אירוויזיון 2009

אירוויזיון 2009 היא התחרות ה-54 במניין תחרויות האירוויזיון. היא נערכה במוסקבה, בירת רוסיה, לאחר זכייתה של רוסיה באירוויזיון 2008 עם השיר "Believe", בביצועו של דימה בילאן. האירוע התקיים באולם האולימפי "אולימפיסקי" (ברוסית: "Олимпийский"). לרגל האירוע עבר האולם שיפוץ בעלות של כ-10 מיליון אירו, כך שיכיל כ-25,000 מקומות ישיבה, בכלל זה יותר מ-2,000 מושבים לעיתונאים. ההשקעה הכוללת של רוסיה באירוח התחרות נאמדת ב-32 מיליון דולר.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 2009

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 2009 ήταν η 54η έκδοση του ετήσιου Διαγωνισμού Τραγουδιού της Eurovision. Έλαβε χώρα στη Μόσχα της Ρωσίας, μετά τη νίκη του Ντίμα Μπιλάν στον διαγωνισμό του στο Βελιγράδι της Σερβίας με το τραγούδι "Believe". Ήταν η πρώτη φορά που η Ρωσία φιλοξένησε το διαγωνισμό, 14 χρόνια αφότου η χώρα έκανε το ντεμπούτο της. Με τη διοργάνωση να αναλαμβάνουν η Ευρωπαϊκή Ραδιοτηλεοπτική Ένωση (EBU) και το Channel One (C1R), ο διαγωνισμός διεξήχθη στο Olimpiyskiy Arena, και αποτελούνταν από δύο ημιτελικούς στις 12 και 14 Μαΐου, και τον τελικό στις 16 Μαΐου 2009. Τα δύο ζωντανά σόου των ημιτελικών παρουσίασαν οι Νατάλια Βοντιάνοβα και Αντρέι Μαλάχοφ, ενώ τον τελικό παρουσίασαν οι Ιβάν Ούργκαντ και Αλσού Αμπράμοβα.


Concursul Muzical Eurovision 2009 a fost a 54-a ediție a Concursului Muzical Eurovision. A avut loc între 12 și 16 mai 2009 la Stadionul Olimpic din Moscova, Rusia.


Евровидение-2009

Конкурс песни «Евровидение 2009» (; ) — 54-й конкурс Евровидения, прошедший впервые в истории в России. Он проводился с 12 по 16 мая 2009 года в СК «Олимпийский» в Москве. В конкурсе приняли участие 42 страны: после 11-летнего перерыва вернулась Словакия, тогда как Сан-Марино отказалось от участия из-за финансовых проблем, а Грузия отказалась от участия в конкурсе из-за скандального текста песни. Латвия подтвердила своё участие в самый последний момент, несмотря на финансовые сложности.


Eurovision laulukilpailu 2009 oli järjestyksessään 54. Eurovision laulukilpailu. Se järjestettiin Venäjän pääkaupungissa Moskovassa 12.–16. toukokuuta 2009 maan voitettua Belgradissa 24. toukokuuta 2008 järjestetyn vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun. Norjan Alexander Rybak voitti kilpailun kappaleellaan ”Fairytale” Eurovision laulukilpailujen historian suurimmalla pistemäärällä 387. Kyseessä oli koko euroviisuhistorian ensimmäinen yli 300 pistettä saanut kappale.


Pesem Evrovizije 2009 je bila 54. evrovizijska prireditev zapovrstjo. Gostila jo je Rusija, kajti zmagovalec Pesmi Evrovizije 2008 je bil njihov predstavnik Dima Bilan. Finalni večer je potekal 16. maja. Zmagala je norveška pesem z naslovom "Fairytale", ki jo je izvajal Alexander Rybak. Izbor je potekal v olimpijski dvorani v Moskvi.


Евровизия 2009

Евровизия 2009 (на английски: "Eurovision Song Contest 2009"; на френски: "Concours Eurovision de la chanson 2009"; на руски: "Конкурс песни Евровидение 2009") е 54-то ежегодно издание на едноименния песенен конкурс.


Il cinquantaquattresimo Eurovision Song Contest è una manifestazione canora svoltasi il 12, 14 e 16 maggio 2009 a Mosca, in Russia; il Paese ha acquisito il diritto ad ospitare le manifestazione avendo vinto l'edizione 2008 con la canzone "Believe" cantata da Dima Bilan. È stato vinto dalla Norvegia con la canzone "Fairytale", cantata da Alexander Rybak.


유로비전 송 콘테스트 2009

유로비전 송 콘테스트 2009()는 제54회 유로비전 송 콘테스트이다. 2008년 콘테스트에서 러시아가 우승함에 따라 러시아가 주최하게 되었다. 2009년 5월 12일부터 16일까지 러시아 모스크바 올림픽 스타디움에서 개최되었다.


Пісенний конкурс Євробачення 2009

Пісе́нний ко́нкурс Євробачення 2009 — 54-ий пісенний конкурс Євробачення, який відбувся в спорткомплексі «Олімпійський», що у Москві (Росія).


مسابقه آواز یوروویژن ۲۰۰۹

مسابقه آواز یوروویژن ۲۰۰۹ پنجاه و چهارمین دوره از مسابقات آواز یوروویژن می‌باشد که در ۱۲ تا ۱۶ ماه مه و به میزبانی روسیه و ورزشگاه المپیک ایندور مسکو برگزار شد.


2009年歐洲歌唱大賽（Eurovision Song Contest 2009）為歐洲歌唱大賽之第54届比赛，，這是在季馬·比蘭於2008年在塞爾維亞貝爾格勒舉行的比賽中以〈相信〉（"Believe"）這首歌獲勝之後在俄羅斯首都莫斯科舉行的。該比賽是由歐洲廣播聯盟（EBU）和俄罗斯第一频道（C1R）主办，比賽在舉行，包括2009年5月12日至14日的兩場預賽，以及5月16日的決賽，這也該國有史以來第一次主辦大賽。預賽由娜塔莉亞·沃迪亞諾娃和，決賽由和阿尔苏。


O Festival Eurovisão da Canção 2009 (, e em russo: Конкурс песни Евровидение-2009) foi a 54.ª edição do Festival Eurovisão da Canção, que é recebida pela cidade de Moscovo, na Rússia. Em 2008, com a canção "Believe", de Dima Bilan, a Rússia ganhou o Festival, e com isso os direitos de realizar o evento que decorreu de 12 de Maio, com a 1.ª semifinal, até 16 de Maio de 2009, com a final. Pelo meio, em 14 de Maio, foi realizada a 2.ª semifinal, no Olimpiisky Indoor Arena.


El Festival de la Cançó d'Eurovisió 2009 fou la 54a edició d'aquest esdeveniment musical que guanyà el representant de Noruega amb la cançó "Fairytale" interpretada i composta per Alexander Rybak.


Eurovision Song Contest 2009 var var den 54. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemsland. Konkurransen ble for første gang arrangert av Russland, etter at landet vant konkurransen med Dima Bilan og «Believe» i 2008. Sendingene ble arrangert i Olimpijskij, en stor innendørsarena i hovedstaden Moskva. Semifinalene gikk av stabelen tirsdag 12. mai og torsdag 14. mai, mens finalen ble holdt lørdag 16. mai 2009. Russisk fjernsyn valgte Natalja Vodjanova og Andrej Malakhov som programledere for semifinalene, mens artisten Alsou og tv-personligheten Ivan Urgant ledet finalen.


2009 Eurovision Şarkı Yarışması, 12-14-16 Mayıs 2009 tarihlerinde Rusya'nın başkenti Moskova'da düzenlenen, Norveç'in 387 puanla birinci olduğu 54. Eurovision Şarkı Yarışması. Yarışmanın birinci yarı finali 12 Mayıs, ikinci yarı finali ise 14 Mayıs tarihlerinde düzenlenmiştir. Yarışmaya 42 ülke katılmıştır. Slovakya da yarışmaya yeniden katılma kararı alarak yarışmada yerini almıştır. San Marino ise ekonomik sorunlardan dolayı katılamayacağını açıklamıştır. 2009'da tele oylamalarının yanında jüri oylarının da kullanılacağını açıklanmıştır. "Büyük Dörtlü" olarak adlandırılan Fransa, Almanya, İspanya ve Birleşik Krallık yarışmaya direkt katılma haklarını yine kaybetmeyecektir. Yarışmanın yarı finalleri, manken Natalya Vodyanova ve oyuncu Andrey Malahov, finali ise şarkıcı Alsu ve İvan Urgant tarafından sunulmuştur. Yarışmayı Alexander Rybak'ın temsil ettiği Fairytale parçası 387 puan alarak kazanmıştır.


Pertandingan Lagu Eurovision 2009 ialah edisi ke-54 bagi Pertandingan Lagu Eurovision tahunan. Ia diadakandi Moscow, Rusia, selepas kemenangan Dima Bilan pada pertandingan 2008 di Belgrade, Serbia dengan lagu "Believe". Ini kali pertama Rusia menganjurkan pertandingan itu - 14 tahun selepas negara membuat penampilan sulungnya. Dianjurkan oleh Kesatuan Penyiaran Eropah (EBU) dan penyiar hos Channel One (C1R), pertandingan itu diadakan di Olimpiysky Arena, dan terdiri daripada dua separuh akhir pada 12 dan 14 Mei, dan pusingan akhir pada 16 Mei 2009. Separuh akhir dihoskan oleh Natalia Vodianova dan Andrey Malahov, sementara pusingan akhir dihoskan oleh Ivan Urgant dan Alsou Abramova.


Le Concours Eurovision de la chanson 2009 fut la cinquante-quatrième édition du concours. Il se déroula les mardi 12, jeudi 14 et samedi , à Moscou, en Russie. Il fut remporté par la Norvège, avec la chanson "", interprétée par Alexander Rybak, obtenant alors le nombre record de voix. L'Islande termina deuxième et l’Azerbaïdjan, troisième.


Eurovision Song Contest 2009 je 54. ročník súťaže Eurovision Song Contest. Semifinálové kolá sa uskutočnili 12. a 14. mája 2009, finálové 16. mája 2009 v Olympic Indoor Arene v Moskve. Po rokoch v súťaži opäť figurovala porota, naďalej však bol víťaz vyberaný telefonickým, resp. SMS hlasovaním.


54. Konkurs Piosenki Eurowizji został zorganizowany 12, 14 i 16 maja 2009 na terenie kompleksu Olimpijskij w Moskwie przez rosyjskiego nadawcę publicznego Pierwyj kanał. Koncerty półfinałowe prowadzili Natalja Wodianowa i Andriej Małachow, a konkurs finałowy Iwan Urgant i Alsou.


The Eurovision Song Contest 2009 was the 54th edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Moscow, Russia, following the country's victory at the with the song "Believe" by Dima Bilan. It was the first time Russia had hosted the contest - 14 years after the country made its debut. Organised by the European Broadcasting Union (EBU) and host broadcaster Channel One (C1R), the contest was held at the Olimpiysky Arena, and consisted of two semi-finals on 12 and 14 May, and the final on 16 May 2009. The semi-finals were presented by Natalia Vodianova and Andrey Malahov, while the final was presented by Ivan Urgant and Alsou Abramova.


Festival de la Canción de Eurovisión 2009

El LIV Festival de la Canción de Eurovisión fue celebrado en Moscú, Rusia, entre el 12 y el 16 de mayo de 2009. Rusia obtuvo el derecho a ser sede de esta edición del certamen musical europeo después de que Dima Bilán ganara con el tema "Believe" el Festival de la Canción de Eurovisión 2008,


Eurovision Song Contest 2009 byl 54. ročník každoroční soutěže. Po vítězství ruského reprezentanta Dimy Bilana na Eurovizi 2008 v Bělehradě pořádání soutěže připadlo Moskvě.


Eurovision Song Contest 2009 var det 54. Eurovision Song Contest. Det blev afholdt 16. maj 2009 med 2 semifinaler 12. maj og 14. maj. Showet blev afholdt i Olimpijskij i Moskva, Rusland. Det blev vundet af Norge med sangen "Fairytale". Norge fik det højeste antal point nogensinde, nemlig et rekordslående 387 point (indtil da havde Finland det højeste antal point med 292, som de fik i 2006 med gruppen Lordi). Andenpladsen gik til Island, tredjepladsen gik til Aserbajdsjan, fjerdepladsen til Tyrkiet, femtepladsen til Storbritannien, og sjettepladsen til Estland. Det var første gang Estland nogensinde havde kvalificeret sig videre til finalen, efter det blev indføret i 2004. Også i Storbritannien var man meget tilfreds med resultatet, for efter flere år med dårlige resultater, lykkedes det Jade Ewen at få landet i en top 5, og fik det bedste resultat for dem siden 2002 i Tallinn.


Kontes Lagu Eurovision 2009 adalah Kontes Lagu Eurovision ke-54, yang diadakan di Rusia. Semi final diadakan pada tanggal 12 Mei dan 14 Mei, dan final pada tanggal 16 Mei 2009 di kota, Moskwa. Norwegia memenangkan kontes ini, dengan lagu Alexander Rybak, "Fairytale".


Az 1956-os Eurovíziós Dalfesztivál volt az első Eurovíziós Dalfesztivál, melynek Svájc adott otthont. A helyszín a luganói Teatro Kursaal volt.


Het Eurovisiesongfestival 1956 was het eerste Eurovisiesongfestival en vond plaats op 24 mei 1956 in Lugano, Zwitserland. Het programma werd gepresenteerd door Lohengrin Filipello. Winnaar was gastheer Zwitserland met het nummer "Refrain", uitgevoerd door Lys Assia. Het aantal punten per land, en daarmee ook de rangorde, is nooit bekendgemaakt.


Песма Евровизије 1956.

Песма Евровизије 1956. (; ) је био 1. по реду годишњи избор за Песму Евровизије. Избор за најлепшу песму Европе одржан у Лугану, Швајцарска. Преносила се углавном преко радио-станица, али су биле камере за Европљане који су имали телевизију. За разлику од нових такмичења, свакој земљи је дозвољено да пошаље две песме. Свака земља је пре одласка на Евровизију одржала такмичење на којем је изабрала своје две песме. Аустрија, Данска и Велика Британија су дисквалификоване, јер су прекасно пријавили своје песме.


ユーロビジョン・ソング・コンテスト1956

第1回ユーロビジョン・ソング・コンテスト(Grand Prix Eurovision de la Chanson Européenne 1956)は、1956年5月24日（木曜日）にスイス・ルガーノのテアトロ・クルザールで行われた。


Eurovision Song Contest 1956 (då Grand Prix Eurovision de la Chanson Européenne 1956) var den första upplagan av musiktävlingen Eurovision Song Contest och hölls på Teatro Kursaal i Lugano i Schweiz. Denna pan-europeiska musiktävling organiserades av Europeiska radio- och TV-unionen (EBU) och var inspirerad av den italienska Musikfestivalen i Sanremo. Lohengrin Filipello var värd för den första tävlingen, som varade i ungefär 1 timme och 40 minuter. Sju länder deltog i den första upplagan, där varje land framförde två sånger var, för att försöka vinna Eurovision Song Contest. Två jurymedlemmar från varje land avlade sina röster i hemlighet, baserat på vilken sång som var deras favorit. Lys Assia vann tävlingen för värdlandet Schweiz med sången ”Refrain”.


Der 1. Eurovision Song Contest fand nach dem Beschluss der ersten Ausrichtung dieses Wettbewerbs vom 19. Oktober 1955 am 24. Mai 1956 in Lugano in der Schweiz statt, damals unter dem Titel Gran Premio Eurovisione della Canzone Europea. Durch den Abend führte der Schweizer Fernsehmoderator Lohengrin Filipello; er war der bisher einzige männliche Solomoderator des Wettbewerbs.


Конкурс песні Еўрабачанне 1956

Конкурс песні Еўрабачанне 1956 — першы конкурс песні Еўрабачанне. Ён прайшоў 24 мая 1956 года ў Лугана (Швейцарыя). Дазваляўся толькі сольны выступ выканаўцаў. Аўстрыя, Вялікабрытанія і Данія прапусцілі гэты конкурс, бо тэлекампаніі гэтых краін правялі нацыянальны адбор занадта позна. Глава журы Рольф Ліберман пры падвядзенні вынікаў галасавання абвясціў толькі песню-пераможца і дагэтуль вынікі іншых удзельнікаў невядомыя.


אירוויזיון 1956

תחרות הזמר אירוויזיון לשנת 1956 היא ההפקה הראשונה לתחרות השירים הבינלאומית השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1956

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision του 1956 ήταν ο πρώτος Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision που πραγματοποιήθηκε στο Teatro Kursaal στο Λουγκάνο της Ελβετίας την Πέμπτη 24 Μαΐου.


Concursul Muzical Eurovision 1956 a fost prima ediție a Concursului Muzical Eurovision, desfășurată la Teatrul Kursaal din Lugano, Elveția, joia, pe 24 mai 1956. A fost câștigat de țara-gazdă, Elveția, cu melodia „Refrain”, interpretată de Lys Assia.


Евровидение-1956

Конкурс песни Евровидение 1956 — первый конкурс песни «Евровидение», организованный Европейским вещательным союзом. Он прошёл 24 мая 1956 года в Лугано (Швейцария) в зале небольшого театра Курсааль.


Eurovision laulukilpailu 1956 järjestettiin torstaina 24. toukokuuta 1956 pienikokoisessa Teatro Kursaalissa Luganossa Sveitsissä. Laulukilpailu oli historiansa ensimmäinen. Euroopan yleisradiounioni oli suunnitellut jonkinlaista ohjelmamuotoa jäsenmaidensa välille ja Italian San Remon festivaalien inspiroimana päätettiin järjestää iskelmälaulukilpailut. Kilpailun juonsi Lohengrin Filipello.


Pesem Evrovizije 1956 je bila sploh prva evrovizijska prireditev in je potekala v švicarskem mestu Lugano. Prireditev so ljudje spremljali zlasti po radiu, saj je le malo evropskega prebivalstva posedovalo televizor. Vsaka država se je predstavila s po dvema pesmima.


Евровизия 1956

Евровизия 1956 е първото издание на едноименния песенен конкурс.


La prima edizione dell'Eurovision Song Contest si è tenuta presso il teatro Kursaal di Lugano, in Svizzera, il 24 maggio 1956. Nessuna registrazione televisiva dello show è sopravvissuta, tranne per la scena finale, in cui viene rieseguita la canzone vincitrice.


Пісенний конкурс Євробачення 1956

Пісе́нний ко́нкурс Євроба́чення 1956 став першим конкурсом пісні Євробачення. Він відбувся 24 травня 1956 року в Луґано (Швейцарія). У першому в історії конкурсі брали участь 7 країн: Франція, ФРН, Італія, Люксембург, Бельгія, Нідерланди та Швейцарія (господарка конкурсу). Австрія, Данія та Велика Британія не були допущені до конкурсу через проведення національних відборів пізніше встановленого терміну. Національні відбори на конкурс проводили національні телерадіокомпанії країн-учасниць. Голова журі Рольф Ліберман при підбиванні підсумків голосування оголосив тільки переможця, і дотепер результати інших учасників невідомі.


1956年歐洲歌唱大賽（Grand-Prix Eurovision de la Chanson Européenne 1956）為歐洲歌唱大賽之第一屆比賽，於1956年5月24日在瑞士提契諾州盧加諾舉行，第一屆大賽主要為無線電節目，但在錄音室中仍有一些摄像机好供少數擁有電視的歐洲人觀賞。為了增加節目內容，大賽更規定每個國家以兩首歌參賽。


O Festival Eurovisão da Canção 1956 (em inglês: Eurovision Song Contest 1956 e em francês: Concours Eurovision de la chanson 1956) foi o primeiro Festival Eurovisão da Canção e teve lugar no dia 24 de Maio de 1956 na cidade suíça de Lugano. Lohengrin Filipello foi o apresentador do festival, e Fernando Paggi o maestro principal de todo o concurso, que foi ganho por Lys Assia em representação da Suíça com a canção "Refrain" (em português: "Refrão"). No primeiro de muitos eventos eurovisivos, participaram sete países, entre estes, encontravam-se alguns dos países mais afectados pela recente guerra. No entanto, o número de participantes poderia ter sido maior, chegando aos dez (estes três países que não conseguiram participar neste primeira edição, participaram na segunda edição, em 1957). Nesta primeira edição, a emissão Festival Eurovisão da Canção foi sobretudo realizada como se um programa de rádio se tratasse, apesar de existirem algumas câmaras no estúdio para os poucos europeus que tinham televisão naquela altura. A década de 1950 foi marcada por quase toda a Europa pela reconstrução, após a Segunda Guerra Mundial e ter televisão era um luxo que a grande maioria não podia ter, sendo assim, o festival acabou por ter que ser essencialmente transmitido via rádio, e não televisão, como era o objectivo primário e praticamente único dos inventores e organizadores do concurso. Os cenários pouco tiveram de luxuosos. A sua decoração baseou-se praticamente e quase exclusivamente em arranjos florais. Logo na primeira edição da Eurovisão, foi fortemente recomendado que em cada país participante organizasse um festival nacional para eleger o seu representante e respectiva canção. A Áustria e a Dinamarca foram desqualificados da fase final por se terem inscrito fora do prazo previsto para a entrega das participações. Também se chegou a pensar que o Reino Unido também tinha sido desclassificado nas mesmas condições que a Áustria e a Dinamarca, mas em janeiro de 2017, a União Europeia de Radiodifusão (UER), revelou que tudo isso não passava de um "mito" criado pelos fãs. A UER continuou a explicar que o "Festival of British Popular Song" ("Festival da Canção Popular Britânica"), um concurso criado pela BBC para o Reino Unido, foi a inspiração que trouxe mudanças no formato do concurso a partir de 1957. Todos os países participantes enviaram dois membros do júri a Lugano, excepto o Luxemburgo que delegou directamente os seus votos à Suíça. De salientar que neste festival os membros do júri podiam votar no seu próprio país - a primeira e última vez que tal se sucedeu. Este factor, também é tido por muitos, como uma ajuda para explicar o sucesso suíço. Este também foi o único festival em que cada país pode enviar duas canções. A partir de 1957, devido ao acréscimo do número de países participantes, cada país passou a ter direito a apenas a enviar uma única canção. O Festival Eurovisão da Canção 1956, foi o mais simples e económico de todos os festivais eurovisão, que foram realizados durante todos os anos posteriores a este primeira edição.


El Festival de la Cançó d'Eurovisió 1956 fou la primera edició d'aquest esdeveniment musical. Tingué lloc al Teatro Kursaal de Lugano, a Suïssa, el dimarts 24 de maig. Organitzat per la Unió Europea de Radiodifusió, aquesta competició s'inspira en el Festival de la cançó de Sanremo italià. Lohengrin Filipello presentà aquesta primera edició, que tingué una duració d'aproximadament 1 hora i 40 minuts. Hi participaren 7 països, cadascun dels quals interpretà dues cançons. Dos membres del jurat per cada país van poder escollir quina era la seva cançó favorita, en una votació secreta. Lys Assia guanyà el concurs pel país amfitrió Suïssa amb la cançó "Refrain".


Eurovision Song Contest 1956 var den første utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemsland. Konkurransen ble arrangert torsdag 24. mai 1956 i Teatro Kursaal i Lugano i Sveits. Programleder var Lohengrin Filipello, og orkesteret ble ledet av Fernando Paggi. Sendingen ble arrangert av den sveitsiske kringkasteren Società svizzera di radiodiffusione. Svært få europeere hadde fjernsyn på denne tiden, og sendingen var derfor i stor grad lagt opp som en radiosending. Tv-opptaket fra finalen er heller ikke bevart, bare radioopptaket. Syv land deltok, hver med to sanger. Avstemningen var hemmelig, og bare vinneren ble offentliggjort. Finalen ble vunnet av vertsnasjonens Lys Assia med sangen «Refrain».


1956 Eurovision Şarkı Yarışması, birinci Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma İsviçre'nin Lugano şehrinde bulunan Teatro Kursaal'da yapılmıştır.


Pertandingan Lagu Eurovision 1956 merupakan Pertandingan Lagu Eurovision yang pertama kali diadakan. Ia diadakan di Lugano, Switzerland pada 24 Mei 1956. Lokasi penganjuran pertandingan pertama ini ialah Teatro Kursaal. Terdapat 14 penyertaan yang menyertai pertandingan ini, kesemua penyertaan tersebut berasal dari Itali, Luxembourg, Jerman, Belgium, Belanda, Perancis, dan Switzerland. Tujuh peserta pertama tersebut masing-masing mengirimkan 2 penyertaan. Austria, Denmark, dan United Kingdom, ditolak kerana mendaftar pada saat akhir.


Le Concours Eurovision de la chanson 1956 fut la première édition du concours. Il se déroula le jeudi , au "Teatro Kuursal", à Lugano, en Suisse. Il fut remporté par la Suisse, pays hôte, avec la chanson "Refrain", interprétée par Lys Assia.


1. Konkurs Piosenki Eurowizji został rozegrany w czwartek, 24 maja 1956 w Teatro Kursaal w Lugano. Organizatorem konkursu był szwajcarski radiowy nadawca publiczny Radiotelevisione svizzera (RTSI). Prowadzącym konkurs był Lohengrin Filipello.


The Eurovision Song Contest 1956 was the inaugural edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Lugano, Switzerland, and was held at the Teatro Kursaal on Thursday 24 May 1956.


Festival de la Canción de Eurovisión 1956

El I Festival de la Canción de Eurovisión tuvo lugar el 24 de mayo de 1956 en el Teatro Kursaal de Lugano, Suiza. El presentador fue Lohengrin Filipello, y la ganadora fue la canción «Refrain» de Lys Assia, representante del país anfitrión.


Eurovision Song Contest 1956 byl 1. ročník hudební soutěže pro členy EVU. Soutěž se konala 24. května 1956 ve švýcarském Luganu.


Eurovision Song Contest 1956 var den første udgave Eurovision Song Contest og blev afholdt den 24. maj 1956 i Lugano i Schweiz med Lohengrin Filipello som vært. Konkurrencen blev vundet af Schweiz med sangen "Refrain", sunget af Lys Assia.


مسابقة الأغنية الأوروبية 1956

كانت مسابقة الأغنية الأوروبية عام 1956 هي النسخة الافتتاحية من مسابقة الأغنية الأوروبية. أُقيمت هذه النسخة في لوغانو، سويسرا، وعقدت في تياترو كورسال يوم الخميس الموافق للرابع والعشرين من أيّار/مايو 1956.


Kontes Lagu Eurovision 1956 merupakan Kontes Lagu Eurovision yang pertama kali digelar. Kontes ini digelar di Lugano, Swiss, pada tanggal 24 Mei 1956. Tempat penyelenggaraan kontes pertama ini adalah Teatro Kursaal. Ada 14 entri yang masuk di kontes ini, entri-entri tersebut berasal dari Italia, Luksemburg, Jerman, Belgia, Belanda, Prancis, dan Swiss. Ketujuh peserta pertama tersebut masing-masing mengirimkan 2 entri. Austria, Denmark, dan Britania Raya, didiskualifikasi karena mendaftar setelah waktunya tiba. Ajang yang diselenggarakan BBC yaitu Festival of British Popular Song, yang seharusnya diadakan sebelum kontes ini digelar untuk pra-seleksi Britania Raya, malah belum digelar sampai penyelenggaraan kontes ini. Hasil sebenarnya dari kompetisi ini tidak pernah diumumkan, sedangkan yang diumumkan hanyalah juara saja. Juaranya adalah Swiss dengan lagunya Refrain yang dinyanyikan oleh Lys Assia. Sempat ada kontroversi dalam voting, di mana Luksemburg tidak mengirimkan juri, tetapi Luksemburg membolehkan juri dari Swiss untuk mengambil suara.


Az 1957-es Eurovíziós Dalfesztivál volt a második Eurovíziós Dalfesztivál, melynek az NSZK-beli Frankfurt adott otthont. A helyszín a frankfurti Großer Sendesaal des Hessisches Rundfunk volt.


Het Eurovisiesongfestival 1957 was het tweede Eurovisiesongfestival en vond plaats op 3 maart 1957 in Frankfurt am Main, West-Duitsland. Het programma werd gepresenteerd door Anaid Iplikjan. Van de 10 deelnemende landen won Nederland met het nummer "Net als toen", uitgevoerd door Corry Brokken. Dit lied kreeg 31 punten, 31% van het totale aantal punten.


Pesma Evrovizije 1957. je druga po redu Evrovizija. Pesmu Evrovizije 1957. godine je više ljudi slušalo na radiju nego što je gledalo na televiziji. Održana je u Frankfurtu, Nemačka.


Eurovision Song Contest 1957 sändes den 3 mars 1957 från Groβer Sendesal des HR i Frankfurt am Main i det dåvarande Västtyskland. Värd var Anaïd Iplicjian. Kapellmästare var Willy Berking.


Der 2. Grand Prix Eurovision de la Chanson Européenne, so der offizielle Titel in diesem Jahr, fand am 3. März 1957 im Großen Sendesaal des Hessischen Rundfunks in Frankfurt am Main statt, nachdem sich dieser Fernsehsender zur Durchführung der Veranstaltung bereit erklärt hatte. Die Schweiz hatte es abgelehnt, die Sendung im Folgejahr zu organisieren. Moderatorin war die Schauspielerin Anaid Iplicjian.


Конкурс песні Еўрабачанне 1957

Конкурс песні Еўрабачанне 1957 стаў другім конкурсам песні Еўрабачанне. Ён прайшоў 3 сакавіка 1957 года ў Франкфурце на Майне, (Германія). Гэты конкурс добра тлумачыць, чаму сёння існуе правіла працягласці песні (3 хвіліны). Песня All, якая была прадстаўленая Вялікабрытаніяй, доўжылася ўсяго 1 хвіл. 52 сек., а наступная песня, якая была прадстаўлена Італіяй (Corde della mia chitarra), доўжылася 5 хвіл. 9 сек. Тры краіны ўдзельнічалі ў конкурсе ў першы раз, а агульная колькасць краін-удзельніц дасягнула 10. У конкурсе атрымалі права ўдзельнічаць не толькі салісты, але і дуэты. Упершыню галасы нацыянальных журы перадаваліся ў рэжыме тэлефоннай сувязі. Пераможца першага конкурсу швейцарка Ліз Ассіа зноў прыняла ў ім удзел, але заняла толькі восьмае месца.


אירוויזיון 1957

תחרות אירוויזיון 1957 היא ההפקה השנייה של תחרות הזמר השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1957

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1957 ήταν ο δεύτερος Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision. Ο διαγωνισμός διεξήχθη στη Φραγκφούρτη της Δυτικής Γερμανίας και έλαβε χώρα στο Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks, στις 3 Μαρτίου 1957. Το σόου παρουσιάστηκε από τη Γερμανίδα ηθοποιό Αναΐντ Ιπλικιάν. Όπως και ο πρώτος διαγωνισμός, έτσι κι αυτός ήταν κυρίως ένα ραδιοφωνικό πρόγραμμα, με τη διαφορά ότι είχε αυξηθεί ο αριθμός των κατόχων τηλεοράσεων.


Concursul Muzical Eurovision 1957 a fost a doua ediție a Concursului Muzical Eurovision. A avut loc duminica, pe 3 martie 1957 în Frankfurt pe Main, Germania de Vest. A fost câștigată de cu piesa „Net als toen” a lui Corry Brokken. Ca și prima ediție, și aceasta a fost, în principal, un program de radio, dar în perioada aceea a existat o creștere vizibilă a numărului de oameni care dețineau televizoare.


Евровидение-1957

Конкурс песни Евровидение 1957 — второй конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 3 марта 1957 года во Франкфурте-на-Майне (ФРГ) в студии телекомпании АРД, и был первым, в котором от каждой страны была представлена одна песня, было разрешено участвовать дуэтам, результаты были оглашены полностью, и голоса национальных жюри передавались в режиме телефонной связи. Также это первый конкурс, видеозапись которого сохранилась.


Eurovision laulukilpailu 1957 järjestettiin 3. maaliskuuta 1957 Saksan liittotasavallassa Frankfurtissa "Großer Sendesaal des Hessischen Rundfunks" -nimisessä salissa. Laulukilpailu oli historian toinen. Illan juontajana toimi Anaid Plikjan. Tästä vuodesta lähtien jokainen kilpailijamaa lähetti laulukilpailuun vain yhden laulun. Myös äänestykset ovat olleet aina vuodesta 1957 lähtien julkisia. Tästä vuodesta lähtien on myös seuraavan vuoden kilpailu pidetty edellisen vuoden voittajamaassa poikkeuksia lukuun ottamatta. Jokaisen maan tuomaristot ovat kokoontuneet omassa maassa, ja ne antoivat pisteet suorassa lähetyksessä puhelimitse. Oman maan edustussävelmää ei saanut äänestää. Vuonna 1957 Eurovision laulukilpailuihin osallistuivat ensimmäistä kertaa Iso-Britannia, Tanska ja Itävalta.


Pesem Evrovizije 1957 je bila druga evrovizijska prireditev zapovrstjo. Podobno kot prvi leta 1956 je bil tudi ta izbor spremljan predvsem po radiu, a je število gledalcev preko televizije že močno narastlo.


Евровизия 1957

Евровизия 1957 е вторият проведен песенен конкурс.


La seconda edizione dell'Eurovision Song Contest si è tenuta presso la Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks di Francoforte sul Meno, in Germania Ovest, il 3 marzo 1957.


Пісенний конкурс Євробачення 1957

Пісенний конкурс Євробачення 1957 став 2-м конкурсом пісні Євробачення. Він відбувся 3 березня 1957 року у Франкфурті-на-Майні (ФРН). Усього в конкурсі взяло участь 10 країн. Три країни брали участь вперше. Цей конкурс добре пояснює, чому сьогодні існує правило тривалості пісні рівне трьом хвилинам. Пісня "All", представлена Великою Британією, тривала всього 1:52. А наступна пісня, "Corde della mia chitarra", тривала 5:09.


مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۵۷

مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۵۷ ۲مین دوره از مسابقات آواز یوروویژن بود که در Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks ، فرانکفورت، آلمان غربی برگزار شد. برنده آن کشور هلند بود. مجری این دوره از مسابقات آناهید ایپلیکجیان بود.


1957年欧洲歌唱大赛（Grand-Prix Eurovision de la Chanson Européenne 1957）为欧洲歌唱大赛之第2届比賽。本届大赛和上屆相同，主要为无线电节目，但用电视观看节目的观众大幅增长。評審團在這次大賽中首次使用電話溝通。最终获胜者为荷兰。


O Festival Eurovisão da Canção 1957 (em inglês: Eurovision Song Contest 1957, em francês: Concours Eurovision de la chanson 1957 e em alemão: Großer Preis der Eurovision 1957) foi o segundo Festival Eurovisão da Canção e realizou-se a 3 de Março de 1957, em Frankfurt am Main. Anaïd Iplikjan foi a apresentadora do evento, que foi ganho por Corry Brokken representando os Países Baixos com a canção "Net Als Toen". Corry recebeu trinta e um pontos com a sua música, obtendo assim uma distância de catorze pontos do segundo classificado, e realizando assim a primeira vitória dos Países Baixos na Eurovisão. O segundo festival foi ainda principalmente um programa de rádio, mas houve um notável aumento de pessoas na Europa com televisão, o que levou a que o festival fosse mais cuidadoso a nível visual. Se bem que a Suíça tivesse ganho o Festival Eurovisão da Canção 1956, em 1957 o festival não se realizou na Suíça mas na Alemanha, pois ainda não tinha sido adoptada a regra que o país vencedor organiza o evento no ano seguinte, como acontece actualmente.


El Festival de la Cançó d'Eurovisió 1957 fou la segona edició d'aquest esdeveniment musical. Tingué lloc el diumenge 3 de març de 1957 a Frankfurt del Main (Alemanya Occidental). El país guanyador va ser Països Baixos amb la cançó "Net als toen", interpretada per Corry Brokken. Igual que en l'edició de 1956, aquest fou un esdeveniment principalment radiofònic, però ja hi va haver una part significativa de l'audiència que va seguir l'esdeveniment per televisió.


Eurovision Song Contest 1957 var den andre utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemsland. Finalen ble arrangert i Frankfurt am Main i Vest-Tyskland søndag 3. mars 1957, og programleder var Anaid Iplicjian. Som året før var konkurransen først og fremst et radioprogram, siden fjernsyn fremdeles ikke var særlig utbredt i Europa. Deltakerantallet steg til ti land, og Corry Brokken fra Nederland vant konkurransen med sangen «Net als toen». Dette var Nederlands første seier i Eurovision Song Contest.


1957 Eurovision Şarkı Yarışması yapılan ikinci Eurovisiondu . Tıpkı birincisi gibi genellikle bir radyo programı formatındaydı. Buna karşın televizyon izleyicisinin sayısında da hissedilir bir artış vardı.


Pertandingan Lagu Eurovision 1957 ialah edisi ke-2 Pertandingan Lagu Eurovision. Seperti pertandingan pertama, pertandingan ini masih disiarkan di radio, namun terdapat peningkatan jumlah penonton yang menyaksikan acara ini di televisyen.


Le Concours Eurovision de la chanson 1957 fut la deuxième édition du concours. Il se déroula le dimanche 3 mars 1957, à Francfort-sur-le-Main, situé alors en République Fédérale d'Allemagne. Il fut remporté par les Pays-Bas, avec la chanson "", interprétée par Corry Brokken. La France termina deuxième et le Danemark, troisième.


2. Konkurs Piosenki Eurowizji został rozegrany w niedzielę, 3 marca 1957 we Frankfurcie nad Menem. Organizatorem konkursu był niemiecki nadawca publiczny ARD. Koncert poprowadził Anaid Iplicjian,


The Eurovision Song Contest 1957 was the second edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Frankfurt-am-Main, West Germany and was held at the Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks on Sunday 3 March 1957. The show was hosted by German actress Anaid Iplicjian.


Festival de la Canción de Eurovisión 1957

El II Festival de la Canción de Eurovisión tuvo lugar el 3 de marzo de 1957 en Fráncfort del Meno, Alemania Occidental. La presentadora fue Anaid Iplicjian y la victoria fue para Corry Brokken de los Países Bajos, con el tema «Net als toen».


Eurovision Song Contest 1957 byl v pořadí 2. ročník soutěže pořádány Evropskou vysílací uníí. Soutěž se konala 3. března což je doposud nejdřívější datum pro konání soutěže. Jako místo konání bylo zvoleno město Frankfurt, které se jako jedno z mála měst v Německu dokázalo vzpamatovat ze 2. Světové války. Soutěž nakonec vyhrála holaďanka Corry Brokken s písní "Net als toen" s 31 body. o 14 bodů méně (tedy 17) měla francouzská zpěvačka Pauline Desjardis s písní "La belle amour". Na 3. místě skončilo Dánsko.


Eurovision Song Contest 1957 var den anden udgave af Eurovision Song Contest. Konkurrencen blev afholdt i Vesttyskland på trods af, at Schweiz havde vundet året før. Reglen om, at vindernationen skulle afholde arrangementet det efterfølgende år, fandtes ikke dengang. Årets vinder blev Corry Brokken fra Holland med sangen "Net als toen".


Kontes Lagu Eurovision 1957 adalah edisi ke-2 Kontes Lagu Eurovision. Seperti kontes yang pertama, kontes ini masih disiarkan di radio, tetapi ada peningkatan jumlah pemirsa yang menyaksikan acara ini lewat televisi.


A 12. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1924. május 30-án rendezték meg.


De 12e Indianapolis 500 werd gereden op vrijdag 30 mei 1924 op de Indianapolis Motor Speedway. Lora Corum startte de race in de winnende Duesenberg en werd tijdens de 111e ronde afgelost door Joe Boyer die de auto naar de overwinning reed. Beide coureurs werden aangeduid als co-winnaars.


Indianapolis 500 1924 je bila dvanajsta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis in prva dirka "Grandes Épreuves" v sezoni Velikih nagrad 1924. Potekala je 30. maja 1924.


Les 500 miles d'Indianapolis 1924, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le vendredi , ont été remportés par les pilotes américains et Joe Boyer sur une Duesenberg.


Indianapolis 500 1924 (oryg. 12th International 500-Mile Sweepstakes Race) – dwunasta edycja wyścigu Indianapolis 500. Jeden z wyścigów Grand Prix rozegranych w 1924 roku, a także pierwszy spośród tzw. Grandes Épreuves.


The 12th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Friday, May 30, 1924.


A 11. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1923. május 30-án rendezték meg.


De 11e Indianapolis 500 werd gereden op woensdag 30 mei 1923 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Tommy Milton won de race voor de tweede en laatste keer in zijn carrière. Hij was de eerste coureur die de race voor een tweede keer kon winnen.


Indianapolis 500 1923 je bila enajsta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis in prva dirka "Grandes Épreuves" v sezoni Velikih nagrad 1923. Potekala je 30. maja 1923.


Les 500 miles d'Indianapolis 1923, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le mercredi , ont été remportés par le pilote américain Tommy Milton sur une .


Indianapolis 500 1923 (oryg. 11th International 500-Mile Sweepstakes Race) – jedenasta edycja wyścigu Indianapolis 500. Jeden z wyścigów Grand Prix rozegranych w 1923 roku, a także pierwszy spośród tzw. Grandes Épreuves.


The 11th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Wednesday, May 30, 1923.


A 8. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1920. május 31-én rendezték meg.


De 8e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 31 mei 1920 op de Indianapolis Motor Speedway. Frans-Zwitsers en tot Amerikaan geneutraliseerde coureur Gaston Chevrolet won de race.


Indianapolis 500 1920 je bila osma dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1920.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1920, no circuito de Indianapolis na segunda-feira, 31 de Maio de 1920.


Les 500 miles d'Indianapolis 1920, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le lundi , ont été remportés par le pilote suisso-américain Gaston Chevrolet sur une Frontenac.


Indianapolis 500 1920 (oryg. 8th International 500-Mile Sweepstakes Race) – ósma edycja wyścigu Indianapolis 500.


The 8th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Monday, May 31, 1920.


A 7. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1919. május 31-én rendezték meg.


De 7e Indianapolis 500 werd gereden op zaterdag 31 mei 1919 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Howdy Wilcox won de race in een Peugeot.


Indianapolis 500 1919 je bila sedma dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1919.


Les 500 miles d'Indianapolis 1919, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote américain Howdy Wilcox sur une Peugeot.


Indianapolis 500 1919 (oryg. 7th International 500-Mile Sweepstakes Race) – siódma edycja wyścigu Indianapolis 500.


The 7th Liberty 500-Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway on Saturday, May 31, 1919.


Az 5. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1915. május 31-én rendezték meg.


De 5e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 31 mei 1915 op de Indianapolis Motor Speedway. Italiaans coureur Ralph DePalma won de race in een Mercedes.


Indianapolis 500 1915 je bila peta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1915.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1915, no circuito de Indianapolis na segunda-feira, 31 de Maio de 1915.


Les 500 miles d'Indianapolis 1915, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote italien Ralph DePalma sur une Mercedes.


Indianapolis 500 1915 (oryg. 5th International 500-Mile Sweepstakes Race) – piąta edycja wyścigu Indianapolis 500.


The 5th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Monday, May 31, 1915. The traditional race date of May 30 fell on a Sunday, but race organizers declined to schedule the race for Sunday. The race was set for Saturday May 29, but heavy rains in the days leading up to the race flooded the grounds and made some roads leading to the track impassible. Officials decided to postpone the race until Monday May 31 in order to allow the grounds to dry out. Speedway management would maintain their policy to not race on Sundays until 1974.


A 4. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1914. május 30-án rendezték meg.


De 4e Indianapolis 500 werd gereden op zaterdag 30 mei 1914 op de Indianapolis Motor Speedway. Frans coureur René Thomas won de race.


Indianapolis 500 1914 je bila četrta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1914.


Les 500 miles d'Indianapolis 1914, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote français René Thomas sur une Delage.


Indianapolis 500 1914 (oryg. 4th International 500-Mile Sweepstakes Race) – czwarta edycja wyścigu Indianapolis 500.


The 4th International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Saturday, May 30, 1914.


A 3. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1913. május 30-án rendezték meg.


De 3e Indianapolis 500 werd gereden op vrijdag 30 mei 1913 op de Indianapolis Motor Speedway. Frans coureur Jules Goux won de race in een Peugeot.


Indianapolis 500 1913 je bila tretja dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1913.


Les 500 miles d'Indianapolis 1913, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote français Jules Goux sur une Peugeot.


Indianapolis 500 1913 (oryg. 3th International 500-Mile Sweepstakes Race) – trzecia edycja wyścigu Indianapolis 500.


The Third International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Friday, May 30, 1913.


A 2. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1912. május 30-án rendezték meg.


De 2e Indianapolis 500 werd gereden op donderdag 30 mei 1912 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Joe Dawson won de race.


Das 1912 Indianapolis 500-Mile Race (auch International 500-Mile Sweepstakes Race) war das zweite Indianapolis 500 in der Geschichte. Es fand am 30. Mai 1912 auf dem Indianapolis Motor Speedway statt.


Indianapolis 500 1912 je bila druga dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1912.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1912, no circuito de Indianapolis na quinta-feira, 30 de Maio de 1912.


Les 500 miles d'Indianapolis 1912, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le , ont été remportés par le pilote américain Joe Dawson sur une National.


Indianapolis 500 1912 (oryg. 2th International 500-Mile Sweepstakes Race) – druga edycja wyścigu Indianapolis 500.


The 1912 Indianapolis 500-Mile Race, or International 500-Mile Sweepstakes Race, the second such race in history, was held at the Indianapolis Motor Speedway on Thursday, May 30, 1912.


Az első Indy 500-as versenyt 1911. május 30-án rendezték meg, ami még a mai napig is népszerű Indy-versenysorozatok egyik őse. A pálya cserepekből illetve téglákból volt kirakva, éles, derékszögű kanyarokkal.


De 1e Indianapolis 500 werd gereden op dinsdag 30 mei 1911 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Ray Harroun won de race.


Indianapolis 500 1911 je bila prva dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1911.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1911, no circuito de Indianapolis na terça-feira, 30 de Maio de 1911.


La première édition des 500 miles d'Indianapolis, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisée le , a été remportée par le pilote américain Ray Harroun sur une Marmon.


Indianapolis 500 1911 – 1. edycja 500-milowego wyścigu rozegranego na torze Indianapolis Motor Speedway odbyła się 30 maja 1911 roku. Pierwszy w historii wyścig na tak dużym dystansie.


The 1911 International 500-Mile Sweepstakes Race was held at the Indianapolis Motor Speedway on Tuesday, May 30, 1911. It was the inaugural running of the Indianapolis 500, which is one of the most prestigious automobile races in the world. Ray Harroun, an engineer with the Marmon Motor Car Company, came out of retirement to drive, and won the inaugural event before re-retiring for good in the winner's circle.


A 77. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1993. május 30-án rendezték meg.


De 77e Indianapolis 500 werd gereden op zondag 30 mei 1993 op de Indianapolis Motor Speedway. Penske Racing coureur Emerson Fittipaldi won de race voor de tweede en laatste keer in zijn carrière. Regerend wereldkampioen Formule 1 Nigel Mansell maakte zijn debuut.


Indianapolis 500 1993 var ett race som kördes den 30 maj på Indianapolis Motor Speedway. Emerson Fittipaldi vann tävlingen, vilket gav honom titeln i USAC National Championship, samt en seger i 1993 års CART World Series.


Indianapolis 500 1993 je bila sedeminsedemdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1993.


A 77ª edição das 500 Milhas de Indianápolis foi realizada no circuito de Indianapolis em 30 de maio de 1993. Teve como vencedor o brasileiro Emerson Fittipaldi, da equipe Penske. Outros 9 pilotos terminaram na mesma volta do vencedor.


Les 500 miles d'Indianapolis 1993, organisés le sur l'Indianapolis Motor Speedway, ont été remportés par le pilote brésilien Emerson Fittipaldi sur une Penske-Chevrolet.


Indianapolis 500 1993 – 77. edycja wyścigu rozegranego na torze Indianapolis Motor Speedway odbyła się 30 maja 1993 roku w ramach serii CART. Udział w nim wzięło 33 kierowców z 12 krajów.


The 77th Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday, May 30, 1993. Emerson Fittipaldi took the lead with 16 laps to go, and won his second career Indy 500 victory. The race was sanctioned by USAC and was part of the 1993 PPG Indy Car World Series. Several sidebar stories during the month complemented one of the most competitive Indy 500 races in recent years.


A 91. Indianapolisi 500-at az Indianapolis Motor Speedway-en futották 2007. május 27.-én, vasárnap.


De 91e Indianapolis 500 werd gereden op zondag 27 mei 2007 op de Indianapolis Motor Speedway. Het was de twaalfde keer dat de race op de kalender stond van het Indy Racing League kampioenschap en het was de vijfde race uit de IndyCar Series van 2007. Het was de zevende race in de Indy 500 geschiedenis die vroegtijdig werd beëindigd door regenweer. Schots coureur Dario Franchitti won de race in een wagen van Andretti Green Racing. Het was zijn vijfde deelname op rij en eerste overwinning. Hij won later dat jaar het IndyCar kampioenschap.


Indianapolis 500 2007 var ett race som vanns av Dario Franchitti före Scott Dixon. Loppet avbröts på grund av regn efter 162 av 200 varv, och eftersom Franchitti ledde vid tillfället deklarerades han som vinnare.


La 500 Miglia di Indianapolis del 2007, giunta alla sua 91ª edizione, si corse domenica 27 maggio 2007 sull'ovale dell'Indianapolis Motor Speedway.


As 500 Milhas de Indianápolis de 2007 foi a 91ª edição da prova e a quinta corrida da temporada de 2007 da IndyCar Series. A corrida foi disputada no dia 27 de maio no Indianapolis Motor Speedway, localizado na cidade de Speedway, Indiana. O vencedor foi o piloto escocês Dario Franchitti da equipe Andretti-Green Racing, que venceu após a corrida ser oficialmente encerrada após ser paralisada por uma forte chuva.


Les 500 miles d'Indianapolis 2007, organisés le , ont été remportés par le pilote britannique Dario Franchitti sur une Dallara-Honda de l'écurie Andretti Green Racing.


Indianapolis 500 2007 – 91. edycja wyścigu rozegranego na torze Indianapolis Motor Speedway odbyła się 27 maja 2007 roku w ramach serii IndyCar. Udział w nim wzięło 33 kierowców z 10 krajów.


The 91st Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday May 27, 2007. It was the twelfth Indy 500 sanctioned by the Indy Racing League, and marked the fifth race of the 2007 IndyCar Series season. Hélio Castroneves started the race on the pole position.


A 80. alkalommal megrendezett indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1996. május 26-án rendezték meg.


De 80e Indianapolis 500 werd gereden op zondag 26 mei 1996. Het was de eerste keer dat de race op de kalender stond van het Indy Racing League kampioenschap dat op 27 januari van dat jaar voor de eerste keer van start ging. Amerikaans Hemelgarn Racing coureur Buddy Lazier won de race. De race werd overschaduwd door het dodelijke ongeval van Scott Brayton.


Indianapolis 500 1996 var ett race som kördes den 26 maj på ovalbanan Indianapolis Motor Speedway.


As 500 Milhas de Indianápolis de 1996 foi a terceira e última prova da temporada. A prova aconteceu no Indianapolis Motor Speedway no dia 26 de maio, e o vencedor foi o piloto estadunidense Buddy Lazier, da equipe Hemelgarn.


Les 500 miles d'Indianapolis 1996, organisés le sur l'Indianapolis Motor Speedway, ont été remportés par le pilote américain Buddy Lazier sur une Reynard-Ford de l'écurie Hemelgarn Racing.


The 80th Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday, May 26, 1996. This was the first Indy 500 contested by the Indy Racing League, under the overall sanctioning umbrella of USAC. It was the third and final race of the 1996 IRL season. Buddy Lazier won the race, his first career victory in top-level Indy car competition. Lazier's victory came just over two months after he suffered a broken back in a crash at Phoenix.


A 81. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes verseny 1997. május 25-e, vasárnapra volt kitűzve, viszont az esőzések miatt törölték. Május 26-a, hétfőre tették át, viszont a 15. kör után leintették a mezőnyt az eső miatt, így a futamot május 27-én kedden tudták befejezni.(16-200 kör).


De 81e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 26 en dinsdag 27 mei 1997. Het was de tweede keer dat de race op de kalender stond van het Indy Racing League kampioenschap en de vijfde race uit de IndyCar Series van 1996-1997. Het was de laatste keer dat de race georganiseerd werd door de USAC. De Nederlandse coureur Arie Luyendyk won de race voor de tweede en laatste keer in zijn carrière, nadat hij de race ook in 1990 had gewonnen.


Indianapolis 500 1997 var ett race som kördes den 27 maj på Indianapolis Motor Speedway. Arie Luyendyk vann tävlingen, som blev uppskjuten två dagar på grund av regn. Luyendyk tog pole position med en fart på 218,263 mph (=351,255 km/h), vilket var mycket långsammare än farterna uppnådda vid 1996, då Luyendyk gjorde ett varv på 236 mph (ung. =380 km/h).


Das vom 25. bis 27. Mai 1997 ausgetragene 81. Indianapolis 500 war das zweite Indy 500 unter der Regie der Indy Racing League (IRL) und wurde wie schon das Rennen 1990 von dem Niederländer Arie Luyendyk gewonnen.


As 500 Milhas de Indianápolis de 1997 foi a 84ª edição da prova e a quinta prova da temporada. A prova aconteceu no Indianapolis Motor Speedway, e o vencedor foi o piloto neerlandês Arie Luyendyk, da equipe Treadway.


Les 500 miles d'Indianapolis 1997, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway les lundi 26 et mardi , ont été remportés par le pilote néerlandais Arie Luyendyk sur une G-Force-Aurora.


The 81st Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana over three days, May 25–27, 1997. It was originally scheduled for Sunday May 25, however, rain washed out all activities for the day. The race was started on Monday May 26, but rain halted the race after only 15 laps had been completed. On Tuesday May 27, the race was resumed, and was run to completion. The rain delay, as well as two controversies (one during time trials, and one during the race), put a damper on the month. Arie Luyendyk won the race from the pole position, his second Indy victory. Treadway Racing, in only their second season of competition, finished 1st-2nd with Luyendyk and teammate Scott Goodyear. The team became the first to sweep the top two finishing position at Indianapolis since Leader Cards in 1962.


Az 1965-ös Eurovíziós Dalfesztivál volt a tizedik Eurovíziós Dalfesztivál, melynek az olaszországi Nápoly adott otthont. A helyszín a nápolyi Sala di Concerto della RAI volt.


Het Eurovisiesongfestival 1965 was het tiende Eurovisiesongfestival en vond plaats op 20 maart 1965 in Napels, Italië. Het programma werd gepresenteerd door Renata Mauro. Van de 18 landen won Luxemburg met het nummer "Poupée de cire, poupée de son'", uitgevoerd door France Gall. Dit lied kreeg 32 punten, 19,75% van alle punten.


Песма Евровизије 1965.

Песма Евровизије 1965. било је 10. по реду такмичење за најбољу Песму Евровизије и одржано је 20. марта 1965. у Концертној сали РАИ Телевизије у Напуљу у Италији. Био је то први пут да је такмичење организовано на Апенинском полуострву и у једној јужноевропској земљи. Водитељ такмичења је била Рената Мауро.


ユーロビジョン・ソング・コンテスト1965

第10回ユーロビジョン・ソング・コンテスト(イタリア語:Gran Premio Eurovisione della Canzone 1965)は1965年3月20日(土曜日)にイタリア・ナポリのRAIコンサートホールで行われた。


Eurovision Song Contest 1965 sändes den 20 mars 1965 från Sala di Concerto della RAI i Neapel, Italien i och med att Italien året före hade vunnit med "Non ho l'età" av Gigliola Cinquetti. Värd för festivalen var Renata Mauro och kapellmästare var Gianni Ferrio, röstkontrollant Miroslav Vilcek. Svensk kommentator var Berndt Friberg.


Der 10. Gran Premio Eurovisione della Canzone, so der offizielle Titel in diesem Jahr, fand am 20. März 1965 im italienischen Neapel statt, da im Vorjahr die Italienerin Gigliola Cinquetti gewonnen hatte.


Конкурс песні Еўрабачанне 1965

Конкурс песні Еўрабачанне 1965 стаў 10-м конкурсам Еўрабачанне. Ён прайшоў 20 сакавіка 1965 года ў Неапале (Італія) ў канцертнай зале RAI. Удзел у конкурсе прыняло 18 краін. Першы раз удзельнічала Ірландыя, а вярнулася Швецыя. Выйграл конкурс Люксембург ў другі раз, яго прадстаўлў Франс Гале з песняй «Poupée de cire, poupée de son», напісаную Сержам Генсбуром. Другое месца заняла Вялікабрытанія ў пяты раз. Савецкі Саюз і іншыя ўсходнееўрапейскія краіны транслявалі конкурс, што адкрыла новыя гарызонты для шоу, аўдыторыя якога склала больш за 150 млн. чалавек.


אירוויזיון 1965

תחרות הזמר של האירוויזיון 1965, העשירית במספר, נערכה ב-20 במרץ 1965 בנאפולי, איטליה, שאירחה את התחרות לאחר זכייתה בשנה שעברה עם השיר "Non ho l'età".


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1965

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1965 ήταν η 10η έκδοση του ετήσιου Διαγωνισμού Τραγουδιού Eurovision. Πραγματοποιήθηκε στη Νάπολη της Ιταλίας, μετά τη νίκη της Gigliola Cinquetti στο διαγωνισμό του στην Κοπεγχάγη της Δανίας με το τραγούδι "Non ho l'età". Ήταν η πρώτη φορά που ο διαγωνισμός πραγματοποιήθηκε στην Ιταλία, σηματοδοτώντας επίσης την πρώτη φορά που η Ιταλική χερσόνησος και χώρα της Νότιας Ευρώπης φιλοξένησαν την εκδήλωση. Ο διαγωνισμός πραγματοποιήθηκε στο Sala di Concerto della RAI το Σάββατο 20 Μαρτίου 1965 και τον παρουσίασε η Ρενάτα Μάουρο.


Concursul Muzical Eurovision 1965 a fost cea de-a zecea ediție a Concursului Muzical Eurovision. Luxemburgul și-a obținut a doua victorie, în timp ce Belgia, Finlanda, Germania și Spania au obținut 0 puncte pentru prima oară. Concursul din 1965 a marcat debutul Irlandei, care mai târziu a obținut cel mai mare număr de victorii din istoria concursului.


Евровидение-1965

Конкурс песни Евровидение 1965 — десятый конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 20 марта 1965 года в Неаполе (Италия) в концертном зале телекомпании RAI. Победителем впервые стала песня в жанре поп — «Poupée de cire, poupée de son» («Поющая восковая кукла, наполненная опилками»), написанная Сержем Генсбуром для певицы Франс Галль, представлявшей Люксембург.


Eurovision laulukilpailu 1965 järjestettiin Napolissa Italiassa, maan televisioyhtiö RAIn konserttisalissa. Kilpailun juontajana toimi Renata Mauro. Euroviisuperhe kasvoi 18 maan suuruiseksi Irlannin osallistuttua ensimmäistä kertaa laulukilpailuun. Myös Ruotsi palasi takaisin kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Ruotsi aiheuttikin näissä kilpailuissa kohua, sillä Euroviisujen säännöissä ei ollut mitään mainintaa laulujen esityskielestä, joten maan edustaja, oopperalaulaja Ingvar Wixell, esitti laulun "Annorstäders vals" englanniksi nimellä "Absent Friends". Tämän tempauksen jälkeen sääntöihin lisättiin vaatimus, että laulut on esitettävä aina jollakin edustavan valtion virallisista kielistä. Sääntö oli tällä erää voimassa vuoteen 1972 asti ja uudelleen 1977–1998. Ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailu lähetettiin suorana lähetyksenä myös Itä-Euroopan maihin rautaesiripun toiselle puolelle. Jälleen kerran Isolta-Britannialta vietiin voitto nenän edestä. Tämä oli toistunut jo monina vuosina.


Pesem Evrovizije 1965 je bil 10. Izbor za Pesem Evrovizije prireditev zapovrstjo. Luksemburg je dosegel že svojo drugo zmago. Brez točk so že drugič ostale Belgija, Finska, Nemčija in Španija. Prvič je nastopila Irska, država, ki je doslej požela največ zmag.


Евровизия 1965

Евровизия 1965 е 10-и поред фестивал.


Il decimo Gran Premio Eurovisione della Canzone si tenne a Napoli (Italia) il 20 marzo 1965, dopo la vittoria della cantante italiana Gigliola Cinquetti, con la canzone "Non ho l'età".


Пісенний конкурс Євробачення 1965

Пісенний конкурс Євробачення 1965 став 10-м конкурсом пісні Євробачення. Він пройшов 20 березня 1965 року в Наполі, Італія.


O Festival Eurovisão da Canção 1965 (em inglês: Eurovision Song Contest 1965, em francês: Concours Eurovision de la chanson 1965 e em italiana: Gran Premio Eurovisione della Canzone 1965) foi o 10º Festival Eurovisão da Canção e realizou-se em 20 de março de 1965 em Nápoles, na Itália. Renata Mauro foi apresentadora do evento que foi ganho pela cantora francesa France Gall que representou o Luxemburgo, com a canção "Poupée de cire, poupée de son", tornando-se a primeira canção pop a vencer o concurso e a primeira canção vencedora desde 1959 a não ser uma balada. Participaram 18 países, o maior número até então.


El X Festival de la Cançó d'Eurovisió va ser celebrat el 20 de març de 1965 a Nàpols. La presentadora va ser Renata Mauro, i la victòria va ser per al tema representant de Luxemburg "Poupée de cire, poupée de son".


Eurovision Song Contest 1965 var den tiende utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert lørdag 20. mars 1965 i Rais konsertsal i Napoli i Italia. Sverige var tilbake etter ett års fravær, og Irland debuterte, noe som økte deltakerantallet til rekordhøye 18 land. Programleder var Ranata Mauro. Luxembourg vant sin andre seier med France Gall og «Poupée de cire, poupée de son». Vinnersangen ble en stor slager over hele Europa og toppet blant annet norske VG-lista. Norge ble representert av Kirsti Sparboe som sang «Karusell» inn til en delt trettendeplass.


1965 Eurovision Şarkı Yarışması, 10. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1964 yarışması'nı kazanmasından dolayı 20 Mart 1965 tarihinde İtalya'nın kenti Napoli'de bulunan 'de yapılmıştır. Yarışmanın kazananı 'u temsil eden "Poupée de cire, poupée de son" adlı şarkısıyla France Gall olmuştur. Lüksemburg yarışmayı ikinci kez kazanmıştır. , , ve ikinci kez sıfır puan almışlardır.


Pertandingan Lagu Eurovision 1965 ialah edisi ke-10 Pertandingan Lagu Eurovision tahunan. Luxembourg muncul sebagai juara untuk kali kedua, dengan lagu "Poupée de cire, popuée de son" yang dibawakan oleh France Gall. Empat negara sekaligus, iaitu Belgium, Finland, Jerman, dan Sepanyol, mendapat poin nul. Pada tahun ini, Ireland bertanding untuk pertama kalinya, yang kemudian akan mendominasi pertandingan. Ini juga menjadi pertandingan pertama yang mempertandingkan lebih dari 16 peserta, sebanyak 18 peserta mengikuti pertandingan ini, dengan rekod Sweden menyanyikan lagunya dalam bahasa Inggeris.


Le Concours Eurovision de la chanson 1965 (en italien, Gran Premio Eurovisione della canzone, Grand Prix Eurovision de la chanson) a constitué la édition du concours. Il se déroule le samedi 20 mars 1965, à Naples, en Italie. Il est remporté par le Luxembourg, avec la chanson "Poupée de cire, poupée de son", interprétée par France Gall. Le Royaume-Uni termine deuxième et la France, troisième.


10. Konkurs Piosenki Eurowizji 1965 został zorganizowany 20 marca 1965 w Neapolu przez włoskiego nadawcę publicznego Radiotelevisione Italiana (RAI) dzięki wygraniu Giglioli Cinquetti, reprezentantki Włoch w konkursie w 1964 roku.


The Eurovision Song Contest 1965 was the 10th edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Naples, Italy, following the country's victory at the 1964 contest with the song "Non ho l'età" by Gigliola Cinquetti. It was the first time the contest took place in Italy, also marking the first time the Italian Peninsula and Southern European country hosted the event. The contest was held at on Saturday 20 March 1965, and was hosted by Renata Mauro.


Festival de la Canción de Eurovisión 1965

El X Festival de la Canción de Eurovisión fue celebrado el 20 de marzo de 1965 en Nápoles. La presentadora fue Renata Mauro, y la victoria fue para el tema representante de Luxemburgo ""Poupée de cire, poupée de son"".


Eurovision Song Contest 1965 blev holdt i Napoli, Italien. Man havde tidligere ikke haft regler, der bestemte hvilket sprog artisterne måtte synge på, så Sverige havde valgt at synge deres på engelsk. Dette gjorde, at der året efter blev indført den nye sprogregel, der indebar, at alle nationer skulle stille med bidrag på nationalsprog. Denne regel var gældende fra 1966 til 1972 og igen fra 1977 til 1998.


Kontes Lagu Eurovision 1965 adalah edisi ke-10 dari penyelenggaraan Kontes Lagu Eurovision. Luksemburg keluar sebagai juara untuk kedua kalinya, dengan lagu "Poupée de cire, popuée de son" yang dibawakan oleh France Gall. Empat negara sekaligus, yaitu Belgia, Finlandia, Jerman, dan Spanyol, mendapatkan poin nihil. Pada tahun ini pulalah, Irlandia berkompetisi untuk pertama kalinya, yang di kemudian hari akan mendominasi kontes. Ini juga menjadi kontes pertama yang mempertandingkan lebih dari 16 peserta, sebanyak 18 peserta mengikuti kontes ini, dengan catatan Swedia menyanyikan lagunya dalam bahasa Inggris.


Az 1966-os Eurovíziós Dalfesztivál volt a tizenegyedik Eurovíziós Dalfesztivál, melynek Luxemburg fővárosa, Luxembourg adott otthont. A helyszín a luxembourgi Villa Louvigny volt.


Het Eurovisiesongfestival 1966 was het elfde Eurovisiesongfestival en vond plaats op 5 maart 1966 in Luxemburg, Luxemburg. Het programma werd gepresenteerd door Josiane Shen. Van de 18 deelnemende landen won Oostenrijk met het nummer "Merci, Chérie", uitgevoerd door Udo Jürgens. Dit lied kreeg 31 punten, 19% van het totale aantal punten.


Песма Евровизије 1966.

Песма Евровизије 1966. било је 11. по реду такмичење за најбољу Песму Евровизије и одржано је 5. марта 1966. у Виља Лувињи у Луксембургу, у истоименом главном граду. Био је то други пут да је Луксембург домаћин такмичења. Водитељ такмичења је била Жозиен Шен.


ユーロビジョン・ソング・コンテスト1966

第11回ユーロビジョン・ソング・コンテスト(Grand Prix Eurovision de la chanson Europeenne 1966)は1966年3月5日(土曜日)に、ルクセンブルクのヴィラ・ルヴィニーで開催された。これは1962年と同じ会場。製作はCLTテレ・ルクセンブルク。プレゼンター　ジョジアーヌ・シェンは英語とフランス語を用いた。音楽監督ジャン・ロデルはルクセンブルクとベルギーの指揮を担当。フランスは、フランク・プゥルセルが8年目となった。放送時間：1時間27分。


Eurovision Song Contest 1966 sändes den 5 mars 1966 från CLT Grand Auditorium de RTL i Luxemburg, i och med att Luxemburg året innan hade vunnit med låten "Poupée de cire, poupée de son" av France Gall. Programledare var Josiane Shen. Varje lands jury bestod detta år av tio medlemmar, där varje medlem hade en röst att lägga på sin favorit. Sedan Sverige hade sjungit på engelska året innan, infördes nu regeln att varje land endast fick sjunga på sitt hemspråk.


Der 11. Grand Prix Eurovision de la Chanson Européenne, so der offizielle Titel in diesem Jahr, fand am 5. März 1966 in Luxemburg statt, da die Vorjahressiegerin France Gall für dieses Land angetreten war.


Конкурс песні Еўрабачанне 1966

Конкурс песні Еўрабачанне 1966 стаў 11-м конкурсам Еўрабачанне. Ён прайшоў 5 сакавіка 1966 года ў Люксембурге (Люксембург) ў вялікая зала RTL. Удзел у конкурсе прыняло 18 краін. Выйграла конкурс Аўстрыя ў першы раз, яе прадстаўляў Уда Юргенс з песняй «Merci chérie». Другое месца заняла Швецыя.


אירוויזיון 1966

תחרות הזמר של האירוויזיון 1966, ה-11 במספר, נערכה ב-5 במרץ 1966 בלוקסמבורג לאחר שזו זכתה באירוויזיון 1965 עם השיר "Poupée de cire, poupée de son" ("בובת קש, בובת שעווה").


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1966

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision του 1966 ήταν η 11η έκδοση του ετήσιου Διαγωνισμού Τραγουδιού της Eurovision. Έλαβε χώρα τις 5 Μαρτίου 1966 στην πόλη του Λουξεμβούργου του Μεγάλο Δουκάτο του Λουξεμβούργου, μετά τη νίκη της Φρανς Γκαλ στο διαγωνισμό του στη Νάπολη της Ιταλίας με το τραγούδι "Poupée de cire, poupée de son". Ήταν η δεύτερη φορά που το Λουξεμβούργο διοργάνωνε το διαγωνισμό, μετά το διαγωνισμό του . Ο διαγωνισμός διεξήχθη στη Villa Louvigny και τον παρουσίασε η Ζοσιάν Σεν.


Concursul Muzical Eurovision 1966 a fost cea de-a unsprezecea ediție a Concursului Muzical Eurovision și s-a desfășurat pe 5 martie 1966 în Luxemburg, Luxemburg. Această ediție a adus o regulă nouă concursului: aceea că reprezentanții țărilor participante pot cânta doar în limbile naționale. Introducerea regulii se datorează, probabil, faptului că, în 1965, Suedia a fost reprezentată de un cântec în engleză, „Absent Friend”. Concursul din 1966 a marcat apariția primei concurente de culoare, Milly Scott, reprezentanta Țărilor de Jos. Ea a fost și prima concurentă care a folosit un microfon portabil.


Евровидение-1966

Конкурс песни Евровидение 1966 — 11-й конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 5 марта 1966 года в городе Люксембург (Люксембург), в Вилле Лувиньи, как и конкурс 1962 года. Начиная с этого конкурса и до 1973 года, участникам было разрешено петь только на государственном языке представляемой им страны.


Eurovision laulukilpailu 1966 järjestettiin 5. maaliskuuta 1966 Luxemburgissa, maan yleisradioyhtiön RTL:n suuressa auditoriossa. Tapahtuman juontajana toimi Josiane Shen. Laulukilpailu oli järjestyksessään 11. Kilpailuun osallistuivat samat 18 maata kuin edellisenäkin vuonna.


Pesem Evrovizije 1966 je bil 11. izbor za Pesem Evrovizije zapovrstjo. Potekala je 5. marca 1966 v Luksemburgu, kajti zmagovalka Evrovizije 1965 je bila luksemburška predstavnica France Gall. Zmagovalec izbora je bil avstrijski predstavnik Udo Jürgens s pesmijo "Merci cherie". Jürgens je Avstrijo na Evroviziji zastopal že v letih 1964 in 1965, v tretje pa mu je uspelo zmagati. Prejel je 31 točk - malone dvakrat toliko kot drugouvrščena Švedska. Predstavnik Združenega Kraljestva Kenneth McKellar je nastopil v kiltu in nizozemska predstavnica Milly Scott je bila prva pevka na Evroviziji, ki ni bila belka. Italijanski predstavnik Domenico Modugno je kot Udo Jürgens na izboru nastopil že tretjič; pred tem v letih 1958 in 1959. Z Monakom si je sicer delil zadnje mesto, a je njegova skladba v Italiji, Španiji in Južni Ameriki postala velika uspešnica.


Евровизия 1966

Евровизия 1966 е 11-и поред конкурс.


Lundicesimo Gran Premio Eurovisione della Canzone si tenne a Villa Louvigny (Lussemburgo) il 5 marzo 1966.


Пісенний конкурс Євробачення 1966

Пісенний конкурс Євробачення 1966 став 11-м конкурсом пісні Євробачення. Він пройшов 5 березня 1966 року в місті Люксембург, Люксембург. Єдиною значною зміною стало правило про мову виконання. Згідно з новим правилом, пісня, обрана конкурсантом, повинна бути виконана тільки державною мовою країни-виконавця. Цього року жодного очка не отримали Монако й Італія. Перемогла Австрія з піснею "Merci cherie", виконаною Удо Юргенсом, що брали участь утретє.


مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۶

مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۶ ۱۱مین دوره از مسابقات آواز یوروویژن بود که در Villa Louvigny، لوکزامبورگ، لوکزامبورگ برگزار شد. برنده آن کشور اتریش بود.


1966年歐洲歌唱大賽（Grand-Prix Eurovision de la Chanson Européenne 1966）為歐洲歌唱大賽之第11屆比賽，於1966年3月5日在盧森堡公國的盧森堡市舉行。本屆大賽開始規定，每個國家都只能演唱他們其中一種的官方語言，會出現這項規定，可能是由於去年瑞典參賽歌曲「Absent Friend」由英語演唱。本年首次有黑人選手參賽，為荷蘭代表米莉·史考特，她也是在大賽中使用移動式麥克風演唱的第一人，曲風活潑，然而在該年代謠曲為歐洲的主流音樂，因此米莉只得到了十五名。本次大賽也是丹麥1978年前最後一次參賽，這個空窗期超過了十年。


O Festival Eurovisão da Canção 1966 (em inglês: Eurovision Song Contest 1966 e em francês: Concours Eurovision de la chanson 1966) foi o 11º Festival Eurovisão da Canção e realizou-se a 5 de março de 1966 no Luxemburgo. Josiane Shen foi a apresentadora do evento que foi ganho pelo representante da televisão austríaca (ORF) Udo Jürgens, com a canção "Merci, Chérie", que foi escrita pelo cantor em parceria com Thomas Hörbiger.


L'XI Festival de la Cançó d'Eurovisió es va celebrar a la Ciutat de Luxemburg el 5 de març de 1966, després que la representant de Luxemburg, France Gall, obtingués la victòria amb la cançó «Poupée de cire, poupée de son» en l'edició de 1965. Va ser la segona vegada que el país va organitzar el festival, ja que ho havia fet en 1962 després de la seva victòria en 1961. L'esdeveniment va ser conduït per Josiane Shen.


Eurovision Song Contest 1966 var den ellevte utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert lørdag 5. mars 1966 i Villa Louvigny i Luxembourg – samme arena som huset konkurransen i 1962. Programleder var Josiane Shen, og 18 land deltok. Østerrike vant sin første seier med Udo Jürgens og «Merci, Chérie», skrevet av Jürgens sammen med Thomas Hörbiger. Norges representant var Åse Kleveland og sangen «Intet er nytt under solen». Kleveland endte på en tredjeplass, Norges beste plassering til da.


1966 Eurovision Şarkı Yarışması, 11. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1965 yarışması'nı kazanmasından dolayı 5 Mart 1966 tarihinde Lüksemburg'un başkenti Lüksemburg'da bulunan Villa Louvigny'de yapılmıştır. Yarışmanın sunuculuğunu ise Josiane Chen yapmıştır.


Pertandingan Lagu Eurovision 1966 ialah edisi ke-11 Pertandingan Lagu Eurovision tahunan. Ia diadakan pada 5 Mac 1966 di kota Luxembourg, Luxembourg, setelah negara itu memenangi edisi tahun 1965. Lokasi penganjuran ialah Grand Auditorium de RTL di Villa Louvigny. Hosnya ialah Josiane Chen.


Le Concours Eurovision de la chanson 1966 fut la onzième édition du concours. Il se déroula le samedi 5 mars 1966, à Luxembourg, au Grand-Duché de Luxembourg. Il fut remporté par l'Autriche, avec la chanson "Merci, Chérie", interprétée par Udo Jürgens. La Suède termina deuxième et la Norvège, troisième tandis que l'Italie et Monaco terminèrent derniers ex-aequos avec zéro point. .


11. Konkurs Piosenki Eurowizji 1966 odbył się 5 marca 1966 w hali Villa Louvigny w Luksemburgu.


The Eurovision Song Contest 1966 was the 11th edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Luxembourg City, Luxembourg, following the country's victory at the 1965 contest with the song "Poupée de cire, poupée de son" by France Gall. It was the second time Luxembourg hosted the event after the 1962 edition. The contest was held at the Villa Louvigny on Saturday 5 March 1966 and was hosted by Josiane Chen.


Festival de la Canción de Eurovisión 1966

El XI Festival de la Canción de Eurovisión se celebró en la Ciudad de Luxemburgo el 5 de marzo de 1966, después de que la representante de Luxemburgo, France Gall, obtuviera la victoria con la canción «Poupée de cire, poupée de son» en la edición de 1965. Fue la segunda vez que el país organizó el festival, siendo la primera en 1962 tras su victoria en 1961. El evento fue conducido por Josiane Shen.


Eurovision Song Contest 1966 blev holdt i Luxembourg for anden gang. Til gengæld var tredje gang lykkens gang for østrigske Udo Jürgens. Efter at have forsøgt de to forrige år lykkedes det endelig at hive sejren hjem.


Kontes Lagu Eurovision 1966 adalah edisi ke-11 dari Kontes Lagu Eurovision tahunan. Kontes tersebut diadakan pada 5 Maret 1966 di kota Luxembourg, Luxembourg, setelah negara tersebut memenangkan edisi tahun 1965. Tempat tuan rumahnya adalah Grand Auditorium de RTL di Villa Louvigny. Pemandunya adalah Josiane Chen.


Az 1967-es Eurovíziós Dalfesztivál volt a tizenkettedik Eurovíziós Dalfesztivál, melynek Ausztria fővárosa, Bécs adott otthont. A helyszín a bécsi Großer Festsaal der Wiener Hofburg volt.


Het Eurovisiesongfestival 1967 was het twaalfde Eurovisiesongfestival en vond plaats op 8 april 1967 in Wenen, Oostenrijk. Het programma werd gepresenteerd door Erica Vaal. Van de 17 deelnemende landen won het Verenigd Koninkrijk met het nummer "Puppet on a string", uitgevoerd door Sandie Shaw. Dit lied kreeg 47 punten, 27,65% van het totale aantal punten.


Песма Евровизије 1967.

Песма Евровизије 1967. било је 12. по реду такмичење за најбољу Песму Евровизије и одржано је 8. априла 1967. у палати Хофбург у Бечу, у Аустрији. Био је то први пут да је Аустрија домаћин такмичења. Водитељ такмичења је била Ерика Вал.


ユーロビジョン・ソング・コンテスト1967

第12回ユーロビジョン・ソング・コンテスト(Grand Prix Eurovision de la chanson Europeenne 1967)は1967年4月8日(土曜日)にオーストリア・ウィーンのホーフブルク宮殿で行われた。製作はORF オーストリア放送協会。


Eurovision Song Contest 1967 sändes den 8 april 1967 från ORF Wiener Hofburg i Wien i Österrike i och med att Österrike året innan hade vunnit med "Merci Chérie" med Udo Jürgens. Värd för festivalen var Erika Vaal.


Der Eurovision Song Contest 1967 war der 12. seit Bestehen dieses Musikwettbewerbs der Eurovisionsländer. Er fand am 8. April 1967 in Wien im Großen Festsaal der Wiener Hofburg unter dem offiziellen Titel "12. Grand Prix de la Chanson" statt, da der Vorjahressieger Udo Jürgens aus Österreich gekommen war. Sandie Shaw, die für das Vereinigte Königreich angetreten war, gewann erdrutschartig mit dem Lied "Puppet on a String". Erica Vaal moderierte die Veranstaltung.


Конкурс песні Еўрабачанне 1967

Конкурс песні Еўрабачанне 1967 стаў 12-м конкурсам Еўрабачанне. Ён прайшоў 8 красавіка 1967 года ў Вене (Аўстрыя) ў бальнай зале палаца Хофбург. Удзел у конкурсе прыняло 17 краін, так як Данія адмовілася ўдзельнічаць. Выйграла конкурс Вялікабрытанія ў першы раз, яе прадстаўляла Сэндзі Шоў з песняй «Puppet on a string». Другое месца заняла Ірландыя. Рафаэль зноў прадстаўляў Іспанію, заняўшы 6-е месца. Швейцарыя набрала нуль ачкоў. Упершыню тэлекамеры паказвалі ўдзельнікаў конкурсу за кулісамі.


אירוויזיון 1967

אירוויזיון 1967 הייתה התחרות ה-12 במניין תחרויות האירוויזיון. זו הייתה התחרות האחרונה שצולמה בשחור-לבן.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1967

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1967 ήταν η 12η έκδοση του ετήσιου Διαγωνισμού Τραγουδιού της Eurovision. Πραγματοποιήθηκε στη Βιέννη της Αυστρίας, μετά τη νίκη του Ούντο Γιούργκενς στο διαγωνισμό του στην Πόλη του Λουξεμβούργου, στο Λουξεμβούργο με το τραγούδι "Merci, Chérie". Ήταν η πρώτη φορά που η εκδήλωση πραγματοποιήθηκε στην Αυστρία. Ο διαγωνισμός πραγματοποιήθηκε στο Großer Festsaal der Wiener Hofburg το Σάββατο 8 Απριλίου 1967 και τον παρουσίασε η Έρικα Βάαλ.


Eurovision 1967 a fost cel de al doisprezecelea concurs muzical Eurovision.


Евровидение-1967

Конкурс песни Евровидение 1967 — 12-й конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 8 апреля 1967 года в городе Вена (Австрия), в бальном зале дворца Хофбург. Победу впервые одержала песня, представляющая Великобританию — «Puppet on a String» («Марионетка») в исполнении Сэнди Шоу.


Eurovision laulukikilpailu 1967 oli järjestyksessään 12. Eurovision laulukilpailu. Itävalta isännöi laulukilpailun 8. huhtikuuta. Tapahtuma järjestettiin Wiener Hofburgin suuressa juhlasalissa Wienissä. Illan emäntänä toimi Erica Vaal.


Pesem Evrovizije 1967 je bil 12. izbor za Pesem Evrovizije zapovrstjo. Izbor je potekal 8. aprila 1967 na Dunaju, saj je bil zmagovalec Evrovizije 1966 avstrijski predstavnik Udo Jürgens. Zmagala je pesem Združenega kraljestva z naslovom "Puppet on a String". Voditeljica prireditve je zmagovalno pesem pomotoma razglasila, še preden je točke podala zadnja država. Vendar zadnje točke niso vplivale na zmagovalca - britanska pesem je zmagala z več kot 12-krat toliko točkami, kot jih je prejela drugouvrščena irska pesem, kar je največ na vseh evrovizijskih izborih doslej. Prvič sploh je zmagalo Združeno kraljestvo, Švica pa že drugič ni prejela nobene točke.


Il dodicesimo Gran Premio Eurovisione della Canzone si tenne a Vienna (Austria) l'8 aprile 1967.


Пісенний конкурс Євробачення 1967

Пісенний конкурс Євробачення 1967 став 12-м конкурсом пісні Євробачення. Він пройшов 8 квітня 1967 року в місті Відень, Австрія. Данія вирішила не брати участі в конкурсі, скоротивши число учасників до 17. Система голосування повернулася до варіанту 1957 року, коли 10 членів журі, що представляють свою країну, голосували за пісню, якій надають перевагу. Вперше перемогла Велика Британія з піснею "Puppet on a string", виконаною Сенді Шоу; Швейцарія не набрала жодного очка.


مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۷

مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۷ ۱۲مین دوره از مسابقات آواز یوروویژن بود که در هافبرگ، وین، اتریش برگزار شد. برنده آن کشور بریتانیا بود.


O Festival Eurovisão da Canção 1967 (em inglês: Eurovision Song Contest 1967, em francês: Concours Eurovision de la chanson 1967 e em alemão: Großer Preis der Eurovision 1967) foi o 12º Festival Eurovisão da Canção e realizou-se a 8 de Abril de 1967, em Viena, Áustria. Erica Vaal foi a apresentadora do evento que foi ganho por Sandie Shaw que representou o Reino Unido com a canção "Puppet on a String".


El XII Festival de la Cançó d'Eurovisió fou retransmés el 8 d'abril de 1967 en Viena. La presentadora era Erika Vaal, i la victòria va ser per al representant de Regne Unit Sandie Shaw amb la cançó "Puppet on a String".


Eurovision Song Contest 1967 var den tolvte utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert lørdag 8. april 1967 i Wiener Hofburgs store festsal i Wien i Østerrike. Programleder var Erika Vaal, og 17 land deltok. Etter hele fem andreplasser fikk Storbritannia omsider sin første seier i konkurransen med «Puppet on a String», fremført av en barfotet Sandie Shaw. Vinnersangen ble en stor kommersiell suksess etter konkurransen. I Norge toppet den VG-lista i seks uker, mer enn noen annen tidligere Eurovision-sang. Norge ble representert av Kirsti Sparboe og sangen «Dukkemann». Det norske bidraget ble nummer 14 med 2 stemmer.


1967 Eurovision Şarkı Yarışması, 12. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1966 yarışması'nı kazanmasından dolayı 5 Nisan 1967 tarihinde Avusturya'nın başkenti Viyana'da bulunan Großer Festsaal der Wiener Hofburg'ta yapılmıştır. Yarışmanın sunuculuğunu Erika Vaal yapmıştır.


Eurovision Song Contest 1967 là cuộc thi Ca khúc truyền hình châu Âu thứ 12. Cuộc thi diễn ra ở thành phố Viên - thủ đô của Áo.


Pertandingaan Lagu Eurovision 1967 ialah edisi ke-12 dari Pertandingan Lagu Eurovision. Acara ini diadakan pada 8 April 1967 di Wina, Austria setelah Udo Jürgens memenangi pertandingan tahun 1966. Penyampainya ialah Erica Vaal.


Le Concours Eurovision de la chanson 1967 fut la douzième édition du concours. Il se déroula le samedi 8 avril 1967, à Vienne, en Autriche. Il fut remporté par le Royaume-Uni, avec la chanson "", interprétée par Sandie Shaw. L'Irlande termina deuxième et la France, troisième.


12. Konkurs Piosenki Eurowizji 1967 odbył się 8 kwietnia 1967 w Wiedniu. Konkurs prowadziła Erika Vaal.


The Eurovision Song Contest 1967 was the 12th edition of the Eurovision Song Contest. It took place in Vienna, Austria, following the country's victory at the 1966 contest with the song "Merci, Chérie" by Udo Jürgens. It was the first time the event took place in Austria. The contest was held at the Großer Festsaal der Wiener Hofburg on Saturday 8 April 1967, and was hosted by Erica Vaal.


Festival de la Canción de Eurovisión 1967

El XII Festival de la Canción de Eurovisión fue retransmitido el 8 de abril de 1967 desde Viena, por primera vez en definición de 625 líneas, aunque todavía en blanco y negro. Con Erica Vaal como presentadora, la ganadora fue Sandie Shaw, que representaba a Reino Unido con «Puppet on a string».


Eurovision Song Contest 1967 viste for første gang billeder fra det såkaldte green room, hvor artisterne venter. Værtinden, der havde budt velkommen på tysk, fransk, engelsk, italiensk, spansk, russisk og polsk, var tilsyneladene så nervøs og forvirret, at hun udråbte Storbritannien som vinder, da der stadig manglede stemmer fra Irland. Dette betød at EBUs talsmand måtte gribe ind.


Kontes Lagu Eurovision 1967 adalah edisi ke-12 dari Kontes Lagu Eurovision. Acara tersebut diadakan pada 8 April 1967 di Wina, Austria setelah Udo Jürgens memenangkan kontes tahun 1966. Pemandunya adalah Erica Vaal.


Az 1968-as Eurovíziós Dalfesztivál volt a tizenharmadik Eurovíziós Dalfesztivál, melynek az Egyesült Királyság fővárosa, London adott otthont. A helyszín a londoni Royal Albert Hall volt.


Het Eurovisiesongfestival 1968 was het dertiende Eurovisiesongfestival en vond plaats op 6 april 1968 in Londen, Engeland. Het programma werd gepresenteerd door Katie Boyle. Van de 17 deelnemende landen won Spanje met het nummer "La, la, la", uitgevoerd door Massiel. Dit lied kreeg 29 punten, 17% van het totale aantal punten.


Песма Евровизије 1968.

Песма Евровизије 1968. било је 13. по реду такмичење за најбољу Песму Евровизије и одржано је 6. априла 1968. у Ројал Алберт хали у Лондону, у Уједињеном Краљевству. Био је то тећи пут да је УК домаћин такмичења након њихове прве победе 1967. године. Водитељ такмичења је била Кејти Бојл, која је такође водила такмичења 1960. и 1963. године.


Eurovision Song Contest 1968 avgjordes 6 april 1968 i London, Storbritannien. Vinnare blev Spaniens bidrag "La la la", framfört av Massiel.


Der Eurovision Song Contest 1968 war der 13. seit Beginn dieses Musikwettbewerbs der Eurovisionsländer. Er fand am 6. April 1968 in der Royal Albert Hall in London statt, da die Vorjahressiegerin Sandie Shaw aus dem Vereinigten Königreich gekommen war. Es siegte die Spanierin Massiel mit ihrem Lied "La, la, la". Die Veranstaltung, die erstmals in Farbe übertragen wurde, moderierte Katie Boyle.


Конкурс песні Еўрабачанне 1968

Конкурс песні Еўрабачанне 1968 стаў 13-м конкурсам Еўрабачанне. Ён прайшоў 6 красавіка 1968 года ў Лондане (Вялікабрытанія) у Альберт-холе. Удзел у конкурсе прыняло 17 краін. Выйграла конкурс Іспанія ў першы раз, яе прадстаўляла Массіэль з песняй «La, la, la...». Другое месца заняла вялікабрытанія ў шосты раз. Упершыню ў гісторыі тэлекампаніі сямі краін паказвалі конкурс у каляровым малюнку. Аўстрыю на гэтым конкурсе прадстаўляў знакаміты чэхаславацкі спявак Карэл Готт. З 1968 года Конкурс песні Еўрабачанне пачаў транслявацца ў колеры.


אירוויזיון 1968

תחרות הזמר של האירוויזיון 1968, ה-13 במספר, נערכה ב-6 באפריל 1968 בלונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת, זאת אחרי ניצחונה של הממלכה המאוחדת בשנה הקודמת עם השיר "Puppet on a String". המנצחת הגדולה של השנה הייתה ספרד, עם השיר "La, la, la" ששרה מסיאל. במקור היה אמור לייצג את ספרד ז'ואן מנואל סראט (עם אותו השיר), אולם התעקשותו של סראט לשיר את השיר בקטלאנית גרמה ל-TVE (רשות השידור הספרדית) להחליפו במסיאל.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1968

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1968 ήταν η 13η έκδοση του ετήσιου Διαγωνισμού Τραγουδιού Eurovision. Διεξήχθη στο Λονδίνο του Ηνωμένου Βασιλείου, μετά τη νίκη της Σάντι Σο στο στη Βιέννη της Αυστρίας με το τραγούδι "Puppet on a String". Ήταν η τρίτη φορά που πραγματοποιήθηκε η εκδήλωση στο Ηνωμένο Βασίλειο, μετά τις εκδόσεις του και του , και οι δύο πραγματοποιήθηκαν επίσης στο Λονδίνο. Ο διαγωνισμός πραγματοποιήθηκε στη Βασιλική Αίθουσα Αλβέρτου το Σάββατο 6 Απριλίου 1968 και παρουσιάστηκε από την Κέιτι Μπόιλε (για τρίτη φορά). Δεκαεπτά χώρες συμμετείχαν στο διαγωνισμό.


Eurovision 1968 a fost al treisprezecelea concurs muzical Eurovision.


Евровидение-1968

Конкурс песни Евровидение 1968 — 13-й конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 6 апреля 1968 года в Лондоне (Великобритания), в Альберт-холле, и был первым, транслировавшимся и записанным в цвете. Победу одержала Испания с песней «La, la, la» в исполнении певицы Массиель.


Eurovision laulukilpailu 1968 järjestettiin 6. huhtikuuta 1968 Royal Albert Hallissa Lontoossa Isossa-Britanniassa. Kilpailun järjesti BBC. Ensimmäistä kertaa kilpailu televisioitiin värilähetyksenä. Juontajana toimi jo kolmatta kertaa Katie Boyle, joka oli juontanut viisut myös vuosina 1960, 1963 ja vielä kerran 1974. Kilpailuun osallistuivat samat 17 maata kuin edellisenäkin vuonna. Euroviisut nähtiin ensimmäistä kertaa värilähetyksenä. Tosin ainoastaan kuusi kilpailuun osallistunutta maata lähetti kilpailun väreissä.


Pesem Evrovizije 1968 je bil 13. Izbor za Pesem Evrovizije prireditev zapovrstjo. Pesem "La, la, la ...", ki je predstavljala Španijo, je prvotno nameraval zapeti Joan Manuel Serrat, vendar mu Španija pod vodstvom Franca ni dovolila, da jo zapoje v katalonščini. Tako je na izboru Španijo zastopala Massiel, ki je pesem zapela v španščini.


Евровизия 1968

Евровизия 1968 е 13-ото издание на песенния конкурс.


Il tredicesimo Gran Premio Eurovisione della Canzone si tenne a Londra (Regno Unito) il 6 aprile 1968.


Пісенний конкурс Євробачення 1968

Пісенний конкурс Євробачення 1968 став 13-м конкурсом пісні Євробачення. Він пройшов 6 квітня 1968 року в місті Лондон, Велика Британія. Велика Британія вперше приймала конкурс після перемоги в попередньому році. Іспанія виграла з різницею в одне очко з піснею «La, la, la…», виконаною Массіель, а співак Кліф Річард із піснею «Congratulations» посів друге місце, представляючи Велику Британію, третьою стала Ізабель Обре з піснею «La Source», що представляла Францію.


O Festival Eurovisão da Canção 1968 (em inglês: Eurovision Song Contest 1968 e em francês: Concours Eurovision de la chanson 1968) foi o 13º Festival Eurovisão da Canção e realizou-se a 6 de abril de 1968, em Londres, no Reino Unido. Katie Boyle foi a apresentadora do evento, pela terceira vez na história (já tinha apresentado as edições de 1960 e de 1963), que foi ganho pela canção espanhola "La, la, la" por Massiel. Originalmente, a Espanha seria representada por Joan Manuel Serrat, mas o seu desejo em cantar em catalão (a língua proibida de Francisco Franco) foi uma afronta ao regime ditatorial franquista que jamais permitiria semelhante ousadia. Serrat acabaria por ser substituído por Massiel que cantou a mesma canção em castelhano. Massiel, que estava em turnê no México, só teve 10 dias para se preparar antes do concurso.


El Festival de la Cançó d'Eurovisió 1968 va ser la 13 edició del Festival de la Cançó d'Eurovisió. Va tenir lloc a Londres, Regne Unit, arran de la victòria de Sandie Shaw l'any anterior. Va ser la tercera vegada que el Festival va tenir lloc al Regne Unit, després de les edicions de 1960 i 1963, les quals van també tenir lloc a Londres. El Festival va celebrar en el Royal Albert Hall, el 6 d'abril de 1968, i va ser presentat per Katie Boyle (la tercera vegada).


Eurovision Song Contest 1968 var den 13. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert lørdag 6. april 1968 i Royal Albert Hall i London i Storbritannia. Katie Boyle ledet sin tredje finale, og 17 land deltok. Finalen var den første som ble produsert og sendt i farger, selv om de fleste land overførte den i svart-hvitt. Den store forhåndsfavoritten var superstjernen Cliff Richard med «Congratulations», men i den spennende avstemningen måtte han gi tapt med ett poeng for Spanias Massiel og «La, la, la». Dette var Spanias første seier i konkurransen. Norge ble representert av Odd Børre og låten «Stress». Det norske bidraget ble nummer 13 med 2 stemmer.


1968 Eurovision Şarkı Yarışması, 13. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1967 yarışması'nı kazanmasından dolayı 6 Nisan 1968 tarihinde Birleşik Krallık'ın başkenti Londra'da bulunan Royal Albert Hall'da yapılmıştır. Yarışmanın sunuculuğunu Katie Boyle yapmıştır.


Pertandingan Lagu Eurovision 1968 ialah edisi ke-13 Pertandingan Lagu Eurovision tahunan. Ia diadakan di London, United Kingdom, susulan kemenangan Sandie Shaw di pertandingan 1967 in Vienna, Austria, dengan lagu "Puppet on a String". Ia merupakan kali ketiga acara ini diadakan di UK; selepas edisi dan , di mana kedua-dua acara ini diadakan di London. Pertandingan ini diadakan di Royal Albert Hall pada Sabtu 6 April 1968, dan dihoskan oleh Katie Boyle (untuk kali ketiga). 17 negara mengambil bahagian dalam pertandingan ini.


Le Concours Eurovision de la chanson 1968 fut la treizième édition du concours. Il se déroula le samedi 6 avril 1968, à Londres, au Royaume-Uni. Il fut remporté par l'Espagne, avec la chanson "La, la, la", interprétée par Massiel. Le Royaume-Uni, pays hôte, termina deuxième et la France, troisième.


13. Konkurs Piosenki Eurowizji 1968 odbył się w sobotę, 6 kwietnia 1968 w Royal Albert Hall w Londynie.


The Eurovision Song Contest 1968 was the 13th edition of the Eurovision Song Contest. It took place in London, United Kingdom, following the country's victory at the 1967 contest with the song "Puppet on a String" by Sandie Shaw. It was the third time the event took place in the UK; after the 1960 and 1963 editions, both of which also took place in London. The contest was held at the Royal Albert Hall on Saturday 6 April 1968, and was hosted by Katie Boyle (for the third time). Seventeen countries participated in the contest.


Festival de la Canción de Eurovisión 1968

El XIII Festival de la Canción de Eurovisión tuvo lugar el 6 de abril de 1968 en el Royal Albert Hall de Londres, Reino Unido, organizado por la BBC, tras la victoria de Sandie Shaw, con su canción Puppet on a String. La presentadora fue Katie Boyle y Massiel, que representaba a España, ganó el concurso con la canción "La, la, la", obteniendo 29 puntos. El segundo puesto fue para el representante británico, Cliff Richard, que con la canción "Congratulations" quedó a un punto de España. Isabelle Aubret, representante de Francia (que ya había ganado el certamen en 1962 con la canción "Premier Amour" que obtuvo 26 puntos), quedó tercera con la canción "La source" (la fuente) que obtuvo 20 puntos.


Eurovision Song Contest 1968 blev skelsættende for hele programmet. For første gang blev showet sendt med farver, selvom der ikke var mange som havde farve-tv dengang. Men det betød en enorm forskel for dem der kunne. Det var samtidig en af de tætteste afstemninger, der endte med kun et point mellem vinderen og nr. 2.


Kontes Lagu Eurovision 1968 adalah Kontes Lagu Eurovision ke-13 yang diadakan pada tanggal 6 April 1968 di London, Inggris. Presenter acara ini adalah Katie Boyle.


Az 1969-es Eurovíziós Dalfesztivál volt a tizennegyedik Eurovíziós Dalfesztivál, melynek Spanyolország fővárosa, Madrid adott otthont. A helyszín a madridi Teatro Real volt.


Het Eurovisiesongfestival 1969 was het veertiende Eurovisiesongfestival en vond plaats op 29 maart 1969 in Madrid, Spanje. Het programma werd gepresenteerd door Laurita Valenzuela. Van de 16 deelnemende landen wonnen: Frankrijk (Frida Boccara met "Un jour, un enfant"), Verenigd Koninkrijk (Lulu met "Boom bang-a-bang"), Nederland (Lenny Kuhr met "De troubadour") en gastland Spanje (Salomé met "Vivo cantando"). Elk lied kreeg 18 punten, 11% van het totale aantal punten.


Песма Евровизије 1969.

Песма Евровизије 1969. било је 14. по реду такмичење за најбољу Песму Евровизије и одржано је 29. марта 1969. у Театро Реал хали у Мадриду, у Шпанији. Био је то први и за сада последњи пут да је Шпанија домаћин такмичења након њихове прве победе 1968. године. Такође, први пут је Песма Евровизије одржана на Пиринејском полуострву. Водитељ такмичења је била Лаурита Валенсуела.


ユーロビジョン・ソング・コンテスト1969

第14回ユーロビジョン・ソング・コンテスト(スペイン語表記:Festival de la Canción de Eurovisión 1969)は1969年3月29日(土曜日)にスペイン・マドリードのテアトロ・レアルで行われた。


Eurovision Song Contest 1969 sändes den 29 mars 1969 från TVE Teatro Real i Madrid i Spanien, sedan Spanien året innan hade vunnit med låten "La la la" av Massiel. Programledare var Laurita Valenzuela. Svensk kommentator var Christina Hansegård, som för övrigt även fick kommentera delvis för Norge, då man ett tag förlorade kontakten. Festivalen hade på förhand blivit hotad av separatister, och bevakades av 200 poliser.


Der Eurovision Song Contest 1969 war der 14. Wettbewerb dieser Art seit Bestehen der Veranstaltung durch die Eurovision. Er fand am 29. März 1969 in Madrid in Spanien unter dem offiziellen Titel "14. Gran Premio de la Canción de Eurovisión" statt, da der Vorjahressieger aus diesem Land gekommen war.


Конкурс песні Еўрабачанне 1969

Конкурс песні Еўрабачанне 1969 стаў 14-м конкурсам Еўрабачанне. Ён прайшоў 29 сакавіка 1969 года ў Мадрыдзе (Іспанія) на сцэне Каралеўскага опернага тэатра. Удзел у конкурсе прыняло 16 краін. Аўстрыя адмовілася ад удзелу ў конкурсе, які праходзіў у краіне, у якой правілы ваенная дыктатура Франсіска Франка. Сярод дэбютантаў конкурсу мог апынуцца Ліхтэнштэйн, дзе ўпершыню быў праведзены нацыянальны адбор, аднак па прычыне адсутнасці ў краіне мясцовай тэлекампаніі яму было адмоўлена ва ўдзеле. Адзіны раз у гісторыі адразу чатыры песні атрымалі званне пераможцы конкурсу: Вялікабрытанія з песняй «Boom bang a bang», выкананай Лулу, Іспанія з песняй «Vivo cantando», выкананай Салам, Нідэрланды з песняй «De troubadour», выкананай Лэні Кюр і Францыя з песняй «Un jour, un enfant», выкананай Фрыдай Боккара.


אירוויזיון 1969

תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 1969 היא ההפקה ה-14 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות התקיימה במדריד שבספרד בתאריך 29 במרץ 1969, בהשתתפות 16 מדינות ובהנחיית לאוריטה ולנסואלה. בהשוואה ל-1968 רק אוסטריה לא השתתפה בתחרות.


Διαγωνισμός Τραγουδιού Eurovision 1969

Ο Διαγωνισμός Τραγουδιού της Eurovision 1969 ήταν ο 14ος στη σειρά.


Eurovision 1969 a fost a paisprezecea ediție Eurovision. Patru țări au obținut locul întâi la concursul din 1969. În absența unei reguli care să stabilească câștigătorul, toate cele patru au fost declarate învingătoare.


Евровидение-1969

Конкурс песни Евровидение 1969 — 14-й конкурс песни «Евровидение». Он прошёл 29 марта 1969 года в Мадриде (Испания) на сцене Королевского театра. Четыре страны — Великобритания, Испания, Нидерланды и Франция, заняли первое место, и, поскольку в то время не было никаких правил, разрешающих ничью, все они были объявлены победителями.


Eurovision laulukilpailu 1969 järjestettiin 29. maaliskuuta 1969 Teatro Realissa Madridissa, TVE:n (Espanjan television) järjestämänä. Kilpailun juonsi Laura Valenzuela. Itävalta vetäytyi kisasta pois, koska Espanjassa oli tuolloin vielä vallassa Francisco Franco, eikä maa halunnut osallistua Francon vallan alla järjestettyihin viisuihin.


Pesem Evrovizije 1969 je bila 14. prireditev za izbor Pesem Evrovizije zapovrstjo. Potekala je v Španiji. Prvič se je zgodilo, da je zmagalo več držav, in sicer so si prvo mesto delile 4 države, ki so vse prejele po 18 glasov. Ker ni bilo pravila, kako ravnati v takem primeru, so bile vse 4 razglašene za zmagovalke. Zaradi tega je prišlo do težave pri podeljevanju medalj, saj jih organizatorji niso imeli dovolj za vse izvajalce in avtorje skladb zmagovalnih držav, zato so jih prejeli le pevci; avtorji skladb so jih prejeli naknadno. Če bi veljalo sicer kasneje sprejeto pravilo, da je zmagovalna država v takem primeru tista, ki prejme od največ držav najvišje število točk, bi bila končna zmagovalka Francija.


Евровизия 1969

Евровизия 1969 е 14-ото издание на песенния конкурс.


Il quattordicesimo Gran Premio Eurovisione della Canzone si tenne a Madrid (Spagna) il 29 marzo 1969.


Пісенний конкурс Євробачення 1969

Пісенний конкурс Євробачення 1969 став 14-м конкурсом пісні Євробачення. Він пройшов 29 березня 1969 року в місті Мадрид, Іспанія. 4 країни з 16 одержали звання володаря Гран-Прі: Франція з піснею «Un Jour, Un Enfant», виконаною Фридою Боккара, Нідерланди з «De troubadour», виконаною Ленні Кюр, Іспанія з «Vivo cantando», виконаною Саломе (Марією Розою Марко) і Велика Британія з «Boom bang a bang», виконаною Лулу. Цей конкурс також був відзначений іншими важливими подіями: Сальвадор Далі створив рекламний проспект для конкурсу й Монако було представлено 12-літнім хлопчиком, що зайняв 6-е місце.


مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۹

مسابقه آواز یوروویژن ۱۹۶۹ ۱۴مین دوره از مسابقات آواز یوروویژن بود که در Teatro Real، مادرید، اسپانیا برگزار شد.


1969年歐洲歌唱大賽（Gran Premio de la Canción de Eurovision 1969）為歐洲歌唱大賽之第14届比賽，於1969年3月29日在西班牙馬德里的馬德里皇家歌劇院舉行，本次大賽結果遇到一個僵局，史無前例的有四個國家同時獲得18分並列最高分。


O Festival Eurovisão da Canção 1969 (em inglês: Eurovision Song Contest 1969, em francês: Concours Eurovision de la chanson 1969 e em castelhano: Festival de la Canción de Eurovisión 1969) foi o 14º Festival Eurovisão da Canção e realizou-se em 29 de março de 1969 em Madrid. Laurita Valenzuela foi a apresentadora do evento. O Festival terminou com um empate entre quatro intérpretes: Salomé que representou a Espanha com a canção "Vivo Cantando", Lulu que representou o Reino Unido, com a canção "Boom Bang-a-Bang", Lenny Kuhr que representou os Países Baixos com a canção "De troubadour" e Frida Boccara que representou a França com a canção "Un jour, un enfant".


El XIV Festival de la Cançó d'Eurovisió va tenir lloc el 29 de març de 1969 al Teatro Real de Madrid (Espanya), després de la victòria d'aquest país al certamen previ, amb la cançó "La, la, la", interpretada per la cantant Massiel.


Eurovision Song Contest 1969 var den 14. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert lørdag 29. mars 1969 i Det kongelige teateret i Madrid i Spania. Programleder var Laurita Valenzuela. Østerrike trakk seg fra konkurransen i protest mot Franco-regimet i Spania, og 16 land stilte i finalen. Fire av dem sto igjen som vinnere etter avstemningen: Frankrikes Frida Boccara med «Un jour, un enfant», Nederlands Lenny Kuhr med «De troubadour», Spanias Salomé med «Vivo cantando» og Storbritannias Lulu med «Boom Bang-a-Bang». Det var ingen regler som hindret at flere land kunne dele seieren, og EBU utropte derfor alle fire til vinnere. Norge ble representert av Kirsti Sparboe for tredje gang, denne gang med Arne Bendiksens «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli». Sangen fikk bare 1 stemme og havnet på sisteplass. Dette var Norges andre sisteplass i konkurransen til da.


1969 Eurovision Şarkı Yarışması, 14. Eurovision Şarkı Yarışması'dır. Yarışma 1967 yarışması'nı kazanmasından dolayı 29 Mart 1969 tarihinde İspanya'nın başkenti Madrid'de bulunan Teatro Real'da yapılmıştır. Yarışmanın sunuculuğunu Laurita Valenzuela yapmıştır.


Eurovision Song Contest 1969 là cuộc thi Ca khúc truyền hình châu Âu thứ 14. Cuộc thi diễn ra ở thành phố Madrid - thủ đô của Tây Ban Nha.


Pertandingan Lagu Eurovision 1969 ialah edisi ke-14 Pertandingan Lagu Eurovision tahunan.


Le Concours Eurovision de la chanson 1969 fut la quatorzième édition du concours. Il se déroula le samedi 29 mars 1969, à Madrid, en Espagne. Pour la première fois de l’histoire du concours, le vote se termina sur un "ex æquo", l’Espagne, la France, les Pays-Bas et le Royaume-Uni obtenant chacun 18 votes. Cette possibilité n’ayant pas été envisagée par le règlement, ces quatre pays furent déclarés vainqueurs. Il y eut donc quatre chansons gagnantes : ', interprétée par Salomé pour l'Espagne ; "Un jour, un enfant", interprétée par Frida Boccara pour la France ; ', interprétée par Lenny Kuhr pour les Pays-Bas et "", interprétée par Lulu pour le Royaume-Uni. Il n’y eut ni deuxième, troisième et quatrième place.


14. Konkurs Piosenki Eurowizji 1969 został zorganizowany 29 marca 1969 roku w Teatro Real w Madrycie przez hiszpańskiego nadawcę publicznego Televisión Española.


The Eurovision Song Contest 1969 was the 14th edition of the annual Eurovision Song Contest.


Festival de la Canción de Eurovisión 1969

El XIV Festival de la Canción de Eurovisión tuvo lugar el 29 de marzo de 1969 en el Teatro Real de Madrid, (España), tras la victoria de este país en el certamen pasado, con la canción La, la, la, interpetada por la cantante Massiel.


Eurovision Song Contest 1969 blev et mærkeligt år for ESC. Østrig nægtede at deltage på grund af Spanien's daværende diktatorstyre og hele 4 sange endte med flest point dette år. Der var ingen regler for hvad man skulle stille op i sådan en situation, så man måtte udnævne alle 4 som vindere.