιουνίου 1978 και ώρα 23:03, με επίκεντρο 35 χιλιόμετρα ανατολικά-βορειοανατολικά της πόλης της Θεσσαλονίκης και συγκεκριμένα στο χωριό Στίβος, που βρίσκεται ανάμεσα στις λίμνες Κορώνεια και Βόλβη.


Солунско земетресение

Голямото солунско земетресение () става в 23:03 часа на 20 юни 1978 година. То предизвиква големи щети в македонския град Солун, като са засвидетелствани 50 жертви.


The 1978 Thessaloniki earthquake () occurred on 20 June at . The shock registered 6.5 on the moment magnitude scale, had a maximum Mercalli intensity of VIII ("Severe"), and was felt throughout northern Greece, Yugoslavia and Bulgaria. It was the largest event in the area since the 1932 Ierissos earthquake.


زلزال سالونيك (1978)

زلزال سالونيك الكبير هو زلزال وقع يوم 20 حزيران 1978 م في الساعة 22:03 بالتوقيت المحلي. ووصلت درجة العزم للزلزال 6.6.


Τελικός κυπέλλου Ισπανίας 2012

Ο "Τελικός Κυπέλλου Ισπανίας 2012" διεξήχθη την 25 Μαΐου 2012, στο στάδιο Βιθέντε Καλδερόν.


Финал Кубка Испании по футболу 2012

Финал Кубка Испании по футболу 2012 года — 108-й финальный матч Кубка Испании, который прошёл 25 мая на стадионе «Висенте Кальдерон» в Мадриде. В матче приняли участие клубы «Атлетик Бильбао» и «Барселона». Матч стал седьмой встречей этих команд в рамках финалов Кубка Испании. Победу в матче со счётом 3:0 одержала «Барселона», завоевав свой 26-й кубок.


2012 코파 델 레이 결승전

2012 코파 델 레이 결승전()는 스페인의 축구 컵대회인 코파 델 레이의 108번째 결승전이다. 이 결승전 경기는 아틀레틱 빌바오와 바르셀로나 간의 경기로 2012년 5월 25일에 마드리드의 비센테 칼데론에서 벌어졌다. 두 구단은 2009년 결승전 이래 3년 만에 또다시 결승전에서 재회했는데, 당시 바르셀로나가 4-1 승리를 거두고 우승을 거두었다. 또한 두 구단은 역대 최다 코파 델 레이 우승 1위, 2위를 기록한 구단들이기도 하며, 2010-11 시즌의 16강전에도 만나 바르사가 두 경기를 비기고 원정 다득점 원칙에 따라 다음 라운드에 진출하기도 했다.


2012 Copa del Rey Finali, 109. Copa del Rey finalidir. 25 Mayıs 2012 tarihinde, Athletic Bilbao ve FC Barcelona takımları arasında; Vicente Calderón Stadyumu'nda oynanmıştır. Maçı Barcelona 3-0 kazanmış ve kupayı kaldırmıştır. Barcelona tarihinde 26. kez Kral Kupası'nı kazanmış oldu.


The 2012 Copa del Rey Final was the 110th final since the tournament's establishment (including two seasons where two rival editions were played). The match was contested by Athletic Bilbao and Barcelona on 25 May 2012 at the Vicente Calderón in Madrid. This was the clubs' first meeting in the final since 2009 where Barcelona won the trophy with a 4–1 victory. The same teams, the two with the most cup wins in the history of the competition, also met in the Round of 16 of the 2010–11 edition, in which Barça prevailed on away goals after two draws.


Final de la Copa del Rey de fútbol 2011-2012

La Final de la Copa del Rey de fútbol 2011-12 fue la 108ª edición del torneo desde su establecimiento. El partido lo disputaron el Athletic Club y el Fútbol Club Barcelona el día 25 de mayo de 2012 en el Estadio Vicente Calderón de Madrid.


نهائي كأس ملك إسبانيا 2012

نهائي كأس ملك إسبانيا 2012 هو النهائي العاشر بعد المئة في إطار بطولة كأس إسبانيا التي بدأت سنة 1902 ، جمعت المباراة النهائية ناديّ برشلونة و أتلتيك بيلباو بتاريخ 25 مايو 2012 على ملعب فيسنتي كالديرون في مدينة مدريد وتمكن نادي برشلونة من تحقيق البطولة بعد الفوز بنتيجة 3-0 .


Final Piala Raja Spanyol 2012 adalah pertandingan final ke-108 dari turnamen sepak bola Piala Raja Spanyol untuk menentukan juara musim 2011–2012. Pertandingan ini diikuti oleh Barcelona dan Athletic Bilbao dan diselenggarakan pada 25 Mei 2012 di Stadion Vicente Calderón, Madrid. Barcelona memenangkan pertandingan ini dengan skor 3–0.


Σεισμός της Πάρνηθας το 1999

Ο σεισμός της Πάρνηθας του 1999, ευρύτερα γνωστός ως σεισμός της Αθήνας του 1999, με μέγεθος 5,9 στην Κλίμακα Ρίχτερ, έλαβε χώρα στις 7 Σεπτεμβρίου 1999, 14:56:50 τοπική ώρα, και προκάλεσε 143 θανάτους και ζημιές που έφτασαν τα 3 δισεκατομμύρια ευρώ. Είναι ο φονικότερος σεισμός των τελευταίων 50 ετών και η φυσική καταστροφή με το μεγαλύτερο κόστος σε υλικές ζημιές που έχει συμβεί ποτέ στην Ελλάδα. Ο σεισμός, αν και όχι ιδιαίτερα ισχυρός και με συνολική διάρκειά μόλις 15 δευτερόλεπτα, προκάλεσε πολλές καταστροφές εξαιτίας της εγγύτητάς του στην Αθήνα, με επίκεντρο 18 χιλιόμετρα από το κέντρο της πόλης, ανάμεσα στις Αχαρνές και τον Εθνικό Δρυμό Πάρνηθας, καθώς και του μικρού εστιακού βάθους, από 9 μέχρι 14 χιλιόμετρα. Στην επιφάνεια του εδάφους υπήρξαν ελάχιστες ρηγματώσεις και ήταν δύσκολο να βρεθεί η προέλευση του σεισμού. Το Γεωδυναμικό Ινστιτούτο του Εθνικού Αστεροσκοπείου Αθηνών ανακοίνωσε αρχικά πως ο σεισμός προκλήθηκε από ρήγμα μήκους 15 χιλιομέτρων που καλύπτει την περιοχή μεταξύ Πεντέλης και Πάρνηθας. Με βάση τη μελέτη δορυφορικών δεδομένων που εξετάζουν την παραμόρφωση καθ' ύψος του εδάφους που επιβεβαιώθηκε αργότερα από σεισμολογική μελέτη, και έγινε το 2008 αποδεκτή και από το Γεωδυναμικό Ινστιτούτο βρέθηκε ότι έγιναν δύο σεισμοί, μεγέθους 5,8 και 5,5 ρίχτερ, σε διαφορετικά ρήγματα και με διαφορά 3,5 δευτερολέπτων ο ένας από τον άλλο.


Афинское землетрясение (1999)

Землетрясение в Афинах магнитудой 6,0, произошло 7 сентября 1999 года в 14:56:50 по местному времени и продолжалась около 15 секунд в Ано-Льосии. Эпицентр находился примерно в 17 км к северо-западу от центра Афин, в малонаселённой местности между рабочим пригородным городом Ахарне и национальным парком «Парнис». Близость эпицентра к афинскому столичному региону повлекла за собой широкомасштабные структурные повреждения, в основном в населённых пунктах Ано-Льосия, Ахарне, Фили и Тракомакедонес, а также в северных пригородах Афин: Кифисья, Метаморфосис, Каматерон и Неа-Филаделфия. Более 100 зданий (в том числе три крупных фабрики) в этих районах были полностью разрушены, погребя под своими обломками людей, ещё десятки зданий были серьёзно повреждены. Всего погибли 143 человека и более 2000 получили ранения, таким образом это землетрясение стало самым смертоносным в стране за почти полвека. Это землетрясение застало греческих сейсмологов врасплох, поскольку оно произошло по ранее неизвестной причине в районе, который, как долгое время считалось, имел низкую сейсмоопасность. Самое высокое зарегистрированное максимальное ускорение поверхности составило 0,3g, в 15 км от эпицентра, с предположительным ускорением 0,6g в эпицентре.


Ateenan maanjäristys 7. syyskuuta 1999, joka kesti arviolta 15 sekuntia, oli maan tuhoisin luonnonmullistus sitten vuoden 1981 maanjäristyksen. Vaikutukset huomattiin suurella alueella Keski-Kreikassa. Ateenan metropolialueen läheisyys lisäsi aineellisia tuhoja erityisesti Áno Liósiassa, Acharnésissa, Fylíssä ja Thrakomakedónesissa.


O Sismo de Atenas de 1999 foi um sismo que atingiu a magnitude de 5.9 graus em uma escala que vai até 10. Ocorreu no dia 7 de Setembro de 1999, as 2:56:50 p.m. hora local e durou cerca de 15 segundos.


1999 Atina depremi, 7 Eylül 1999 yılında merkez üssü Yunanistan'ın başkenti Atina'nın 17 km kuzey batısında, yerin 10 km altında richter ölçeğine göre 6.0 Ml büyüklüğünde meydana gelen deprem.


The 1999 Athens earthquake occurred on September 7 at near Mount Parnitha in Greece with a moment magnitude of 6.0 and a maximum Mercalli intensity of IX ("Violent"). The proximity to the Athens metropolitan area resulted in widespread structural damage, mainly to the nearby suburbs of Ano Liossia, Acharnes, Fyli, Thrakomakedones, Kifissia, Metamorfosi, Kamatero and Nea Philadelphia. More than 100 buildings (including three major factories) across those areas collapsed trapping scores of victims under their rubble while dozens more were severely damaged. With damage estimated at $3–4.2 billion, 143 people were killed, and up to 1,600 were treated for injuries in Greece's deadliest natural disaster in almost half a century.


El terremoto de Atenas de 1999 fue un terremoto de magnitud 6.0 grados en la escala Richter que ocurrió a las 23:49 hora local del 7 de septiembre y duró 4 minutos en Ano Liosia, Grecia, una pequeña ciudad cercana a la capital del país Atenas. El temblor tuvo su epicentro a aproximadamente 133 kilómetros al noroeste del centro de la ciudad, en un área poco poblada entre la ciudad de clase trabajadora de Acarnas y el parque nacional del Monte Parnés. Su proximidad al Área Metropolitana de Atenas resultó en daños estructurales extensos, principalmente a las ciudades cercanas de Ano Liossia, Acarnas, Fyli y Thrakomakedones así como los suburbios del norte ateniense de Kifissia, Metamorfosi, Kamatero y Nea Philadelphia. Más de 100 edificios (incluyendo tres grandes fábricas) en esas áreas colapsaron atrapando a una gran cantidad de personas entre los escombros y docenas de edificaciones quedaron muy dañadas; 143 personas perdieron la vida y alrededor de 1600 resultaron heridas en uno de los desastres naturales más mortíferos que Grecia sufrió en casi un siglo. El evento tomó por sorpresa a los sismólogos griegos por ser causado por una falla previamente desconocida, originándose en un área que, por mucho tiempo, fue considerada de una sismicidad particularmente baja. La aceleración más alta registrada fue de 8.2 grados, a 15 km del epicentro, con atenuación de 8.3 grados de aceleración del centro.


Πρώτη περσική εισβολή στην Ελλάδα

Η πρώτη περσική εισβολή στην Ελλάδα διεξήχθη σε δύο φάσεις (492/490 π.Χ), κατά τη διάρκεια των Περσικών Πολέμων. Οι Πέρσες εισέβαλλαν στην Ελλάδα, υπό τις διαταγές του Δαρείου Α', με σκοπό να τιμωρήσουν την Αθήνα και την Ερέτρια, οι οποίες είχαν βοηθήσει τους Ίωνες κατά την Ιωνική Επανάσταση. Η πρώτη εκστρατεία, η οποία διεξήχθη το 492 π.Χ, είχε ως αποτέλεσμα τη κατάληψη της Θράκης και της Μακεδονίας από τον Μαρδόνιο, ωστόσο ο περσικός στόλος καταστράφηκε στο Όρος Άθως μετά από θαλασσοταραχή. Η δεύτερη επίθεση διεξήχθη δύο χρόνια αργότερα, με διοικητές τον Δάτη και τον Αρταφέρνη και είχε ως αποτέλεσμα την κατάληψη της Νάξου, των Κυκλάδων και τον εμπρησμό της Ερέτριας. Ωστόσο, οι Αθηναίοι πέτυχαν αποφασιστική νίκη στον Μαραθώνα και έδιωξαν τους Πέρσες απ' την Ελλάδα. Ο Δαρείος ετοιμάστηκε να επιτεθεί εκ νέου, ωστόσο η εξέγερση στην Αίγυπτο και ο θάνατος του ματαίωσαν τα σχέδια του. Την ηγεσία του περσικού στρατού και στόλου ανέλαβε ο Ξέρξης, ο οποίος επιτέθηκε στην Ελλάδα το 480 π.Χ.


Греко-персидская война (492—490 до н. э.)

Греко-персидская война 492—490 годов до н. э. или первая греко-персидская война — военный конфликт между некоторыми греческими городами-государствами (Афины, Платеи, Эретрия) и Персидской державой. Является составной частью греко-персидских войн.


Първа персийска инвазия в Гърция

Първата персийска инвазия в Древна Гърция, по време на Гръко-персийските войни започва през 492 г. пр. Хр. и приключва с решителна гръцка победа в битката при Маратон през 490 г. пр. Хр. Инвазията се състои от два различни похода и е извършена по заповед на Дарий I основно за да накаже Древна Атина и Еретрия, оказали помощ на своите сънародници под персийска власт в бунта на йонийските градове. Изпратени са посланици в различни области на Гърция с искане „да дадат земя и вода“, т.е. да се подчинят. Повечето се съгласяват, но в Спарта и Атина посланиците са убити. Това дава началото на войната.


La prima guerra persiana scoppiò nel 492 a.C. e si concluse con la vittoria ateniese nella battaglia di Maratona, nel 490 a.C.


제1차 그리스-페르시아 전쟁

페르시아 전쟁에서 페르시아의 제1차 그리스 침공(First Persian invasion of Greece)은 기원전 492년에 시작되었고, 기원전 490년에 마라톤 전투에서 아테네의 결정적인 승리로 끝났다. 두 차례 뚜렷한 회전이 있었던 내습은 아테네와 에레트리아와 같은 도시 국가를 징벌하기 위하여 아케메네스 제국의 황제 다리우스 1세가 친정을 하였다. 이 도시들은 페르시아 통치에 대항하여 반란을 일으켰던 이오니아 반란 도시들을 지원하여 다리우스의 분노를 샀던 것이었다. 다리우스 또한 유럽으로 제국을 확장하고 서부 변경을 확보할 수 있는 기회를 엿보고 있었다.


نخستین تهاجم ایرانیان به یونان

نخستین تهاجم ایرانیان به یونان () عنوان نخستین حمله و تهاجم شاهنشاهی هخامنشی به یونان در سال ۴۹۲ قبل از میلاد می‌باشد، این حمله متشکل از دو هدف متمایز بود، نخست اینکه داریوش بزرگ در درجه اول تلاش داشت تا دولت‌شهرهای آتن و ارتریا را که از ایونیا در شورش مقابل شاهنشاهی حمایت کرده بودند مجازات نماید و دومین هدف وی گسترش شاهنشاهی به سمت اروپا در جهت تأمین امنیت مرزهای غربی بود.


La Primera Guerra Mèdica va consistir en la primera invasió persa de l'Antiga Grècia, durant el transcurs de les guerres mèdiques. Va començar el 492 aC i va concloure amb la decisiva victòria atenesa en la batalla de Marató en 490 aC. La invasió, que va constar de dues campanyes diferents, va ser ordenada pel rei persa Darios I, fonamentalment amb l'objectiu de castigar les polis d'Atenes i Eretria. Aquestes havien donat suport a les ciutats de Jònia durant la revolta jònica contra el govern persa de Darios I. A més d'una acció de represàlia davant la seva actuació en la revolta, el rei aquemènida també va albirar l'oportunitat d'estendre el seu imperi a Europa i assegurar la seva frontera occidental.


Yunanistan'a birinci Pers saldırısı, Yunan-Pers Savaşları'nın bir bölümü olarak MÖ 492-490 yıları arasında gerçekleşen ve Atina ordusunun Maraton Muharebesi'ndeki kesin zaferiyle sona eren savaştır. Yunanistan'ın istilasını amaçlayan harekât, iki ayrı sefer olarak Ahameniş İmparatoru I. Darius'un emriyle başlatıldı. I. Darius'un öncelikli hedefi, İyon Ayaklanması'nı askeri yönden destekleyen Atina ve Eretria şehir devletlerinden öç almaktı. I. Darius, bu durumu aynı zamanda İmparatorluğu'nun sınırlarını Avrupa topraklarında genişletmek ve imparatorluğun batı sınırlarını güven altına almak için bir fırsat olarak değerlendirmek istemiştir.


La Première guerre médique désigne la première invasion perse de la Grèce pendant les guerres médiques.


Pierwsza wojna perska – atak wojsk imperium perskiego na Grecję w 490 p.n.e.


The first Persian invasion of Greece, during the Persian Wars, began in 492 BC, and ended with the decisive Athenian victory at the Battle of Marathon in 490 BC. The invasion, consisting of two distinct campaigns, was ordered by the Persian king Darius the Great primarily in order to punish the city-states of Athens and Eretria. These cities had supported the cities of Ionia during their revolt against Persian rule, thus incurring the wrath of Darius. Moreover, Athens was part of the persian empire since Kleisthenes gave them soil and water, for their protection against the invading spartan army, summoned by Isocrates. Darius also saw the opportunity to extend his empire into Europe, and to secure its western frontier.


La primera guerra médica consistió en la primera invasión persa de la Antigua Grecia, durante el transcurso de las guerras médicas. Comenzó en , y concluyó con la decisiva victoria ateniense en la batalla de Maratón en La invasión, que constó de dos campañas distintas, fue ordenada por el rey persa Darío I, fundamentalmente con el objetivo de castigar a las polis (ciudades) de Atenas y Eretria. Estas habían apoyado a las ciudades de Jonia durante la revuelta jónica contra el gobierno persa de Darío I. Además de una acción de represalia ante su actuación en la revuelta, el rey aqueménida también vislumbró la oportunidad de extender su imperio en Europa y asegurar su frontera occidental.


الغزو الفارسي اليوناني الأول

الغزو الفارسي اليوناني الأول,أثناء الحروب الفارسية اليونانية، التي بدأت في عام 492 قبل الميلاد، وانتهت بفوز الأثنيون في معركة ماراثون في عام 490 قبل الميلاد.


การบุกครองกรีซครั้งที่หนึ่งของเปอร์เซีย

การบุกครองกรีซครั้งที่หนึ่งของเปอร์เซีย เกิดขึ้นในช่วงสงครามกรีก-เปอร์เซีย ระหว่างปีที่ 492–490 ก่อนคริสตกาล โดยจักรพรรดิดาไรอัสมหาราชต้องการลงโทษนครรัฐเอเธนส์และอีรีเทรียที่สนับสนุนการก่อกบฏของเมืองไอโอเนีย รวมถึงต้องการขยายจักรวรรดิไปในทวีปยุโรป การบุกแบ่งออกเป็น 2 ครั้ง ครั้งแรกเริ่มในปีที่ 492 ก่อนคริสตกาล นำโดยแม่ทัพมาร์โดเนียส ทัพเปอร์เซียสามารถยึดเธรซคืนกลับมาและบังคับให้มาซิดอนอยู่ใต้อำนาจหลังเป็นประเทศราชมาตั้งแต่ปลายศตวรรษที่ 6 ก่อนคริสตกาล อย่างไรก็ตาม การบุกได้หยุดชะงักลงเมื่อทัพเรือเปอร์เซียถูกพายุซัดนอกชายฝั่งเขาแอทอส ปีต่อมา จักรพรรดิดาไรอัสส่งคณะทูตไปทั่วกรีซเพื่อสั่งให้ยอมสวามิภักดิ์ นครรัฐกรีกส่วนใหญ่ยอมสวามิภักดิ์ ยกเว้นเอเธนส์และสปาร์ตาที่สั่งประหารคณะทูต จักรพรรดิดาไรอัสจึงสั่งให้ยกทัพไปอีกครั้ง


Invasi Persia pertama ke Yunani adalah invasi yang dilakukan oleh Kekaisaran Persia terhadap negara kota di Yunani pada Perang Persia. Invasi ini dimulai pada tahun 492 SM, dan berakhir dengan kemenangan telak Athena pada Pertempuran Marathon pada tahun 490 SM. Invasi ini terdiri dari dua kampanye terpisah, dan dilakukan atas perintah kaisar Persia Darius I dengan tujuan menghukum Athena dan Eretria, karena kedua negara kota itu telah membantu negara kota di Ionia selama melakukan pemberontakan terhadap kekuasaan Persia. Selain itu Darius juga melihat kesempatan untuk memperluas kekuasaannya ke Eropa, serta mengamankan perbatasan baratnya.


Μάχη του Αναλάτου

Η Μάχη του Αναλάτου ήταν πολεμική εμπλοκή κατά την Ελληνική Επανάσταση του 1821 με ολέθρια ήττα για τους Έλληνες. Έλαβε χώρα στις 24 Απριλίου 1827, στη θέση Ανάλατος, σημερινή περιοχή του Νέου Κόσμου, στην Αθήνα. Στόχος της μάχης ήταν η διάσπαση της πολιορκίας της Ακρόπολης και η απελευθέρωση των πολιορκημένων Ελλήνων.


Битва при Фалероне

Битва при Фалероне — сражение состоявшееся 24 апреля 1827 года между греческими повстанцами и османскими войсками, одно из важнейших событий последнего этапа греческой революции. Это военное событие рассматривается на фоне политической борьбы и деятельности иностранных секретных служб. В греческой историографии, независимо от реальных потерь на поле боя, в силу (чуть было не состоявшихся) геополитических последствий, это сражение принято считать самым большим поражением повстанцев в ходе всей Освободительной войны.


La bataille de Phalère (parfois "bataille d'Analatos") est une bataille de la guerre d'indépendance grecque qui se déroula le à Phalère dans le cadre des combats pour Athènes. L'initiative du combat revint aux forces grecques commandées par les philhellènes engagés par l'État grec, Richard Church et Thomas Cochrane, dans le but de contraindre les troupes ottomanes de Mehmet Rechid Pacha (dit Kütaşı) à lever le siège qu'elles imposaient aux troupes grecques réfugiées dans l'Acropole d'Athènes. En effet, si la ville en tant que telle n'avait aucune importance politique, sa forteresse, l'Acropole, était en revanche un enjeu stratégique. Cependant, Thomas Cochrane et Yeóryios Karaïskákis s'opposèrent, jusqu'à la mort de ce dernier, quant à la tactique à adopter.


The Battle of Phaleron, or "Battle of Analatos", took place on April 24 (6 May Gregorian ), 1827. The Greek rebel forces were being besieged inside the Acropolis of Athens by Ottoman forces under the command of Mehmed Reshid Pasha. Greek forces outside the city were desperately trying to break the siege.


Καταστροφή της Νάουσας

Η καταστροφή της Νάουσας (ή Ολοκαύτωμα της Νάουσας) ήταν αιματηρό επεισόδιο της επανάστασης του `21 που συνέβη στις 13 Απριλίου 1822.


Восстание в Наусе

Восстание в Наусе 1822 года () — событие Освободительной войны Греции 1821—1829 гг.


Негушко въстание

Негушкото въстание () е въоръжен бунт срещу османската власт, част от Гръцката война за независимост, избухнал през февруари 1822 година в богатия македонски град Негуш. Бунтът е под ръководството на Ангел Гацо от воденското село Саракиново, Анастасиос Каратасос от берското село Добра (Доврас) и негушанина Логотет Зафиракис Теодосиу. На Православна неделя 19 февруари в църквата „Свети Димитър“ в Негуш е издигнато бунтовническото знаме – бяло знаме със Свети Георги. Градът и около 100 околни християнски гръцки и български села за кратко са освободени от османска власт. Въстаниците разбиват 4000 турска армия под командването на Кехая бей, атакуват Бер, но са отблъснати.


The Massacre of Naoussa or Destruction of Naoussa was a bloody event of the Greek War of Independence that occurred on 13 April 1822.


Δεύτερη περσική εισβολή στην Ελλάδα

Η δεύτερη περσική εισβολή στην Ελλάδα διεξήχθη τα έτη 480 και 479 π.Χ και αποτελεί την πιο σημαντική σύγκρουση Ελλήνων και Περσών κατά τη διάρκεια των Περσικών Πολέμων. Δέκα χρόνια πριν τη σύγκρουση, οι Πέρσες επιτέθηκαν στην Ελλάδα, ωστόσο οι Αθηναίοι τους σταμάτησαν στον Μαραθώνα. Ο Ξέρξης συγκέντρωσε πολύ μεγάλο στρατό και στόλο για να κατακτήσει ολόκληρη την Ελλάδα. Παρά τις αρχικές του επιτυχίες σε Θερμοπύλες και Αρτεμίσιο, οι Έλληνες κατάφεραν να σταματήσουν την κάθοδο των Περσών στην Πελοπόννησο χάρη στη νίκη που πέτυχαν στη Σαλαμίνα. Το επόμενο έτος, το ελληνικό πεζικό διέλυσε τους Πέρσες στη μάχη των Πλαταιών και ο ελληνικός στόλος νίκησε τους Πέρσες στη Μυκάλη. Μετά τις νίκες τους, οι Έλληνες αντεπιτέθηκαν και οι ελληνοπερσικές συγκρούσεις συνεχίστηκαν μέχρι το 449 π.Χ.


A doua invazie persană a Greciei (480-479 î.Hr.) a avut loc în timpul războaielor medice. Xerxes I, regele Persiei a încercat să cucerească toată Grecia. Invazia a fost o consecință directă, deși amânată, a înfrângerii primei invazii persane a Greciei (492-490 î.Hr.) în bătălia de la Maraton, care a încheiat încercările lui Darius I de a subjuga Grecia. După moartea lui Darius, fiul lui, Xerxes, a petrecut mai mulți ani planificând cea de a doua invazie, mobilizând o armată și o flotă enormă. Atenienii și spartanii au condus rezistența greacă, care era compusă din aproximativ 70 de orașe-stat aliate. Cu toate acestea, cele mai multe dintre orașele grecești au rămas neutre sau supuse împăratului Xerxes.


Греко-персидская война (480—479 до н. э.)

Греко-персидская война 480—479 годов до н. э. или вторая греко-персидская война — военный конфликт между некоторыми греческими городами-государствами, объединившимися в Эллинский союз, и Персидской державой. Является составной частью греко-персидских войн.


Втора персийска инвазия в Гърция

Втората персийска инвазия по време на гръко-персийските войни протича в периода 480 – 479 г. пр. Хр. под командването на цар Ксеркс. Тя е непосредствен, макар и временно отложен отговор на поражението, което персите претърпяват при първата си инвазия (492 – 490 г. пр. Хр.) в битката при Маратон, която слага край на опита на Дарий да покори гръцките полиси. След смъртта на Дарий неговият син Ксеркс подготвя в продължение на няколко години второ нахлуване, като събира огромна армия и флот. Гръцката съпротива се води от Древна Атина и Древна Спарта, към които се присъединяват около една десета от гръцките полиси; останалите запазват неутралитет или се подчиняват на персийската власт.


La seconda guerra persiana è stata il secondo tentativo di aggressione, invasione e conquista della Grecia ad opera dei Persiani, comandati da Serse I di Persia: si è svolta tra il 480 e il 479 a.C. all'interno del più vasto panorama delle guerre persiane, campagne militari aventi come ultimo scopo la sottomissione della Grecia all'impero achemenide.


제2차 그리스-페르시아 전쟁

그리스-페르시아 전쟁 중, 페르시아의 두 번째 그리스 침공은 페르시아 황제 크세르크세스 1세가 그리스 전체를 정복하기 위해 기원전 480년-479년 사이에 일어났다. 이 침략은 그리스를 정복하려는 다리우스 1세의 시도를 무산시킨 〈마라톤 전투〉에서 페르시아의 첫 번째 그리스 침공(기원전 492년-490년)의 패배에 대해 직접적인 설욕을 하고자 함이었다. 다리우스가 사망한 후 아들 크세르크세스는 몇 년 동안 두 번째 침공을 계획하여 막대한 군대와 해군을 모았다. 그리스의 아테네와 스파르타는 저항을 선택했다. 그리스 도시국가 중 약 1/10이 ‘연합’ 노력에 동참했지만, 대부분은 중립적이거나, 크세르크세스에 항복하는 길을 선택했다.


دومین تهاجم ایرانیان به یونان

دومین تهاجم ایرانیان به یونان () تهاجمی است که در طول جنگ‌های ایران و یونان اتفاق افتاد و بخشی از برنامه پادشاه خشایارشا، پادشاه ایران در راستای تسخیر تمامی خاک یونان بود، این حمله، تهاجمی مستقیم و البته با تاخیر بود و پاسخی به شکست اول حمله اول ایرانیان به یونان در سال‌های ۴۹۰ تا ۴۹۲ شمرده می‌شد، حمله اول که با شکست ماراتون همراه بود تلاش داریوش بزرگ هخامنشی برای به انقیاد در آوردن یونان بود، پس از مرگ داریوش، فرزندش، خشایارشا، چند سال را صرف برنامه‌ریزی برای حمله دوم نمود، پس از تجمیع ارتشی عظیم و نیروی دریایی، آتنی‌ها و اسپارتها اقدام به مقاومت نمودند.


La Segona Guerra Mèdica va consistir en una invasió persa de l'Antiga Grècia, que va durar dos anys (480 - 478 aC), en el transcurs de les guerres mèdiques. Mitjançant aquesta invasió, el rei aquemènida Xerxes I pretenia conquerir tota Grècia. La invasió va ser una resposta directa, tot i que tardana, a la derrota a la Primera Guerra Mèdica (492-490 aC), concretament a la batalla de Marató. Aquesta batalla va acabar amb l'intent de Darios I de subjugar Grècia. Després de la mort d'aquest rei, el seu fill Xerxes va dedicar diversos anys a planificar la segona invasió, va reunir un enorme exèrcit i una flota nombrosa. Atenes i Esparta van liderar la resistència grega, a la qual es van sumar unes 70 polis. No obstant això, la majoria de les ciutats gregues van romandre neutrals, o bé es van sotmetre a Xerxes.


Yunanistan'a İkinci Pers Saldırısı, MÖ 480 - 479 yıllarında Akamenid İmparatorluğu (Pers İmparatorluğu) Kralı I. Serhas'ın Yunanistan'ı istila için giriştiği ikinci Pers seferdir. Yunan-Pers Savaşları'nın ikinci bölümü olarak kabul edilir. İstila, I. Darius'un MÖ 492 – 490 yıllarında giriştiği ve Maraton Muharebesi'ndeki Pers yenilgisiyle sona eren ilk istila gişiminin bir yenilenmesiydi. Hazırlıkları I. Darius tarafından başlatılan bu sefer, ölümü üzerine tahta geçen oğlu I. Serhas tarafından devam ettirildi. Serhas, bu hazırlıkların sonunda güçlü bir kara ordusu ile donanma vücuda getirmiştir. Atina ve Sparta liderliğinde 70 kadar Grek kent devleti Pers istilasına karşı güçbirliği içinde koymak üzere bir ittifak oluşturdular. Ancak Yunanistan'daki birçok kent devleti ya tarafsız kaldı ya da Serhas'a boyun eğdi.


Cuộc xâm lược Hy Lạp lần thứ hai của Ba Tư, một phần của cuộc Chiến tranh Hy Lạp-Ba Tư, là chiến dịch tấn công đánh chiếm Hy Lạp do vua Ba Tư Xerxes I chỉ huy trong giai đoạn 480–479 TCN. Cuộc xâm lược này là sự nối tiếp của cuộc xâm lược lần thứ nhất diễn ra vào giai đoạn 492–490 TCN bởi vua Darius I, chấm dứt sau thất bại của quân Ba Tư tại Trận Marathon. Sau cái chết của vua Darius, con trai ông là Xerxes đã dành nhiều thời gian chuẩn bị và tập hợp một lưc lượng hải quân và lục quân khổng lồ cho cuộc xâm lược lần hai. Về phía Hy Lạp, hai thành bang Athens và Sparta chỉ huy liên quân gồm 70 thành bang. Tuy nhiên, hầu hết các thành bang Hy Lạp lại giữ vị trí trung lập hoặc đầu hàng Xerxes.


La Seconde guerre médique désigne la seconde invasion perse de la Grèce en 480-479 av. J.-C. pendant les guerres médiques, alors que le roi Xerxès cherche à conquérir toute la Grèce.


II wojna perska miała miejsce w latach 480-449 p.n.e., lecz jej apogeum przypadło na pierwsze dwa lata wojny 480-479 p.n.e. Kolejne lata to już tylko sporadyczne zatargi pomiędzy Persją a koalicją miast greckich, mające na celu wyzwolenie greckich osad w Azji Mniejszej zajętych przez Persję podczas pierwszej wojny.


The second Persian invasion of Greece (480–479 BC) occurred during the Greco-Persian Wars, as King Xerxes I of Persia sought to conquer all of Greece. The invasion was a direct, if delayed, response to the defeat of the first Persian invasion of Greece (492–490 BC) at the Battle of Marathon, which ended Darius I's attempts to subjugate Greece. After Darius's death, his son Xerxes spent several years planning for the second invasion, mustering an enormous army and navy. The Athenians and Spartans led the Greek resistance. About a tenth of the Greek city-states joined the 'Allied' effort; most remained neutral or submitted to Xerxes.


La segunda guerra médica consistió en una invasión persa de la Antigua Grecia, que duró dos años (480 - 478 a. C.), en el transcurso de las guerras médicas. Mediante este invasión, el rey aqueménida Jerjes I pretendía conquistar toda Grecia. La invasión fue una respuesta directa, aunque tardía, a la derrota en la primera guerra médica (492-490 a. C.), concretamente en la batalla de Maratón. Esta batalla terminó con el intento de Darío I de sojuzgar Grecia. Tras la muerte de este rey, su hijo Jerjes dedicó varios años a planificar la segunda invasión, reuniendo un enorme ejército y una flota numerosa. Atenas y Esparta lideraron la resistencia griega, a la que se sumaron unas 70 polis. Sin embargo, la mayoría de las ciudades griegas permanecieron neutrales, o bien se sometieron a Jerjes.


غزو الفرس الثاني لليونان

الغزو الفارسي الثاني لليونان (480-479 قبل الميلاد) وقع خلال الحروب الفارسية اليونانية ، الملك زركسيس الأول من بلاد فارس سعى إلى قهر كل اليونان. كان الغزو نتيجة مباشرة وإن كانت متأخرة لفشل الغزو الفارسي الأول لليونان (492-490 قبل الميلاد) في معركة ماراثون ، والتي أنهت محاولات داريوس الأول لإخضاع اليونان. بعد وفاة داريوس قضى ابنه زركسيس عدة سنوات في التخطيط للغزو الثاني، حاشدا جيشا هائلا وبحرية ضخمة. قاد الأثينيون و الاسبرطيون المقاومة اليونانية. حوالي عُشر المقاطعات اليونانية انضمت للتحالف بينما بقيت المقاطعات الباقية على الحياد أو خضعت لحكم زيركسيس.


การบุกครองกรีซครั้งที่สองของเปอร์เซีย

การบุกครองกรีซครั้งที่สองของเปอร์เซีย เกิดขึ้นในช่วงสงครามกรีก-เปอร์เซีย ระหว่างปีที่ 480–479 ก่อนคริสตกาล โดยจักรพรรดิเซอร์ซีสมหาราชต้องการพิชิตกรีซทั้งหมด หลังความพยายามครั้งแรกของจักรพรรดิดาไรอัสมหาราช พระราชบิดา ในการบุกกรีซล้มเหลว เมื่อพระราชบิดาเสด็จสวรรคต จักรพรรดิเซอร์ซีสใช้เวลาหลายปีในการวางแผนและรวบรวมกำลังพล ส่วนฝ่ายกรีกนำทัพโดยเอเธนส์และสปาร์ตา ร่วมด้วยนครรัฐอื่น ๆ กว่า 70 แห่ง อย่างไรก็ตาม นครรัฐกรีกส่วนใหญ่วางตัวเป็นกลางหรือสวามิภักดิ์ต่อฝ่ายเปอร์เซีย


Invasi Persia kedua ke Yunani adalah invasi yang dilakukan oleh Kekaisaran Persia terhadap negara kota di Yunani pada tahun 480 SM sampai 479 SM pada Perang Yunani-Persia. Pada invasi yang pertama, pasukan Persa dikalahkan oleh pasukan Athena dan dipaksa kembali ke Asia. Kaisar Persia saat itu, Darius I, berencana melancarkan ekespedisi lanjutan untuk membalas kekalahan itu, tetapi dia keburu meninggal, sehingga tanggung jawabnya diambil alih oleh putranya, Xerxes I. Xerxes mengumpulkan pasukan besar dan berangkat menyerang Yunani. Dalam menghadapi serangan Persa, negara kota di Yunani bersekutu dengan dipimpin oleh Athena dan Sparta, serta dibantu oleh sekitar 70 negara kota. Namun, sebagian besar negara kota di Yunani justru memilih netral atau tunduk pada Xerxes.


Μάχη του Μακρυπλαγίου

Η μάχη του Μακρυπλαγίου έλαβε χώρα το 1264 (ή το 1265) στα στενά του Μακρυπλαγίου που βρίσκονται μεταξύ της Αρκαδίας και της Μεσσηνίας. Αντίπαλοι ήταν το Πριγκιπάτο της Αχαΐας και η Βυζαντινή αυτοκρατορία.


Bătălia de la Makryplagi sau Makry Plagi a avut loc între forțele Imperiului Bizantin și Principatul latin Ahaia în 1263/1264. Puterea bizantinilor s-a diminuat prin dezertarea numeroșilor lor mercenari turci la ahei. În trecătoarea Makryplagi, bizantinii au suferit o înfrângere grea, care împreună cu înfrângerea lor din bătălia de la Prinitza din anul precedent a pus capăt (temporar) încercării lor de recucerire a peninsulei Moreea.


Битва при Макри-Плаги

Битва при Макри-Плаги () — битва, произошедшая весной 1264 года при Макри-Плаги (перевал, соединяющий Мессению с окрестностями Мегалополиса) между войском Византийской империи под командованием Алексея Филиса и паракимомена Макреноса и армией Ахейского княжества под руководством Гильома II Виллардуэна и его помощника Анселина де Туси.


A Batalha de Macriplagi (Makryplagi ou Makry Plagi) foi travada entre as forças do Império Bizantino e os latinos do Principado de Acaia. Os bizantinos estava enfraquecidos e desmoralizados após a deserção de um grande número de mercenários turcos para os acaianos. Em Macriplagi, os bizantinos foram decisivamente derrotados, o que, juntamente com a derrota na Batalha de Prinitza no ano anterior, encerrou de vez a tentativa grega de reconquistar a Moreia.


La bataille de Makryplagi se déroule vers 1263-1264 entre l'Empire byzantin et la principauté d'Achaïe. Les Byzantins, affaiblis et démoralisés par la défection de nombreux mercenaires turcs passés au service de leur adversaire, essuient une lourde défaite qui, avec la défaite de Prinitza l'année précédente sonne le glas de la tentative de reconquête de la Morée.


The Battle of Makryplagi or Makry Plagi was fought between the forces of the Byzantine Empire, and the Latin Principality of Achaea. The Byzantines had been weakened and demoralized by the defection of their numerous Turkish mercenaries to the Achaeans. At Makryplagi, the Byzantines suffered a heavy defeat, which together with their defeat at the Battle of Prinitza the previous year ended their attempted reconquest of the Morea.


La Batalla de Macriplagi (Makryplagi o Makry Plagi, en griego: Μάχη του Μακρυπλαγίου) fue un encuentro entre las fuerzas del Imperio bizantino y los latinos del Principado de Acaya. Los bizantinos estaban debilitados y desmoralizados después de la deserción de un gran número de mercenarios turcos a los aqueos. En Macriplagi, los bizantinos fueron decisivamente derrotados, lo que, junto con la derrota en la Batalla de Prinitza el año anterior, terminó con el intento griego de reconquistar Morea.


Άλωση της Τριπολιτσάς

Άλωση της Τριπολιτσάς ή σφαγή της Τριπολιτσάς ονομάζεται στη νεότερη ελληνική ιστορία η κατάληψη της πόλης της Τρίπολης στις 23 Σεπτεμβρίου 1821, έξι μήνες μετά από την έναρξη της επανάστασης του 1821. Για το ίδιο γεγονός χρησιμοποιείται ο συνοπτικός τίτλος Απελευθέρωση της Τριπολιτσάς"'.


Осада Триполицы

Осада Триполицы или Падение Триполицы (), в турецких источниках Резня в Триполице (тур. Tripoliçe Katliamı) — захват города Триполица греческими борцами за независимость от Османской империи  года. Падение Триполицы стало первой главной победой и одним из начальных этапов Греческой войны за освобождение от османского ига. Захватив Триполицу, повстанцы учинили массовую резню турок и евреев, в ходе которой погибло по разным оценкам от 8000 до 35000 человек.


Le siège de Tripolizza, entre mai et octobre 1821, est un épisode clé de la guerre d'indépendance grecque. La prise de Tripolizza, capitale ottomane du Péloponnèse, fut la première grande victoire des Grecs insurgés sous le commandement de Theódoros Kolokotrónis. Les combats se résumèrent longtemps à des escarmouches. Les quelques tentatives de sortie ottomanes se soldèrent par des échecs. Une reddition était en négociations à l'automne quand des Grecs pénétrèrent par surprise dans la ville le . On estime qu'un peu plus de personnes, hommes, femmes et enfants, musulmans locaux ou réfugiés des alentours, devaient s'y trouver au début du siège, les rares Grecs de la ville l'ayant fuie à l'exception de 38 otages. En octobre, la population était tombée à , à la suite des nombreux décès à cause des combats, de la famine ou des épidémies, mais grâce aussi à quelques évacuations. Après la reddition de la ville, les troupes grecques exterminèrent près de personnes, soit la quasi-totalité des survivants, et pillèrent leurs demeures.


The siege of Tripolitsa, also called the fall of Tripolitsa (, "Álosi tis Tripolitsás", ) or the Tripolitsa massacre (), was an early victory of the revolutionary Greek forces in the summer of 1821 during the Greek War of Independence, which had begun earlier that year, against the Ottoman Empire.