Grande Prêmio do Brasil de 2008 (formalmente XXXVII Grande Prêmio do Brasil) foi uma etapa da Fórmula 1, realizada em 2 de novembro de 2008, no Autódromo José Carlos Pace, em São Paulo, Brasil. Foi a 18ª e última corrida da temporada de Fórmula 1 de 2008. A corrida de 71 voltas foi conquistada pelo piloto da Ferrari Felipe Massa, que também iniciou a corrida na "pole position". Fernando Alonso, da Renault, terminou em segundo lugar e Kimi Räikkönen, também da Ferrari, terminou em terceiro lugar.


Brasils Grand Prix 2008 var det attende og siste løpet i Formel 1-sesongen 2008. Det ble arrangert den 2. november på Autódromo José Carlos Pace i São Paulo, Brasil.


2008 Brezilya Grand Prix (resmi adı: Formula 1 Grande Prêmio do Brasil 2008), 2 Kasım 2008 tarihinde Brezilya'nın São Paulo kentindeki Autódromo José Carlos Pace'de yapılmış olan Formula 1 yarışı. Brezilya, 2008 Formula 1 sezonunun toplamda 18. ve sonuncu mücadelesiydi. Aynı zamanda bu mücadele toplamda 37. Brezilya Grand Prix yarışı oldu.


Die 2008 Formule Een Brasiliaanse Grand Prix het op 2 November 2008 op die Autódromo José Carlos Pace in São Paulo, Brasilië plaasgevind. Dit was die agtiende en finale wedren van die kampioenskapseisoen en is deur Felipe Massa in sy Ferrari gewen.


Le Grand Prix automobile du Brésil 2008 "(Formula 1 Grande Prêmio do Brasil 2008)", disputé le 2 novembre 2008, sur le circuit Autodromo José Carlos Pace à Interlagos est la du championnat du monde de Formule 1 courue depuis 1950. Il s'agit de la 37 édition du Grand Prix du Brésil comptant pour le championnat du monde de Formule 1 et de la 18 et dernière manche du championnat 2008. Il donne lieu à l'un des dénouements les plus serrés de l'histoire de la Formule 1 pour l'attribution du titre mondial des pilotes. À l'issu des 71 tours, le britannique Lewis Hamilton est sacré champion du monde pour la première fois de sa carrière au détriment du pilote Brésilien Felipe Massa. Hamilton parvient à prendre le meilleur sur le pilote Toyota Timo Glock dans l'ultime virage du dernier tour et récupère la cinquième place qui lui permet d'enlever le titre avec un point d'avance sur Massa. Il devient, à 23 ans, 9 mois et 26 jours, le plus jeune champion du monde de l'histoire de la Formule 1. Massa et Kimi Räikkönen apportent à Ferrari son seizième titre chez les constructeurs.


Wyniki Grand Prix Brazylii, osiemnastej rundy Mistrzostw Świata Formuły 1 w sezonie 2008.


The 2008 Brazilian Grand Prix (formally the Formula 1 Grande Prêmio do Brasil 2008) was a Formula One motor race held on 2 November 2008 at the Autódromo José Carlos Pace, Interlagos, in São Paulo, Brazil. It was the eighteenth and final race of the 2008 Formula One World Championship. Ferrari driver Felipe Massa won the 71-lap race from pole position; this was the last of Massa's 11 wins. Fernando Alonso finished second in a Renault, and Massa's teammate Kimi Räikkönen finished third.


El Gran Premio de Brasil de 2008 (oficialmente el XXXVII Grande Prêmio do Brasil) fue la última prueba de la temporada 2008 de Fórmula 1. Se llevó a cabo en el Autódromo José Carlos Pace, situado en São Paulo, entre los días 31 de octubre y 2 de noviembre de 2008.


Grand Prix Brazílie 2008 (XXXVII Grande Prêmio Santander do Brasil), 18. závod 59. ročníku mistrovství světa jezdců Formule 1 a 50. ročníku poháru konstruktérů, historicky již 803. grand prix, se již tradičně odehrál na okruhu Interlagos nedaleko Sao Paula. Na trati dlouhé 4.309 km absolvovali jezdci 71 okruhů, což celkově představuje 305.909 km. Rozdíl mezi startovní a cílovou čárou je rovných 30 metrů. Další zajímavostí okruhu je jeho opačná orientace s ohledem na většinu okruhů, což znamená že se zde jezdi v protisměru hodinových ručiček.


Grand Prix F1 Brasil 2008 merupakan balapan Formula Satu yang berlangsung pada 2 November 2008 di Autodromo Jose Carlos Pace, Sao Paulo, Brasil. Balapan ini merupakan tempat juara dunia pertama Lewis Hamilton.


A 60. Le Mans-i 24 órás versenyt 1992. június 20. és június 21. között rendezték meg.


1992年のル・マン24時間レース

1992年のル・マン24時間レース（"24 Heures du Mans 1992" ）は、60回目のル・マン24時間レースであり、1992年6月20日から6月21日にかけてフランスのサルト・サーキットで行われた。


Le Mans 24-timmars 1992 vanns av Peugeot med Derek Warwick, Yannick Dalmas och Mark Blundell som förare.


Das 60. 24-Stunden-Rennen von Le Mans, der 60e Grand Prix d’Endurance les 24 Heures du Mans, auch 24 Heures du Mans, Circuit de la Sarthe, Le Mans, fand vom 20. bis 21. Juni 1992 auf dem Circuit des 24 Heures statt.


24 ur Le Mansa 1992 je bila šestdeseta vzdržljivostna dirka 24 ur Le Mansa, tretja dirka Svetovnega prvenstva športnih dirkalnikov v sezoni 1992. Potekala je 20. in 21. junija 1992.


La 24 Ore di Le Mans 1992 è stata la 60ª maratona automobilistica svoltasi sul Circuit de la Sarthe di Le Mans, in Francia, il 20 e il 21 giugno 1992, valevole come 3ª prova del Campionato del Mondo Sport Prototipi 1992. Hanno gareggiato assieme 4 classi di automobili da competizione, ognuna delle quali ha avuto il suo vincitore. Tutte vetture erano Sport Prototipi costruiti secondo le norme FIA di Gruppo C, suddivisi in classi C1, C2, C3 e C4.


As 24 Hours of Le Mans de 1992 foi o 60º grande prêmio automobilístico das 24 Horas de Le Mans, tendo acontecido nos dias 20 e 21 de junho 1992 em Le Mans, França no autódromo francês, Circuit de la Sarthe.


1992 Le Mans 24 Saat yarışı, 60. Dayanıklılık Grand Prix'i olarak yapıldı ve 20-21 Haziran 1992'de koşuldu.


Les 24 Heures du Mans 1992 sont la de l'épreuve et se déroulent les 20 et 21 juin 1992 sur le circuit de la Sarthe.


24h Le Mans 1992 – 24–godzinny wyścig rozegrany na torze Circuit de la Sarthe w dniach 20-21 czerwca 1992 roku.


The 1992 24 Hours of Le Mans was the 60th Grand Prix of Endurance, and took place on 20–21 June 1992. It was also the third round of the Sportscar World Championship. For this race, both C1 and FIA Cup class cars ran under the C1 category to comply with ACO rules.


A 47. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1963. május 30-án rendeztek meg.


De 47e Indianapolis 500 werd gereden op donderdag 30 mei 1963 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Parnelli Jones won de race.


Indianapolis 500 1963 je bila sedeminštirideseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1963.


Les 500 miles d'Indianapolis 1963, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le jeudi , ont été remportés par le pilote américain Parnelli Jones sur une Watson-Offenhauser


The 47th International 500-Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Thursday, May 30, 1963.


A 48. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1964. május 30-án rendeztek meg.


De 48e Indianapolis 500 werd gereden op zaterdag 30 mei 1964 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur A.J. Foyt won de race. Het was zijn tweede Indy 500 overwinning. De race werd overschaduwd door een ernstige crash in de tweede ronde, waarbij de coureurs Eddie Sachs en Dave MacDonald om het leven kwamen.


Indianapolis 500 1964 je bila oseminštirideseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1964.


Les 500 miles d'Indianapolis 1964, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le samedi , ont été remportés par le pilote américain A. J. Foyt sur une Watson-Offenhauser


The 48th International 500-Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Saturday, May 30, 1964. It was won by A. J. Foyt, but is primarily remembered for a fiery seven-car accident that resulted in the deaths of Eddie Sachs and Dave MacDonald. It is also the last race won by a front-engined "roadster", as all subsequent races have been won by rear-engined, formula-style cars. It was Foyt's second of four Indy 500 victories.


A 49. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1965. május 31-én rendeztek meg.


De 49e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 31 mei 1965 op de Indianapolis Motor Speedway. Brits Formule 1 coureur Jim Clark won de race in een Lotus-Ford. Door zijn deelname aan de Indy 500 kon Clark de Grote Prijs van Monaco niet rijden die een dag eerder werd gereden, maar werd toch wereldkampioen Formule 1 dat jaar, voor de tweede en laatste keer in zijn carrière.


Indianapolis 500 1965 je bila devetinštirideseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 31. maja 1965.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1965, no circuito de Indianapolis na segunda-feira, 31 de Maio de 1965.


Les 500 miles d'Indianapolis 1965, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le lundi , ont été remportés par le pilote britannique Jim Clark sur une Lotus-Ford du Team Lotus.


The 49th International 500-Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Monday, May 31, 1965.


La Edición 49° de las 500 Millas de Indianápolis se celebró en el Indianapolis Motor Speedway el lunes 31 de mayo de 1965. Tuvieron que pasar 5 años para que "La Invasión británica" para que finalmente se abriera paso para que el piloto escocés Jim Clark y su patrón del equipo Lotus, el inglés Colin Chapman triunfasen por primera vez al dominar con el primer coche de motor trasero la Indy 500 al ganar la mítica carrera, en un Lotus 38 de motor Ford. Con solo seis de los 33 coches en pista que aún poseían motores delanteros, este fue realmente el primer Indy 500 en la historia un motor trasero ganador de todos los coches como motor trasero.


Az 50. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1966. május 30-án rendeztek meg.


De 50e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 30 mei 1966 op de Indianapolis Motor Speedway. Brits Formule 1 coureur Graham Hill won de race.


Indianapolis 500 1966 je bila petdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1966.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1966, no circuito de Indianapolis na segunda-feira, 30 de Maio de 1966.


Les 500 miles d'Indianapolis 1966, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le lundi , ont été remportés par le pilote britannique Graham Hill sur une Lola-Ford du Mecom Racing Team.


The 50th International 500-Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Monday, May 30, 1966. The official program cover for the race celebrated both the 50th running of the race, and 150th anniversary of Indiana statehood.


La Edición 50° de las 500 millas de Indianapolis se celebró en el Indianapolis Motor Speedway el lunes 30 de mayo de 1966.


Indianapolis 500 1966 merupakan lomba balap mobil Indianapolis 500 yang digelar di Indianapolis Motor Speedway pada tanggal 30 Mei 1966. Lomba ini merupakan lomba edisi ke-50 dalam sejarah balapan Indianapolis 500. Tampil sebagai pemenang adalah pembalap Inggris, Graham Hill.


Az 51. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1967. május 31-én rendeztek meg.


De 51e Indianapolis 500 werd gereden op dinsdag 30 mei en woensdag 31 mei 1967 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur A.J. Foyt won de race voor de derde keer in zijn carrière. De race werd op dinsdag tijdens ronde 19 stilgelegd wegens regenweer. De rest van de race werd de volgende dag gereden. Parnelli Jones reed vier ronde voor het einde van de race aan de leiding met een wagen die aangedreven werd door een gasturbine, maar viel toen uit met pech.


Indianapolis 500 1967 je bila enainpetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. in 31. maja 1967.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1967, no circuito de Indianapolis na terça-feira, 30 de Maio de 1967. Race stopped on lap 19 due to rain and was completed the next day (Wednesday Maio 31).


Les 500 miles d'Indianapolis 1967, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés les mardi 30 et mercredi , ont été remportés par le pilote américain A. J. Foyt au volant d'une Coyote-Ford.


The 51st International 500 Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana, over two days, Tuesday May 30 and Wednesday May 31, 1967. The race was dominated by Parnelli Jones in the radically new, four-wheel drive STP-Paxton Turbocar gas turbine entered by prolific car owner Andy Granatelli. With three laps to go, however, Jones coasted to a stop when a $6 transmission bearing failed. A. J. Foyt assumed the lead, and weaved his way through a pileup on the final lap, to win his third Indy 500 victory.


Az 52. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1968. május 30-án rendeztek meg.


De 52e Indianapolis 500 werd gereden op donderdag 30 mei 1968 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Bobby Unser won de race.


Indianapolis 500 1968 je bila dvainpetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1968.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1968 ocorrida no Indianapolis na quinta-feira, 30 de Maio de 1968.


Les 500 miles d'Indianapolis 1968, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le jeudi , ont été remportés par le pilote américain Bobby Unser sur une Eagle-Offenhauser.


The 52nd International 500 Mile Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Thursday May 30, 1968. For the second year in a row, one of Andy Granatelli's STP Turbine-powered machines was leading late in the race, but once again, it failed within sight of victory.


Az 53. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1969. május 30-án rendeztek meg.


De 53e Indianapolis 500 werd gereden op vrijdag 30 mei 1969 op de Indianapolis Motor Speedway. De Amerikaanse coureur Mario Andretti won de race.


Indianapolis 500 1969 je bila triinpetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1969.


Les 500 miles d'Indianapolis 1969, courus sur l'Indianapolis Motor Speedway et organisés le vendredi , ont été remportés par le pilote américain Mario Andretti sur une Hawk-Ford.


The 53rd International 500 Mile Sweepstakes was an auto race held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Friday, May 30, 1969. It was the third round of the 1969 USAC Championship Car season. Polesitter A. J. Foyt led the race in the early stages, looking to become the first four-time winner of the 500. Near the halfway point, however, a lengthy pit stop to repair a broken manifold put him many laps down. Despite a hard-charging run towards the end, he wound up managing only an eighth-place finish, 19 laps down. Lloyd Ruby, a driver with a hard-luck reputation at the Speedway, was leading the race just after the midpoint. During a pit stop, he pulled away with the fueling hose still attached, ripped a hole in the fuel tank, and was out of the race. The incident put Mario Andretti in the lead for rest of the way.


Az 54. alkalommal megrendezett Indianapolisi 500 mérföldes versenyt 1970. május 30-án rendeztek meg.


De 54e Indianapolis 500 werd gereden op zaterdag 30 mei 1970 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Al Unser won de race. Hij reed 190 van de 200 ronden aan de leiding van de race. Het was zijn eerste overwinning.


Indianapolis 500 1970 je bila štiriinpetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1970.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1970, no circuito de Indianapolis na sábado, 30 de maio de 1970.


Les 500 miles d'Indianapolis 1970, disputés sur l'Indianapolis Motor Speedway le samedi , ont été remportés par le pilote américain Al Unser sur une Colt-Ford.


The 54th 500 Mile International Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Saturday, May 30, 1970.


Férfi páros tenisz a 2008. évi nyári olimpiai játékokon

A versenyt augusztus 10. és augusztus 16. között bonyolították le. A mérkőzéseket kemény borítású pályákon játszották, két nyert szettig, kivéve a döntőt, ahol három szettet kellett nyerni. A döntő szettben nem volt tie-break. A címvédő a chilei Fernando González és Nicolás Massú volt.


Тенис на Летњим олимпијским играма 2008 — мушки парови

Тениски турнир за мушкарце у конкуренцији парова на Летњим олимпијским играма 2008. у Пекингу (Кина) одржан је на тeренима Олимпијског зеленог тениског центра од 10. до 16. августа. Систем такмичења је био такав да се до финала играло у два добијена сета, а у финалу до три. Играло се без тај-брејка у последњем сету. Учествовало је 64 играча из 24 државе.


Herrdubbel i tennis vid olympiska sommarspelen 2008

Herrarnas dubbelturnering i tennis vid Olympiska sommarspelen 2008 avgjordes 10 till 16 augusti på Pekings Tennisstadion. Matcherna spelades i bäst av 3 set förutom finalen som avgjordes i bäst av 5 set. Tiebreak tillämpades ej i avgörande set.


Herrendoppel der Olympischen Sommerspiele 2008.


Теннис на летних Олимпийских играх 2008 — мужской парный турнир

Роджер Федерер и Станислас Вавринка — победители турнира.


Tennis ai Giochi della XXIX Olimpiade - Doppio maschile


2008年夏季奧林匹克運動會網球比賽—男子雙打

2008年夏季奧林匹克運動會網球比賽的男子雙打比賽於2008年8月10日至8月17日舉行，總共有32隊、64位球手參賽。初賽到四強以3盤分勝負，決賽才以5盤分高下。最後一盤必需要勝出對方兩局才能勝出比賽。


Tênis nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 - Duplas masculinas

O torneio de duplas masculino nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 em Pequim foi disputado entre 10 e 16 de agosto. O torneio realizou-se em quadras de piso duro do Centro de Tênis Olympic Green em melhor de três sets, com exceção da final que poderia ser em melhor de cinco sets.


Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 2008 - Dobles masculins

La competició de dobles masculins fou una de les quatre proves del programa de tennis als Jocs Olímpics de Pequín de 2008. La competició es realitzà al Centre Olímpic de Tennis entre els dies 10 i 16 d'agost de 2008 sobre pista dura.


२००८ उन्हाळी ऑलिंपिकमधील टेनिस - पुरुष दुहेरी

The Men's Doubles tennis competition at the २००८ उन्हाळी Olympics in Beijing was held from August 10 to August 16 at the Olympic Green Tennis Centre. The DecoTurf surface rendered the event a hardcourt tournament. Matches were best-of-3 sets, except for the final which was best-of-5 sets. Tiebreakers were not played in the final set.


Double messieurs de tennis aux Jeux olympiques d'été de 2008

Résultats détaillés du double messieurs de tennis aux Jeux olympiques d'été de Pékin.


Tenis na Letných olympijských hrách 2008 – štvorhra mužov

Mužská časť tenisového turnaja vo štvorhre na olympijských hrách 2008 prebiehala od 11. do 17. augusta. Hralo sa na 2 víťazné sety, vo finále na 3. V rozhodujúcom sete nebol možný tiebreak.


Gra podwójna mężczyzn w tenisie ziemnym na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2008

Turniej gry podwójnej mężczyzn w tenisie ziemnym na XXIX Letnich Igrzyskach Olimpijskich w Pekinie odbył się w dniach 11–16 sierpnia na Olympic Green Tennis Centre, na nawierzchni twardej (DecoTurf II).


Tennis at the 2008 Summer Olympics – Men's doubles

The men's doubles tennis competition at the 2008 Summer Olympics in Beijing was held from August 10 to August 16 at the Olympic Green Tennis Centre. The DecoTurf surface rendered the event a hardcourt tournament. There were 32 pairs from 24 nations.


Tenis na Letních olympijských hrách 2008 – mužská čtyřhra

Mužská čtyřhra na Letních olympijských hrách 2008 probíhala v Zeleném olympijském tenisovém centru, ležícím v Pekingu. Soutěž se konala v období od 10. do 17. srpna 2008 na otevřených dvorcích s tvrdým povrchem DecoTurf.


Női páros tenisz a 2008. évi nyári olimpiai játékokon

A versenyt augusztus 10. és 17. között, kemény borítású pályákon játszották, két nyert szettig. A címvédő kínai páros, Li Ting és Szun Tien-tien közül csak Szun tért vissza megvédeni címét.


Tennis op de Olympische Zomerspelen 2008 (vrouwendubbel)

Het vrouwendubbelspel van het tennis op de Olympische Zomerspelen 2008 in Peking vond plaats van 12 tot en met 17 augustus 2008. Het evenement werd georganiseerd door de International Tennis Federation onder auspiciën van het Internationaal Olympisch Comité. Er werd gespeeld op de hardcourt-banen van het Olympic Green Tennis Center.


Damendoppel der Olympischen Sommerspiele 2008.


Теннис на летних Олимпийских играх 2008 — женский парный турнир

Сёстры Уильямс — победительницы турнира.


Tennis ai Giochi della XXIX Olimpiade - Doppio femminile


Теніс на літніх Олімпійських іграх 2008 — жіночий парний турнір

Змагання з тенісу в жіночому парному розряді на літніх Олімпійських іграх 2008 у Пекіні проходили з 10 до 17 серпня в Олімпійському зеленому тенісному центрі. Грали на кортах з твердим покриттям DecoTurf. Чинними олімпійськими чемпіонками були Лі Тін і Сунь Тяньтянь, але 2007 року Лі завершила тенісну кар'єру. Сунь грала в парі з Пен Шуай, але в першому колі їх перемогли білоруски Ольга Говорцова і Дар'я Кустова.


2008年夏季奧林匹克運動會網球比賽—女子雙打

2008年夏季奧林匹克運動會網球比賽的女子雙打賽事會於8月10日至8月17日舉行，地點為北京奧林匹克公園網球場。


Tênis nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 - Duplas femininas

O torneio de duplas femininas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2008 em Pequim foi disputado entre 10 e 17 de agosto. O torneio realizou-se em quadras de piso duro do Centro de Tênis Olympic Green.


Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 2008 - Dobles femenins

La competició de dobles femenins fou una de les quatre proves del programa de tennis als Jocs Olímpics de Pequín de 2008. La competició es realitzà al Centre Olímpic de Tennis entre els dies 10 i 17 d'agost de 2008 sobre pista dura.


Double dames de tennis aux Jeux olympiques d'été de 2008

Cet article présente les résultats détaillés du double dames de l’édition 2008 des compétitions de tennis aux Jeux olympiques d'été qui est disputé du 11 au .


Gra podwójna kobiet w tenisie ziemnym na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2008

Turniej gry podwójnej kobiet w tenisie ziemnym na XXIX Letnich Igrzyskach Olimpijskich w Pekinie odbył się w dniach 12–17 sierpnia na Olympic Green Tennis Centre, na nawierzchni twardej (DecoTurf II).


Tennis at the 2008 Summer Olympics – Women's doubles

The women's doubles tennis competition at the 2008 Summer Olympics in Beijing was held from 10 August to 17 August at the Olympic Green Tennis Centre. The DecoTurf surface rendered the event a hardcourt tournament. The defending champions were Li Ting and Sun Tiantian, but Li retired from tennis in 2007. Sun partnered Peng Shuai, and the pair were defeated in the first round by Olga Govortsova and Darya Kustova of Belarus.


Tenis na Letních olympijských hrách 2008 – ženská čtyřhra

Tenisový turnaj v ženské čtyřhře na Letních Olympijských hrách v Pekingu 2008 se konal ve dnech 10. – 17. srpna v olympijském Zeleném tenisovém centru. Hrálo se na tvrdém povrchu DecoTurf.


A hastingsi csata az Anglia meghódítására indított normann hadjárat döntő ütközete volt. A Hastingstől 10 kilométerre északnyugatra található Senlac-dombon vívták Vilmos, Normandia hercege és II. Harold angol király csapatai 1066. október 14-én. Haroldnak a hagyomány szerint nyílvessző szúrta át a szemét, és bár tovább vezette seregét, végül megölték, és a csatát is elvesztette. Szórványos angol ellenállás az ütközet után is előfordult, mégis úgy tekintik, hogy Vilmos ezzel a csatával hódította meg Angliát.


De Slag bij Hastings werd op 14 oktober 1066 uitgevochten tussen een Normandisch-Frans leger onder leiding van hertog Willem I van Normandië en een leger onder leiding van de Angelsaksische koning Harold II. De slag is vernoemd naar de Engelse plaats Hastings, maar vond in werkelijkheid ongeveer tien kilometer ten noordwesten van Hastings plaats, waar nu de naar de slag genoemde plaats Battle ligt. De uitkomst van de Slag bij Hastings was een beslissende Normandische overwinning, de eerste en belangrijkste stap in de Normandische verovering van Engeland. De 19e-eeuwse Britse historicus Edward Creasy rekende de Slag bij Hastings onder de vijftien meest beslissende veldslagen in de wereld..


Битка код Хејстингса

Битка код Хејстингса се одиграла 14. октобра 1066. године између англосаксонских снага предвођених краљем Харолдом II (1066) и норманских освајача на чијем се челу налазио војвода Вилијам "Копиле" од Нормандије (војвода 1035—1087, краљ 1066—1087). Окончала се одлучном победом норманских снага у којој је живот изгубио и сам краљ Харолд -{II}-, који је према легенди погинуо тако што га је стрела погодила у око. Након ове битке Нормани су скршили отпор преосталих англосаксонских велможа, а сам Вилијам је добио надимак "Освајач" и 25. децембра исте године је у Лондону у Вестминстерској опатији крунисан за новог краља Енглеске. Сама битка је одиграла пресудну улогу у историји Енглеске, а самим тим и Британских острва. Некадашње англосаксонско уређење је замењено потпуно другачијим норманским, а са њиме је у Енглеску стигао и француски језик. Захваљујући норманским везама са европским континентом, превасходно поседима у данашњој Француској и породичним везама, Енглеска (а са њом и Британска острва) излази из вишевековне изолације од главних токова европске историје и почиње да узима активног учешћа у њој.


ヘイスティングズの戦い（ヘイスティングズのたたかい、英：Battle of Hastings）は、1066年にイングランドのヘイスティングスから若干内陸に入ったバトルの丘でノルマンディー公ギヨーム2世とイングランド王ハロルド2世との間で戦われた会戦である。


Slaget vid Hastings utspelades den 14 oktober 1066 nära nuvarande Battle, elva kilometer nordväst om Hastings i Sussex i sydöstra England. Slaget resulterade i Vilhelm Erövrarens och de invaderade normandernas första seger i erövringen av England. Det har skildrats på Bayeuxtapeten från något decennium senare.


Die Schlacht bei Hastings fand am 14. Oktober 1066 statt und war der erste militärische Erfolg der französischen Normannen bei der Eroberung Englands. Das normannische Heer unter Herzog Wilhelm dem Eroberer besiegte die Angelsachsen unter ihrem König Harald II.


Бітва пры Гастынгсе

Бі́тва пры Га́стынгсе () — бітва, якая адбылася 14 кастрычніка 1066 года, дзе ў рашучай барацьбе нарманы на чале з герцагам Вільгельмам I здолелі перамагчы сілы англасаксаў і канчаткова захапіць Англію. Бітва адбылася на ўзгорку Сенлак, прыблізна за шэсць міль на паўднёвы захад ад Гастынгса, каля сучаснага мястэчка Бетл у графстве Усходні Сасекс.


ഹെയ്സ്റ്റിങ്സ് യുദ്ധം


קרב הייסטינגס

קרב הייסטינגס (באנגלית: Battle of Hastings) נערך ב-14 באוקטובר 1066 מצפון להייסטינגס שבדרום אנגליה, והיה אחד הקרבות המכריעים במהלך הכיבוש הנורמני של אנגליה. בקרב לחמו הכוחות הנורמנים, בהנהגת ויליאם הכובש, כנגד הצבא האנגלו-סקסוני, בהנהגת הרולד גודווינסון. הקרב הסתיים בניצחון נורמני מכריע, ניצחון אשר הוביל להשתלטות צבאו של ויליאם על אנגליה כולה תוך זמן קצר, ולסיום השלטון הסקסוני באנגליה. ויליאם הוכתר למלך אנגליה ב-25 בדצמבר 1066, ומלכים נורמנים משושלתו שלטו על אנגליה במשך 88 השנים הבאות.


Μάχη του Χέιστινγκς

Αποφασιστική μάχη Αγγλοσαξώνων - Νορμανδών για τον έλεγχο της Αγγλίας και η τελευταία επιτυχημένη εισβολή στην Αγγλία. Τυπική μεσαιωνική μάχη περίπου ισάριθμων αντιπάλων. Κρίθηκε από τη μέτρια απόδοση των επίστρατων Αγγλοσαξόνων και ιδιαίτερα από το θάνατο του Χάρολντ Γκόντουϊν κατά τη διάρκειά της, που τερμάτισε κάθε οργανωμένη αντίσταση.


Bătălia de la Hastings a fost lupta decisivă după care normanzii au finalizat cucerirea normandă a Angliei. Bătălia a avut loc pe un deal la aproximativ 10 km nord de Hastings, unde mai târziu s-a construit o mănăstire (Battle Abbey) și orașul Battle, din comitatul actual East Sussex, Anglia. La 14 octombrie 1066, în această bătălie, regele Harold al II-lea al Angliei (c.1022-66) a fost învins de către forțele normande conduse de William Cuceritorul (c.1028-87). Până la sfârșitul sângeroasei bătălii, care a durat întreaga zi, Harold a fost ucis și forțele sale au fost distruse. El a fost ultimul rege anglo-saxon al Angliei.


Битва при Гастингсе

Битва при Гастингсе (, 14 октября 1066 года) — сражение между англосаксонской армией короля Гарольда Годвинсона и войсками нормандского герцога Вильгельма. Битва длилась более десяти часов, что было достаточно редким явлением для Средневековья. Армия короля Гарольда была полностью разгромлена: на поле боя остались лежать несколько тысяч отборных английских воинов, был убит сам король, а также два его брата.


Hastingsin taistelu käytiin 14. lokakuuta 1066 Englannin kuninkaan Harald Godwininpojan ja normannien herttuan Vilhelm Valloittajan välillä. Normannit voittivat taistelun, joka käytiin lähellä Hastingsin kaupunkia suoalueen reunustamalla mäellä. Sen huipulla kasvoi perimätiedon mukaan omenapuu.


V bitki pri Hastingsu v južni Angliji, danes pri kraju Battle v Vzhodnem Sussexu, sta se spopadli anglosaška vojska pod poveljstvom kralja Harolda II. in vojska normanskih napadalcev pod poveljstvom normanskega vojvode Viljema II. Zmagali so Normani in njihov vodja je postal angleški kralj Viljem I., imenovan Viljem Osvajalec.


Битка при Хейстингс

Битката при Хейстингс се състои на 14 октомври 1066 г. между норманската армия на Уилям Завоевателя и англо-саксонската армия на крал Харолд Годуинсън. Тя завършва с победа на норманите и установяване на техния контрол над Англия.


La battaglia di Hastings (pronuncia ; in anglosassone: "Gefeoht æt Hæstingum" e in normanno: "Batâle dé Hastings)" ebbe luogo il 14 ottobre 1066 a circa 13 km da Hastings, tra le truppe di Aroldo II, re dell’Inghilterra Anglosassone, e Guglielmo (detto poi Il Conquistatore), duca di Normandia come Guglielmo II, per il controllo dell'Inghilterra.


ஹேஸ்டிங்ஸ் சண்டை

ஹேஸ்டிங்ஸ் சண்டை ("The Battle of Hastings") அக்டோபர் 14, 1066 இல் நோர்மானியப் படைகளுக்கும் இங்கிலாந்தின் படைகளுக்கும் இடையே தென் இங்கிலாந்தின் ஹேஸ்டிங்சில் நடந்த சண்டையாகும். இங்கிலாந்துப் படைகள் தோற்கடிக்கப்பட்டு நோர்மானியப் பிரபு வில்லியம் இங்கிலாந்தின் அரசராக முடிசூட்டிக்கொள்ள இந்தச் சண்டை வழிவகுத்தது. இது நோர்மானியர்கள் இங்கிலாந்தைக் கைப்பற்றுதலின் முக்கிய நிகழ்வாக இருந்தது.


헤이스팅스 전투는 1066년 10월 14일 영국 남동부 헤이스팅스에서 노르망디 공국의 정복왕 윌리엄과 잉글랜드 국왕 해럴드의 군대가 맞붙은 전투로, 이 전투에서 노르망디군이 승리하였다.


Битва при Гастінгсі

Битва при Гастінгсі (14 жовтня 1066) — вирішальна битва часів норманського завоювання Англії. У битві нормандське військо під керівництвом герцога Нормандського Вільгельма здобуло перемогу над англійськими військами Гарольда II. Битва відбулася поблизу теперішнього містечка Беттл у Східному Суссексі.


نبرد هیستینگز

نبرد هیستینگز (تلفظ بریتانیایی و آمریکایی هیستینگز: /ˈheɪstɪŋz/)، نبردی در ۱۴ اکتبر سال ۱۰۶۶ میان ارتش نورمنی-فرانسوی ویلیام، دوک نورماندی، و ارتش آنگلوساکسون‌های انگلیسی به رهبری هارولد گادوینسن بود. این نبرد آغازی برای فتح انگلستان توسط نورمن‌ها بود و در ۷ مایلی (۱۱ کیلومتری) شمال‌غربی هیستینگز، در نزدیکی شهر امروزی باتل، ساسکس شرقی، رخ داد و با پیروزی قاطع نورمن‌ها و شکست و مرگ هارولد همراه بود.


黑斯廷斯之战（）是英国历史上的重要事件諾曼征服中最具決定性的一战，诺曼军队于1066年10月14日在东萨塞克斯黑斯廷斯附近击败英格兰国王哈罗德二世统帅的守军，哈罗德二世阵亡。


A batalha de Hastings foi travada em 14 de outubro de 1066 entre o exército franco-normando do duque Guilherme II da Normandia e um exército inglês sob o rei anglo-saxão Haroldo II , durante a conquista normanda da Inglaterra. Ocorreu cerca de 11 quilômetros a noroeste de Hastings, perto da atual cidade de Battle, em East Sussex, e teve como resultado uma decisiva vitória normanda.


La Batalla de Hastings fou un enfrontament decisiu entre les tropes de Harold II d'Anglaterra, últim rei saxó del Regne d'Anglaterra, i els invasors normands del futur Guillem I d'Anglaterra.


Slaget ved Hastings fant sted 14. oktober 1066, og var det avgjørende slaget som førte til at normannerne klarte å invadere England. Seierherren og den nye kongen av England, var hertugen av Normandie, Vilhelm Erobreren.


Hastings Muharebesi, 14 Ekim 1066'da İngiltere'nin Hastings kasabası yakınlarında Senlac Tepesinde Fransız Normanlar ve Anglo-Sakson İngilizler arasında yapılmış bir savaştır. Normanların zaferi ve İngiltere'yi fethetmesiyle sonuçlanmıştır.


Trận Hastings là một trận đánh diễn ra vào ngày 14 tháng 10 năm 1066 giữa lực lượng Norman /nɔːmən/ dưới sự lãnh đạo của Công tước William II xứ Normandy và quân đội Anglo-Saxon do vua Harold II chỉ huy. Đây là thắng lợi quyết định trong cuộc chinh phục nước Anh của người Norman. Sau trận chiến này, một hệ thống quyền lực Anh-Norman mới tại Anh đã được thiết lập. Trận chiến đã nổ ra tại đồi Senlac, một địa điểm cách thị trấn Hastings khoảng 6 dặm về phía tây bắc, gần Đông Sussex ngày nay.


Die Slag van Hastings het op 14 Oktober 1066 plaasgevind tussen die Normandies-Franse leër van Willem, die Hertog van Normandië en die Engelse leër onder leiding van die Angel-Saksiese koning, Harold Godwinson. Daarmee het die Normandiese oorname van Engeland begin. Die slag het sowat 11 km noordwes van die dorp Hastings plaasgevind. Dit is naby die huidige dorp Battle in Oos-Sussex. Die geveg het met ’n oortuigende oorwinning vir die Normandiërs geëindig.


Pertempuran Hastings telah terjadi pada 14 Oktober 1066 antara pasukan tentera Norman-Perancis di bawah pimpinan William, Duke Normandy, dengan tentera England di bawah pimpinan Raja Harold Godwinson dari Anglo-Saxon, menandakan permulaan akan penaklukan Norman ke atas England. Ia berlaku sekitar barat laut Hastings, kini berdekatan dengan bandar Battle, East Sussex, dan membawa kemenangan muktamad bagi Norman.


La bataille d'Hastings s'est déroulée le à une dizaine de kilomètres au nord de la ville d'Hastings, dans le Sussex de l'Est. Elle oppose le dernier roi anglo-saxon d'Angleterre, Harold Godwinson, au duc de Normandie Guillaume le Conquérant, qui remporte une victoire décisive.


Bitka pri Hastingse bola významná bitka anglických dejín, ktorá sa odohrala 14. októbra roku 1066. Vojskám normanského veľmoža Viliama I. sa v nej podarilo poraziť anglosaského kráľa Harolda II. V dôsledku smrti Harolda II. v boji sa skončilo panovanie rodu Godwinsonovcov na anglickom kráľovskom tróne a začala sa 88 rokov trvajúca vláda normanskej dynastie. Bitka sa neodohrala priamo v mestečku Hastings, ale na mieste, kde stojí v súčasnosti mestečko nesúce výstižný a pripomienkový názov Battle.


Bitwa pod Hastings – decydujące starcie stoczone 14 października 1066 podczas inwazji Normanów na Anglię pomiędzy wojskami Normanów pod dowództwem Wilhelma Zdobywcy a pospolitym ruszeniem anglosaskim i gwardii dowodzonymi przez króla Harolda II. Ponieważ w jej wyniku najeźdźcy z kontynentu europejskiego opanowali cały kraj, "bitwa pod Hastings" uważana jest za jedną z decydujących bitew w dziejach świata.


The Battle of Hastings was fought on 14 October 1066 between the Norman-French army of William, the Duke of Normandy, and an English army under the Anglo-Saxon King Harold Godwinson, beginning the Norman conquest of England. It took place approximately northwest of Hastings, close to the present-day town of Battle, East Sussex, and was a decisive Norman victory.


La batalla de Hastings se libró el 14 de octubre de 1066. El ejército franco-normando del duque Guillermo II de Normandía se enfrentó con el ejército anglosajón del rey Haroldo II. Fue el comienzo de la conquista normanda de Inglaterra. Tuvo lugar a unos once kilómetros al noroeste de Hastings, cerca de la actual localidad de Battle en el condado de Sussex Oriental, y su resultado fue una victoria decisiva de los normandos.


Bitva u Hastingsu se odehrála 14. října 1066 a skončila rozhodným vítězstvím normanského vojska a byla základem ovládnutí Anglie Normany. Jednalo se o střetnutí armády vedené Vilémem, vévodou z Normandie a anglosaského vojska vedeného anglickým králem Haroldem Godwinsonem. Bitva se odehrála na Senlackém vrchu, přibližně 10 km na severozápad od Hastingsu (dnes se zde nachází obec Battle).


Slaget ved Hastings fandt sted 14. oktober 1066 ved byen Hastings i Sussex i det sydøstlige England og var det afgørende slag i den normanniske erobring af England. Modstanderne i denne konflikt var den angelsaksiske konge Harold Godwinson og hertug Vilhelm af Normandiet. Baggrunden for konflikten skal søges i tronstridighederne efter den engelske konge Edward Bekenderens død (1042 – 1066). Den barnløse Edward var i 1050'erne muligvis kommet for skade at love hertug Vilhelm kronen efter sin død, og det skulle være bekræftet af kongens jarl Harold Godwinson på kongens vegne på en diplomatisk mission i 1064. På sit dødsleje bød kong Edward imidlertid Harold Godwinson kronen, og støttet af flere angelsaksiske stormænd lod denne sig krone i 1066. Imidlertid sad han ikke sikkert på tronen, og allerede i september 1066 angreb den norske kong Harald Hårderåde ham. Harold slog ham tilbage i slaget ved Stamford Bridge ikke langt fra York. Harald Hårderåde faldt, og dermed faldt vikingernes kamp til jorden. Vikingerne tabte kampen stort. 23 vikingeskibe var nok til at få vikingerne til Norge. Samtidig kom forlydender til Harold om, at Vilhelms normanner var gået i land i Sydengland, for at Vilhelm kunne erobre sit legitime arvegods. Harold ilede da på kort tid tværs gennem England: 400 km på kun 13 dage og mødte den normanniske hær ved Hastings.


موقعة هاستنجز

موقعة هستينكش (14 أكتوبر 1066) تعد هذه المعركة نصرًا حاسمًا للنورمان في حملتهم لغزو إنجلترا، دارت المعركة بين الجيش النورماني بقيادة وليام الفاتح والجيش الإنجليزي بقيادة هارولد جادوينسون عند تل سينلاك على بعد ما يقرب من 10 كم شمال غرب هستينكش.


ยุทธการที่เฮสติงส์

ยุทธการที่เฮสติงส์ () เกิดขึ้นระหว่าง 14 ตุลาคม 1066 ระหว่างกองทัพนอร์มัน-ฝรั่งเศสนำโดยเจ้าชายวิลเลี่ยมดยุคแห่งนอร์มังดี และกองทัพอังกฤษภายใต้ราชาแองโกล-แซ็กซอน ฮาโรลด์ กอดวินสัน โดยเป็นจุดเริ่มต้นของการพิชิตอังกฤษของชาวนอร์มัน เกิดขึ้นประมาณ ทางตะวันตกเฉียงเหนือของเฮสติงส์ ใกล้กับเมืองแบทเทิลในอีสต์ซัสเซกซ์ในปัจจุบัน และเป็นชัยชนะอย่างเด็ดขาดของนอร์แมน


Pertempuran Hastings adalah kemenangan Normandia yang menentukan, tetapi mahal dalam Penaklukan Inggris oleh Normandia. Pertempuran terjadi di Bukit Senlac, kira-kira di sebelah utara Hastings. Pertempuran ini terjadi pada tanggal 14 Oktober 1066, antara tentara Normandia yang dipimpin William sang Penakluk dari Prancis melawan pasukan Inggris yang dipimpin oleh Raja Harold II. Harold tewas dalam pertempuran ini. Dipercaya bahwa matanya tertusuk oleh panah.


Az 1901-es FA-kupa döntőt a Tottenham Hotspur és a Sheffield United játszotta. A kupát – története során először – a Tottenham nyerte, miután egy 2–2-es döntetlen után a visszavágón 3–1-re győzött. Így a Spurs lett az első csapat, akik ligán kívüliként tudták megszerezni ezt a trófeát.


Финал Кубка Англии по футболу 1901

Финал Кубка Англии 1901 года () — футбольный матч, завершавший розыгрыш Кубка Англии сезона 1900/1901. Он стал 30-м финалом Кубка Футбольной ассоциации, также известного как Кубок Англии, старейшего футбольного турнира в мире. Матч прошёл 20 апреля 1901 года на стадионе «Кристал Пэлас» в Лондоне. В нём встретились английские клубы «Тоттенхэм Хотспур» и «Шеффилд Юнайтед». Матч завершился вничью со счётом 2:2. Это был первый финал Кубка Англии, который сняла на киноплёнку компания Pathé. Была назначена переигровка, которая прошла через неделю на стадионе «Бернден Парк» в Болтоне, в которой победу одержали «шпоры» со счётом 3:1.


فینال جام حذفی فوتبال انگلستان ۱۹۰۱

فینال جام حذفی فوتبال انگلستان ۱۹۰۱، رقابت پایانی جام حذفی فوتبال انگلستان در سال ۱۹۰۱ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال تاتنهام و باشگاه فوتبال شفیلد یونایتد در کریستال پالاس لندن برگزار شده‌است.


The 1901 FA Cup Final was an association football match between Sheffield United and Tottenham Hotspur on Saturday, 20 April 1901 at the Crystal Palace stadium in south London. It was the final match of the 1900–01 FA Cup, the 30th edition of the world's oldest football knockout competition, and England's primary cup competition, the Football Association Challenge Cup, better known as the FA Cup.


A Nedao folyó vagy patak melletti csatában az Ardarik vezette gepidák és egyéb felkelt népek győzelmet arattak Attila fiai által vezette hunok maradékain. Ezen csatára Jordanes szolgáltat adatokat, aki szerint 30 ezer hun és szövetséges csapat esett el, Attila legöregebb fiával Ellákkal együtt. A középkori becsléseknek azonban nehezen adhatunk hitelt. Ezek után a hunok elhagyták a Kárpát-medencét és visszatértek a keleti sztyeppékre. A csata pontos időpontja (Attila halála után 453, 454 vagy 455-ben) és helye (egyesek szerint a Hernád folyónál, vagy a Száva egyik mellékágánál, esetleg a germán Donau elferdített alakja alapján a Duna mellett lett volna) azonban máig vitatott.


De Slag aan de Nadao vond plaats in 454. In deze veldslag vochten de Ostrogoten en Gepiden samen tegen de Hunnen. De Hunnenkoning Ellac sneuvelde tijdens deze slag.


Битка на реци Недао

Битка на реци Недао се одиграла године 454. у Панонији између хунских снага под краљем Елаком на једној, и побуњених Гепида и Острогота под краљевима Ардариком и Теодомиром на другој страни. До побуне Гепида и Острогота је дошло годину дана након смрти хунског краља Атиле, чији су се синови сместа почели борити за престо, давши тако прилику многим подређеним народима да се ослободе хунске власти. Прецизна локација реке Недао није позната; део савремених историчара верује да је представљала једну од притока Саве, док је други смештају између Тисе и Карпата. У сваком случају, представљала је спектакуларан окршај који је дубоко импресионирао савременике, односно историчара Јорданеса који није крио одушевљен међусобним крвопролићем варвара који су само неколико година раније уједињени под Атилиним вођством сејали ужас по Римском царству. Хуни су у тој бици поражени, а краљ Елак погинуо. Остаци хунских снага су се повукли преко Карпата где су нешто касније без успеха под Денгизићем покушали обновити Атилино царство, док је део пребегао на римске територије и ушао у тамошњу војну службу. Након битке Панонијом су завладали Гепиди и Остроготи.


Slaget vid Nedao var ett slag som utkämpades år 454 mellan hunner och ostrogoter under hunnerkungen Ellak mot en germanallians ledda under gepidernas ledare Ardarik, som vann slaget. Detta resulterade i att hunnernas rike föll ihop som ett korthus. Efter detta tog hunnernas välde slut. Vissa hövdingar lyckades behålla makten ytterligare ett tag, men under 500-talet invaderade avarerna Ungern, och tog då makten i området. Därmed försvann hunnerna slutligen som ett eget folk.


In der Schlacht am Nedao, einem Fluss in Pannonien, besiegten im Jahre 454 (bisweilen wird auch für das Jahr 455 plädiert) die Gepiden und ihre Verbündeten die Hunnen entscheidend. Die Niederlage bedeutete das Ende des Hunnenreichs.


Bătălia de la Nedao s-a dat între forțele hunilor conduse de regele Ellac, fiul lui Attila, și cele ale unei uniuni de triburi germanice în anul 454 în Panonia. Însuși conducătorul hunilor moare în timpul luptei, ce se soldează cu victoria uniunii.


Битва при Недао

Битва при Недао — битва, датируемая историками 453, 454 или 455 годом, в которой германское войско, возглавляемое королём гепидов Ардарихом, разгромило войско гуннов, предводимое сыном Аттилы Эллаком. Произошла на реке Недао ("Nedao") или Недава ("Nedava"), притоке Савы. В настоящее время не известно, какой именно из притоков называли этим именем.


Bitka pri reki Nedavi (Nedao) v Panoniji je bila bitka med Huni pod poveljstvom Atilovega sina Elaka ter Gepidi in Ostrogoti pod poveljstvom kraljev Ardarika in Teodemirja leta 454, v kateri so Hudi doživeli težak poraz. Natančen položaj reke Nedave ni znan. Del sodobnih zgodovinarjev domneva, da je bila eden od pritokov Save, drugi pa jo umeščajo med Tiso in Karpati.


Битка при Недао

Битката при Недао е битка през 454 г. (или 455) при река Недао в Панония, в която гепидите в коалиция с други племена побеждават хуните.


La battaglia del fiume Nedao (o Nedavo), che prende il nome dalla Nedava, un affluente del Sava, fu una battaglia combattuta in Pannonia nel 454 dall'esercito degli Unni, appoggiati dagli Ostrogoti, rimasti fedeli agli Unni, contro una coalizione di insorti barbari di stirpe germanica, aiutati da barbari di stirpe iranica fino ad allora sottomessi agli Unni medesimi. Nonostante gli Unni disponessero di una cavalleria eccezionale e di arcieri superiori a quelli nemici, la tattica di combattimento di costoro era nota (ed anche i punti deboli di essa) agli insorti, che finirono per sterminare gran parte dei loro antichi padroni, facendo crollare per sempre il cosiddetto Impero delle Steppe.


Битва при Недао

Битва при Недао — битва, що датується істориками 454 або 455 роком, в ході якої військо германців, очолюване королем гепідів Ардаріком, розгромило військо гунів, під проводом Елака, старшого сина Аттіли. Сам Елак у цій битві загинув. Поразка означала кінець імперії гунів. Сталася на річці Недао (Nedao) або Недава (Nedava), притоці Сави. Нині невідомо, яку саме з приток називали цим ім'ям. За словами історика 6-го століття Йордана:


A Batalha de Nedao ou do Nedao ocorreu às margens do rio Nedao, um afluente do Sava, na Panônia em 455. Depois da morte de Átila, e em meio aos conflitos de sucessão entre o filho mais velho Elaco e seus irmãos, alguns dos povos vassalos germânicos que formavam parte do exército huno se rebelaram.


La Batalla de Nedao va tenir lloc a Panònia el 454.


Nedao Muharebesi, Pannonia'da 454 yılında gerçekleşmiştir. Attila'nın ölümünden sonra, Gepidlerin Kralı Ardaric'in liderliğinde birleşen müttefik güçler, Attila'nın oğlu ve üvey kardeşleri Dengizek ve İrnek ile taht kavgasına giren İlek'in komutasındaki Hun güçlerini yenmişlerdir. 6 yüzyılda yaşamış olan tarihçi Jordanes bu savaş hakkında şu bilgileri sunmaktadır:


Trận Nedao, dựa theo tên của Nevada, một chi lưu của Sông Sava, là một trận chiến diễn ra ở Pannonia vào năm 454. Sau cái chết của Attila người Hung, lực lượng quân đội liên minh của các bộ tộc người Đức dưới sự lãnh đạo của Ardaric, Vua của người Gepid, đã đánh bại quân Hung của Ellac, con trai Attila, người đã chiến đấu để tranh giành ngôi vị và quyền lực với hai người anh cùng cha khác mẹ là Irnik và Dengizich sau khi Attila mất. Trận chiến kết thúc với sự thất bại của người Hung và cái chết của Ellac, khiến cho đế quốc Hung mau chóng sụp đổ và biến mất chỉ sau một thời gian ngắn. Theo sử gia Jordanes sống vào thế kỷ thứ 6 cho biết thì:


La bataille de la Nedao (la Nedava, affluent de la Save), qui a lieu en Pannonie en 454, oppose des Gépides, dirigés par Ardaric, et des Ostrogoths d'une part, aux Huns dirigés par les fils d'Attila d'autre part.


Bitwa nad rzeką Nedao w Panonii – starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 454 w trakcie walk Hunów z Gepidami.


The Battle of Nedao was a battle fought in Pannonia in 454 CE between the Huns and their former Germanic vassals. Nedao is believed to be a tributary of the Sava River.


La batalla de Nedao fue un enfrentamiento militar que tuvo lugar en Panonia el 454. Después de la muerte de Atila, y en medio de los conflictos sucesorios entre el primogénito Elak y sus hermanos, se rebelaron algunos de los pueblos vasallos germánicos que formaban parte del ejército de los hunos.


Bitva u Nedao se odehrála v Panonii u řeky Nedao na dnes neznámém místě v roce 454 mezi Huny a koalicí germánských kmenů Gepidů, Ostrogótů, Rugiů, Herulů, a snad i Skirů a Svébů. Hunové v této bitvě byli poraženi. Tato porážka pravděpodobně znamenala následný definitivní zánik hunské říše.


معركة نيداو هي معركة جرت بعد وفاة أتيلا الهوني، بين الإمبراطورية الهونيّة والجرمانيون في محافظة بانونيا الرومانية (والتي تقع شمال شرق الدانوب) في عام 454 م، هزمت الإمبراطورية الهونيّة في هذه المعركة وانهارت بعدها بشكل كامل، ونيداو يُعتقد أنها أحد روافد نهر سافا.


Pertempuran Nedao ialah pertempuran yang terjadi di Pannonia pada tahun 454. Setelah kematian Attila dari Hun, pasukan persekutuan dari para bawahan Hun di bawah pimpinan Ardarik, raja dari Gepids, mengalahkan pasukan bangsa Hun pimpinan Ellac, anak dari Attila, yang bertarung memperebutkan kekuasaan dengan saudara tirinya Irnik dan Dengizich setelah kematian Attila. Menurut sejarawan abad ke-6 Jordanes:


A monacói nagydíj a 2008-as Formula–1 világbajnokság hatodik versenye volt, amelyet 2008. május 22. és május 25. között rendeztek meg a monte-carlói utcai pályán. Jubileumot ünnepelt a nagydíjon Giancarlo Fisichella, akinek ez volt a 200. Formula–1-es rajtja. A Ferrari ismét alkalmazta autóin a 2008-as Formula–1 spanyol nagydíjon sikerrel kipróbált lyukas orrkúpot, amelytől főleg a lassú, nagy leszorító erőt igénylő pályákon származik előny.


De Grand Prix Formule 1 van Monaco 2008 werd gehouden op 25 mei 2008 op het Monegaskische stratencircuit. Het was de zesde race van het seizoen. Bij de start van de race lag het circuit er nat bij na regenweer, waarna de baan geleidelijk opdroogde. McLaren coureur Lewis Hamilton won de race, nadat hij in de 6e ronde een niet geplande pitstop had gemaakt door een lekke band. Robert Kubica finishte op de tweede plaats en Felipe Massa, die vanaf de poleposition was vertrokken werd derde.


2008年モナコグランプリ

2008年モナコグランプリは、2008年F1世界選手権第6戦として、2008年5月22日から5月25日にモンテカルロ市街地コースで開催された。


Der Große Preis von Monaco 2008 fand am 25. Mai auf dem Circuit de Monaco in Monaco statt und war das sechste Rennen der Formel-1-Weltmeisterschaft 2008. Sieger wurde Lewis Hamilton (McLaren-Mercedes) vor Robert Kubica (BMW Sauber) und Felipe Massa (Ferrari).


Гран-при Монако 2008 года

Гран-при Монако — Гран-при Формулы-1, шестой этап в сезоне года, прошёл с 22 по 25 мая.


Monacon Grand Prix 2008 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2008) oli Formula 1 -kauden kuudes osakilpailu, joka ajettiin 25. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa.


2008 Голяма награда на Монако

2008 Голяма награда на Монако е 55-о за Голямата награда на Монако и шести кръг от сезон 2008 във Формула 1, провежда се на 25 май 2008 година по улиците на Монте Карло, Монако.


Il Gran Premio di Montecarlo 2008 si è svolto il 25 maggio sul Circuito di Monte Carlo a Monte Carlo.


2008년 모나코 그랑프리

2008년 포뮬러 원 모나코 그랑프리는 2008년 5월 25일에 모나코의 모나코 서킷에서 열린 포뮬러 원 2008 시즌 여섯번째 대회이다.


Формула-1 — Гран-прі Монако 2008

Гран-прі Монако 2008 року — шостий етап чемпіонату світу 2008 року з автоперегонів у класі Формула-1, відбувся з 22 по 25 травня на вуличній трасі в Монте-Карло (Монако). Перемогу на цих перегонах святкував британський гонщик Льюїс Хемілтон з команди «Макларен-Мерседес». Ця перемога стала другою у сезоні як для Хемілтона, так і для «Макларен».


Resultados do Grande Prêmio de Mônaco de Fórmula 1 realizado em Montecarlo em 25 de maio de 2008. Sexta etapa do campeonato, foi vencido pelo britânico Lewis Hamilton, da McLaren-Mercedes, com Robert Kubica em segundo pela BMW Sauber e Felipe Massa em terceiro pela Ferrari.


Monacos Grand Prix 2008 var det sjette løpet i Formel 1-sesongen 2008. Det ble arrangert 22. – 25. mai på Circuit de Monaco i Monte Carlo.


Die 2008 Monaco Grand Prix is op 25 Mei 2008 op die Circuit de Monaco in Monte Carlo gehou. Dit was die sesde wedren van die kampioenskapseisoen en is deur Lewis Hamilton in sy McLaren-Mercedes gewen.


Grand Prix Monaco 2008 adalah perlumbaan ke-6 Formula Satu musim 2008 yang diadakan dari Mei 23 hingga Mei 25 di Litar Monaco, Monte Carlo. Perlumbaan ini dimenangi oleh Lewis Hamilton.


Le <dfn>Grand Prix automobile de Monaco 2008</dfn>, disputé sur le circuit de Monaco le , est la du championnat du monde de Formule 1 courue depuis 1950 et la sixième manche du championnat 2008. Disputée sur une distance de soixante-seize tours au lieu des soixante-dix-huit initialement prévus, l'épreuve est remportée par le pilote McLaren, Lewis Hamilton. Robert Kubica, pilote de l'équipe BMW Sauber, termine deuxième tandis que Felipe Massa, parti en pole position, s'empare de la troisième place au volant de la Ferrari F2008.


Grand Prix Monako 2008 – szósty wyścig Formuły 1 rozegrany w sezonie 2008. Miał on miejsce na ulicznym torze Circuit de Monaco w Monte Carlo. Wyścig wygrał Brytyjczyk Lewis Hamilton (McLaren), przed Polakiem Robertem Kubicą (BMW Sauber) i Felipe Massą (Ferrari). Wyścig zaplanowany oryginalnie na 78 okrążeń z powodów obfitych opadów deszczu i związanych z tym wielu niespodziewanych wydarzeń zakończony został po regulaminowych dwóch godzinach i przejechaniu 76 okrążeń.


The 2008 Monaco Grand Prix (formally the Formula 1 Grand Prix de Monaco 2008) was a Formula One motor race held on 25 May 2008 at the Circuit de Monaco; contested over 76 laps, it was the sixth race of the 2008 Formula One World Championship. The race was won by the season's eventual Drivers' Champion, Lewis Hamilton, for the McLaren team. BMW Sauber driver Robert Kubica finished second, and Felipe Massa, who started from pole position, was third in a Ferrari.


El Gran Premio de Mónaco de 2008 (oficialmente LXVI Grand Prix de Mónaco) fue una carrera de Fórmula 1 que se disputó el 25 de mayo, en el Circuito de Mónaco. Fue la sexta prueba puntuable de la temporada 2008 de Fórmula 1 y tuvo una duración de setenta y seis vueltas.


Grand Prix Monaka 2008 ( LXVI Grand Prix Automobile de Monaco ) šestý závod 59. ročníku mistrovství světa vozů Formule 1, historicky již 791. grand prix, se uskutečnila na trati v ulicích Monte Carla.


Grand Prix F1 Monako 2008 merupakan balapan Formula Satu yang berlangsung pada 25 Mei 2008 di Circuit de Monaco, Monte Carlo dan La Condamine, Monako. Balapan ini merupakan balapan ke 200 untuk Giancarlo Fisichella dan ke 600 buat tim WilliamsF1.


A Ten-gó hadművelet (japánul: ; てんごうさくせん, kiejtve "tengó szakuszen", magyarul "„Mennyország” hadművelet"), más néven "Ten-icsi-gó" volt a második világháború a csendes-óceáni hadszínterén a Japán Császári Haditengerészet utolsó nagyszabású hadművelete.


天号作戦（てんごうさくせん）は、太平洋戦争末期における日本軍の作戦計画。


Operation Ten-Go (天號作戰 (kyūjitai) eller 天号作戦 (shinjitai) "Ten-gō sakusen") var den sista stora japanska marina operationen i Stillahavskriget under andra världskriget.


Operation Ten-gō (jap. "Ten-gō sakusen", eigentlich "Ten-ichi-gō sakusen") war die letzte größere Offensivaktion der Kaiserlich Japanischen Marine im Pazifikkrieg und im Zweiten Weltkrieg.


מבצע טן-גו (ביפנית:天号作戦 "Ten-gō Sakusen") היה המבצע הימי האחרון של הצי הקיסרי היפני במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה.


Επιχείρηση Τεν Γκο

Η Επιχείρηση Τεν-Γκο (天號作戰 (Κιουτζιτάι) 天号作戦 (Σιντζιτάι) Ten-gō Sakusen) ήταν η τελευταία μείζων Ιαπωνική ναυτική επιχείρηση στο θέατρο του Ειρηνικού στον Β' Παγκόσμιο Πόλεμο.


Последний поход «Ямато»

Операция Тэн-Го (яп. кюдзитай , синдзитай "Тэн-го: сакусэн"), более известная в русскоязычной литературе как Последний поход «Ямато», — японская морская операция во время Второй мировой войны, часть войны на Тихом океане, состоялась 6-7 апреля 1945 года. Представляла собой самоубийственный выход небольшой эскадры во главе с самым большим линкором в мире — «Ямато». Цель операции — уничтожение совместно с боевыми вылетами камикадзе американских сил, производящих высадку на Окинаве. Предполагалось отвлечение палубной авиации американцев на соединение «Ямато», в то время как камикадзе беспрепятственно проводили бы атаки. В случае успешного прорыва эскадры к плацдарму предполагалось затопить «Ямато» на отмели и использовать в дальнейшем как плавучую батарею, поскольку топлива, выделенного на проведение операции, хватало только на путь в один конец.


Operaatio Ten-Gō () oli Japanin laivaston viimeinen merkittävä operaatio toisen maailmansodan Tyynenmeren sodassa. Taistelu käytiin Yhdysvaltoja vastaan Tyynellämerellä Kyūshūn ja Ryūkyū-saarten välisellä merialueella 7. huhtikuuta 1945. Taistelu päättyi Yhdysvaltain voittoon. Yhdysvallat menetti taistelussa 10 lentokonetta ja 77 sotilasta. Japani menetti valtaosan kalustostaan ja yli 3 800 japanilaista sotilasta kuoli taistelussa.


Последният поход на „Ямато“

Операция Тен-Го (), по-известна в рускоезичната литература като Последният поход на „Ямато“, е японска морска операция по време на Втората световна война, част от войната в Тихия океан, продължила от 6 до 7 април 1945 година. Представлява самоубийствен поход на неголяма ескадра начело с най-големият линеен кораб в света – „Ямато“. Целта на операцията е унищожаването, съвместно с бойни полети на камикадзе, на американските сили, провеждащи десант на Окинава. Предполага се отвличането на палубната авиация на американците от съединението на „Ямато“, като в същото време камикадзе безпрепятствено да провеждат своите атаки. В случай на успешното преминаване на ескадрата към плацдарма се предполага потопяването на „Ямато“ на плитчина и използването му, впоследствие, като плаваща батарея, тъй като горивото, отделено на провеждането на операцията е достатъчно само за пътя в едната посока.


L'operazione Ten-Go, (in Giapponese Kyūjitai 天號作戰, in Shinjitai 天号作戦), fu l'ultima operazione militare di una certa rilevanza compiuta dalla Marina imperiale giapponese durante la guerra del Pacifico nella seconda guerra mondiale.


தென்கோ நடவடிக்கை

தென்கோ நடவடிக்கை (Kyūjitai: , Shinjitai: "தென்கோ சகுசென்") என்றழைக்கப்பட்ட "தென் இச்சி கோ" (கருத்து:விண்ணகம் நடவடிக்கை ஒன்று) இரண்டாம் உலகப் போரின் போது யப்பானியப் பேரரசால் முன்னெடுக்கப்பட்ட இறுதியான பெரும் கடல் நடவடிக்கையாகும்.


천호 작전(, Operation Ten-Go)은 제2차 세계 대전 당시 태평양 전역에서 이루어진 일본 제국 해군에 의한 마지막 대규모 작전이었다. 영문으로 Operation Heaven One라고도 한다.


Операція Тен-Го

Операція Тен-Го (яп. Кюдзітай , сіндзітай "Тен-го: сакусен"), більш відома як Останній похід «Ямато», — японська морська операція під час Другої світової війни, частина війни на Тихому океані, відбулася 6 — 7 квітня 1945 року. Являла собою самогубний вихід невеликої ескадри на чолі з найбільшим лінкором у світі — «Ямато». Мета операції — знищення спільно з бойовими вильотами камікадзе американських сил, що роблять висадку на Окінаві. Передбачалося відволікання палубної авіації американців на з'єднання «Ямато», в той час як камікадзе безперешкодно проводили б атаки. У разі успішного прориву ескадри до плацдарму передбачалося затопити «Ямато» на мілині і використовувати надалі як плавучу батарею, оскільки палива, виділеного на проведення операції, вистачало тільки на шлях в один кінець.


天號作戰是太平洋戰爭末期，日本的大本營為了抵禦節節進逼的盟軍攻勢所制定的一項作戰計畫。


Operação Ten-Go (天号作戦 "ten - gō sakusen") foi uma operação naval Japonesa na Campanha do Pacífico na Segunda Guerra Mundial.


LOperació Ten-Gō (Kyūjitai: 天號作戰 o Shinjitai: 天号作戦 "Ten-gō Sakusen" - "Operació Cel Un") va ser la darrera operació naval japonesa durant la guerra del Pacífic de la Segona Guerra Mundial.


Operasjon Tengō (japansk: 天號作戰 (kyūjitai) eller 天号作戦 (shinjitai); "Tengō Sakusen – Operasjon Himmel") eller Operasjon Ten-ichi-gō (天號一作戰; "Himmel-1") var den siste store japanske marineoperasjonen under Stillehavskrigen under andre verdenskrig og fant sted 7. april 1945, nær krigens slutt, mellom Ryūkyū og de japanske hovedøyene.


Cuộc hành quân Ten-Go () là cuộc tổng phản công của Hải quân Đế quốc Nhật Bản nhằm vào lực lượng Đồng Minh tại Okinawa. Đây cũng là trận đụng độ không quân - hải quân cuối cùng giữa hải quân Nhật và Mỹ tại mặt trận Thái Bình Dương trong Chiến tranh thế giới thứ hai. Một số tên gọi khác được sử dụng cho chiến dịch này là "Chiến dịch Thiên Hiệu", "Operation Heaven One" (tiếng Anh) hay "Ten-ichi-gō" (tiếng Nhật), "Hải chiến Bonomisakioki".


– ogólna nazwa planowanych, czterech operacji morskich floty japońskiej w końcowej fazie II wojny światowej. Do skutku doszła tylko pierwsza z nich o nazwie „Ten–ichi–gō Sakusen” („Operacja Niebiosa Nr 1") skierowana przeciwko flocie amerykańskiej wspierającej działania desantowe podczas bitwy o Okinawę w kwietniu 1945 roku.


, also known as Operation Heaven One (or Ten-ichi-gō 天一号), was the last major Japanese naval operation in the Pacific Theater of World War II. The resulting engagement is also known as the Battle of the East China Sea.


Operace Ten-gó ( (kjúdžitai) nebo (šindžitai), "Ten-gó sakusen" ~ Operace Nebesa), nebo též operace Ten-iči-gó ( "Ten-iči-gó sakusen" ~ Operace Nebesa 1), byla poslední velká námořní operace japonského císařského námořnictva během druhé světové války v Pacifiku. Jejím cílem bylo odrazit spojeneckou invazi na Okinawu vysláním největší bitevní lodě na světě do sebevražedné mise. Následující střetnutí je též někdy uváděno jako bitva ve Východočínském moři.


var den sidste store japanske flådeoperation under Stillehavskrigen i 2. verdenskrig. Operationen er også kendt som Operation "Heaven One" () på engelsk og Ten-ichi-gou () på japansk.


عملية تن-غو ، وتُقرأ تن-غو ساكسن ، أي عملية الجنة، هي خطة لعملية بحرية يابانية جرت عام 1945 وتألفت من أربعة سيناريوهات مُحتملة. اعتبر أول سيناريو لها، المعروف باسم عملية الجنة-1 أو ، وتُقرأ تن-إيتشي-غو، آخر عملية بحرية يابانية كُبرى تقع في مسرح عمليات المحيط الهادئ خلال الحرب العالمية الثانية. تُعرف المعركة الناتجة عن العملية أيضاً باسم .


ปฏิบัติการเท็งโง

ปฏิบัติการเท็งโง () เป็นปฏิบัติการทางทะเลหลักครั้งสุดท้ายของกองทัพเรือจักรวรรดิญี่ปุ่นในสงครามแปซิฟิกของสงครามโลกครั้งที่สอง ปฏิบัติการเท็งโงยังมีชื่อเรียกอื่นอีกว่า Operation Heaven One (ปฏิบัติการสรวงสวรรค์) และ Ten-ichi-gō (เท็งอิชิโง)


adalah operasi militer besar yang terakhir dilakukan angkatan laut Jepang dalam Perang Pasifik, Perang Dunia II.


Az UNCAF-nemzetek kupája, avagy a közép-amerikai nemzetek kupája 1993-ban második alkalommal került kiírásra és az 1993-as CONCACAF-aranykupa selejtezőjeként szolgált. Az UNCAF hét tagállama közül Belize és Guatemala nem indult.


Der UNCAF Nations Cup 1993 fand vom 5. bis zum 9. März 1993 in Honduras statt. Die Partien wurden alle in der Hauptstadt Tegucigalpa ausgetragen. Sieger wurde die Mannschaft aus Honduras.


Кубок наций Центральной Америки 1993

С 5 по 9 марта 1993 года в Гондурасе состоялся 2-й розыгрыш Кубка наций Центральной Америки, регионального турнира Центральной Америки. В финальной части турнира участвовали 4 сборные, которые в однокруговом турнире определили победителя и призёров. Турнир также выполнял роль отборочного турнира Золотого кубка КОНКАКАФ 1993.


La Coppa delle nazioni UNCAF 1993 "(UNCAF Nations Cup 1993)" fu la seconda edizione della Coppa delle nazioni UNCAF, la competizione calcistica per nazione organizzata dall'UNCAF. La competizione si svolse in Honduras dal 5 marzo al 9 marzo 1993 e vide la partecipazione di quattro squadre: , , e . Il torneo, che si tiene ogni due anni a partire dal 1991, vale anche come qualificazione per la CONCACAF Gold Cup.


1993년 UNCAF 네이션스컵(1993 UNCAF Nations Cup)은 중앙아메리카 축구 연맹에서 주최한 2번째 UNCAF 네이션스컵 대회로 1993년 3월 5일부터 3월 9일까지 온두라스에서 개최되었다. 이 대회는 1993년 CONCACAF 골드컵의 중앙아메리카 예선을 겸한다.


La Coupe UNCAF des Nations 1993 sert à qualifier trois équipes d'Amérique Centrale pour la Gold Cup 1993.


The 1993 UNCAF Nations Cup was the second edition of the UNCAF Nations Cup, the football championship of Unión Centroamericana de Fútbol (UNCAF).


La segunda edición de la Copa Centroamericana de fútbol tuvo como sede la ciudad de Tegucigalpa, en Honduras, del 5 al 9 de marzo de 1993. Previamente, había superado fácilmente a en una ronda eliminatoria clasificando al torneo. , bajo la dirección técnica del uruguayo Estanislao Malinowski, se consagró campeón por primera vez de la Copa UNCAF, ganando sus tres partidos y sin recibir un solo gol en contra. El hondureño Nicolás Suazo se convirtió en el máximo goleador del torneo con 5 tantos. clasificó junto a (subcampeón) y (tercero) a la Copa de Oro de la CONCACAF 1993 llevada a cabo en julio del mismo año.


A lipcsei csata vagy a népek csatája 1813. október 16–19. között zajlott le. Ez volt a napóleoni háborúk döntő ütközete. Napóleon súlyos vereséget szenvedett, ami a németországi és lengyelországi francia uralom végét és egyben Napóleon bukását jelentette.


De Slag bij Leipzig of Volkerenslag, op 16 – 19 oktober 1813, werd uitgevochten door de coalitielegers van Rusland, Pruisen, Oostenrijk en Zweden tegen het Franse leger van Napoleon Bonaparte. Napoleons leger bevatte ook Poolse en Italiaanse troepen en Duitsers van de Rijnbond. Bij de strijd waren meer dan 500.000 soldaten betrokken en deze was daarmee de grootste veldslag in Europa vóór de Eerste Wereldoorlog.


Битка код Лајпцига

Битка код Лајпцига или Битка народа (16. октобар — 19. октобар 1813) представљала је битку у којој је Наполеон доживео најодлучнији пораз у Наполеоновим ратовима. Битка народа одвијала се на немачком тлу и укључивала је немачку војску на обе стране. Велики део Наполеонове војске долазио је од Рајнске конфедерације. Сматра се највећом битком пре Првог светског рата, јер је у бици учествовало преко 500.000 војника. После те битке Наполеон је био присиљен да се повуче у Француску.


ライプツィヒの戦い（ライプツィヒのたたかい、英：Battle of Leipzig, 仏：Bataille de Leipzig, 1813年10月16日 - 10月19日）は、ナポレオン戦争における最大規模の戦闘。諸国民の戦い（しょこくみんのたたかい、独：Völkerschlacht, 英：Battle of the Nations）とも呼ばれる。ドイツ東部のライプツィヒ（当時のザクセン王国領）で、ナポレオン1世麾下のフランス軍19万と、プロイセン・ロシア帝国・オーストリア帝国・スウェーデンの連合軍36万の間で戦いが行われた。


Ej att förväxla med Slaget vid Leipzig (1642).


Die Völkerschlacht bei Leipzig vom 16. bis 19. Oktober 1813 war die Entscheidungsschlacht der Befreiungskriege. Dabei kämpften die Truppen der Verbündeten, im Wesentlichen Russland, Preußen, Österreich und Schweden, gegen die Truppen Napoleon Bonapartes.


קרב לייפציג או קרב האומות (בגרמנית: Völkerschlacht bei Leipzig; ברוסית: Битва народов, Bitva narodov; בשוודית: Slaget vid Leipzig; בצרפתית: Bataille des Nations) הוא קרב במסגרת המלחמות הנפוליאוניות, אשר נערך בין ה-16 ל-19 באוקטובר 1813, בו נחל נפוליאון בונפרטה את אחת מתבוסותיו הגדולות ביותר. הקרב נערך על קרקע גרמנית ולחמו בו גרמנים בשני הצדדים הלוחמים, שכן חלק ניכר מכוחותיו של נפוליאון הגיעו מהקונפדרציה של הריין הגרמנית. בקרב זה לחמו כ-500,000 חיילים, עובדה אשר הפכה אותו לקרב הגדול ביותר עד מלחמת העולם הראשונה.


Μάχη της Λειψίας

Η Μάχη της Λειψίας (ρωσ. "Би́тва под Ле́йпцигом", γαλλ. "Bataille de Leipzig") γνωστή και ως η Μάχη των Εθνών (γερμαν. "Völkerschlacht bei Leipzig"), διεξήχθη στη Λειψία, στο Βασίλειο της Σαξονίας, στις 16-19 Οκτωβρίου 1813. Η Μάχη της Λειψίας ήταν η πιο σημαντική μάχη των Ναπολεόντειων Πολέμων, στην οποία ο Ναπολέων Α΄ της Γαλλίας ηττήθηκε από τους συμμαχικούς στρατούς της Ρωσικής Αυτοκρατορίας, της Αυστριακής Αυτοκρατορίας, του Βασιλείου της Πρωσσίας και του Βασιλείου της Σουηδίας.


Bătălia de la Leipzig, supranumită Bătălia Națiunilor, a fost cea mai mare confruntare militară din Războaiele Napoleoniene, opunând o armată a celei de-a șasea coaliții unei armate conduse de Napoleon I. Armata Coaliției era formată din prusaci, austrieci, ruși, suedezi și, începând cu 18 octombrie 1813, din saxoni, care, deși inițial aliați ai francezilor, au întors armele; armata franco-aliată era formată din francezi, polonezi, italieni (atât din Regatul Italiei cât și din Regatul Neapolelui). Cele trei zile de lupte s-au încheiat cu victoria decisivă a Coaliției, Napoleon văzându-se obligat să se retragă în Franța. Pe lângă cei aproape 70,000 de morți, răniți, dispăruți și prizonieri, francezii l-au pierdut și pe prințul polonez Poniatowski, Mareșal al Franței. Coaliția a pierdut la rândul său un număr mare de oameni, dar victoria sa a fost incontestabilă.


Битва народов


Leipzigin taistelu (myös kansojen taistelu) käytiin 16.–19. lokakuuta 1813 Ranskan keisarin Napoleon I:n ja liittoutuneiden joukkojen välillä Leipzigissa Saksin kuningaskunnassa. Taistelu kuuluu Napoleonin sotiin. Napoleon hävisi taistelun johtuen huonosta ja kokemattomasta armeijastaan ja vihollisen ylivoimasta, minkä vuoksi hänen oli vetäydyttävä Ranskaan. Taistelun seurauksena liittoutuneet saattoivat aloittaa taistelun Ranskasta selvällä ylivoimalla.


Bitka pri Leipzigu ali Bitka narodov (rusko Битва народов, Bitva narodov, nemško Völkerschlacht bei Leipzig, francosko Bataille des Nations, švedsko Slaget vid Leipzig) je bila bitka od 16. do 19. oktobra 1813 pri Leipzigu, Saška. V bitki je koalicija Rusije, Prusije, Avstrije in Švedske pod poveljstvom ruskega carja Aleksandra I. in Karla Filipa Schwarzenberškega odločilno porazila francosko vojsko Napoleona I. V njegovi vojski so bili tudi poljski in italijanski vojaki in Nemci iz Renske konfederacije, predvsem iz Württemberga in Saške. Bitka je bila vrhunec nemškega pohoda leta 1813. V bitki se je borilo 600.000 vojakov z 2.200 topovi in 200.000 granatami. Bitka, največja v Evropi pred prvo svetovno vojno, je povzročila 127.000 žrtev.


Битка при Лайпциг

Битката при Лайпциг, известна и като Битката на народите (), се състои между 16 и 19 октомври 1813 г.


La battaglia di Lipsia (16-19 ottobre 1813), conosciuta anche come la battaglia delle nazioni ("Völkerschlacht bei Leipzig" in tedesco), fu lo scontro più grande, in termini di forze impegnate e di perdite subite dalle due parti, verificatosi durante le guerre napoleoniche e una delle sconfitte decisive subite da Napoleone Bonaparte.


라이프치히 전투()는 1813년 10월 16일부터 19일까지 벌어졌으며, 나폴레옹 보나파르트(Napoleon Bonaparte)가 겪은 가장 결정적인 패배 중 하나이다. 제국민 전투 혹은 제국민 전쟁, 국가 간 전투(Battle of the Nations)라고도 불린다. 라이프치히 전투는 독일에서 벌어졌고, 전투를 벌인 양측에 독일 출신 병사들이 참전해 있었다. 프로이센-오스트리아 병력이 참여한 연합군은 물론 나폴레옹 휘하의 병력에도 라인 연방(Confederation of the Rhine)에서 차출된 병사들이 많은 부분을 차지했기 때문이다. 이 라이프치히 전투는 제1차 세계 대전 이전 가장 규모가 큰 전투로 양측 합쳐 500,000명이 넘는 병력이 참여했다.


Битва під Лейпцигом (1813)

Битва під Лейпцигом (відома також як Битва народів, , 16-19 жовтня 1813 р.) — битва часу Наполеонівськіх війн між військами імператора Наполеона і його союзників (Польща, Рейнський союз) та союзними арміями Австрії, Пруссії, Росії і Швеції. Битва відбулася на території Німеччини, з обох сторін у ній брали участь німецькі війська. Битва під Лейпцигом вважається найбільшою битвою у світовій історії до початку Першої світової війни. Битва завершилась поразкою Наполеона, призвела до вторгнення союзників у Францію і до першого зречення Наполеона від престолу в 1814 році.


نبرد لایپزیگ

نبرد لایپزیگ ، که نبرد ملت‌ها نیز خوانده می‌شود، نبردی بود که در روزهای ۱۶ تا ۱۹ ماه اکتبر سال ۱۸۱۳ میلادی بین نیروهای ائتلافی روسیه، پروس، اتریش و سوئد با رهبری تزار روس الکساندر اول و پرنس شوارتزِنبرگ از سویی و ارتش فرانسه با رهبری ناپلئون اول از سوی دیگر درگرفت. این جنگ که در شهر لایپزیگ و مناطق اطراف آن انجام گرفت، به شکست قطعی ارتش فرانسه منجر شد. در این نبرد ۶۰۰٬۰۰۰ سرباز حضور داشتند، به این ترتیب بزرگ‌ترین نبرد پیش از نبردهای جنگ جهانی اول به‌شمار می‌رود. در بین قوای ناپلئون، نیروهای لهستانی، ایتالیایی و آلمانی نیز حضور داشتند.


莱比锡战役是第六次反法同盟裡德意志解放战争的決定性戰役，發生於1813年10月在萊比錫附近。因參戰國家和民族眾多，莱比锡战役亦被稱為“諸民族之戰”。拿破崙以十八萬人與俄羅斯、普魯士、奥地利及其他各國三十萬聯軍苦戰，最後敗陣。拿破崙敗返萊茵河西岸，最後返回巴黎。隔年元老院宣告廢除拿破崙的帝位。


A Batalha das Nações ou Batalha de Leipzig foi uma batalha ocorrida em 1813, na cidade alemã de Leipzig, entre o exército francês de Napoleão Bonaparte e os exércitos de Rússia, Prússia, Áustria e Suécia. A batalha terminou com a derrota de Napoleão.


La batalla de Leipzig (o Batalla de les Nacions. Alemany: "Völkerschlacht bei Leipzig)" es va lliurar entre el 16 i el 19 d'octubre de 1813 en territori alemany i va suposar una de les derrotes més decisives patides per Napoleó Bonaparte, qui va enfrontar-se amb la coalició de les grans potències europees del moment. És considerada com la batalla més gran a Europa abans de la Primera Guerra Mundial, amb la participació de vora 500.000 tropes.


Folkeslaget ved Leipzig fant sted fra 16. til 19. oktober 1813 ved Leipzig i Sachsen. Det var det viktigste slaget i det som i Tyskland er blitt kjent som "frigjøringskrigen" mot det franske fremmedherredømmet, og et av de avgjørende slag under Napoleonskrigene.


Leipzig Muharebesi, Bennigsen, Bernadotte, Blücher ve Schwarzenberg’in birbirlerine yaklaşan hatlar üzerinde ilerlediklerini gören Napolyon Bonapart'ın, düşmanlarının birleşmesini önlemek için 150,000 kişiyle Leipzig’de mevzilendiği, 16 - 19 Ekim 1813 tarihleri arasında gerçekleşen muharebedir.


Trận Leipzig hay còn có tên gọi khác là Trận Liên Quốc gia diễn ra từ ngày 16 tháng 10 cho đến ngày 19 tháng 10 năm 1813, là một trận đánh lớn trong những cuộc chiến tranh của Napoléon giữa một bên là Liên minh thứ sáu bao gồm Nga, Phổ, Áo và Thụy Điển do Đại tướng Barklay-de-Tolli, Bá tước von Bennigsen, Công tước Schwarzenberg, Thái tử Karl Johan và Thống chế Gebhard von Blücher chỉ huy, và một bên là Quân đội Đế chế Pháp do đích thân Hoàng đế Napoléon Bonaparte chỉ huy. Lực lượng của Napoléon còn bao gồm các binh sĩ đến từ Ba Lan, Ý, và những đồng minh Đức trong Liên minh sông Rhine. Với hơn 60 vạn quân lính của khoảng 10 quốc gia tham chiến, đây được xem là trận đánh có quy mô lớn nhất trước Chiến tranh thế giới thứ nhất.


La bataille de Leipzig (16 – ), à cette époque appelée bataille de Leipsick, aussi connue comme la « bataille des Nations », est une des plus importantes qui ait été livrées au cours des guerres napoléoniennes.


Bitka národov alebo bitka pri Lipsku, sa odohrala medzi 16. a 19. októbrom 1813 pri Lipsku (Sasko). Armády protifrancúzskej koalície (Rusko, Prusko, Rakúsko, Anglicko) v nej porazili podstatne slabšie armády Napoleona. Bitky sa zúčastnilo asi 510 000 vojakov. Zahynulo asi 110 000 vojakov. Koaličným vojskám velil knieža Karol Filip von Schwarzenberg, autorom spojeneckých plánov (v priebehu bitky modifikovaných) bol náčelník jeho štábu Josef Václav Radecký z Radče.


Bitwa pod Lipskiem (), znana też jako „bitwa narodów” – starcie zbrojne stoczone pod Lipskiem w dniach 16–19 października 1813 roku między wojskami francuskimi pod przywództwem Napoleona Bonaparte a wojskami koalicji antyfrancuskiej (złożonej z Austrii, Prus, Rosji i Szwecji). Była to największa bitwa w kampaniach Napoleona i jego najcięższa porażka, aczkolwiek bardziej symboliczną stała się bitwa pod Waterloo.


The Battle of Leipzig, contemporaneously called the Battle of Leipsic (; (); ) and later the Battle of the Nations (; , "Bitva narodov"), was fought from 16 to 19 October 1813 at Leipzig, Saxony.


La batalla de Leipzig (16 al 19 de octubre de 1813), también llamada batalla de las Naciones, fue el mayor enfrentamiento armado de todas las guerras napoleónicas y la batalla más importante perdida por Napoleón Bonaparte.


Bitva u Lipska (známá též jako Bitva národů) byla rozhodující a největší bitva napoleonských válek. Odehrála se ve dnech 16. října až 19. října 1813 u německého Lipska. Po porážce Napoleonovy Grande Armeé během ruského tažení byly nejlepší Napoleonovy jednotky vyhlazeny a nejpočetnější armáda světa téměř přestala existovat. Napoleonovi spojenci Rakousko, Prusko, a Švédsko přešli na ruskou stranu a následně rozdrtili v té době už podstatně slabší armádu francouzského císaře Napoleona. Ten krátce poté rezignoval a byl umístěn ve vyhnanství na ostrově Elba. Části koaličních vojsk (s výjimkou ruských vojsk) velel kníže Karel Filip Schwarzenberg, autorem spojeneckých plánů byl náčelník jeho štábu Josef Václav Radecký z Radče, rakouskému dělostřelectvu velel vrchní velitel rakouského dělostřelectva Generál-Major Josef Freiherr von Smola. Car Alexandr si ponechal výlučné velení nad ruskými vojsky. V průběhu bitvy byl plán ovšem modifikovan podle cara Alexandra a knížete Volkonského, protože původní plán by pravděpodobně skončil neúspěchem a porážkou koaličních sil.


Slaget ved Leipzig (tysk: "Völkerschlacht bei Leipzig") fra 16. til 19. oktober 1813 var det afgørende slag i den 6. koalitionskrig. I slaget kæmpede Napoleons hær mod de allierede Østrig, Preussen, Rusland og Sverige.


लाइपत्सिग का युद्ध

लाइपत्सिग का युद्ध (Battle of Leipzig या Battle of the Nations) सैक्सोनी के लाइपत्सिग नामक स्थान पर १६ से १९ अक्टूबर, १८१३ को लड़ा गया था। रूस, प्रशा, आस्ट्रिया और स्वीडेन कि संयुक्त सेनाओं ने रूस के जार अलेक्सांदर प्रथम के नेतृत्व नेपोलियन को पराजित कर दिया। इस युद्ध में लगभग 600,000 सैनिकों ने भाग लिया, इस प्रकार प्रथम विश्वयुद्ध के पहले यूरोप की यह सबसे बड़ी लड़ाई थी।


معركة لايبزج

معركة لايبزج أو معركة الأمم أو حرب الأمم ؛ هي معركة وقعت في أيام 16-19 أكتوبر 1813، وكانت الهزيمة الأكثر حسمًا لنابليون. خيضت المعركة على أرض ألمانية، وتضمنت جنودًا ألمان في كلا الجانبين، حيث جاءت نسبة كبيرة من جنود نابليون من كونفيدرالية الراين، شارك في المعركة حوالي 600,000 جندي، مما جعلها أكبر معركة فيما قبل الحرب العالمية الأولى.


ยุทธการที่ไลพ์ซิช

ยุทธการที่ไลพ์ซิช () ระหว่างวันที่ 16 ถึง 19 ตุลาคม ค.ศ. 1813 เป็นหนึ่งในยุทธการที่สำคัญในสงครามนโปเลียนซึ่งได้รับขนานนามว่า ยุทธการนานาชาติ () เนื่องจากมีชาติเข้าร่วมรบจำนวนมาก สงครามครั้งนี้เป็นการสู้รบกันระหว่าง กองกำลังผสมของรัสเซีย ปรัสเซีย ออสเตรีย และสวีเดน กับ ฝ่ายกองทัพผสมระหว่างฝรั่งเศส โปแลนด์ อิตาลี และสมาพันธรัฐแห่งลุ่มแม่น้ำไรน์ (Confederation of the Rhine) ภายใต้การนำของจักรพรรดินโปเลียนที่ 1 ในสงครามครั้งนี้มีทหารเข้าร่วมมากกว่า 600,000 นาย ซึ่งนับเป็นสงครามครั้งใหญ่ที่สุดก่อนยุคสงครามโลกครั้งที่ 1 โดยช่วงต้นของสงครามฝ่าย พันธมิตรนโปเลียนเป็นฝ่ายได้เปรียบแต่ถูกกองทัพปรัสเซียโจมตีจากด้านหลังทำให้พ่ายแพ้ ผลของสงครามทำให้นโปเลียนถูกบีบบังคับให้กลับสู่ฝรั่งเศสและในปีถัดมาฝ่ายพันธมิตรรัสเซีย ปรัสเซีย ออสเตรีย และสวีเดน ได้รุกคืบสู่ฝรั่งเศส ทำให้นโปเลียนต้องยอมสละราชสมบัติและถูกเนรเทศไปสู่เกาะเอลบาในฤดูใบไม้ผลิของปีเดียวกัน


Pertempuran Leipzig atau dikenal dengan nama Pertempuran Banyak Bangsa (bahasa Jerman: "Völkerschlacht bei Leipzig") terjadi pada tanggal 16–19 Oktober 1813. Merupakan salah satu kekalahan paling parah yang dialami oleh Napoleon selama perang Napoleon.


A lepantói csatát 1571. október 7-én vívta az egyesült keresztény flotta az Oszmán Birodalom hajóhadával a Jón-tengeren, a mai Görögországhoz tartozó Patraszi-öbölben. A megerősített tengerparti kikötő, Lepanto, amelyről az ütközet a nevét kapta, az összecsapás helyszínétől jó pár tengeri mérföldre nyugatra van. Az ütközetben nagyjából 600 hajó vett részt, a Földközi-tenger összes gályájának hetven százaléka, valamint 140 ezer ember – katonák, tengerészek, szabad vagy rabszolga evezősök.


De Slag bij Lepanto op 7 oktober 1571 was een zeeslag tussen de christelijke Heilige Liga en het islamitische Ottomaanse Rijk over de beheersing van het oostelijke Middellandse Zeegebied. Het was een van de grootste zeeslagen uit de wereldgeschiedenis en ook de laatste grote zeeslag waar gebruik werd gemaakt van galeischepen. Hij vond plaats in de buurt van Lepanto (dit is de vroegere Italiaanse naam van de Griekse havenstad Návpaktos) aan de nauwe ingang van de Golf van Korinthe.


Битка код Лепанта

Битка код Лепанта (; ) је била битка код древне тврђаве Лепанта између османских поморских снага са једне стране, и удружених хришћанских флота Шпаније, италијанских градова држава и Ватикана уједињених у Свету лигу, вођена 7. октобра 1571. године, у којој су хришћанске снаге убедљиво однеле победу и привеле крају османску хегемонију на мору.


レパントの海戦（レパントのかいせん）は、1571年10月7日に起こった、ギリシャのコリント湾口のレパント沖での、オスマン帝国海軍と、教皇領・スペイン帝国・ヴェネツィア共和国の連合海軍による海戦である。


Slaget vid Lepanto var ett sjöslag som stod utanför staden Lepanto (nuvarande Naupaktos i Grekland) förmiddagen den 7 oktober 1571 i vilket den förenade spanska, påvliga, maltesiska och venezianska flottan fullständigt slog den till antalet fartyg och bemanning, men ej till utrustning överlägsna osmanska sjömakten.


Die Seeschlacht von Lepanto fand am 7. Oktober 1571 im Ionischen Meer vor dem Eingang zum Golf von Patras bei Lepanto (griechisch "Nafpaktos", türkisch İnebahtı) im heutigen Griechenland statt. Die christlichen Mittelmeermächte, organisiert unter Papst Pius V., mit Spanien an der Spitze, errangen hier einen überraschenden Sieg über das Osmanische Reich. Oberbefehlshaber auf der Seite der Heiligen Liga von 1571 war Don Juan de Austria, auf osmanischer Seite Kaptan-ı Derya Ali Pascha, der in der Schlacht fiel. Sie ist die Seeschlacht mit den meisten Gefallenen an einem Tag.


ലെപ്പാന്റോ യുദ്ധം


קרב לפנטו היה קרב ימי גדול שהתרחש ב-7 באוקטובר 1571 בין צי של הליגה הקדושה הנוצרית שכללה את הכוחות המאוחדים של ונציה, ספרד ומדינת האפיפיור, לבין הצי הטורקי (האימפריה העות'מאנית), ליד עיר החוף היוונית לפנטו (נפפקטוס). היה זה הקרב הימי הגדול האחרון בהיסטוריה בין ציי אניות מלחמה המונעות במשוטים. הקרב התרחש בסמוך לחופו הצפוני של מצר הים המקשר בין מפרץ פטרס למפרץ לפנטו (כיום מפרץ קורינתוס).


Ναυμαχία της Ναυπάκτου (1571)

Η Ναυμαχία της Ναυπάκτου (ιταλ. Battaglia di Lepanto) είναι μια από τις σημαντικότερες ναυμαχίες στην παγκόσμια ιστορία. Αποτελεί, δε, ακόμη και ιστορικό σταθμό στη ναυτική τακτική, καθώς και στη ναυπηγική.


Bătălia de la Lepanto a avut loc la 7 octombrie 1571. O flotă a Ligii Sfinte, o coaliție de state maritime catolice, a învins decisiv principala flotă a Imperiului Otoman.


Битва при Лепанто

Битва при Лепанто 1571 года, или Третья битва при Лепанто (, , ), — морское сражение, произошедшее 7 октября 1571 года в Патрасском заливе у мыса Скрофа между флотами Священной лиги и Османской империи.


Lepanton taistelu käytiin vuonna 1571 turkkilaisten laajentumista vastaan Kreikan rannikolla. Venetsia, Espanja ja paavin laivasto voittivat laajamittaisessa meritaistelussa osmanit, ja estivät näin turkkilaisten vaikutusvallan kasvun Euroopassa. Se oli maailmanhistorian toiseksi viimeinen meritaistelu, joka käytiin pelkästään soutuvoimin liikkuvilla aluksilla - viimeinen oli Riilahden (Gangutin) taistelu 1714.


Bitka pri Lepantu je bila tretja pomorska bitka pri Lepantu; potekala je 7. oktobra 1571 med združeno krščansko floto več držav in Otomanskim cesarstvom.


Битка при Лепанто

Битката при Лепанто е морско сражение, състояло се на 7 октомври 1571 г. в Патраския залив, при нос Скрофа в Йонийско море.


La battaglia di Lepanto ("Lèpanto"; chiamata "Nafpaktos [Ναύπακτος]" dagli abitanti, "Lepanto" dai veneziani e "İnebahtı" in turco), detta anche battaglia delle Echinadi o Curzolari, fu uno scontro navale avvenuto il 7 ottobre 1571, nel corso della guerra di Cipro, tra le flotte musulmane dell'Impero ottomano e quelle cristiane (federate sotto le insegne pontificie) della Lega Santa. L'impero spagnolo e la Repubblica di Venezia erano le principali potenze della coalizione, poiché la lega era in gran parte finanziata da Filippo II di Spagna e Venezia era il principale contributore di navi.


레판토 해전 (1571년)

레판토 해전(, , , , )은 1571년 10월 7일 베네치아 공화국, 교황령, 스페인 왕국(나폴리와 시칠리아, 사르데냐 포함)과 제노바 공화국, 사보이 공국, 몰타 기사단 등이 연합한 신성 동맹 함대와 오스만 제국이 벌인 해상 전투로 오스만이 참패하였다.


Битва при Лепанто (1571)

Би́тва при Лепа́нто (затока Лепанто, зараз — Навпакт, Коринфська затока, Іонічне море) — морський бій, що відбувся 7 жовтня 1571.


سه جنگ در طول تاریخ به عنوان جنگ لپانتو شناخته شده‌اند:


勒班陀戰役（勒潘托戰役，；；，1571年10月7日），或譯勒潘托海戰、勒潘陀海戰，是以西班牙帝國、威尼斯共和國为主力的神聖同盟（）艦隊與鄂圖曼帝國海軍在希臘爱奥尼亚海展開的一場海戰。神聖同盟艦隊在海战中取得决定性胜利。鄂圖曼帝國海軍自勒班陀的海军港口出发向西，与自西西里墨西拿出发向东航行的神聖同盟舰队遭遇。神圣同盟（Holy League）是由教宗庇护五世主导成立的联盟，包括许多欧洲天主教海洋国家。在西班牙国王腓力二世和威尼斯共和国的一致同意下，神聖同盟艦隊由西班牙國王腓力二世同父異母的弟弟，奥地利的唐胡安統領。


A Batalha de Lepanto foi um conflito naval travado entre uma esquadra da Liga Santa e o Império Otomano.


La batalla naval de Lepant ocorreguda el 7 d'octubre de 1571 al golf de Lepant, al Peloponès (actual Grècia). S'hi van enfrontar els turcs otomans contra una coalició cristiana, anomenada Lliga Santa. Els cristians van resultar guanyadors, i només 30 galeres turques es van salvar, així aturaren l'expansionisme turc pel Mediterrani Occidental. La Lliga Santa la formaven els regnes de les Espanyes, la República de Venècia, la República de Gènova, el Ducat de Savoia, els hospitalers de Malta i la Santa Seu. L'estol aliat estava liderat per Joan d'Àustria, amb l'armada espanyola capitanejada per Álvaro de Bazán, Lluís de Requesens i Gianandrea Doria, la veneciana, capitanejada per Sebastiano Venier i la pontifícia comandada per Marco Antonio Colonna. Entre tots arribaren a reunir més de 200 galeres i altres naus auxiliars. L'esquadra otomana, sota el comandament d'Uluj Ali, senyor d'Alger a les ordres del soldà otomà Selim II, comptava amb 260 galeres.


Slaget ved Lepanto (i dag Návpaktos) fant sted den 7. oktober 1571 mellom det kristne Europa organisert i den hellige liga og de muslimske osmanske tyrkerne. Slaget endte med en klar kristen seier og markerte slutten på muslimenes ekspansjon rundt Middelhavet.


İnebahtı Deniz Muharebesi (İspanyolca: Batalla de Lepanto, İtalyanca: Battaglia di Lepanto), 7 Ekim 1571 tarihinde Osmanlı Devleti ile Haçlı donanmaları arasında, Korint Kıstağı'nda, İnebahtı yakınlarında yapılan deniz muharebesidir. II. Selim dönemindeki bu muharebede donanma büyük hasar görmüş ve Osmanlı Devleti'nin yükselme dönemindeki en büyük deniz mağlubiyeti olarak addedilir. Osmanlı kaynakları, bu muhaberenin adını "Sıngın" olarak yazar. İspanyol yazar Cervantes bu savaşta elinden ve göğsünden yaralanmıştır.


Trận Lepanto (Tiếng Hy Lạp: Ναύπακτος, "Naupaktos", pron. "Náfpaktos"; colloquial tiếng Hy Lạp: Έπαχτος, "Épahtos"; ) là trận hải chiến diễn ra ngày 7 tháng 10 năm 1571 khi hạm đội Liên minh thần thánh (1571) do Giáo hoàng Piô V (1566 – 1572) thành lập, một liên minh bao gồm nước Cộng hòa Venezia, vương quốc Tây Ban Nha (lúc đó bao gồm cả Napoli, Sicilia và Sardinia), Quốc gia Giáo hoàng, nước Cộng hòa Genova, Công quốc Savoie, Dòng Chiến sĩ Toàn quyền Malta cùng một số đồng minh khác đánh hạm đội Đế chế Ottoman đại bại.


Die Slag van Lepanto het op 7 Oktober 1571 plaasgevind tussen die vlote van die Turke en 'n gesamentlike vloot van die Heilige Liga in die golf van Korinthe. Die Turke se vloot het bestaan uit 300 galeie onder bevel van Ali Pasha en die Liga se vloot uit skepe van Spanje en Venesië onder bevel van Don Johan van Oostenryk. Die Liga het die seeslag gewen met die Turke wat die meeste van hulle skepe verloor en 25 000 ongevalle gehad het. Die Liga het ongeveer 'n derde van hulle skepe verloor. Ali Pasha het gesterf tydens die seeslag en die Turkse bedreiging in die Middellandse See is sodoende beëindig.


Pertempuran Lepanto merupakan sebuah pertempuran laut yang berlaku pada 7 Oktober 1571 di antara armada Liga Suci, sebuah perikatan negara-negara maritim Katolik Eropah yang disusun oleh Paus Pius V, diketuai oleh seorang Laksamana Sepanyol Don Juan dari Austria dan hampir keseluruhan dibiayai oleh Empayar Sepanyol, berjaya mengalahkan armada laut Empayar Uthmaniyyah di pinggir utara Teluk Corinth, luar pantai barat Greece. Tentera Uthmaniyah belayar ke arah barat daripada pangkalan laut mereka di Lepanto (; ) bertemu dengan pasukan Liga Suci, yang mana tiba daripada Messina, Sicily, di mana mejadi tempat mereka berkumpul sebelumnya.


La bataille de Lépante est une bataille navale qui s'est déroulée le dans le golfe de Patras, sur la côte occidentale de la Grèce, à proximité de Naupacte — appelée alors "Lépante" —, dans le contexte de la quatrième guerre vénéto-ottomane. La puissante marine ottomane y affronta une flotte chrétienne comprenant des escadres vénitiennes et espagnoles renforcées de galères génoises, pontificales, maltaises et savoyardes, le tout réuni sous le nom de Sainte-Ligue à l'initiative du pape . La bataille se conclut par une défaite pour les Ottomans qui y perdirent la plus grande partie de leurs vaisseaux (200 bateaux) et plus de . L'événement eut un retentissement considérable en Europe car, plus encore que la défaite des janissaires lors du Grand Siège de Malte de 1565, il sonna comme un coup d'arrêt porté à l'expansionnisme ottoman. C’est d’ailleurs en souvenir de cette victoire que fut instituée la fête de Notre-Dame de la Victoire, puis fête du Saint-Rosaire à partir de 1573.


Bitka pri Lepante bola veľká bitka v rámci osmansko-benátskej vojny, ktorá sa odohrala 7. októbra 1571 v Iónskom mori v Korintskom zálive pri prístave Nafpaktos (Lepanto). Spojené námorné sily Svätej ligy v nej rozdrvili hlavnú flotilu Osmanskej ríše a ukončili tak obavy kresťanského sveta z možného skorého tureckého útoku na Apeninský polostrov a ďalšie časti Stredomoria.


Bitwa pod Lepanto (obecnie "Nafpaktos") – bitwa morska stoczona 7 października 1571 na południowy zachód od Lepanto pomiędzy Imperium Osmańskim a Ligą Świętą, zakończona zwycięstwem chrześcijan. Bój pod Lepanto był jedną z najkrwawszych bitew morskich w dziejach świata.


The Battle of Lepanto was a naval engagement that took place on 7 October 1571 when a fleet of the Holy League, a coalition of Catholic states (comprising Spain and most of Italy) arranged by Pope Pius V, inflicted a major defeat on the fleet of the Ottoman Empire in the Gulf of Patras. The Ottoman forces were sailing westward from their naval station in Lepanto (the Venetian name of ancient Naupactus—Greek , Ottoman ) when they met the fleet of the Holy League which was sailing east from Messina, Sicily. The Spanish Empire and the Venetian Republic were the main powers of the coalition, as the league was largely financed by Philip II of Spain and Venice was the main contributor of ships.


La batalla de Lepanto (en italiano: "Battaglia di Lepanto"; en turco: "İnebahtı deniz muharebesi" 'batalla naval de İnebahtı') fue un combate naval que tuvo lugar el 7 de octubre de 1571 cerca de la ciudad griega de Náfpaktos (Lepanto en italiano).


Bitva u Lepanta byla velká bitva osmansko-benátské války, která proběhla 7. října 1571 v Jónském moři v Korintském zálivu u přístavu Nafpaktos (Lepanto). Spojené námořní síly Svaté ligy v ní rozdrtily hlavní flotu Osmanské říše a ukončily tak obavy křesťanského světa z možného brzkého tureckého útoku na Apeninský poloostrov a další části Středomoří.


معركة ليبانت

معركة ليبانت هي معركة بحرية وقعت في 7 أكتوبر- 1571 بين العثمانيين وتحالف أوروبي، وقد انتهت بهزيمة العثمانيين.


ยุทธการที่เลปันโต

ยุทธการที่เลปันโต (ค.ศ. 1571) (, ) เป็นยุทธการในสงครามออตโตมัน-เวนิสครั้งที่สี่ และ สงครามออตโตมัน-ฮับส์บวร์กที่เกิดขึ้นเมื่อวันที่ 7 ตุลาคม ค.ศ. 1571 ในอ่าวพาทราสในทะเลไอโอเนียน เป็นการต่อสู้ระหว่างกองทัพเรือของฝ่ายจักรวรรดิออตโตมัน และฝ่ายสันนิบาตศักดิ์สิทธิ์แห่งเมดิเตอเรเนียนที่ประกอบด้วยอาณาจักรพระสันตะปาปา สาธารณรัฐเวนิส สาธารณรัฐเจนัว อาณาจักรดยุคแห่งซาวอย สเปน และ อัศวินแห่งมอลตา ผลของยุทธการครั้งนี้ฝ่ายสันนิบาตศักดิ์สิทธิ์เป็นฝ่ายที่ได้รับชัยชนะ


Pertempuran Lepanto adalah pertempuran laut yang meletus pada 7 Oktober 1571 dan berakhir dengan kemenangan telak di pihak Liga Suci, koalisi negara-negara maritim Katolik Eropa yang terbentuk atas prakarsa Paus Pius V, dipimpin oleh Laksamana Spanyol Don Juan de Austria, dan lebih banyak didanai oleh Kekaisaran Spanyol, setelah secara meyakinkan mengalahkan armada Kesultanan Utsmaniyah di ujung utara Teluk Korintus, lepas pantai barat Yunani. Armada Kesultanan Utsmaniyah yang berlayar ke barat dari pangkalan lautnya di Lepanto (; ) berpapasan dengan Armada Liga Suci, yang berlepas dari Messina, Sisilia, tempat mereka mula-mula berhimpun.


A német nagydíj volt az 1985-ös Formula–1 világbajnokság kilencedik futama.


De Grand Prix Formule 1 van Duitsland 1985 werd gehouden op 4 augustus 1985 op de Nürburgring. Dit was de eerste F1 Grand Prix op het splinter nieuwe circuit.


1985年ドイツグランプリ

1985年ドイツグランプリは、1985年F1世界選手権の第9戦として、1985年8月4日にニュルブルクリンクで開催された。


Der Große Preis von Deutschland 1985 fand am 4. August auf dem Nürburgring statt und war das neunte Rennen der Formel-1-Weltmeisterschaft 1985.


Гран-при Германии 1985 года

Гран-при Германии 1985 года — девятый этап чемпионата мира по автогонкам в классе Формула-1 сезона 1985 года. Прошёл на трассе Нюрбургринг в Нюрбурге, ФРГ. Соревнования состоялись 4 августа 1985 года.


Saksan Grand Prix 1985 oli Formula 1 -sarjan yhdeksäs osakilpailu kaudella 1985, joka ajettiin 4. elokuuta Nürburgringin radalla. Kilpailun voitti Michele Alboreto, jolle voitto oli kauden toinen. Se oli myös hänen F1-uransa viidestä voitosta viimeinen.


Velika nagrada Nemčije 1985 je bila deveta dirka Svetovnega prvenstva Formule 1 v sezoni 1985. Odvijala se je 4. avgusta 1985.


Il Gran Premio di Germania 1985 è stata la nona prova del Campionato mondiale di Formula 1 1985. La gara, disputata il 4 agosto 1985 in condizioni di cielo coperto, ha visto la quinta e ultima vittoria in carriera di Michele Alboreto, che consolidò il suo primo posto in classifica piloti, seguito da Alain Prost e da Jacques Laffite. Completarono la zona punti Thierry Boutsen, Niki Lauda e Nigel Mansell.


Resultados do Grande Prêmio da Alemanha de Fórmula 1 realizado em Nürburgring à 4 de agosto de 1985. Nona etapa da temporada, foi marcado pela última vitória do italiano Michele Alboreto.


Resultats del Gran Premi d'Alemanya de Fórmula 1 de la temporada 1985, disputat al circuit de Hockenheimring el 4 d'agost del 1985.


Résultats du Grand Prix d'Allemagne de Formule 1 1985 qui a eu lieu sur le Nürburgring le .


Grand Prix Niemiec 1985 (oryg. Großer Preis von Deutschland) – dziewiąta runda Mistrzostw Świata Formuły 1 w sezonie 1985, która odbyła się 4 sierpnia 1985, po raz 23. na torze Nürburgring.


The 1985 German Grand Prix was a Formula One motor race held at Nürburgring on 4 August 1985. It was the ninth race of the 1985 Formula One season.


Grand Prix Jerman 1985 adalah balapan Formula Satu yang diadakan tanggal 4 Agustus 1985 dan dimenangkan oleh Michele Alboreto dari Scuderia Ferrari.


Az Auschwitz-per 1947. november 24-én kezdődött Krakkóban. A lengyel hatóságok 40, egykor az auschwitzi megsemmisítő táborban dolgozó vezetőt, tisztet, alkalmazottat állítottak bíróság elé. A per 1947. december 22-én fejeződött be.


Bij het Auschwitzproces werden de oorlogsmisdadigers berecht die tijdens de Tweede Wereldoorlog actief waren in concentratiekamp Auschwitz. Er waren twee Auschwitzprocessen.


Auschwitzrättegången var en rättegång mot 40 personer med koppling till koncentrations- och förintelselägret Auschwitz-Birkenau. Den hölls i Kraków och varade från den 24 november till den 22 december 1947.


Der Krakauer Auschwitzprozess begann am 24. November 1947 in Krakau (poln. Kraków), Polen, gegen 40 frühere SS-Wächter des Konzentrations- und Vernichtungslagerkomplexes Auschwitz. Das Verfahren vor dem Obersten Nationalen Tribunal Polens (poln. Najwyższy Trybunał Narodowy, NTN, errichtet am 22. Januar 1946 zur Verurteilung von Kriegsverbrechen) wurde durch die von Jan Sehn geleitete Krakauer Bezirkskommission zur Untersuchung der deutschen Verbrechen vorbereitet und endete am 22. Dezember 1947 mit 23 Todesurteilen. Den Vorsitz hatte Richter Alfred Eimer, der auch den Höß-Prozess leitete. Dieser Auschwitzprozess diente als Vorbild für zahlreiche ähnliche Verfahren gegen hunderte ehemalige SS-Angehörige, die in den ersten Nachkriegsjahren in Polen, vornehmlich in Krakau und Wadowice, stattfanden. Die Ergebnisse dieser Verfahren wurden später in der Zentralen Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen in der Bundesrepublik Deutschland weiter verwendet.


משפט אושוויץ הראשון

משפט אושוויץ הראשון היה משפט שנערך בקרקוב במהלך שנת 1947, ובו הועמדו לדין על ידי שלטונות פולין 40 אנשי אס אס שתפסו עמדות בכירות במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.


Δίκη του Άουσβιτς (Πολωνία)

Η Δίκη του Άουσβιτς διεξήχθη στην Πολωνία το 1947, όταν οι αρχές της χώρας και συγκεκριμένα το Ανώτατο Δικαστήριο της Πολωνίας παρέπεμψε σε δίκη σαράντα πρώην μέλη του προσωπικού των στρατοπέδων συγκέντρωσης Άουσβιτς. Η διαδικασία άρχισε στις 24 Νοεμβρίου 1947 και ολοκληρώθηκε στις 22 Δεκεμβρίου 1947. Από τους κατηγορουμένους οι πλέον διάσημοι ήταν οι Άρτουρ Λημπενχένσε (), ένας από τους διοικητές του στρατοπέδου, η Μαρία Μάντελ, επικεφαλής των γυναικείων τμημάτων του Άουσβιτς και ο γιατρός της SS Γιόχαν Κρέμερ. Δικάστηκαν επίσης άλλοι 34 άνδρες και 4 γυναίκες που είχαν υπηρετήσει ως δεσμοφύλακες ή ιατροί στο στρατόπεδο.


Первый освенцимский процесс

Первый освенцимский процесс () — наименование пятого заседания Верховного национального трибунала Польши, на котором были осуждены военные преступники Третьего рейха, служившие в концентрационном лагере Освенцим. В 1965 году во Франкфурте-на-Майне завершился .


Il Processo di Auschwitz, noto anche come Primo processo di Auschwitz, è un processo tenutosi a Cracovia in Polonia nel 1947 nei confronti di 40 nazisti responsabili a vario livello della gestione del Campo di concentramento di Auschwitz fra il 1940 ed il 1945. Nel processo furono comminate 21 condanne a morte, 8 condanne all'ergastolo e 10 condanne a pene dai 3 ai 15 anni di prigione. Un solo imputato fu assolto. Fra gli imputati condannati a morte vi furono: Arthur Liebehenschel, comandante del campo di Auschwitz dal 1943 al 1944, Maria Mandel, responsabile del personale femminile e delle detenute ad Auschwitz ed Erich Mußfeldt, responsabile dei forni crematori a Majdanek e Auschwitz.


Julgamento de Auschwitz foi um julgamento realizado em 1947 em Cracóvia, Polônia para processar quarenta membros da equipe responsável pelo campo de concentração de Auschwitz. As sessões tiveram início em 24 de novembro, sendo encerradas em 22 de dezembro daquele ano.


Auschwitzprosessen var en serie rettssaker mot 40 personer med kobling til konsentrasjons- og tilintetgjørelsesleiren Auschwitz-Birkenau. Den ble holdt i Kraków og pågikk fra den 24. november til den 22. desember 1947.


Le procès d'Auschwitz s'est déroulé du au , à Cracovie. Il s'agit du procès de 40 membres du personnel du camp de concentration et d'extermination d'Auschwitz devant le Tribunal suprême de Pologne.


Pierwszy Proces Oświęcimski toczył się w Krakowie przed polskim Najwyższym Trybunałem Narodowym w dniach 24 listopada – 22 grudnia 1947. Na ławie oskarżonych zasiadło 40 byłych członków załogi niemieckiego obozu koncentracyjnego Auschwitz-Birkenau. Proces odbył się w specjalnie do tego przygotowanej sali Muzeum Narodowego w Krakowie (w której mieściło się 500 osób) i był równolegle tłumaczony na cztery języki. Akt oskarżenia obejmował przede wszystkim zarzuty dotyczące udziału oskarżonych w gazowaniu Żydów przywożonych z całej Europy na terenie obozu w Brzezince, dokonywania rozlicznych egzekucji i maltretowania więźniów oraz popełnienia innych okrucieństw na terenie obozu. Łączną liczbę ofiar obozu ocenia się na ok. 1,1 do 1,5 miliona (w ogromnej większości Żydów, ale także więźniów politycznych z Polski i innych krajów okupowanych, Cyganów oraz radzieckich jeńców wojennych).


The Auschwitz trial began on November 24, 1947, in Kraków, when Polish authorities (the Supreme National Tribunal) tried forty-one former staff of the Auschwitz concentration camps. The trials ended on December 22, 1947.


การพิจารณาคดีเอาชวิทซ์

การพิจารณาคดีเอาชวิทซ์ ได้เริ่มต้นขึ้นเมื่อวันที่ 24 พฤศจิกายน ค.ศ. 1947 ในกรากุฟ เมื่อผู้ปกครองโปแลนด์(ศาลฎีกาสูงสุดแห่งโปแลนด์)ได้ทำการพิจารณาคดี 40 คนของอดีตเจ้าหน้าที่ในค่ายกักกันเอาชวิทซ์ การพิจารณาคดีได้สิ้นสุดลงเมื่อวันที่ 22 ธันวาคม ค.ศ. 1947


A 2003-as konföderációs kupát Franciaországban rendezték 2003. június 18. és június 29. között. A győztes a házigazda francia válogatott lett, akik 2001 után megvédték címüket.


De FIFA Confederations Cup 2003 was de zesde editie van de FIFA Confederations Cup, die werd gehouden van 18 tot 29 juni 2003 in Frankrijk. Gastland Frankrijk won de Confederations Cup 2003. Het toernooi werd opgeschrikt door de dood van Kameroens international Marc-Vivien Foé, die in de wedstrijd tegen Colombia op het veld overleed aan een acute hartstilstand.


FIFAコンフェデレーションズカップ2003

FIFAコンフェデレーションズカップ2003（）は、2003年6月18日から6月29日にかけて、フランスで開催された第6回目のFIFAコンフェデレーションズカップである。


FIFA Confederations Cup 2003 spelades i Frankrike 18-29 juni 2003.


Der FIFA-Konföderationen-Pokal 2003 () war die vierte Ausspielung dieses interkontinentalen Fußball-Wettbewerbs für Nationalmannschaften unter diesem Namen und Obhut der FIFA und die sechste insgesamt und fand vom 18. bis zum 29. Juni in Frankreich statt.


גביע הקונפדרציות 2003

גביע הקונפדרציות של שנת 2003 נערך בצרפת מ-18 ביוני עד 29 ביוני. הטורניר הוא המהדורה השישית של גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, זוכת טורניר גביע העולם ומארחת גביע העולם.


Κύπελλο Συνομοσπονδιών 2003

Το Κύπελλο Συνομοσπονδιών FIFA 2003 ήταν το έκτο Κύπελλο Συνομοσπονδιών στην ιστορία του θεσμού. Διεξάχθηκε στη Γαλλία από τις 18 έως τις 29 Ιουνίου 2003. Η Γαλλία είχε κατακτήσει τη διοργάνωση του 2001.


Cupa Confederațiilor FIFA 2003 a fost a 6-ea ediție a Cupei Confederațiilor FIFA, turneul s-a desfășurat în Franța în iunie 2003. Franța a câștigat turneul după ce a câștigat meciul contra Camerunului la scorul de 1—0. Turcia a câștigat finala mică contra Columbiei la scorul de 2—1.