Havárie japonské jaderné elektrárny Fukušima I společnosti TEPCO v roce 2011 byla nejhorší jaderná havárie od Černobylu 1986 a po ní jediná další havárie označená na stupnici INES nejvyšším stupněm 7. Katastrofa vznikla následkem zatopení elektrárny ničivou vlnou tsunami 11. března způsobenou mimořádně silným zemětřesením v oblasti Tóhoku.


Fukushima I-ulykkerne omfatter flere hændelser på Fukushima I atomkraftværk efter Jordskælvet ved Sendai 2011 og den følgende tsunami ramte kraftværket. Kernekraftulykken beskrives som en af de største katastrofer med mange uoverskuelige konsekvenser. Den radioaktive forurening breder sig nu over Japan og Stillehavet. Fukushima I-ulykkerne vurderes nu til INES-7.


كارثة فوكوشيما

كارثة فوكوشيما هي كارثة تطورت بعد زلزال اليابان الكبير في 11 مارس 2011 ضمن مفاعل فوكوشيما 1 النووي. حيث أدت مشاكل التبريد إلى ارتفاع في ضغط المفاعل، تبعتها مشكلة في التحكم بالتنفيس نتج عنها زيادة في النشاط الإشعاعي.


ภัยพิบัตินิวเคลียร์ฟูกูชิมะแห่งที่หนึ่ง

ภัยพิบัตินิวเคลียร์ฟุกุชิมะไดอิชิ () เป็นอุบัติเหตุด้านพลังงานที่เกิดขึ้นที่โรงไฟฟ้านิวเคลียร์ฟุกุชิมะไดอิชิ หมายเลข I ที่เป็นผลเบื้องต้นมาจากคลื่นสึนามิจากเหตุการณ์แผ่นดินไหวและคลื่นสึนามิในโทโฮะกุ พ.ศ. 2554 ที่เกิดขึ้นเมื่อวันที่ 11 มีนาคม ค.ศ. 2011 คลื่นสึนามิสร้างความเสียหายให้กับอุปกรณ์ และเมื่อปราศจากอุปกรณ์ดังกล่าวทำให้เครื่องปฏิกรณ์ 3 เครื่องในจำนวน 6 เครื่องขาดสารหล่อเย็น ความร้อนที่สูงอย่างยิ่งยวดทำให้เกิดการหลอมละลาย () และปลดปล่อยสารกัมมันตรังสีออกมาเริ่มต้นเมื่อวันที่ 12 มีนาคม ภัยพิบัติด้านนิวเคลียร์ครั้งนี้เป็นครั้งที่รุนแรงที่สุดนับตั้งแต่ภัยพิบัติเชอร์โนบิลเมื่อปี 1986 และเป็นอันดับที่สองรองจากเชอร์โนบิลที่ระดับ 7 ตามการจัดอันดับของมาตรวัดเหตุการณ์ทางนิวเคลียร์ระหว่างประเทศ () แต่มีความซับซ้อนกว่าเนื่องจากเครื่องปฏิกรณ์ทั้งหมดได้รับผลกระทบ ได้มีการปลดปล่อยกัมมันตรังสี 10 ถึง 30% ของที่เชอร์โนบิล


adalah kecelakaan energi di Pembangkit Listrik Tenaga Nuklir Fukushima I di Fukushima, yang awalnya dimulai oleh tsunami setelah gempa bumi di Tōhoku. Pada tanggal 11 Maret 2011 Segera setelah gempa, reaktor aktif secara otomatis mematikan reaksi fisi berkelanjutan. Namun, tsunami mematikan generator darurat yang akan menyediakan daya untuk mengendalikan dan mengoperasikan pompa yang diperlukan untuk mendinginkan reaktor. Pendinginan yang tidak memadai menyebabkan tiga krisis nuklir, ledakan kimia hidrogen-udara, dan pelepasan bahan radioaktif di Unit 1, 2 dan 3 dari 12 Maret sampai 15 Maret. Pendinginan yang tidak memadai juga menyebabkan kolam untuk menyimpan bahan bakar dari Reaktor 4 menjadi terlalu panas karena panas dari batang bahan bakar.


Az 1986-os férfi kosárlabda-világbajnokság a 10. volt a sportág történetében. Spanyolország hat városában rendezték 1986. július 5. és július 20. között. A tornán 24 csapat vett részt.


Wereldkampioenschap basketbal mannen 1986

In 1986 werd voor de tiende keer het wereldkampioenschap basketbal gehouden. Vierentwintig landen die ingeschreven waren bij de FIBA, namen deel aan het toernooi dat gehouden werd in juli 1986 te Spanje. Het basketbalteam van de Verenigde Staten werd de uiteindelijke winnaar van het toernooi, dat begon op 5 juli en eindigde op 19 juli 1986. Maleisië verving Aziatisch kampioen Filipijnen, dat zich op het allerlaatste moment afmeldde vanwege grote sociale onrust in eigen land.


1986年バスケットボール世界選手権

1986年FIBAバスケットボール世界選手権は1986年7月5日から7月20日までスペインで行われた第10回バスケットボール世界選手権。ファイナルラウンドはマドリードのパラシオ・デ・デポルテスで開催。


Die 10. Basketball-Weltmeisterschaft der Herren fand vom 5. Juli bis 19. Juli 1986 in Spanien statt. Die 24 Mannschaften spielten in Barcelona, Ferrol, Madrid, Málaga, Oviedo, Saragossa und Teneriffa.


אליפות העולם בכדורסל 1986

אליפות העולם בכדורסל לשנת 1986 הוא טורניר כדורסל בינלאומי שנערך בספרד בתאריכים 5-19 ביולי.


Παγκόσμιο Πρωτάθλημα Καλαθοσφαίρισης Ανδρών 1986

Το 10ο τουρνουά του παγκόσμιου πρωταθλήματος καλαθοσφαίρισης διοργανώθηκε στην Ισπανία, υπό την αιγίδα της FIBA. Οι αγώνες έλαβαν χώρα στις πόλεις Σαραγόσα (για τον Α' όμιλο), στη Φερόλ (για τον Β' όμιλο), στη Μάλαγα (για τον Γ' όμιλο), στην Τενερίφη (για τον Δ' όμιλο), στη Βαρκελώνη (για τον Ε' προκριματικό όμιλο), και στο Οβιέδο (για τον Στ' προκριματικό όμιλο). Οι αγώνες της τελικής φάσης έγιναν στη Μαδρίτη. Η Εθνική Ελλάδος συμμετείχε για πρώτη φορά σε τελική φάση παγκοσμίου πρωταθλήματος και κατάφερε να κάνει αισθητή την παρουσία της, καταλαμβάνοντας τη 10η θέση (σε σύνολο 24 ομάδων) και λαμβάνοντας ο Νίκος Γκάλης τον τίτλο του πρώτου σκόρερ της διοργάνωσης. Ήταν μια μικρή πρόγευση για το τι θα ακολουθούσε την επόμενη χρονιά στο Ευρωμπάσκετ της Αθήνας.


Чемпионат мира по баскетболу 1986

Чемпионат мира по баскетболу 1986 — десятый чемпионат мира по баскетболу среди мужчин. Прошел в Испании с 5 июля по 20 июля 1986 года.


Vuoden 1986 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Espanjassa 5.–20. heinäkuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi 24 maata. Mestaruuden voitti toisen kerran historiassaan Yhdysvallat, hopeaa saavutti Neuvostoliitto ja pronssia Jugoslavia. Turnauksen korikuningas oli Kreikan Nikos Galis ja arvokkain pelaaja Jugoslavian Dražen Petrović.


Campionato mondiale maschile di pallacanestro 1986

La X edizione del Campionato Mondiale Maschile di Pallacanestro FIBA è stata disputata in Spagna, a Madrid, dal 5 al 30 luglio 1986.


Чемпіонат світу з баскетболу 1986

Чемпіонат світу з баскетболу 1986 року — десятий чемпіонат світу з баскетболу, що проходив в Іспанії з 5 липня по 20 липня 1986 року.


O Campeonato Mundial de Basquetebol Masculino de 1986 foi a 10ª edição do Campeonato Mundial de Basquetebol. Foi disputado na Espanha de 5 a 19 de julho de 1986, organizado pela Federação Internacional de Basquetebol (FIBA) e pela Federação Espanhola de Basquetebol.


Le Championnat du monde masculin de basket-ball 1986 s'est déroulé en Espagne du 5 au 19 juillet 1986. Cette compétition est aussi considérée comme l'épreuve masculine de basket-ball des Goodwill Games de 1986.


The 1986 FIBA World Championship was the 10th FIBA World Championship, the international basketball world championship for men's teams. It was hosted by Spain and was held from July 5 to 20, 1986. The final phase of the tournament was held at the Palacio de Deportes de la Comunidad, Madrid. They were classified as the official men's basketball event of the 1986 Goodwill Games, held simultaneously in Moscow. This was the final tournament for West Germany, which did not participate in the next tournament prior to its unification with East Germany.


Campeonato Mundial de Baloncesto de 1986

El X Campeonato mundial de baloncesto de 1986 organizado por la Federación Internacional de Baloncesto se llevó a cabo en las ciudades de Zaragoza, Ferrol, Málaga, Santa Cruz de Tenerife, Barcelona, Oviedo y Madrid, todas en España. Por primera vez en la historia participaron 24 selecciones en la fase final, cosa que no volvería a repetirse hasta el Mundial de Japón 2006. La mascota del campeonato se trataba de una jirafa caracterizada llamada "Pívot".


Mistrovství světa v basketbalu mužů 1986

10. mistrovství světa v basketbale proběhlo ve dnech 5. – 20. července ve Španělsku.


بطولة كأس العالم لكرة السلة 1986

بطولة كأس العالم لكرة السلة 1986 أقيمت في إسبانيا في شهر يوليو بمشاركة 24 فريقا. فاز منتخب الولايات المتحدة بالبطولة.


A mongol hadjárat Hvárezm ellen 1219-ben kezdődött és 1221-ig, a Hvárezmi Birodalom teljes meghódításáig tartott. A hadjárat volt a mongolok első nyugati támadása a közép-ázsiai iszlám államok ellen, amelyek hamarosan mind mongol fennhatóság alá kerültek.


モンゴルのホラズム・シャー朝征服

この項目では、1219年から1222年にかけて行われたモンゴル帝国によるホラズム・シャー朝の征服について記述する。この遠征によって数十の都市が破壊され、数百万人の人間が殺害されたと言われている。


Mongolernas invasion av Khwarezm pågick från 1219 till 1221 och var en del av mongolernas invasion av Centralasien, som var den första av tre större mongoliska erövringsresor väster ut. Invasionen var en hämnd mot khwarezmiderna för Incidenten i Otrar. Efter invasionen kontrollerade mongolerna Khwarezm, som tidigare hölls av Khwarezmidernas imperium. Khwarezmidernas territorium var stora delar delar av Stor-Iran såsom dagens Uzbekistan, Turkmenistan, Afghanistan, Iran och till norra delen av Indien


הפלישה המונגולית לאזור הים הכספי

בשנים 1220-1223 ביצע כוח מונגולי, שכלל כ-30 אלף פרשים, את אחת מפשיטות הפרשים הארוכות והמוצלחות בהיסטוריה, בארצות מסביב לים הכספי. המשימה המקורית שהטיל ג'ינגיס חאן על כוח הפשיטה, בפיקוד המצביאים הידועים סובוטאי וג'אבאי (או ג'בה), הייתה לרדוף אחרי השאח אלא א-דין מוחמד (מוחמד השני) שליט האימפריה החווראזמית, במטרה ללכוד/להרוג אותו, ולא לאפשר לו מרווח נשימה לארגון צבאות חדשים באזורים המערביים של ממלכתו. לאחר שנודע למונגולים על מותו של השאח בסוף שנת 1220, קיבל סבוטאי אישור מג'ינגיס חאן לחצות את הרי הקווקז במטרה לחקור את הארצות והעמים היושבים מצפון וממערב להרים, ולחזור למונגוליה לאחר מסע מסביב לים הכספי.


Монгольское завоевание Хорезма

Монгольское завоевание Хорезма в 1219—1221 годах ознаменовало начало завоевания монголами исламских государств. В ходе последовавшей войны, продолжавшейся менее двух лет, Государство Хорезмшахов было разрушено.


Mongolit miehittivät Horezmia vuodesta 1219 vuoteen 1221. Aika merkitsi mongolien vallan laajentumista islaminuskoisille alueille. Mongolien valtakunta kattoi lopulta laajoja osia Euraasiaa lukuun ottamatta Länsi-Eurooppaa, Fennoskandiaa, Arabiaa ja Intian niemimaata, Japania ja osia Kaakkois-Aasiasta.


L'invasione mongola della Corasmia durò dal 1219 al 1221 e segnò l'inizio della conquista mongola degli stati islamici. L'espansione mongola avrebbe avuto il suo culmine con la conquista di quasi tutta l'Eurasia, eccetto l'Europa occidentale, la Fennoscandia, l'Impero bizantino, la penisola araba, gran parte del subcontinente indiano, il Giappone e parte del Sudest Asiatico.


மங்கோலியர்களின் குவாரசமியப் படையெடுப்பு

மங்கோலியர்களின் குவாரசமியப் படையெடுப்பானது கி.பி. 1219 முதல் கி.பி. 1221 வரை நடைபெற்றது. இசுலாமிய நாடுகளை மங்கோலியர்கள் ஆக்கிரமித்ததன் தொடக்கத்தை இது குறித்தது. மங்கோலிய விரிவாக்கம் இறுதியில் சப்பான், எகிப்திய அடிமை வம்சம், இந்தியத் துணைக்கண்டம், தென்கிழக்காசியா தவிர ஆசியாவின் (கிழக்கு ஐரோப்பாவின் பகுதிகள் உட்பட) அனைத்துப் பகுதிகளையும் வெற்றி கொண்ட பின்னரே முடிந்தது.


حمله مغول به ایران

حملهٔ مغول به ایران به سه لشکرکشی مغول به ایران در فاصله سال‌های ۱۲۱۹ تا ۱۲۵۶ میلادی (۶۱۶–۶۵۴ ه.ق) اشاره دارد. این لشکرکشی‌ها به حکومت خوارزمشاهیان، اسماعیلیه الموت و حکومت‌های محلی اتابکان سلجوقی خاتمه داد و به ایجاد حکومت ایلخانان مغول به جای آن‌ها در ایران منجر شد.


蒙古征服花剌子模戰爭爆發在1219年至1221年，它標示著蒙古與中古大波斯外交和貿易失敗的結果，也是「蒙古西征」的開始。當時雄踞中亞的「花剌子模王朝」的國境面積相當於印度次大陸的大小。


A Invasão mongol da Corásmia durou entre 1219 a 1221. Marcou o início da conquista mongol dos estados islâmico e também expandiu as invasões mongóis, as quais culminaram na conquista de virtualmente todo o mundo conhecido exceto Europa Ocidental, Escandinávia, Península Arábica, norte da África, parte do sudeste asiático e Japão.


La invasió mongola de Khwarizmia de 1219 a 1221. marca el començament de la conquesta mongola dels estats islàmics, l'expansió mongola culminaria finalment amb la conquesta de virtualment tota Eurasia, excepte per l'Europa Occidental, Fennoscandia, l'Imperi Romà d'Orient, Arabia, el Subcontinent indi, el Japó i parts d'Àsia Sud-oriental.


Cuộc xâm lược Khwarezmia bắt đầu từ 1219 đến 1221 đánh dấu điểm khởi đầu của quá trình người Mông Cổ chinh phục các nhà nước Hồi giáo. Sự bành trướng của Mông Cổ cuối cùng lên đến cực điểm khi chinh phục gần như toàn bộ lục địa Á-Âu, ngoại trừ Tây Âu, bán đảo Scandinavia, Đế quốc Đông La Mã, Ả Rập, tiểu lục địa Ấn Độ, Nhật Bản và phần lớn Đông Nam Á.


L'Invasion mongole de l'Empire khwarezmien est une campagne militaire dirigée par Genghis Khan, qui a lieu entre 1219 et 1221 et qui marque le début de l'invasion mongole des pays musulmans. L’expansion mongole se solde finalement par la conquête de la quasi-totalité de l’Asie, ainsi que certaines parties de l’Europe de l'Est, à l'exception du Japon, du Sultanat mamelouk d’Égypte et de la plus grande partie du sous-continent indien et de l’Asie du Sud-Est.


Mongol conquest of the Khwarazmian Empire

The Mongol conquest of Khwarezmia, or the Mongol invasion of Persia/Iran (), was the invasion of the Khwarazmian Empire by the Mongol Empire under Genghis Khan and Hulagu Khan. The comprehensive defeat and destruction of this Turco-Persian empire at the hands of the Mongols marked the beginning of their conquest of Central Asia and the Islamic world.


La invasión mongola de Corasmia fue un conflicto bélico acaecido entre el Imperio mongol, liderado por Gengis Kan, y el Imperio corasmio, gobernado por Mohamed II de Corasmia, y que duró desde el año 1219 hasta 1221. Dicha invasión marcó el inicio de las conquistas mongolas de los Estados islámicos de Asia, durante la expansión mongola que originó la conquista de prácticamente toda Eurasia, salvo Europa occidental, Fennoscandia, el Imperio bizantino, Arabia, el subcontinente indio, Siberia septentrional, Japón y partes del Sudeste asiático.


Invasionen af Khwarezmia blev foretaget af mongolerne under ledelse af Djengis Khan. Invasionen var en hævn mod khwarezmiderne for Otrarkatastrofen. Efter invasionen kontrollerede mongolerne Khwarezmia, som tidligere var et selvstændigt imperium. Khwarezmidernes territorium var store dele af Storiran, blandt andet nutidens Usbekistan, Turkmenistan, Afghanistan, Iran og nogle nordlige provinser i Indien. Erobringen af Khwarezmia var det første af tre større mongolske erobringstogter vestpå, som resulterede i mongolernes invasion af Centralasien.


الغزو المغولي لخوارزم

الغزو المغولي لخوارزم أو الغزو المغولي لِإيران وفق بعض المراجع الإيرانيَّة المُعاصرة، هو مصطلح يشير إلى ثلاثة حملات مغولية على الدولة الخوارزمية بين سنوات 1219-1256 م (616-654 هـ). أدت تلك الحملات إلى تأسيس الدولة الإلخانية في فارس، وأعقبها استيلاء المغول على العراق والقفقاس وأجزاء من آسيا الصغرى التي كانت تحت حكم السلاجقة، حيث امتدت من «نهر جيحون» إلى عراق العرب غربًا، ومن جنوبي روسيا شمالاً إلى بحر العرب جنوبًا.


A tarawai csata 1943. november 20-23. között zajlott a Japán Birodalom által megszállt csendes-óceánt Tarawa-atollon. Az amerikai tengerészgyalogosok, a flotta és a légierő segítségével három nap alatt vették be a szigetet.


De Slag om Tarawa was een slag die zich afspeelde in de Stille Oceaan tijdens de Tweede Wereldoorlog. Ze werd van 20 tot 23 november 1943 gestreden om het Kiribatische atol Tarawa, en was een van de veldslagen in het kader van wat 'Leapfrogging' werd genoemd. Het doel van de Amerikaanse aanval was om het vliegveld op het eiland Betio van het Tarawa-atol te veroveren op de Japanners. Het was het eerste Amerikaanse offensief in het belangrijke centrale gebied van de Stille Oceaan. Het was ook de eerste keer in de oorlog dat de Verenigde Staten hevige Japanse weerstand kreeg te verwerken bij een amfibische landing. De voorafgaande landingen hadden met weinig of geen initiële weerstand te kampen gekregen. De 4.500 Japanse verdedigers waren goed bevoorraad en voorbereid, en ze vochten bijna tot de laatste man, waardoor de slag een zware tol eiste van de United States Marine Corps.


タラワの戦い（）は、第二次世界大戦中の1943年11月21日から11月23日にかけて、ギルバート諸島タラワ環礁（現：キリバス共和国）で行われた日本軍守備隊とアメリカ海兵隊との戦闘である。米軍はガルヴァニック作戦（Operation Galvanic）の一環として実施した作戦であり、近代戦史上初の正面からの水陸両用強襲作戦と言われている。


Slaget vid Tarawa (kodnamn Operation Galvanic) var ett slag som utkämpades mellan USA och Japan i Gilbertöarna i Stillahavskriget under Andra världskriget. Större delen utkämpades 20 november - 23 november 1943 och var det den första amerikanska offensiven i det kritiska centrala Stillahavsområdet.


Die Schlacht um die Gilbertinseln, auch Operation Galvanic genannt, wurde zwischen den Truppen Japans und der USA im Rahmen des Pazifikkrieges ausgetragen. Sie dauerte vom 20. bis zum 24. November 1943 und endete mit einem Sieg der Amerikaner. Die Eroberung der Gilbertinseln war der erste Schritt in der von Admiral Nimitz bevorzugten Strategie des so genannten „Island Hopping“ ("Inselspringen") über die kleinen Atolle Mikronesiens. Eigentlich bestand die Schlacht aus zwei unabhängigen, jedoch gleichzeitig erfolgenden amphibischen Landungen auf den beiden Atollen Makin und Tarawa. Während die Kämpfe auf Makin für die Amerikaner weniger heftig ausfielen, kam es auf Tarawa zu erbitterten Kämpfen zwischen etwa 4.800 japanischen Verteidigern und 18.600 amerikanischen Marineinfanteristen, die auf beiden Seiten hohe Verluste mit sich brachten.


קרב טאראווה היה קרב בין האימפריה היפנית לארצות הברית, שנערך ב-20 - 23 בנובמבר 1943, כחלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה. הייתה זו הפעולה ההתקפית הראשונה של האמריקאים במרכז האוקיינוס השקט.


Битва за Тараву

Битва за Тараву — сражение, происходившее на тихоокеанском театре военных действий Второй мировой войны с 20 по 23 ноября 1943 года. Является второй по счёту американской наступательной операцией на Тихом океане (первой была битва за Гуадалканал) и первой наступательной операцией в критической для воюющих сторон центральной части тихоокеанского региона. В ходе сражения американские войска овладели атоллом Тарава и разгромили находящийся на нём японский гарнизон.


Tarawan taistelu oli Yhdysvaltain armeijan suhteellisesti verisin taistelu Tyynellämerellä toisessa maailmansodassa.


Bitka za Taravo (, ) je bila bitka tihomorskega dela druge svetovne vojne, ki je v glavnem potekala med 20. in 23. novembrom 1943. To je bila druga ofenziva ZDA (prva je bila bitka za Guadalcanal) na Tihem oceanu, prva ofenziva v osrednjem Tihem oceanu in prva bitka, v kateri je ameriško izkrcanje doživelo resen japonski odpor. Ta bitka je pokazala, da se bodo Japonci branili za vsako ceno in da bodo Američani doživeli veliko izgub v t. i. otoškem skakanju.


La battaglia di Tarawa si combatté tra il 20 e il 23 novembre 1943 sull'isola di Betio, compresa nell'atollo di Tarawa delle isole Gilbert. Vide contrapposte le forze della Marina imperiale giapponese a quelle dei marines statunitensi, che conquistarono l'isola dopo feroci combattimenti, dovuti all'approssimativa organizzazione degli attacchi anfibi e alla molteplicità delle difese nipponiche.


타라와 전투(Battle of tarawa)는 태평양 전쟁 당시 미군과 일본군이 벌인 전투이다. 타라와 섬을 점거중인 일본군으로부터 빼앗기 위해 미군이 상륙전투를 벌였다. 1943년 11월 20-23 일에 일어난 전투였으며, 전투 장소는 길버트 제도의 타라와 섬이었다.


نبرد تاراوا (عملیات گالوانیک ) یک نبرد دریایی در جنگ جهانی دوم است که در فاصله ۲۰ تا ۲۳ نوامبر سال ۱۹۴۳ میان ارتش آمریکا و امپراتوری ژاپن رخ داد. این نبرد با پیروزی ارتش آمریکا به پایان رسید.


塔拉瓦戰役，亦稱為塔拉瓦環礁戰役，美軍代號為電擊行動，是一場發生於基里巴斯吉爾伯特群島的戰役，參戰雙方國為美國與日本，是屬於第二次世界大戰太平洋戰爭的一部分，戰事從1943年11月20日開始，一直持續至11月23日美軍完全控制塔拉瓦為止。這也是二戰中美軍在中太平洋戰區的第一次軍事攻擊行動。


A Batalha de Tarawa foi um confronto militar travado no contexto da Guerra do Pacífico durante a Segunda Guerra Mundial, sendo travada entre os dias 20 e 23 de novembro de 1943. A luta aconteceu no Atol de Tarawa, nas Ilhas Gilbert. Cerca de 6 400 japoneses, coreanos e americanos morreram na batalha, a maioria na pequena ilhota de Betio, no sul do atol.


Tarawa Muharebesi (İngilizce: "Battle of Tarawa"), Gilbert Adaları'nda bulunan Tarawa Adası üzerinde 20 Kasım 1943 ile 23 Kasım 1943 tarihleri arasında gerçekleştirilmiş Pasifik Cephesi'ne dahil edilen bir muharebedir. Muharebe sadece 76 saat sürmesine karşın 6.000 kadar asker ölmüş, 2.296 asker yaralanmıştır.


Trận Tarawa là một trận đánh thuộc Chiến dịch quần đảo Gilbert và Marshall, mở màn bằng cuộc đổ bộ của Sư đoàn Thủy quân Lục chiến số 2 vào ngày 20 tháng 11 năm 1943 và kết thúc sau 4 ngày giao tranh với việc toàn bộ quân Nhật phòng ngự trên đảo gần như bị xóa sổ. Nhưng cũng từ trận đánh này, các lực lượng Thủy quân Lục chiến đã có nhiều kinh nghiệm quý giá cho các chiến dịch sau này. Đây cũng là cuộc tấn công lớn đầu tiên của quân đội Hoa Kỳ vào vành đai phòng thủ của Đế quốc Nhật Bản.


La bataille de Tarawa (faisant partie de l'opération "Galvanic" avec la bataille de Makin) est le débarquement américain et la bataille qui s'ensuivit face aux troupes japonaises du 20 au sur Betio et les autres petites îles de l'atoll de Tarawa de l'archipel des îles Gilbert dans le Pacifique.


Bitka o Tarawu bolo ozbrojené stretnutie americkej a japonskej armády počas druhej svetovej vojny, 20.23. novembra 1943. Vyčistenie celého atolu trvalo až do 28. novembra 1943.


Walki o Wyspy Gilberta – kombinowana operacja desantowa, przeprowadzona w listopadzie 1943 roku w ramach operacji Galvanic przez wojska amerykańskie w czasie wojny na Pacyfiku, mająca za zadanie odbicie z rąk japońskich atoli Tarawa i Makin w archipelagu Wysp Gilberta.


The Battle of Tarawa was fought on 20–23 November 1943 between the United States and Japan at the Tarawa Atoll in the Gilbert Islands, and was part of Operation Galvanic, the U.S. invasion of the Gilberts. Nearly 6,400 Japanese, Koreans, and Americans died in the fighting, mostly on and around the small island of Betio, in the extreme southwest of Tarawa Atoll.


La batalla de Tarawa fue un combate dentro del marco de la Guerra del Pacífico correspondiente a la Segunda Guerra Mundial, librado en el atolón Tarawa desde el 20 de noviembre al 23 de noviembre de 1943. Era la segunda vez que Estados Unidos pasaba a la ofensiva —la campaña de Guadalcanal había sido la primera—, y la primera ofensiva en la crítica región central del Pacífico.


Bitva o Tarawu byla jedním ze střetnutí druhé světové války v rámci války v Tichomoří. Hlavní boje se odehrály v období od 20. do 23. listopadu 1943 na ostrůvku Betio v západním rameni atolu Tarawa. Vyčištění celého atolu pak trvalo až do 28. listopadu.


Slaget om Tarawa var et slag i Stillehavskrigen under 2. verdenskrig, udkæmpet fra den 20. til den 23. november 1943. Det var den anden gang det amerikanske forsvar var i offensiven (den første gangen var slaget om Guadalcanal), og den første offensiv i det centrale Stillehav. Det var også første gang amerikanerne oplevede seriøst japansk modstand under en landgangsoperation. De 4.500 japanske forsvarere var godt forberedt med forsyninger og var klar til at kæmpe til sidste mand. Amerikanerne endte med at overtage øen Tarawa efter en lang hård blodkamp.


معركة تاراوا

معركة تاراوا هي معركة وقعت في مسرح عمليات المحيط الهادئ في الحرب العالمية الثانية في الفترة من 20 إلى 23 نوفمبر 1943. حدثت في جزر تاراوا المرجانية في جزر غيلبرت، وكانت جزءاً من عملية غالفانيك الأمريكية لغزو لجزر غيلبرت. لقي ما يقرب من 6400 ياباني وكوري وأمريكي حتفهم في القتال، ومعظمهم في جزيرة بيتيو الصغيرة وحولها، في أقصى الجنوب الغربي من جزر تاراوا المرجانية.


Pertempuran Tarawa adalah sebuah pertempuran dalam Palagan Pasifik pada Perang Dunia II yang berlangsung dari tanggal 20 November sampai 23 November 1943 yang berlokasi di Atol Tarawa di Kepulauan Gilbert. Hampir 6.400 orang Jepang, Korea dan Amerika terbunuh dalam pertempuran itu, sebagian besar di sekitar pulau kecil Betio (ujung paling barat daya Atol Tarawa).


Az 1995-ös UEFA-bajnokok ligája-döntő az európai labdarúgó-klubcsapatok legrangosabb tornájának 3., jogelődjeivel együttvéve a 40. döntője volt. A mérkőzést 1995. május 24-én a bécsi Ernst Happel Stadionban játszották.


גמר ליגת האלופות 1995

גמר ליגת האלופות 1995 התקיים באצטדיון ארנסט האפל בווינה, אוסטריה ב-24 במאי 1995, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא אייאקס אמסטרדם ההולנדית, שניצחה במשחק את האלופה המכהנת מילאן האיטלקית בתוצאה 1-0.


Финал Лиги чемпионов УЕФА 1995

Финал Лиги чемпионов УЕФА 1995 года — финальный матч розыгрыша Лиги чемпионов УЕФА 1994/95, 40-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов и 3-го сезона в истории Лиги чемпионов УЕФА. Этот футбольный матч состоялся 24 мая 1995 года, на стадионе «Эрнст Хаппель» в Вене. В матче встретились нидерландский «Аякс» и итальянский «Милан». В присутствии 49 730 зрителей голландский клуб «Аякс» взял верх над итальянским «Миланом» со счётом 1:0, единственный гол на 84-й минуте забил голландец Патрик Клюйверт. Впервые финал Лиги чемпионов транслировался по телеканалам, не входящим в Европейский вещательный союз. Также впервые в финале игроки вышли в футболках с эмблемами основных спонсоров команд-участниц.


Finale della UEFA Champions League 1994-1995

La finale della 40ª edizione di UEFA Champions League è stata disputata il 24 maggio 1995 all'Ernst Happel Stadion di Vienna tra e . All'incontro hanno assistito circa spettatori. La partita, arbitrata dal rumeno Ion Crăciunescu, ha visto la vittoria per 1-0 del club olandese.


1995 UEFA 챔피언스리그 결승전

1995 UEFA 챔피언스리그 결승전은 UEFA 챔피언스리그의 40번째 결승전이다. 경기는 1995년 5월 24일 오스트리아 빈의 에른스트 하펠 슈타디온에서 열렸다. 네덜란드의 AFC 아약스와 이탈리아의 AC 밀란이 결승에서 맞붙었으며 아약스가 1-0으로 밀란을 꺾고 우승을 차지했다.


Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 1995

Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 1995 — фінальний матч розіграшу Ліги чемпіонів УЄФА сезону 1994—1995 років, у якому зустрілися нідерландський «Аякс» та італійський «Мілан». Матч відбувся 24 травня 1995 року у столиці Австрії місті Відень на стадіоні імені Ернста Гаппеля. Перемогу з рахунком 1:0 здобув «Аякс».


فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۵

فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۵، رقابت پایانی لیگ قهرمانان اروپا در سال ۱۹۹۵ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال آژاکس و باشگاه فوتبال آ. ث. میلان در ورزشگاه ارنست هاپل، وین برگزار شده‌است.


A Final da Liga dos Campeões da UEFA de 1994–95 foi a 40ª edição e teve lugar em Viena, entre o Ajax e Milan. Foi a terceira final consecutiva do Milan na Liga dos Campeões da UEFA, um feito que desde então só foi igualado na era da Liga dos Campeões pela Juventus entre 1996 e 1998 e pelo Real Madrid entre 2016 e 2018. O Milan também queria empatar o recorde do Real Madrid de ter vencido a Taça dos Campeões Europeus / Liga dos Campeões seis vezes. Após 85 minutos, o impasse foi quebrado quando Patrick Kluivert, com 18 anos e 327 dias, se tornou no jogador mais jovem a marcar numa Final da Liga dos Campeões.


1995 UEFA Şampiyonlar Ligi Finali, 24 Mayıs 1995'te AFC Ajax ile AC Milan arasında Viyana'da oynandı. 85. dakikada Patrick Kluviert’in attığı golle kilit çözüldü ve kupa Hollanda temsilcisine gitti.


Finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1994-1995

La finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1994-1995 est la de l'histoire de la compétition. Elle oppose l'Ajax Amsterdam à l'AC Milan.


The 1995 UEFA Champions League Final was the 40th edition and took place in Vienna between Ajax and Milan. It was a rematch of the 1969 European Cup final and Milan's third consecutive UEFA Champions League final, a feat which has since been matched in the Champions League era by Juventus between 1996 and 1998 and Real Madrid between 2016 and 2018, Milan was also aiming to tie Real Madrid's record of having won the European Cup/UEFA Champions League six times. After 85 minutes, the deadlock was broken when Ajax striker Patrick Kluivert, aged 18 years and 327 days, became the youngest player to score in a UEFA Champions League final.


१९९५ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल

१९९५ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल 40 वें संस्करण था और एएफसी अजाक्स और एसी मिलान के बीच वियना में हुई. यह तीन साल में मिलान के तीसरे फाइनल था और वे यूरोपीय कप में छह बार जीत चुके हैं की रियल मैड्रिड का रिकॉर्ड टाई करने के लिए लक्ष्य थे. पैट्रिक क्लुइवेर्त् विजेता गोल किया जब 85 मिनट के बाद गतिरोध टूट गया.


نهائي دوري أبطال أوروبا 1995

نهائي دوري أبطال أوروبا لكرة القدم 1995 هي المباراة النهائية لبطولة دوري أبطال أوروبا 1994-95 المُقامة بين ناديي أياكس أمستردام وإيه سي ميلان على ملعب إرنست هابل في العاصمة النمساوية فيينا، والذي انتهى بفوز أياكس أمستردام بهدف دون مقابل سجله الهولندي باتريك كلايفرت. يُعتبر هذا النهائي هو أول نهائي يتم إذاعته من قبل القنوات الخاصة وليس عن طريق اتحاد البث الأوروبي.


Final Liga Champions UEFA 1995 adalah final pertandingan sepak bola Liga Champions UEFA 1994–1995, yang diselenggarakan pada tanggal 24 Mei 1995, antara Ajax melawan Milan di final ke-3 dalam format Liga Champions UEFA dan ke-40 secara keseluruhan. Pertandingan dimainkan di Ernst-Happel-Stadion, Wina, dan dimenangkan oleh Ajax dengan skor 1–0. Ini adalah final Liga Champions ketiga secara berturutan, suatu prestasi yang sejak itu telah dipertandingkan di era Liga Champions oleh Juventus antara 1996 dan 1998 dan Real Madrid antara 2016 dan 2018, Milan juga mengincar menyamai rekor Real Madrid yang menjuarai Luga Champions enam kali. Setelah 85 menit, ketika Patrick Kluivert memecah kebuntuan, berusia 18 tahun dan 327 hari, menjadi pemain termuda yang mencetak gol di final Liga Champions UEFA.


A 2011-es sílövő-világbajnokságot március 3-a és 13-a között tartották az oroszországi, Hanti-Manszijszkban. Az esemény megrendezésére további két pályázó település volt: Fehéroroszország fővárosa, Minszk, valamint Csehországból Nové Město na Moravě.


De wereldkampioenschappen biatlon 2011 werden van 3 tot en met 13 maart 2011 gehouden in Chanty-Mansiejsk.


Världsmästerskapen i skidskytte 2011 avgjordes i Chanty-Mansijsk i Ryssland 3-13 mars 2011. Chanty-Mansijsk anordnade tävlingen även 2003, men förlorade omröstningen vid ansökningen om 2009 års tävlingar. Orten arrangerade även VM 2010, men då bara med en disciplin, mixstafett, eftersom de övriga grenarna tävlades i under OS 2010 i Vancouver.


Die 44. Biathlon-Weltmeisterschaften fanden vom 3. bis zum 13. März 2011 im sibirischen Chanty-Mansijsk statt.


Чемпионат мира по биатлону 2011

46-й чемпионат мира по биатлону проходил в Ханты-Мансийске (Россия) с 3 по 13 марта 2011 года в рамках Кубка мира 2010/11.


Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011 järjestettiin 3.–13. maaliskuuta Hanty-Mansijskissa Venäjällä. Kilpailuissa oli 11 eri kilpailukategoriaa. Kaikki nämä vaikuttivat Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2010–2011 tilastoihin.


Световно първенство по биатлон 2011

44-тото световно първенство по биатлон се провежда в Ханти-Мансийск, Русия между 3 и 13 март 2011 г.


I Campionati mondiali di biathlon 2011 si svolsero dal 3 al 13 marzo a Chanty-Mansijsk, in Russia.


Чемпіонат світу з біатлону 2011

47-й чемпіонат світу з біатлону проходив у Ханти-Мансійську, Росія, з 3 березня по 13 березня 2011 року.


VM i skiskyting 2011 fant sted i Khanty-Mansijsk, Russland. Mesterskapet begynte 3. mars og ble avsluttet 13. mars 2011.


La des Championnats du monde de biathlon, organisée par l'Union internationale de biathlon, se déroule du au à Khanty-Mansiïsk en Russie, qui a organisé les Championnats du monde 2003 et les Championnats du monde de relais mixte 2005 et 2010.


Majstrovstvá sveta v biatlone 2011 sa konali v Chanty-Mansijsk (Rusko), od 3. do 13. marca 2011.


44. Mistrzostwa Świata w Biathlonie odbywały się w rosyjskim Chanty-Mansyjsku w dniach 3–13 marca 2011. Rozegranych zostało 11 konkurencji, pięć kobiecych, pięć męskich oraz jedna mieszana.


The 44th Biathlon World Championships was held in Khanty-Mansiysk, Russia from March 3–13, 2011.


El XLVII Campeonato Mundial de Biatlón se celebró en la localidad de Janti-Mansisk (Rusia) entre el 3 y el 13 de marzo de 2011 bajo la organización de la Unión Internacional de Biatlón (IBU) y la Unión Rusa de Biatlón.


44. mistrovství světa v biatlonu se konalo od 3. do 13. března 2011 v ruském západosibiřském Chanty-Mansijsku.


Az 1973-as UEFA-szuperkupa az európai szuperkupa első hivatalos kiírása volt. Az 1972-es kiírást az UEFA nem ismeri el hivatalosan.


De UEFA Super Cup 1973 bestond uit twee voetbalwedstrijden die gespeeld werden in het kader van de UEFA Super Cup. De wedstrijden vonden plaats tussen de winnaar van de Europacup I 1972/73, AFC Ajax, en de winnaar van de Europacup II 1972/73, AC Milan, op 9 januari en 16 januari 1974.


Supercupa Europei 1973 s-a jucat între Ajax și Milan, Ajax câștigând cu 6-1 la general. Este considerată prima Supercupă a Europei.


Суперкубок Европы 1973

Суперкубок Европы 1973 года () — двухматчевое состязание победителя Кубка европейских чемпионов сезона 1972/73 нидерландского «Аякса» и обладателя Кубка обладателей кубков того же сезона итальянского клуба «Милан». В первой встрече в Италии «Аякс» уступил 0:1, но на своём поле разгромил миланцев с крупным счётом 6:0 и стал обладателем Суперкубка. УЕФА курировало обе встречи, и на основании этого считает матчи 1973 года первым официальным розыгрышем Суперкубка, в отличие от игр 1972 года.


La Supercoppa UEFA 1973 è stata la prima edizione della Supercoppa UEFA.


UEFA Super Cup 1973 var turneringens andre sesong, men den første offisielle utgaven som ble støttet av UEFA. Finalen ble spilt over to kamper mellom vinner av Cupvinnercupen 1972/1973 (AC Milan) og vinner av Serievinnercupen 1972/73 (Ajax), hvor sistnevnte lag til slutt vant 6–1 sammenlagt over den italienske klubben.


La Supercoupe de l'UEFA 1973 est une compétition de football jouée sur un match aller-retour opposant l'Ajax Amsterdam, vainqueur de la Coupe des clubs champions européens 1972-1973 au Milan AC, vainqueur de la Coupe d'Europe des vainqueurs de coupe de football 1972-1973. C'est la première édition officielle de la Supercoupe d'Europe.


The 1973 European Super Cup was played between 1972–73 European Cup winners Ajax and 1972–73 European Cup Winners' Cup winners Milan, with Ajax winning 6–1 on aggregate, making it the worst defeat for an Italian team in an UEFA competition final. Unlike future Super Cup matches, the 1973 edition took place at the start of the following calendar year rather than the start of the following season.


La Supercopa de Europa 1973 fue la 1.ª edición de la competición, se disputó entre el A. F. C. Ajax (vencedor de la Copa de Europa 1972-73) y el A. C. Milan (vencedor de la Recopa de Europa 1972-73) a doble partido los días 9 y 16 de enero de 1974. El primer partido, jugado en Milán queda 1 a 0 para el equipo italiano. El segundo partido, jugado en Ámsterdam, el equipo neerlandés golea por 6 a 0, llevándose la primera Supercopa de Europa “"oficial"” de la competición, con un bagaje total de 6 a 1 entre ambos encuentros disputados.


Superpohár UEFA 1973 byl 1. oficiální ročník soutěže zvané Superpohár UEFA, pořádané Evropskou fotbalovou asociací UEFA. Zápasy se odehrály 9. ledna a 16. ledna 1974. Účastníky byli vítěz PMEZ 1972/73 – nizozemský AFC Ajax a vítěz tehdejšího Poháru vítězů pohárů – italský AC Milán.


كأس السوبر الأوروبي 1973

كأس السوبر الأوروبي 1973 هي النسخة الثانية من بطولة كأس السوبر الأوروبي٬ وكانت تجمع بين أياكس أمستردام بطل الكأس الأوروبية وهذه النسخة٬ وبين إي سي ميلان بطل كأس الاتحاد الأوروبي للأندية أبطال الكؤوس؛ وكانت ذهابًا وإيابًا٬ في مباراة الذهاب فاز إي سي ميلان 1:0؛ ولكن أياكس أمستردام قلب الأحوال على بعضها بفوزه 6:0 في الإياب٬ لتنتهي بإجمالي 6:1 لصالح أياكس أمستردام.


Piala Super Eropa 1973 menjadi penyelenggaraan pertama Piala Super Eropa secara resmi, antara dua juara bertahan dari kompetisi yang diselenggarakan oleh UEFA yaitu Piala Champions Eropa dan Piala Winners UEFA. Pertandingan akan mempertemukan antara juara Piala Champions Eropa 1972–73, Ajax dari Belanda dengan juara Piala Winners 1972–73, Milan dari Italia, yang dilakukan dalam dua pertandingan pada 9 Januari 1974 dan 16 Januari 1974.


Az 1996-os UEFA-bajnokok ligája-döntő az európai labdarúgó-klubcsapatok legrangosabb tornájának 4., jogelődjeivel együttvéve a 41. döntője volt. A mérkőzést 1996. május 22-én a római Olimpiai Stadionban játszották.


De UEFA Champions Leaguefinale van het seizoen 1995/96 is de vierde finale in de geschiedenis van de Champions League. De wedstrijd vond plaats op 22 mei 1996 in het Stadio Olimpico in Rome. Het Italiaanse Juventus stond voor de eerste keer in de finale. De club nam het op tegen AFC Ajax, dat voor het tweede jaar op rij finalist was.


גמר ליגת האלופות 1996

גמר ליגת האלופות 1996 התקיים בסטאדיו אולימפיקו ברומא, איטליה ב-22 במאי 1996, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא יובנטוס האיטלקית, שניצחה במשחק את אייאקס אמסטרדם ההולנדית בתוצאה 2-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר 1-1 בתום ההארכה.


Финал Лиги чемпионов УЕФА 1996

Финал Лиги чемпионов УЕФА 1996 года — финальный матч розыгрыша Лиги чемпионов УЕФА 1995/96, 41-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов и 4-го сезона в истории Лиги чемпионов УЕФА. Этот футбольный матч состоялся 22 мая на стадионе «Олимпийский» в Риме. В матче встретились итальянский «Ювентус» и нидерландский «Аякс». Основное время матча закончилось со счетом 1:1. В дополнительное время команды не смогли забить, а в серии пенальти со счетом 4:2 победил «Ювентус», для которого эта победа стала второй в истории.


Finale della UEFA Champions League 1995-1996

La finale della 41ª edizione della Champions League si tenne il 22 maggio 1996 allo stadio Olimpico di Roma tra la (Italia) e l' (Paesi Bassi).


1996 UEFA 챔피언스리그 결승전

1996 UEFA 챔피언스리그 결승전은 1995-96년 UEFA 챔피언스리그의 결승전이다. 경기는 1996년 5월 22일, 이탈리아의 스타디오 올림피코에서 열렸다.


Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 1996

Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 1996 — фінальний матч розіграшу Ліги чемпіонів УЄФА сезону 1995—1996 років, у якому зустрілися нідерландський «Аякс» та італійський «Ювентус». Матч відбувся 22 травня 1996 року у столиці Італії місті Рим на Олімпійському стадіоні. Перемогу у серії післяматчевих пенальті здобув «Ювентус».


فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۶

فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۶، رقابت پایانی لیگ قهرمانان اروپا در سال ۱۹۹۶ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال یوونتوس و باشگاه فوتبال آژاکس در ورزشگاه المپیک رم، رم برگزار شده‌است.


Trận chung kết UEFA Champions League năm 1996 là trận chung kết thứ tư của UEFA Champions League và là trận chung kết thứ bốn mươi mốt của Cúp C1 châu Âu. Đây là trận đấu giữa Juventus của Ý và Ajax Amsterdam của Hà Lan trên Sân vận động Olimpico ở Roma, Ý vào ngày 22 tháng 5 năm 1996. Juventus lần thứ hai giành Cúp C1 châu Âu bằng thi đá 11m (4–2) sau khi khi hòa 1–1 trong thời gian thi đấu chính thức.


Finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1995-1996

La finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1995-1996 est la de l'histoire. La Juventus remporte un deuxième titre après 1985. L'Ajax Amsterdam subit sa deuxième défaite en finale après celle de 1969 (1-4 face au Milan AC). C'est la deuxième fois dans la compétition que les 2 clubs se rencontrent en finale après l'édition de 1973.


The 1996 UEFA Champions League Final was a football match played on 22 May 1996 between Juventus of Italy and Ajax of the Netherlands. The match ended in a 1–1 draw after extra time, forcing a penalty shoot-out, which Juventus won 4–2. It was the club's second triumph in the competition.


Final de la Liga de Campeones de la UEFA 1995-96

La final de la Liga de Campeones de la UEFA 1995-96 se disputó el día 22 de mayo de 1996 en el Estadio Olímpico de Roma, Italia. Fue la 42ª edición de la final de la competición y los equipos que la disputaron fueron el Ajax Ámsterdam y la Juventus con resultado de 1-1 en el tiempo reglamentario y de 4 a 2 en la tanda de penaltis favorable a los turineses, que lograron su segunda Copa de Europa.


UEFA Champions League finalen 1996 var en fodboldkamp der blev spillet den 22. maj 1996. Kampen blev spillet på Stadio Olimpico i Rom, og skulle finde vinderen af UEFA Champions League 1995-96. De deltagende hold var hollandske Ajax Amsterdam og italienske Juventus. Kampen var den fjerde finale i turneringen, siden den skiftede navn og format til UEFA Champions League.


१९९६ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल

१९९६ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल इटली के जुवेंटस और नीदरलैंड के अजाक्स के बीच 22 मई 1996 पर खेला एक फुटबॉल मैच था। मैच अतिरिक्त समय के बाद 1-1 की बराबरी पर समाप्त हुआ और निम्न पेनाल्टी शूट आउट में जुवेंटस को 4-2 से जीत लिया. यह प्रतियोगिता में क्लब की दूसरी जीत थी।


نهائي دوري أبطال أوروبا 1996

لعبت مباراة نهائي دوري أبطال أوروبا 1996 بتاريخ 22 مايو 1996 والتي جمعت بين نادي يوفنتوس من إيطاليا ونادي أياكس من هولندا. انتهت المباراة بنتيجة التعادل 1–1 بالرغم من تمديدها لأشواط إضافية، وتم اللجوء إلى ركلات الترجيح لتحديد البطل والتي حسمها يوفنتوس 4–2 لصالحه ليكون اللقب الثاني له بتاريخ المسابقة.


Final Liga Champions UEFA 1996 adalah final pertandingan sepak bola Liga Champions UEFA 1995–1996, yang diselenggarakan pada tanggal 22 Mei 1996, antara Ajax melawan Juventus di final ke-4 dalam format Liga Champions UEFA dan ke-40 secara keseluruhan. Pertandingan dimainkan di Stadio Olimpico, Roma, dan dimenangkan oleh Juventus dengan skor 4–2 melalui adu penalti.


Az 1997-es UEFA-bajnokok ligája-döntő az európai labdarúgó-klubcsapatok legrangosabb tornájának 5., jogelődjeivel együttvéve a 42. döntője volt. A mérkőzést 1997. május 28-án a müncheni Olimpiai Stadionban játszották.


De UEFA Champions Leaguefinale van het seizoen 1996/97 is de vijfde finale in de geschiedenis van de Champions League. De wedstrijd vond plaats op 28 mei 1997 in het Olympiastadion in München. Titelverdediger Juventus stond voor de tweede keer op rij in de finale. Voor het Duitse Borussia Dortmund was het de eerste finale.


גמר ליגת האלופות 1997

גמר ליגת האלופות 1997 התקיים בהאצטדיון האולימפי במינכן, גרמניה ב-28 במאי 1997, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא בורוסיה דורטמונד הגרמנית, שניצחה במשחק את יובנטוס מאיטליה בתוצאה 1-3.


Finala Ligii Campionilor 1997 a fost un meci de fotbal care s-a jucat pe data de 28 mai 1997 între echipa germană Borussia Dortmund și între echipa italienească Juventus.


Финал Лиги чемпионов УЕФА 1997

Финал Лиги чемпионов УЕФА 1997 года — финальный матч розыгрыша Лиги чемпионов УЕФА 1996/97, 42-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов и 5-го сезона в истории Лиги чемпионов УЕФА. Этот футбольный матч состоялся 28 мая на стадионе «Олимпиаштадион» в Мюнхене. В матче встретились немецкая «Боруссия» (Дортмунд) и итальянский «Ювентус». Этот матч также известен тем случаем, когда на 70-й минуте матча, выйдя на замену, игрок «Боруссии» Ларс Риккен забил в ворота «Ювентуса» первым касанием по мячу, всего лишь через 16 секунд после своего выхода на поле.


Finale della UEFA Champions League 1996-1997

La finale della 42ª edizione di UEFA Champions League è stata disputata il 28 maggio 1997 all'Olympiastadion di Monaco di Baviera tra e . All'incontro hanno assistito circa spettatori. La partita, arbitrata dall'ungherese Sándor Puhl, ha visto la vittoria per 3-1 del club teutonico.


1997 UEFA 챔피언스리그 결승전

1997년 UEFA 챔피언스리그 결승전은 1997년 5월 28일, 독일의 뮌헨에 위치한 올림피아슈타디온에서 열린 결승전이다. 독일 푸스발-분데스리가의 도르트문트는 이탈리아의 유벤투스를 상대로 3-1 완승을 거두며 창단 이래 처음으로 빅이어를 차지하였다.


Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 1997


فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۷

فینال لیگ قهرمانان اروپا ۱۹۹۷، رقابت پایانی لیگ قهرمانان اروپا در سال ۱۹۹۷ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال بروسیا دورتموند و باشگاه فوتبال یوونتوس در ورزشگاه المپیک مونیخ، مونیخ برگزار شده‌است.


1997年欧洲冠军联赛决赛

1997年欧洲冠军联赛决赛是1997年5月28日于慕尼黑奥林匹克体育场举行的一场足球比赛，以决出1996/97年欧洲冠军杯的冠军。对阵双方为来自德甲的多特蒙德和来自意甲的尤文图斯。最终多特蒙德凭借里德爾和的入球以3比1击败尤文图斯，后者唯一的入球则由亚历山德罗·德尔·皮耶罗射入。


A Final da Liga dos Campeões da UEFA de 1996–97 foi a 42ª edição da competição, o quinto com o formato Liga dos Campeões da UEFA, e o último envolvendo somente os clubes que foram campeões de suas ligas nacionais.


1997 UEFA Şampiyonlar Ligi Finali 28 Mayıs 1997 tarihinde Borussia Dortmund ile Juventus arasında oynan futbol karşılaşması. Olimpiyat Stadyumu (Münih)'nda oynanan maç Alman ekibin 3-1'lik galibiyetiyle sonuçlanmıştır.


Trận chung kết UEFA Champions League năm 1997 là trận chung kết thứ năm của UEFA Champions League và là trận chung kết thứ bốn mươi hai của Cúp C1 châu Âu. Đây là trận đấu giữa Borussia Dortmund của Đức và Juventus của Ý trên Sân vận động Olympic ở München, Đức vào ngày 28 tháng 5 năm 1997. Với chiến thắng 3–1, Borussia Dortmund lần đầu tiên giành Cúp C1 châu Âu.


Finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1996-1997

La finale de la Ligue des champions de l'UEFA 1996-1997 est la quarante-deuxième finale de la Ligue des champions de l'UEFA. Elle voit le Borussia Dortmund remporter son premier titre de champion d'Europe. La première demi-heure de la rencontre est effectuée sur un rythme moyen sans occasion franche. Ce sont deux corners tous deux tirés par Andreas Möller qui vont permettre à Karl-Heinz Riedle d'inscrire deux buts en cinq minutes (, ), mettant les Turinois dans une situation compliquée. Les italiens tireront deux fois sur les montants par Zidane et Vieri.


The 1997 UEFA Champions League Final was a football match played at the Olympiastadion in Munich on 28 May 1997 to determine the winner of the 1996–97 UEFA Champions League. The match was contested by Borussia Dortmund of Germany and Juventus of Italy. Borussia Dortmund won 3–1 with goals from Karl-Heinz Riedle and Lars Ricken; Juventus' goal was scored by Alessandro Del Piero.


UEFA Champions League finalen 1997 var en fodboldkamp der blev spillet den 28. maj 1997. Kampen blev spillet på Olympiastadion i München, og skulle finde vinderen af UEFA Champions League 1996-97. De deltagende hold var tyske Borussia Dortmund og italienske Juventus.Kampen var den femte finale i turneringen, siden den skiftede navn og format til UEFA Champions League.


१९९७ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल

१९९७ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल 28 मई 1997 को म्यूनिख में ओलंपिया स्टेडियम में एक फुटबॉल मैच था। इटली से जुवेंटस को हराने के बाद जर्मनी की बोरुसिया डॉर्टमुंड ने 3-1 से जीता मैच.


نهائي دوري أبطال أوروبا 1997

نهائي دوري أبطال أوروبا 1997 كانت المباراة النهائية من بطولة دوري أبطال أوروبا 1996–1997. لعبت المباراة في ملعب الملعب الأولمبي بمدينة ميونخ الألمانية بين بوروسيا دورتموند الألماني ويوفنتوس الإيطالي، وانتهت بفوز بوروسيا دورتموند بنتيجة 3–1.


Final Liga Champions UEFA 1997 adalah final pertandingan sepak bola Liga Champions UEFA 1996–1997, yang diselenggarakan pada tanggal 28 Mei 1997, antara Borussia Dortmund melawan Juventus di final ke-5 dalam format Liga Champions UEFA dan ke-41 secara keseluruhan. Pertandingan dimainkan di Olympiastadion, München, dan dimenangkan oleh Borussia Dortmund dengan skor 3–1.


Az 1989-es UEFA-szuperkupa a 15. európai szuperkupa-döntő volt. A döntőt az 1988–1989-es bajnokcsapatok Európa-kupája-győztes olasz AC Milan és az 1988–1989-es kupagyőztesek Európa-kupája-győztes spanyol FC Barcelona játszotta.


De UEFA Super Cup 1989 bestond uit twee voetbalwedstrijden die gespeeld werden in het kader van de UEFA Super Cup. De wedstrijden vonden plaats tussen de winnaar van de Europacup I 1988/89, AC Milan, en de winnaar van de Europacup II 1988/89, FC Barcelona, op 23 november en 7 december 1989.


Суперкубок УЕФА 1989

Суперкубок УЕФА 1989 года () — 15-й розыгрыш Суперкубка Европы. Прошёл между победителем Кубка европейских чемпионов итальянским «Миланом» и победителем Кубка обладателей кубков испанской «Барселоной». Первый матч прошёл в Барселоне, на стадионе Камп Ноу где завершился со счётом — 1:1. Второй матч проходил на стадионе Сан-Сиро в Милане. Матч завершился победой хозяев со счетом — 1:0. Тем самым «Милан» стала победителем по сумме двух матчей 2:1.


La Supercoppa UEFA 1989 è stata la quattordicesima edizione della Supercoppa UEFA.


Суперкубок Європи 1989

Суперкубок Європи 1989 — 14-й розіграш Суперкубка Європи. У турнірі зіграли переможець Кубка європейських чемпіонів 1988—1989 італійський «Мілан» та переможець Кубка володарів кубків 1988—1989 іспанська «Барселона». Вперше в історії титул володаря Суперкубка Європи здобув «Мілан».


سوپر جام اروپا ۱۹۸۹

فینال سوپر جام اروپا ۱۹۸۹، رقابت پایانی سوپر جام اروپا است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال آ.ث. میلان و باشگاه فوتبال بارسلونا برگزار شده‌است.


1989年欧洲超级杯由1988–89年欧洲冠军杯冠军AC米兰对阵1988–89年歐洲盃賽冠軍盃冠军巴塞罗那，最终AC米兰以总比分2-1夺冠，赢得队史首届欧洲超级杯。


A Supercopa Europeia de 1989 foi disputada em duas partidas entre Milan e Barcelona. O resultado agregado foi de 2–1 a favor do Milan.


La Supercoupe de l'UEFA 1989 est une compétition de football jouée sur un match aller-retour opposant le Milan AC, vainqueur de la Coupe des clubs champions européens 1988-1989 au FC Barcelone, vainqueur de la Coupe d'Europe des vainqueurs de coupe de football 1988-1989. Milan remporte cette édition sur le score cumulé de 2 buts à 1.


The 1989 European Super Cup was the 14th European Super Cup, an annual football match contested by the winners of the previous season's European Cup and European Cup Winners' Cup competitions. The 1989 Super Cup was played on a home-and-away basis, and was contested by Milan, winners of the 1988–89 European Cup, and Barcelona, who had won the 1988–89 European Cup Winners' Cup. After a 1–1 draw in the first leg at the Camp Nou in Barcelona, Milan won 1–0 at home to secure a 2–1 aggregate win and their first Super Cup.


La Supercopa de Europa 1989 fue la 14.ª edición de la competición, que se disputaba anualmente entre los ganadores de la Copa de Europa y de la Recopa de Europa. El trofeo se disputó entre el Milan de Italia (vencedor de la Copa de Europa 1988-89) y el Barcelona de España (vencedor de la ) a doble partido los días 23 de noviembre y 7 de diciembre de 1989, el primer encuentro, disputado en Barcelona, acabó con empate 1 a 1, mientras el segundo encuentro, disputado en Milán, acabó 1 a 0 para el Milan, para asegurar así una victoria global de 2-1 y su primera Supercopa de Europa.


Čtrnáctý ročník Superpoháru UEFA se odehrával na dva zápasy mezi vítězem Poháru mistrů evropských zemí v ročníku 1988/1989 – AC Milán – a vítěz Poháru PVP ve stejném ročníku – FC Barcelona.


Piala Super Eropa 1989 menjadi penyelenggaraan Piala Super Eropa yang ke–14, antara dua juara bertahan dari kompetisi yang diselenggarakan oleh UEFA yaitu Piala Champions Eropa dan Piala Winners UEFA. Pertandingan akan mempertemukan antara juara Piala Champions Eropa 1988–89, Milan dari Italia dengan juara Piala Winners 1988–89, Barcelona dari Spanyol, yang dilakukan dalam dua pertandingan pada 23 November 1989 dan 7 Desember 1989.


A rotterdami Rotterdam Ahoy sportkomplexumban a 42. alkalommal kerül megrendezésre a tornász-világbajnokság 2010. október 16. és október 24. között, ahol 619 tornász vesz részt. A férfi mezőnyben 53, míg a nőiben 45 csapat nevezett a versenyre, amely az olimpiai selejtezősorozat első állomása.


De wereldkampioenschappen turnen 2010 werden van 16 tot en met 24 oktober georganiseerd in Rotterdam. Er werden zowel bij de mannen als bij de vrouwen titels verdeeld in de team meerkamp, de individuele meerkamp en in de individuele toestelwedstrijden.


2010年世界体操競技選手権

2010年世界体操競技選手権（2010ねんせかいたいそうきょうぎせんしゅけん）は、2010年10月17日から24日までオランダ・ロッテルダムのアホイ・ロッテルダムで開催された第42回世界体操競技選手権である。


Die 42. Turn-Weltmeisterschaften im Gerätturnen fanden vom 16. bis 24. Oktober 2010 in Rotterdam statt. Für die Frauen, die seit 1934 teilnehmen dürfen, waren es die 32. Titelkämpfe. Die Wettkämpfe wurden – wie schon 1987 – in der Ahoy-Arena ausgetragen.


Campionatul Mondial de Gimnastică Artistică din 2010 s-a desfășurat în perioada 16–24 octombrie 2010 la Rotterdam în Țările de Jos.


Чемпионат мира по спортивной гимнастике 2010

42-й чемпионат мира по спортивной гимнастике проходил в Роттердаме с 16 по 24 октября 2010 года.


Vuoden 2010 telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Rotterdamissa, Alankomaissa 16.–24. lokakuuta. Kilpailupaikkana toimi Ahoy Rotterdam –areena. Rotterdamin MM-kilpailut toimivat myös alustavana karsintakilpailuna Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisiin.


Campionati mondiali di ginnastica artistica 2010

I Campionati Mondiali di Ginnastica Artistica 2010 sono la 42ª edizione della competizione. Si sono svolti nella Ahoy Rotterdam di Rotterdam, Paesi Bassi, dal 16 al 24 ottobre 2010. Hanno preso parte alla competizione 615 atleti, 272 donne e 343 uomini, provenienti da 73 diverse federazioni.


Чемпіонат світу зі спортивної гімнастики 2010 відбувся в Роттердамі 16 — 24 жовтня 2010 року.


2010年世界競技體操錦標賽

第42屆世界競技體操錦標賽於2010年10月16日至24日在荷蘭鹿特丹阿侯伊體育館舉行。


Campeonato Mundial de Ginástica Artística de 2010

O XLII Campeonato Mundial de Ginástica Artística ocorreu entre os dias 16 e 24 de outubro de 2010 no Ahoy em Roterdã, Países Baixos. O evento serviu como primeira qualificatória para os Jogos Olímpicos de 2012, em Londres, já que apenas as 24 equipes melhor classificadas no masculino e feminino disputarão o Mundial de Tóquio, em 2011, que vale como Pré-Olímpico.


2010 Dünya Artistik Jimnastik Şampiyonası 16 -24 Ekim 2010 tarihleri arasında Hollanda, Rotterdam'da bulunan Ahoy' salonunda düzenlenecek olan şampiyonadır. Şampiyonada 73 ülkeden 615 sporcunun (343 erkek ve 272 kadın) ve 53 erkek, 44 kadın takımının katılması beklenmektedir. Bu şampiyona 2012 Yaz Olimpiyatları için eleme niteliğindedir.


Championnats du monde de gymnastique artistique 2010

Les Championnats du monde de gymnastique artistique ont eu lieu à Rotterdam aux Pays-Bas du 16 au .


Mistrzostwa Świata w Gimnastyce Sportowej 2010 odbyły się w hali Ahoy w Rotterdamie w dniach od 16 do 24 października 2010. Była to 42. edycja mistrzostw.


The 2010 World Artistic Gymnastics Championships was held at the Rotterdam Ahoy indoor sporting arena in the Netherlands from 16 to 24 October 2010. In this year's championships, there was a total of 73 participating federations with 615 gymnasts (343 men and 272 women). 53 men's and 44 women's teams competed.


Campeonato Mundial de Gimnasia Artística de 2010

El XLII Campeonato Mundial de Gimnasia Artística se celebró en Róterdam (Países Bajos) entre el 16 y el 24 de octubre de 2010 bajo la organización de la Federación Internacional de Gimnasia (FIG) y la Real Federación Neerlandesa de Gimnasia.


Mistrovství světa ve sportovní gymnastice 2010 bylo v pořadí 42. šampionátem ve sportovní gymnastice, které probíhalo v Rotterdamu. Nizozemsko hostilo tuto vrcholnou událost podruhé v historii, když ve stejném historickém městě se soutěž uskutečnila již v roce 1987. Zúčastnilo se ji celkově 73 federací, z toho 53 mužských a 44 ženských národních výprav. Do jednotlivých disciplín zasáhlo 615 gymnastů, z toho 343 mužů a 272 žen. Organizátorem byla Mezinárodní gymnastická federace (FIG).


A 2013-as konföderációs kupa házigazdája a 2014-es labdarúgó-világbajnokság rendezőjének megválasztott Brazília volt. A tornát június 15. és június 30. között rendezték meg. A győztes a brazil válogatott lett. Egymás után ez volt a harmadik győzelmük, valamint történetük negyedik győzelmét aratta a dél-amerikai csapat.


De FIFA Confederations Cup 2013 was de negende editie van de FIFA Confederations Cup en werd gehouden in Brazilië als voorbereiding op het Wereldkampioenschap voetbal 2014. Zoals gebruikelijk waren de deelnemers het gastland, de wereldkampioen en de kampioenen van elk van de zes regionale voetbalbonden. De regionale kampioenen waren verplicht aan het toernooi mee te doen, behalve die uit Europa en Zuid-Amerika, die overigens wel gewoon meededen.


Куп конфедерација у фудбалу 2013.

Куп конфедерација у фудбалу 2013. је девето издање Купа конфедерације које се одржало у Бразилу као увод у Светско првенство у фудбалу 2014. Такмичење је трајало од 15. до 30. јуна 2013. а репрезентација Бразила је одбранила титулу из 2009. године.


FIFAコンフェデレーションズカップ2013

FIFAコンフェデレーションズカップ2013（）は、2013年6月15日から6月30日にかけて、FIFAワールドカップ・ブラジル大会のプレ大会としてブラジルで行われた第9回目のFIFAコンフェデレーションズカップである。


Fifa Confederations Cup 2013 var en fotbollsturnering som spelades 15–30 juni 2013 i Brasilien.


Der FIFA-Konföderationen-Pokal 2013 () war die siebte Ausspielung dieses interkontinentalen Fußballwettbewerbs für Nationalmannschaften unter diesem Namen und unter Obhut der FIFA. Es war insgesamt der neunte Wettbewerb dieser Art und fand vom 15. bis zum 30. Juni in Brasilien statt. Wie erstmals 2001 galt der Wettbewerb für den Gastgeber als Generalprobe für die ein Jahr später dort stattfindende Fußball-Weltmeisterschaft 2014. Brasilien stand mit der Vergabe der WM somit auch als Ausrichter des Konföderationen-Pokals fest. Zum dritten Mal in Folge gewann Brasilien den Wettbewerb. Im Finale siegten die Brasilianer überraschend deutlich mit 3:0 gegen die, in den Jahren zuvor den Weltfußball dominierenden, Welt- und Europameister aus Spanien.


גביע הקונפדרציות 2013

גביע הקונפדרציות 2013 הוא טורניר ספורט אשר נערך בברזיל, כחלק מההכנות אל מונדיאל 2014 שנערך גם הוא במדינה. הטורניר, שבו משתתפות 8 נבחרות, החל ב-15 ביוני 2013 והסתיים ב-30 ביוני 2013, לאחר ניצחונה של נבחרת ברזיל 0-3 בגמר מול נבחרת ספרד. הטורניר היווה את מהדורתו התשיעית של גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, האלופה העולמית ומארחת גביע העולם.


Κύπελλο Συνομοσπονδιών 2013

Το Κύπελλο Συνομοσπονδιών 2013 είναι το ένατο Κύπελλο Συνομοσπονδιών στην ιστορία του θεσμού. Διεξήχθη στη Βραζιλία από τις 15 έως τις 30 Ιουνίου 2013, σαν προετοιμασία των καλύτερων εθνικών ομάδων από την κάθε ήπειρο για το Παγκόσμιο Κύπελλο Ποδοσφαίρου 2014. Η Εθνική Βραζιλίας υπερασπίστηκε τον τίτλο της.


Cupa Confederațiilor FIFA 2013 s-a jucat în Brazilia în 2013 și a fost a noua Cupă a Confederațiilor FIFA. Turneul s-a desfășurat în perioada 15-30 iunie 2013. a fost castigatoarea competiției venind din postura de campioană en titre, învingând în finală .


Кубок конфедераций 2013

Кубок конфедераций 2013 года — седьмой розыгрыш Кубка конфедераций, футбольного турнира среди национальных сборных (победители каждого из шести континентальных чемпионатов, проводимых соответствующими конфедерациями (КАФ, КОНМЕБОЛ, УЕФА, АФК, ОФК, КОНКАКАФ), победитель чемпионата мира и команда страны, в которой проводится соревнование), проводимого под эгидой ФИФА. Кубок прошёл в Бразилии с 15 по 30 июня. Победителем стала хозяйка турнира сборная Бразилии, обыгравшая в финале сборную Испании со счётом 3:0 благодаря голу Неймара и двум голам Фреда.


Maanosaliittojen cup 2013 pelattiin Brasiliassa 15.–30. kesäkuuta 2013. Turnaus oli vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailuiden esiturnaus.


Купа на конфедерациите 2013

Купата на конфедерациите 2013 е турнир организиран от ФИФА, който се проведе от 15 до 30 юни 2013 в Бразилия. Една година преди всяко Световно първенство по футбол, ФИФА организира турнира Купа на конфедерациите в държавата-домакин на Световното първенство. На финала защити титлата си, след като победи европейският и световен шампион с 3 – 0.


২০১৩ ফিফা কনফেডারেশন্স কাপ

২০১৩ ফিফা কনফেডারেশন্স কাপ () ২০১৩ সালের ফিফা কর্তৃক নিয়ন্ত্রিত আন্তর্জাতিক ফুটবল প্রতিযোগিতা। ২০১৪ সালের বিশ্বকাপের পূর্ব-প্রস্তুতিরূপে ব্রাজিলে অনুষ্ঠিত হয়। ১৫ থেকে ৩০ জুন, ২০১৩ তারিখ পর্যন্ত এ প্রতিযোগিতাটি সফলভাবে অনুষ্ঠিত হয়। স্বাগতিক ব্রাজিল ফুটবল দলটি ফিফা কনফেডারেশন্স কাপের বর্তমান শিরোপাধারী দল।


La FIFA Confederations Cup 2013 (in portoghese: Copa das Confederações FIFA 2013) è stata la 9ª edizione della Coppa delle confederazioni organizzata dalla FIFA. Si è svolta in Brasile dal 15 al 30 giugno 2013 ed è stata un'anticipazione del campionato mondiale di calcio 2014. La mascotte, usata anche per il mondiale 2014, è stata Fuleco, un armadillo brasiliano che, quando è in pericolo, si richiude a forma di palla.


2013년 FIFA 컨페더레이션스컵

2013년 FIFA 컨페더레이션스컵(, )은 2014년 FIFA 월드컵에 앞서 2013년 6월 15일부터 6월 30일까지 브라질에서 개최된 9번째 FIFA 컨페더레이션스컵이다.


Кубок конфедерацій 2013

Кубок Конфедерацій 2013 () — дев'ятий Кубок конфедерацій, який пройшов з 15 по 30 червня 2013 року в Бразилії.


جام کنفدراسیون‌ها ۲۰۱۳

جام کنفدراسیون‌ها ۲۰۱۳ به میزبانی کشور برزیل از ۱۵ تا ۳۰ ژوئن ۲۰۱۳ برگزار شده‌است.


2013年國際足協洲際國家盃（），即第 9 屆洲際國家盃，于2013年6月15日至30日在巴西舉行，作為2014年世界盃的前奏。本屆賽事亦是歷屆賽事中最多世界盃冠軍參加的一次，包括烏拉圭（1930年，1950年），巴西（1958年，1962年，1970年，1994年，2002年），意大利（1934年，1938年，1982年，2006年）及西班牙（2010年）。


A FIFA de 2013 foi a nona edição da competição de futebol realizada a cada quatro anos pela Federação Internacional de Futebol (FIFA). Foi realizada no Brasil entre 15 a 30 de junho e serviu como teste para realização da Copa do Mundo de 2014.


La Copa Confederacions 2013 va ser la novena edició de la Copa Confederacions de la FIFA. El país amfitrió fou el Brasil i es disputà entre el 15 i 30 de juny de 2013.


FIFA Confederations Cup 2013 er en internasjonal fotballturnering som ble avholdt i Brasil fra 15. til 30. juni 2013, som opptakt til VM i fotball 2014. Dette er den niende Confederations Cup som er arrangert av FIFA. Turneringen ble vunnet av for tredje gang på rad. De beseiret regjerende verdensmester 3–0 i finalen. vant bronsefinalen på straffesparkkonkurranse over .


2013 FIFA Konfederasyonlar Kupası evsahipliğini Brezilya'nın yaptığı 9.FIFA Konfederasyonlar Kupası'dır. 2014 FIFA Dünya Kupası'nın girişi olarak kabul edilmektedir. Turnuva 15-30 Haziran 2013 tarihleri arasında düzenlenmiştir. Turnuvanın son şampiyonu Brezilya'dır.


Cúp Liên đoàn các châu lục 2013 (tiếng Anh: 2013 FIFA Confederations Cup) là lần tổ chức thứ 9 của Cúp Liên đoàn các châu lục, diễn ra tại Brasil từ 15 tháng 6 đến 30 tháng 6 năm 2013. Đây cũng là đợt tổng diễn tập cho Giải bóng đá vô địch thế giới 2014. Lễ bốc thăm chia bảng diễn ra ngày 1 tháng 12 năm 2012 tại Trung tâm Hội nghị Anhembi, São Paulo.


Die FIFA Sokker-Konfederasiebeker in 2013 is van 15 tot 30 Junie 2013 in Brasilië aangebied as voorbereiding vir die FIFA Sokker-Wêreldbekertoernooi in 2014. Soos gebruiklik het die gasheerland, die destydse wêreldkampioen en die kampioene van elk van die ses sokkerbonde deelgeneem. Brasilië wen die toernooi nadat hulle Spanje met 3–0 in die eindstryd klop. Italië eindig derde en Uruguay in die vierde plek.


Piala Konfederasi FIFA 2013 ialah Piala Konfederasi FIFA ke-9, diadakan di Brazil pada Jun 2013 sebagai sebuah permulaan kepada kejohanan Piala Dunia FIFA 2014. Kejohanan ini bermula dari 15 hingga 30 Jun 2013. Brazil adalah juara bertahan.


La Coupe des confédérations 2013 est la neuvième édition de la Coupe des confédérations, compétition internationale de football organisée par la FIFA. Elle se déroule du 15 juin au au Brésil, pays hôte de la Coupe du monde 2014.


Pohár konfederácií FIFA 2013 bol 9. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 15. júna do 30. júna 2013 v Brazílii. Víťazmi sa stali hráči Brazílie, keď vo finále zdolali Španielsko 3-0. Najlepší strelcom sa stal Brazilec Fred a Španiel Fernando Torres s 5 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Brazílčan Neymar. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Talianska.


Puchar Konfederacji 2013 został rozegrany w Brazylii. Turniej był próbą generalną przed odbywającymi się w tym kraju w 2014 roku Mistrzostwami Świata. Mecz otwarcia odbył się w Brasílii 15 czerwca 2013, a finał 30 czerwca 2013 w Rio de Janeiro. Ponadto mecze turniejowe zorganizowano w Fortalezie, Recife, Salvadorze i Belo Horizonte.


The 2013 FIFA Confederations Cup was the ninth FIFA Confederations Cup, which was held in Brazil from 15 to 30 June 2013 as a prelude to the 2014 FIFA World Cup. The most recent winners of the six continental championships appeared in the tournament, along with hosts Brazil and UEFA Euro 2012 runners-up Italy, who qualified because the Euro 2012 winners, Spain, had also won the most recent FIFA World Cup in 2010 thus securing a spot in the tournament.


La Copa FIFA Confederaciones 2013 fue la IX edición del torneo que involucra a los campeones de cada confederación de Fútbol, al campeón del mundo y al país que la organiza. Se celebró en Brasil, organizador de la Copa Mundial de Fútbol de 2014. La competición se inició el 15 de junio con el partido entre Brasil y Japón en el Estadio Nacional de Brasilia. La final se jugó el 30 de junio en el Estadio Maracaná, donde resultó campeona la selección de Brasil.


Konfederační pohár FIFA 2013 byl 9. ročníkem Konfederačního poháru FIFA. Probíhal v Brazílii od 16. do 30. června 2013.


Confederations Cup 2013 var den 9. udgave af fodboldturneringen Confederations Cup, der afholdtes i Brasilien i juni 2013, som en generalprøve på VM i 2014, der også blev afholdt i landet.


كأس القارات 2013

كأس القارات 2013 ، هي البطولة التاسعة من كأس القارات لكرة القدم أقيمت البطولة في البرازيل ما بين 15 يونيو إلى 30 يونيو، شهدت البطولة تتويج البرازيل للمرة الثالثة على التوالي بالبطولة والرابعة في تاريخها بعد فوزها في النهائي على إسبانيا بنتيجة 3-0،حيث حقق نهائي نسبة مشاهدة تلفزيونية قياسية حوالي 69.3 مليون متفرج من ألمانيا وفرنسا والولايات المتحدة والصين.


ฟีฟ่าคอนเฟเดอเรชันส์คัพ 2013

ฟีฟ่าคอนเฟเดอเรชันส์คัพ 2013 () เป็นการแข่งขันฟุตบอลระดับนานาชาติคอนเฟเดอเรชันส์คัพ จัดโดยฟีฟ่า ในปี พ.ศ. 2556 ที่ประเทศบราซิล ก่อนที่จะมีการแข่งขันฟุตบอลโลกในปีถัดไป โดยการแข่งขันจะจัดขึ้นระหว่างวันที่ 15 – 30 มิถุนายน พ.ศ. 2556


Piala Konfederasi FIFA 2013 adalah sebuah turnamen sepak bola yang diselenggarakan di Brasil, sebagai pengawal Piala Dunia FIFA 2014. Turnamen ini dilaksanakan sejak 15 hingga 30 Juni 2013. adalah juara bertahan.


A 36. César-díj átadó ünnepségre 2011. február 25-én került sor a párizsi "Châtelet Színházban". Az ünnepség elnöke Jodie Foster színésznő, ceremóniamestere Antoine de Caunes színész-rendező volt.


第36回セザール賞は、2010年の映画を対象としており、ノミネートは2011年1月21日に発表され、受賞は2011年2月25日の授賞式にて発表された。授賞式のプレジデントをジョディ・フォスターが、司会をアントワーヌ・ドゥ・コーヌが務めた。


Die 36. César-Verleihung fand am 25. Februar 2011 im Théâtre du Châtelet in Paris statt. Die von der französischen Académie des Arts et Techniques du Cinéma vergebenen Filmpreise wurden in 22 Kategorien verliehen. Den jährlich wechselnden Vorsitz der Gala übernahm 2011 die US-amerikanische Schauspielerin Jodie Foster. Nach Marcello Mastroianni (1993) oblag das Amt damit wieder einem Nicht-Franzosen. Als Gastgeber ("maître de cérémonie") durch den Abend führte Antoine de Caunes. Der französische Schauspieler hatte bereits in der Vergangenheit sechsmal die Veranstaltung moderiert.


Premiile César 2011, reprezentând cea de-a 36-a ediție a ceremoniilor César, prezentată de "Academia de artă și tehnică cinematografică" ("Académie des Arts et Techniques du Cinéma"), a avut loc la data 25 februarie 2011, în Paris, Franța, pentru a celebra și premia filmele realizate în 2010.


Сезар (кинопремия, 2011)

36-я церемония вручения наград премии «Сезар» за заслуги в области французского кинематографа за 2010 год состоялась 25 февраля 2011 года в театре «Шатле» (Париж, Франция). Номинанты были объявлены 21 января 2011 года. Церемония транслировалась в прямом эфире на канале Canal+, была проведена под председательством американской актрисы Джоди Фостер, её ведущим в шестой раз выступил актёр Антуан де Кон.


La cerimonia di premiazione della 36ª edizione dei Premi César si è svolta il 25 febbraio 2011 al Théâtre du Châtelet di Parigi. È stata presieduta da Jodie Foster e presentata da Antoine de Caunes. È stata trasmessa da Canal+.


Сезар (кінопремія, 2011)

36-та церемонія вручення нагород премії «Сезар» "Академії мистецтв та технологій кінематографа" за заслуги у царині французького кінематографу за 2010 рік відбулася 25 лютого 2011 року в театрі "Шатле" (Париж, Франція). Номінанти були оголошені 21 січня 2011 року.


La des César du cinéma, récompensant les films sortis en 2010, s'est déroulée le au théâtre du Châtelet, à Paris.


36. ceremonia wręczenia francuskich nagród filmowych Cezarów za rok 2010, odbyła się 25 lutego 2011 roku w Théâtre du Châtelet w Paryżu. Dnia 21 stycznia 2011 roku Prezydent Francuskiej Akademii Filmowej, Alain Terzian ogłosił nominacje do nagród.


The 36th César Awards ceremony was presented by the Académie des Arts et Techniques du Cinéma in Paris, France to honour its selection of the best French films of 2010 on 25 February 2011. The ceremony was chaired by Jodie Foster and hosted by Antoine de Caunes. The audience gave a standing ovation to Olivia de Havilland, their "special honored guest".


A 2005-ös futsal-Európa-bajnokságot Csehországban, Ostravában rendezték 2005. február 14. és február 20. között. Az Európa-bajnokságot Spanyolország nyerte, miután a döntőben legyőzte Oroszország csapatát.


Die 5. Futsal-Europameisterschaft wurde vom 14. bis 20. Februar 2005 in Ostrava (Tschechien) ausgetragen. Am Turnier nahmen acht Nationalmannschaften teil, die zunächst in Gruppen und danach im K.-o.-System gegeneinander antraten. Den Titel gewann zum dritten Mal die Mannschaft Spaniens.


Чемпионат Европы по мини-футболу 2005

Чемпионат Европы по мини-футболу 2005 года — прошёл с 14 февраля по 20 февраля 2005 года в чешском городе Острава в спорткомплексе ČEZ Арена.


Il quarto UEFA Futsal Championship, disputato nel 2005 in Repubblica Ceca, è stata la quinta edizione del torneo per squadre nazionali di calcio a 5 organizzato dalla UEFA, organismo che amministra tale sport in ambito europeo.


Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2005 boli 5. majstrovstvá Európy vo futsale, ktoré riadi Európska futbalová únia (UEFA). Bolo to najvyššie európske podujatie UEFA vo futsale v roku 2005. Konalo sa od 14.20. februára 2005 v Ostrave, v Česku, za účasti 8 tímov. Španieli získali svoj tretí titul.


4. Mistrzostwa Europy w Futsalu – turniej finałowy ME 2005 odbył się w Ostrawie w Rep. Czeskiej w dniach 14 - 20 lutego. Wzięło w nim udział 8 drużyn narodowych wyłonionych spośród 33 reprezentacji w turniejach wstępnych (6 - 11 stycznia 2004) i kwalifikacyjnych (27 stycznia - 1 lutego 2004). Mistrzem Europy, po raz drugi w historii, została reprezentacja Hiszpanii, pokonując w finale Rosjan 2–1.


The 2005 UEFA Futsal Championship was the 5th official edition of the UEFA-governed European Championship for national futsal teams. It was held in Ostrava, Czech Republic, between 14 February and 20 February 2005. Spain, the reigning FIFA World Champion, defeated Russia in the final, winning their third (with 1996 and 2001) UEFA Championship. The third place match was a repeat of the 2003 final, with Italy again defeating Ukraine, this time 3-1. Fernando Grana's opener in the 3rd place match helped him finish as top scorer in the tournament with 6 goals.


El Campeonato Europeo de Fútbol Sala de la UEFA de 2005 tuvo lugar entre el 14 y el 20 de febrero en República Checa. Fue la quinta edición de este campeonato europeo.


A 2001-es futsal-Európa-bajnokságot Oroszországban, Moszkvában rendezték 2001. február 22. és február 28. között. Az Európa-bajnokságot Spanyolország nyerte, miután a döntőben legyőzte Ukrajna csapatát.


Die 3. Futsal-Europameisterschaft wurde vom 22. bis 28. Februar 2001 in Moskau (Russland) ausgetragen. Am Turnier nahmen acht Nationalmannschaften teil, die zunächst in Gruppen und danach im K.-o.-System gegeneinander antraten. Den Titel gewann zum zweiten Mal die Mannschaft Spaniens.


Чемпионат Европы по мини-футболу 2001

Чемпионат Европы по мини-футболу 2001 — прошёл с 22 февраля по 28 февраля 2001 года в Москве. Чемпионом стала сборная Испании, обыгравшая в финале сборную Украины.


Il campionato europeo di calcio a 5 2001 (ufficialmente "UEFA Futsal Championship 2001") è stata la 3ª edizione del torneo e si è svolta in Russia.


Le Championnat d'Europe de futsal 2001 est la troisième édition du Championnat d'Europe de futsal, compétition organisée par l'Union des associations européennes de football et rassemblant les meilleures équipes masculines européennes. Il se déroule en Russie et en Ukraine du 22 au . Tous les matchs se déroulent au Palais des sports de Loujniki à Moscou.


2. Mistrzostwa Europy w Futsalu – turniej finałowy ME 2001 odbył się w Moskwie w Rosji w dniach 22-28 lutego. Wzięło w nim udział 8 drużyn narodowych. Mistrzem Europy po raz pierwszy w historii została reprezentacja Hiszpanii, która pokonała w finale Ukraińców 2–1 po dogrywce.


The 2001 UEFA Futsal Championship was the 3rd official edition of the UEFA-governed European Championship for national futsal teams. It was held in Russia, between 22 February and 28 February 2001, in one venue located in the city of Moscow.


La Eurocopa de fútbol sala de 2001 se llevó a cabo en Rusia del 22 al 28 de febrero y contó con la participación de 8 selecciones nacionales provenientes de una fase eliminatoria.


A 2007-es női röplabda-Európa-bajnokság a 25. volt a sportág történetében. A tornát 2007. szeptember 20. és szeptember 30. között Belgium és Luxemburg közösen rendezte, de Luxemburg nem vett részt az eseményen. Az Eb mérkőzéseinek Charleroi, Hasselt és Luxembourg adott otthont. Az Európa-bajnokságot Olaszország nyerte.


Europees kampioenschap volleybal vrouwen 2007

De 25e editie van het Europees kampioenschap volleybal vrouwen vrouwen 2007 werd van 20 tot en met 30 september gehouden in België en Luxemburg. Er namen voor het eerst zestien ploegen deel, waardoor er gespeeld werd in vier groepen van vier landen. Het Europees kampioenschap wordt georganiseerd door de CEV, de Europese Volleybalbond.


Европско првенство у одбојци за жене 2007.

Европско првенство у одбојци 2007. је било 25. по реду Европско првенство које се од 20. до 30. септембра одржавало у Белгији и Луксембургу. Титулу је освојила репрезентација Италије.


2007年バレーボール女子欧州選手権

2007年バレーボール女子ヨーロッパ選手権は、ベルギーのシャルルロワとハッセルト・ルクセンブルクのルクセンブルク市で開催された第24回バレーボール欧州選手権女子大会。


Die Volleyball-Europameisterschaft der Frauen 2007 fand vom 20. bis 30. September 2007 in Belgien und Luxemburg statt. Die deutsche Mannschaft belegte nach dem elften Platz bei der EM 2005 diesmal den sechsten Rang. Neuer Europameister wurde Italien. Zum ersten Mal nahmen 16 Mannschaften teil. Die Spiele wurden in Charleroi, Hasselt und Luxemburg ausgetragen.


Чемпионат Европы по волейболу среди женщин 2007

Финальный турнир XXV чемпионата Европы по волейболу среди женских команд проходил на волейбольных площадках Бельгии и Люксембурга с 20 по 30 сентября 2007 года. Победителем стала сборная команда Италии.


Campionato europeo di pallavolo femminile 2007

Il campionato europeo di pallavolo femminile 2007 si è svolto dal 20 al 30 settembre 2007 a Lussemburgo, in Lussemburgo, e Charleroi e Hasselt, in Belgio: al torneo hanno partecipato sedici squadre nazionali europee e la vittoria finale è andata per la prima volta all'.


O Campeonato Europeu de Voleibol Feminino de 2007 foi a 25ª edição do evento que ocorre a cada dois anos. O evento é realizado pela Confederação Europeia de Voleibol. O torneio aconteceu entre 20 e 30 de setembro de 2007 nas cidades de Charleroi e Hasselt na Bélgica e de Luxemburgo em Luxemburgo.


2007 Avrupa Kadınlar Voleybol Şampiyonası


Championnat d'Europe féminin de volley-ball 2007

Le Championnat d'Europe féminin de volley-ball a lieu à Charleroi et Hasselt (Belgique) et Luxembourg (Luxembourg) du 20 au .


Mistrzostwa Europy w Piłce Siatkowej Kobiet 2007

XXV Mistrzostwa Europy w piłce siatkowej kobiet 2007 odbyły się w Belgii i Luksemburgu w dniach 20 - 30 września 2007.


The 2007 Women's European Volleyball Championship was the 25th edition of the event, organised by Europe's governing volleyball body, the Confédération Européenne de Volleyball. It was hosted in Charleroi and Hasselt of Belgium and Luxembourg City of Luxembourg from 20 to 30 September 2007.


Campeonato Europeo de Voleibol Femenino de 2007

El XXV Campeonato Europeo de Voleibol Femenino se celebró en Bélgica y Luxemburgo entre el 20 y el 30 de septiembre de 2007 bajo la organización de la Confederación Europea de Voleibol (CEV), la Real Federación Belga de Voleibol y la Federación Luxemburguesa de Voleibol.


Mistrovství Evropy ve volejbale žen 2007

25. mistrovství Evropy ve volejbale žen proběhlo ve dnech 20. až 30. září 2007 v belgických městech Charleroi a Hasselt, semifinále a boje o medaile pak v hale d'Coque v hlavním městě Lucemburska.


A 2012-es futsal-Európa-bajnokságot Horvátország két városában, Zágrábban és Splitben rendezték meg 2012. január 31. és február 11. között.


Europamästerskapet i futsal 2012 spelades i Kroatien 31 januari–11 februari, 2012, och var den 8:e upplagan av Europamästerskapet i futsal. 44 landslag deltog i kvalspelet och fick spela om 11 platser i huvudturneringen. Kroatien var direktkvalificerade som värdland för turneringen.


Die 8. Futsal-Europameisterschaft wurde vom 31. Januar bis 11. Februar 2012 in Kroatien ausgetragen. Am Turnier nahmen zwölf Nationalmannschaften teil, die zunächst in Gruppen und danach im K.-o.-System gegeneinander antraten. Die spanische Auswahl gewann zum vierten Mal in Folge den EM-Titel und sicherte sich durch einen 3:1-Sieg gegen Russland den insgesamt sechsten Turniererfolg.


Чемпионат Европы по мини-футболу 2012

Чемпионат Европы по мини-футболу 2012 года состоялся в январе-феврале в Хорватии. Матчи прошли в двух городах — Загребе и Сплите.


Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 () olivat kahdeksannet UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Kroatiassa 31. tammikuuta – 11. helmikuuta 2012. Kisakaupunkeina toimivat Zagreb ja Split.


L'UEFA Futsal Championship 2012 è stato l'8º campionato europeo per le nazioni di calcio a 5, e si è disputato a Zagabria e Spalato, in Croazia, dal 31 gennaio all'11 febbraio 2012. La Spagna ha conquistato il titolo per la sesta volta, la quarta consecutiva, battendo in finale la Russia per 3-1 dopo i tempi supplementari.


O Campeonato Europeu de Futsal de 2012 foi a 8ª edição do torneio organizado pela União das Federações Europeias de Futebol (UEFA), que foi disputado na Croácia entre os dias 31 de janeiro e 11 de fevereiro. 12 equipes disputaram o título, destas, 11 se classificaram na fase preliminar enquanto a Croácia ganhou a vaga automática por serem os anfitriões. O campeonato foi disputado nas duas maiores cidades croatas de Zagreb, na Arena Zagreb com 15.024 lugares e em Split, na Arena Spaladium com 10.931 lugares.


Le Championnat d'Europe de futsal 2012 est la huitième édition du Championnat d'Europe de futsal, compétition organisée par l'Union des associations européennes de football et rassemblant les meilleures équipes masculines européennes. Il se déroule en Croatie et en Ukraine du 31 janvier au . Le match d'ouverture et la finale ont lieu à l'Arena Zagreb, dans la capitale croate.


Majstrovstvá Európy UEFA vo futsale 2012 boli 8. majstrovstvá Európy vo futsale. Bolo to najvyššie európske podujatie UEFA vo futsale v roku 2012. Konalo od 31. januára11. februára 2012 v Záhrebe a Splite, v Chorvátsku, za účasti 12 tímov. Šiestykrát (štvrtýkrát za sebou) sa víťazom stali Španieli a vo štvrtom vzájomnom finálovom zápase proti Rusom zvíťazili po tretíkrát.


7. Mistrzostwa Europy w Futsalu odbyły się w Chorwacji: w Zagrzebiu (Arena Zagreb) i Splicie (Spaladium Arena), w dniach 31 stycznia-11 lutego 2012. Tytuł wywalczony dwa lata wcześniej, obroniła reprezentacja Hiszpanii dla której było to czwarte zwycięstwo z rzędu.


The UEFA Futsal Euro 2012 was the eighth official edition of the UEFA European Championship for national futsal teams. It was hosted by Croatia, and was played from January, 31 to February, 11. 12 teams competed for the title, with 11 teams gain entries from qualification rounds, while Croatia gained an automatic entry as hosts. The championship was played in the two biggest Croatian cities, Zagreb and the 15,024 seater Arena Zagreb and in Split, at the 10,931 capacity Spaladium Arena.


El Campeonato Europeo de Fútbol Sala de la UEFA de 2012 tuvo lugar entre el 31 de enero y el 11 de febrero en Croacia. Fue la octava edición de este campeonato europeo.


Az első líbiai polgárháború (arab nyelven: الحرب الأهلية في ليبيا / al-ḥarb al-ahliyya fī Lībiyā) egy fegyveres konfliktus volt 2011-ben az észak-afrikai Líbiában, amelyet az 1969 óta uralmon levő Moammer Kadhafi ezredes és a hozzá hű erők vívtak a rendszer elleni lázadókkal, akiket az Átmeneti Nemzeti Tanács képviselt. A kormányellenes tüntetések 2011. február 15-én kezdődtek, a tunéziai és az egyiptomi forradalom után, az egész arab világon jelentkező tüntetéssorozat részeként. A Kireneikában kirobbanó tiltakozássorozat hamar erőszakba torkollott. A rezsim rendkívül kemény fellépéssel megpróbálta leverni a lázongásokat, ugyanakkor legalább egy esetben éppen a lázadók nyitottak tüzet kormánypárti tüntetésekre. A Bengázi környékén zajló erősen törzsi színezetű eseményeket gyorsan követte a nyugati hegyekben a berber törzsek lázadása, valamint a vegyes lakosságú Miszráta felkelése. Súlyos harcok után a lázadók Bengáziban megalakították az Átmeneti Nemzeti Tanácsot (ÁNT) amely deklarálta, hogy célja a Kadhafi-rezsim megdöntése, és a szabad választások kiharcolása. A tanács jobbára azonban a Kadhafi-rezsim régi kádereiből állt. Vezetője a korábbi igazságügy miniszter, Musztafa Abd el-Dzsalíl, aki annak idején a HIV terjesztéssel vádolt bolgár ápolónők perében a halálos ítéletet is aláírta.


De Opstand in Libië of de Eerste Libische Burgeroorlog van 2011 was een gewapend conflict in Libië, gevochten tussen troepen van kolonel Moammar al-Qadhafi en degenen die tegen zijn regering zijn. De protesten begonnen op 15 februari 2011 en waren mede geïnspireerd door de Arabische Lente, de protesten in de Arabische wereld: door de Egyptische Revolutie en de Jasmijnrevolutie in Tunesië. De demonstranten eisten het vertrek van Qadhafi en het instellen van democratische verkiezingen. Na aanvankelijk succes van de rebellen ontstond al snel een patstelling, waarbij de rebellen, die zich in de Nationale Overgangsraad hadden verenigd, Benghazi en andere steden in het oosten van het land onder controle hadden. Qadhafi behield zijn macht in de westelijke helft van het land, ook in de hoofdstad Tripoli, niet in Misratah.


Рат у Либији (2011)

Рат у Либији је почео након што су се антивладини протести претворили у оружану побуну, а затим и у грађански рат између државних и побуњеничких снага. Након вишенедељних сукоба, Савет безбедности Организације уједињених нација је 17. марта 2011. одобрио успостављање зоне забране лета изнад Либије, што је довело до вишемесечних ваздушних удара у овој земљи, најпре под вођством неколико западних земаља, а потом и НАТО-а. Упркос релативно неутралном тону резолуције, удари су били усмерени искључиво против снага под командом Гадафија.


2011年リビア内戦（2011ねんリビアないせん）は、リビアにおいて2011年に起こった政治社会的要求を掲げた大規模な反政府デモを発端とする武装闘争である。アラブ圏に於いては「2月17日革命」()と呼ばれる。


Libyska inbördeskriget ( / ALA-LC: "al-ḥarb al-ahlīyah fī Lībiyā ‘ām") var ett inbördeskrig som pågick mellan 19 mars och 23 oktober 2011. Kriget började, likt flera andra folkliga uppror i arabvärlden våren 2011, med demonstrationer som snabbt utvecklades till ett uppror, inspirerade av den tunisiska jasminrevolutionen och den egyptiska revolutionen 2011. I Libyen hade demonstranterna försett sig med vapen, varpå stridigheter brutit ut och en motståndsorganisation bildats av de demonstrerande massorna. Landet blev de facto uppdelat i två delar efter strider mellan Muammar Gaddafis militära styrkor och det Nationella övergångsrådets stridande enheter. FN fattade beslut om en flygförbudszon och framförde andra krav för att skydda civilbefolkningen. En koalition delvis ledd av Nato upprätthöll flygförbudszonen och attackerade regeringstrupper. I samband med att Gaddafi dödades den 20 oktober 2011 kunde Nationella övergångsrådet tre dagar senare förklara landet "befriat".


Der Bürgerkrieg in Libyen 2011, auch als Revolution des 17. Februar bekannt, brach im Februar des Jahres im Zuge des Arabischen Frühlings aus. Er begann mit Demonstrationen gegen die Herrschaft Muammar al-Gaddafis und nahm nach den Unruhen in Tunesien, Ägypten und Algerien an Schärfe zu. Als offizieller Tag des Revolutionsbeginns gilt der 17. Februar 2011. Der politische Konflikt eskalierte zur militärischen Auseinandersetzung und spaltete die Führung des Landes. Teile des diplomatischen Korps und der Streitkräfte schlossen sich der Opposition an. Es entstand ein Nationaler Übergangsrat, der im Osten des Landes die Kontrolle übernahm.


Грамадзянская вайна ў Лівіі (2011)

Першая Грамадзянская вайна ў Лівіі, або Лівійская рэвалюцыя — узброены канфлікт 2011 года паміж войскамі ўраду Муамара Кадафі і паўстанцаў, што прывяло да звяржэння ўраду. З паветра і мора паўстанцаў падтрымлівалі войскі дзяржаваў НАТА.


מלחמת האזרחים בלוב (2011)

מלחמת האזרחים בלוב, הידועה גם כהתקוממות בלוב החלה כסדרת הפגנות ומחאות ב-15 בפברואר 2011 נגד שלטונו הדיקטטורי של מועמר קדאפי בלוב. ההפגנות החלו בהשראה וכחלק מסדרת מחאות נגד השלטון שפרצו במדינות רבות בעולם הערבי, וזכו לכינוי האביב הערבי. ההפגנות והמחאות הפכו להתקוממות עממית, למרד של אזרחים וכוחות חמושים, ולמלחמת אזרחים שנמשכה כמה חודשים, שבמהלכה כבשו המורדים, בסיוע כוחות קואליציה בינלאומית של מדינות, את רוב שטחה של לוב, וב-21 באוגוסט גם את עיר הבירה טריפולי.


Λιβυκός Εμφύλιος Πόλεμος (2011)

Ο Λιβυκός Εμφύλιος Πόλεμος του 2011 ήταν μια σειρά από ταραχές και συγκρούσεις που συνέβησαν στο βορειοαφρικανικό κράτος της Λιβύης κατά της κυβέρνησης και του αρχηγού του κράτους Μουαμάρ Καντάφι.


Războiul Civil Libian din 2011 a fost un conflict între revoluționarii libieni și Marea Jamahiriye Arabă Socialistă Populară Libiană. A început ca o serie de proteste și confruntări care au loc în statul nord-african împotriva lui Muammar Gaddafi, conducătorul Libiei de 42 de ani.


Гражданская война в Ливии (2011)

Гражданская война в Ли́вии — вооружённый конфликт между силами, подконтрольными находившемуся у власти с 1969 года лидеру страны полковнику Муаммару Каддафи, и вооружёнными отрядами Национального переходного совета Ливии (ПНС), поддерживаемыми США, Лигой Арабских Государств, Европейским союзом, другими государствами и межгосударственными организациями. Конфликт начался с волнений в феврале 2011 года, которые произошли после свержения властей в соседних Тунисе и Египте и быстро приняли форму гражданской войны. Противники полковника, заняв ряд городов преимущественно на востоке страны, вели ожесточённые бои с армией Ливии, в том числе с наёмниками из разных стран (преимущественно из стран Чёрной Африки — Чада, Гвинеи, Нигерии, Кот-д’Ивуара и др.)..


Libyan sisällissota oli 17. helmikuuta 2011 alkanut aseellinen konflikti maan johtajaa Muammar Gaddafia kannattavien joukkojen ja häntä vastustavien kapinallisten välillä. Sota päättyi lokakuussa 2011 Gaddafin vastustajien voittoon.


Гражданска война в Либия (2011)

Гражданската война в Либия е въоръжен конфликт в Северна Африка, воден между правителството на полковник Муамар Кадафи и бунтовнически сили, оспорващи властта му. Войната е предхождана от размирици, започнали след сблъсък между сили за сигурност на правителството и протестиращи на 15 февруари 2011 година в Бенгази. Протестите прерастват във въоръжено въстание, по време на което опозиционните сили основават своя временна управляваща институция, наречена „Национален преходен съвет“ (НПС).


La prima guerra civile in Libia ha avuto luogo tra il febbraio e l'ottobre del 2011 e ha visto opposte le forze lealiste di Muʿammar Gheddafi e quelle dei rivoltosi, riunite nel Consiglio nazionale di transizione.


2011 லிபிய உள்நாட்டுப் போர்

2011 லிபிய எழுச்சி அல்லது 2011 லிபிய உள்நாட்டுப் போர் என்பது லிபியா நாட்டில் அந்த நாட்டின் 40 ஆண்டுகளுக்கு மேலான சர்வதிகார ஆட்சியாளரான முஅம்மர் அல் கதாஃபியை எதிர்த்து நடத்தப்பட்ட எழுச்சி. தொடர்ச்சியான எதிர்ப்புப் போராட்டங்களாக பெப்ரவரி 2011 நடுவில் தொடங்கிய இந்த எழுச்சி பின்னர் ஆயுதப் போராட்டமாக மாறி உள்நாட்டுப் போர் மூண்டது. கதாஃபிக்கு எதிரான தேசிய இடைக்காலப் பேரவையின் படைகள் கதாஃபியின் படைகளை நேட்டோ படைகளின் துணையுடன் தோற்கடித்து லிபியா முழுவதையும் கைப்பற்றியது. அக்டோபர் 2011 இல் கதாஃபி எதிர்ப்புப் படையினரால் கைப்பற்றப்பட்டு கொலைசெய்யப்பட்டதுடன் லிபிய எழுச்சி முடிவடைந்ததாகக் கருதப்படுகிறது.


리비아 내전 (2011년)

리비아 내전(Libyan civil war, الحرب الأهلية في ليبيا عام)은 2011년 2월 15일부터 발생한 북아프리카의 국가 리비아에서 무아마르 카다피의 지지 세력과 카다피에 반대하는 반카다피 세력 간에 벌어진 무장 충돌이다. 리비아 혁명(Libyan Revolution)으로도 불린다.


Перша громадянська війна у Лівії

Перша громадянська війна у Лівії 2011 року — збройний виступ племен провінції Киренаїка та деяких частин лівійської армії проти лідера країни Муамара Каддафі, що займав керівну посаду з 1969 року, і проти державного уряду на чолі з прем'єр-міністром Багдаді Махмуді. Розпочалося повстання з масових протестів 16—17 лютого 2011 під впливом революцій в сусідніх Тунісі та Єгипті. Криваве придушення протестів поліцією та армією спричинило повстання і початок громадянської війни із застосуванням важкого озброєння та авіації.


جنگ داخلی لیبی (۲۰۱۱)

جنگ داخلی یا انقلاب ۲۰۱۱ لیبی، که با نام انقلاب ۱۷ فوریه نیز شناخته می‌شود، از اواسط فوریه سال ۲۰۱۱ میلادی، به‌دنبال بالا گرفتن اعتراضات و راهپیمایی‌های خیابانی مخالفان و سپس شورش سراسری علیه حکومت لیبی و رهبر آن، معمر قذافی آغاز شد. ادامه این خشونت‌ها همراه بود با درگیری‌ها و سرکوب‌های شدید که در نهایت در اکتبر ۲۰۱۱ میلادی با سرنگونی حکومت معمر قذافی به پایان رسید.


第一次利比亞內戰，又称利比亚战争，在利比亞國內常稱為「2月17日革命」（），是利比亚在2011年發生的武裝政變，交戰雙方為穆阿邁爾·卡達菲領導的政府和反抗卡達菲的勢力。受鄰國的「阿拉伯之春」浪潮影響，2011年2月15日开始，利比亚国内开始出现和平的反政府示威，但活动遭到政府军的武力镇压。因而引发武裝反抗，演變成為內戰。


A Guerra Civil Líbia (), também conhecida como Revolução Líbia, foi um conflito bélico que ocorreu neste país do norte africano. Começou com uma onda de protestos populares contra a ditadura de Muammar al-Gaddafi, com reivindicações sociais e políticas, iniciada em 13 de fevereiro de 2011 na Líbia. Fez parte do movimento de protestos nos países árabes em 2010 e 2011. Tal como na revolução na Tunísia e na revolução no Egito, os manifestantes exigiam mais liberdade e democracia, mais respeito pelos direitos humanos, uma melhor distribuição da riqueza e a redução da corrupção no seio do Estado e das suas instituições. O chefe de Estado líbio, Muammar al-Gaddafi, também conhecido pelos nomes "Gaddafi", "Kadhafi" e "Qaddafi", era o chefe de Estado árabe no cargo há mais tempo: liderou a Líbia durante 42 anos.


La Guerra Civil de Líbia o Revolució líbia del 2011 va començar com una sèrie de protestes i confrontacions a l'estat de Líbia, al nord d'Àfrica, contra Muammar al-Gaddafi, qui portava 42 anys com a home fort del govern de Líbia. Va ser un conflicte internacional en territori libi que va començar al febrer del 2011. Va enfrontar al govern de Muammar al-Gadaffi contra els seus opositors, i va tenir com a context històric la Primavera Àrab. La guerra té els seus orígens en la repressió de manifestacions i protestes, en la qual el règim de Gaddafi va arribar a fer ús de l'aviació.


Borgerkrigen i Libya startet som et opprør i februar 2011. Opprøret var rettet mot landets mangeårige diktator Muammar al-Gaddafi og hans regime. I begynnelsen av mars utviklet det seg til en borgerkrig. I midten av mars ble internasjonale flystyrker fra land som USA, Storbritannia og Frankrike også involvert i kamphandlinger mot det sittende regimet. Opprøret var inspirert av revolusjonen i Tunisia og Egypt.


2011 Libya İç Savaşı, bir Kuzey Afrika ülkesi olan Libya'da hükûmet ve Muammer Kaddafi karşıtı gösterilerle başlamış ve daha sonrasında gerçek anlamıyla bir iç savaşa dönüşmüş ayaklanmalar bütünüdür. Protestolar 7 Şubat 2011 tarihinde başlamış, iç savaş Sirte'nin düşmesi ve Muammer Kaddafi'nin öldürülmesiyle 20 Ekim 2011 tarihinde sona ermiştir. Medyaya göre olaylar halkın 2010-2011 yılı boyunca Arap dünyasını saran protestoların bir ayağı olan 2011 Mısır Devrimi'nden esinlenmesi sonucu başlamıştır.


Nội chiến Libya () là cuộc xung đột vũ trang diễn ra tại Lybia, bắt nguồn từ các cuộc biểu tình chống chính phủ từ ngày 15 tháng 2 năm 2011. Bất ổn này lây lan từ các sự kiện ở các nước láng giềng Ai Cập và Tunisia, góp phần vào một loạt các cuộc biểu tình tại thế giới Ả Rập.


Die Libiese Burgeroorlog van 2011 (Arabies: الحرب الأهليّة في ليبيّا عام 2011 / "al-ḥarb al-ahlīyah fī Lībiyā ‘ām 2011") was 'n gewapende opstand in Libië. Dit begin met betogings van die Libiese bevolking teen die regering van Moeammar al-Ghaddafi, wat reeds vir 42 jaar aan bewind was. Die opstand het later in 'n volskaalse burgeroorlog tussen regeringsmagte en die rebelle ontaard.


Perang saudara Libya 2011 ialah konflik bersenjata yang berlangsung di negara Libya antara pihak yang cuba menggulingkan Muammar Gaddafi lalu mengadakan pilihan raya demokratik, dan angkatan pro-Gaddafi. Situasi ini bermula dengan tunjuk perasaan damai yang cuba ditindas oleh angkatan keselamatan Gaddafi sejak 15 Februari 2011. Seminggu kemudian, pemberontakan ini telah merebak ke merata negara dan Gaddafi bergelut untuk mempertahankan penguasaannya. Gaddafi membalas dengan kekuatan tentera dan langkah-langkah lain seperti penapisan akhbar dan penyekatan komunikasi.


La première guerre civile libyenne, ou révolution libyenne, est un conflit armé issu d'un mouvement de contestation populaire, assorti de revendications sociales et politiques, qui s'est déroulé entre le et le en Libye. Il s'inscrit dans un contexte de protestations dans les pays arabes et est à l'origine de l'intervention militaire internationale de 2011 en Libye.


Občianska vojna v Líbyi začala demonštráciami a protestami nadväzujúcimi na vlny protestov v ostatných arabských krajinách. Prvé, menšie protesty sa objavili už 13. januára 2011 a ľudia v nich žiadali koniec 42 rokov trvajúcej diktatúry plukovníka Muammara Kaddáfího v krajine. Väčšie protesty sa naplno rozhoreli po 15. februári a režim na ne reagoval streľbou do demonštrantov a neskôr aj nasadením armády, vrátane lietadiel. Bezprostredné počty ľudských obetí sa rôznia, samotná Líbya priznala 300, Taliansko ich odhadovalo až na niekoľko tisíc. Najmasovejšie demonštrácie prebiehali v najväčších mestách (Tripolis, Bengází, Misráta, Tobruk), demonštranti prepadávali policajné stanice, kde sa im dostali do rúk aj zbrane a situácia dospela až k otvorenému povstaniu. Na stranu odporcov režimu sa postupne pridala aj časť silových zložiek a 21. februára získali povstalci prakticky pod úplnú kontrolu mesto Bengází, ktoré sa stalo hlavným centrom odporu. Režim potom postupne prišiel o celý východnú časť Líbye a líbyjsko-egyptskú hranicu tak ovládli vzbúrenci.


Wojna domowa w Libii (zwana również rewolucją libijską) – wojna domowa rozpoczęta po wystąpieniu opozycji przeciwko złej sytuacji materialnej, bezrobociu, korupcji, ograniczaniu swobód obywatelskich oraz długoletnim rządom Mu’ammara al-Kaddafiego. Protesty zapoczątkowane 15 lutego pod wpływem udanych rewolucji w Tunezji i Egipcie przerodziły się w wojnę domową i interwencję zbrojną NATO.


The First Libyan Civil War was an armed conflict in 2011 in the North African country of Libya which was fought between forces which were loyal to Colonel Muammar Gaddafi and rebel groups that were seeking to oust his government. It erupted with the Libyan Revolution, also known as the 17 February Revolution. The war was preceded by protests in Zawiya on 8 August 2009 and finally ignited by protests in Benghazi beginning on Tuesday, 15 February 2011, which led to clashes with security forces that fired on the crowd. The protests escalated into a rebellion that spread across the country, with the forces opposing Gaddafi establishing an interim governing body, the National Transitional Council.


La Guerra de Libia de 2011, llamada también en algunos medios de comunicación Guerra Civil libia, Revolución Libia o Revuelta del 17 de Febrero, fue un conflicto bélico internacional en territorio libio que comenzó en febrero de 2011. Enfrentó al gobierno libio de Muamar el Gadafi contra diferentes grupos opositores organizados en el llamado Consejo Nacional de Transición apoyados estos por diferentes países extranjeros, principalmente Francia y los países de la OTAN, y tuvo como contexto histórico la llamada Primavera Árabe.


Občanská válka v Libyi začala demonstracemi a protesty v návaznosti na protesty v jiných arabských zemích. Libyjci protestovali od 13. ledna 2011 hlavně proti vůdci Muammaru Kaddáfímu. Režim reagoval střílením do demonstrantů a nasazením armády včetně letadel k potlačení protestů. Počty mrtvých se různí, samotná Libye 23. února přiznávala 300, Itálie odhadovala až tisíc. Demonstrovalo se především v největších městech (Tripolis, Benghází, Al Bayda), ale i jinde. Demonstrující podpalovali policejní stanice, dostaly se jim do rukou i vojenské zbraně a situace dospěla až k otevřenému povstání. Na stranu odpůrců režimu se postupně přidaly i části pravidelných ozbrojených sil. Režim pak postupně přišel o celý východ Libye, libyjsko-egyptskou hranici začali hlídat vzbouřenci.


Oprøret i Libyen i 2011 eller borgerkrigen i Libyen begyndte med en række uroligheder og demonstrationer, som brød ud den 15. februar 2011, rettet mod Muammar al-Gaddafis regime i Libyen. Oprøret var sandsynligvis inspireret af og sås som en del af oprøret i den arabiske verden i 2011, særligt oprørene i nabolandene Egypten og Tunesien.


الحرب الأهلية الليبية (2011)

الحرب الأهلية الليبية هي ثورة اندلعت وتحولت إلى نزاع مسلح إثر احتجاجات شعبية بداية في بعض المدن الليبية ضد نظام العقيد معمر القذافي، حيث انطلقت في يوم 15 فبراير اثر اعتقال محامي ضحايا سجن بوسليم فتحي تربل في مدينة بنغازي فخرج أهالي الضحايا ومناصريهم لتخليصه وذلك لعدم وجود سبب لاعتقاله، وارتفعت الأصوات مطالبة بإسقاط النظام وإسقاط العقيد القذافي شخصيا مما دعا الشرطة إلى استخدام العنف ضد المتظاهرين واستمرت المظاهرات حتى صباح اليوم التالي.. وفي اليوم التالي انتفضت الرقدالين و الجميل و العحيلات في غرب البلاد لكن البيضاء شهدت سقوط أول شهداء في الثورة يوم السادس عشر من فبراير وتلتها يوم 16 فبراير مظاهرات للمطالبة باسقاط النظام بمدينة البيضاء فاطلق رجال الامن الرصاص الحي وقتلوا بعض رالمتظاهرين، كما خرجت مدن جبل نفوسه الزنتان ويفرن ونالوت والرجبان في نفس اليوم وقام المتظاهرون في العجيلات بحرق مقر اللجان الثورية، وكذلك مركز الشرطة المحلي، ومبني المصرف العقاري بالمدينة، وازدادت الاحتجاجات اليوم التالي وسقط المزيد من الضحايا وجاء يوم الخميس 17 فبراير/شباط عام 2011 م على شكل انتفاضة شعبية شملت بعض المدن الليبية في المنطقة الشرقية فكبرت الاحتجاجات بعد سقوط أكثر من 400 ما بين قتيل وجريح برصاص قوات الامن ومرتزقة تم جلبهم من قبل النظام. وقد تأثرت هذه الاحتجاجات بموجة الاحتجاجات العارمة التي اندلعت في الوطن العربي مطلع عام 2011 م وبخاصة الثورة التونسية وثورة 25 يناير المصرية اللتين أطاحتا بالرئيس التونسي زين العابدين بن علي والرئيس المصري حسني مبارك. قاد هذه الثورة الشبان الليبيون الذين طالبوا بإصلاحات سياسية واقتصادية واجتماعية. كانت الثورة في البداية عبارة عن تظاهرات واحتجاجات سلمية، لكن مع تطور الأحداث وقيام الكتائب التابعة لمعمر القذافي باستخدام الأسلحة النارية الثقيلة والقصف الجوي لقمع المتظاهرين العزّل، تحولت إلى ثورة مسلحة تسعى للإطاحة بمعمر القذافي الذي قرر القتال حتى اللحظة الأخيرة. وبعد أن أتم المعارضون سيطرتهم على الشرق الليبي أعلنوا فيه قيام الجمهورية الليبية بقيادة المجلس الوطني الانتقالي، وفي يوم 20 أنتفضت مدينة طرابلس وهي العاصمة الليبية وقد افلح شباب العاصمة بإسقاط العاصمة ونظام القذافي في تسع ساعات وكان ذلك بسبب رفض الكتيبة المسيطرة على طرابلس القتال ورغبتها في حقن الدماء وبعدها في يومي 21 و22 أغسطس دخل الثوار إلى العاصمة طرابلس المحررة من شبابها بالاحتفال وقامو جميع الثوار بسيطرة على آخر معاقل القذافي وقتل الأخير في سرت بحلول يوم 20 أكتوبر.


สงครามกลางเมืองลิเบีย

สงครามกลางเมืองลิเบีย พ.ศ. 2554 เป็นความขัดแย้งติดอาวุธในประเทศลิเบีย เพื่อต่อต้านอำนาจรัฐภายใต้การปกครองของพันเอกมูอัมมาร์ กัดดาฟี ซึ่งเป็นผู้นำโดยพฤตินัยของประเทศที่ครองอำนาจมายาวนานร่วม 40 ปี เหตุความไม่สงบได้เริ่มต้นขึ้นในวันที่ 15 กุมภาพันธ์ พ.ศ. 2554 และได้ขยายตัวกลายเป็นจุดเริ่มต้นของการลุกฮือขึ้นทั่วประเทศ ซึ่งมีเป้าหมายที่จะโค่นล้มกัดดาฟีลงจากตำแหน่งและจัดการเลือกตั้งอย่างเป็นประชาธิปไตย เหตุการณ์ดังกล่าวได้ถูกจุดประกายขึ้นจากการลุกฮือต่อต้านรัฐบาลเผด็จการในประเทศตูนีเซียและอียิปต์ ซึ่งเชื่อมโยงกับการประท้วงในวงกว้างทั่วทั้งทวีปแอฟริกาเหนือและตะวันออกกลาง ฝ่ายต่อต้านกัดดาฟีจัดตั้งรัฐบาลตั้งอยู่ที่เบงกาซี ชื่อว่า สภาถ่ายโอนอำนาจแห่งชาติ ซึ่งระบุเป้าหมายเพื่อโค่นล้มรัฐบาลกัดดาฟีและจัดการเลือกตั้งตามระบอบประชาธิปไตย


Perang Saudara Libya 2011 adalah konflik yang merupakan bagian dari Musim Semi Arab. Perang ini diawali oleh unjuk rasa di Benghazi pada 15 Februari 2011, untuk menuntut mundur pemimpin Libya, Muammar al-Qaddafi, yang sudah lama berkuasa. Akibat tindakan represif pemerintah dalam mengatasi pemrotes, protes ini mengalami eskalasi menjadi sebuah pemberontakan dan perang saudara. Pasukan oposisi dan pemerintah bertempur satu sama lain dalam perang yang dimulai kurang lebih akhir Februari silam. Perang ini juga mengakibatkan banyak warga Libya mengungsi ke tempat yang lebih aman.