Internationale Filmfestspiele von Cannes 1967

Die 20. Internationalen Filmfestspiele von Cannes 1967 fanden vom 27. April bis zum 12. Mai 1967 statt.


Каннский кинофестиваль 1967

20-й Каннский кинофестиваль прошёл с 27 апреля по 12 мая 1967 года.


La 20ª edizione del Festival di Cannes si è svolta a Cannes dal 27 aprile al 12 maggio 1967.


Каннський кінофестиваль 1967

20-й Каннський міжнародний кінофестиваль відбувся з 27 квітня по 12 травня у Каннах, Франція. У конкурсі було представлено 24 повнометражних фільми та 16 короткометражок. Фестиваль відкрито показом стрічки "Я убив Распутіна" режисера Робера Оссейна. Фільмом закриття фестивалю було обрано документальний "Батук" режисера Жан-Жака Маніжо.


جشنواره فیلم کن ۱۹۶۷

بیستمین دوره جشنواره فیلم کن بین روز های ۲۷ آوریل تا ۱۲ می ۱۹۶۷ برگزار شد . رئیس هیئت داوران آلساندرو بلازتی بود و فیلم "آگراندیسمان" بین ۲۴ فیلم برنده نخل طلا شد


El 20è Festival Internacional de Cinema de Canes es va dur a terme del 27 d'abril al 12 de maig de 1967. El Grand Prix du Festival International du Film fou atorgat a "Blow Up" de Michelangelo Antonioni. El festival va obrir amb "J'ai tué Raspoutine", de Robert Hossein i va tancar amb "Batouk", dey Jean Jacques Manigot.


20. Cannes Film Festivali 27 Nisan - 12 Mayıs 1967 tarihleri arasında yapıldı. Altın Palmiye, "Cinayeti Gördüm ile" Michelangelo Antonioni'ye verildi. Festival Robert Hossein'in yönettiği "J'ai Tué Raspoutine" ile açıldı ve Jean Jacques Manigot'un yönettiği "Batouk" ile kapandı.


La vingtième édition du Festival de Cannes a lieu du 27 avril au 12 mai 1967 et se déroule au Palais des Festivals dit Palais Croisette, 50 du boulevard de la Croisette. De 1964 à 1974, le Grand Prix du Festival international du Film est rétabli, la Palme d'or n'est plus décernée. Brigitte Bardot, mythe et égérie de l'époque, y provoque par sa présence une impressionnante bousculade.


20. Międzynarodowy Festiwal Filmowy w Cannes odbył się w dniach 27 kwietnia-12 maja 1967 roku. Imprezę otworzył pokaz francuskiego filmu "Zabiłem Rasputina" w reżyserii Roberta Hosseina.


The 20th Cannes Film Festival was held from 27 April to 12 May 1967. The Grand Prix du Festival International du Film went to the "Blowup" by Michelangelo Antonioni. The festival opened with "J'ai tué Raspoutine", directed by Robert Hossein and closed with "Batouk", directed by Jean Jacques Manigot.


Festival Internacional de Cine de Cannes de 1967

La 20.ª edición del Festival Internacional de Cine de Cannes se desarrolló entre el 27 de abril al 12 de mayo de 1967. La Palma de Oro fue otorgada a "Blow Up" de Michelangelo Antonioni. La Grand Prix du Festival International du Film fue otorgada a "If..." de Lindsay Anderson. El festival se abrió con "J'ai tué Raspoutine", de Robert Hossein y se cerró con "Batouk", de Jean Jacques Manigot.


مهرجان كان السينمائي 1967

مهرجان كان السينمائي لعام 1967 هو الدورة الـ20 للمهرجان عُقد في 27 أبريل إلى 12مايو من عام 1967، حصل فيلم "Blow-Up" للمخرج الإيطالي مايكل أنجلو أنطونيوني على السعفة الذهبية للمهرجان.


A II. piavei csata döntő győzelmet jelentett az első világháborúban, az olasz fronton harcoló antant csapatok számára. Az antant győzelme szétzilálta a Monarchia hadseregét, közvetlen előmozdítója volt a Monarchia összeomlásának. Az I. piavei csata caporettói áttörés, a III. piavei csata pedig Vittorio Venetó-i csata néven ismeretes.


Битка на Пијави

Битка на Пијави или Друга битка на Пијави, ако се битка код Кобарида сматра као Прва битка на Пијави. Битка на Пијави представљала је одлучну победу италијанске војске у Првом светском рату на Италијанском фронту. Та победа је довела до пада Аустроугарске и распаду аустроугарске војске.


ピアーヴェ川の戦い（ピアーヴェがわのたたかい）は、第一次世界大戦中にオーストリア＝ハンガリー帝国とイタリア王国の間で発生した戦い。第二次ピアーヴェ川の戦い（カポレットの最終戦がピアーヴェの防戦であった為）とも呼ばれる。カポレットの戦いでドイツ帝国軍の助力で勝利を得たオーストリアは単独で攻勢に転じたが、事前に攻勢を察知していたイタリア軍側の反撃で撃退された。


Slaget vid Piave utspelade sig från den 15 juni till den 23 juni 1918 på den italienska fronten under första världskriget mellan Italien och Österrike-Ungern. Detta slag var på Österrike-Ungerns initiativ.


Die zweite Schlacht am Piave vom 15. bis zum 22. Juni 1918 bezeichnet den letzten Großangriff der österreichisch-ungarischen Armee und war auch der letzte Versuch der Donaumonarchie, den Krieg gegen Italien siegreich zu beenden. Die großangelegte Offensive, die anfangs offiziell Junischlacht in Venetien benannt werden sollte, wurde jedoch ein völliger Fehlschlag. Nach der Schlacht befanden sich die italienischen ebenso wie die österreichisch-ungarischen Truppen wieder in ihren Ausgangsstellungen.


A doua bătălie de pe Piave (denumită și bătălia de solstițiu) a reprezentat încercarea din iunie 1918 a armatei austro-ungare de a lovi decisiv contra Italiei, spre finalul Primului Război Mondial. Încercarea a eșuat și a deschis drumul înfrângerii totale și destrămării Austro-Ungariei. Acest conflict militar cuprinde de fapt trei bătălii ce au avut loc pe cursul râului Piave (Italia).


Битва при Пьяве (1918)

Битва при Пьяве () — сражение между итальянскими и австро-венгерскими войсками состоявшееся 15 — 23 июня 1918 года у реки Пьяве во время Первой мировой войны.


La battaglia del solstizio (o seconda battaglia del Piave) fu combattuta nel giugno 1918 tra l'Imperiale e regio esercito austro-ungarico e il Regio Esercito italiano ed impegnò gli austroungarici nella loro ultima grande offensiva della prima guerra mondiale. Il nome "battaglia del Solstizio" fu coniato dal poeta Gabriele d'Annunzio.


피아베 강 전투는 오스트리아-헝가리군의 마지막 대규모 공세였으며 결국 오스트리아-헝가리 제국의 해체와 육군의 괴멸을 초래하는 전투로 알려져 있다.


Битва при П'яве

Битва при П'яве (15—23 червня 1918) — битва між італійськими й австро-угорськими військами біля річки П'яве під час Першої світової війни.


A Batalha do Rio Piave, lutada entre 15 e 23 de junho de 1918, no contexto da primeira guerra mundial, foi uma decisiva vitória do exército italiano sobre as tropas austro-húngaras.


La Batalla del Mont Grappa o Batalla del Piave (15-23 de juny de 1918), també coneguda a Itàlia com Battaglia del Solstizio, Battaglia di Mezzo Giugno, o Seconda Battaglia del Piave (prenen com referència la Batalla de Caporetto com la primera), va ser una victòria decisiva de l'exèrcit italià durant la Primera Guerra Mundial.


Slaget ved Piave ble utkjempet mellom 15. og 23. juni 1918 langs elven Piave på den italienske fronten under første verdenskrig. Slaget blir i Italia også kalt "Battaglia del Solstizio" («slaget ved solverv»), "Battaglia di Mezzo Giugno" («Slaget i midten av juni») eller "Seconda Battaglia del Piave" («Det andre slaget ved Piave» – hvor Caporetto-offensiven blir regnet som det første). Slaget endte med en avgjørende italiensk seier.


Trận sông Piave (15-23 tháng 6 năm 1918) hay Trận Hạ chí ("Battaglia del Solstizio"), Trận giữa Tháng sáu ("Battaglia di Mezzo Giugno"), Trận sông Piave lần thứ hai ("Seconda Battaglia del Piave" - trận Piave lần thứ nhất thực chất là giai đoạn cuối trong trận Caporetto trước đó) là một trận đánh giữa quân đội Ý và quân đội Áo-Hung vào cuối cuộc Chiến tranh thế giới lần thứ nhất. Đây được xem là một thắng lợi quan trọng của Ý khi quân đội nước này đã đập nát các đoàn quân Áo-Hung định vượt sông Piave và chặn đứng được đà suy sụp quân Ý sau thảm họa tại Caporetto. Chiến thắng vẻ vang này thể hiện lòng quả cảm của quân Ý quyết tâm rửa hận cho chiến bại bi đát của mình trong trận Caporetto hồi năm 1917, và cũng nhờ họ được liên quân Anh - Pháp hỗ trợ.


Die Tweede Slag van Die Piave-rivier het tussen 15 en 23 Junie 1918 plaasgevind en was 'n volslae oorwinning vir die Italiaanse Weermag oor Oostenryk-Hongarye tydens die Eerste Wêreldoorlog.


La bataille du Piave ou offensive du Piave est une bataille qui s'est déroulée en dans le Nord de l'Italie au cours de la Première Guerre mondiale. Elle s'est conclue par la défaite de l'armée austro-hongroise, dont elle a constitué la dernière offensive majeure au cours de la guerre.


Bitka na Piave bolo ozbrojené stretnutie medzi Rakúsko-Uhorskom a Nemeckom na strane jednej a Talianskom a Spojencov na strane druhej v čase prvej svetovej vojny. Odohrávalo sa od novembra roku 1917 do začiatku novembra roka 1918.


Bitwa nad Piawą ( „Bitwa przesilenia”, „Bitwa połowy czerwca”) – bitwa stoczona w czasie I wojny światowej w dniach 15 – 23 czerwca 1918 roku nad rzeką Piawą.


The Second Battle of the Piave River, fought between 15 and 23 June 1918, was a decisive victory for the Italian Army against the Austro-Hungarian Empire during World War I. Though the battle proved to be a decisive blow to the Austro-Hungarian Empire and by extension the Central Powers, its full significance was not initially appreciated in Italy. Yet Erich Ludendorff, on hearing the news, is reported to have said he 'had the sensation of defeat for the first time'. It would later become clear that the battle was in fact the beginning of the end of the Austro-Hungarian Empire.


La Batalla del Piave (15-23 de junio de 1918), también conocida en Italia como Battaglia del Solstizio, Battaglia di Mezzo Giugno (Batalla de Mediados de Junio), o Seconda Battaglia del Piave (contando la [Batalla del Monte Grappa o Primera batalla del Piave] como la primera), fue una victoria decisiva del ejército italiano durante la Primera Guerra Mundial.


Bitva na Piavě bylo vojenské střetnutí mezi Rakousko-Uherskem a Německem na straně jedné a Itálií a státy Dohody na straně druhé v době první světové války. Odehrávalo se od listopadu roku 1917 do počátku listopadu roku 1918.


معركة نهر بيافي

معركة نهر بيافي وقعت بين 15 يونيو و23 يونيو 1918، وفيها انتصرت القوات الايطالية انتصارًا حاسمًا خلال الحرب العالمية الأولى. من الممكن اعتبار هذه المعركة بأنها بداية انتهاء الإمبراطورية النمساوية المجرية.


Pertempuran Kedua Sungai Piave, yang terjadi antara 15 dan 23 Juni 1918, merupakan kemenangan yang menentukan untuk Tentara Italia melawan Kekaisaran Austria-Hongaria selama Perang Dunia I. Meskipun pertempuran terbukti menjadi pukulan yang menentukan bagi Kekaisaran Austro-Hungaria dan dengan perluasan Blok Sentral, signifikansi penuh awalnya tidak dihargai di Italia. Namun Erich Ludendorff, saat mendengar berita tersebut, dilaporkan telah mengatakan bahwa dia 'memiliki sensasi kekalahan untuk pertama kalinya'. Belakangan menjadi jelas bahwa pertempuran itu sebenarnya adalah awal dari berakhirnya Kekaisaran Austro-Hongaria.


Az iraki háború egy nyolc évig elhúzódó fegyveres konfliktus volt, amely 2003-ban kezdődött az Egyesült Államok által irányított katonai koalíció által Irakba indított invázióval, amely megdöntötte Szaddám Huszein kormányát és kaotikus helyzetet idézett elő az országban. A konfliktus a következő évtized nagy részében folytatódott, mivel felkelés tört ki a megszálló erők és az invázió után újonnan megalakult iraki kormány ellen. A konfliktus első három-négy évében becslések szerint 151 000–600 000 iraki halhatott meg. 2011-ben hivatalosan az amerikai csapatokat teljesen kivonták, de amerikai katonák tovább állomásoztak Irakban, a legtöbbet a szíriai polgárháború kirobbanása után újból aktivizálták. Az invázió a nemzetközi terrorizmus és annak támogatói elleni háború részeként lett meghirdetve, George W. Bush amerikai elnök elnöklése alatt, körülbelül másfél évvel a szeptember 11-i terrorista támadások után.


De Irakoorlog was een door de Verenigde Staten en het Verenigd Koninkrijk in maart 2003 ingezette oorlog tegen en in Irak, waarbij ook andere landen, waaronder Nederland, troepen leverden. De oorlog was onderdeel van de "War on Terror". Schattingen van het aantal slachtoffers lopen sterk uiteen, van circa 150.000 tot vele honderdduizenden doden.


Рат у Ираку (или Трећи заливски рат) почео је 20. марта 2003. и трајао до 19. августа 2010. Дели се на две фазе:


イラク戦争（いらくせんそう）とは、アメリカ合衆国が主体となり2003年3月20日から、イギリス、オーストラリアと、工兵部隊を派遣したポーランド等が加わる有志連合によって、イラク武装解除問題の大量破壊兵器保持における進展義務違反を理由とする『イラクの自由作戦』の名の下に、イラクへ侵攻したことで始まった軍事介入である。(第二次湾岸戦争とも)


Irakkriget (av koalitionen officiellt kallat "Operation Iraqi Freedom") var en militär kampanj i Irak, som började i och med invasionen av Irak den 20 mars 2003, vilken genomfördes av en koalition av länder där Storbritanniens och framförallt USA:s insatser var mest omfattande. Kriget avslutades när de sista amerikanska soldaterna lämnade Irak den 18 december 2011.


Der Irakkrieg oder Dritte Golfkrieg (auch "Zweiter Irakkrieg") war eine Militäroperation der USA, Großbritanniens und einer „Koalition der Willigen“ im Irak. Er begann am 20. März 2003 mit der Bombardierung ausgewählter Ziele in Bagdad und führte zur Eroberung der Hauptstadt und zum Sturz des damaligen irakischen Diktators Saddam Hussein. Am 1. Mai 2003 erklärte US-Präsident George W. Bush den Krieg für siegreich beendet.


Іракская вайна

Іракская вайна — узброены канфлікт 2003—2011 гадоў паміж Іракам, а затым іраксімі паўстанцамі, і міжнароднымі ваеннымі сіламі на чале са Злучанымі Штатамі Амерыкі, што пацягнула звяржэнне ўрада Партыі арабскага сацыялістычнага адраджэння на чале з Садамам Хусейнам.


מלחמת עיראק או מלחמת המפרץ השנייה (השם הרשמי בצבא ארצות הברית הוא מבצע חופש לעיראק, באנגלית: Operation Iraqi Freedom) הייתה פלישה של חילות קואליציה של מדינות בראשות ארצות הברית בהנהגת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ובריטניה בראשות ראש הממשלה טוני בלייר לעיראק (ביחד עם ממשלות אוסטרליה ופולין), החל מ-20 במרץ 2003, במטרה להפיל את משטרו של סדאם חוסיין. בכמה מובנים, היה זה המשכה של מלחמת המפרץ שהתרחשה ב-1991. עיקר הלחימה נמשך שלושה שבועות, במהלכה נכבשה עיראק והופל משטרו של חוסיין, שנתפס מאוחר יותר, הועמד לדין והוצא להורג ב-2006. לאחר המלחמה נותרו כוחות הקואליציה בעיראק ונאבקו בכוחות גרילה מקומיים, במאבק שנמשך עד 15 בדצמבר 2011, עת הכריזה ארצות הברית רשמית על סיום מעורבותה הצבאית בעיראק. בתשע שנות לחימה אלה, נמנו כ-4,800 הרוגים לכוחות הקואליציה, רובם אמריקאים, ולמעלה מ-100,000 הרוגים עיראקים.


Πόλεμος στο Ιράκ

Ο Πόλεμος του Ιράκ (αγγλικές ονομασίες: "The Iraq War", "Occupation of Iraq", "Second Gulf War" ή και "Operation Iraqi Freedom") αποτελεί στρατιωτική επιχείρηση, η οποία άρχισε στις 20 Μαρτίου 2003 από τις Ηνωμένες Πολιτείες υπό την προεδρία του Τζορτζ Μπους του νεώτερου και το Ηνωμένο Βασίλειο υπό την πρωθυπουργία του Τόνι Μπλερ , με στόχο την ανατροπή του τότε ηγέτη του Ιράκ Σαντάμ Χουσεΐν. Αποτέλεσε μέρος του γενικότερου «πολέμου κατά της τρομοκρατίας», τους πολέμους δηλαδή που διοργάνωσαν οι ΗΠΑ μετά τα γεγονότα της 11ης Σεπτεμβρίου 2001.


Иракская война

Иракская война (с 20 марта 2003 по 15 декабря 2011 года) — затяжной военный конфликт, начавшийся в 2003 году со вторжения сил США и их союзников в Ирак с целью свержения правительства Саддама Хусейна.


Irakin sota oli aseellinen konflikti, jossa Yhdysvaltain ja Britannian johtama kansainvälinen liittouma syrjäytti diktaattori Saddam Husseinin hallinnon Irakissa vuonna 2003. Hyökkäyksen virallinen syy olivat joidenkin Yhdysvaltain viranomaisten esittämät epäilyt, joiden mukaan Irakissa oli käynnissä salainen joukkotuhoaseohjelma. Lisäksi esitettiin, että Irakilla oli kytköksiä syyskuun 11. päivän 2001 terroriteot Yhdysvalloissa toteuttaneeseen terroristijärjestö al-Qaidaan. Halukkaiden koalitioksi kutsutun liittouman joukot valtasivat Irakin suurimmat kaupungit muutamassa viikossa keväällä 2003 ja vangitsivat lopulta myös Saddamin. Suuret sotatoimet päättyivät jo vuonna 2003, mutta liittouman joukot jäivät maahan. Irakin syrjäytetty johtaja Saddam Hussein hirtettiin vuonna 2006.


Iraška vojna (poimenovana tudi druga perzijska zalivska vojna, okupacija Iraka ali operacija Iraška svoboda) je bil vojaški spopad med mednarodno koalicijo sil in uporniškimi skupinami v Iraku.


Война в Ирак (2003)

Войната в Ирак е името, използвано като описание за конфликта, състоял се през март и април 2003 на територията на Ирак. Мащабните бойни действия официално приключват на 1 май 2003, но скоро след това се появява движение за съпротива и на практика военните действия не са спирали. Войната започва на 20 март 2003, когато САЩ и Великобритания, под претекст че режимът създава оръжия за масово поразяване, атакуват Ирак по въздух, суша и море, подкрепени от Австралия, Дания, Полша и Испания. Започването на войната е силно критикувано от редица държави по света поради е липсата на нужната декларация от страна на Съвета за сигурност на ООН, която да узакони инвазията на коалиционните сили. Самата война продължава почти 1 месец и успява да постигне една от двете си основни цели – сваляне на режима на Саддам Хюсеин. Съюзниците обаче не откриват запаси от оръжия за масово унищожение, нито лаборатории за тяхното произвеждане.


ইরাক যুদ্ধ (মার্কিন "অপারেশন ইরাকি ফ্রিডম" নামেও পরিচিত; অন্য নাম: "অপারেশন টেলিক", "ইরাক দখল") একটি চলমান যুদ্ধ যা ২০০৩ সালের ২০শে মার্চ মার্কিন যুক্তরাষ্ট্রের নেতৃত্বে পরিচালিত বাহিনীর ইরাক আগ্রাসনের মাধ্যমে শুরু হয়েছিল। এই আগ্রাসী বাহিনীতে অস্ট্রেলিয়া, ডেনমার্ক, পোল্যান্ড এবং অন্যান্য কয়েকটি জাতির সৈন্যদল অংশ নিয়েছিল।


La guerra d'Iraq (o seconda guerra del Golfo) è stato un conflitto bellico iniziato il 20 marzo 2003 con l'invasione dell'Iraq da parte di una coalizione multinazionale guidata dagli Stati Uniti d'America, e terminato il 18 dicembre 2011 col passaggio definitivo di tutti i poteri alle autorità irachene insediate dall'esercito americano su delega governativa statunitense.


ஈராக் போர், இரண்டாவது வளைகுடாப் போர் அல்லது ஈராக்கிய விடுதலை நடவடிக்கை ("Iraq War") என்பது ஈராக்கில் 20 மார்ச்சு 2003 முதல் 15 டிசம்பர் 2011 வரை நடைபெற்ற முதற்கட்ட போர் மற்றும் நிலையற்ற தன்மையினையும் குறிக்கின்றது.


이라크 전쟁 또는 제2차 걸프 전쟁, 이라크 자유 작전()은 2003년 3월 20일 미국의 이라크 침략으로 시작되어, 2011년 12월 15일 종전되었다. 그리고 미군이 이라크에서 철수하자마자 이라크는 내란에 휩싸였다.


Війна в Іраку

Війна́ в Іра́ку — військовий конфлікт в Іраці, що розпочався з вторгнення збройних сил міжнародної коаліції під проводом Збройних сил Сполучених Штатів Америки та Великої Британії 20 березня 2003 року з метою повалення режиму Саддама Хусейна.


جنگ عراق (که با نام‌های اشغال عراق و عملیات آزادسازی عراق نیز شناخته می‌شود) یک عملیات نظامی بود که در ۲۹ اسفند ۱۳۸۱ (۲۰ مارس ۲۰۰۳) با حملهٔ یک ائتلاف بین‌المللی به رهبری ایالات متحده و بریتانیا به عراق آغاز شد. نیروهای اصلی حمله‌کننده به عراق شامل ارتش‌های ایالات متحده آمریکا، پادشاهی متحد بریتانیا و لهستان بودند ولی ۲۹ کشور دیگر از جمله ژاپن، کره جنوبی، ایتالیا، اسپانیا و… با فرستادن بخشی از نیروهای نظامی و لجستیکی خود به همراهی با نیروهای ائتلاف، در اشغال عراق نقش داشتند. همچنین برخی شرکت‌های پیمانکار تأمین نیروی نظامی و امنیتی، با فرستادن ده‌ها هزار نفر از نیروهای خود که دارای تابعیت کشورهای مختلف بودند، مسئولیت تأمین امنیت بخش‌های وسیعی از مراکز مهم تجاری عراق از جمله چاه‌ها و مراکز پالایش نفت را بر عهده داشتند.


伊拉克战争（）是21世纪初以美国、英国军队为主的多國部隊进攻伊拉克、并以攻滅以萨达姆·侯赛因为首的伊拉克复兴党政权的一场战争。澳大利亞軍隊和波兰军队也参与此次联合军事行动，军事行动是在美国总统乔治·W·布什对伊拉克总统萨达姆·侯赛因所发出的要求他和他的儿子在48小时内离开伊拉克的最后通牒到期后开始，並於2011年隨著美軍撤離宣告結束。伊拉克战争，是以英美军队为主的联合部队在2003年3月20日对伊拉克发动的军事行动，美国以伊拉克藏有大规模杀伤性武器并暗中支持恐怖分子为由，绕开联合国安理会，单方面对伊拉克实施军事打击。因为是海湾战争的延续，又称为第二次海湾战争。到2010年8月美国战斗部队撤出伊拉克为止，历时7年多，美方最终没有找到大规模杀伤性武器，反而以萨达姆政权早已销毁的文件和人证为由，结束了战争。2011年12月18日，美军全部撤出。


A Guerra do Iraque, também referida como Ocupação do Iraque ou Segunda Guerra do Golfo, ou Terceira Guerra do Golfo ou ainda como Operação Liberdade do Iraque (), foi um conflito que começou no dia 20 de Março de 2003 com a invasão do Iraque, por uma coalizão militar multinacional liderada pelos Estados Unidos. Esta fase do conflito foi encerrada no dia 18 de dezembro de 2011 com a retirada das tropas americanas do território iraquiano após oito anos de ocupação. O conflito aconteceu no contexto da Guerra ao Terror, lançada pelo presidente americano George W. Bush após os atentados de 11 de setembro de 2001.


La Guerra de l'Iraq, també coneguda com a Segona Guerra del Golf, Operació Llibertat Iraquiana, i Ocupació de l'Iraq, va ser un conflicte que va començar el dijous 20 de març de 2003, i va acabar el diumenge 18 de desembre de 2011. A la fi de la guerra, es va donar pas a una operació d'entrenament de les tropes iraquianes per combatre la insurgència i el terrorisme. Aquesta operació es va donar a conèixer com Operació Nova Matinada, i representa la continuació de la Guerra de l'Iraq, que s'inicia en organitzar els Estats Units una coalició multinacional per a la invasió de l'Iraq, estant composta per unitats de les forces armades dels mateixos Estats Units, Regne Unit, i contingents menors d'Espanya, Austràlia, Dinamarca, Polònia i altres països.


Irak-krigen (også kalt Den andre gulfkrigen eller Operation Iraqi Freedom) var en krig som begynte 20. mars 2003, da styrker fra en amerikansk-ledet koalisjon startet et omfattende militært angrep på Irak med hensikt å invadere og okkupere landet. Krigen sluttet offisielt den 31. august 2010 da president Barack Obama erklærte at krigen var over. Bakgrunnen for krigen var USAs påstander om at Irak var i besittelse av store mengder masseødeleggelsesvåpen. Men disse påstandene viste seg å være feilaktig. Krigen var meget omstridt i store deler av verden og etter hvert mistet den også mye av støtten blant amerikanerne. I 2010 uttalte USAs forsvarsminister Robert Gates at «forutsetningen som rettferdiggjorde krigen, viste seg å være ugyldig».


Irak Savaşı, 20 Mart 2003'te Amerika Birleşik Devletleri ve Birleşik Krallık önderliğinde oluşturulmuş Çokuluslu Koalisyon Kuvvetleri'nin bir askerî harekâtla Irak'a girmesiyle başlayan ve devam eden savaş. Ayrıca İkinci Körfez Savaşı, Irak'ın İşgali ve koalisyon ülkelerince Irak'ı Özgürleştirme Operasyonu olarak da adlandırılır. 21 Ekim 2011 tarihinde ABD Başkanı Barack Obama yaptığı açıklamada, ülkedeki ABD askerlerinin 31 Aralık 2011'e kadar geri çekileceğini açıkladı. 15 Aralık 2011 tarihinde Bağdat'ta bulunan Amerikan Üssü'nden son Amerikan Bayrağı'nın indirilmesiyle savaş resmen sona ermiştir. ABD Dışişleri Bakanı John Kerry savaşın vahim bir hata olduğunu belirtmiştir.


Chiến tranh Iraq hay Chiến dịch Đất nước Iraq Tự do theo cách gọi của Chính phủ Hoa Kỳ là một cuộc chiến tranh diễn ra tại Iraq từ ngày 20 tháng 3 năm 2003 đến ngày 18 tháng 12 năm 2011 giữa một bên là Lực lượng Đa Quốc gia do Hoa Kỳ dẫn đầu với một bên là chính quyền Saddam Hussein (ban đầu) và các lực lượng nổi dậy (về sau). Lực lượng Đa Quốc gia đã lật đổ được chính quyền của Saddam Hussein. Tuy nhiên, các lực lượng nổi dậy vẫn chưa được trấn áp hoàn toàn, khiến cho mặc dù Tổng thống Hoa Kỳ đã tuyên bố rút hết quân chính quân và kết thúc chiến tranh nhưng vẫn phải để lại gần 50 vạn nhân viên quân sự dưới tư cách cố vấn quân sự cho chính quyền Iraq mới.


२० मार्च २००३ ते १८ डिसेंबर २०११ दरम्यान चाललेले युद्ध. यात अमेरिका आणि मित्र देशांनी बाथ सत्ताधारी इराकमध्ये आक्रमण केले. बाथ पक्षाची सत्ता उलथवण्यात आली आणि सद्दाम हुसेनला पकडण्यात आले.


Die Irakse Oorlog was 'n oorlog sedert Maart 2003 gevoer deur die Verenigde State en die Verenigde Koninkryk teen en in Irak, waartydens ander lande ook gevegstroepe ontplooi het.


Perang Iraq (atau Perang di Iraq) (tulisan Jawi : ڤراڠ العراق) bermula pada 20 Mac 2003 dengan serangan ke atas negara itu oleh Amerika Syarikat di bawah pentadbiran George W. Bush serta United Kingdom pimpinan Perdana Menteri Tony Blair. Perang ini juga dipanggil Pendudukan Iraq(tulisan Jawi : ڤندودوكن العراق), Perang Teluk Kedua, atau Operasi Kebebasan Iraq oleh tentera AS. Perang ini ditamatkan secara rasmi oleh AS pada 15 Disember 2011, namun keganasan sekali-sekala berterusan di seluruh negara.


La guerre d'Irak ou seconde guerre du Golfe commence officiellement le avec l'invasion de l'Irak (dite opération Liberté irakienne) par la coalition menée par les États-Unis contre le Parti Baas de Saddam Hussein. L'invasion a conduit à la défaite rapide de l'armée irakienne, à l'arrestation et à l'exécution de Saddam Hussein ainsi qu'à la mise en place d'un nouveau gouvernement.


Tretia vojna v Perzskom zálive alebo aj "Vojna v Iraku", bol konflikt v blízko-východnej krajine Irak medzi irackou armádou a medzinárodnou koalíciou „ochotných“, ktorú viedli Spojené štáty a Spojené kráľovstvo.


The Iraq War was a protracted armed conflict from 2003 to 2011 that began with the invasion of Iraq by the United States–led coalition which overthrew the authoritarian government of Saddam Hussein. The conflict continued for much of the next decade as an insurgency emerged to oppose the coalition forces and the post-invasion Iraqi government. An estimated 151,000 to 1,033,000 Iraqis died in the first three to five years of conflict. US troops were officially withdrawn in 2011. The United States became re-involved in 2014 at the head of a new coalition; the insurgency and many dimensions of the armed conflict continue. The invasion occurred as part of the George W. Bush administration's War on Terror following the September 11 attacks despite no connection of the latter to Iraq.


La guerra de Irak fue un conflicto bélico que comenzó el jueves 20 de marzo de 2003 cuando una coalición de varios países encabezados por Estados Unidos invadieron Irak y finalizó el domingo 18 de diciembre de 2011 con el retiro de las tropas extranjeras.


Válka v Iráku, někdy označovaná jako druhá válka v Zálivu je označení pro konflikt, který zahájil vpád vojsk skupiny států vedených USA do Iráku v roce 2003 a skončil 15. prosince 2011, kdy v Bagdádu ministr obrany Spojených států amerických Leon Panetta oficiálně ukončil vojenské operace. Koalice vedená Spojenými státy svrhla diktátorský režim Saddáma Husajna, zahájila okupaci Iráku, což vedlo k asymetrickému konfliktu se skupinami, které se po zhroucení státu a faktickém zničení armády odmítly vzdát ozbrojeného odporu, ale i k rozpoutání občanské války mezi šíity a sunnity.


Irakkrigen (engelsk: "Second Persian Gulf War"), (20. marts 2003 – 18. december 2011) var en langvarig krig og besættelse af Irak, der begyndte med den amerikansk-ledede invasion af Irak i 2003. Den amerikanske regerings begrundelse for invasionen var, at Irak besad masseødelæggelsesvåben og udgjorde en "overhængende fare" for USA og verdenssamfundet. Denne påstand er senere blevet tilbagevist af Iraq Survey Group. Andre begrundelser var Iraks formodede forbindelse til terrorisme, befrielsen af det irakiske folk og betydningen af Iraks olieproduktion.


ඉරාක යුද්ධය යනු 2003 මාර්තු 20 දින ඇරඹුණු ලෝකයේ විවිධ රටවල් සහය පළකල සංහාරයකි. එය ඇමරිකා එක්සත් ජනපදයේ මුලිකත්වය යටතේ ක්‍රියාත්මක වු අරත මහා බ්‍රිතාන්‍යය, ඕස්ට්‍රේලියාව, ඩෙන්මාර්කය, පෝලන්තය යන රාජ්‍යවලද සහය පළවිය. මෙය ඉරාකය නිදහස් කරගැනීමේ මෙහෙයුම ලෙසද හැඳින්වින.


इराक युद्ध 2003 से लेकर 2011 तक यह युद्ध दो चरणों में हुआ। आखिर में अमेरिका और नाटो सैनिकों की जीत हुई।


حرب العراق هي نزاع مسلح طويل الأمد بدأ مع غزو العراق عام 2003 من قبل قوات التحالف بقيادة الولايات المتحدة. أطاح الغزو بحكومة صدام حسين. ومع ذلك، فقد استمر الصراع في الكثير من أوقات العقد المقبل على أنه تمرد وظهرت معارضة لقوات الاحتلال وحكومة ما بعد الغزو العراقية. قتل ما يقدر بنحو 151,000 إلى 600,000 عراقي أو أكثر في 3–4 سنوات الأولى من الصراع. أعلنت الولايات المتحدة رسميا انسحابها من البلاد في عام 2011 لكن عادت وشاركت في 2014 على رأس ائتلاف جديد; واستمر التمرد والصراع المسلح الأهلي.


สงครามอิรัก เป็นความขัดแย้งที่เกิดขึ้นในประเทศอิรักตั้งแต่วันที่ 20 มีนาคม พ.ศ. 2546 ด้วยการรุกรานอิรักโดยสหรัฐอเมริกาซึ่งมีประธานาธิบดีจอร์จ ดับเบิลยู. บุชเป็นผู้นำ และสหราชอาณาจักรซึ่งมีนายกรัฐมนตรีโทนี แบลร์เป็นผู้นำ สงครามคราวนี้อาจเรียกชื่ออื่นว่า การยึดครองอิรัก, สงครามอ่าวครั้งที่สอง หรือ ปฏิบัติการเสรีภาพอิรัก โดยทหารสหรัฐ สงครามครั้งนี้สหรัฐอเมริกาได้ประกาศให้สิ้นสุดลงอย่างเป็นทางการเมื่อวันที่ 15 ธันวาคม พ.ศ. 2554 แม้ความรุนแรงประปรายยังมีต่อไปทั่วประเทศ


Perang Irak (tahun 2003–2011), yang dikenal juga dengan istilah Pendudukan Irak, Perang Teluk III, atau, oleh Amerika Serikat, Operasi Pembebasan Irak, dimulai dengan invasi Irak pada tahun 2003. Okupasi yang kemudian dilakukan oleh pasukan koalisi pimpinan Amerika Serikat dan Britania Raya mengakibatkan berlanjutnya peperangan antara para pemberontak dengan pasukan koalisi. Tentara Baru Irak lalu dibentuk untuk menggantikan tentara lama Irak setelah dibubarkan oleh koalisi, dan diharapkan tentara baru ini akan mengambil alih tugas-tugas koalisi setelah mereka pergi dari Irak.


Az első marne-i csata az első világháború nagy ütközete volt, amelyet 1914. szeptember 5. és 9. között vívtak egymással Franciaország, az Egyesült Királyság, illetve a császári Németország haderői.


De Eerste Slag bij de Marne was een slag in de Eerste Wereldoorlog die werd uitgevochten tussen het Franse en het Duitse leger van 5 september tot 12 september 1914. Later in de oorlog werd er ook nog een Tweede Slag bij de Marne uitgevochten van 15 juli tot 6 augustus 1918.


Прва битка на Марни

Прва битка на Марни је битка током Првог светског рата, која се одиграла од 5. септембра 1914. до 12. септембра 1914. У бици су француска и британска војска победиле немачку војску. Битка на Марни је представљала велику прекретницу на почетку Првог светског рата. До краја августа 1914. снаге Антанте су се повлачиле на Солунском фронту према Паризу. Две немачке армије су се пробијале кроз Француску. Пад Париза је изгледао готово неминован, али савезници су успели да постигну стратешку победу на реци Марни.


第一次マルヌ会戦（だいいちじマルヌかいせん、、、）は、1914年9月、ベルギーを突破したドイツ軍をフランス軍がマルヌ河畔で食い止めた第一次世界大戦中の戦い。単にマルヌ会戦とも呼ばれる。この戦いによって、ドイツ軍のシュリーフェン・プランは挫折し、短期決戦から長期戦へと戦局は変わっていったことからマルヌの奇跡とも呼ばれている。この戦いは歴史上でも著名なものとは言えないが、仮にドイツ軍が勝利を収めていれば、第一次世界大戦が短期決戦に終わっていた可能性が十分にあり、そういった意味では非常に重要な戦いであったと言える。


Slaget vid Marne (), var ett slag under första världskriget som utkämpades 5-12 september 1914. Slaget resulterade i en allierad seger mot den tyska armén under stadschef Helmuth von Moltke d.y.. Slaget avslutade den månadslånga tyska offensiven som påbörjade kriget och som nått utkanten av Paris. Motattacker av sex franska fältarméer och en brittisk armé längs floden Marne tvingade den tyska kejserliga armén att överge sina försök på Paris och retirera nordost vilket kom att bädda för fyra år av skyttegravskrig på västfronten.


Die Erste Schlacht an der Marne war eine entscheidende Schlacht des Ersten Weltkriegs und fand vom 5. bis 12. September 1914 entlang der Marne östlich von Paris statt. Der am 2. August begonnene deutsche Vormarsch der fünf Armeen des rechten deutschen Flügels verlief bis zur Marneschlacht durchaus erfolgreich, wurde aber am 5. September durch eine überraschende französisch-englische Gegenoffensive unter Marschall Joseph Joffre und Sir John French gestoppt, ab dem 9. September sogar in einen taktischen Rückzug der Deutschen an die Aisne verwandelt. Die Schlacht markiert damit den ersten Wendepunkt des Ersten Weltkrieges und das Scheitern des Schlieffen-Plans. Der Plan der deutschen Heeresleitung unter Generaloberst Helmuth von Moltke, Frankreich mit seinen geballten Hauptkräften in kurzer Zeit zu besiegen, war nach dieser Schlacht gescheitert. Die Alliierten gewannen durch ihren taktischen Sieg genug Zeit, um weitere Verstärkungen aus ihren Kolonien an die Westfront heranzuholen und die anfängliche deutsche Überlegenheit an Truppen zahlenmäßig auszugleichen. Chancen auf Durchbrüche gab es für beide kriegführende Parteien im Jahre 1914 nur noch im nördlichen Abschnitt, im belgisch-flandrischen Grenzgebiet, das noch Raum zum Manövrieren bot.


Бітва на Марне (1914)

Бітва на Марне ("цуд на Марне", "1-я Бітва на Марне") — вялікая бітва між нямецкімі і англа-французскімі войскамі, якая адбылася 5 верасня — 12 верасня 1914 на рацэ Марна пад час Першай Сусветнай вайны, якая скончылася паражэннем немцаў. У выніку бітвы быў сарваны план наступу нямецкацй арміі, які арыентаваўся на хуткую перамогу на Заходнім фронце і вываду Францыі з вайны.


הקרב הראשון על המארן

הקרב הראשון על המַארְן (ידוע גם בשם: הנֵּס על המארן) היה קרב שהתחולל במהלך מלחמת העולם הראשונה בין צבא הקיסרות הגרמנית לצבא צרפת וחיל המשלוח הבריטי על גדות נהר המארן בין 5 ל-12 בספטמבר בשנת 1914. הקרב הסתיים בניצחון צרפתי-בריטי שהביא להדיפת הצבא הגרמני ומניעת כיבושה של פריז, ובכך חיסל את הסיכויים לניצחון גרמני מהיר במלחמה. לאחר נסיגתו של הצבא הגרמני החל המרוץ אל הים, שבסופו התבצרו הצדדים על קו "מלחמת החפירות" שנמשכה כארבע שנים.


Πρώτη Μάχη του Μάρνη


Prima bătălie de pe Marna (5 septembrie - 14 septembrie 1914) s-a încheiat cu o victorie obținută de forțele franco-engleze împotriva armatei germane.


Битва на Марне (1914)

Марнское сражение — крупное сражение между немецкими и англо-французскими войсками, состоявшееся 5—12 сентября 1914 года, на реке Марна, в ходе Первой мировой войны, закончившееся поражением немецкой армии в этот период времени.


Ensimmäinen Marnen taistelu oli ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheen tärkeä taistelu, joka käytiin 5.–12. syyskuuta 1914 Marnejoella Ranskassa. Siinä brittien siirtoarmeijan tukemat ranskalaisjoukot pysäyttivät Pariisia kohti edenneet Saksan keisarikunnan joukot. Tässä ”Marnen ihmeessä” ranskalais-brittiläiset ympärysvaltojen joukot voittivat kenraali Moltken johtamat saksalaiset.


Prva bitka na Marni (znana tudi kot čudež na Marni) je bila bitka prve svetovne vojne, ki je potekala na zahodni fronti med 5. in 12. septembrom leta 1914. Bitka se je končala z britansko in francosko zmago. V njej se je zahodnima zaveznikoma posrečilo ustaviti do takrat neustavljivo nemško napredovanje, ter tako Pariz rešiti pred obkolitvijo. Po tej bitki se je fronta ustalila in začelo se je mučno in dolgotrajno bojevanje v strelskih jarkih.


Битка при Марна (1914)

Първата битка при Марна от 5 до 12 септември 1914 година е решително сражение от началото на Първата световна война, в което френски и британски войски нанасят поражение на германците и провалят опита им да завладеят Париж. Сражението се състои на фронт от над 160 km с участието на над два милиона души. Общите загуби са около половин милион убити и ранени, приблизително поравно от двете страни.


La prima battaglia della Marna fu uno scontro decisivo avvenuto nella regione compresa tra i fiumi Marna e Ourcq, a est di Parigi, nelle fasi iniziali della prima guerra mondiale sul fronte occidentale. L'esercito tedesco, impegnato nella grande offensiva generale prevista dal piano Schlieffen e arrivato fino a pochi chilometri dalla capitale francese, venne inaspettatamente contrattaccato dall'esercito francese che nonostante la lunga ritirata aveva mantenuto la coesione e lo spirito offensivo; agli scontri parteciparono anche i soldati del piccolo Corpo di spedizione britannico.


제1차 마른 강 전투(1914년 9월 6일 ~ 9월 10일)는 파리 시 근처 마른 강 유역에서 프랑스군이 독일 제국군을 저지한 전투로, 이 전투로 프랑스는 수도를 잃을 큰 위기에서 벗어났다. 이 전투 후 전쟁의 조기 종결에 대한 독일의 희망은 무산되었고 참호전으로 이어지는 시작점이 되었다.


Битва на Марні (1914)

Битва на Марні або Перша марнська битва — велика битва між німецькими та англо-французькими військами, що відбулася 5 — 12 вересня 1914 р. на річці Марна в ході Першої світової війни, що закінчилася поразкою німецької армії. В результаті битви був зірваний стратегічний план наступу німецької армії, орієнтований на швидку перемогу на Західному фронті.


第一次馬恩河戰役（，）又名马恩河奇迹（）是第一次世界大戰西部战线的一次戰役。這場戰役发生在1914年9月5日至12日。在這場戰役中，英法聯軍合力擊退了德意志帝國軍。第一次馬恩河戰役是德軍自八月的邊境戰役並向巴黎郊區推進以來，對法國攻勢的高峰。六組法國軍團及英國遠征軍沿馬恩河展開反擊，迫使德軍撒退至法國西北，導致日後的及「」的行動。雖然馬恩河戰役對協約國是一場勝利，但亦導致長達四年的西線塹壕戰。


A Primeira Batalha do Marne ou, na sua forma portuguesa, do Marna foi uma batalha da Primeira Guerra Mundial que durou de 5 de Setembro a 12 de Setembro de 1914. Foi uma vitória franco-britânica sobre a Alemanha, em um dos momentos decisivos da Primeira Guerra Mundial.


Les Batalles del Marne són dues operacions bèl·liques de la Primera Guerra Mundial.


Slaget ved Marne var et slag ved elva Marne i Frankrike i begynnelsen av første verdenskrig, 5.-9. september 1914, som stanset den tyske offensiven mot Paris. Krigen på vestfronten ble etter dette slaget hovedsakelig en stillingskrig.


I. Marne Muharebesi, I. Dünya Savaşı'nın 6-12 Eylül 1914 tarihleri arasında meydana gelen bir muharebesiydi. Komutan Helmuth von Moltke'nin komutası altında Alman Ordusu'nun, Fransız-İngiliz Ordusu'na yenilgisiyle sonuçlandı. Muharebe etkili olarak savaşı başlatan ve Paris'in varoşlarına uzanmış olan Alman taarruzu bitirdi. I. Marne Muharebesi esnasında İtilaf Devletleri Kuvvetleri'nin karşı taarruzu, hızlı bir Alman zaferinin imkânsız olduğunu ve Batı Cephesi siper savaşının 4 yıl boyunca devam edeceğini garanti etti.


Trận sông Marne lần thứ nhất là trận đánh diễn ra giữa Đế quốc Đức và liên quân Anh - Pháp trong cuộc Chiến tranh thế giới thứ nhất từ ngày 5 tháng 9 cho đến ngày 12 tháng 9 năm 1914 tại sông Marne gần thủ đô Paris của Pháp. Trận đánh thắng lợi quyết định của liên quân Anh - Pháp, và được xem là một trong những cuộc giải cứu lớn nhất trong lịch sử. Chiến thắng Marne đã khiến cho liên quân Anh - Pháp bẻ gãy cuộc tiến công của người Đức vào Paris. "Kế hoạch Schlieffen" bị phá sản, mọi hy vọng của nước Đức về một thắng lợi nhanh chóng ở phía Tây cũng như cơ hội giành thắng lợi lớn nhất của họ đã tan vỡ. Do đó, trận Marne được xem là một trong những thắng lợi quyết định nhất trong lịch sử, và đã góp phần dẫn đến thất bại của Đức trong cuộc chiến tranh - điều mà chính Tổng Tham mưu trưởng Quân đội Đức Helmuth Johann Ludwig von Moltke đã nhận thấy. Đây được xem là chiến công hiển hách nhất của Tổng tư lệnh quân Pháp Joseph Joffre, tạo nên tiếng tăm của ông. Một nguyên nhân khiến quân Đức thất bại do quân Nga xâm lược vùng Đông Phổ buộc họ phải chia bớt quân về đó.


Die Slag van die Marne het plaasgevind tydens die Eerste Wêreldoorlog in Frankryk.


La première bataille de la Marne, souvent identifiée comme « la bataille de la Marne », a eu lieu lors de la Première Guerre mondiale, du au entre d'une part l'armée allemande et d'autre part l'armée française et le corps expéditionnaire britannique.


Prvá bitka na Marne známa aj ako zázrak na Marne bolo ozbrojené stretnutie medzi nemeckými a spojenými francúzsko-britskými vojskami trvajúce od 5. do 12. septembra 1914 počas prvej svetovej vojny. Bitka sa skončila víťazstvom Francúzska, ktoré ukončilo nemeckú ofenzívu cez Belgicko a Luxembursko. Bola koncom nemeckých nádejí na rýchle ukončenie vojny a počiatkom rozsiahlej zákopovej vojny.


I bitwa nad Marną (potocznie cud nad Marną) – kilkudniowa bitwa na froncie zachodnim I wojny światowej pomiędzy wojskami francusko-brytyjskimi a niemieckimi, która powstrzymała dalszy marsz Niemców na zachód. Plan „wojny błyskawicznej” feldmarszałka Alfreda von Schlieffena nie powiódł się, tym samym nie udało się Niemcom wyeliminować Francji z wojny. Swój udział w bitwie miały paryskie taksówki.


The First Battle of the Marne was a battle of the First World War fought from 6 to 12 September 1914. It resulted in an Allied victory against the German armies in the west. The battle was the culmination of the Retreat from Mons and pursuit of the Franco–British armies which followed the Battle of the Frontiers in August and reached the eastern outskirts of Paris.


La batalla del Marne (también conocida como el Milagro del Marne) fue una batalla de la Primera Guerra Mundial que tuvo lugar entre el 5 y el 12 de septiembre de 1914. El resultado fue una victoria aliada sobre el ejército alemán. La batalla fue el punto máximo del avance alemán en Francia y de la persecución a que sometió a los ejércitos aliados tras las batallas de las fronteras de agosto y que llegó hasta las afueras de París. El contraataque de seis ejércitos de campaña franceses y de la Fuerza Expedicionaria Británica (BEF) a lo largo del río Marne obligó al Ejército Imperial Alemán a retirarse hacia el noroeste.


První bitva na Marně (též zázrak na Marně, 5.-12. září 1914) představovala klíčovou bitvu zahajovací fáze první světové války. Francouzsko-britské síly v ní zastavily postup německých vojsk směřujících na Paříž a přinutily je k částečnému ústupu. Bezprostředním následkem bylo zhroucení německé počáteční ofenzívy vedené podle upraveného Schlieffenova plánu a konec všech německých nadějí na rychlé ukončení konfliktu.


1. slag ved Marne var et slag i begyndelsen af 1. verdenskrig ved floden Marne i Frankrig den 6. til 12. september 1914 ikke langt fra Paris. Slaget resulterede i en sejr til de britiske og franske hære og standsede den tyske offensiv mod Paris. Under slaget blev den tyske kejserlige hær tvunget tilbage og krigen på vestfronten blev efter dette slag hovedsagelig en stillingskrig udkæmpet i skyttegrave.


معركة المارن الأولى

معركة المارن الأولى


Pertempuran Marne adalah pertempuran Prancis-Inggris melawan Jerman yang dipimpin oleh Helmuth von Moltke pada tanggal 5—12 September 1914 (Perang Dunia I). Serangan Jerman diakhiri secara efektif. Serangan balasan Sekutu pada Pertempuran Marne I menggagalkan serangan Jerman, dengan strategi perang parit di Blok Barat.


A 2000-es labdarúgó-Európa-bajnokságot, azaz az Euro 2000-et Belgium és Hollandia közösen rendezte meg 2000. június 10. és július 2. között. A tornán 16 csapat vett részt. A rendező országokon kívül minden csapatnak selejtezőkből kellett kvalifikálnia magát. A belgák már a csoportkörben kiestek, míg a hollandok a 3. helyig jutottak.


Het Europees kampioenschap voetbal mannen 2000, ook UEFA Euro 2000 genoemd, was de elfde editie van het door de UEFA georganiseerde Europese voetbalkampioenschap. Het toernooi werd gehouden in België en Nederland, en duurde van 10 juni 2000 tot 2 juli 2000. Het was voor het eerst dat een EK in twee landen werd georganiseerd. De zestien landen die zich geplaatst hadden speelden in groepen en finales in acht stadions. Frankrijk won het toernooi door Italië in de finale te verslaan door middel van een golden goal.


Европско првенство у фудбалу 2000.

Европско првенство у фудбалу 2000. је било 11. по реду европско фудбалско првенство за мушкарце, које је одржано од 10. јуна до 2. јула у Белгији и Холандији, што је било први пут да две државе организују Европско првенство. Титулу европског првака је понела Француска, која је у финалу савладала Италију са 2:1.


UEFA EURO 2000（ウエファ・ユーロ2000）は第11回目のUEFA欧州選手権である。本大会はベルギーとオランダの共催で2000年6月10日から同年7月2日にかけて行われた。


Europamästerskapet i fotboll 2000 spelades i Belgien och Nederländerna 9 juni–2 juli år 2000. Det var första gången huvudturneringen spelades i mer än ett land. Frankrike blev Europamästare efter ha slagit Italien med 2–1 i finalen efter golden goal.


Die Endrunde der 11. Fußball-Europameisterschaft 2000 (offiziell UEFA EURO 2000) wurde vom 10. Juni bis zum 2. Juli 2000 in Belgien und den Niederlanden ausgetragen. Damit waren die Spiele zum ersten Mal auf zwei Gastgeber aufgeteilt.


אליפות אירופה בכדורגל 2000, הידועה גם בשם יורו 2000, היא אליפות אירופה בכדורגל ה-11 שאורגה על ידי אופ"א. הטורניר נערך לראשונה בשתי מדינות שונות. המדינות המארחות היו בלגיה והולנד, והטורניר התקיים בין ה-10 ביוני ל-2 ביולי 2000.


Ευρωπαϊκό Πρωτάθλημα Ποδοσφαίρου 2000

Το Ευρωπαϊκό Πρωτάθλημα Ποδοσφαίρου 2000 ήταν η 11η οργάνωση Ευρωπαϊκού πρωταθλήματος, μία διοργάνωση που πραγματοποιείται κάθε τέσσερα χρόνια. Οι διοργανώτριες χώρες ήταν το Βέλγιο και η Ολλανδία. Οι αγώνες πραγματοποιήθηκαν μεταξύ 10 Ιουνίου και 2 Ιουλίου και νικήτρια αναδείχθηκε η εθνική ομάδα της Γαλλίας νικώντας στον τελικό την Ιταλία στην παράταση, με σκορ 2-1. Ο τελικός πραγματοποιήθηκε στο Ρόττερνταμ. Συνολικά στην διοργάνωση συμμετείχαν δεκαέξι ομάδες και για πρώτη φορά συμμετείχαν η Νορβηγία και η Σλοβενία.


Campionatul European de Fotbal 2000, sau uzual Euro 2000, a fost a 11-a ediție a Campionatului European de Fotbal, un turneu de fotbal destinat națiunilor europene desfășurat din patru în patru ani. Turneul, găzduit de Belgia și Țările de Jos, a început pe 10 iunie 2000 și s-a încheiat cu finala de pe stadionul Feijenoord din Rotterdam, pe 2 iulie 2000, în urma căreia Franța a câștigat al doilea său titlu european din istorie, învingând Italia cu 2-1. A fost prima oară când două țări organizează împreună un Campionat European de Fotbal.


Чемпионат Европы по футболу 2000

Чемпионат Европы по футболу 2000 — 11-й футбольный чемпионат Европы, финальная часть которого проходила впервые в двух странах — в Бельгии и Нидерландах. Это был второй турнир с 16 командами-участницами.


Vuoden 2000 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Belgiassa ja Alankomaissa. Välieriin selviytyivät Italia, Ranska, Portugali ja Alankomaat. Italia ja Ranska kohtasivat loppuottelussa, jonka Ranska voitti maalein 2–1 jatkoajan kultaisella maalilla.


Evropsko prvenstvo v nogometu 2000 je bilo deseto Evropsko prvenstvo v nogometu, ki je med 10. junijem in 2. julijem 2000 potekalo v nizozemskih mestih Rotterdam, Amsterdam, Arnhem in Eindhoven, ter belgijskih mestih Bruselj, Bruges, Liège in Charleroi. Zmagala je francoska reprezentanca, ki je v finalu premagala italijansko, v polfinale pa sta se uvrstili še portugalska in nizozemska. Slovenska reprezentanca je v svojem prvem nastopu osvojila četrto mesto v svoji skupini z dvema remijema in enim porazom.


Европейско първенство по футбол 2000

Европейското първенство по футбол 2000 или ЕВРО 2000 се провежда в Белгия и Нидерландия от 10 юни до 2 юли 2000 г. Първенството е футболно състезание между национални отбори, организирано от УЕФА, европейската футболна асосиация. За първи път финалите се провеждат съвместно в две държави – Белгия и Нидерландия. Финалът е спечелен от отбора на Франция.


Il campionato europeo di calcio 2000 o UEFA Euro 2000, noto anche come Belgio-Paesi Bassi 2000, è stata l'undicesima edizione dell'omonimo torneo, organizzato ogni quattro anni dalla UEFA. La fase finale, con sedici squadre, si svolse in Belgio e nei Paesi Bassi dal 10 giugno al 2 luglio 2000.


2000년 UEFA 유럽 축구 선수권 대회 또는 UEFA 유로 2000(UEFA Euro 2000)은 벨기에와 네덜란드에서 공동으로 개최된 UEFA 유럽 축구 선수권 대회의 11번째 대회이다.


Чемпіонат Європи з футболу 2000

Чемпіонат Європи з футболу 2000, або скорочено Євро-2000, — 11-й чемпіонат Європи, який приймала вдруге Бельгія та вперше Нідерланди, водночас це перший турнір, який проходив одразу в двох країнах. Проходив з 10 червня до 2 липня 2000 року. Фінал відбувся 2 липня 2000 року, о 21:00 (CET), на стадіоні «Де Кейп» у Роттердамі.


جام ملت‌های اروپا ۲۰۰۰

جام ملت‌های اروپا۲۰۰۰ یازدهمین دوره مسابقات جام ملت‌های اروپا است و در حالی در دو کشور بلژیک و هلند برگزار شد که این برای اولین بار بود که دو کشور مشترکاً میزبانی این رقابت‌ها را به عهده می‌گرفتند، این دو کشور ۳۱ مسابقه را از ۱۰ ژوئن تا ۲ ژوئیه سال ۲۰۰۰ میلادی در هشت شهر مختلف برگزار کردند؛ چهار شهر در هلند و چهار شهر در بلژیک که در سال ۱۹۷۲ به تنهایی طعم میزبانی این رقابت‌ها را چشیده بود.


2000年歐洲足球錦標賽

2000年歐洲足球錦標賽（Euro 2000），於2000年6月10日至7月2日在荷蘭和比利時舉行。本屆比賽是由歐洲足協主辦的第十一屆歐洲足球錦標賽。本次比賽共有 16 支歐洲國家隊參加，比賽分別於比利時和荷蘭舉行，而兩個主辦國則各自在自己國家參賽，以保持其主場之利。


O Campeonato Europeu de Futebol de 2000, mais referido como Euro 2000, foi a 11ª edição do Campeonato Europeu de seleções masculinas de futebol organizado pela UEFA.


LEurocopa de futbol de 2000 es va disputar a Bèlgica i als Països Baixos, entre el 10 de juny i el 2 de juliol de 2000.


Europamesterskapet i fotball 2000 (Euro 2000) ble arrangert i Nederland og Belgia. Første gang med Norge blant de kvalifiserte nasjonene. For første gang hadde mesterskapet to vertsnasjoner, og begge var direktekvalifisert til sluttspillet. Det var denne gangen 49 nasjoner som deltok i kvalifiseringsspillet. var tatt inn i varmen igjen, og og deltok for første gang.


11. Avrupa Futbol Şampiyonası, 10 Haziran 2000 ile 2 Temmuz 2000 tarihlerinde Hollanda ve Belçika'nın ortaklığı ile düzenlenmiş olan futbol turnuvasıdır. Bu Avrupa şampiyonası ilk kez iki ülkenin ortaklaşa düzenlediği bir turnuva olmuştur. Belçika ve Hollanda, dörder stadyumla bu turnuvayı düzenlemişlerdir.


Giải bóng đá vô địch châu Âu 2000 hay Euro 2000 là Giải vô địch bóng đá châu Âu thứ 11 của UEFA, một giải đấu được tổ chức thường niên bốn năm một lần, giải đấu được tổ chức bởi UEFA, cơ quan điều hành bóng đá châu Âu.


युएफा यूरो २०००

युएफा यूरो २००० ही युएफाच्या युरोपियन फुटबॉल अजिंक्यपद स्पर्धेची अकरावी आवृत्ती होती. बेल्जियम व नेदरलँड्स देशांनी ह्या स्पर्धेच्या इतिहासात प्रथमच एकत्रित आयोजन केलेल्या ह्या फुटबॉल स्पर्धेसाठी ४९ संघांच्या पात्रता फेरीनंतर सोळा संघांची अंतिम स्पर्धेत निवड केली गेली.


Il s'agit de la du Championnat d'Europe de football qui se tient tous les quatre ans et est organisé par l'UEFA.


Majstrovstvá Európy vo futbale 2000 boli 11. Majstrovstvá Európy vo futbale. Konali sa v Belgicku a Holandsku. Prebiehali od 10. júna do 2. júla 2000. Usporiadatelia mali automaticky zabezpečené miesto, zvyšné tímy hrali v kvalifikácii. Na finálovom turnaji sa zúčastnilo celkovo 16 tímov.


XI Mistrzostwa Europy w Piłce Nożnej, nazywane także w skrócie EURO 2000, odbyły się pod patronatem UEFA w roku 2000 na stadionach Holandii i Belgii. Mecz inauguracyjny odbył się 10 czerwca 2000 roku na Stadionie Króla Baudouina I w Brukseli, a mecz finałowy na Stadionie Feyenoordu Rotterdam 2 lipca 2000 roku. Eliminacje do turnieju rozpoczęły się 2 września 1998 roku. W ośmiu grupach znalazło się 49 zespołów, które rywalizowały o 14 miejsc w finale. Belgia i Holandia, jako gospodarze, automatycznie miały zapewnione miejsca w turnieju głównym. Zespoły, które w grupach zajęły drugie miejsca, uczestniczyły w barażach.


The 2000 UEFA European Football Championship, also known as Euro 2000, was the 11th UEFA European Championship, a football tournament held every four years and organised by UEFA, the sport's governing body in Europe.


La Eurocopa de fútbol de 2000 tuvo lugar en Bélgica y los Países Bajos, entre el 10 de junio y el 2 de julio de 2000.


Mistrovství Evropy ve fotbale 2000 se konalo mezi 10. červnem a 2. červencem 2000 v Nizozemsku a Belgii. Bylo to v pořadí jedenácté mistrovství Evropy pořádané UEFA a první, jehož závěrečný turnaj hostily dvě země.


Europamesterskabet i fodbold 2000 (eller EM 2000, Euro 2000) blev afholdt i Holland og Belgien. Det var første gang, at to lande deltes om at afholde en EM-slutrunde.


بطولة أمم أوروبا 2000

أقيمت بطولة أمم أوروبا 2000 في هولندا وبلجيكا، وهي المرة الأولى التي تقام فيها البطولة في دولتين، وقد أقيمت ما بين 10 يونيو 2000 و2 يوليو 2000.


ฟุตบอลชิงแชมป์แห่งชาติยุโรป 2000

ฟุตบอลชิงแชมป์แห่งชาติยุโรป 2000 () หรือ ยูโร 2000 () เป็นการแข่งขันฟุตบอลยูโร ครั้งที่ 11 จัดขึ้นโดยยูฟ่า โดยรอบสุดท้ายจะจัดขึ้นที่ประเทศเบลเยียมและเนเธอร์แลนด์ ถือเป็นเจ้าภาพร่วมครั้งแรก โดยจัดขึ้นระหว่างวันที่ 10 มิถุนายน ถึง 2 กรกฎาคม โดยสเปนและออสเตรียเข้าร่วมประมูลการเป็นเจ้าภาพครั้งนี้ด้วย นัดสุดท้ายมีทีมเข้าร่วม 16 ชาติ รวมประเทศเจ้าภาพเบลเยียมและเนเธอร์แลนด์ด้วย โดยทีมชาติฝรั่งเศสชนะเลิศในการแข่งขันนี้ โดยชนะอิตาลีในนัดตัดสิน 2–1


Kejuaraan Eropa UEFA 2000 (, ) adalah edisi kesebelas dari Kejuaraan Eropa UEFA yang diselenggarakan di dua negara untuk pertama kalinya, yakni Belanda dan Belgia, sejak 10 Juni hingga 2 Juli 2000.


A maláj nagydíj volt a 2006-os Formula–1 világbajnokság második versenye, amelyet 2006. március 19-én rendeztek meg a maláj Sepang International Circuiten, Sepangban.


2006年マレーシアグランプリ

2006年マレーシアグランプリは、2006年F1世界選手権第2戦として、2006年3月19日にセパン・インターナショナル・サーキットで開催された。


Гран-при Малайзии 2006 года

Гран-при Малайзии — 2-й этап сезона Формулы-1. Гран-при Малайзии всегда считался одним из самых сложных в календаре чемпионата мира из-за тяжёлых погодных условий. В 2006 году это испытание оказалось не под силу новым моторам V8: двигатель был заменён на 5 машинах, а 4 сошли в гонке из-за проблем с мотором.


Malesian Grand Prix 2006 (virallisesti 2006 Formula 1 Petronas Malaysian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden toinen osakilpailu, joka ajettiin 17.–19. maaliskuuta Sepangin moottoriradalla Malesiassa.


Velika nagrada Malezije 2006 je bila druga dirka Svetovnega prvenstva Formule 1 v sezoni 2006. Odvijala se je 19.marca 2006.


2006 Голяма награда на Малайзия

2006 Голяма награда на Малайзия е 8-о за Голямата награда на Малайзия и втори кръг от сезон 2006 във Формула 1, провежда се на 19 март 2006 година на пистата Сепанг в Куала Лумпур, Малайзия.


Il Gran Premio di Malesia 2006 fu la seconda gara del Mondiale 2006 e vide la seconda vittoria in due gare della Renault. A vincere la gara fu l'italiano Giancarlo Fisichella, davanti al compagno di squadra Fernando Alonso e all'inglese Jenson Button. Questo gran premio è finora l'ultima gara di Formula 1 vinta da un pilota italiano.


Формула-1 — Гран-прі Малайзії 2006

Гран-прі Малайзії 2006 року — другий етап чемпіонату світу 2006 року з автоперегонів у класі Формула-1, відбувся з 17 по 19 березня 2006 року на трасі Сепанг у Куала-Лумпур (Малайзія).


2006年马来西亚大奖赛

2006年马亚西亚大奖赛（2006 Malaysian Grand Prix）是2006年世界一级方程式锦标赛的第二站，于2006年3月18日－19日（UTC）在马来西亚雪邦国际赛道举行。由于大卫·库特哈德、费利佩·马萨、迈克尔·舒马赫、鲁本斯·巴里切罗、拉尔夫·舒马赫更换了发动机，因此他们在正式比赛中起跑顺序被迫向后推移了十位。


Resultats del Gran Premi de Malàisia de Fórmula 1 de la temporada 2006, disputat al circuit de Sepang el 19 de març de 2006.


Malaysias Grand Prix 2006 var et Formel 1-løp arrangert 17. mars – 19. mars 2006 på Sepang International Circuit i Malaysia. Det var det andre løpet i Formel 1-sesongen 2006.


Grand Prix Malaysia 2006 (nama rasmi: VIII Petronas Malaysian Grand Prix) ialah sebuah perlumbaan bermotor Formula Satu yang diadakan di Litar Antarabangsa Sepang di Selangor, Malaysia pada 19 Mac 2006. Ia merupakan perlumbaan kedua dalam kalendar Formula Satu musim 2006, dan merupakan Grand Prix Malaysia yang kelapan dalam Kejuaaran Dunia Formula Satu. Perlumbaan ini, yang dipertandingkan sebanyak 56 pusingan, telah dimenangi oleh pemandu Renault, Giancarlo Fisichella, yang memenangi perlumbaan terakhirnya dalam Formula Satu. Beliau juga memulakan perlumbaan ini dari petak pertama. Rakan sepasukan, Fernando Alonso, mendapat tempat kedua, manakala Jenson Button mendapat tempat ketiga untuk pasukan Honda F1.


Le Grand Prix de Malaisie 2006 est la de Formule 1 courue depuis 1950 et la deuxième épreuve du championnat 2006 courue sur le Circuit international de Sepang le .


Wyniki Grand Prix Malezji, drugiej rundy Mistrzostw Świata Formuły 1 w sezonie 2006.


The 2006 Malaysian Grand Prix (officially the 2006 Formula 1 Petronas Malaysian Grand Prix) was a Formula One motor race held at the Sepang International Circuit in Selangor, Malaysia on 19 March 2006. The 56-lap race was the second round of the 2006 Formula One season and the eighth running of the Malaysian Grand Prix as a World Championship race. It was won by Renault driver Giancarlo Fisichella, who took the final of his three victories in Formula One, and scored his first points of the season. He had also started on pole position. His team-mate, Fernando Alonso, finished second to extend his lead in the drivers' championship standings to 7 points. Jenson Button took the first podium in Honda's three year return to the sport by finishing in third place.


Grand Prix F1 Malaysia 2006 merupakan balapan Formula 1 pada 19 Maret 2006 di Sepang Circuit.


Plevna (Плевен, Pleven) ostroma az 1877–1878-as orosz–török háború egyik legfontosabb eseménye volt. A város körüli megerődített állásokat védő, Oszmán pasa vezette törökök csaknem öt hónapig feltartották Oroszország és Románia túlerőben lévő egyesült seregeinek dél irányú előrenyomulását Bulgáriába, de végül meg kellett adniuk magukat.


Die Schlacht von Plewna (Plewen) vom 20. Juli bis 10. Dezember 1877 umfasst eine entscheidende Belagerung und mehrere Schlachten im Russisch-Türkischen Krieg von 1877–1878. Die russischen Truppen versuchten drei Mal (20. Juli, 30. Juli und 11. September 1877) die Stadt zu erstürmen und erlitten schwere Verluste. Mehrere Monate lang hatten russische und ab August 1877 auch rumänische Truppen die Festung umschlossen. Der osmanische Befehlshaber Osman Pascha genoss wegen seines erfolgreichen Widerstandes großes Ansehen bei seinen Landsleuten und hielt die halbe russische Armee vier Monate lang bei ihrem Vormarsch auf. Der russische Zar Alexander II. selbst war bei den Kämpfen und beim Fall der Stadt am 10. Dezember anwesend.


Asediul Plevnei a fost una dintre principalele bătălii ale Războiului Ruso-Turc din 1877–1878. După ce armata rusă a traversat Dunărea la Sviștov, ea a început să avanseze spre centrul Bulgariei de astăzi, cu scopul de a trece Munții Balcani spre Constantinopol, evitând cetățile turcești fortificate de pe malul Mării Negre. Armata otomană condusă de Osman Pașa, întoarsă din Serbia după un conflict cu acea țară, a fost masată în orașul fortificat Plevna, oraș întărit și înconjurat de numeroase redute, aflat la o importantă intersecție de drumuri.


Осада Плевны

Осада Плевны (20 июля 1877 - 10 декабря 1877) — эпизод Русско-турецкой войны 1877 — 1878 гг., военная операция русско-румынских войск против укрепившихся в городе Плевне турецких войск Османа-паши. Упорная оборона турецких войск задержала продвижение русской армии и позволила османскому правительству укрепить Стамбул и Адрианополь, однако из-за неумелых действий высшего турецкого командования гарнизон Плевны был принуждён к капитуляции.


Plevnan piiritys (20. heinäkuuta – 10. joulukuuta 1877) oli yksi Venäjän ja Turkin välisen sodan keskeisimpiä operaatioita. Venäläiset yrittivät kolmesti huonolla menestyksellä vallata pohjoisessa Bulgariassa sijainneen linnoitetun Plevnan (nyk. Pleven) kaupungin, jota turkkilaisen Osman paššan joukot pitivät hallussaan. Osman saatiin lopulta antautumaan useita kuukausia kestäneellä piirityksellä, joka kuitenkin sitoi suuren osan Venäjän armeijasta ja hidasti siten Venäjän sotaretkeä.


Обсада на Плевен

Обсадата на Плевен е най-тежката и продължителна битка в хода на Руско-турската война (1877 – 1878). Западната османска армия задържа в продължение на почти пет месеца град Плевен, обсаден от Западния руски отряд. Временно е забавено руското настъпление в Тракия. Руската победа на 28 ноември/10 декември 1877 г. има решително значение за изхода на войната и Освобождението на България.


L'assedio di Pleven (anche Plevna) fu il principale scontro armato tra le forze congiunte della Russia e della Romania contro l'Impero ottomano durante il conflitto russo-turco del 1877-78. La strenua difesa turca della città contro le preponderanti forze russe, che stavano avanzando verso il cuore della Bulgaria, permisero alle altre grandi potenze del tempo di appoggiare la causa turca. Alla fine, dopo 5 mesi di assedio, le armate russa e rumena riuscirono a costringere il nemico alla resa.


Облога Плевни

Облога Плевена — епізод Російсько-турецької війни 1877—1878 рр., військова операція російсько-румунських військ проти турецьких військ Османа-паші, що укріпились на той час у Плевені. Запекла оборона турецьких військ затримала просування російської армії та дозволила османському урядові укріпити Стамбул та Адріанополь, однак через невмілі дії вищого турецького командування, гарнізон Плевена був змушений здійснити капітуляцію.


O cerco de Pleven foi a batalha mais dura e longa durante a Guerra russo-turca de 1877–1878. A vitória russa e a conquista de Pleven em 10 de dezembro de 1877 foram cruciais para o desfecho da guerra e a libertação da Bulgária. Em suas dimensões geopolíticas, esta é uma das batalhas mais importantes da história militar.


El setge de Plevna - Осада Плевны ; "Plevne Savunması" ; Asediu Plevnei ; Обсада на Плевен - fou un enfrontament important entre l'exèrcit combinat de l'Imperi Rus, els Principats Romanesos i l'Imperi Otomà. Els turcs varen resistir l'avanç principal rus envers el sud de Bulgària, i això provocà que altres potències de l'època donessin suport activament a la causa otomana. Finalment, la superioritat numèrica russsoromanesa forçà la guarnició a capitular.


Plevne Savunması (Rusça: Осада Плевны / "Osada Plevnı" veya Осада Плевена / "Osada Plevena"; anlam: "Plevne Kuşatması"), 19 Temmuz 1877-10 Aralık 1877) 1877-1878 Osmanlı-Rus Savaşı veya diğer adıyla 93 Harbi sırasında Rusya İmparatorluk Ordusu'nun kuşattığı Plevne (bugün Bulgaristan sınırları içerisindedir) kentinin Gazi Osman Paşa komutasındaki Osmanlı Ordusu tarafından Rus ve Rumen taarruzlarına karşı 145 gün savunulması olayıdır.


Le siège ou la bataille de Plevna (Pleven en Bulgarie) est un épisode resté fameux de la guerre russo-turque de 1877-1878, lors du règlement de la Question d'Orient.


Bitwa pod Plewną – jedna z najbardziej zaciętych bitew drugiej połowy XIX wieku stoczona pod twierdzą Plewna między armią turecką a połączonymi armiami rosyjską i rumuńską. Bitwa ta stanowiła część toczonej w latach 1877–1878 wojny rosyjsko-tureckiej na Bałkanach. Nieustępliwie broniona od lipca 1877 przez wojska tureckie twierdza skapitulowała dopiero w wyniku czwartego szturmu rosyjsko-rumuńskiego w grudniu 1877 roku.


The siege of Plevna, or siege of Pleven, was a major battle of the Russo-Turkish War of 1877–1878, fought by the joint army of Russia and Romania against the Ottoman Empire. After the Russian army crossed the Danube at Svishtov, it began advancing towards the centre of modern Bulgaria, with the aim of crossing the Balkan Mountains to Constantinople, avoiding the fortified Turkish fortresses on the Black Sea coast. The Ottoman army led by Osman Pasha, returning from Serbia after a conflict with that country, was massed in the fortified city of Pleven, a city surrounded by numerous redoubts, located at an important road intersection.


El sitio de Pleven o de Plevna, durante la Guerra Ruso-Turca (1877-1878), fue un enfrentamiento importante entre el ejército combinado del Imperio Ruso y los Principados Rumanos, y el del Imperio otomano. Los turcos aguantaron el avance principal ruso hacia el sur de Bulgaria, haciendo que otras potencias de la época apoyaran activamente la causa otomana. Finalmente, la superioridad numérica ruso-rumana forzó a la guarnición a capitular.


Obléhání Plevna byla významná vojenská akce během rusko-turecké války. Spojená ruská a rumunská vojska oblehla město Plevno, které bránila osmanská armáda. Obléhání trvalo od 20. července do 10. prosince 1877. Zdrželo hlavní ruský postup na jih a způsobilo ruské i rumunské armádě těžké ztráty. Plevno ale nakonec kapitulovalo. Přibližně 45 000 osmanských vojáků padlo do zajetí.


A klusinói csata a Stanislaw Zołkiewski vezette számbelileg kicsiny lengyel sereg győzelme az orosz-svéd sereg ellen 1610. június 24-én.


De Slag bij Kloesjino vond plaats op 4 juli 1610 en was een onderdeel van de Pools-Russische Oorlog.


Битка код Клушина

Битка код Клушина (1610) била је одлучујућа битка Времена смутње и Пољско-руског рата (1605—1618).


クルシノの戦い (ロシア語: Битва при Клушине)またはクウシンの戦い、クウシノの戦い（ポーランド語: Bitwa pod Kłuszynem）は、ロシア・ポーランド戦争中の1610年7月4日、ポーランド王冠領（ポーランド・リトアニア共和国の一部）軍と、ロシア・ツァーリ国・スウェーデン連合軍が、スモレンスク近郊のクルシノ村付近で衝突した戦闘。ポーランド軍は数では圧倒的に劣勢であったにもかかわらず、ヘトマンのスタニスワフ・ジュウキェフスキの優れた采配や精鋭重騎兵フサリアの活躍により、ロシア軍に完勝した。


Slaget vid Klusjino (polska: "Kłuszyn", "Kłuszynem") utkämpades den 4 juli (24 juni g. s.) 1610 mellan en polsk-litauisk styrka om 6 800 man och en rysk här om 35 000 man – varav 5 000 legosoldater – under den tid i Rysslands historia, som kallas stora oredan. Den numerärt underlägsna polska hären vann en avgörande seger över moskoviterna och legosoldaterna tack vare sina elittrupper, de lansbeväpnade bevingade husarerna.


קרב קלושינו (ברוסית: Битва при Клушине, בפולנית: Bitwa pod Kłuszynem) נערך בין צבא רוסיה הצארית לבין כוחות האיחוד הפולני-ליטאי ב-4 ביולי 1610, במסגרת מלחמת רוסיה–פולין ובמהלך תקופת הצרות, והסתיים בניצחון פולני מכריע.


Битва при Клушине

Битва при Клушине а — разгром русско-шведского войска под командованием Дмитрия Шуйского и Якоба Делагарди коронной кавалерией гетмана польного коронного Станислава Жолкевского.


Klušinon taistelu oli heinäkuussa 1610 käyty yhteenotto Stanisław Żółkiewskin johtamien puolalaisten ja ruotsalaisen Jacob De la Gardien johtamien venäläisten ja palkkasotilaiden välillä Klušinon kentällä Venäjällä. Puolalaisten onnistui taistelun aikana kukistaa itseään huomattavasti suurempi sotajoukko ratsuväellään, kuten oli käynyt aiemmin Kirkholman taistelussa. Voittonsa jälkeen puolalaiset valtasivat Moskovan ja asettivat Venäjän tsaariksi Sigismund III:n pojan Vladislav IV:n


La battaglia di Klushino, o di Kłuszyn, avvenne nei pressi del villaggio di Klushino ("Kłuszyn" in polacco) nei pressi di Smoleńsk il 4 luglio 1610, e vide le forze combinate dei regni di Svezia e Russia contrapporsi alla confederazione polacco-lituana, durante la guerra polacco-moscovita che fu parte del periodo dei torbidi in Russia. Seppur soverchiati numericamente da russi e svedesi, i polacchi trionfarono in maniera decisiva contro l'avversario, per merito della competenza tattica dell'etmano Stanisław Żółkiewski e la forza degli ussari polacchi, l'élite dell'esercito; la battaglia è ricordata come una delle più grandi vittorie della cavalleria polacca e come esempio dell'eccellenza e della supremazia dell'esercito polacco ai tempi.


Битва при Клушині

Битва при Клушино — битва, що відбулася 4 липня 1610 року біля Клушино на Смоленщині між військами Речі Посполитої з одного боку і Московського царства і Швеції з іншого. Складова польсько-московської війни 1609—1618 років. Завершилась розгромом московсько-шведського війська під командуванням Дмитра Шуйського і Якоба де ла Гарді польською кіннотою польного гетьмана коронного Станіслава Жолкевського.


Kluşino Savaşı veya Kłuszyn Savaşı 4 Temmuz 1610 tarihinde Rusya, Karışıklık Dönemi'nde Lehistan Krallığı ile yaptığı meydan muharebesidir. Savaş Smolensk yakınlarındaki Kluşino'da yapılmıştır ("Lehçe": Kłuszyn). Bu savaşı Leh komutan Stanisław Żółkiewski'nin oluşturduğu askeri taktik ile Hüssar'lar sayesinde Lehistan-Litvanya Birliği kazanmıştır.


La bataille de Klouchino se déroule le 4 juillet 1610 à proximité du village éponyme, non loin de Smolensk. Elle oppose les troupes de la république des Deux Nations à celles du tsarat de Russie dans le cadre de la guerre polono-russe (1605-1618), durant les temps des troubles. La bataille se conclut sur une victoire des forces polono-lituaniennes, en dépit d'un rapport de forces défavorable, grâce à l'habileté tactique du Hetman Stanisław Żółkiewski et aux prouesses militaires des hussards polonais.


Bitwa pod Kłuszynem – starcie w dniu 4 lipca 1610 roku podczas wojny polsko-rosyjskiej 1609–1618.


The Battle of Klushino, or the Battle of Kłuszyn, was fought on 4 July 1610, between forces of the Crown of the Kingdom of Poland and the Tsardom of Russia during the Polish–Muscovite War, part of Russia's Time of Troubles. The battle occurred near the village of Klushino () near Smolensk (Polish: "Smoleńsk"). In the battle the outnumbered Polish force secured a decisive victory over Russia, due to the tactical competence of hetman Stanisław Żółkiewski and the military prowess of Polish hussars, the elite of the army of the Crown of the Kingdom of Poland. The battle is remembered as one of the greatest triumphs of the Polish cavalry and an example of excellence and supremacy of the Polish military at the time.


La Batalla de Klúshino (Kłuszyn) se desarrolló el 4 de julio de 1610, entre las fuerzas de la Mancomunidad de Polonia-Lituania y el Zarato ruso durante la Guerra Polaco-Moscovita, parte del Período Tumultuoso ruso. En la batalla, pese a verse la fuerza polaca superada en número, aseguró una victoria decisiva gracias a la competencia táctica del "hetman" Stanisław Żółkiewski y el valor de los húsares "alados" de élite polacos.


Bitva u Klušina mezi polským a ruským vojskem se odehrála 4. července 1610 u vesnice Klušino u Smolensku. Bitva byla součástí Polsko-ruské války (1605–1618). Polská jízda, jejímž hlavním velitelem byl hejtman Stanisław Żółkiewski, drtivě zvítězila nad Rusy a jejich švédskými spojenci, přestože byla početně výrazně slabší.


Slaget ved Klusjino (, ; ) blev udkæmpet den 4. juli 1610 mellem Den polsk-litauiske realunion og Zar-Rusland under Den polsk-russiske krig, en del af De urolige tider i Rusland. Kampen fandt sted nær landsbyen Klusjino () nær Smolensk. I slaget sikrede de numerisk underlegne polske styrker sig en afgørende sejr over de russiske styrker på grund af hetman Stanisław Żółkiewskis taktiske kompetence og de polske husareres, eliten af den polske hærs, militære dygtighed. De russiske styrker var under kommando af knjaz Dmitrij Sjujskij, Der havde støtte af ca. 5 000 lejesoldater under Jakob De la Gardie.


A spanyol örökösödési háború (1701–1714) az utolsó Habsburg-házi spanyol király, az utód nélküli II. Károly halála után kezdődött 1701-ben, és az utrechti (1713), majd a rastatti és a badeni békeszerződések (1714) zárták le.


De Spaanse Successieoorlog (1701–1713) was een oorlog van verschillende Europese mogendheden (de "Grote Alliantie") tegen onder andere het koninkrijk Frankrijk en het Spaanse Rijk. De Geallieerden slaagden in hun opzet: ze verhinderden dat deze twee rijken geregeerd werden door Lodewijk XIV van Frankrijk.


Рат за шпанско наслеђе

Рат за шпанско наслеђе (1701—1714) је био сукоб великих размера који је избио у Европи након смрти последњег шпанског краља из династије Хабзбург, Карлоса II. Карлос II је за свог наследника одредио Филипа, војводу од Анжуја — унука француског краља Луја XIV — који је на крају и постао Филип V од Шпаније. Ратни сукоб се споро развијао а главни узрок је била жеља Леополда I Хабзбуршког да заштити права своје династије на шпански престо. Како је Лујева експанзионистичка политика постајала све агресивнија и друге европске државе (пре свега Енглеска и Уједињене провинције) стале су на аустријску страну да би спречиле претерано јачање Француске. Друге државе прикључивале су се коалицији против Француске и Шпаније да би добиле нове територије или заштитиле постојеће поседе. Током овог рата око 400.000 људи је изгубило живот. Рат није вођен само у Европи већ и у Северној Америци где је био познат као "Рат краљице Ане". У рату су учествовали и шпански гусари и корсари са обала око Кариба (Флорида, Мексико, Централна Америка и северна обала Јужне Америке).


スペイン継承戦争（スペインけいしょうせんそう、）は、18世紀初めにスペイン王位の継承者を巡ってヨーロッパ諸国間で行われた戦争（1701年 - 1714年）。また、この戦争において北アメリカ大陸で行われた局地戦はアン女王戦争と呼ばれる。


Spanska tronföljdskriget var ett europeiskt storkrig 1701–1714 som bottnade i oenighet angående tronföljdsfrågan i Spanien. Det fördes mellan Frankrike, kurfurstendömena Bayern och Köln samt hertigdömena Mantua och (till 1703) Savojen å ena sidan och Österrike, England, Förenade Nederländerna, Preussen, Hannover och Tysk-romerska riket samt längre fram Portugal och det från det franska förbundet avfallna Savojen å den andra.


Der Spanische Erbfolgekrieg war ein Kabinettskrieg zwischen 1701 und 1714, der um das Erbe des letzten spanischen Habsburgers, König Karl II. von Spanien, geführt wurde. Karl II. starb kinderlos am 1. November 1700. Kurz davor hatte er einen französischen Kandidaten zum Erben eingesetzt, Philipp V. Dieser etablierte schließlich tatsächlich die Dynastie der Bourbonen, die auch heute noch amtiert (wenn auch mit Unterbrechungen). Andere Mächte der Zeit wollten sich aber lange nicht mit dieser Erbfolge abfinden, denn Philipp war der Enkel des französischen Königs Ludwig XIV. Sie befürchteten eine Machtkonzentration zu ihren eigenen Ungunsten.


Вайна за іспанскую спадчыну

Вайна за іспанскую спадчыну — вайна якая адбылася ў 1701—1714 гадах паміж Вялікабрытаніяй, Нідэрландамі, Аўстрыяй, Прусіяй з аднаго боку і Францыяй, Іспаніяй і Баварыяй з другога, за валадарства над Іспаніяй і панаванне ў Еўропе.


מלחמת הירושה הספרדית

מלחמת הירושה הספרדית (1701–1714) הייתה מלחמה אירופית שפרצה ב-1701 לאחר מותו של המלך הספרדי האחרון מבית הבסבורג, קרלוס השני. קרלוס הוריש את כל שטחו לפליפה, דוכס אנז'וּ (פליפה החמישי), נכדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. המלחמה התנהלה בשלבים, כשקיסר הקיסרות הרומית הקדושה לאופולד הראשון נאבק להגן על תביעת שושלתו לכס המלך בספרד. בעוד לואי ה-14 החל להרחיב את שטחו באגרסיביות, מדינות אירופיות אחרות (בעיקר ממלכת אנגליה והרפובליקה ההולנדית) נכנסו למלחמה לצד הקיסרות הרומית הקדושה בהתנגדות להתרחבות הצרפתית (ובמקרה של האנגלים, לשמור על הירושה הפרוטסטנטית). מדינות אחרות הצטרפו לקואליציה נגד צרפת וספרד במטרה להשיג שטחים חדשים ולהגן על שטחן הקיים. המלחמה ניטשה לא רק באירופה אלא גם בצפון אמריקה, ששם היא ידועה כמלחמת המלכה אן.


Πόλεμος της Ισπανικής Διαδοχής

Ο Πόλεμος της Ισπανικής Διαδοχής (1701–1714) ήταν μείζων ευρωπαϊκή σύγκρουση που ξεκίνησε το 1701 με το θάνατο του τελευταίου Αψβούργου βασιλιά της Ισπανίας, του Καρόλου Β΄.


Războiul Succesiunii Spaniole (1701–1714) s-a dat între mai multe puteri europene, în principal spaniolii loiali arhiducelui Carol, Sfântul Imperiu Roman, Regatul Marii Britanii, Republica Țărilor de Jos, Portugalia și Ducatul de Savoia pe de o parte, respectiv spaniolii loiali lui Filip al V-lea, Franța și electoratul Bavariei pe de altă parte, și a fost cauzat de posibila unificare a regatelor Spaniei și Franței sub un unic monarh din casa de Bourbon. O astfel de unire ar fi schimbat drastic echilibrul puterilor. Războiul s-a dat mai ales în Europa dar a inclus și Războiul Reginei Ana din America de Nord și a fost marcat de prezența unor generali remarcabili, printre care ducele de Villars, ducele de Berwick, ducele de Marlborough și prințul Eugen al Savoiei. A avut ca rezultat recunoașterea lui Filip ca rege al Spaniei, cu obligativitatea de a renunța la revendicarea tronului Franței și de a ceda mare parte din posesiunile coroanei spaniole Sfântului Imperiu Roman, Republicii Țărilor de Jos, Savoiei și Marii Britanii, destrămând imperiul european al Spaniei.


Война за испанское наследство

Война за испанское наследство (1701—1714) — крупный европейский конфликт, начавшийся в 1701 году после смерти последнего испанского короля из династии Габсбургов, Карла II. Карл завещал все свои владения Филиппу, герцогу Анжуйскому — внуку французского короля Людовика XIV — который впоследствии стал королём Филиппом V Испанским. Война началась с попытки императора Священной Римской империи Леопольда I защитить право своей династии (также Габсбургов) на испанские владения. Когда же Людовик XIV начал более агрессивно расширять свои территории, некоторые европейские державы (главным образом Англия и Голландская республика) выступили на стороне Священной Римской империи, чтобы воспрепятствовать усилению Франции. Другие государства присоединились к союзу Франции и Испании, чтобы попытаться заполучить новые территории или же защитить уже имеющиеся. Война проходила не только в Европе, но и в Северной Америке, где локальный конфликт был назван английскими колонистами войной королевы Анны.


Espanjan perimyssota (1701–1714) oli suuri eurooppalainen konflikti 1700-luvun alussa, joka syttyi kun viimeinen Habsburg-suvun Espanjan kuningas, heikko ja lapseton Kaarle II, kuoli vuonna 1700. Hän oli hallinnut suurta imperiumia, ja kysymys hänen seuraajastaan oli jo kauan vaivannut hallitsijoita ympäri Eurooppaa. Ongelma yritettiin ratkaista jakamalla imperiumi kelvollisten ehdokkaiden kesken Ranskan (Bourbon), Itävallan (Habsburg) ja Baijerin (Wittelsbach) hallitsijasuvuista, mutta yritykset lopulta epäonnistuivat, ja kuolinvuoteellaan Kaarle II järjesti koko Espanjan perinnön Filip V:lle, Anjoun herttualle, Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n toiseksi vanhimmalle pojanpojalle. Filipin hallitessa Espanjaa Ludvig XIV varmistaisi suurta hyötyä dynastialleen, mutta joidenkin valtiomiesten mielestä dominoiva Bourbonin suku olisi uhka Euroopan vakaudelle ja se vaarantaisi vallan tasapainon.


Španska nasledstvena vojna (1701 – 1712) je bila vrsta oboroženih spopadov, ki bi se po pravici lahko imenovala "svetovna vojna", saj je mobilizirala velik del Evrope in severne Amerike, torej večino poznanega sveta, kar se do takrat še ni nikoli zgodilo. Na eni strani so se borili Španski imperij, Francija in Bavarska, drugo stran pa so predstavljali Kraljevina Anglija (nato Velika Britanija, Republika Nizozemska, Sveto rimsko cesarstvo, Portugalska kraljevina in Kraljevina Sardinija.


Война за испанското наследство

Войната за испанското наследство (; на английски език: "War of the Spanish Succession") е продължителна (1701 – 1714 г.) и кръвопролитна война в Западна Европа, предизвикана от липсата на законен наследник на бездетния испански крал Карлос II. От една страна воюват Франция и курфюрство Бавария, а от друга – Великобритания, Съединени провинции (Холандия), Хабсбургска монархия, Савойско херцогство и Португалия. Самата Испания става арена на ожесточен сблъсък между двама кандидати за престола и вътрешно се разделя така: центърът около Кастилия поддържа френския кандидат, а североизтокът с център Барселона е за австрийския кандидат.


La guerra di successione spagnola fu uno dei più importanti conflitti europei combattuti nel XVIII secolo. Il conflitto si originò dalla morte nell'anno 1700 dell'ultimo re di Spagna della casa d'Asburgo, Carlo II; la questione di chi avrebbe dovuto succedergli preoccupava i governi di tutta Europa, e i tentativi di risolvere il problema con una spartizione dell'Impero spagnolo tra i candidati eleggibili proposti dalle varie casate fallirono. Sul letto di morte Carlo II decise di affidare tutto l'Impero spagnolo al suo pronipote Filippo, nipote di re Luigi XIV di Francia; con Filippo contemporaneamente al governo della Spagna e parte della linea di successione francese, Luigi XIV avrebbe finito con il riunire due dei troni più potenti d'Europa e rompere così gli equilibri della stabilità europea.


எசுப்பானிய மரபுரிமைப் போர்

எசுப்பானிய மரபுரிமைப் போர் ("War of the Spanish Succession") 1701 முதல் 1714வரை ஐரோப்பாவில் நடைபெற்ற போராகும். எசுப்பானியாவின் அரசர் இரண்டாம் சார்லசு வாரிசின்றி இறந்தபிறகு யார் அரியணை ஏறுவது என்பதைக் குறித்து இந்தப் போர் நடந்தது. பிரான்சு அரசரின் உறவினராகிய பிலிப்பு அரியணை ஏறவேண்டும் என விரும்பியது. இதனை பெரிய பிரித்தானியா, இடச்சுக் குடியரசு மற்றும் பிற நாடுகள் எதிர்த்தன.


스페인 왕위 계승 전쟁

스페인 왕위 계승 전쟁 (1701년 ~ 1714년)에서 유럽의 주요 열강들은 힘을 합쳐 프랑스가 스페인의 왕위를 계승하려는 것을 막아 유럽의 힘의 균형을 바꾸어 놓았다. 관련된 분쟁으로 헝가리의 라코치 독립 전쟁, 프랑스 남부의 세벤 전쟁, 북아메리카의 앤 여왕 전쟁, 인도 식민지의 소규모 분쟁 등이 있다. 이 전쟁에서 빌라르 공작, 스튜어트 왕가의 지지자 베릭 공작, 말버러 공작, 사부아 공자 외젠 등 뛰어난 장군들의 군사적 지도력이 두드러졌다.


Війна за іспанську спадщину

Війна́ за іспа́нську спа́дщину  — війна 1701–1714 років між Великою Британією, Австрією, Нідерландами, Португалією і Данією проти Франції, Іспанії і Баварії. Конфлікт розпочався в 1701 році після смерті іспанського імператора Карла ІІ, який заповів трон Філіпу Анжуйському — внукові французького короля Людовіка XIV. Це викликало незадоволення імператора Священної Римської імперії Леопольда І, який спробував захистити свої права на володіння іспанських Габсбургів. Таким чином, на початках це був конфлікт винятково Франції та Священної Римської імперії. Проте ситуація кардинально змінилась, коли Людовік XIV почав активно розширювати свої володіння, стаючи на перешкоді реалізації інтересів Англії та Республіки Об'єднаних провінцій (Голландської Республіки). Тож, Англія, Республіка Об'єднаних провінцій та ще ряд європейських держав об'єднуються в антифранцузький блок, метою якого було не допустити посилення Франції. Війна охопила не лише терени Європи, а й Північної Америки, де дістала назву «війни королеви Марії», де англійська корона намагалась витіснити французів з їхніх колоніальних володінь.


جنگ جانشینی اسپانیا

جنگ جانشینی اسپانیا مجموعه وقایعی بود که از ژوئیه ۱۷۰۱ تا ۱۷۱۴ میلادی به طول انجامید و عاقبت به امضای معاهده راشتات منتهی شد. پیش از اعلان رسمی جنگ مدت یکسال زد و خورد در میان بود. این جدال طولانی‌ترین جنگ دوره سلطنت لوئی چهاردهم است که قریب سیزده سال طول کشید و روز ۶ مارس ۱۷۱۴ میلادی به پایان رسید. سرزمین‌های کشورهای سفلی، ایتالیا، مجارستان، اسپانیا و پرتغال و همچنین مستعمرات اروپایی در آمریکای شمالی، آسیا و آفریقا صحنه وقوع درگیری‌ها بود. فرماندهی سپاه متحدها با دو سردار بزرگ به نام‌های جان چرچیل، دوک مارلبورو انگلیسی و شاهزادهٔ فرانسوی اوژن دو ساووا که به دولت اتریش خدمت می‌کرد، بود. فرانسویان هم دو فرمانده عالیمقام یکی مارشال دو ویلار و دیگری دوک وندوم شاهزاده فرانسوی داشتند.


西班牙王位繼承戰爭（，1701年 - 1714年）是因為西班牙哈布斯堡王朝絕嗣，法兰西王國的波旁王室與奧地利的哈布斯堡王室為爭奪西班牙帝國王位，從而引發的一場歐洲大部份君主制國家參與的大戰。


A Guerra da Sucessão Espanhola ocorreu entre 1701 e 1714, envolvendo diversas monarquias europeias em torno dos direitos de sucessão da coroa espanhola. Após a morte de rei Carlos II, que não deixara herdeiros, terminava a dinastia dos Áustria, ramo espanhol da Casa de Habsburgo. Com o falecimento precoce de seu sobrinho, José Fernando, príncipe da Baviera, subiu ao trono espanhol o Duque de Anjou, Filipe de Anjou, neto de Luís XIV, dando início à dinastia de Bourbon na Espanha.


La Guerra de Successió Espanyola (1701 –1713/1715) va ser un conflicte bèl·lic internacional que, a més d'afectar el conjunt d'Europa, va incloure la Guerra de la reina Anna a l'Amèrica del Nord, com també accions de pirates i corsaris a les costes de l'Amèrica espanyola. En aquesta confrontació, a més de la successió a la corona hispànica, s'hi dirimia també la qüestió de l'equilibri de poder entre les diferents potències europees, i és considerada un dels primers conflictes globals. Hi destacaren com a generals el Duc de Villars, el Duc de Berwick, el Duc de Marlborough i el príncep Eugeni de Savoia.


Den spanske arvefølgekrigen (1701–1714) var en stor europeisk konflikt som ble utløst i 1701 da den siste spanske Habsburg-kongen, den svakelige og barnløse Karl II, døde. Han hadde styrt over et enormt globalt rike, og spørsmålet over hvem som skulle etterfølge ham hadde skapt vanskeligheter for ministre over hele Europa. Forsøk på å løse problemet ved å dele riket mellom kvalifiserte kandidater fra kongehusene i Frankrike (huset Bourbon), Østerrike (huset Habsburg) og Bayern (huset Wittelsbach) mislyktes, og på sitt dødsleie hadde Karl II gitt hele den spanske arven til Filip, hertug av Anjou, som var den nest eldste sønnesønnen til kong Ludvig XIV av Frankrike. Med Filip som hersker av Spania ville Ludvig XIV sikre seg store fordeler for sitt dynasti, men mange statsmenn vurderte og fryktet et dominerende Bourbon som en farlig trussel for stabiliteten i Europa og noe som ville dramatisk svekke den eksisterende maktbalansen.


İspanya Veraset Savaşı (1701–1714) çocuksuz İspanya Kralı II. Charles'ın Kasım 1700'deki ölümüyle tetiklenmiş, 18. yüzyılın başlarında yaşanmış bir Avrupa savaşıydı. Hanedan haklarının farklı ülkeler arasındaki güç dengesini korumakta ikinci planda olduğu ilkesini oluşturdu. 1700–1721 Büyük Kuzey Savaşı, Macaristan'da , Fransa'nın güneyindeki Camisard isyanı, Kuzey Amerika'daki ve 'ndaki küçük mücadeleler ilgili çatışmalar arasında yer almaktadır.


Chiến tranh Kế vị Tây Ban Nha (1701–1714) là một cuộc xung đột chính trị quân sự ở châu Âu đầu thế kỉ XVIII, được kích nổ bởi cái chết của vị vua cuối cùng của vương triều Habsburg ở Tây Ban Nha, một người ốm yếu và không thể có con, Carlos II. Ông đã cai trị một đế quốc rộng khắp toàn cầu, và câu hỏi ai sẽ là người kế vị đã gây ra sự tranh chấp giữa các cường quốc châu Âu. Những nỗ lực để giải quyết vấn đề đi đến thỏa thuận phân chia đế chế giữa ba ứng viên đủ điều kiện kế vị đến từ nước Pháp (Bourbon), Áo (Habsburg), và Bavaria (Wittelsbach) nhưng cuối cùng thất bại, trên giường bệnh Carlos II trao quyền kế vị vương quốc của ông cho Philippe, Công tước xứ Anjou, cháu trai thứ hai của đức vua Louis XIV của Pháp. Nếu như Philippe chiếm được Tây Ban Nha, Louis XIV sẽ kiểm soát một vùng đất rất rộng lớn và chiếm nhiều ưu thế ở châu Âu, nhưng một số chính trị gia coi việc thống trị của dòng họ Bourbon là mối đe dọa cho thế cân bằng quyền lực.


Perang Warisan Sepanyol (1701–1714) berlaku di antara beberapa kuasa Eropah, terutamanya Sepanyol yang setia kepada Archduke Charles, Empayar Suci Rom, Great Britain, Republik Belanda, Portugal dan Duchy dari Savoy menentang Sepanyol yang setia kepada Philip V, Perancis dan Pemilih dari Bavaria berkenaan kemungkinan penyatuan Keberajaan Sepanyol dan Perancis di bawah satu raja Bourbon. Penyatuan sebegini secara drastik akan mengubaha imbangan kuasa di Eropah. Meskipun kebanyakan perang berlaku di Eropah, tetapi Perang Ratu Anne berlaku di Amerika Utara dan disertai dengan kepimpinan ketenteraan oleh para jeneral terkenal seperti Duc de Villars, Jacobite Duke dari Berwick, Duke dari Marlborough dan Putera Eugene dari Savoy. Ia membawa kepada pengiktirafan Philip sebagai Raja Sepanyol sambil menuntut beliau agar while requiring him to melepaskan sebarang tuntutan ke atas takhta Perancis dan menyerahkan kebanyakan pegangan Kemahkotaan Sepanyol kepada Empayar Suci Rom, Republik Belanda, Savoy dan Great Britain, membahagikan Empayar Sepanyol di Eropah.


La guerre de Succession d'Espagne est un conflit ayant opposé plusieurs puissances européennes de 1701 à 1714, et dont l'enjeu était, à la suite de la mort sans descendance du dernier Habsbourg espagnol, Charles II, la succession au trône d'Espagne et, à travers elle, la domination en Europe. Dernière grande guerre de Louis XIV, elle permit à la France d'installer un monarque français à Madrid : Philippe V (deuxième fils du Dauphin et petit-fils de Louis XIV), mais avec un pouvoir réduit et un renoncement théorique définitif, pour lui et pour sa descendance, au trône de France. Ces conditions ne permettaient pas une union aussi étroite que celle espérée par Louis XIV, mais donna néanmoins naissance à la dynastie des Bourbons d'Espagne, qui règne toujours aujourd'hui.


Vojna o španielske dedičstvo bol vojnový konflikt medzi rakúskymi Habsburgovcami a ich spojencami a francúzsko-španielskou koalíciou o mocenské postavenie na Pyrenejskom polostrove.


Wojna o sukcesję hiszpańską – prowadzona w latach 1701–1714 pomiędzy Wielką Brytanią, Holandią, Austrią i Sabaudią a Francją, Hiszpanią, Bawarią i Kolonią o władztwo nad Hiszpanią i dominację w Europie. W jej wyniku następcą bezdzietnie zmarłego Karola II, ostatniego Habsburga na hiszpańskim tronie, został Filip V z dynastii Burbonów.


The War of the Spanish Succession (1701–1714) was an early-18th-century European war, triggered by the death in November 1700 of the childless Charles II of Spain. It established the principle that dynastic rights were secondary to maintaining the balance of power between different countries. Related conflicts include the 1700–1721 Great Northern War, Rákóczi's War of Independence in Hungary, the Camisard revolt in southern France, Queen Anne's War in North America and minor struggles in colonial India.


La guerra de sucesión española fue un conflicto internacional que duró desde 1701 hasta la firma del Tratado de Utrecht en 1713, que tuvo como causa fundamental la muerte sin descendencia de Carlos II de España, último representante de la Casa de Habsburgo, y que dejó como principal consecuencia la instauración de la Casa de Borbón en el trono de España. En el interior del país, la guerra de Sucesión evolucionó hasta convertirse en una guerra civil entre borbónicos, cuyo principal apoyo lo encontraron en la Corona de Castilla, y austracistas, mayoritarios en la Corona de Aragón, cuyos últimos rescoldos no se extinguieron hasta 1714 con la capitulación de Barcelona y 1715 con la capitulación de Mallorca ante las fuerzas del rey Felipe V de España. Para la Monarquía Hispánica, las principales consecuencias de la guerra fueron la pérdida de sus posesiones europeas y la desaparición de la Corona de Aragón, lo que puso fin al modelo «federal» de monarquía, o «monarquía compuesta», de los Habsburgo españoles.


Válka o španělské dědictví (1701–1714) představovala největší ozbrojený konflikt první poloviny 18. století. Její příčinou byl spor o následnictví na španělském trůně poté, co v roce 1700 vymřela španělská větev Habsburků. Konflikt skončil bez jasného vítěze.


Den spanske arvefølgekrig (hvilket skal forstås som "krigen om den spanske arvefølge") brød ud i 1701 og varede til 1714. Den førtes af Østrig, England og Holland mod Frankrig. I krigen deltog desuden en del andre lande: De fleste tyske stater, deriblandt Brandenburg på østrigsk side; Savoyen og Portugal deltog først på fransk, senere på østrigsk side. Spanien — stridens æble — stod splittet, idet katalonierne sluttede sig til Østrig, medens kastilianerne støttede Frankrig. Danske lejetropper deltog mod Frankrig og Spanien. I Danmark kaldtes felttogene, hvori de danske hjælpetropper deltog, den brabantske krig.


حرب الخلافة الإسبانية

حرب الخلافة الأسبانية هي حرب نشبت في (1701- 1714) وتضمنت أيضا حرب الملكة آن في أمريكا الشمالية كانت حرب الخلافة الأسبانية صراعاً أوروبياً كبيراً بدأت بوادره بالظهور عام 1701 مع موت الملك الإسباني كارلوس الثاني وهو آخر ملوك سلالة هابسبورغ، كان كارلوس قد أورث كامل مملكته لفيليب دوق أنجو، وهو حفيد الملك الفرنسي لويس الرابع عشر فأصبح ملك إسبانيا باسم فيليب الخامس.


สงครามสืบราชบัลลังก์สเปน

สงครามสืบราชบัลลังก์สเปน () (ค.ศ. 1702–ค.ศ. 1714) ซึ่งรวมทั้งสงครามพระนางแอนน์ (Queen Anne's War) ใน ทวีปอเมริกาเหนือเป็นสงครามครั้งสำคัญครั้งหนึ่งของทวีปยุโรปเกี่ยวกับปัญหาการสืบสันติวงศ์ของบัลลังก์สเปน ซึ่งเป็นผลให้มีการเปลี่ยนความสมดุลทางอำนาจในยุโรป ผู้เป็นผู้นำทางทหารที่สำคัญๆ ในสงครามครั้งนี้ก็ได้แก่โคลด ลุยส์ เฮคเตอร์ แห่งวิลลาร์ส, เจมส์ ฟิทซเจมส์ ดยุกแห่งเบอร์วิก, จอห์น เชอร์ชิล ดยุกแห่งมาร์ลบะระ และเจ้าชายเออแฌนแห่งซาวอย


Perang Penerus Spanyol (1701–1714) adalah perang yang meletus antara beberapa kekuatan besar Eropa yang berkaitan dengan ketakutan akan kemungkinan penyatuan antara Spanyol dan Prancis di bawah seorang raja dari Wangsa Bourbon.


A magyar nagydíj volt 2006-os Formula–1 világbajnokság tizenharmadik futama, amelyet 2006. augusztus 6-án rendeztek meg a Hungaroringen, Mogyoródon. Ez volt a 21. Formula–1-es futam Magyarországon és az első esős verseny a magyar nagydíjak közül. A futamot Jenson Button nyerte, 113 nyeretlen versenye után. Ő szerezte az első brit győzelmet a 2003-as ausztrál nagydíj óta, ahol David Coulthard nyert, és ő volt az első győztes angol Johnny Herbert 1999-es diadala után. Pedro de la Rosa pályafutása egyetlen, Nick Heidfeld a BMW Sauber első dobogóját szerezte.


2006年ハンガリーグランプリ

2006年ハンガリーグランプリは、2006年F1世界選手権第13戦として、2006年8月6日にハンガロリンクで開催された。正式名称は2006 Formula 1 Shell Magyar Nagydíj


Der Große Preis von Ungarn war der 13. GP in der Saison 2006. Jacques Villeneuve wurde nach dem Großen Preis von Deutschland entlassen und wurde von Robert Kubica ersetzt.


Гран-при Венгрии 2006 года

Гран-при Венгрии 2006 года прошёл с 4 по 6 августа 2006 года. В дождевой гонке выиграл Дженсон Баттон, завоевав первую в карьере победу. Вторым финишировал Педро де ла Роса, завоевав первый (и единственный) подиум в своей карьере.


Unkarin Grand Prix 2006 oli Formula 1 -sarjan kauden 13. osakilpailu, ajettiin 4.–6. elokuuta.


Velika nagrada Madžarske 2006 je bila trinajsta dirka Svetovnega prvenstva Formule 1 v sezoni 2006. Odvijala se je 6. avgusta 2006. Dirka je bila pravi triler poln trčenj, ki je prinesel prvo zmago Jensonu Buttnu, doseženo šele na svoji 113. dirki po tem ko je štartal s 14. mesta.


2006 Голяма награда на Унгария

2006 Голяма награда на Унгария е 21-вото за Голямата награда на Унгария и тринадесети кръг от Сезон 2006 във Формула 1, който се провежда на 6 август 2006, на пистата Хунгароринг, Будапеща, Унгария.


Il Gran Premio d'Ungheria 2006 si è svolto il 6 agosto all'Hungaroring. A vincere è stato, per la prima volta in carriera, l'inglese Jenson Button, davanti a Pedro de la Rosa e a Nick Heidfeld, che ottiene il primo podio per la BMW Sauber. A punti anche l'altra Honda di Rubens Barrichello, l'altro inglese David Coulthard, Ralf Schumacher, e le due Ferrari di Felipe Massa e Michael Schumacher, ritiratosi a due giri dal termine, però ottavo. In realtà doveva arrivare a punti l'esordiente polacco Robert Kubica, però la sua vettura è stata trovata sottopeso e così è stato squalificato. I leader del mondiale, Fernando Alonso e la Renault, non prendono neanche un punto.


2006年匈牙利大獎賽是2006年世界一級方程式錦標賽中的第13站，2006年8月6日在匈牙利的布達佩斯舉行


Resultados do Grande Prêmio da Hungria de Fórmula 1 realizado em Hungaroring em 6 de agosto de 2006. Décima terceira etapa do campeonato, foi vencido pelo britânico Jenson Button, da Honda, que subiu ao pódio junto a Pedro de la Rosa, da McLaren-Mercedes, e também Nick Heidfeld, da BMW Sauber.


Resultats del Gran Premi d'Hongria de 2006 disputat a Hungaroring el 6 d'agost del 2006. En aquesta cursa, en Pedro de la Rosa aconseguí el seu millor resultat: assolí el segon lloc en el podi final.


Ungarns Grand Prix 2006 var et Formel 1-løp arrangert 4. – 6. august 2006 på Hungaroring i Ungarn. Det var det trettende løpet i Formel 1-sesongen 2006.


2006 Macaristan Grand Prix, 6 Ağustos 2006 tarihinde Hungaroring, Mogyoród'da yapılmış olan Formula 1 yarışı. Macaristan 2006 Formula 1 sezonu'nun toplamda 13. mücadelesiydi. Aynı zamanda bu mücadele toplamda 22. Macaristan Grand Prix yarışı oldu.


Grand Prix Hungary 2006 ialah sebuah perlumbaan bermotor Formula Satu yang diadakan pada 6 Ogos, 2006 di Hungaroring, Budapest. Ia merupakan perlumbaan ke-13 dalam kalendar Formula Satu musim 2006. Jenson Button memenangi perlumbaan ini, dan ia merupakan kemenangan pertama dalam kerjayanya dan yang pertama bagi pemandu British sejak David Coulthard, yang memenangi Grand Prix Australia 2003, tiga tahun sebelumnya. Pedro de la Rosa mendapat tempat kedua untuk McLaren, dan ia merupakan podium pertama dalam kerjayanya, manakala Nick Heidfeld mendapat tempat ketiga, dan mendapat podium pertama untuk BMW Sauber.


Le Grand Prix de Hongrie de Formule 1 2006 s'est disputé sur le Hungaroring le 6 août. L'épreuve a été remportée par Jenson Button dont c'était le premier succès en Grand Prix. Perturbée par la pluie, la course a en outre été marquée par les remontées puis les abandons de Fernando Alonso et Michael Schumacher.


Wyniki Grand Prix Węgier, trzynastej rundy Mistrzostw Świata Formuły 1 w sezonie 2006.


The 2006 Hungarian Grand Prix (officially the Formula 1 Magyar Nagydíj 2006) was a Formula One motor race held on 6 August 2006 at the Hungaroring, Budapest. It was the 13th race of the 2006 Formula One season. Jenson Button won the race driving a Honda, the first victory of his career, the first race win for a British driver since David Coulthard won the Australian Grand Prix three years previously, and the first by an Englishman since Johnny Herbert won the 1999 European Grand Prix nearly seven years previously, in similarly changeable weather circumstances. Pedro de la Rosa finished second for McLaren-Mercedes, the only podium finish of his career, and Nick Heidfeld finished third, giving BMW Sauber their first podium.


Grand Prix Maďarska 2006 (XXII Magyar Nagydíj) třináctý závod 56. ročníku mistrovství světa vozů Formule 1, historicky již 763. grand prix, se uskutečnila na okruhu Hungaroring .


جائزة المجر الكبرى 2006

جائزة المجر الكبرى 2006 هو سباق فورمولا 1 أقيم بتاريخ 6 أغسطس 2006 في حلبة المجر، بودابست. كان الثالث عشر من أصل 18 في بطولة العالم لسباقات الفورمولا واحد موسم 2006. حلّ البريطاني جنسن باتون أولا بينما جاء الإسباني بيدرو دو لا روزا في المركز الثاني وحصل على المركز الثالث الألماني نيك هيدفيلد.


Grand Prix F1 Hongaria 2006 merupakan balapan Formula 1 yang berlangsung pada 6 Agustus 2006 di Hungaroring. Lomba kali ini menjadi kemenangan pertama Jenson Button.


A "Woodstocki Zenei és Művészeti Vásár", másképpen Woodstocki Fesztivál, vagy ahogy hirdették: "Egy „Vízöntő korszakbeli Előadás: 3 nap béke és zene”" nemzetközi, ingyenes fesztivál volt.


Woodstock (voluit Woodstock Music & Art Fair) was een muziekfestival dat van 15 tot en met 18 augustus 1969 gehouden werd in de Amerikaanse plaats Bethel, op een weiland (240 ha) van de melkveehouder Max Yasgur. Het Woodstockfestival was een hoogtepunt van de tegencultuur van de jaren zestig en van het hippietijdperk. Het festival werd "Woodstock" genoemd naar de gelijknamige plaats op een kleine 70 km afstand die bekend stond als centrum van de toenmalige hippiecultuur.


Вудсток (фестивал)

Фестивал музике и уметности у Вудстоку () је био рок фестивал који је одржан на фарми Макса Јаzгура у Вајт Лејку код Бетела у држави Њујорк од 15. до 18. августа 1969. Преовлађује мишљење да је Вудсток најпознатији рок фестивал икада одржан. Посетило га је близу пола милиона људи, а сам фестивал је ушао међу "50 момената који су променили рокенрол" часописа Ролинг стоун. За многе је он најбољи пример контракултуре 1960-их и хипи-ере. Многи од најпознатијих музичара тог времена наступили су током тог кишног викенда чији су наступи забележени на истоименом филму из 1970. у режији Мајкла Водлија. Песма Џони Мичел "-{Woodstock}-", којом је овековечен овај догађај, постала је касније велики хит групе Крозби, Стилс, Неш и Јанг.


ウッドストック・フェスティバル

ウッドストック・フェスティバル（Woodstock Music and Art Festival）は、1969年8月15日（金）から17日（日）までの3日間（あるいは、8月15日午後から18日午前にかけての4日間）、アメリカ合衆国ニューヨーク州サリバン郡ベセルで開かれた、ロックを中心とした大規模な野外コンサート。約40万人の観客を集め、アメリカの音楽史に残るコンサートになると同時に、1960年代アメリカのカウンターカルチャーを象徴する歴史的なイベントとして語り継がれている。


Woodstock Music & Art Fair (informellt Woodstock eller Woodstockfestivalen) var en musikfestival som hölls 15-18 augusti 1969 på ägorna till en mjölkgård nära staden Bethel i New York. Den arrangerades av Michael Lang, John Roberts, Joel Rosenman och Artie Kornfeld. Att festivalen kallats just Woodstockfestivalen berodde på att man egentligen tänkt anordna den i staden Woodstock. När arrangörerna inte fick tillstånd där, upplät mjölkbonden Max Yasgur istället sin mark åt festivalen.


Das Woodstock Music & Art Fair presents An Aquarian Exposition – 3 Days of Peace & Music, kurz Woodstock, war ein Open-Air-Musikfestival. Es gilt als Höhe- und gleichzeitig Endpunkt der im Mainstream angekommenen Hippiebewegung in den USA.


פסטיבל וודסטוק

פסטיבל וודסטוק 1969 (באנגלית: Woodstock) היה פסטיבל מוזיקה שנערך בין 15 - 18 באוגוסט 1969 בעיירה בית'-אל במדינת ניו יורק שבארצות הברית.


Φεστιβάλ Γούντστοκ

Το Φεστιβάλ Γούντστοκ ("Woodstock Festival") ή απλά Γούντστοκ (επισήμως: "Woodstock Music & Art Fair") ήταν ένα μουσικό φεστιβάλ που προσέλκυσε ένα ακροατήριο άνω των 400.000 ατόμων και που ήταν προγραμματισμένο να διαρκέσει για τρεις ημέρες σε μία γαλακτοπαραγωγική φάρμα στη Νέα Υόρκη (πολιτεία), από τις 15 έως τις 17 Αυγούστου του 1969, αλλά τελικά κράτησε τέσσερις ημέρες, καθώς ολοκληρώθηκε στις 18 Αυγούστου.


Woodstock Music & Art Fair (informal, Woodstock sau Festivalul Woodstock) a fost un festival de muzică intitulat „Trei zile de pace și muzică”, ținut pe terenul (2,4 km2) unui fermier numit Max Yasgur, în apropierea cătunului White Lake, în orașul Bethel, New York (stat), în perioada 15-18 august 1969. Bethel este situat la 43 mile (69 km) sud-vest de orașul Woodstock, New York (stat).


Вудсток (фестиваль)

Вудстокская ярмарка музыки и искусств (, в разговорной речи Вудсток) — один из знаменитейших рок-фестивалей, прошедший с 15 по 18 августа 1969 года на одной из ферм городка в сельской местности Бетел, штат Нью-Йорк, США. Событие посетило около 500 тысяч человек, а среди выступавших были такие исполнители, как The Who, Jefferson Airplane, Дженис Джоплин, Creedence Clearwater Revival, Джоан Баэз, Джо Кокер, Джими Хендрикс, Grateful Dead, Рави Шанкар, Карлос Сантана и многие другие. Во время проведения фестиваля погибло три человека: один от передозировки героина, второй был сбит трактором, третий упал с высоких конструкций; произошло два неподтверждённых рождения ребёнка. В 1970 году был выпущен документальный фильм «Вудсток. Три дня мира и музыки», получивший в 1971 году «Оскар». Вудсток стал символом конца «эры хиппи» и начала сексуальной революции.


Woodstock oli 15.−18. elokuuta 1969 New Yorkin osavaltiossa järjestetty suuri musiikkifestivaali. Tapahtuma järjestettiin Bethelin pikkukaupungin liepeillä White Laken kylän heinäniityillä. Neljän nuoren miehen järjestämässä nelipäiväisessä festivaalissa esiintyi suuri joukko aikansa populaarimusiikin tähtiä. Yleisöä paikalle tuli yhteensä noin 500 000, ja kerrallaan paikalla oli parhaimmillaan 300 000 ihmistä. Suurin osa päästettiin sisään ilmaiseksi.


Woodstock Music & Art Fair, Woodstock Festival ali preprosto Woodstock je bil glasbeni festival leta 1969 v ZDA, ki se ga je udeležilo več kot 400.000 ljudi. Najprej je bil načrtovan od 15. do 17. avgusta na farmi v gorovju Catskill Mountains na jugu zvezne države New York, severozahodno od New Yorka, dejansko pa je trajal do ponedeljka, 18. avgusta.