Die Schlacht am Fluss Hallue (französisch "Bataille de l'Hallue" bzw. auch "Bataille de Pont-Noyelles" genannt), einem Nebenfluss der Somme, fand am 23. und 24. Dezember 1870 im Deutsch-Französischen Krieg zwischen der deutschen Nordarmee unter General von Manteuffel und der französischen Nordarmee unter General Faidherbe statt.


Сражение на реке Галлю

Сражение на реке Галлю, иначе именуемое как сражение при Пон-Ноель, состоялось 23—24 декабря 1870 года под Амьеном между прусской и французской армиями.


Trận Hallue, còn gọi là Trận La Hallue, là một trận đánh trong cuộc Chiến tranh Pháp-Đức, diễn ra từ ngày 23 cho đến ngày 24 tháng 12 năm 1870. Dù không phải là một trận đánh quyết định, đây là một trận chiến dai dẳng và quyết liệt. Sau một số thắng lợi của quân Đức trong cuộc tấn công của mình, họ đẩy lùi được các cuộc phản kích của quân Pháp. Với chiến thắng của quân đội Phổ do tướng Edwin Freiherr von Manteuffel chỉ huy trong trận chiến này, binh đoàn phía bắc của Pháp do tướng Louis Faidherbe chỉ huy – với thiệt hại nặng nề (chưa kể một số lượng lớn binh lính đào ngũ) – đã bị buộc phải thực hiện cuộc triệt thoái về các pháo đài ở hướng bắc.


La bataille de l'Hallue, également appelée bataille de Pont-Noyelles, se déroula les 23 et , à proximité de l'Hallue, affluent de la rive droite de la Somme, durant la guerre franco-prussienne de 1870. Son issue fut indécise.


The Battle of Hallue was a battle of the Franco-Prussian War on 23 and 24 December 1870.


Битка на Лизени

Битка на Лизени вођена је 15-17. јануара 1871. године између француске и немачке војске током Француско-пруског рата. Завршена је победом пруске војске.


Die Schlacht an der Lisaine () fand vom 15. bis 17. Januar 1871 in der Nähe von Belfort während des Deutsch-Französischen Krieges zwischen dem deutschen XIV. Korps unter General August von Werder und der französischen Ostarmee unter General Charles Bourbaki statt. In einigen Quellen wird sie auch als „Schlacht bei Belfort“, „Schlacht bei Héricourt“ oder „Schlacht bei Montbéliard“ bezeichnet.


La battaglia della Lisaine, chiamata in alcuni testi battaglia di Héricourt, fu uno scontro della guerra franco-prussiana svoltosi tra il 15 e il 17 gennaio 1871, combattuto tra l'armata dell'Est di Charles Denis Bourbaki e le forze prussiane di August von Werder, che, quandanche in inferiorità numerica, inflissero una pesante sconfitta a un nemico già provato dal clima rigido e da condizioni molto dure.


埃里库尔战役（），根据文献的不同也称为利萨因战役、蒙贝利亚尔战役，是1871年1月15日至17日普法战争期间，法国与普鲁士王国之间的一场军事冲突。法军为了解放被普军在贝尔福战役中，被包围的法国驻军而展开的军事行动，结果以法军解放贝尔福失败，在撤退到瑞士后被拘留。


Slaget ved Lisaine (fransk: "Bataille d'Héricourt") ble utkjempet mellom 15. til 17. januar 1871 mellom prøyssiske og franske ved byen Belfort langs elven Lisaine under den fransk-prøyssiske krig.


La bataille d'Héricourt est également appelée dans certains ouvrages la bataille de la Lizaine. Elle est un épisode de la .


The Battle of the Lisaine, also known as the Battle of Héricourt, was fought from 15 January to 17 January 1871 between German and French forces. The French were led by Charles Denis Bourbaki, and were attempting to relieve the Siege of Belfort. The Germans prepared XIV Corps and several other divisions, some 40,000–45,000 men, to halt the French advance of about 110,000 men. The Germans had their outer posts overran quite swiftly but the Prussians forced back and counterattacked the French forces, breaking the morale of French troops and leaving them to either die or retreat. In the end their efforts failed, and they were forced to flee into Switzerland where they were all interned soon after.


Европско првенство у атлетици за јуниоре 2015.

23. Европско првенство у атлетици за јуниоре до 20 година (У-20) одржано је од 16. до 19. јула на Атлетском стадиону -{l'Ekängens}- у Ешилструни у Шведској.


Die 23. Leichtathletik-Junioreneuropameisterschaften (U20) fanden vom 16. bis 19. Juli 2015 in der Ekängens Friidrottsarena der schwedischen Stadt Eskilstuna statt. Der Kongress des Europäischen Leichtathletikverbandes (engl.: "European Athletics Congress") stimmte am 4. Mai 2013 in Berlin auf seiner 137. offiziellen Sitzung für Eskilstuna und damit gegen Regensburg.


Чемпионат Европы по лёгкой атлетике среди юниоров 2015

23-й чемпионат Европы по лёгкой атлетике среди юниоров проходил с 16 по 19 июля 2015 года на легкоатлетическом стадионе «Экенгенс» в Эскильстуне (Швеция). В соревнованиях, согласно правилам, могли принимать участие спортсмены 1996 года рождения и моложе.


Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 18.–19. heinäkuuta Ekängens Friidrottsarenalla Eskilstunassa Ruotsissa.


Campionati europei juniores di atletica leggera 2015

I campionati europei di atletica leggera juniores 2015 ("2015 European Athletics Junior Championships"), sono la XXIII edizione dei Campionati europei under 20 di atletica leggera e si sono svolti a Eskilstuna, in Svezia, dal 16 al 19 luglio 2015.


Junior-EM i friidrett 2015 ble arrangert i Eskilstuna i Sverige i 2015.


Championnats d'Europe juniors d'athlétisme 2015

Les 23 Championnats d'Europe juniors d'athlétisme se déroulent du 16 au à Eskilstuna en Suède, pays qui accueille ces championnats pour la première fois. Les compétitions se déroulent dans l'enceinte de l'Ekängens Friidrottsarena.


Mistrzostwa Europy Juniorów w Lekkoatletyce 2015

23. Mistrzostwa Europy Juniorów w Lekkoatletyce – zawody lekkoatletyczne dla sportowców do lat 19, które odbyły się od 16 do 19 lipca 2015 na Ekängens Friidrottsarena w Eskilstunie w Szwecji.


The 2015 European Athletics Junior Championships were the 23rd edition of the biennial European U20 athletics championships. They were held in Eskilstuna, Sweden from 16 July to 19 July.


Mistrovství Evropy juniorů v atletice 2015

23. Mistrovství Evropy juniorů v atletice – sportovní závod organizovaný EAA se konal v švédském městě Eskilstuna. Závod se odehrál od 16. července – 19. července 2015.


6. Европско екипно првенство у атлетици 2015. је атлетско такмичење које се од 2009. одржава сваке године у организацији Европске атлетске асоцијације (ЕАА). У такмичењу је учествовало 50 европских атлетских савеза, чланова ЕАА.


Die 6. Leichtathletik-Team-Europameisterschaft (englisch/Sponsorenname: "6th SPAR European Team Championships"), kurz auch Team-EM, fand am 20. und 21. Juni 2015 statt.


Камандны чэмпіянат Еўропы па лёгкай атлетыцы 2015 прайшоў 20—21 чэрвеня на Цэнтральным стадыёне «Алімпійскі» ў расійскім горадзе Чэбаксары. Сталіца Чувашыі прымала спаборніцтвы Суперлігі — галоўнага дывізіёна турніру. На працягу 2 дзён удзельнікі змагаліся за камандныя ачкі ў 40 лёгкаатлетычных дысцыплінах.


Командный чемпионат Европы по лёгкой атлетике 2015 года прошёл 20—21 июня в российском городе Чебоксары на Центральном стадионе «Олимпийский». Столица Чувашии принимала соревнования Суперлиги — главного дивизиона турнира. На протяжении 2 дней участники боролись за командные очки в 40 легкоатлетических дисциплинах.


Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään kuudennet yleisurheilumaajoukkueiden väliset Euroopan-mestaruuskilpailut. Maat kilpailivat neljällä eri tasolla edellisten vuosien menestyksensä perusteella: Superliigassa (korkein), Ykkösliigassa, Kakkosliigassa ja Kolmosliigassa.


Campionati europei a squadre di atletica leggera 2015

I VI Campionati europei a squadre di atletica leggera si sono tenuti a Čeboksary, in Russia, dal 20 al 21 giugno 2015.


Lag-EM i friidrett 2015 ble arrangert for sjette gang 20. og 21. juni 2015.


Championnats d'Europe d'athlétisme par équipes 2015

Les Championnats d'Europe d'athlétisme par équipes se sont déroulés pour la Super Ligue à Tcheboksary (Russie), dans l'enceinte du Stade central olympique les 20 et . La Ligue constitue la participation de l'athlétisme aux premiers Jeux européens à Bakou et se deroule avec un jour de décalage.


Drużynowe Mistrzostwa Europy w Lekkoatletyce 2015

6. Drużynowe Mistrzostwa Europy w Lekkoatletyce – zawody lekkoatletyczne, które odbyły się w czterech europejskich miastach 20, 21 i 22 czerwca 2015 roku. Reprezentacje rywalizują w superlidze, I lidze, II lidze oraz III lidze. Gospodarzem superligi drużynowych mistrzostw Europy są Czeboksary, zawody I ligi odbywają się w Heraklionie, II ligi w Starej Zagorze, a III ligi w Baku.


2015 European Athletics Team Championships

The sixth European Athletics Team Championships took place on 20 and 21 June 2015.


Светско првенство у атлетици на отвореном 2015 — 200 метара за мушкарце

Трка на 200 метара у мушкој конкуренцији на Светском првенству у атлетици 2015. у Пекингу одржана је 25., 26. и 77. августа на стадиону на Националном стадиону.


2015年世界陸上競技選手権大会・男子200m

第15回世界陸上競技選手権大会男子200mは、北京国家体育場を会場に2015年8月25日に予選、8月26日に準決勝、8月27日に決勝が行われた。


Leichtathletik-Weltmeisterschaften 2015/200 m der Männer

Der 200-Meter-Lauf der Männer bei den Leichtathletik-Weltmeisterschaften 2015 fand am 25., 26. und 27. August 2015 m Nationalstadion der chinesischen Hauptstadt Peking statt.


200 mètres masculin aux championnats du monde d'athlétisme 2015

L'épreuve du 200 mètres masculin des championnats du monde de 2015 a eu lieu les 25, 26 et dans le Stade national de Pékin. Elle est remportée par le Jamaïcain Usain Bolt.


Mistrzostwa Świata w Lekkoatletyce 2015 – bieg na 200 m mężczyzn

Bieg na 200 metrów mężczyzn – jedna z konkurencji biegowych rozgrywanych podczas lekkoatletycznych mistrzostw świata w Pekinie.


2015 World Championships in Athletics – Men's 200 metres

The men's 200 metres at the 2015 World Championships in Athletics was held at the Beijing National Stadium on 25, 26 and 27 August.


Баронски крсташки рат

Баронски крсташки рат покренут је 1239. године на позив папе Гргура IX. Његов вођа био је Тибалд IV од Наваре. Рат је завршен победом хришћана који су Јерусалимској краљевини прикључили територије Галилеје и Аскалона.


Der Kreuzzug der Barone in den Jahren von 1239 bis 1241 war ein von der Kirche geförderter Kriegszug in das heilige Land zur Entlastung der Kreuzfahrerstaaten im Kampf gegen die benachbarten Herrschaftsgebiete der Ayyubiden. Der Kreuzzug umfasste zwei Kreuzzugsunternehmen, den Kreuzzug Theobalds von Champagne und den Kreuzzug Richards von Cornwall.


Крестовый поход баронов

Крестовый поход баронов — крестовый поход 1239—1241 годов, организованный европейскими князьями по призыву папы Григория IX. В результате после нескольких поражений, без больших военных побед, в основном — за счёт переговоров, удалось увеличить территорию Иерусалимского королевства до размеров, которые оно имело до 1187 года.


Кръстоносен поход на бароните

Кръстоносният поход на бароните () е кръстоносен поход на френските и английските благородници в Палестина от юли 1239 до май 1241 г.


جنگ صلیبی بارونی

جنگ صلیبی بارونی () یا جنگ صلیبی ۱۲۳۹، یکی از جنگ‌های موفق از زمان جنگ صلیبی اول است که توسط پاپ گریگوری نهم اعلام شد. بدین‌ترتیب بارون‌هایی از فرانسه و انگلستان عازم اراضی مقدس شدند و موفق شدند اورشلیم، اشکلون، صیدا، طبریه، جلیل، بیت‌لحم و ناصره به قلمرو پادشاهی اورشلیم ضمیمه کنند تا قلمرو پادشاهی به حدود سال ۱۱۸۷ خود بازگردد.


La croisade des barons, nommée aussi croisade de 1239, est une expédition organisée par la noblesse française à la suite de l’appel du pape Grégoire IX visant à protéger Jérusalem. Bien préparée militairement, mal préparée diplomatiquement et dirigée par le comte de Champagne qui manquait de sens politique, elle n’apporta aucun résultat aux croisés. Pour des raisons mal connues, elle n’est pas considérée comme une croisade à part entière. Elle était composée d'une imposante armée, mais les chiffres sont approximatifs et souvent différents.


The Barons' Crusade, also called the Crusade of 1239, was in territorial terms the most successful crusade since the First Crusade. Called by Pope Gregory IX, the Barons' Crusade broadly spanned from 1234-1241 and embodied the highest point of papal endeavor "to make crusading a universal Christian undertaking." Gregory called for a crusade in France, England, and Hungary with different degrees of success. Although the crusaders did not achieve any glorious military victories, they used diplomacy to successfully play the two warring factions of the Muslim Ayyubid dynasty (As-Salih Ismail in Damascus and As-Salih Ayyub in Egypt) against one another for even more concessions than Frederick II gained during the more well-known Sixth Crusade. For a few years, the Barons' Crusade returned the Kingdom of Jerusalem to its largest size since 1187.


La cruzada de los barones, también llamada cruzada de 1239, fue una expedición organizada por la nobleza francesa siguiendo el llamamiento del papa Gregorio IX, para proteger Jerusalén. Bien preparada militarmente, mal preparada diplomáticamente y dirigida por el conde de Champaña, que carecía de sentido político, no trajo ningún resultado a los cruzados. Por razones que no se conocen bien —tal vez porque consistió solo en parte de la nobleza de un solo país—, no se considera a veces totalmente una cruzada como tal. Estaba compuesta por un ejército imponente, pero las cifras son aproximadas y a menudo diferentes


Baronská křížová výprava byla v letech 1239–1241 v pořadí mezi šestou a sedmou křížovou výpravou další vojenské tažení evropských křižáků do Svaté země. Někteří historici ale usuzují, že se nejednalo o jednu, nýbrž o dvě samostatné výpravy, první francouzskou z roku 1239 vedenou navarrským králem Theobaldem I. a druhou anglickou Richardem Cornwallským, která dorazila o něco později. Výprava byla vyhlášena papežem Řehořem IX., který svou výzvu původně směřoval na velké státy Evropy, Francii, Anglii a Uhersko, ještě v průběhu výpravy odklonil Řehoř část křižáků na pomoc Latinskému císařství, které tou dobou mělo co dělat s nebezpečím nikájských a bulharských vpádů, což Uhři odmítli a směrem do Konstantinopole vyrazila jen malá armáda.


الحملة البارونات الصليبية

الحملة البارونات الصليبية، يعتبرون من قادة الحملات الصليبية الذين ضجروا من عدم قدرتهم على بناء إمارات خاصة بهم في أوروبا، ووجدوا في نداء الكنيسة فرصة في توسيع نفوذهم عبر غطاء ديني.


Perang Salib Baron, juga disebut Perang Salib 1239, merupakan sebuah ekspedisi yang diselenggarakan oleh kaum bangsawan Prancis menyusul permohonan Paus Gregorius IX untuk melindungi Yerusalem. Perang ini dipersiapkan dengan baik secara militer, namun tidak siap secara diplomatis dan diarahkan oleh comte Champagne yang tidak memiliki kepekaan politis, ia tidak membawa hasil apapun kepada Tentara Salib. Karena beberapa alasan yang tidak diketahui, perang ini tidak dianggap sebagai perang salib penuh. Perang ini terdiri dari pasukan yang mengesankan, namun angka-angka perkiraan sering berbeda.


Битка за Великије Луки

Битка за Великије Луки, између немачких и совјетских снага одиграла се у граду Великије Луки и његовој околини у зиму 1942—1943. године за време Другог светског рата.


Die Schlacht von Welikije Luki () war eine Angriffsoperation der Roten Armee, die vom 24. November 1942 bis zum 20. Januar 1943 dauerte. Bodo Scheurig, der Biograph Henning von Tresckows, bezeichnete sie „ein Stalingrad im Kleinen“, das „ebenfalls infolge höchsten Starrsinns“ geopfert wurde.


Великолукская наступательная операция

Великолукская операция — наступательная операция советских войск в ходе Великой Отечественной войны с целью сковывания германских войск на центральном участке фронта и освобождения городов Великие Луки и Новосокольники. Проводилась с 25 ноября 1942 года по 20 января 1943 года силами 3-й ударной армии (3 Уд. А) Калининского фронта, при поддержке 3-й воздушной армии.


Velikije Lukin taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Velikije Lukin kaupungin hallinnasta. Saksalaiset olivat elokuussa 1941 vallanneet kaupungin, minkä jälkeen he olivat linnoittaneet sen. Kaupunki oli merkittävä rautatieliikennepaikkana ja Lovatin ylittävien siltojen takia. Saksalaiset olivat luoneet useita sillanpääasemia kaupungin etelä- ja pohjoispuolelle. Neuvostoliiton 3. isku-armeijan yrittäessä vallata kaupungin takaisin marraskuussa 1942, kaupunkia puolustavilta Saksan 83. jalkaväkidivisioonan, 3. ja 5. vuoristodivisioonan ja myöhemmin LIX armeijakunnan joukoilta. Saksalaiset onnistuivat torjumaan ensimmäisen hyökkäyksen joulukuuhun mennessä. Puna-armeija hyökkäsi uudelleen kaupunkiin 4. tammikuuta 1943 operaatio Totilassa, joka mursi saksalaisten puolustuksen ja kaupunki saatiin vallattua lopullisesti 16. tammikuuta 1943.


Великолуцька операція

Великолуцька операція () — фронтова наступальна операція радянських військ Калінінського фронту (командувач генерал-полковник Пуркаєв М. А.) на лівому фланзі групи армій «Центр» часів німецько-радянської війни. Операція Червоної армії, що проводилася силами 3-ї ударної армії генерал-лейтенанта Галицький К. М. за підтримки 3-ї повітряної армії з 25 листопада 1942 до 20 січня 1943 року, мала перед собою дві мети: скувати війська німців на центральній ділянці фронту та не допустити їх перекидання на сталінградський напрямок і звільнити місто Великі Луки. Радянські війська налічували близько 95,5 тисяч осіб, 743 гармат та мінометів й 390 танків. З німецької сторони Червоної армії протистояли 83-тя піхотна і 3-тя гірсько-піхотна дивізії Вермахту. Точної інформації щодо чисельності супротивника немає, проте, за деякими джерелами, німців було 50 тисяч.


大盧基戰役是德意志國防軍及蘇聯紅軍之間的一場戰役，於1942年至1943年冬季發生在蘇聯城市大盧基，它特別被值得注意的是德軍在解除包圍時戰術失敗與史達林格勒戰役相似，它不應該被誤會為更大的大盧基攻勢行動（在熱澤夫-維亞茲瑪戰略攻勢行動之一部份）而它屬於大盧基攻勢行動之一部份。


Velikiye Luki Muharebesi, II. Dünya Savaşı'nda Sovyet Kalinin Cephesi kuvvetlerinin, Sovyet 1942 - 1943 Kış Seferi sırasında, Alman 3. Panzer Ordusu'na karşı, Velikiye Luki'yi geri almayı amaçlayan bir harekâttır. Operasyonun ayrıca Rjev-Syçevka Stratejik Taarruzu Harekâtı'nın (Mars Harekâtı) kuzey kıskacını oluşturması da düşünülmüştür.


Chiến dịch Velikiye Luki (tiếng Nga: "Великолукская наступательная операция") là một chiến dịch tấn công do Phương diện quân Kalinin của Hồng quân Liên Xô tiến hành nhằm vào Tập đoàn quân thiết giáp số 3 của quân đội phát xít Đức. Chiến dịch diễn ra trong Chiến cuộc mùa đông 1942-43, với mục tiêu với mục tiêu giải phóng thành phố Velikiye Luki. Chiến dịch Velikiye Luki thường được nhắc đến như một ví dụ điển hình về sự thất bại của quân Đức trong việc phá vòng vây của Hồng quân Liên Xô, một hình ảnh dường như được sao lại trong những chiến dịch Stalingrad, Ostrogozhsk-Rossosh và Voronezh-Kastornoye.


La bataille de Velikié Louki est une bataille de la Seconde Guerre mondiale qui eut lieu du au sur le Front de l'Est.


The Velikiye Luki offensive operation () was executed by the forces of the Red Army's Kalinin Front against the Wehrmacht's 3rd Panzer Army during the Winter Campaign of 1942–1943 with the objective of liberating the Russian city of Velikiye Luki as part of the northern pincer of the Rzhev-Sychevka Strategic Offensive Operation (Operation Mars).


Bitva o Velikije Luki bylo vojenské střetnutí během Velké vlastenecké války, které probíhalo ve dnech 19. listopadu 1942 – 16. ledna 1943. Jednalo se o významné střetnutí sovětských a německých vojsk na východní frontě.


Медитерански рат

Медитерански рат или поморска Битка за Медитеран вођен је током Другог светског рата с циљем одбране или напада на поморске конвоје и ослабљивања могућности противника да води рат на мору.


הקרב על הים התיכון

הקרב על הים התיכון הוא כינויה של מערכה ימית שהתנהלה בתקופת מלחמת העולם השנייה באזור הים התיכון בין התאריכים ה-10 ביוני 1940 ל-2 במאי 1945.


Битва за Средиземноморье (1940—1943)

Битва за Средиземное море — военно-морская кампания в Средиземном море во время Второй мировой войны. Продолжалась с 10 июня 1940 года по 2 мая 1945 года.


La battaglia del Mediterraneo fu il complesso delle operazioni aeronavali intercorse nel bacino del Mediterraneo durante la seconda guerra mondiale, dal giugno 1940 al maggio 1945. Gli scontri videro confrontarsi, fino al settembre del 1943, principalmente la Regia Marina italiana (sostenuta da unità aeree e sottomarine inviate dalla Germania nazista) e la Royal Navy, appoggiata dalle marine militari dei paesi del Commonwealth e soprattutto, dal novembre 1942, dalle forze aeronavali degli Stati Uniti d'America. Dopo la stipula dell'armistizio di Cassibile da parte dell'Italia, la Kriegsmarine continuò a portare avanti l'opposizione alle forze degli Alleati nel Mediterraneo, anche se il ritmo delle operazioni calò drasticamente a causa della schiacciante superiorità anglo-statunitense.


지중해 해전 (제2차 세계 대전)

지중해 해전은 1940년 6월 10일부터 1945년 5월 2일 지중해에서 벌어진 여러 전투들을 망라하는 전투이다. 추축국인 이탈리아 왕국과 나치 독일이 영국과 미국을 비롯한 연합군의 해군과 맞서 지중해에서 여러 차례 각축전을 벌였다. 1940년 해전이 시작되었을 때, 이탈리아를 제외한 지중해의 제해권은 연합군이 쥐고 있었다. 서부는 프랑스 해군이, 동부는 그리스 왕국, 유고슬라비아 왕국과 영국 및 이들의 식민지가 추축국의 해상 진출을 막고 있었다.


Битва на Середземному морі (1940—1945)

Битва на Середземному морі (1940—1945) () — умовне найменування військово-морської кампанії, що тривала протягом Другої світової війни в Середземному морі. Активні бойові дії між протиборчими військово-морськими силами країн Осі та західних союзників велися з 10 червня 1940 до вересня 1943 року, до капітуляції Італії та виходу її з війни. Окремі зіткнення мали місце до кінця Другої світової війни.


La batalla de la Mediterrània va ser una batalla naval lliurada durant la Segona Guerra Mundial per mantenir les línies de subministrament dels exèrcits de l'Eix Roma-Berlín-Tokio i els Aliats, així com per minvar la força naval enemiga.


Kampen om Middelhavet er en betegnelse for de sjøslag og flåtekampanjer som ble utkjempet i Middelhavet under den andre verdenskrig, fra 10. juni 1940 til 2. mai 1945.


La bataille de la Méditerranée était le nom donné à la campagne navale menée dans la mer Méditerranée pendant la Seconde Guerre mondiale, du au .


The Battle of the Mediterranean was the name given to the naval campaign fought in the Mediterranean Sea during World War II, from 10 June 1940 to 2 May 1945.


La batalla del Mediterráneo fue el nombre dado a la campaña naval librada en el mar Mediterráneo durante la Segunda Guerra Mundial, desde el 10 de junio de 1940 hasta el 2 de mayo de 1945.


Bitva ve Středozemním moři probíhala během druhé světové války především na zásobovacích cestách ve Středozemním moři. Zde se s výjimkou pacifických bitev odehrály největší námořní bitvy druhé světové války.


معركة البحر المتوسط

معركة البحر الأبيض المتوسط هي الاسم الذي يطلق على الحملة البحرية التي حدثت في البحر الأبيض المتوسط خلال الحرب العالمية الثانية، من 10 يونيو 1940 إلى 2 مايو 1945.


Битка код Панорма

Битка код Панорма одиграла се крај Панорма између Картагине и Римске републике у Првом пунском рату. Римљане је предводио Луције Цецилије Метел, а Картагињане Хаздрубал. Римљани су победили у бици и тиме задржали Панорм.


パノルムスの戦いは、第一次ポエニ戦争中の紀元前251年にシチリア島のパノルムス（現在のパレルモ）で発生した、執政官ルキウス・カエキリウス・メテッルスが指揮する共和政ローマ軍とハスドルバルが指揮するカルタゴ軍の間の戦闘。ローマの勝利により、戦争の残りの期間もパノムルスは引き続きローマの管理下におかれた。


Die Schlacht von Panormus, dem heutigen Palermo fand im Sommer des Jahres 251 v. Chr. während des Ersten Punischen Krieges zwischen den Karthagern und den Römern statt. Die Römer konnten die Schlacht für sich entscheiden.


Битва при Панорме

Битва при Панорме (250 до н. э.) — сражение между римскими и карфагенскими войсками в ходе Первой Пунической войны.


La seconda Battaglia di Palermo, combattuta nel quadro della prima guerra punica si svolse nel 251 a.C. e vide le forze romane, che avevano conquistato la città tre anni prima, resistere ad un pesante attacco dei Cartaginesi. Fu denominata da Polibio battaglia di Monte Ercte.


A segunda Batalha de Panormo, travada no contexto da Primeira Guerra Púnica, aconteceu em 251 a.C. e resultou numa vitória dos romanos, que haviam conquistado a cidade três anos antes, na primeira batalha de Panormo, frente aos cartagineses, que tentavam recuperá-la. Políbio a chamou de Batalha do Monte Ercte.


La Batalla de Palerm va enfrontar a l'exèrcit consular romà dirigit per Luci Cecili Metel i als cartaginesos dirigits per Àsdrubal l'any 251 aC en la Primera Guerra Púnica. La victòria va permetre a Roma aconseguir el control de Palerm durant la guerra.


Panormus Muharebesi, MÖ 251 yılında Roma Cumhuriyeti ile Kartaca arasında gerçekleşen Birinci Pön Savaşı'nın bir muharebesidir. Roma kuvvetlerine Lucius Caecilius Metelius, Kartaca kuvvetlerine ise Hasdrubal komuta etmiştir. Muharebe sonucu ortaya çıkan Roma zaferi, Sicilya'daki Panormus'un savaşın sonuna kadar Roma Cumhuriyeti hakimiyeti altında kalmasını sağlamıştır. Panormus Muharebesi, Birinci Pön Savaşı'nın en büyük kara muharebesidir.


La deuxième bataille de Panormus fut livrée dans le cadre de la première guerre punique en 251 entre les légions de la République romaine et les Carthaginois. Elle se termina par la victoire des Romains, ce qui leur permit de garder le contrôle de la ville de Panormus (la moderne Palerme) jusqu'à la fin de la guerre.


Bitwa pod Panormos – bitwa stoczona w 250 p.n.e. w trakcie pierwszej wojny punickiej.


The Battle of Panormus was fought in Sicily in 250 BC during the First Punic War between a Roman army led by Lucius Caecilius Metellus and a Carthaginian force led by Hasdrubal. The Roman force of two legions defending the city of Panormus defeated the much larger Carthaginian army of 30,000 men and between 60 and 142 war elephants.


La batalla de Palermo se libró en Sicilia en el año 250 a. C. durante la primera guerra púnica entre un ejército romano comandado por Lucio Cecilio Metelo y una fuerza cartaginesa dirigida por Asdrúbal. La fuerza romana, compuesta por dos legiones, que defendía la ciudad de Panormus (en la actualidad Palermo) derrotó a un ejército cartaginés mucho más grande compuesto por 30 000 hombres y entre 60 y 142 elefantes de guerra.


Pertempuran Panormus adalah pertempuran yang terjadi pada 251 SM antara Romawi, dipimpin oleh Konsul Lucius Caecilius Metellus, melawan Kartago, dipimpin oleh Hasdrubal, pada Perang Punisia Pertama. Hasilnya adalah kemenangan Romawi sehingga daerah Panormus tetap berada dalam kekuasaan Romawi sampai perang berakhir.


Анголски грађански рат

Анголски грађански рат () је период савремене историје ове земље од признања независности 1974. године до коначног склапања мира 2002. године.


アンゴラ内戦（アンゴラないせん）は、アフリカのアンゴラで1975年から2002年まで続いた内戦。ソビエト連邦、キューバ、SWAPOの支援を受けたMPLAと、アメリカ、南アフリカ、ザイール、中華人民共和国の支援を受けたUNITA、FNLAによる内戦で、典型的な米ソ代理戦争である。


Inbördeskriget i Angola var en stor väpnad konflikt i Angola, som utkämpades åren 1975–2002, efter Angolanska självständighetskriget. Kriget var en maktkamp mellan MPLA och UNITA, men påverkades även av det Kalla kriget, med ingripanden i stater som USA, Sydafrika, Zaire och Sovjetunionen.


Der Bürgerkrieg in Angola dauerte mit Unterbrechungen von 1975 bis 2002 und schloss sich an die Aufeinanderfolge von Unabhängigkeitskrieg (1961–1974) und Entkolonisierungskonflikt (1974/75) an. Er begann 1975 unmittelbar vor Angolas Unabhängigkeit von der Kolonialmacht Portugal und nahm zeitweise den Charakter eines Stellvertreterkrieges zwischen dem Ostblock (einschließlich Kubas) und den Westmächten (einschließlich des Apartheidregimes in Südafrika) an. Nach Ende des Kalten Krieges dauerte er über ein weiteres Jahrzehnt als innerangolanischer Konflikt um die politische Macht und um den Zugriff zu den wirtschaftlichen Ressourcen des Landes an.


Грамадзянская вайна ў Анголе

Грамадзянская вайна ў Анголе — буйны ўзброены канфлікт на тэрыторыі Анголы паміж трыма супернічаюць групоўкамі: МПЛА, ФНЛА і УНІТА. Вайна пачалася ў 1975 годзе пасля завяршэння вайны за незалежнасць Анголы і працягвалася да 2002 года.


מלחמת האזרחים באנגולה

מלחמת האזרחים באנגולה החלה מרגע מתן העצמאות למדינה, מידיה של פורטוגל בשנת 1975 ונסתיימה רק לאחר 27 שנה, בשנת 2002. המאבק היה בין ה-MPLA בראשות ז'וסה אדוארדו דוש סנטוש, לבין ה-UNITA בראשות ז'ונאס סאווימבי.


Războiul Civil Angolez a început în Angola după sfârșitul războiului de independență din Portugalia în 1975. Războiul s-a iscat între două fracțiuni Angoleze, comuniștii de la MPLA și anti-comuniștii UNITA. Războiul a durat 27 de ani, din 1975 până în august 2002.


Гражданская война в Анголе

Гражданская война в Анголе (1975—2002) — крупный вооружённый конфликт на территории Анголы между тремя соперничающими группировками: МПЛА, ФНЛА и УНИТА. Война началась в 1975 году после завершения войны за независимость Анголы и продолжалась до 2002 года.


Angolan sisällissota oli Angolan itsenäisyysliikkeiden välinen sota, joka alkoi Angolan itsenäisyyssodan päätyttyä. Neilikkavallankumouksen seurauksena Portugalin ote siirtomaastaan heikkeni, ja vuonna 1961 alkanut sissisota Portugalin ja itsenäisyysliikkeiden välillä muuttui vuonna 1974 itsenäisyysliikkeiden väliseksi sisällissodaksi, johon myös ulkovallat puuttuivat. Sisällissota päättyi vuonna 2002. Arvioiden mukaan 500 000 henkeä sai sodan aikana surmansa. Kolmen ryhmittymän, MPLA:n, FNLA:n ja UNITA:n, välinen sota, jonka on arvioitu olleen pahin kylmän sodan ajan konflikti kehitysmaissa, oli samalla pisin konflikti Afrikan historiassa.


La guerra civile angolana è stato uno dei più grandi conflitti combattuti nello Stato africano dell'Angola, iniziata nel 1975 è continuata, con alcune interruzioni, fino al 2002. La guerra scoppiò subito dopo la decolonizzazione, anch'essa ottenuta dopo un conflitto combattuto con il Portogallo, la Guerra di indipendenza angolana (1961 - 1974). La guerra civile fu essenzialmente una lotta per il potere tra due fazioni liberali, il Movimento Popolare di Liberazione dell'Angola (MPLA) e l'Unione Nazionale per l'Indipendenza Totale dell'Angola (UNITA). Allo stesso tempo fu una delle tante "guerre per procura" che caratterizzarono la guerra fredda: difatti una delle caratteristiche principali del conflitto fu il coinvolgimento, diretto ed indiretto, di altri paesi come URSS, Cuba, Sudafrica e Stati Uniti.


앙골라 내전은 앙골라 인민 해방 운동(MPLA)과 앙골라 완전 독립 민족 동맹(UNITA), 앙골라 해방 민족 전선(FNLA)간의 게릴라전으로 시작되었다.


Громадянська війна в Анголі

Громадянська війна в Анголі () — довготривалий збройний конфлікт, громадянська війна, що продовжувалася в африканській державі Ангола, починаючи з 1975 і, з деякими перервами, аж до 2002 року. Війна почалася відразу після здобуття Анголою незалежності від Португалії в листопаді 1975 року. До цього, в контексті боротьби за деколонізацію окремі збройні сутички між місцевими рухами мали місце ще в 1974-75 роках, на фоні ангольської війні за незалежність.


جنگ داخلی آنگولا

جنگ داخلی آنگولا جنگی بود که از آغاز استقلال این کشور تا سال ۲۰۰۲ در آنگولا وجود داشت. این جنگ طولانی‌ترین درگیری در آفریقا بود که طی آن میلیون‌ها نفر جان خود را از دست دادند. این درگیری‌ها میان جبهه آزادیبخش آنگولا و نیروهای مسلح کوبا علیه جنبش خلق برای آزادی آنگولا و یونیتا بود که توسط آمریکا و از طریق آفریقای جنوبی و زئیر حمایت می‌شد.


安哥拉內戰（）從1975年持續至2002年結束為止，長達27年。1975年葡屬安哥拉獨立，同年爆發內戰。內戰被認為是冷戰的一部分。戰爭是一場權力鬥爭。在兩個前反殖民游擊運動之間，共產主義的安哥拉人民解放运动（安人运）和反共的争取安哥拉彻底独立全国联盟（安盟）之間。這場戰爭被蘇聯，古巴，南非和美國等敵對國家用作冷戰的代理人战争。


A Guerra Civil Angolana foi um conflito armado interno, que começou em 1975 e continuou, com interlúdios, até 2002. A guerra começou imediatamente depois que Angola se tornou independente de Portugal em novembro de 1975. O conflito foi uma luta de poder entre dois ex-movimentos de guerrilha anticolonial, o comunista Movimento Popular de Libertação de Angola (MPLA) e a anticomunista União Nacional para a Independência Total de Angola (UNITA). A guerra foi usada como campo de batalha de uma guerra por procuração da Guerra Fria por Estados rivais como União Soviética, Cuba, África do Sul e Estados Unidos.


La Guerra Civil angolesa començà a Angola després de la Guerra de la Independència d'Angola de Portugal el 1975. A la guerra hi havia dos bàndols principals, el Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA) i la Unió Nacional per a la Independència Total d'Angola (UNITA). Un tercer grup, el Front d'Alliberament de l'Enclavament de Cabinda (FLEC), una associació de grups independentistes, lluitava per la independència de Cabinda. La guerra va tenir tres períodes àlgids separats per fràgils interludis de pau: 1975-1991, 1992-1994 i 1998-2002.


Den angolanske borgerkrigen var en borgerkrig i Angola, som begynte i 1975 og fortsatte, med mellomspill, til 2002. Krigen begynte umiddelbart etter at Angola ble uavhengig av Portugal i november 1975. Krigen var en maktkamp mellom to tidligere antikoloniale geriljabevegelser, kommunistiske. "Movimento Popular de Libertação de Angola" (MPLA) og den antikommunistiske "União Nacional para a Independência Total de Angola" (UNITA). Krigen ble brukt som en surrogatslagmark for den kalde krigen av de rivaliserende stormaktene Sovjetunionen og USA og deres allierte.


Angola İç Savaşı yeni bağımsızlığını kazanmış olan Angola'nın Portekiz himayesinden Nisan 1974'te çıkmasından sonra oluşmuş bir ihtilaftır. Afrika'nın en uzun süren anlaşmazlığıdır. 2002 yılında resmen biten ve 27 yıl süren savaş, bitene kadar 500,000 insanın ölümüne ve binlerce insanın da göçüne sebep olmuştur.


Nội chiến Angola (tiếng Bồ Đào Nha: "Guerra civil angolana") là một cuộc xung đột dân sự lớn ở quốc gia châu Phi Angola, bắt đầu từ năm 1975 và tiếp tục, với một số giai đoạn hòa bình xen kẽ, cho đến năm 2002. Cuộc chiến tranh bắt đầu ngay lập tức sau khi Angola trở thành quốc gia độc lập từ Bồ Đào Nha vào tháng năm 1975. Trước đó, một cuộc xung đột giải phóng thuộc địa, chiến tranh độc lập Angola (1961-1974), đã diễn ra. Cuộc nội chiến sau đó thực chất là một cuộc đấu tranh giành quyền lực giữa hai phong trào giải phóng dân tộc trước đây gồm Phong trào Nhân dân Giải phóng Angola và Liên minh Quốc gia vì sự Độc lập Toàn vẹn của Angola. Đồng thời, nội chiến Angola đã đóng vai trò là một chiến trường trong chiến tranh lạnh bởi sự tham gia quốc tế trực tiếp và gián tiếp quy mô lớn của các lực lượng đối lập nhau như Liên Xô, Cuba, Nam Phi và Hoa Kỳ mang tính chất xung đột lớn.


Die Angolese Burgeroorlog (Portugees: "Guerra civil angolana") was 'n burgeroorlog in Angola, wat in 1975 begin en met tussenposes voortgeduur het tot in 2002. Die oorlog het onmiddellik nadat Angola onafhanklik geword het van Portugal in November 1975 begin. Die oorlog was 'n magstryd tussen twee voormalige bevrydingsbewegings, die "Movimento Popular de Libertação de Angola" (MPLA) en die "União Nacional para a Independência Total de Angola" (UNITA). Die oorlog is ook gebruik as 'n surrogaatslagveld vir die Koue Oorlog deur mededingende state soos die Sowjetunie, Kuba, Suid-Afrika en die Verenigde State.


La guerre civile angolaise est un conflit important qui frappe l'Angola entre 1975, date de l'indépendance du pays, et 2002. La guerre débute immédiatement après l'indépendance obtenue du Portugal. Avant cette date, l'Angola a déjà connu une guerre de décolonisation entre 1961 et 1974. La guerre civile qui s'ensuit est principalement une lutte entre les deux principaux mouvements de libération que sont le Mouvement populaire de libération de l'Angola (MPLA) et l'UNITA (Union nationale pour l'indépendance totale de l'Angola). Dans le même temps, cette guerre devient un champ de bataille de substitution dans le cadre de la guerre froide, un conflit de plus grande envergure qui oppose un bloc dirigé par les États-Unis et le bloc communiste mené par l'URSS, représenté sur le terrain par Cuba.


Wojna domowa w Angoli – konflikt trwający z przerwami od 1975 do 2002 w Angoli, zakończony zwycięstwem rządu Ludowego Ruchu Wyzwolenia Angoli (MPLA). Z wojskami rządowymi starły się grupy partyzanckie - Narodowy Związek na rzecz Całkowitego Wyzwolenia Angoli (UNITA) i Narodowy Front Wyzwolenia Angoli (FNLA) a także regularna armia RPA i Zairu.


The Angolan Civil War () was a civil war in Angola, beginning in 1975 and continuing, with interludes, until 2002. The war began immediately after Angola became independent from Portugal in November 1975. The war was a power struggle between two former anti-colonial guerrilla movements, the communist People's Movement for the Liberation of Angola (MPLA) and the anti-communist National Union for the Total Independence of Angola (UNITA). The war was used as a surrogate battleground for the Cold War by rival states such as the Soviet Union, Cuba, South Africa and the United States.


La guerra civil angoleña (1975-2002) fue el conflicto más largo de África y uno de los más largos condicionados por el contexto de la Guerra Fría. Se libró como una escalada de la guerra de la Independencia de Angola, de 1961 a 1974, que enfrentó a varios movimientos angolanos antagonistas, y a sus aliados respectivos, pero resultó de manera inmediata del proceso de descolonización, de 1974 a 1975, que agudizó y amplificó este conflicto.


Občanská válka v Angole, trvající téměř 27 let (1975–2002), bezprostředně souvisela s angolskou válkou za nezávislost, neboť jednotlivé znepřátelené strany již během osvobozeneckého boje spolu bojovaly o to, pod čí kontrolou získá Angola svoji nezávislost na Portugalsku.


Den angolanske borgerkrig var en blodig borgerkrig i det sydlige afrikanske land Angola, som varede fra 1975 til 2002, med fredelige perioder ind imellem. Krigen brød ud mellem oprørsgrupper, som tidligere havde kæmpet en anti-kolonial kamp imod Portugal. Krigen udspillede sig delvis under Den kolde krig, og begge de stridende parter fik støtte udefra.


الحرب الأهلية الأنغولية

الحرب الأهلية الأنغولية (بالبرتغالية: Guerra Civil Angolana) هي حرب أهلية دارت بشكل رئيسي في أنغولا بداية من عام 1975 وحتى 2002. بدأت مباشرة بعد أن أصبحت أنغولا مستقلة عن البرتغال في نوفمبر 1975. قبل هذا كانت عملية تصفية الاستعمار تسمى حرب الاستقلال الأنغولية (1961–74). حسب مراجعة تاريخ الصراع فهي كانت أساساً صراعا على السلطة بين اثنتين من حركات التحرر السابقة: الحركة الشعبية لتحرير أنغولا و الاتحاد الوطني للاستقلال الكامل لأنغولا (يونيتا). وفي الوقت نفسه اعتبرت بمثابة حرب بالوكالة تندرج ضمن سياق الحرب الباردة حيث كانت فيها مشاركة دولية واسعة النطاق مباشرة وغير مباشرة من القوى الكبرى مثل: الاتحاد السوفيتي، الولايات المتحدة، جنوب أفريقيا و كوبا، وكانوا أطراف أساسية في الحرب.


Perang Saudara Angola dimulai di Angola setelah berakhirnya Perang Kemerdekaan Angola dari Portugal tahun 1975. Perang ini berubah menjadi konflik Perang Dingin, antara dua faksi Angola, faksi Komunis yang didukung Uni Soviet dan anti-Komunis yang didukung oleh Amerika Serikat.


Битка за Ростов (1941)

Битка за Ростов (1941) је била битка на Источном фронту у Другом светском рату. Одиграна је у околини Ростова на Дону између немачке Групе армија Југ, којом је командовао генерал Герд фон Рундштет и совјетског Јужног фронта, којим је командовао генерал Јаков Тимофејевич Черевиченко.


ロストフの戦い (1941年)

ロストフの戦い（ロストフのたたかい）は、第二次世界大戦中、ドイツ軍が発動したバルバロッサ作戦における一方面の戦いである。


Die Schlacht um Rostow war eine der ersten Angriffsoperationen der Roten Armee im Zweiten Weltkrieg und dauerte vom 17. November bis zum 2. Dezember 1941. In deren Verlauf gelang es erstmals, eine größere Stadt zurückzuerobern, die zuvor von der Wehrmacht eingenommen worden war.


Ростовская наступательная операция (1941)

Ростовская наступательная операция (17 ноября — 2 декабря 1941 года) — стратегическая наступательная операция Красной Армии. Одно из первых успешных наступлений Красной армии в войне, которое наряду с контрнаступлением под Москвой привело к остановке немецкого наступления на советско-германском фронте зимой 1941 года. В рамках данной операции проведены фронтовые Большекрепинская наступательная операция (17 — 23 ноября) и наступательная операция по освобождению Ростова (27 ноября — 2 декабря).


Rostovin taistelu (1941) oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Rostov-on-Donin kaupungin hallinnasta vuonna 1941. Saksan 1. panssaridivisioona valtasi kaupungin 21. marraskuuta 1941, mutta joutui vetäytymään kaupungista seitsemän päivää myöhemmin Neuvostoliiton vastahyökkäyksen seurauksena.


Битка за Ростов (1941)

Битката за Ростов, състояла се през втората половина на ноември и началото на декември 1941 г., е една от битките, които германските и съветските войски водят за контрола върху град Ростов на Дон в периода 1941 – 1943 г. Това е едно от първите поражения на германската армия в бойните действия на Източния фронт по време на Втората световна война.


La battaglia di Rostov venne combattuta tra il 17 e il 30 novembre 1941 nella regione di Rostov sul Don, durante i più vasti eventi dell'operazione Barbarossa della seconda guerra mondiale, tra le forze tedesche del Gruppo d'armate Sud, comandate dal feldmaresciallo Gerd von Rundstedt, e le forze sovietiche del Fronte Meridionale comandate dal generale Jakov Timofeevič Čerevičenko.


ரோஸ்தோவ் சண்டை (1941)

ரோஸ்தோவ் சண்டை ("Battle of Rostov") என்பது இரண்டாம் உலகப் போரின் கிழக்குப் போர்முனையில் சோவியத் ஒன்றியம், நாசி ஜெர்மனி இடையே நடைபெற்ற ஒரு படை மோதல். நவம்பர் 1941 காலகட்டத்தில் நடைபெற்ற இச்சண்டை பர்பரோசா நடவடிக்கையின் பகுதியாகும். இம்மோதலில்


Ростовська операція (1941)

Росто́вська опера́ція (5 листопада — 2 грудня 1941) — одна з битв Другої світової війни за участю радянських та німецьких військ на ростовському напрямку. Битву поділяють на дві частини — оборонна (5 листопада — 16 листопада 1941) та наступальна (17 листопада — 2 грудня 1941).


羅斯托夫戰役 (1941年)

這篇文章是有關由格特·馮·倫德施泰特率領的德國南方集團軍的亞速海進攻行動（開始於1941年9月12日），由雅科·切列維琴科指揮的蘇聯南方面軍之羅斯托夫防禦行動（1941年11月5日－1941年11月16日）和由蘇軍同一個方面軍實施的羅斯托夫進攻行動（1941年11月27日－1941年12月2日）。


I. Rostov Muharebesi, General Gerd von Rundstedt komutasındaki Alman Güney Ordular Grubu'nun 12 Eylül 1941 tarihine başlayan Kafkasya ve Stalingrad'a yönelik genel taarruzları ve ardından Kızıl Ordu'nun karşı saldırısı sırasında gerçekleşen bir muharebedir. Sovyet kaynaklarında, 5-16 Kasım 1941 tarihleri arasındaki Rostov Savunma Harekâtı ve 27 Kasım-2 Aralık 1941 tarihileri arasındaki Rostov Taarruz Harekâtı olarak iki evre içinde incelenmektedir. Her iki Kızıl Ordu harekâtı da General Yakov Çereviçenko'nun Güney Cephesi'nin güney kanat kuvvetleri tarafından, Rostov-na-Donu kenti civarında yürütmüştür.


Chiến dịch Rostov năm 1941 là trận phòng ngự-phản công tại vùng Rostov trên sông Don của Quân đội Liên Xô. Đây là một trận đánh quan trọng trên khu vực phía Nam chiến trường Xô-Đức thời kỳ đầu Cuộc Chiến tranh vệ quốc vĩ đại. Từ ngày 4 đến ngày 29 tháng 11 năm 1941, các tập đoàn quân 9, 12, 18, 56 của Liên Xô mặc dù có quân số và phương tiện kém xa tập đoàn quân 17 và tập đoàn quân xe tăng 1 của Đức đã tổ chức phản công ở Taganrog - Rostov, đánh thiệt hại nặng tập đoàn quân xe tăng 1, chiếm lại thành phố Rostov lần thứ nhất. Cuộc phản công tại khu vực này mặc dù đã làm cho Bộ Tổng Tư lệnh quân đội Liên Xô phải chuyển đến đây một phần lực lượng dự bị nhưng không những đã giải quyết được nhiệm vụ quan trọng của khu vực mặt trận này mà còn có tác dụng kìm chân hai tập đoàn quân mạnh của quân đội Đức Quốc xã, không cho Bộ Tổng Tư lệnh quân đội Đức điều động lực lượng ở hướng này để tăng cường cho Chiến dịch "Bão táp" tấn công Moskva. Kết quả trận phòng ngự phản công tại Rostov là một trong ba thất bại lớn của Quân đội Đức quốc xã trên mặt trận Xô Đức trong mùa Đông năm 1941, góp phần làm phá sản kế hoạch Chiến dịch Barbarossa.


La première bataille de Rostov est une bataille qui oppose la soviétique à la I. Panzerarmee.


Bitka o Rostov alebo rostovská operácia bolo ozbrojené stretnutie vojsk Tretej ríše a ZSSR na východnom fronte. Bitku v oblasti Rostova nad Donom na jeseň a začiatkom zimy 1941 možno rozdeliť na dve fázy:


Bitwa o Rostów – bitwa stoczona jesienią 1941 roku na froncie wschodnim II wojny światowej pomiędzy niemiecką Grupą Armii "Południe", a radzieckim Frontem Południowym. Walki toczyły się w półmilionowym Rostowie nad Donem na terenie ZSRR, na północny wschód od Morza Azowskiego.


The Battle of Rostov (1941) was a battle of the Eastern Front of World War II, fought around Rostov-on-Don between the Army Group South of Nazi Germany and the Southern Front of the Soviet Union.


La Batalla de Rostov fue una de las ofensivas llevadas a cabo por la Wehrmacht dentro de la serie de operaciones desarrolladas tras el comienzo de la Operación Barbarroja, la invasión alemana de la Unión Soviética. La batalla se desarrolló entre noviembre y diciembre de 1941, estando el general Gerd von Rundstedt al mando de las fuerzas alemanas y el coronel Yakov Cherevichenko al mando del Ejército Rojo.


Bitva o Rostov ( Ростовская операция) bylo střetnutí německých a sovětských vojsk ve Velké vlastenecké válce. Bitva se odehrávala mezi 21. a 29. listopadem 1941, kdy došlo nejprve k obsazení Rostova na Donu německou armádou a poté bylo město Rudou armádou dobyto zpět.


معركة روستوف (1941)

معركة روستوف () كما تُعرف أيضا باسم عملية روستوف () وهي جزء من حملة هجوم القوات الألمانية على منطقة بحر أزوف والت نفذتها مجموعة الجيوش الجنوبية بقيادة غيرد فون رونتشتيت وما تلاها من رد سوفيتي حملته الجبهة الجنوبية بقيادة سيميون تيموشينكو تمثل بداية في الدفاع عن المدينة ضد الغزو الألماني طوال الفترة ما بين 5 نوفمبر وحتى 16 نوفمبر أعقبه بعد ذلك الهجوم السوفيتي المضاد والذي استمر من 17 نوفمبر وحتى 5 ديسمبر 1941.


Битка на Чегру

Битка на Чегру је једна од пресудних битака вођених у Првом српском устанку између српских устаника и Турака. Битка се одиграла 31. маја 1809. године на брду Чегар (потковица, стопало) код села Каменица надомак Ниша.


Die Schlacht von Čegar war eine Schlacht zwischen osmanischen Truppen und serbischen Aufständischen, die am 31. Mai 1809 stattfand. Die Kämpfe auf dem Höhenzug "Čegar", wenige Kilometer nordöstlich von Niš, waren ausschlaggebend für den Ausgang des Ersten Serbischen Aufstandes (1804–1813).


Битва на горе Чегар

Битва на горе Чегар (, ) — одно из наиболее известных и важных сражений Первого сербского восстания, произошедшее 31 мая 1809 года на горе у села близ Ниша. Сербское войско двигалось в направлении Ниша, но близ города отказалось от его штурма и заняло позиции на горе Чегар. В последовавшем вслед за этим ожесточенном бою с турецкой армией передовой сербский отряд под командованием Стефана Синджелича понес тяжелые потери. В конце сражения Синджелич, чтобы не попасть живым в плен, выстрелил в пороховой погреб. Черепа погибших сербов были замурованы в стенах башни, известной как Челе-Кула. На самой горе Чегар позднее был воздвигнут памятник Синджеличу и его павшим воинам.


The Battle of Čegar (), also known as the Battle of Kamenica (Бој на Каменици/Boj na Kamenici) was a battle of the First Serbian Uprising between the Serbian Revolutionaries and Ottoman forces near the Niš Fortress on 31 May 1809. Fought on the Čegar hill situated between the villages of Donji Matejevac and Kamenica near Niš in what is today southeastern Serbia, it ended in an Ottoman victory. Commander Stevan Sinđelić famously blew up the gunpowder magazine when the Ottomans overtook his trench, killing everyone in it. Skulls of dead Serb rebels were embedded into the Skull Tower.


Čegarská bitva (srbsky чегарска битка/čegarska bitka) se odehrála 31. května 1809, během tzv. prvního srbského povstání. Srbští vzbouřenci se střetli s osmanským vojskem v blízkosti kopce Čegar, nedaleko od města Niš.


Масакри на Маркалама

Масакри на Маркалама су два масакра над сарајевским цивилима почињена минобацачким нападима, а по новијој верзији подметнутом бомбом током опсаде Сарајева за време рата у Босни и Херцеговини. Овај догађај Хашки трибунал назива „Случај Маркале“ и „Пијаца Маркале“.


Markalemassakrerna var två separata artilleriattacker utförda av Republika Srpskas styrkor mot civila mål under belägringen av Sarajevo under Bosnienkriget. De inträffade vid Markale (marknadsplats), i centrala Sarajevo i Bosnien och Hercegovina. De båda attackerna kostade sammanlagt 105 människor livet och sårade ytterligare 234.


Als Markale-Massaker werden zwei Vorfälle während der Belagerung von Sarajevo im Bosnienkrieg 1994 und 1995 bezeichnet, bei denen zahlreiche Zivilisten auf dem Markale-Platz (Pijaca Markale) und dessen Umgebung in Sarajevo ums Leben kamen. Als Verantwortliche für beide Massaker gelten Soldaten der Armee der bosnischen Serben (Vojska Republike Srpske). Die Aufschlagspunkte der Mörsergranaten sind heute mit Rosen von Sarajevo markiert.


Взрывы на Маркале

Взрывы на Маркале () — взрывы снарядов в Сараеве на городском рынке Маркале, произошедшие в 1994 и 1995 году и повлёкшие десятки человеческих жертв.


I massacri di Markale furono due bombardamenti perpetrati dall'esercito Serbo-Bosniaco durante l'assedio di Sarajevo nella guerra in Bosnia ed Erzegovina, con obiettivo civili che frequentavano il mercato cittadino di "Markale" ("mercato" in bosniaco), nel centro storico di Sarajevo, in Bosnia ed Erzegovina.


Markale-massakrene var to massakre begått av serbiske styrker i Sarajevo. Den første skjedd 5. februar 1994 da 68 mennesker ble drept og 144 skadet. Den andre skjedde 28. august 1994, da ble 37 mennesker drept og 90 skadet.


Markale Katliamı, Saraybosna'da bulunan Markale Pazarında Bosna Savaşı döneminde Sırp Cumhuriyeti Ordusu tarafından düzenlenen katliamlardır. Sırp komutan Stanislav Galić bu katliamdan ötürü müebbet hapis cezasına çarptırılmıştır.


Les Massacres de Markale sont deux massacres de civils commis par l'armée de la République serbe de Bosnie lors du siège de Sarajevo, sur le marché de la place de Markale. La première attaque, le , fit 68 morts et 144 blessés, tandis que la seconde, le , fit 37 morts et 90 blessés.


Masakry na Markale – dwukrotny ostrzał placu targowego Markale dokonany w czasie oblężenia Sarajewa podczas wojny w Bośni, przeprowadzony najprawdopodobniej przez oblegającą miasto Armię Republiki Serbskiej. Pierwszy atak na rynek miał miejsce 5 lutego 1994, jego ofiarą padło 68 osób, zaś co najmniej 100 zostało rannych. Markale został ostrzelany po raz drugi 28 sierpnia 1995; wówczas zginęło 28 osób, zaś 90 odniosło obrażenia. Drugi ostrzał Markale został przedstawiony przez NATO jako bezpośrednia przyczyna podjęcia operacji powietrznej przeciwko siłom zbrojnym bośniackich Serbów, pod nazwą Deliberate Force.


The Markale market shelling or Markale massacres were two separate bombardments, with at least one of them confirmed to have been carried out by the Army of Republika Srpska, targeting civilians during the siege of Sarajevo in the Bosnian War. They occurred at the Markale (marketplace) located in the historic core of Sarajevo, the capital of Bosnia and Herzegovina.


Las masacres de Markale fueron dos bombardeos perpetrados por el Ejército de la República Srpska (VRS) contra objetivos civiles durante el sitio de Sarajevo, en el marco de la guerra Croata-Bosnia, considerada parte de la más extensa guerra de Bosnia. Tuvo lugar en el mercado de Markale, ubicado en el centro histórico de la ciudad de Sarajevo, hoy día la capital de Bosnia y Herzegovina.


Операција Бљесак

Операција Бљесак је војно-полицијска акција коју су спровеле хрватске војне, паравојне и полицијске снаге 1. и 2. маја 1995. године под руководством Фрање Туђмана на територији Западне Славоније која је била у саставу тадашње Републике Српске Крајине са намером етничког чишћења тог простора. У време напада, подручје Западне Славоније било је под заштитом снага УН. За само 36 сати протерано је око 18.000 Срба, 283 их је убијено или нестало, међу којима 57 жена и деветоро деце. Војска Републике Српске и Војска Југославије нису реаговале нити су се укључивале док је "Бљесак" трајао. Тадашњи медији у Србији нису одмах извештавали о нападу Хрватске на енклаву Западну Славонију.


Operation Blixt (kroatiska: "Operacija Bljesak") var en offensiv militär operation som genomfördes av den kroatiska armén under det kroatiska självständighetskriget. Operationen genomfördes i början av maj 1995 och dess mål var att återerövra de områden i västra Slavonien som intagits av de serbiska separatisterna och som av dessa införlivats i Serbiska republiken Krajina under striderna 1991.


Die Operation Bljesak (Blitz) war eine militärische Operation der kroatischen Armee und Polizei im Kroatienkrieg, bei der diese Kräfte am 1. und 2. Mai 1995 in einer nur etwa 31 Stunden dauernden Gegenoffensive etwa 558 km² der kroatischen Region Westslawonien von der Armee der Republik Serbische Krajina zurückeroberten.


Operațiunea Blitz (, ) a fost o ofensivă condusă la începutul lunii mai a anului 1995 de către Armata Croată, care a înlăturat forțele sârbe din regiunea auto-proclamată Republica Sârbă Krajina. Atacul a fost o parte din următoarele etape ale Războiul Croat de Independență și a fost considerată ca o pregătire pentru mai marea și mai ambițioasa Operațiunea Furtuna.


Операция «Молния» (1995)

Операция «Молния» (, ) — военная операция войск Хорватии по восстановлению контроля над западной Славонией в 1995 году. Область входила в состав непризнанной Республики Сербская Краина и находилась под надзором сил ООН. В течение 1—3 мая 1995 года хорватская армия заняла область, преодолев оборону сербов и ликвидировав эксклав. Операция привела к исходу из Западной Славонии большинства сербского населения и массовым жертвам среди мирных жителей.


Operaatio Salama () oli kroaattisotilaiden ja poliisin yllätyshyökkäys Itä-Kroatiassa aluetta miehittäneitä serbejä vastaan Kroatian sodan aikana 1. toukokuuta 1995. Tässä hyökkäyksessä kroaatit valtasivat takaisin serbien miehittämän Kroatiaan kuuluvan Länsi-Slavonian osan. Alue oli YK:n suoja-alue.


Operacija Blisk se je začela 1. maja 1995. V njej sta hrvaška vojska in hrvaška policija osvojili del zahodne Slavonije, ki je bil pod kontrolo vojske srbske Krajine. Ozemlje je bilo za Hrvaško geostrateško pomembno, saj je prek njega potekala avto-cesta Zagreb - Lipovac (meja z Srbijo). V akciji je sodelovalo okoli 7200 hrvaških vojakov in policistov, medtem ko je na srbski strani bilo 4.000 vojakov. Hrvati so v dveh dneh osvojili okoli 800 km² ozemlja, vključno z mesti, kot so Okučani, Pakrac in Jasenovac. Operacija je na hrvaški strani terjala 42 življenj, 162 ljudi pa je bilo ranjenih. Vojska srbske Krajine se je bila prisiljena umakniti iz Okučanov na ozemlje Bosne in Hercegovine, delno pa se je vdala tudi hrvaški vojski v Pakracu. S porazom se Srbi niso strinjali, zato je kmalu sledilo povračilno raketiranje nekaterih pomembnih hrvaških mest (Zagreb, Karlovec, Sisek, Kutina), pri čemer so bile uporabljene tudi rakete s prepovedanim kasetnim strelivom.


Операція «Блискавка»

Операція «Блискавка» (, , ) — коротка наступальна операція, проведена на початку травня 1995 року хорватською армією з метою визволення від сербських військ території тодішньої Сербської Автономної Області Західна Славонія, яка була частиною самопроголошеної Республіки Сербська Країна (РСК). Наступ належить до пізньої стадії Війни за незалежність Хорватії і розглядався як підготовчий етап для масштабнішої і амбіційнішої операції «Буря».


عملیات فلش () عملیات تهاجمی ارتش کرواسی در جریان جنگ استقلال کرواسی علیه نیروهای ارتش جمهوری صرب کراینا بود که از یکم تا سوم می ۱۹۹۵ صورت گرفت.ارتش کرواسی در این حمله توانست ۵۵۸ کیلومتر مربع از خاک جمهوری صرب کراینا را بدست آورد.


Operasjon Flash "(Kroatisk: Operacija Bljesak)" var en kroatisk militæroffensiv satt i gang i mai 1995 for å fjerne kroatiaserbere fra Slavoniaområdet under det som senere er kjent som Kroatiakrigen.


Bljesak Operasyonu ya da Şimşek Operasyonu ("Operacija Bljesak") Hırvatistan ordusunun, BM Barış Gücü "koruması" altındaki Batı Slavonya'ya karşı 1 Mayıs 1995'te giriştiği askerî harekât.


L'Opération "Éclair" (croate : "Operacija Bljesak" / Serbe : "Операција Бљесак") était une offensive courte et efficace menée par l'armée croate au début du mois de mai 1995 en Slavonie occidentale contre les forces serbes de la République serbe de Krajina. Avec l’approbation des États-Unis et le soutien de l’OTAN, l'opération se solde par un succès pour les forces croates qui expulsent de la poche de Slavonie occidentale l'armée serbe et, par là même, désenclavent l'est du pays. 15 000 Serbes ont été chassés en moins de 40 heures. Il y eut 55 morts du côté croate et 350 du côté serbe, dont 183 civils.


Operation Flash (/Операција Бљесак) was a brief Croatian Army (HV) offensive conducted against the forces of the self-declared proto-state Republic of Serbian Krajina (RSK) from 1–3 May 1995. The offensive occurred in the later stages of the Croatian War of Independence and was the first major confrontation after ceasefire and economic cooperation agreements were signed between Croatia and the RSK in 1994. The last organised RSK resistance formally ceased on 3 May, with the majority of troops surrendering the next day near Pakrac, although mop-up operations continued for another two weeks.


La "Operación Relámpago" (, ), fue un ataque coordinado de las fuerzas croatas desde tres direcciones para retomar un sector de Eslavonia Occidental de las manos de las tropas serbocroatas, bajo el poder político de la Republika Srpska Krajina (RSK), desde el año 1991.


Сукоб у Боровом Селу

Сукоб у Боровом Селу (у Хрватској познат као Покољ у Борову Селу, у Србији познат као Инцидент у Боровом Селу) оружани је сукоб са почетка рата у Хрватској (2. мај 1991) када је страдало 12 хрватских полицајаца и три припадника српских снага у Боровом Селу близу Вуковара.


Beim Scharmützel von Borovo Selo handelt es sich um Auseinandersetzungen zwischen kroatischen und serbischen Polizeikräften am 2. Mai 1991 während des Zerfalls Jugoslawiens. Schauplatz war die überwiegend von Serben bewohnte Ortschaft Borovo nahe Vukovar in Ostkroatien. Das Ereignis beschleunigte den Ausbruch der Jugoslawienkriege.


Инцидент в Борово-Селе

Инцидент в Борово-Селе (, ) — столкновения между хорватским спецназом МВД и сербскими бойцами из числа жителей села и добровольцами из Сербии, произошедшие 1-2 мая 1991 года. В результате столкновений погибли несколько человек с обеих сторон и усилилась напряжённость в регионе.


1991년 5월 2일 보로보셀로 전투(Battle of Borovo Selo), 크로아티아어로 보로보셀로 학살(), 세르비아어로 보로보셀로 사건()은 크로아티아 독립 전쟁 초기에 일어난 무력 분쟁 사건 중 하나이다. 이 충돌은 3월 이후 파크라츠, 플리트비체 호수에서의 무장 충돌에 이어서 수개월 간 고조된 인종간 갈등, 폭력 등이 벌어저 일어난 사건이다. 부코바르 바로 북쪽에 있는 세르브인 다수 거주 마을인 보로보에서 양 측의 충돌이 일어난 것은 마을에 걸어져 있는 유고슬라비아의 국기를 크로아티아의 국기로 교체하러는 시도 때문이었다. 크로아티아 경찰관 4명이 독단적으로 이런 시도를 한 결과 세르브계 크로아티아인 민병대에게 경찰관 2명이 붙잡혔다. 크로아티아 정부는 포로 구출을 위해 추가 경찰을 파견하였으며 경찰은 매복 공격을 감행했다. 유고슬라비아 인민군(JNA)이 개입해 충돌이 끝나기 전 까지 크로아티아 경찰 12명과 세르브인 민병대원 1명이 사망하였다.


Убивства в Боровому Селі

Вбивства у Боровому Селі, відомі в Хорватії як Різанина у Боровому Селі (), а в Сербії як Інцидент у Боровому Селі () — одне з перших військових зіткнень, які призвели до розпаду Югославії. У ході перестрілки, зчиненої 2 травня 1991 року у переважно населеному сербами селі Борово Село біля Вуковара на крайньому сході Хорватії, загинуло щонайменше 12 хорватських правоохоронців і 3 сербські ополченці. Інцидент заклав підвалини для розгортання югославських воєн, допомігши прискорити їхній початок.


Le massacre de Borovo Selo, le , fut l'un des premiers conflits menant à la chute de la République fédérale de Yougoslavie. Au moins douze policiers croates et trois miliciens serbes furent tués au cours d'une bataille dans le village de Borovo Selo, majoritairement peuplé de Serbes, près de Vukovar. L'événement est considéré comme l'un des déclencheurs des guerres de Yougoslavie.


The Battle of Borovo Selo of 2 May 1991, known in Croatia as the Borovo Selo massacre () and in Serbia as the Borovo Selo incident (), was one of the first armed clashes in the conflict which became known as the Croatian War of Independence. The clash was precipitated by months of rising ethnic tensions, violence, and armed combat in Pakrac and at the Plitvice Lakes in March. The immediate cause for the confrontation in the heavily ethnic Serb village of Borovo Selo, just north of Vukovar, was a failed attempt to replace the Yugoslav flag in the village with the flag of Croatia. The unauthorised effort by four Croatian policemen resulted in the capture of two by a Croatian Serb militia in the village. To retrieve the captives, the Croatian authorities deployed additional police, who drove into an ambush. Twelve Croatian policemen and one Serb paramilitary were killed before the Yugoslav People's Army (JNA) intervened and put an end to the clashes.


La Masacre de Borovo Selo del 2 de mayo de 1991 (conocido en Serbia como el Incidente de Borovo Selo, ), fue una de las primeras escaramuzas militares que llevaron a la desintegración de Yugoslavia. Por lo menos doce policías croatas y tres milicianos serbios murieron durante un cruce de fuego en la localidad de mayoría serbia de Borovo Selo en Croacia oriental. El incidente preparó el camino - y aceleró - el inicio de las Guerras Yugoslavas.


Крвави Ускрс на Плитвицама

Крвави Васкрс на Плитвицама је био инцидент који се догодио у рано пролеће 1991. године у Националном парку Плитвице у Хрватској и сматра се првом озбиљнијом ескалацијом ситуације у Југословенским ратовима.


Bewaffneter Zwischenfall bei den Plitvicer Seen

Der Bewaffnete Zwischenfall bei den Plitvicer Seen ereignete sich am 31. März 1991 zwischen Spezialeinheiten der kroatischen Polizei und serbischen Aufständischen im Nationalpark Plitvicer Seen in Kroatien. Dabei wurden zwei Menschen getötet, jeweils eine Person auf beiden Seiten. Die Konfrontation wird auch als „Blutige Ostern an den Plitvicer Seen“ () bezeichnet, da sie sich am Ostersonntag ereignete.


Плитвицкая Кровавая Пасха

Плитвицкая Кровавая Пасха (, ) — инцидент, произошедший поздней весной 1991 года в районе Национального парка Плитвицкие озёра в Хорватии, в ходе которого произошло первое серьёзное обострение отношений центрального правительства Югославии и республиканских властей Хорватии. В ходе плитвицких событий появились первые убитые и раненые в начинавшемся конфликте.


Plitvicen välikohtaus eli Plitvicen veripääsiäinen oli ensimmäinen kuolemaan johtanut aseellinen välienselvittely Jugoslavian hajoamissodissa. Se sattui pääsiäisenä 1991 Kroatiassa.


플리트비체 호수 사건() 또는 플리트비체 피의 부활절()은 크로아티아 독립 전쟁에서 처음으로 사상자가 발생한 충돌이다. 1991년 3월 31일 크로아티아의 플리트비체 호수에서 크로아티아 경찰과 세르비아계 크로아티아인이 세운 SAO 크라이나의 무장 반군이 서로 충돌했다. 전투로 SAO 크라이나의 병사가 플리트비체 국립공원 지역을 장악했으나 이후 크로아티아가 탈환했다. 이 충돌로 양측에서 1명이 사망하며 민족 갈등이 매우 심각해졌다.


Плітвіцький Кривавий Великдень

Плі́твіцький Крива́вий Вели́кдень () — інцидент, що стався пізньою весною 1991 року в районі Національного парку Плітвіцькі озера в Хорватії, в ході якого відбулося перше серйозне загострення відносин центрального уряду Югославії і республіканської влади Хорватії. В ході Плітвіцьких подій з'явилися перші вбиті та поранені в конфлікті, що розпочинався.


L'incident des lacs de Plitvice de la fin mars et du début d' (connu en Croatie comme les « Pâques sanglantes de Plitvice », '/') est un incident survenu au début de la guerre d'indépendance croate, s'étant produit dans le contexte d'un affrontement entre les policiers croates et la police spéciale (l'armée croate était alors encore en cours de formation et d'organisation) d'un côté, voulant la création d'une République de Croatie indépendante, et de l'autre les Serbes, soutenus par Belgrade et l'Armée populaire yougoslave. Cet affrontement aboutit à deux morts — un de chaque côté — et contribue de manière significative à l'aggravation des tensions ethniques qui seront au cœur de la guerre subséquente. Il commence quand les Serbes prennent le contrôle des lacs de Plitvice en expulsant les gestionnaires et en l'annexant à l'Oblast autonome serbe de Krajina.


The Plitvice Lakes incident ( or "Plitvički krvavi Uskrs", both translating as "Plitvice Bloody Easter") was an armed clash at the beginning of the Croatian War of Independence. It was fought between Croatian police and armed forces from the Croatian Serb-established SAO Krajina at the Plitvice Lakes in Croatia, on 31 March 1991. The fighting followed the SAO Krajina's takeover of the Plitvice Lakes National Park and resulted in Croatia recapturing the area. The clash resulted in one killed on each side and contributed to the worsening ethnic tensions.


حادثة بحيرات بليتفيتش

حادثة بحيرات بليتفيتش (بالكرواتية: "Krvavi Uskrs na Plitvicama" أو "Plitvički krvavi Uskrs" وترجمتهما "عيد فصح بليتفيتش الدموي") كان اشتباك مسلح في بداية حرب الاستقلال الكرواتية. تقاتل الشرطة الكرواتية ضد قوات مسلحة من منطقة كرايينا الصربية الكرواتية في بحيرات بليتفيتش في كرواتيا في 31 مارس 1991. القتال تبع سيطرة منطقة كرايينا على حديقة بحيرات بليتفيتش ونتج عنه استعادة السيطرة الكرواتية عليها. الاشتباك نتج عنه قتيل واحد لكل جانب وساهم في تدهور التوتر العرقي.


Опсада Сарајева

Опсада Сарајева је назив за опсаду коју су спроводиле јединице Југословенске народне армије а касније Војске Републике Српске над деловима града Сарајева. Сматра се да је трајала од 5. априла 1992. до 29. фебруара 1996. године.


サラエヴォ包囲（サラエヴォほうい、ボスニア語:、セルビア語:、クロアチア語:、サラエボ包囲、サライェヴォ包囲）は、ボスニア・ヘルツェゴビナ紛争で発生した包囲戦である。ボスニア・ヘルツェゴビナの首都であるサラエヴォがボスニア・ヘルツェゴビナ国内にセルビア人勢力によって一方的に設立された事実上の国家であるスルプスカ共和国と、ユーゴスラビア人民軍（VRS）によって包囲されたもので、1992年4月5日から1996年2月29日に至るまで継続した。


Belägringen av Sarajevo är den längsta belägringen i modern historia. Serbiska styrkor från Republika Srpska belägrade Sarajevo, Bosnien och Hercegovinas huvudstad, från den 5 april 1992 till den 29 februari 1996.


Die Belagerung der Stadt Sarajevo durch die Armee der bosnischen Serben (VRS), Einheiten der verbliebenen jugoslawischen Bundesarmee und Paramilitärs war eines der zentralen Ereignisse im Bosnienkrieg. Sie folgte der Unabhängigkeitserklärung des Staates Bosnien und Herzegowina mit seiner Hauptstadt Sarajevo von Jugoslawien.


Аблога Сараева

Аблога Сараева — самая доўгая аблога сталіцы ў гісторыі сучаснай вайны. Пасля першапачатковай аблогі сіламі Югаслаўскай народнай арміі, Сараева, сталіца Босніі і Герцагавіны, была абложана войскам Рэспублікі Сербскай ад 5 красавіка 1992 года да 29 лютага 1996 (1425 дзён) падчас Баснійскай вайны. Аблога была ўтрая даўжэйшай, чым Сталінграда падчас Сталінградскай бітвы і больш, чым на год даўжэйшай за аблогу Ленінграда.


Осада Сараева

Осада Сараева (, ) — осада в течение почти четырёх лет столицы Боснии и Герцеговины сначала подразделениями Югославской народной армии, а затем Армией Республики Сербской. Осада началась 5 апреля 1992 года и закончилась снятием осады 29 февраля 1996 года согласно Дейтонским соглашениям.


Sarajevon piiritys oli Bosnia-Hertsegovinan pääkaupungin piiritys Jugoslavian hajoamissotiin kuuluvan Bosnian sodan aikana aikavälillä 5. huhtikuuta 1992 – 29. helmikuuta 1996. Piirityksen aloitti Jugoslavian kansanarmeijan 2. sotilaspiiri, joka muuttui 12. toukokuuta 1992 Bosnian serbiarmeijaksi ("Vojska Republike Srpske", VRS). Kaupunkiin saarrettuna oli pääasiassa muslimien eli bosniakien muodostama Bosnia-Hertsegovinan tasavallan armeija ("Armija Republike Bosne i Hercegovine", ARBiH).


Obleganje Sarajeva je bilo eno najdaljših obleganj v sodobni vojaški zgodovini. Boji okoli mesta so se začeli že 5. aprila 1992, popolnoma pa je bilo mesto obkoljeno do 2. maja 1992, tako je ostalo vse do 25. februarja 1996, čeprav so boji okoli mesta prenehali že nekaj mesecev prej. Do obleganja mesta je prišlo med Bošnjaško vojno, ki je nastala zaradi razglasitve neodvisnosti Bosne in Hercegovine od Jugoslavije. Odcepitvi so nasprotovali Srbi, ki so živeli v Bosni; ti so nato ustanovili svojo državo Republiko Srbsko, kar je pripeljalo do vojne in posledično do obleganja Sarajeva.


Обсада на Сараево

Обсадата на Сараево (на бошняшки и хърватски: "Opsada Sarajeva"; ) е обсада на столицата на Босна и Херцеговина. Това е най-дългата обсада на столица в съвременната история. След като първоначално е обсаден от войски на Югославската народна армия, Сараево впоследствие е обсаден и от войските на Република Сръбска в периода от 5 април 1992 г. до 29 февруари 1996 г. по време на войната в Босна и Херцеговина. Обсадата е три пъти по-дълга от тази на Сталинград и над година по-дълга от тази на Ленинград.


L'assedio di Sarajevo, avvenuto durante la guerra in Bosnia ed Erzegovina, è stato il più lungo assedio nella storia bellica della fine del XX secolo, protrattosi dal 5 aprile 1992 al 29 febbraio 1996.


사라예보 포위전(, )은 현대 역사상 가장 긴 포위전 중 하나이다. 처음에는 보스니아 헤르체고비나의 수도인 사라예보가 유고슬라비아 인민군에게 포위된 이후 보스니아 전쟁 기간인 1992년 4월 5일부터 1996년 2월 29일(1,425일) 동안에는 스릅스카 공화국군에게 포위당했다. 이 포위전은 스탈린그라드 포위전보다 3배 길며 레닌그라드 포위전보다 1년 더 길다.


Облога Сараєва

Облога Сараєва стала найдовшою облогою столиці Боснії і Герцеговини в історії сучасної війни. Спочатку вона була обложена силами Югославської народної армії, а потім збройними силами Республіки Сербської і так званими російськими добровольцями, вихідцями з колишніх радянських республік, в основному з Росії. Облога тривала під час Боснійської війни від 5 квітня 1992 року по 29 лютого 1996 року (1.425 днів), це втричі довше, ніж час облоги Сталінграда і на рік довше, ніж час блокади Ленінграда.


محاصره سارایوو

محاصره سارایوو () طولانی‌ترین محاصره پایتخت یک کشور در تاریخ مدرن جنگ‌هاست که در جریان جنگ بوسنی اتفاق افتاد و ۱٬۴۲۵ روز به‌طول انجامید.


塞拉耶佛圍城戰役是波斯尼亞戰爭的一部分，是現代戰爭史上最長的圍城戰役。波斯尼亞與赫塞哥維納首都塞拉耶佛從1992年4月5日至1996年2月29日遭到南斯拉夫人民軍與塞族共和國軍圍困，共计1,425天。塞拉耶佛圍城戰役時間超過史達林格勒戰役三倍，比列寧格勒圍城戰還要長一年之久。


O cerco de Sarajevo foi o mais longo cerco da história da guerra moderna, tendo sido realizado pelas forças sérvias da autoproclamada República Srpska e do Exército Popular Iugoslavo. Durou de 5 de abril de 1992 a 29 de Fevereiro de 1996, durante a Guerra da Bósnia, entre as mal equipadas forças de defesa da Bósnia e Herzegovina, o Exército Popular Iugoslavo e o Exército da República Srpska, situados nas colinas que rodeiam a cidade.


El setge de Sarajevo mantingut per les forces de l'autoproclamada República Sèrbia (RS) i l'Exèrcit Popular Iugoslau (JNA) durant la guerra de Bòsnia, el més llarg contra una gran ciutat en la història militar moderna, es va estendre entre el 5 d'abril de 1992 i el 29 de febrer de 1996.


Beleiringen av Sarajevo foregikk fra 5. april 1992 til 29. februar 1996 under Bosnia-krigen, og var den lengste i moderne krigshistorie. Den ble kjempet mellom styrker lojale til den bosniske regjeringen, JNA og flere serbiske paramilitære enheter. Det er estimert at 10 000 mennesker døde og ca. 56 000 ble skadd under beleiringen. Gjennomsnittlig var det 329 nedslag fra bombekastere i Sarajevo per dag. Flest var det 22. juli 1993 med 3 777 nedslag. Dette førte til store ødeleggelser på infrastrukturen.


Saraybosna Kuşatması, Bosna Hersek'in başkenti Saraybosna'nın önce Yugoslav Halk Ordusu sonra Sırp Cumhuriyeti Ordusu tarafından 5 Nisan 1992'den 29 Şubat 1996'ya kadar 1.425 gün boyunca kuşatma altında tutulması olayıdır. Modern savaş tarihinin en uzun kuşatmasıdır. Kuşatma, Stalingrad Muharebesi'nden üç kat, Leningrad Kuşatması'ndan ise bir yıldan fazla sürmüştür.


Pengepungan Sarajevo merupakan satu pengepungan terpanjang ke atas sebuah ibu negara dan sejarah peperangan moden. Selepas pada awalnya dikepung oleh pasukan tentera dari Tentera Darat Rakyat Yugoslavia, Sarajevo, ibu negara bagi Bosnia dan Herzegovina, dikepung oleh Tentera Darat Republika Srpska bermula pada 5 April 1992 sehingga 29 Februari 1996 (1,425 hari) semasa Perang Bosnia. Pengepungan ini berlangsung tiga kali lebih lama berbanding Pertempuran Stalingrad dan setahun lebih lebih lama daripada Pengepungan Leningrad.


Le siège de Sarajevo fut le siège le plus long d'une capitale de l'histoire de la guerre moderne. Après avoir été assiégée initialement par les forces de l'armée populaire yougoslave,Sarajevo, la capitale de la Bosnie-Herzégovine, a été assiégée par l'armée de la Republika Srpska du au pendant la guerre de Bosnie. Le siège a duré trois fois plus longtemps que le siège de Stalingrad et un an de plus que le siège de Leningrad.


Obliehanie Sarajeva bolo kľúčovou súčasťou vojny v Bosne a Hercegovine. Armáda Republiky srbskej obliehala mesto, ktoré držali bosnianske sily. S dĺžkou trvania 1429 dní (od noci 5. apríla 1992 do 29. februára 1996) ide o najdlhšie obliehanie v dejinách moderného vojenstva.


Oblężenie Sarajewa – trwające od 5 kwietnia 1992 do 29 lutego 1996 oblężenie przez siły Republiki Serbskiej oraz Jugosłowiańską Armię Ludową stolicy Bośni i Hercegowiny – Sarajewa. Wydarzenie to uważane jest za najdłuższe i najbardziej krwawe oblężenie w historii Europy po II wojnie światowej.


The siege of Sarajevo – the capital of Bosnia and Herzegovina – was the longest siege of a capital city in the history of modern warfare. After being initially besieged by the forces of the Yugoslav People's Army, Sarajevo was besieged by the Army of Republika Srpska from 5 April 1992 to 29 February 1996 (1,425 days) during the Bosnian War. The siege lasted three times longer than the Battle of Stalingrad and more than a year longer than the siege of Leningrad.


El sitio de Sarajevo fue el asedio más prolongado a una ciudad en la historia de la guerra moderna. Llevado a cabo por las fuerzas de la autoproclamada República Srpska y el Ejército Popular Yugoslavo, duró desde el 5 de abril de 1992 al 29 de febrero de 1996. El asedio de la ciudad de Sarajevo se desarrolló durante la guerra de Bosnia, entre las fuerzas de defensa mal equipadas de Bosnia y Herzegovina (tras su declaración de independencia de la República Federal Socialista de Yugoslavia) y el Ejército Popular Yugoslavo (JNA) y el Ejército de la República Srpska (VRS), situados en las colinas que rodean la ciudad.


Obléhání Sarajeva bylo klíčovou součástí války v Bosně a Hercegovině. Vojska Republiky srbské (VRS) obléhala město, které držely bosenské síly. S délkou trvání 1429 dní (od noci na 5. dubna 1992 do 29. února 1996) se ve své době jednalo o nejdelší obléhání v dějinách moderního válečnictví.


حصار سراييفو

حصار سراييفو هو الحصار الأطول في تاريخ الحرب الحديثة حيث استمر منذ (5 أبريل 1992 - 29 فبراير 1996). بدأت قوات جيش يوغسلافيا الشعبي بمحاصرة سراييفو عاصمة البوسنة والهرسك بالاشتراك مع جيش جمهورية صرب البوسنة لمدة (1,425 يوماً)، وهذا أطول ثلاث مرات من حصار معركة ستالينجراد، وأطول بسنة من حصار لينينغراد.


Pengepungan Sarajevo adalah pengepungan terlama dalam sejarah modern. Pada tanggal 5 April 1992, pada hari yang bersamaan dengan proklamasi kemerdekaan Bosnia-Herzegovina, terjadi perang di negeri itu. Pasukan Rakyat Yugoslavia yang didominasi etnis Serbia telah mengepung Sarajevo dan mencoba menduduki pusat kota untuk mendepak pemerintahan resmi dan mencoba melalui kudeta dengan harapan memaksa Bosnia dan Herzegovina menyerah. Serangan jalanan pecah dan bersama dengan pembela kota, angkatan pemerintah berhasil memukul mundur Tentara Rakyat Yugoslavia yang kemudian melakukan pengeboman atas Sarajevo yang terjadi selama pengepungan total yang terjadi selama 1417 hari, yang membuat pengepungan atas Sarajevo ini adalah yang terpanjang sejak Pengepungan Leningrad pada masa Perang Dunia II. Antara 10.000-19.000 penduduk Sarajevo tewas, termasuk 1.621 bayi hingga usia 14 tahun.


Бомбардовање Београда (1941)

Немачка бомбардовања Београда у Другом светском рату, такође познато и као Операција Одмазда (), догодила су се 6, 7, 11. и 12. априла 1941. у уводним данима инвазије Сила Осовине на Краљевину Југославију.


Mit den Luftangriffen auf Belgrad ("Unternehmen Strafgericht") durch die Wehrmacht begann am 6. und 7. April 1941 der deutsche Balkanfeldzug.


הפצצות בלגרד במלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה הופצצה בלגרד פעמיים; בפעם הראשונה הופצצה על ידי חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה, ב-1941 ובפעם השנייה הופצצה על ידי בעלות הברית ב-1944.


Бомбардировки Белграда (1941)

Бомбардировки Белграда (немецкое кодовое название — «») — серия массированных авианалётов немецкой авиации на Белград в ходе вторжения стран «оси» в Югославию, в результате которых был серьёзно разрушен центр города.


Operazione Castigo (in tedesco "Unternehmen Strafgericht") fu il nome in codice dei bombardamenti aerei effettuati dal 6 all'8 aprile 1941 dalla Luftwaffe della Germania nazista ai danni della capitale del Regno di Jugoslavia, Belgrado, come rappresaglia per il colpo di stato che, pochi giorni prima, aveva deposto il governo favorevole ai tedeschi e firmatario del Patto tripartito. Il bombardamento fu l'atto di apertura dell'invasione della Jugoslavia lanciata dalle forze dell'Asse.


Бомбардування Белграда в Другій світовій війні

Бомбардування Белграда, або операція «Відплата» (, ), також відома як операція «Покарання» — німецьке стратегічне бомбардування столиці Королівства Югославії Белграда у квітні 1941 року в помсту за державний переворот, який скинув уряд, що підписав Троїстий пакт. Бомбардування сталося у перші дні вторгнення в Югославію держав Осі під час Другої світової війни, яке очолила нацистська Німеччина. Королівські військово-повітряні сили Югославії (VVKJ) мали лише 77 сучасних винищувачів для захисту Белграда від сотень німецьких винищувачів і бомбардувальників, які вдарили по столиці у першій хвилі в ранні години 6 квітня. За три дні до цього майор VVKJ Владимир Крен перебіг до німців, розкривши місця розташування численних військових сил і засобів та розголосивши коди VVKJ.


A Operação Strafgericht (em português: Operação Retribuição), também conhecida por Operação Punição, foi uma operação militar alemã realizada pela Luftwaffe em Abril de 1941, na qual a cidade de Belgrado, capital do Reino da Jugoslávia, foi bombardeada. Este evento ocorreu nos primeiros dias da invasão da Jugoslávia pelas forças do eixo.


Bombardeig de Belgrad a la II Guerra Mundial

La ciutat de Belgrad va ser bombardejada en dues campanyes durant la Segona Guerra Mundial, la primera per la Luftwaffe alemanya el 1941, i després per les Forces Aèries Aliades el 1944.


L'opération "Châtiment" (en allemand "") est le bombardement de Belgrade par surprise et sans déclaration de guerre par les bombardiers de la Luftflotte (flotte aérienne) du général Alexander Lohr de la Luftwaffe le dimanche , pendant la Seconde Guerre mondiale. Cet événement suit le coup d'état qui a renversé le gouvernement ayant signé le pacte tripartite et marque le début de l'invasion de la Yougoslavie. L'armée de l'air yougoslave, qui comprend seulement 77 chasseurs modernes pour défendre Belgrade contre la Luftwaffe est mise hors d'état de nuire, d'autant que les Allemands profitent de la défection d'un officier, Vladimir Kren, pour obtenir des informations précieuses sur la localisation des cibles militaires et les codes utilisés.


Operation Retribution (), also known as Operation Punishment, was the April 1941 German bombing of Belgrade, the capital of Yugoslavia, in retaliation for the coup d'état that overthrew the government that had signed the Tripartite Pact. The bombing occurred in the first days of the German-led Axis invasion of Yugoslavia during World War II. The Royal Yugoslav Army Air Force (VVKJ) had only 77 modern fighter aircraft available to defend Belgrade against the hundreds of German fighters and bombers that struck in the first wave early on 6 April. Three days prior, VVKJ Major Vladimir Kren had defected to the Germans, disclosing the locations of multiple military assets and divulging the VVKJ's codes.


El bombardeo de Belgrado (en serbio: "Bombardovanje Beograda", serbio cirílico: "Бомбардовање Београда") durante la Segunda Guerra Mundial, también conocido por su nombre en clave Operación Castigo (en alemán: "Unternehmen Strafgericht"), fue una operación militar aérea de la Luftwaffe sobre la ciudad de Belgrado, capital del Reino de Yugoslavia, como paso previo a la invasión del país por las potencias del Eje. Los ataques tuvieron lugar los días 6, 7, 11 y 12 de abril de 1941.


Bombardování Bělehradu (srbsky Бомбардовање Београда/Bombardovanje Beograda, německý název operace: Strafgericht) bylo počáteční akcí Dubnové války, během které si nacistické Německo podmanilo jugoslávské království.


القصاص (1941)

عملية القصاص ، والمعروفة أيضًا باسم عملية العقاب، كان القصف الألماني في أبريل 1941 لبلغراد، عاصمة يوغوسلافيا، ردًا على الانقلاب الذي أطاح بالحكومة التي وقعت على الميثاق الثلاثي. ووقع القصف في الأيام الأولى لغزو المحور بقيادة يوغوسلافيا خلال الحرب العالمية الثانية. لم يكن لدى القوات الجوية الملكية اليوغوسلافية (VVKJ) سوى 77 طائرة مقاتلة حديثة متاحة للدفاع عن بلغراد ضد مئات المقاتلين والقاذفات الألمانية الذين ضربوا في الموجة الأولى في وقت مبكر من 6 أبريل. قبل ثلاثة أيام، انشق VVKJ الرائد فلاديمير كرين إلى الألمان، وكشف عن المواقع العسكرية المتعددة وكشف رموز VVKJ.


Топлички устанак

Топлички устанак био је српски устанак, подигнут у селу Мачковац код Куршумлије, против бугарске и аустроугарске окупације за време Првог светског рата. То је био једини устанак у некој окупираној држави током целог Првог светског рата. Устанак је трајао од 26. фебруара до 25. марта 1917.


Топлицкое восстание

Топлицкое восстание () — восстание сербов против болгарской оккупации Сербии, вспыхнувшее в годы Первой мировой войны (весна 1917 года).


Топлишко въстание

Топлишкото или Моравското въстание () е организиран опит за метеж от бивши сръбски офицери, останали верни на сръбското военно разузнаване. Продължава кратко – от 21 февруари до 25 март 1917 г. в завоюваното и присъединено към България Поморавие по време на Първата световна война. Целта била да се създадат въоръжени сблъсъци и дори фронт в тила на българската войска, разположена на Югозападния фронт в Македония.


Toplické povstanie bola vzbura srbských obyvateľov Toplického obvodu v Bulharskom okupovanom Srbsku v roku 1917 a dôležitý medzník dejín Srbska v prvej svetovej vojne. Povstanie vedené srbskými partizánmi vypuklo 21. februára a skončilo 25. marca, kedy bolo definitívne potlačené bulharskými okupačnými jednotkami. Išlo tiež o jediné povstanie celej vojny na niektorom z území okupovaných centrálnymi mocnosťami.


The Toplica Uprising () was a Serb rebellion in 1917 carried out by Serbian guerrillas (Chetniks) in the Toplica District against the Bulgarian occupation force in the eastern part of the Kingdom of Serbia, occupied since October 1915. The rebellion lasted from 21 February to 25 March 1917.


Toplické povstání (srbsky "Топлички устанак") bylo vojenské povstání Srbů proti bulharské okupaci během první světové války. K povstání došlo v oblasti Toplického okruhu v jižní části Srbska, které od roku 1915 okupovalo Rakousko-Uhersko a Bulharsko. Zapojily se do něj partyzánské oddíly srbských četniků pod vedením Kosty Vojinoviće, které ovládly města Kuršumlija, Lebane, Prokuplje a Blace. Srbští povstalci však byli silami Ústředních mocností během měsíce poraženi a povstání bylo krvavě potlačeno. Srbské ztráty se odhadují na přibližně 15 až 20 000 usmrcených, z nichž většinu představovali civilisté. Toplické povstání představuje jediné větší ozbrojené povstání, ke kterému došlo za první světové války na území okupovaném Ústředními mocnostmi.


Операција Медачки џеп

Операција Медачки џеп (познато као и "Крвави септембар у Лици") је био трећи напад снага Републике Хрватске на снаге Републике Српске Крајине, од када је подручје РСК стављено под заштиту УНПРОФОР-а. Операција се одиграла између 9. и 14. септембра 1993. године изненадним нападом на српска села на подручју Медачког џепа код Госпића, која су се 18 месеца налазила под заштитом УН.


Die Operation Medak-Kessel (, ) war eine Militäroperation der kroatischen Armee zwischen dem 9. und 17. September 1993 im Gebiet der südlichen Lika. Dabei eroberten kroatische Einheiten nahe Gospić beim Dorf Medak einen Teil der von serbischen Separatisten ausgerufenen Republik Serbische Krajina.


Операция «Медакский карман»

Опера́ция «Ме́дакский карма́н» (, ) была проведена армией Хорватии с целью ликвидировать «Медакский карман» — территорию Республики Сербская Краина, вклинивавшуюся в территорию Хорватии к югу от Госпича. В результате операции хорватской армией были взяты под контроль сербские сёла Дивосело, Читлук и Почитель.


L'operazione sacca di Medak - detta anche battaglia della sacca di Medak ("Medački džep") - fu un'operazione militare dell'guerra d'indipendenza croata che avvenne tra il 9 e il 17 settembre 1993 nella centrale Croazia, precisamente nella regione della Lika e di Segna.


Операція «Медакська кишеня»

Операція «Медакська кишеня» (, ) була проведена армією Хорватії з метою ліквідувати «Медакську кишеню» — територію Республіки Сербська Країна, що вклинювалася в територію Хорватії на південь від Госпича. В результаті операції хорватською армією були взяті під контроль сербські села Дивосело, Читлук і Почитель.


عملیات مداک پاکت

عملیات مداک پاکت () عملیاتی بود که توسط ارتش کرواسی در ۹-۱۷ سپتامبر ۱۹۹۳ و در جنوب شهر گسپیچ، لیکا و سپس در مناطق تحت‌کنترل جمهوری صرب کراینا صورت گرفت.


L'opération de la poche de Medak (en croate, , en serbe, ) est une opération militaire entreprise par l'armée croate du au contre la République serbe de Krajina. L'armée croate avait pour but d'atteindre et de contrôler la banlieue sud de Gospić, dans la région de Lika en Croatie.


Operation Medak Pocket (, ) was a military operation undertaken by the Croatian Army between 9 – 17 September 1993, in which a salient reaching the south suburbs of Gospić, in the south-central Lika region of Croatia then under the control of the self-proclaimed Republic of Serbian Krajina, was attacked by Croatian forces. The pocket was named after the village of Medak.


Operace Medacká kapsa (chorvatsky: Operacija Medački džep, anglicky: Operation Medak Pocket) se uskutečnila ve dnech 9. až 17. září 1993. Jednalo se o vojenskou operaci chorvatské armády proti srbským separatistům z Republiky Srbská Krajina, jejímž výsledkem byl masakr Srbů. Proto je tato operace známa také jako Medacký masakr.


Десант на Дрвар

Десант на Дрвар, шифровани назив Операција Коњићев скок — "Реселшпрунг" (), назив је за немачку акцију у мају и јуну 1944. чији је циљ био да се зароби Јосип Броз Тито и да се уклони вођство партизанског покрета у Југославији. Циљ операције био је да се уништењем средишњих штабова и установа нанесе тежак ударац НОВЈ, што би ослободило крупне немачке снаге са Балкана за маневарску употребу. Сам ваздушни десант је обављен 25. маја 1944. године.


Das Unternehmen Rösselsprung war eine deutsche Militärunternehmung vom 25. Mai bis zum 6. Juni 1944 gegen die Jugoslawische Volksbefreiungsarmee (JVBA). Ziel war es, Josip Broz Tito gefangen zu nehmen oder zu töten und somit die Führungsstrukturen der JVBA nachhaltig zu schwächen. Zu diesem Zweck landete das SS-Fallschirmjäger-Bataillon 500 im bosnischen Drvar, wo sich das Oberste Hauptquartier der JVBA befand. Weitere deutsche und kroatische Einheiten stießen aus verschiedenen Richtungen nach Drvar vor, das sie am 26. Mai 1944 erreichten. Das Ziel, Tito gefangen zu nehmen, wurde nicht erreicht, dennoch wurden die Kommandostrukturen der JVBA durch die Flucht Titos zeitweilig gestört. Die Operation war die letzte von sieben Offensiven zur Bekämpfung der jugoslawischen Partisanen und wird daher im jugoslawischen Kontext auch als "Siebte Offensive" bezeichnet.


Операция «Ход конём»

Опера́ция «Ход конём» (), в югославской историографии также известна как «Седьмое вражеское наступление» () или «Десант на Дрвар» () — комбинированная воздушно-десантная и сухопутная наступательная операция войск 2-й танковой армии вермахта во время Второй мировой войны. Проводилась в Западной Боснии в районе Бугойно — Яйце — Баня-Лука — Приедор — Бихач — Книн в период с 25 мая по 6 июня 1944 года с целью уничтожения Верховного штаба НОАЮ в городе Дрвар, а также находившихся при нём учреждений народно-освободительного движения Югославии и союзных военных миссий. В операции участвовали 500-й парашютно-десантный батальон СС, а также части 15-го горного армейского корпуса и 5-го горного корпуса СС.


Operazione Rösselsprung (in italiano "movimento del cavallo", in riferimento alla mossa degli scacchi) era il nome in codice assegnato dalla Wehrmacht tedesca ad un'operazione militare del maggio del 1944, durante la seconda guerra mondiale sul fronte jugoslavo.


Операція «Рессельшпрунг» (1944)

Операція «Рессельшпрунг» ( — "Хід конем") — німецька військова операція в травні — червні 1944 року з метою захоплення командувача югославських партизанів Йосипа Броза Тіто.


A Operação Rösselsprung (Movimento do Cavalo) foi uma operação conjunta entre a força aérea e tropas terrestres alemãs pelo XV Corpo de Montanha, e seus aliados, contra o Supremo Quartel-general dos "Partisans" jugoslavos localizados na cidade de Drvar, na região Oeste do Estado Independente da Croácia (parte da actual Bósnia e Herzegovina), durante a Segunda Guerra Mundial. A operação foi lançada em 25 de Maio de 1944, e o objectivo era capturar, ou matar, o marechal Josip Broz Tito, e destruir o seu quartel-general, unidades de apoio e as missões militares dos Aliados. Na história da Jugoslávia ficou conhecida como a Sétima Ofensiva Inimiga (em servo-croata:"Sedma neprijateljska ofenziva"); o assalto aéreo é referido como Ataque a Drvar ("Desant na Drvar").


L'opération Rösselsprung "(Saut du cavalier)" de 1944, également connue sous le nom de raid sur Drvar, était la opération anti-Partisans lancée par les forces allemandes contre la résistance yougoslave durant la Seconde Guerre mondiale qui eut lieu entre le 25 mai et le .


Operacja Rösselsprung ("Skok Konika Szachowego") – nieudana niemiecka próba zgładzenia Josipa Broza Tity oraz zniszczenia Sztabu Naczelnego Wojska Ludowowyzwoleńczego i Oddziałów Partyzanckich Jugosławii ("Narodnooslobodilačka vojska i partizanski odredi Jugoslavije – NOV i POJ").


Operation Rösselsprung (, Knight's move) was a combined airborne and ground assault by the German XV Mountain Corps and collaborationist forces on the Supreme Headquarters of the Yugoslav Partisans in the Bosnian town of Drvar in the Independent State of Croatia during World War II. It was launched 25 May 1944, with the goal of capturing or killing Partisan leader Marshal Josip Broz Tito and destroying the headquarters, support facilities and co-located Allied military missions. It is associated with the Seventh Enemy Offensive () in Yugoslav history, forming part of the Seven Enemy Offensives historiographical framework. The airborne assault itself is also known as the Raid on Drvar ().


La Séptima Ofensiva Antipartisana () según la historiografía tradicional yugoslava u Operación Gambito de Caballo () fue una operación militar alemana del XV Cuerpo de Montaña y de tropas aliadas croatas y "chetniks" contra el cuartel general de los partisanos yugoslavos ubicado entonces en Drvar en la que se utilizaron tropas aerotransportadas y de tierra con el fin acabar con este y de tratar de capturar o eliminar a su comandante, el mariscal Tito. El ataque debía acabar asimismo con las instalaciones de apoyo a los Aliados y sus misiones de enlace en la localidad. Comenzó el .


Operace Rösselsprung, známá v jugoslávské historiografii jako Výsadek v Drvaru (srbochorvatsky Desant na Drvar/Десант на Дрвар) byla německá ofenziva, provedená v závěrečných měsících druhé světové války. Jejím cílem bylo zlikvidovat odpor na území Balkánu, který představovali především Jugoslávští partyzáni. Byla součástí rozsáhlejší, tzv. "Sedmé nepřátelské ofenzívy" (srbochorvatsky "Sedma neprijateljska ofanziva/Седма непријатељска офанзива").


Масакр у Крагујевцу

Крагујевачки октобар или Крагујевачки масакр () представља масакр којег су над цивилним претежно српским становништвом Крагујевца и околних села починиле немачке окупационе снаге 19, 20. и 21. октобра 1941. године на подручју окупираног дела територије Србије. У овом злочину је страдало око 3.000 становника Крагујевца и околних места, а међу њима је било и 300 крагујевачких ученика и петнаесторо деце старости између 8 и 15 година. Након Другог светског рата владало је мишљење да је страдало 7.000 цивила. Према подацима историчара и некадашњег кустоса музеја у Шумарицама Станише Бркића, тог дана је стрељано 2.796 лица.


Kragujevacmassakern ägde rum i Kragujevac i centrala Serbien den 20 och 21 oktober 1941. Det är osäkert hur många människor, främst serber och romer, som mötte döden under massakern. Det rör sig dock om mellan 2800 och 7000 personer, och kanske fler.


Die Massaker von Kraljevo und Kragujevac () waren Kriegsverbrechen der deutschen Wehrmacht im besetzten Serbien. Bei den beiden größten Erschießungen in Serbien wurden im Oktober 1941 mehr als 4000 Zivilisten getötet. Angehörige der 717. Infanterie-Division erschossen als Vergeltung für einen Hinterhalt, in den eine deutsche Kompanie geraten war, 2.300 Bürger der Stadt Kragujevac, gleichzeitig fielen 1.700 Einwohner des benachbarten Kraljevo einer ähnlichen „Sühneaktion“ zum Opfer. An den Massakern waren Einheiten des kollaborierenden Serbischen Freiwilligen-Kommandos und der Serbischen Staatswache beteiligt.


Массовые расстрелы в Кралеве и Крагуеваце — военные преступления германского вермахта, совершённые во время оккупации Югославии в октябре 1941. При этих наиболее крупных, но далеко не единственных массовых казнях, были расстреляны свыше 7000 заложников, взятых из мирного населения.


Kraljevo ve Kragujevac Katliamı, Alman Silahlı Kuvvetleri'nin işgal edilmiş Yugoslavya'da işlediği bir savaş suçudur. 1941 yılında Sırbistan'da gerçekleştirilen bu katliamlarda toplam 4000 sivil ölmüştür.


Le massacre de Kragujevac (en serbe cyrillique : ), également connu sous le nom d'Octobre de Kragujevac (), a eu lieu les 20 et à Kragujevac, en Serbie. Les Allemands y ont massacré entre et civils, principalement des Serbes et des Roms, des femmes et des enfants. Ce fut l'un des plus grands massacres effectués par l'armée d'occupation allemande dans le pays.


The Kragujevac massacre was the mass murder of between 2,778 and 2,794 mostly Serb men and boys in Kragujevac by German soldiers on 21 October 1941. It occurred in the German-occupied territory of Serbia during World War II, and came as a reprisal for insurgent attacks in the Gornji Milanovac district that resulted in the deaths of 10 German soldiers and the wounding of 26 others. The number of hostages to be shot was calculated as a ratio of 100 hostages executed for every German soldier killed and 50 hostages executed for every German soldier wounded, a formula devised by Adolf Hitler with the intent of suppressing anti-Nazi resistance in Eastern Europe.


La masacre de Kragujevac fue una matanza en masa de entre 2.778 y 2.794 civiles serbios, la mayoría: hombres y niños, en Kragujevac por soldados alemanes el 21 de octubre de 1941. El suceso tuvo lugar en el territorio de Serbia ocupado por el III Reich durante la II Guerra Mundial como represalia por los continuos ataques insurgentes en el distrito de Gornji Milanovac, donde se produjeron bajas entre los soldados germanos: diez fallecidos y veintiséis heridos. El número de rehenes a disparar se calculó mediante un ratio de 100 civiles por cada soldado alemán ejecutado, y 50 por cada herido.


Pembantaian Kragujevac adalah pembantaian yang dilancarkan oleh tentara Jerman Nazi pada tanggal 21 Oktober 1941 di kota Kragujevac selama Perang Dunia II. Pembantaian ini dilakukan sebagai pembalasan terhadap serangan pemberontak di distrik Gornji Milanovac yang menewaskan 10 tentara Jerman dan melukai 26 lainnya. Tentara Jerman sebelumnya telah memperingatkan bahwa mereka akan membunuh 100 orang Serbia untuk setiap tentara Jerman yang tewas dibunuh oleh pemberontak, dan 50 orang Serbia untuk setiap tentara Jerman yang terluka. Pembantaian ini merenggut nyawa antara 2.778 hingga 2.794 laki-laki Serbia.


Радерфордов оглед

Радерфордов оглед је био један од најзначајнијих експеримената у нуклеарној физици, којим је доказано да када се метална фолија бомбардује α-честицама, позитивно наелектрисане честице у судару са позитивним наелектрисањем атома скрећу са првобитне путање, дакле, расејавају се. Међутим, понека честица скрене за неочекивано велики угао, као да се одбија од фолије.


ガイガー＝マースデンの実験

ガイガー＝マースデンの実験 (ラザフォードの散乱実験とも呼ばれる) は、画期的な一連の実験であり、すべての原子には、正（プラス）に帯電しほとんどの質量が集中している原子核があることが発見された。このことは、アルファ粒子を金属箔に当てたときの散乱の様子から分かった。実験は1908年から1913年まで、マンチェスター大学の物理学研究室でアーネスト・ラザフォードの指導の下でハンス・ガイガーとアーネスト・マースデンによって行われた。


ניסוי רתרפורד

ניסוי רתרפורד (הקרוי גם ניסוי עלה הזהב וניסוי גייגר-מרסדן) הוא ניסוי שנעשה בשנת 1909 על ידי הנס גייגר וארנסט מרסדן בהדרכתו של ארנסט רתרפורד במעבדות הפיזיקה של אוניברסיטת מנצ'סטר. ניסוי זה תרם תרומה מכרעת לפסילת מודל עוגת הצימוקים לתיאור האטום.


Эксперимент Гейгера — Марсдена

Эксперимент Гейгера — Марсдена или опыт Резерфорда — серия опытов, инициированная Резерфордом, проведённая между 1909 и 1913 годами Хансом Гейгером и Эрнстом Марсденом, которые послужили решающим доказательством планетарной модели атома. Они обнаружили отклонение альфа-частиц на большие углы при их прохождении через тонкую золотую фольгу. На углы более 90° рассеивалась только одна из 8000 альфа-частиц. Иногда наблюдалось обратное рассеяние альфа-частиц (соответствует 180°). Господствующая в то время модель атома Томсона не могла объяснить парадоксальные результаты этих экспериментов, так как вероятность рассеяния на большие углы в этой модели должна была бы быть порядка 10−3500.


Rutherfordin koe (myös: kultalevykoe tai Geigerin–Marsdenin koe) oli Hans Geigerin ja Ernest Marsdenin vuonna 1909 Ernest Rutherfordin johdolla Manchesterin yliopiston fysiikan laboratoriossa tekemä koe, joka johti JJ Thomsonin rusinapullamallin hylkäämiseen. Kokeessa ohutta kultaliuskaa pommitettiin alfahiukkasilla. Thomsonin atomimallin mukaan kaikkien alfahiukkasten olisi pitänyt läpäistä liuska, mutta tässä kokeessa huomattiin, että osa hiukkasista heijastuikin takaisinpäin. Rutherford kuvasi vuonna 1936, miltä hänestä tuntui, kun hän kuuli kokeen tuloksista:


Gli esperimenti di Geiger e Marsden (impropriamente detto esperimento di Rutherford della lamina d'oro) sono stati una serie storica di esperimenti per mezzo dei quali gli scienziati scoprirono che ogni atomo ha un nucleo dove sono concentrate tutta la sua carica positiva e la maggior parte della sua massa. Dedussero ciò misurando come un fascio di particelle alfa viene disperso quando colpisce una sottile lamina metallica.


알파입자 산란실험은 어니스트 러더퍼드가 원자핵을 발견한 실험이다.


Експеримент Гейгера — Марсдена

Експеримент Гейгера-Марсдена — експеримент, в ході якого було доведено існування атомного ядра — позитивно зарядженої серцевини атома, у якій зосереджена майже вся маса і яка займає крихітну, всього одну мільярдну, частку його об'єму. Учасниками цих експериментів були: молодий німецький фізик Ганс Гейгер та зовсім юний студент з Нової Зеландії Ернест Марсден. Експеримент проводився під керівництвом Ернеста Резерфорда.


آزمایش ورقه طلای رادرفورد


蓋革－馬士登實驗（），又称卢瑟福散射实验，是1909年汉斯·盖革和欧内斯特·马斯登在欧内斯特·卢瑟福指导下于英国曼彻斯特大学做的一个著名散射实验。


O experimento de Geiger–Marsden, também conhecido como experimento da folha de ouro ou experimento de Rutherford, foi uma experiência científica realizada por Hans Geiger e Ernest Marsden em 1909 com o objetivo de investigar a estrutura do átomo. O experimento foi realizado sob a supervisão de Ernest Rutherford nos laboratórios de Física da Universidade de Manchester, no Reino Unido. Os resultados do experimento demonstraram pela primeira vez a existência do núcleo atômico, o que não era consistente com o modelo atômico de Thomson, proposto em 1904 por Joseph John Thomson.