The 1970 FA Cup Final was contested by Chelsea and Leeds United. The match took place on 11 April 1970 at Wembley Stadium and ended 2–2, making it the first FA Cup final to require a replay since 1912. The replay was staged at Old Trafford and played on 29 April; after four hours of fiercely contested football, Chelsea eventually won 2–1. , both the final and replay were the last times that FA Cup final ties were scheduled to be played in April; all subsequent FA Cup final ties have been scheduled to be played in May, with only the 2020 FA Cup final played later.


Final Piala FA 1970 adalah pertandingan sepak bola antara Chelsea dan Leeds United yang diselenggarakan pada 11 April 1970 di Stadion Wembley, London. Pertandingan ini merupakan pertandingan final ke-89 Piala FA sebagai pertandingan penentu pemenang musim 1969–1970. Pertandingan ini berakhir imbang dengan skor 2–2, sehingga kemudian diulang pada 29 April 1970 di Old Trafford, Manchester. Dalam pertandingan ulangan, Chelsea menang dengan skor 2–1.


1993–1994-es olasz labdarúgó-bajnokság (első osztály)

Az olasz labdarúgó-bajnokság első osztályának 1993–1994-es szezonja volt a Serie A 92. szezonja.


De Serie A 1993/94 was het 91ste voetbalkampioenschap (scudetto) in Italië en het 63ste seizoen van de Serie A. De competitie begon op 29 augustus 1993 en eindigde op 1 mei 1994. In de 306 gespeelde competitiewedstrijden werd in totaal 741 keer gescoord, goed voor een gemiddelde van 2,42 doelpunt per wedstrijd. AC Milan werd kampioen.


Die Serie A 1993/94 war die 62. Spielzeit in der höchsten italienischen Fußball-Spielklasse der Herren. Sie begann am 29. August 1993 und endete am 1. Mai 1994. Als Aufsteiger kamen AC Reggiana, US Cremonese, Piacenza Calcio und US Lecce aus der Serie B dazu. Die Saison als Meister beendete der AC Mailand und konnte damit seinen Triumph aus dem Vorjahr wiederholen.


עונת 1993/1994 בסרייה א'

עונת 1993/1994 בסרייה א' הייתה העונה ה-92 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-29 באוגוסט 1993 והסתיימו ב-1 במאי 1994.


Чемпионат Италии по футболу 1993/1994

Серия А 1993/1994 — 62-й сезон чемпионата Италии по футболу. Стартовал 29 августа 1993 года и завершился 1 мая 1994 года. В 14-й раз победителем турнира стал «Милан».


La Serie A 1993-1994 è stata la 92ª edizione della massima serie del campionato italiano di calcio (il 62º a girone unico), disputato tra il 29 agosto 1993 e il 1º maggio 1994 e concluso con la vittoria del , al suo quattordicesimo titolo, il terzo consecutivo.


Італійська Серія A 1993–1994

Сезон 1993–94 в Серії A — футбольне змагання у найвищому дивізіоні чемпіонату Італії, що проходило між 29 серпня 1993 та 1 травня 1994 року. Участь у турнірі брали 18 команд, 4 найгірші з яких залишили Серію A по завершенні сезону.


Campeonato Italiano de Futebol - Série A (1993-94)

A Primeira Divisão do Campeonato Italiano de Futebol da temporada 1993-1994, denominada oficialmente de "Serie A" 1993-1994, foi a 92º edição da principal divisão do futebol italiano e a 62º edição da "Serie A". O campeão foi o Milan que conquistou seu 14º título na história do Campeonato Italiano. O artilheiro foi Giuseppe Signori , do Lazio, com 23 gols.


1993-94 Serie A İtalya'da en üst düzey futbol ligidir . Bu sezonun sonunda Milan takımı 14.şampiyonluğunu kazanmıştır.


Le Championnat d'Italie de football 1993-1994 est la de la compétition qui fut remportée par la Milan AC.


Serie A 1993/1994 – 92. edycja najwyższej w hierarchii klasy mistrzostw Włoch w piłce nożnej, organizowanych przez Lega Nazionale, które odbyły się od 29 sierpnia 1993 do 1 maja 1994. Mistrzem został , zdobywając swój 14.tytuł.


The 1993–94 Serie A was won by Milan, being the 14th title for the "rossoneri" and their third in succession, complemented by glory in the UEFA Champions League. It was a disappointing season in the league for Internazionale, whose 13th-place finish saw them avoid relegation by a single point, but they compensated for this by winning the UEFA Cup. Piacenza, Udinese, Atalanta and Lecce were all relegated. Milan won the "Scudetto" during the penultimate match again Udinese.


La Serie A 1993–94 fue la 92ª edición del campeonato de fútbol de más alto nivel en Italia y la 62ª bajo el formato de grupo único. Milan ganó su 14° "scudetto".


Soutěžní ročník Serie A 1993/94 byl 92. ročník nejvyšší italské fotbalové ligy a 62. ročník od založení Serie A. Soutěž začala 29. srpna 1993 a skončila 1. května 1994. Účastnilo se jí opět 18 týmů z toho 14 se kvalifikovalo z minulého ročníku. Poslední čtyři týmy předchozího ročníku, jimiž byli Brescia Calcio, AC Fiorentina, Ancona Calcio a poslední tým ročníku - Pescara Calcio, sestoupily do druhé ligy. Opačným směrem putovali čtyři týmy, jimiž byli AC Reggiana (vítěz druhé ligy), US Cremonese, Piacenza FC a US Lecce.


Az 1993-as UEFA-szuperkupa a 19. európai szuperkupa-döntő volt. A bajnokcsapatok Európa-kupája átszervezése miatt az UEFA-szuperkupa kiírása úgy módosult, hogy az új elnevezésű, UEFA-bajnokok ligája győztese mérkőzött a kupagyőztesek Európa-kupája győztesével.


Суперкубок УЕФА 1993

Суперкубок УЕФА 1993 розыгрывался между двумя итальянскими клубами «Миланом» (финалист Лиги чемпионов УЕФА сезона 1992/93) и «Пармой» (обладатель Кубка обладателей кубков УЕФА сезона 1992/93). Розыгрыш трофея проводился в два матча. В первом матче на «Эннио Тардини» «Милан» одержал победу со счётом 0:1. А в ответном матче на «Сан-Сиро» «Парме» удалось одержать победу со счётом 0:2 в дополнительное время.


La Supercoppa UEFA 1993 è stata la diciottesima edizione della Supercoppa UEFA.


Суперкубок Європи 1993

Суперкубок Європи 1993 — 18-й розіграш Суперкубка Європи. У турнірі зіграли фіналіст Ліги чемпіонів 1992—1993 італійський «Мілан» та переможець Кубка володарів кубків 1992—1993 італійська «Парма». Вперше за свою історію титул володаря Суперкубка Європи здобула «Парма».


سوپر جام اروپا ۱۹۹۳

فینال سوپر جام اروپا ۱۹۹۳، رقابت پایانی سوپر جام اروپا است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال پارما و باشگاه فوتبال آ.ث. میلان برگزار شده‌است.


A Supercopa Europeia de 1993 foi disputada entre Parma e Milan. O resultado da partida (1ª e 2ª mão) foi de 2-1.


La Supercoupe de l'UEFA 1993 est une compétition de football jouée sur un match aller-retour opposant le Milan AC, finaliste de la Ligue des champions de l'UEFA 1992-1993 à Parme, vainqueur de la Coupe d'Europe des vainqueurs de coupe de football 1992-1993.


The 1993 European Super Cup was contested between Milan (the 1992–93 UEFA Champions League runners-up) and Parma (the 1992–93 European Cup Winners' Cup champions). It was won by Parma, 2–1 on aggregate. The final was contested over two legs with a leg at each of the sides' home grounds. The first leg took place at Ennio Tardini, Parma, on 12 January 1994 and ended 0–1. The second leg took place at San Siro, Milan, on 2 February 1994, where Parma won 2–0 after extra time.


La Supercopa de Europa 1993 fue la 18.ª edición de la Supercopa de Europa que se disputaba anualmente entre los ganadores de la Liga de campeones y de la Recopa de Europa.


Osmnáctý ročník Superpoháru UEFA se odehrávalo na dva zápasy mezi


Az 1992-es konföderációs kupa, hivatalos nevén: 1992-es Fahd király kupa volt az első konföderációs kupa nevezetű labdarúgó torna, melyet Szaúd-Arábiában rendezték 1992. október 15. és október 20. között. A tornát Argentína nyerte, miután a döntőben 3-1 arányban legyőzte a házigazda Szaúd-aráb válogatottat. A konföderációs kupák történetében ez volt az egyetlen torna, amikor is nem rendeztek csoportkört és mindössze csak négy csapat vett részt rajta.


Het Koning Fahd Toernooi 1992 was de eerste editie van de FIFA Confederations Cup en werd georganiseerd door Saoedi-Arabië van donderdag 15 oktober tot en met dinsdag 20 oktober 1992. Het toernooi werd gewonnen door Argentinië dat in de finale gastland Saoedi-Arabië met 3-1 versloeg. Dit toernooi kende geen groepsfase en werd gespeeld met vier landenteams.


Куп краља Фахда 1992.

Куп конфедерација у фудбалу 1992. било је прво Куп конфедерација које се одржало у Саудијској Арабији под називом "„Куп краља Фахда“" у октобру 1992.


キング・ファハド・カップ1992

キング・ファハド・カップ1992（）は、1992年10月15日から10月20日にかけて、サウジアラビアで開催された第1回目のキング・ファハド・カップである。


King Fahd Cup 1992 (arabiska: ) var den första upplagan av fotbollsturneringen som senare kom att heta Fifa Confederations Cup. Turneringen spelades i Saudiarabien under perioden 15–20 oktober, 1992, till minne av Fahd bin Abdul Aziz, dåvarande kung i Saudiarabien.


Der König-Fahd-Pokal 1992 () war die erste Ausspielung eines interkontinentalen Fußball-Wettbewerbs für Nationalmannschaften mit mehr als zwei Teilnehmern und fand vom 15. bis zum 20. Oktober in Saudi-Arabien statt. Erste Versuche eines interkontinentalen Wettbewerbs für Nationalmannschaften waren der Artemio-Franchi-Pokal mit ausschließlich europäischer und südamerikanischer Beteiligung und der Afro-Asien-Pokal für Nationalmannschaften. Das Turnier gilt als Vorläufer des erstmals 1997 ausgetragenen FIFA-Konföderationen-Pokals.


גביע המלך פהד 1992

גביע המלך פהד 1992 (בערבית: كأس الملك فهد) היא התחרות הראשונה במסגרת טורניר גביע המלך פהד, שלימים יקרא גביע הקונפדרציות. התחרות נערכה בין ה-15 ל-20 באוקטובר 1992 ואורחה על ידי ערב הסעודית באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד. בגמר הטורניר גברה על הנבחרת המארחת בתוצאה 3-1.


Кубок короля Фахда 1992

Кубок короля Фахда 1992 года — первый турнир Кубка конфедераций, проходил в Саудовской Аравии в октябре 1992 года. Кубок выиграла Аргентина, Саудовская Аравия проиграла ей в финале со счётом 1:3. Турнир 1992 был единственным Кубком конфедерации без группового этапа и единственным, в котором участвовали только 4 страны.


Kuningas Fahdin cup 1992 oli ensimmäinen Maanosaliittojen Cup. Jalkapalloturnaus oli nimetty Saudi-Arabian kuninkaan Fahdin mukaan. Vuoden 1992 turnaus oli ainoa, jossa oli mukana vain neljä joukkuetta, sekä ainoa, jossa ei pelattu lohkosysteemillä.


La Coppa re Fahd 1992 () fu un torneo internazionale di calcio, successivamente noto come prima edizione del torneo intitolato all'allora re Fahd dell'Arabia Saudita e "a posteriori" ufficializzato quale prima edizione assoluta del torneo poi noto come FIFA Confederations Cup.


1992년 킹 파흐드컵

1992년 킹 파흐드컵(, )은 1번째 킹 파흐드컵이다. 이 첫 번째 킹 파흐드컵은 1992년에 사우디아라비아에서 개최되었다. 이 경기는 아르헨티나가 사우디아라비아를 3-1으로 이김으로써 1번째 우승컵을 들어올렸다.


Кубок Короля Фахда 1992

Кубок Короля Фахда 1992 () — перший Кубок конфедерацій, який пройшов з 15 по 20 жовтня 1992 року в Саудівській Аравії. Цей кубок став єдиним, в якому не було групового етапу і брало участь лише 4 збірні.


جام پادشاه فهد ۱۹۹۲

جام پادشاه فهد ۱۹۹۲ اولین دورهٔ رقابت‌های جام کنفدراسیون‌ها بود که به میزبانی عربستان سعودی در اکتبر ۱۹۹۲ برگزار گردید. فاتح این جام آرژانتین بود که در بازی فینال با نتیجه ۱−۳ عربستان سعودی را شکست داد و به مقام قهرمانی دست یافت. بازی‌ها با شرکت ۴ تیم و بدون برگزاری مرحلهٔ گروهی انجام شد.


A Copa Rei Fahd de 1992 (كأس الملك فهد 1992, em árabe) foi a 1.ª edição do torneio que aconteceu na Arábia Saudita em outubro de 1992. Foi conquistada pela Argentina, que venceu a Arábia Saudita por 3–1 na final. A Copa Rei Fahd foi a antecessora da Copa das Confederações. O torneio de 1992 foi o único a não apresentar uma fase com grupos e ter apenas quatro seleções participantes.


La Copa FIFA Confederacions 1992 va ser la primera edició d'aquest torneig internacional jugat íntegrament a l'Aràbia Saudita sota el nom de "Copa Rei Fahd".


1992 Kral Fehd Kupası, FIFA Konfederasyonlar Kupası'nın ilkidir. O zamanki adıyla Kral Fehd Kupası, bu yılda Suudi Arabistan'da düzenlenmiştir. Kupayı finalde Suudi Arabistan'ı 3-1 yenen Arjantin kazanmıştır. İlk turnuvada grup aşamaları yoktu. Katılım sayısı 4 takım olduğu için, yarı final, üçüncülük ve final olmak üzere toplam 4 maç yapıldı.


Cúp Nhà vua Fahd 1992 () là cúp Liên đoàn các châu lục lần đầu tiên. Giải đấu được diễn ra ở Ả Rập Xê Út vào tháng 10 năm 1992, và đội vô địch là Argentina sau khi vượt qua chủ nhà Ả Rập Saudi 3–1 ở trận chung kết. Đây là giải đấu duy nhất không có vòng bảng.


Die Koning Fahd-beker in 1992 is van 15 tot 20 Oktober 1992 in Saoedi-Arabië aangebied en genoem ná koning Fahd bin Abdoel Aziz al-Saoed. Dit was die eerste keer dat die sokker-konfederasiebeker aangebied is. Die toernooi het nie 'n groepsfase gehad nie en slegs vier lande het daaraan deelgeneem.


Piala Raja Fahd 1992 (), dinamakan sempena Fahd Arab Saudi, adalah edisi kejohanan bola sepak pertama yang kemudiannya dikenali sebagai Piala Konfederasi FIFA. Ia dianjurkan oleh Arab Saudi pada bulan Oktober 1992, dan telah dimenangi oleh Argentina, yang menewaskan Arab Saudi 3-1 pada perlawanan akhir. Kejohanan 1992 adalah satu-satunya tidak menawarkan peringkat kumpulan dan hanya menampilkan empat negara.


Le Championnat intercontinental 1992 est la première édition de la compétition qui sera plus tard renommée Coupe des confédérations lorsque la FIFA en assurera officiellement l'organisation à partir de 1997. Également nommé Coupe du Roi Fahd (en l'honneur du roi Fahd Ben Abdel Aziz Al-Saoud), le tournoi se tient en Arabie saoudite du 15 octobre au 20 octobre 1992, . Tous les matchs de cette compétition sont disputés à Riyad.


Turniej odbył się 15 października – 20 października 1992 pod nazwą The King Fahd Cup. Wzięły w nim udział cztery drużyny: Argentyny, USA, Wybrzeża Kości Słoniowej i gospodarzy Arabii Saudyjskiej.


The 1992 King Fahd Cup (), named after Fahd of Saudi Arabia, was the first association football tournament of the competition that would later be known as the FIFA Confederations Cup. It was hosted by Saudi Arabia in October 1992, and was won by Argentina, who beat Saudi Arabia 3–1 in the final. The 1992 tournament was the only one not to feature a group stage and only featured four nations. Disputed as the King Fahd Cup, in honor of the then Saudi ruler who organized the tournament with his country's federation, he was recognized by FIFA in 1997.


La Copa Rey Fahd 1992 fue la primera edición de la competición de fútbol que posteriormente sería denominada como Copa FIFA Confederaciones, motivo por el que también es conocida como Copa FIFA Confederaciones 1992.


Konfederační pohár FIFA 1992 byl prvním ročníkem Konfederačního poháru FIFA. Konal se v Saúdské Arábii od 15. do 20. října 1992. Vítězem se stala reprezentace Argentiny.


Kong Fahd Cup 1992 var den 1. udgave af fodboldturneringen Confederations Cup, og blev afholdt i Saudi-Arabien fra 15. til 20. oktober 1992. Turneringens navn på tidspunktet for afholdelsen var Kong Fahd Cup, opkaldt efter Saudi-Arabiens daværende Kong Fahd. Efter at FIFA i 1997 blev arrangør af turneringen, og omdøbte den til Confederations Cup, valgte man imidlertid at regne de to afviklede Kong Fahd Cups som de to første udgaver af denne.


كأس الملك فهد 1992

كأس الملك فهد 1992 هي بطولة لكرة القدم أقيمت في المملكة العربية السعودية خلال الفترة ما بين 15 إلى 20 أكتوبر في عام 1992 وقد حقق لقبها منتخب الأرجنتين. وقد حملت اسم الملك فهد بن عبد العزيز ملك المملكة العربية السعودية حينها، وتعتبر هذه البطولة هي البطولة الأولى في ما عُرف لاحقاً (بدءاً من عام 1997) باسم كأس الفيفا للقارات.


Turnamen Piala Raja Fahd 1992 merupakan turnamen Piala Konfederasi pertama digelar di Arab Saudi, 15 hingga 20 Oktober 1992. Kompetisi ini hanya diikuti 4 tim dari konfederasi yang berbeda. Turnamen ini sendiri dimenangi oleh yang mengalahkan tuan rumah dengan skor 3–1 pada pertandingan final. Sementara itu, meraih peringkat ke-tiga setelah mengalahkan dengan skor 5–2. Seluruh pertandingan diselenggarakan di Stadion Internasional Raja Fahd di ibu kota Riyadh.


Az 1995-ös konföderációs kupa, hivatalos nevén: 1995-ös Fahd király kupa volt a második konföderációs kupa nevezetű labdarúgó torna és egyben az utolsó Fahd király kupa néven, melynek Szaúd-Arábia adott otthont 1995. január 6. és január 13. között. A tornát Dánia nyerte, miután a döntőben 2-0 arányban legyőzte a címvédő argentin válogatottat.


De Koning Fahd Cup 1995 is een voetbaltoernooi dat werd gehouden van 6 januari tot en met 13 januari 1995. Het was het tweede en tevens laatste toernooi onder de naam "Koning Fahd Cup" nadat het vanaf 1995 overgenomen werd door de FIFA. Het toernooi werd georganiseerd door Saoedi-Arabië en werd gewonnen door Denemarken dat in de finale Argentinië met 2-0 versloeg.


キング・ファハド・カップ1995

キング・ファハド・カップ1995（）は、1995年1月6日から1月13日にかけて、サウジアラビアで開催された第2回目のキング・ファハド・カップである。


King Fahd Cup 1995 (arabiska: ) var sista gången turneringen kallades King Fahd innan Fifa tog over den. Turneringen spelades i Saudiarabien i januari 1995. Turneringen vanns av Danmark, som vann mot 1992 års segrare Argentina med 2–0 i finalen. Mexiko besegrade Nigeria i matchen om tredje pris efter en avgörande straffsparksläggning.


Der König-Fahd-Pokal 1995 () war die zweite Ausspielung dieses interkontinentalen Fußball-Wettbewerbs für Nationalmannschaften mit mehr als zwei Teilnehmern und fand vom 6. bis zum 13. Januar zum zweiten Mal nach 1992 in Saudi-Arabien statt. Das Turnier gilt als Vorläufer des erstmals 1997 ausgetragenen FIFA-Konföderationen-Pokals.


גביע המלך פהד 1995

גביע המלך פהד 1995 (בערבית: كأس الملك فهد 1995) הוא הטורניר השני במסגרת התחרות שתקרא לימים גביע הקונפדרציות, והאחרונה שנקראה בשמה הישן "גביע המלך פהד". התחרות נערכה בין ה-6 ל-13 בינואר 1995 ואורחה על ידי ערב הסעודית באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד. בגמר גברה על מחזיקת הגביע בתוצאה 2-0.


Κύπελλο Συνομοσπονδιών 1995

Το Κύπελλο Συνομοσπονδιών FIFA 1995, γνωστό επίσης ως 1995 King Fahd Cup (ελληνικά: Κύπελλο Βασιλιά Φαχντ 1995), είναι το δεύτερο Κύπελλο Συνομοσπονδιών στην ιστορία του θεσμού. Η διοργάνωση διεξήχθη το διάστημα 6-13 Ιανουαρίου 1995 στη Σαουδική Αραβία. Νικήτρια αναδείχθηκε η Δανία, που νίκησε στον τελικό την κάτοχο του τροπαίου, Αργεντινή, με 2-0.


Кубок короля Фахда 1995

Кубок Короля Фахда 1995 года стал вторым и последним турниром с этим названием. ФИФА признала этот турнир и дала ему имя Кубок конфедераций. Кубок проходил в Саудовской Аравии в январе 1995 года. Победителем стала Дания, предыдущий обладатель Кубка Аргентина проиграла ей 0:2.


Kuningas Fahdin cup 1995 järjestettiin 6.-13. tammikuuta Saudi-Arabian Riadissa. Turnaus oli nimetty Saudi-Arabian kuningas Fahdin mukaan. Turnauksen voitti Tanska, joka voitti loppuottelussa Argentiinan 2-0. Paras maalintekijä oli Meksikon Luis García kolmella maalilla. Kummankin lohkon voittaja eteni suoraan loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pronssiotteluun.


La Coppa re Fahd 1995 () fu la seconda edizione del torneo amichevole intitolato all'allora re dell'Arabia Saudita, vinto dalla . Disputata con il nome di "Coppa Re Fahd", in onore dell'allora sovrano saudita che organizzò il torneo con la federazione del suo paese (quindi sotto forma di torneo non ufficiale)è stata riconosciuta retroattivamente dalla FIFA nell'ambito della Confederations Cup, si è svolta nella città araba di Riad dal 6 al 13 gennaio 1995.


1995년 킹 파흐드컵

1995년 킹 파흐드컵(, )은 2번째 킹 파흐드컵이다. 1997년부터는 FIFA가 대회를 개최함으로써 FIFA 컨페더레이션스컵으로 이름이 바뀌었다. 이 경기는 1995년 1월에 사우디아라비아에서 개최되었다. 이 대회는 덴마크가 결승전에서 디펜딩 챔피언인 아르헨티나를 2 – 0으로 이김으로써 1번째이자 마지막인 킹 파흐드컵의 우승컵을 들어올렸다.


Кубок Короля Фахда 1995

Кубок Короля Фахда 1995 () — другий Кубок конфедерацій, який пройшов з 6 по 13 січня 1995 року в Саудівській Аравії. Цей кубок став єдиним, в якому не було півфіналів і брало участь лише 6 збірних.


1995年法赫德國王盃（），即第2届联合会杯足球赛，于1995年1月6日至13日在沙特阿拉伯首都利雅得举行。一共有5大洲國家盃冠軍聯同東道主沙特隊，共6隊參賽。决赛中，丹麦以 2–0 战胜阿根廷，赢得了冠军。本届比赛之后，国际足联将这项赛事提升规格，扩大到8队，并且更名为「國際足協洲際國家盃」。


A Copa Rei Fahd de 1995 foi a 2ª e última edição realizada com esse nome antes do status da competição ser elevado, o número de seleções aumentado para oito e ser rebatizada de Copa das Confederações da FIFA. Foi sediada pela Arábia Saudita em janeiro de 1995. A campeã foi a Dinamarca, que venceu a Argentina na final.


1995 Kral Fehd Kupası, Kral Fehd adına düzenlenen ikinci ve son kupa oldu.Bu turnuvadan sonra 1997'de düzenlenen turnuva FIFA Konfederasyonlar Kupası adını aldı ve FIFA tarafından düzenlenmeye başladı.Bu turnuvaya da Suudi Arabistan'ın Riyad şahrinde Ocak 1995'te düzenlendi. Bu kupayı finalde Arjantin'i finalde 2-0 yenen Danimarka kazandı.


Cúp Nhà vua Fahd 1995 () là giải đấu lần thứ 2 và là lần cuối cùng mang tên này trước khi FIFA đổi tên giải này thành cúp Liên đoàn các châu lục. Giải đấu lần thứ 2 được diễn ra ở Ả Rập Xê Út vào tháng 1 năm 1995, và đội vô địch là Đan Mạch sau khi vượt qua đương kim vô địch Argentina 2–0 ở trận chung kết.


Die Koning Fahd-beker in 1995 is van 6 tot 13 Januarie 1995 in Saoedi-Arabië aangebied en genoem ná koning Fahd bin Abdoel Aziz al-Saoed. Dit was die tweede en laaste keer wat die sokker-konfederasiebeker onder die naam Koning Fahd-beker gespeel is. Die volgende kompetisie is in 1997 onder FIFA se vaandel aangebied.


Piala Raja Fadh 1995 () merupakan kejohanan yang kedua dan terakhir yang telah dianjurkan di bawah nama Piala Raja Fadh sebelum diambil alih oleh FIFA. Kejohanan ini telah diadakan bermula pada 6 Januari 1995 sehingga 13 Januari 1995 di negara Arab Saudi


Le Championnat intercontinental 1995 est la seconde édition de la compétition qui sera renommée Coupe des confédérations lorsque la FIFA en assurera officiellement l'organisation (à partir de 1997). Il se tient en Arabie saoudite du 6 janvier au . Le tournoi est alors connu sous le nom de Coupe du roi Fahd. Tous les matches de cette compétition sont disputés à Riyad.


Druga edycja Pucharu Konfederacji odbyła się w dniach 6 stycznia – 13 stycznia 1995 w Arabii Saudyjskiej. W turnieju wzięło udział 6 drużyn: Dania, Meksyk, Argentyna, Nigeria, Arabia Saudyjska i Japonia. Drużyny zostały podzielone na dwie grupy. Zwycięzcy grup zagrali w finale, zaś drugie zespoły w meczu o 3 miejsce.


The 1995 King Fahd Cup () was the second and last tournament held under the King Fahd Cup name before the competition was retroactively sanctioned by FIFA and recognized as FIFA Confederations Cup. Disputed as the King Fahd Cup, in honor of the then Saudi ruler who organized the tournament with his country's federation (thus in the form of an unofficial tournament), it was hosted by Saudi Arabia in January 1995. It was won by Denmark, who beat defending champions Argentina 2–0 in the final.


La Copa Rey Fahd 1995 fue la segunda edición de la competición internacional de fútbol que posteriormente sería denominada como Copa FIFA Confederaciones, motivo por el que también es conocida como Copa FIFA Confederaciones 1995. Se desarrolló nuevamente en Arabia Saudita y tuvo como novedad el incremento de competidores de cuatro a seis debido a la participación por primera vez de los campeones regionales de Europa y Asia (Arabia Saudita jugó la edición anterior como organizador y campeón de la Copa Asiática 1988). El torneo fue ganado por , que derrotó en la final al anterior campeón, , por 2-0.


Konfederační pohár FIFA 1995 byl 2. ročníkem Konfederačního poháru FIFA. Konal se v Saúdské Arábii od 6. do 13. ledna 1995. Vítězem se stala reprezentace Dánska.


Kong Fahd Cup 1995 var den anden udgave af fodboldturneringen Kong Fahd Cup, og den sidste inden FIFA overtog ansvaret og omdøbte den til Confederations Cup. Den blev afholdt i Saudi-Arabien fra 6. til 13. januar 1995. Turneringens navn på tidspunktet for afholdelsen var Kong Fahd Cup, opkaldt efter Saudi-Arabiens daværende Kong Fahd. Efter at FIFA i 1997 blev arrangør af turneringen, og omdøbte den til Confederations Cup, valgte man imidlertid at regne de to afviklede Kong Fahd Cups som de to første udgaver af denne. Udover Kong Fahd Cup 1995 drejede det sig om 1992-udgaven af turneringen.


كأس الملك فهد 1995

أقيمت بطولة كأس الملك فهد 1995 في المملكة العربية السعودية خلال الفترة ما بين 6 إلى 13 يناير في عام 1995 وقد حقق لقبها منتخب الدنمارك.


Piala Raja Fahd 1995 adalah turnamen kedua dan terakhir yang diadakan dengan nama "Piala Raja Fahd" sebelum kompetisi diambil alih oleh FIFA dan berganti nama menjadi Piala Konfederasi FIFA. Diselenggarakan oleh Arab Saudi pada Januari 1995. Tim nasional sepak bola Denmark berhasil memenangkan turnamen ini setelah mengalahkan juara bertahan 2–0 pada pertandingan final.


A 2006-os UEFA-bajnokok ligája-döntő az európai labdarúgó-klubcsapatok legrangosabb tornájának 14., jogelődjeivel együttvéve az 51. döntője volt, melyet 2006. május 17-én rendezték meg a párizsi Stade de France stadionban, másodszorra 2002 után. A döntőben a spanyol Barcelona és az angol Arsenal találkozott. A mérkőzést végül a spanyolok nyerték, Belletti találatával, amely 2-1-re módosította az eredményt. Mivel az angolok már nem tudtak egyenlíteni, így a Barca története második BL címének örülhetett.


De UEFA Champions Leaguefinale van het seizoen 2005/06 is de veertiende finale in de geschiedenis van de Champions League. De wedstrijd vond plaats op 17 mei 2006 in het Stade de France in Saint-Denis. Het Spaanse FC Barcelona stond voor de tweede keer in de finale van de Champions League, net als de Engelse tegenstander Arsenal FC.


UEFAチャンピオンズリーグ 2005-06 決勝

UEFAチャンピオンズリーグ 2005-06の決勝戦は、2006年5月17日にフランス・パリ郊外のサン＝ドニにあるスタッド・ド・フランスで開催され、スペインのFCバルセロナとイングランドのアーセナルFCが対戦した。


גמר ליגת האלופות 2006

גמר ליגת האלופות 2006, הוא משחק כדורגל שהתקיים בסטאד דה פראנס שבפריז, בירת צרפת, ב-17 במאי 2006 והיווה את גמר ליגת האלופות לשנת 2006. המשחק נערך בין קבוצת ברצלונה הספרדית לבין ארסנל האנגלית, ונגמר בתוצאה 2:1 לברצלונה. הבקיעו סמואל אטו וז'וליאנו בלטי מקבוצת ברצלונה, וסול קמפבל מקבוצת ארסנל. כמו כן, שוער ארסנל ינס להמן הורחק כבר במחצית הראשונה.


Finala Ligii Campionilor UEFA 2006 a fost meciul final și decisiv din cadrul Ligii Campionilor 2005-2006. Meciul s-a disputat pe stadionul Stade de France din Saint-Denis, Paris, Franța, între echipa spaniolă FC Barcelona și cea engleză Arsenal Londra. De specificat echipa Arsenal nu a primit penalty la scorul de 1-1 si eliminare. Câștigătoare a devenit FC Barcelona, care s-a impus cu scorul de 2-1 și a obținut cel de-al doilea său titlu din istorie.


Финал Лиги чемпионов УЕФА 2006

Финал Лиги чемпионов УЕФА 2006 года — финальный матч розыгрыша Лиги чемпионов УЕФА 2005/06, 51-го сезона в истории Кубка европейских чемпионов и 14-го сезона в истории Лиги чемпионов УЕФА. Этот футбольный матч состоялся 17 мая 2006 года на стадионе «Стад де Франс» в Париже. В матче встретились испанская «Барселона» и английский «Арсенал». Матч закончился со счётом 2:1 в пользу испанской команды. Интересно, что в этом матче была показана первая красная карточка в истории финалов Лиги чемпионов, которую получил вратарь «Арсенала» Йенс Леманн за нарушение против Самюэля Это’о.


Finale della UEFA Champions League 2005-2006

La finale della 51ª edizione di UEFA Champions League è stata disputata il 17 maggio 2006 allo stade de France di Saint-Denis tra e . All'incontro hanno assistito circa spettatori. La partita, arbitrata dal norvegese Terje Hauge, ha visto la vittoria per 2-1, in rimonta, del club catalano.


2006 UEFA 챔피언스리그 결승전

2006 UEFA 챔피언스리그 결승전은 2005-06 UEFA 챔피언스리그의 결승전 경기이다. 경기는 2006년 5월 17일 프랑스 생드니에 위치한 스타드 드 프랑스에서 스페인의 FC 바르셀로나와 잉글랜드의 아스널 FC가 맞붙게 되었다. 전반 18분 만에 아스널의 주전 골키퍼 옌스 레만이 퇴장당했다. 그러나 아스널은 오히려 솔 캠벨의 선제골 리드를 지켜나갔다. 하지만 76분과 80분 바르셀로나의 동점, 역전 골이 들어가며 바르셀로나가 2번째 우승을 거머쥐었다.


Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 2006

Фінал Ліги чемпіонів УЄФА 2006 — фінальний матч розіграшу Ліги чемпіонів УЄФА сезону 2005—2006 років, у якому зустрілися іспанська «Барселона» та англійський «Арсенал». Матч відбувся 17 травня 2006 року у місті Сен-Дені (Франція) на «Стад де Франс». Перемогу з рахунком 2:1 здобула «Барселона».


فینال لیگ قهرمانان اروپا ۲۰۰۶

فینال لیگ قهرمانان اروپا ۲۰۰۶، رقابت پایانی لیگ قهرمانان اروپا در فصل ۰۶–۲۰۰۵ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال بارسلونا و باشگاه فوتبال آرسنال در ورزشگاه استاد دو فرانس، سن-دنی برگزار شده‌است.


2006年欧洲冠军联赛决赛

2006年歐洲聯賽冠軍盃決賽（2006 UEFA Champions League Final）於2006年5月17日在法國巴黎法蘭西體育場舉行，以決出2005/06賽季歐洲聯賽冠軍盃的冠軍。決賽由西班牙勁旅巴塞隆拿對英格蘭球會阿仙奴。只曾奪過一屆冠軍的巴塞隆拿第5次打入決賽，反而阿仙奴只是首次打入決賽，亦是第一次有倫敦球隊打入決賽。


Final da Liga dos Campeões da UEFA de 2005–06

A Final da Liga dos Campeões da UEFA de 2005-06 foi disputada no Stade de France, em Paris, no dia 17 de maio de 2006, uma Quarta. Em campo, estavam decidindo o título as equipes de Barcelona, da Espanha, e Arsenal, da Inglaterra.


La Final de la Lliga de Campions de la UEFA de 2006 va ser l'últim partit de la Lliga de Campions de la UEFA 2005-06, principal competició de futbol d'Europa de clubs. Es va disputar el dimecres 17 de maig de 2006 a l'Stade de France de París, entre el FC Barcelona, representant de la Primera Divisió espanyola i l'Arsenal FC, representant de la FA Premier League anglesa.


2006 UEFA Şampiyonlar Ligi Finali, 2005-06 sezonunun şampiyonunu belirleyem maçtır. 17 Mayıs 2006 Çarşamba günü Paris'in Fransa Stadyumu adlı stadyumundaki bu mücadeleye İspanya'dan Barcelona, İngiltere'den de Arsenal katılmıştır.


Trận chung kết UEFA Champions League năm 2006 là trận chung kết thứ mười bốn của UEFA Champions League và là trận chung kết thứ năm mươi mốt của Cúp C1 châu Âu. Đây là trận đấu giữa FC Barcelona của Tây Ban Nha và Arsenal F.C. của Anh trên sân vận động nước Pháp ở Paris, Pháp vào ngày 17 tháng 5 năm 2006. Với chiến thắng 2–1, Barcelona lần thứ 2 giành Cúp C1 châu Âu.


Finale de la Ligue des champions de l'UEFA 2005-2006

La finale de la Ligue des champions 2006 est la cinquante-et-unième finale de la Ligue des champions de l'UEFA. Disputée le au Stade de France de Saint-Denis (France), elle oppose le club catalan du FC Barcelone au club anglais d'Arsenal qui ont respectivement éliminé en demi-finale l'AC Milan et le Villarreal.


The 2006 UEFA Champions League Final was an association football match between Barcelona of Spain and Arsenal of England at the Stade de France in Saint-Denis, Paris, France, on Wednesday, 17 May 2006. It was the final match of the 2005–06 season of Europe's primary cup competition, the UEFA Champions League. Barcelona were appearing in their fifth final, having won the competition once in 1992, and lost the other three finals. Arsenal were appearing in the final for the first time and in doing so became the first club from London to feature in the final.


Final de la Liga de Campeones de la UEFA 2005-06

La final de la Liga de Campeones de la UEFA 2005-06 se disputó el día 17 de mayo de 2006 en el Estadio de Francia de París, Francia. Fue la 51.ª edición de la final en la que se conmemoraba el 50.º aniversario de la competición y los equipos que la disputaron fueron el Barcelona y el Arsenal con resultado de 2-1 para los "azulgranas," que lograron su segunda Copa de Europa.


UEFA Champions League finalen 2006 var en fodboldkamp der blev spillet den 17. maj 2006. Kampen blev spillet på Stade de France i Saint-Denis ved Paris, og skulle finde vinderen af UEFA Champions League 2005-06. De deltagende hold var spanske FC Barcelona og engelske Arsenal. Det var Barcelonas femte finale i UEFA Champions League. De vandt i 1992, men havde tabt de tre andre. Arsenal var i finalen for første gang i klubbens historie, og det var samtidig første gang et hold fra London var repræsenteret i den største europæiske finale for klubhold.


२००६ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल

२००६ यूईएफए चैंपियंस लीग फाइनल बुधवार, 17 मई 2006 को सेंट डेनिस, पेरिस, फ्रांस, में स्टेड डी फ्रांस में इंग्लैंड की आर्सेनल और स्पेन के बार्सिलोना के बीच एक संघ फुटबॉल मैच था. यह यूरोप के प्राथमिक कप प्रतियोगिता, यूईएफए चैंपियंस लीग के 2005-06 सत्र के अंतिम मैच था. बार्सिलोना वे 1992 में एक बार प्रतियोगिता जीत ली और अन्य तीन फाइनल में हार गया था, अपने पांचवें फाइनल में दिखाई दे रहे थे. आर्सेनल के लिए पहली बार फाइनल में दिखाई दे रहा है और ऐसा करने में फाइनल में सुविधा के लिए लंदन से पहला क्लब बन गया.


نهائي دوري أبطال أوروبا 2006

نهائي دوري أبطال أوروبا 2006 جمعت المباراة النهائية في بطولة دوري أبطال أوروبا لموسم 2005–06 ناديً برشلونة الإسباني و آرسنال الإنجليزي وأُقيمت على ملعب فرنسا في باريس عاصمة فرنسا وتمكن برشلونة من الفوز بنتيجة 2-1 وتحقيق لقبة الثاني في البطولة، انتهى الشوط الأول بهدف لآرسنال احرزة سول كامبل، وفي الشوط الثاني أحرز برشلونة هدفي التعادل والفوز بواسطة إيتو وبيليتي.


Final Liga Champions UEFA 2006 adalah final pertandingan sepak bola Liga Champions UEFA 2005–06, yang diselenggarakan pada tanggal 17 Mei 2006, antara Barcelona melawan Arsenal di final ke-14 dalam format Liga Champions UEFA dan ke-51 secara keseluruhan. Pertandingan dimainkan di Stade de France, Saint-Denis. Itu adalah pertandingan final musim 2005–2006 dikompetisi piala primer Eropa, Liga Champions UEFA. Barcelona muncul di final kelima mereka, setelah memenangkan kompetisi pada 1992, dan kehilangan tiga final lainnya. Arsenal tampil di final untuk pertama kalinya dan dengan itu menjadi klub pertama dari London yang tampil di final.


1949–1950-es olasz labdarúgó-bajnokság (első osztály)

A Serie A 1949–1950-es szezonja volt a bajnokság 48. szezonja. A bajnokságban 20 csapat vett részt, a bajnok a Juventus FC lett. Ez volt a klub 8. bajnoki címe.


La Serie A 1949-1950 è stata la 48ª edizione della massima serie del campionato italiano di calcio (il 18º del girone unico), disputato tra l'11 settembre 1949 e il 28 maggio 1950 e concluso con la vittoria della , al suo ottavo titolo.


Італійська Серія A 1949–1950

Сезон 1949/1950 Серії A — футбольне змагання у найвищому дивізіоні чемпіонату Італії, 19-й турнір з моменту започаткування Серії A. Участь у змаганні брали 20 команд, 2 найгірші з яких за результатами сезону полишили елітний дивізіон.


1949年至1950年意大利足球甲级联赛

1949年至1950年意大利足球甲级联赛参赛球队有20支。


Championnat d'Italie de football 1949-1950

Le Championnat d'Italie de football de Série A 1949-1950 est la du championnat d'Italie de football, qui réunit 20 équipes.


Serie A 1949/1950 – 48. edycja najwyższej w hierarchii klasy mistrzostw Włoch w piłce nożnej, organizowanych przez Lega Nazionale, które odbyły się od 11 września 1949 do 28 maja 1950. Mistrzem został , zdobywając swój ósmy tytuł.


The 1949–50 Serie A season was won by Juventus.


La Serie A 1949–50 fue la 48ª edición del campeonato de fútbol de más alto nivel en Italia y la 18.ª bajo el formato de grupo único. Juventus ganó su octavo "scudetto".


Soutěžní ročník Serie A 1949/50 byl 48. ročník nejvyšší italské fotbalové ligy a 18. ročník od založení Serie A. Soutěž začala 11. září 1949 a skončila 39. května 1950. Účastnilo se jí 20 týmů z toho 18 se kvalifikovalo z minulého ročníku. Poslední dva týmy předchozího ročníku, jimiž byli Modena FC a SS Pro Livorno sestoupili do druhé ligy. Opačným směrem putovali dva týmy, jimiž byli AC Como a AC Venezia.


الدوري الإيطالي 1949–50

الدوري الإيطالي الدرجة الأولى 1949–50 هو موسم من الدوري الإيطالي الدرجة الأولى. أقيم خلال الفترة 11 سبتمبر 1949 وحتى 28 مايو 1950، وفاز فيه يوفنتوس.


Az irak–iráni háború, elnevezése Iránban Kikényszerített háború (جنگ تحمیلی, "Jang-e-tahmīlī") és Szent Védekezés (دفاع مقدس, "Difāʿ muqaddas"), illetve Irakban Szaddám kádiszíjai csatája (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Ṣaddām"), Irak és Irán között 1980 szeptembere és 1988 augusztusa között vívott háború volt.


De Iraaks-Iraanse Oorlog (Arabisch: حرب الخليج الأولى), ook wel de Eerste Golfoorlog genoemd, was een militair conflict tussen Iran en Irak. De oorlog duurde van 22 september 1980 tot 20 augustus 1988. De oorlog stond aanvankelijk bekend als de "Golfoorlog" voor het uitbreken van de Golfoorlog van 1990-1991. In Iran werd deze oorlog ook wel de "opgelegde oorlog" of de "veeleisende oorlog" genoemd.


Ирачко-ирански рат

Ирачко-ирански рат, познат и као Први рат у Персијском заливу и Први заливски рат, био је оружани сукоб између Ирачке Републике и Исламске Републике Иран који је вођен од 22. септембра 1980. до 20. августа 1988. године. Рату је претходио низ територијалних спорова између Ирана и Ирака, мотивисаних ирачком тежњом да заузме нафтом богату покрајину Хузестан (Арабистан) са арапским становништвом и источну обалу ријеке Шат ел Араб, као и спор о лидерству међу земљама у Персијском заливу. Иранско-ирачки рат био посљедњи велики сукоб у оквиру Хладног рата и један од најдужих оружаних сукоба 20. вијека.


イラン・イラク戦争（イラン・イラクせんそう、）は、1980年から1988年にかけて、イラン・イスラム共和国（イラン）とイラク共和国（イラク）との間で行われた戦争。1980年9月22日に始まり、1988年8月20日に国際連合安全保障理事会の決議を受け入れる形で停戦を迎えた。


Iran–Irak-kriget var en väpnad konflikt mellan Irak och Iran som ägde rum från september 1980 till augusti 1988.


Der Erste Golfkrieg war ein Krieg zwischen dem Irak und Iran, der vom 22. September 1980 bis zum 20. August 1988 andauerte (auch "Iran-Irak-Krieg" oder "Irak-Iran-Krieg"; im Unterschied zum Irak-Kuwait-Krieg, dem Zweiten Golfkrieg).


Ірана-іракская вайна

Ірана-Іракская вайна (1980—88), Першая вайна ў Персідскім заліве, або Першая вайна ў заліве (у іранскай гістарыяграфіі таксама называецца як Навязаная вайна і Свяшчэнная абарона, у іракскай — Кадысія Садама) была выклікана ідэалагічным і палітыка-эканамічным процістаяннем Ірана і Ірака, у т.л. іх барацьбой за кантроль над нафтавымі рэсурсамі ў Персідскім заліве; Іран імкнуўся таксама скінуць кіруючы ў Іраку рэжым С. Хусейна.


ഇറാൻ-ഇറാഖ് യുദ്ധം

ഇറാനും ഇറാഖും തമ്മിൽ 1980 സെപ്റ്റംബർ 2ന് ആരംഭിച്ചു എട്ടുവർഷം നീണ്ട യുദ്ധമായിരുന്നു ഇറാൻ-ഇറാഖ് യുദ്ധം. 1988 ഓഗസ്റ്റ് 20ന് യുദ്ധം അവസാനിച്ചു. മുൻപ് നടത്തിയ കരാർ പ്രകാരം ഇറാന് വിട്ടു കൊടുത്ത പ്രദേശങ്ങൾ തിരികെ വേണം എന്ന് സദ്ദാം ഹുസൈൻ എന്നാവശ്യപ്പെട്ടതാണ് യുദ്ധകാരണം എങ്കിലും ഇറാനിൽ ഉണ്ടായ ഷിയാ വിപ്ലവം അറബ് ലോകത്തേക്ക് പടരാതിരിക്കാൻ അമേരിക്കൻ പിന്തുണയോടെ അറബ് രാജ്യങ്ങൾ ഇറാഖിനെ മുൻ നിർത്തി നടത്തിയ യുധമാനിത് എന്നും ആരോപിക്കപ്പെടാറുണ്ട്


מלחמת איראן–עיראק

מלחמת איראן–עיראק (22 בספטמבר 1980 – 20 באוגוסט 1988) הייתה מלחמה בין הרפובליקה האסלאמית השיעית של איראן בהנהגתו של מנהיגה הרוחני רוחאללה ח'ומייני ורפובליקת בעת' ערבית לאומנית של עיראק בראשות סדאם חוסיין. המלחמה פרצה לאור היריבות הקשה בין המדינות, ובעקבות סכסוך גבולות באזור מחוז ח'וזסתאן, ליד השט אל-ערב ועל רקע המתח הדתי העדתי בין הנהגת איראן השיעית, ברובה ממוצא איראני, ובין הנהגת עיראק הערבית מרקע סוני. במלחמה השתתפו גם מיליציות עדתיות (מוג'אהדין ח'לק האיראנית תמכה בעיראק, ואילו מיליציות כורדיות עיראקיות - המפלגה הדמוקרטית הכורדית והאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן תמכו באיראן), והייתה התערבות מצד מספר מעצמות לרבות אספקת נשק וסיוע לוגיסטי. המלחמה בת שמונה השנים לא הביאה להישגים טריטוריאליים לאף אחת מהמדינות, אך עלתה בחייהם של כמיליון חיילים ואזרחים משני הצדדים.


Πόλεμος Ιράν-Ιράκ

Ο Πόλεμος Ιράν-Ιράκ, ήταν ένοπλη σύγκρουση ανάμεσα στις στρατιωτικές δυνάμεις του Ιράν και του Ιράκ, με διάρκεια από το Σεπτέμβρη του 1980 ως τον Αύγουστο του 1988, χρονικό διάστημα που του έδωσε το θλιβερό προνόμιο του μεγαλύτερου σε διάρκεια συμβατικού πολέμου του 20ου αιώνα. Αρχικώς αναφερόταν στην αγγλική ιστοριογραφία ως "Πόλεμος του Περσικού Κόλπου". Ο πόλεμος ξεκίνησε όταν το Ιράκ εισέβαλε στο Ιράν, με ταυτόχρονη εισβολή από ξηράς και αέρος, στις 22 Σεπτεμβρίου 1980, μετά από μακρά ιστορία συνοριακών διενέξεων καθώς και συνεπεία των έντονων φόβων του Ιράκ για ιρανική βοήθεια με τη μορφή αντάρτικου στην επί δεκαετίες καταπιεζόμενη σιϊτική πλειονότητα που κατοικούσε στα εδάφη του υπό την ηγεσία μιας σουνιτικής μειοψηφίας, γεγονός που μετά την Ιρανική Επανάσταση προκαλούσε τρόμο στην ιρακινή πολιτική ελίτ.


Războiul dintre Iran și Irak (cunoscut și sub denumirea de Primul Război din Golful Persic și alte nume) a fost un conflict militar între armatele Irakului și Iranului. Războiul a început în septembrie 1980 și a durat până în august 1988, fiind cel mai lung război convențional al secolului al XX-lea. A fost cunoscut sub denumirea de „Războiul din Golful Persic” înainte de „Războiul din Golf” din 1990.


Ирано-иракская война

Ирано-иракская война, Первая война в Персидском заливе, или Первая война в заливе (22 сентября 1980 года — 20 августа 1988 года) — вооружённый конфликт между Ираком и Ираном. Войне предшествовали серия территориальных споров между Ираном и Ираком, мотивированных желанием Ирака отторгнуть от Ирана богатую нефтью провинцию Хузестан (Арабистан) с арабским населением и восточный берег реки Шатт-эль-Араб, а также споры между двумя странами за лидерство среди государств в Персидском заливе. Ирано-иракская война явилась последним крупным конфликтом в рамках холодной войны и одним из наиболее длительных вооружённых конфликтов XX века.


Irakin–Iranin sota käytiin 22. syyskuuta 1980 – 20. elokuuta 1988. Irakin johtaja Saddam Hussein aloitti sodan Irania vastaan, koska hän halusi vallata vallankumouksen heikentämältä Iranilta Khūzestānin öljykenttiä ja Shatt al-Arabin vesiväylän.


Iransko-iraška vojna je bila odprta vojna med Irakom in Iranom med letoma 1980 in 1988. Bila je znana kot Zalivska vojna do Druge zalivske vojne (1990–91). Šteje se za enega izmed najbolj krvavih konfliktov 20.stoletja, ki je trajal dlje, kot obe svetovni vojni. Vojna je zahtevala okrog milijona žrtev, tako vojakov kot tudi civilistov.


Ирано-иракска война

Ирано-иракската война е военен конфликт между Ирак и Иран, който започва на 22 септември 1980 г. с нахлуване на иракската армия в иранската провинция Хузестан. Войната се води в продължение на осем години, и това струва на двете страни милиони жертви и милиарди долари. Вторичните щети за икономиките на другите народи също са огромни. Войната е един от най-стратегически важните конфликти на съвремието, защото обхваща двата основни производители на петрол и региона, където са разположени повече от половината световни запаси. Ирано-иракската война продължава от 22 септември 1980 до 20 август 1988 и започва най-вече поради религиозни, политически и географски различия. Проблемите между Иран и Ирак датират преди да започне войната. Но едва след иранската революция, Ирак решава да атакува и да нахлуе. Това е идеалният момент, защото Иран е вече слаба от революцията и ще бъде непоносимо за нея да се бори. Тази война е много скъпа, като общата стойност e 1.9 трилиона щатски долара.


ইরাক–ইরান যুদ্ধ

ইরান-ইরাক যুদ্ধের সূচনা ১৯৮০ সালের সেপ্টেম্বর মাসে । জাতিসংঘের মধ্যস্ততায় ১৯৮৮ সালের আগস্টে যুদ্ধবিরতির মাধ্যমে এর অবসান ঘটে। ইরানের কাছে এ যুদ্ধ অন্যায়ভাবে চাপিয়ে দেয়া যুদ্ধ (جنگ تحمیلی, "Jang-e-tahmīlī/জাংগে তাহমিলি") and পবিত্র প্রতিরোধ (دفاع مقدس, "Defa-e-moghaddas/দেফা এ মাক্বাদ্দাস") .হিসেবে পরিচিত। অন্যদিকে ইরাকের সাদ্দাম হোসেন এ যুদ্ধকে ব্যাটল অব ক্বাদেসিয়া (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Saddām") নামে অভিহিত করতেন।


La guerra Iran-Iraq, conosciuta anche come la guerra imposta (, "Jang-e-tahmīlī") in Iran e come la Qādisiyya di Saddam (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Saddām") in Iraq, fu una guerra combattuta tra i due Paesi dal settembre 1980 all'agosto 1988.


ஈரான் – ஈராக் போர்

ஈரான் – ஈராக் போர் ஈரானை ஈராக் செப்டம்பர் 1980 ல் ஆக்கிரமித்தபோது ஆரம்பமாகியது. இது ஆகஸ்ட் 1988 ல் ஐக்கிய நாடுகள் சபையின் அனுசரணையுடன் முடிவுக்கு கொண்டு வரப்பட்டது. இந்த யுத்தம் 20ஆம் நூற்றாண்டின் மிக நீண்டதும் கடும் அழிவுகளை ஏற்படுத்திய போர்களில் ஒன்றாகும். இதன் போது சுமார் ஒரு மில்லியன் அளவான நபர்கள் காயமடைந்தோ கொல்லப்பட்டோ யுத்தத்தினால் பாதிக்கப்பட்டனர். இந்த போர் முடிவுக்கு வந்துள்ள போதிலும் யுத்தத்திற்கான அடிப்படை காரணிகள் இன்னும் தீர்க்கப்படவில்லை.


이란-이라크 전쟁(Iran-Iraq War)은 1980년 9월 22일 이라크 사담 후세인이 이란을 침공하며 발생했다. 주 목표는 샤트알아랍 강 획득 및 이란혁명정권의 타도였다. 이라크는 선전포고 없이 이란을 공격했지만 전쟁을 진척하지 못하고 이란에게 격퇴된다. 유엔 안보리의 휴전 명령에도 불구하고 이라크는 1988년 8월 20일까지 백만여 명의 사상자를 내며 전쟁을 계속한다. 2003년 마지막 포로가 교환되었다. 전쟁은 지역 및 국제 정세에 영향을 주었다.


Ірано-іракська війна

Ірано-іракська війна — військовий конфлікт між Іраком і Іраном, що тривав з 1980 по 1988. У Ірані часто вживається назва «Священна оборона» (دفاع مقدس -"дефа-йе могаддас"), іноді — «Нав'язана війна» (جنگ تحمیلی -"Джанг-е тахмілі"), а в Іраці поширене неофіційне найменування конфлікту як «Кадісія Саддама» (قادسیه صدام -"кадіссійят Саддам") на честь перемоги, здобутої арабами в битві при Кадіссії під час завоювання Персії.


جنگ ایران و عراق

جنگ ایران و عراق یا جنگ هشت‌ساله که در ایران با نام جنگ تحمیلی و دفاع مقدس نیز شناخته می‌شود و در بسیاری از منابع عربی و بعضی منابع غربی از آن با عنوان جنگ اول خلیج یاد شده است و در زمان صدام حسین در عراق با نام قادسیهٔ صدام از آن یاد می‌شد، طولانی‌ترین جنگ متعارف در قرن بیستم میلادی و دومین جنگ طولانی این قرن پس از جنگ ویتنام بود که نزدیک به هشت سال به طول انجامید. جنگ به صورت رسمی در ۳۱ شهریور ۱۳۵۹ برابر ۲۲ سپتامبر ۱۹۸۰ آغاز شد. در این روز درگیری‌های پراکنده مرزی دو کشور با یورش هم‌زمان نیروی هوایی عراق به ده فرودگاه نظامی و غیرنظامی ایران و تهاجم نیروی زمینی این کشور در تمام مرزها به یک جنگ تمام عیار تبدیل شد، هرچند مقامات عراقی معتقد بودند که جنگ از ۱۳ شهریور ۱۳۵۹ برابر با ۴ سپتامبر ۱۹۸۰ با حملات توپخانه‌ای ایران به شهرهای مرزی عراق آغاز شده‌است. این جنگ در نهایت پس از حدود ۸ سال در مرداد ۱۳۶۷ با قبول آتش‌بس از سوی دو طرف و پس از به جا گذاشتن یک میلیون نفر تلفات و ۱۱۹۰ میلیارد دلار خسارات به دو کشور خاتمه یافت. مبادلهٔ اسیران جنگی بین دو کشور از سال ۱۳۶۹ آغاز شد. ایران آخرین گروه از اسرای جنگی عراقی را در سال ۱۳۸۱ به عراق تحویل داد.


两伊战争（），伊拉克方面称为萨达姆的卡迪西亚（），伊朗方面則称为被迫之战（）、神圣抗战（）、伊拉克入侵战争或伊朗革命战争，是伊拉克和伊朗之间一场长达8年的边境战争。战事于1980年9月22日爆发，1987年7月23日和1988年7月18日，伊拉克和伊朗各自接受了联合国的停火决议，但双方直至1988年8月20日才正式停止战斗。


A foi um conflito militar travado entre o Irã e o Iraque, resultado de disputas políticas e territoriais entre ambos os países. A guerra começou quando os iraquianos invadiram o território iraniano em 22 de setembro de 1980. Saddam Hussein, ditador do Iraque, esperava que o caótico Irã pós-revolução não tivesse condições de resistir ao avanço de suas tropas e invadiu sem declarar guerra formalmente, mas o progresso foi lento e o ataque acabou sendo repelido. Em 1982, os iranianos lançaram sua contra-ofensiva e tomaram a iniciativa. A guerra passou então a abranger aspectos religiosos, nacionalistas e sectários, com os curdos e xiitas demonstrando apoio ao Irã no esforço de guerra. O resultado foi um banho de sangue, com grandes perdas de vidas (especialmente entre a população civil).


La guerra Iran-Iraq va ser un conflicte armat que enfrontà l'Iran i Iraq entre el setembre de 1980 i l'agost de 1988. També se l'anomenava guerra del Golf Pèrsic abans que es produís l'anomenada guerra del Golf entre l'Iraq i Kuwait (1990 - 1991). Des d'aleshores, a voltes se li diu primera guerra del Golf. D'altra banda és coneguda a l'Iran com la Guerra imposada (en persa: جنگ تحمیلی, "Jang-e-tahmili") o Defensa sagrada (en persa: دفاع مقدس, "Defā'e moghaddas") i a l'Iraq com la Qadisiyyah de Saddam (en àrab: قادسيّة صدّام). Es relaciona també amb la guerra freda islàmica.


Iran–Irak-krigen, også kalt den første gulfkrigen, var en krig mellom Iran og Irak som varte fra 22. september 1980 til 20. august 1988. Den ble ofte omtalt som "gulfkrigen" før Irak–Kuwait-konflikten (1990–91) som ble kjent som den andre gulfkrigen, men etterhvert bare ble kalt "gulfkrigen".


İran-Irak Savaşı, İran'da Tahmilî Savaş (جنگ تحمیلی Jang-e-tahmīlī) veya Mukaddes Müdafaa (دفاع مقدس Defā'-e-moghaddas), Irak'ta Saddam'ın Kadisiyesi (قادسيّة صدّام Qādisiyyat Ṣaddām) ve Arap Dünyasında Birinci Körfez Savaşı (حرب الخليج الأولى Ḥarb al-Khalīj al-'Ūlā) olarak anılan 1980-1988 yılları arasında İran ve Irak arasında yaşanmış savaş. Yaklaşık bir milyon kişinin ölümüne, iki milyon kişinin yaralanmasına, 150 milyar Amerikan Doları maddi hasara, her iki ülkede de ağır yıkımlara yol açmıştır. Irak'ın zaferleri ile başlayan savaş, İran'ın direnmesiyle yıpratma savaşına dönüşmüş ve galibi olmadan sonuçlanmıştır.


Chiến tranh Iran - Iraq, hay còn được biết đến với những tên gọi Chiến tranh xâm lược của Iraq (جنگ تحمیلی, "Jang-e-tahmīlī"), Cuộc phòng thủ thần thánh (دفاع مقدس, "Defa-e-moghaddas") và Chiến tranh Cách mạng Iran ở Iran, và Qādisiyyah của Saddām's (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Saddām") ở Iraq, là một cuộc chiến tranh giữa lực lượng vũ trang hai nước Iraq và Iran kéo dài từ tháng 9 năm 1980 đến tháng 8 năm 1988. Nó thường được gọi là Chiến tranh Vùng Vịnh cho tới khi xảy ra cuộc xung đột Iraq – Kuwait (1990–1991), và từ đó mang tên Chiến tranh Vùng Vịnh lần I. Cuộc xung đột Iraq – Kuwait, tuy trước đây thường được biết đến dưới tên Chiến tranh Vùng Vịnh lần II, sau này lại được gọi đơn giản là Chiến tranh Vùng Vịnh. Nhiều người còn xem cuộc chiến này là Chiến tranh Quy ước dài nhất thế kỷ XX do có một cuốn sách do nhà sử học Dilip Hiro viết có cùng tựa như vậy, tuy nhiên điều này vẫn còn là vấn đề tranh cãi giữa các sử gia. Nó cũng thường được các nước phương Tây xem là một trong Những cuộc chiến bị bỏ quên của thế kỷ XX.


इराण–इराक युद्ध

इराण–इराक युद्ध इ.स. १९८० ते १९८८ दरम्यान पश्चिम आशियातील इराण व इराक देशांदरम्यान लढले गेले. आठ वर्षे चाललेले हे युद्ध २०व्या शतकामधील दुसऱ्या महायुद्धानंतरचे सर्वात रक्तरंजित युद्ध मानले जाते.


Die Iran-Irakse Oorlog, soms ook die Eerste Golfoorlog genoem, het op 22 September 1980 begin toe Irak Iran binnegeval het, en dit het op 20 Augustus 1988 geëindig toe Iran die VN-bemiddelde skietstilstand aanvaar het. Irak wou Iran vervang as die oorheersende staat in die Persiese Golf-gebied en was bekommerd dat die Iranse rewolusie van 1979 die Sjia-meerderheid in Irak sou inspireer om teen die Baathregering te rebelleer. Die oorlog het ook gevolg op ’n lang geskiedenis van grensdispute.


Perang Iran-Iraq juga dikenali sebagai Pertahanan Suci dan Perang Revolusi Iran di Iran, dan Qadisiyyah Saddam (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Saddām") di Iraq, adalah perang di antara Iraq dan Iran yang bermula pada bulan September 1980 dan berakhir pada bulan Ogos 1988. Umumnya, perang ini dikenali sebagai Perang Teluk Parsi sehinggalah Konflik Iraq-Kuwait tercetus pada awal 1990-an, dan untuk beberapa ketika dikenali sebagai Perang Teluk Parsi Pertama.


Vita kati ya Irak na Uajemi ilitokea kuanzia Septemba 1980 hadi Agosti 1988. Ilipigwa kati ya majeshi ya nchi jirani za Irak na Uajemi (Iran) ikisababisha vifo vya watu milioni moja na kwisha bila mshindi. Iliitwa pia "Vita ya ghuba" kutokana na ghuba ya Uajemi ambayo nchi zote mbili zinapakana nayo; baadaye iliitwa pia "vita ya kwanza ya ghuba" kutokana na vita za Marekani dhidi ya Irak zilizofuata.


La guerre Iran-Irak, connue en Iran sous le nom de guerre imposée ou Défense sacrée (en persan : , "Defā'e moghaddas") et en Irak sous le nom de Qādisiyyah de Saddam (en arabe : ) est une guerre qui a opposé l'Iran à l'Irak entre le , date de l'invasion irakienne de l'Iran, et le . La guerre s'inscrit dans la lignée des multiples dissensions liées aux litiges frontaliers opposant les deux pays. Elle est également due aux appréhensions des conséquences de la révolution iranienne de 1979 qui porte l'ayatollah Khomeini au pouvoir, le gouvernement sunnite irakien de Saddam Hussein craignant que cette dernière n'attise les desseins révolutionnaires de la majorité chiite longuement réprimée. Le conflit s'explique également par la volonté de l'Irak de remplacer l'Iran en tant que puissance dominante du golfe Persique.


Iracko-iránska vojna alebo Prvá vojna v Perzskom zálive, v Iráne nazývaná aj Predpísaná vojna (جنگ تحمیلی), bola vojnou medzi Irakom a Iránom, ktorá trvala od septembra 1980 do augusta 1988. Pôvodne bola označovaná aj ako "Vojna v Perzskom zálive" a od ďalšej vojny v tomto regióne v roku 1991 ako Prvá vojna v Perzskom zálive.


Wojna iracko-irańska – zwana również "Narzuconą wojną" i "Świętą obroną" (w Iranie), "Al-Kadisijją Saddama" (w Iraku), wojna między Irakiem i Iranem w okresie od 22 września 1980 do 20 sierpnia 1988.


The Iran–Iraq War (; ) was a protracted armed conflict that began on 22 September 1980 with a full-scale invasion of Iran by neighbouring Iraq. The war lasted for almost eight years, and ended in an effective stalemate on 20 August 1988, when Iran accepted Resolution 598 of the United Nations Security Council. Iraq's primary rationale for the invasion was to cripple Iran and prevent Ruhollah Khomeini from exporting the 1979 Iranian Revolution movement to Shia-majority Iraq and internally exploit religious tensions that would threaten the Sunni-dominated Ba'athist leadership. Iraq had also wished to replace Iran as the dominant state in the Persian Gulf, which, prior to the Iranian Revolution, was not seen as an achievable objective by the Iraqi leadership due to pre-revolutionary Iran's colossal economic and military power as well as its close alliances with the United States, a superpower, and Israel, a major player in the Middle East. The war followed a long-running history of bilateral border disputes between the two states, as a result of which Iraq planned to annex the eastern bank of the Shatt al-Arab. Iraq supported Khuzestan Arab separatists seeking an Arab state known as "Arabistan" who had started an insurgency in 1979 with support from Iraq. Saddam Hussein in November 1980 publicly stated that Iraq did not intend to annex Khuzestan.


La guerra entre Irán e Irak —conocida en Irán como la Guerra Impuesta (, tr. "Llang-e Tahmilí") y la Santa Defensa (, tr. "Defâʿ-e moqaddás"), y en Irak como la al-Qādisiyya de Sadam (, tr. "Qādisiyyat Ṣaddām")—, fue un conflicto bélico surgido entre Irán e Irak que comenzó por Irak el 22 de septiembre de 1980 y duró hasta el 20 de agosto de 1988, finalizando este sin un claro vencedor. Sus orígenes se encuentran en la larga hostilidad árabe-persa y en las rivalidades regionales; en concreto, Irak quería invertir la delimitación de fronteras entre los dos países, establecida en los Acuerdos de Argel (1975), para conseguir la anexión de la región de Shatt al-Arab.


Irácko-íránská válka byl ozbrojený konflikt mezi Irákem a Íránem od září 1980 do srpna 1988. Ve své době se nazývala také jako Válka v Perském zálivu, což se později ujalo jako označení jiného konfliktu v letech 1990–91.


Iran-Irak-krigen, også kaldet den første golfkrig, var en krig mellem Iran og Irak som varede fra 22. september 1980 til 20. august 1988. Den blev ofte henvist til som "golfkrigen" før Irak–Kuwait-konflikten (1990–91) som blev kendt som den anden golfkrig, men siden bare som "golfkrigen".


ईरान-इराक़ युद्ध

ईरान और इराक़ के बीच युद्ध सन् 1980-88 के बीच लड़ा गया। यह युद्ध अनिर्णीत ख़त्म हुआ था। इस युद्ध का मुख्य कारण सीमा-विवाद था। ७० के दशक में इराक़ के साथ सीमा विवाद को लेकर जो सन्धि हुई थी उससे इराक़ सन्तुष्ट नहीं था। उस समय इरान राजनैतिक रूप से कमज़ोर था क्योंकि देश में इस्लामिक क्रांति अभी-अभी हुई थी। इसके सबसे खतरनाक परिणामों में से एक था - लेबनॉन में हिज़्बोल्ला का जन्म।


حرب الخليج الأولى

حرب الخليج الأولى أو الحرب العراقية الإيرانية، أطلقت عليها الحكومة العراقية آنذاك اسم قادسية صدام بينما عُرفت في إيران باسم الدفاع المقدس ، هي حرب نشبت بين العراق وإيران من سبتمبر 1980 حتى أغسطس 1988، انتهت بلا انتصار لطرفي الصراع وقبولهما لوقف اطلاق النار، وبالرغم من ذلك خلّفت الحرب نحو مليون قتيل وخسائر مالية بلغت 400 مليار دولار أمريكي، ودامت لثماني سنوات لتكون بذلك أطول نزاع عسكري في القرن العشرين وواحدة من أكثر الصراعات العسكرية دموية، أثّرت الحرب على المعادلات السياسية لمنطقة الشرق الأوسط وكان لنتائجها بالغ الأثر في العوامل التي أدت إلى حرب الخليج الثانية والثالثة، أضيفت لاحقاً صفة "الأولى" إلى اسم الحرب، لتمييزها عن الحرب التي تلتها، التي سمّاها بعض المؤرخين والكتاب حرب الخليج الثانية.


สงครามอิรัก–อิหร่าน

สงครามอิรัก–อิหร่าน () เป็นความขัดแย้งระหว่างประเทศอิหร่านและประเทศอิรัก ซึ่งเริ่มตั้งแต่เดือนกันยายน 1980 ถึงสิงหาคม 1988 มีการประเมินว่าสงครามครั้งนี้สร้างความเสียหายทางเศรษฐกิจรวมกันกว่า 1.2 ล้านล้านดอลลาร์สหรัฐ (30.6 ล้านล้านบาท)


Perang Iran-Irak juga dikenali sebagai Pertahanan Suci dan Perang Revolusi Iran di Iran, dan Qadisiyyah Saddam (قادسيّة صدّام, "Qādisiyyat Saddām") di Irak, adalah perang di antara Irak dan Iran yang bermula pada bulan September 1980 dan berakhir pada bulan Agustus 1988. Umumnya, perang ini dikenali sebagai Perang Teluk Persia sehingga Konflik Iraq-Kuwait meletus pada awal 1990-an.


A kohimai csata („A kelet Sztálingrádja”) fordulópontot jelentett a japán U-gó hadművelet feltartóztatásában 1944-ben a második világháborúban. A harcok Kohima térségében 1944. április 4-étől június 22-éig tartottak Északkelet-Indiában, Nágaföldön.


Μάχη της Κοχίμα

Η Μάχη της Κοχίμα ήταν το σημείο καμπής της Ιαπωνικής επίθεσης Ου Γκο στην Ινδία το 1944 κατά τη διάρκεια του Δευτέρου Παγκοσμίου Πολέμου. Η μάχη δόθηκε σε τρία στάδια, από τις 4 Απριλίου έως τις 22 Ιουνίου 1944 γύρω από την πόλη της Κοχίμα στην Ναγκαλάντ στη βορειοανατολική Ινδία. Από τις 3 έως τις 16 Απριλίου, η Ιαπωνική πλευρά έκανε απόπειρα κατάληψης της κορυφογραμμής Κοχίμα. Από τα μέσα Απριλίου, οι Βρετανοί και Ινδοί στρατιώτες άρχισαν να ενισχύονται έναντι των Ιαπώνων.


Кохимская битва

Кохимская битва — переломное сражение во Второй мировой войне в бирманско-индийском регионе между британской индийской армией и японцами в окрестности города Кохима, которая закончилась разгромом японской армии и прекращением продвижения японцев в бирманской кампании. Сражения следовали с 4 апреля по 22 июня 1944 года на территории современного штата Нагаланд в Индии, примыкающего к бирманской границе. Из-за своего переломного значения битву стали называть «Восточным Сталинградом».


Kohiman taistelu oli Toinen maailmansota|toisen maailmansodan aikana Burman hallinnasta käyty ratkaisutaistelu, jossa torjuttiin japanilaisten U-Go-operaation Intialle aiheuttama uhka. Koillis-Intiassa Kohiman kaupungin hallinnasta käyty taistelu alkoi 4. huhtikuuta 1944 ja päättyi 22. kesäkuuta.


Кохимска битка

Кохимската битка от 4 април до 22 юни 1944 година е битка при град Кохима в Индия, част от Операция „Уго“ в Бирманската кампания на Втората световна война.


কোহিমার যুদ্ধ

কোহিমার যুদ্ধ (Battle of Kohima) ১৯৪৪ সালে দ্বিতীয় বিশ্বযুদ্ধের সময় জাপানিসেনার (Japanese U Go offensive) ভারত-এর সাথে যুদ্ধের এক গুরুত্বপূর্ণ যুদ্ধ৷ ১৯৪৪ সালে উত্তর-পূর্ব ভারতের নাগাল্যান্ড রাজ্যের কোহিমায় ৪ এপ্রিল থেকে ২২ জুন পর্যন্ত তিনটি পর্যায়ে এই যুদ্ধটি সংঘটিত হয়েছিল৷ ৩ এপ্রিল থেকে ১৬ এপ্রিল পর্যন্ত জাপানি সেনা কোহিমা পাহাড় (Kohima ridge) দখল করতে চেষ্টা করে৷ এই পাহাড়ে থাকা পথেে ইম্ফলে থাকা ভারতীয় এবং ব্রিটিশ সৈন্যবাহিনীতে রসদ-পাতি পাঠানো হয়েছিল৷ ১৮ এপ্রিল থেকে তেরো মের মধ্যে নতুনভাবে আসা ব্রিটিশ এবং ভারতীয় সৈন্যবাহিনী ইতিমধ্যে জাপানি সৈন্য দখল করা শহরসমূহ থেকে মুক্ত করতে প্রতি-আক্রমণ আরম্ভ করে৷ জাপানি সৈন্য কোহিমা পাহাড় থেকে পিছু হঠতে বাধ্য হয় কিন্তু কোহিমা-ইম্ফল বাটটি দখলে রাখে৷ ১৬ মে থেকে ২২ জুন পর্যন্ত ব্রিটিশ এবং ভারতীয় সেনা অধিক পরাক্রমে জাপানি সৈন্যকে বাধা দিয়ে বাটটি মুক্ত করতে সক্ষম হয়৷ ২২ জুনের দিন কোহিমা এবং ইম্ফল থেকে ব্রিটিশ এবং ভারতীয় সৈন্যবাহিনী ১০৯ নং মাইলস্টোন পাওয়ার পর এই যুদ্ধের অবসান ঘটে৷


கோஹிமா யுத்தம்

கோஹிமா சண்டை இரண்டாம் உலகப்போரில் பசிபிக் போர்க்களத்தில் நடந்த ஒரு திருப்புமுனையாகும். ஜப்பானியர்களின் யுகோ தாக்குதிட்டத்தை இந்த போர் திசை திருப்பி ஜப்பானியர்களின் ஆக்கிரமிப்பை தடுத்து நிறுத்தியது. கோஹிமா சண்டை மூன்று பகுதிகளாக ஏப்ரல் 4, 1944 முதல் ஜூன் 22, 1944 வரை நாகலாந்தில் உள்ள கோஹிமா நகரப்பகுதியில் நடைபெற்றது.


Trận Kohima là bước ngoặt của Nhật Bản U Go tấn công vào Ấn Độ vào năm 1944 trong Chiến tranh thế giới thứ hai. Trận chiến đã được chiến đấu từ 4 tháng Tư đến 22 tháng 6 năm 1944 xung quanh thị trấn Kohima ở phía đông bắc Ấn Độ. Nó thường được gọi là " Stalingrad của phương Đông ".


कोहिमाची लढाई

कोहिमाची लढाई दुसर्‍या महायुद्धादरम्यान जपानी सैन्य, आझाद हिंद फौज व दोस्त राष्ट्रांच्या सैन्यांमध्ये लढली गेली होती. ४ एप्रिल ते २२ जून,१९४४ दरम्यान आधुनिक भारताच्या नागालॅंड राज्यातील कोहिमा शहराच्या सीमेवर लढली गेलेली ही लढाई जपानच्या उ गो मोहिमेचा सर्वोच्चबिंदू होता. या लढाईची तुलना अनेकदा स्टालिनग्राडच्या वेढ्याशी करण्यात येते.


La bataille de Kohima s'est déroulée durant l'Opération U-Go, l'offensive japonaise menée en Inde en 1944 durant la Seconde Guerre mondiale.


Bitwa o Kohimę – starcie militarne stoczone pomiędzy Cesarską Armią Japońską a wojskami Imperium Brytyjskiego (głównie indyjskimi) podczas II wojny światowej wokół miasta Kohima, stolicy stanu Nagaland w północno-wschodnich Indiach.


The Battle of Kohima (together with the intertwined Battle of Imphal) proved the turning point of the Japanese U-Go offensive into India in 1944 during the Second World War. The battle took place in three stages from 4 April to 22 June 1944 around the town of Kohima, now the capital of Nagaland in northeast India. From 3 to 16 April, the Japanese attempted to capture Kohima ridge, a feature which dominated the road by which the besieged British and Indian troops of IV Corps at Imphal were supplied. By mid-April, the small British and Indian force at Kohima was relieved.


La Batalla de Kohima, también conocida como "El Stalingrado del Este", fue una batalla que formó parte de la Campaña de Birmania dentro del marco de la Segunda Guerra Mundial. La batalla tuvo lugar alrededor de la ciudad de Kohima , la capital de Nagaland en el noreste de la India y transcurrió entre el 4 de abril y el 22 de junio de 1944.


कोहिमा का युद्ध

कोहिमा का युद्ध (४ अप्रैल १९४४ से २२ जून १९४४ तक) द्वितीय विश्वयुद्ध के समय १९४४ में ब्रितानी भारतीय सेना तथा सुभाष चन्द्र बोस के नेतृत्व में आजाद हिन्द फौज एवं जापान की संयुक्त सेना के बीच कोहिमा के आसपास में लड़ा गया एक भयंकर युद्ध था। इस युद्ध में जापानी सेना को पीछे हटना पड़ा था और यह एक महत्वपूर्ण मोड़ सिद्ध हुआ। यह युद्ध ४ अप्रैल १९४४ से २२ जून १९४४ तक तीन चरणों में लड़ा गया था। इस युद्ध को ब्रिटिश सेना से जुड़ी अब तक की सबसे बड़ी लड़ाई घोषित किया गया है।


Pertempuran Kohima merupakan pertempuran yang menjadi titik balik Operasi U-Go yang dilancarkan Jepang ke wilayah India pada tahun 1944 selama Perang Dunia II. Pertempuran ini berlangsung dalam tiga tahap dari 4 April hingga 22 Juni 1944 di sekitar kota Kohima di Nagaland, India timur laut. Jepang mencoba merebut bubungan Kohima dari tanggal 3 hingga 16 April; kenampakan geografis ini mendominasi jalan yang menjadi jalur persediaan pasukan Britania dan India yang sedang dikepung di Imphal. Pada pertengahan bulan April, pasukan Britania dan India yang kecil di Kohima memperoleh bala bantuan. Dari 18 April hingga 13 Mei, bala bantuan Britania dan India melancarkan serangan balasan untuk mengusir Jepang dari tempat-tempat yang telah mereka rebut. Jepang meninggalkan bubungan ini, tetapi meneruskan blokade jalan Kohima-Imphal. Dari 16 Mei hingga 22 Juni, pasukan Britania dan India mengejar pasukan Jepang yang mundur dan membuka kembali jalan. Pertempuran ini berakhir pada tanggal 22 Juni setelah pasukan Britania dan India dari Kohima dan Imphal bertemu di Milestone 109, yang juga mengakhiri Pengepungan Imphal.


A 2008-as U17-es női labdarúgó-Európa-bajnokság az első kiírása volt a torának, melyet 2008. május 20. és május 23. között rendeztek meg a svájci Nyonban. A tornán az 1991. január 1. után született női labdarúgók vehettek részt. Az esemény egyben a 2008-as U17-es női labdarúgó-világbajnokság selejtezője is volt.


Europees kampioenschap voetbal vrouwen onder 17 - 2008

Het Europees kampioenschap voetbal vrouwen onder 17 van 2008 (kortweg: EK voetbal vrouwen -17) was de 1ste editie van het Europees kampioenschap voetbal vrouwen onder 17 en was bedoeld voor speelsters die op of na 1 januari 1991 geboren zijn. Ondanks de leeftijdgrens van 17 jaar mogen ook spelers van 18 jaar meespelen omdat de leeftijdsgrens alleen bij het begin van de kwalificatie voor het EK geldt. Het toernooi werd van 20 mei 2008 tot en met 23 mei 2008 in Zwitserland gehouden. In tegenstelling tot andere toernooien is het Gastland niet Automatisch Geplaatst. De top 4 van dit EK plaatste zich voor het FIFA Wereldkampioenschap voetbal vrouwen onder 17 - 2008.


U17-Europamästerskapet i fotboll för damer 2008 var det första U17-Europamästerskapet i fotboll för damer. Huvudturneringen hölls i Schweiz 20–23 maj 2008.


U-17-Fußball-Europameisterschaft der Frauen 2008

Die erste U-17-Fußball-Europameisterschaft der Frauen wurde in der Zeit vom 20. bis 23. Mai 2008 in Nyon (Schweiz) ausgetragen. Spielort war das Centre sportif de Colovray. Spielberechtigt waren Spielerinnen, die am 1. Januar 1991 oder später geboren wurden. Alle vier Endrundenteilnehmer repräsentierten Europa bei der U-17-Weltmeisterschaft 2008 in Neuseeland.


Il Campionato europeo di calcio femminile Under-17 2008 è stata la prima edizione della competizione. La fase finale si è disputata a Nyon, in Svizzera, dal 20 al 23 maggio 2008.


Giải vô địch bóng đá nữ U-17 châu Âu 2008 là Giải vô địch bóng đá nữ U-17 châu Âu đầu tiên. Giải diễn ra tại Thụy Sĩ từ 20 tới 23 tháng 5 năm 2008. Đức giành chức vô địch sau chiến thắng trước Pháp trong trận chung kết.


Championnat d'Europe féminin de football des moins de 17 ans 2008

La du Championnat d'Europe de football féminin des moins de 17 ans est un tournoi de football féminin qui s'est déroulé en Suisse du 5 septembre 2007 au 23 mai 2008. Le premier titre européen de la catégorie est remporté par l'équipe d'Allemagne qui s'impose en finale contre l'équipe de France sur le score final de 3 à 0.


Mistrzostwa Europy U-17 w Piłce Nożnej Kobiet 2008

Finały Mistrzostw Europy U-17 kobiet 2008 odbyły się w Szwajcarii w dniach 20-23 maja.


The 2008 UEFA Women's Under-17 Championship was the first edition of the UEFA Women's Under-17 Championship. Germany won the trophy for the first time ever.


Campeonato Europeo Femenino Sub-17 de la UEFA 2007-08

El primer Campeonato Europeo Femenino Sub-17 de la UEFA se jugó en la temporada 2007/08, pero mientras que la competición era nueva, el ganador fue un nombre familiar, ya que Alemania añadió el título a su corona continental femenina en las categorías absoluta y sub-19. El ‘grand slam' se completó al día siguiente del triunfo 3-0 contra Francia en Nyon, cuando el 1. FFC Frankfurt levantó la Copa de la UEFA Femenina. Esta competencia otorgó 4 cupos a la Copa Mundial Femenina de Fútbol Sub-17 de 2008, que se realizó en Nueva Zelanda.


A görög függetlenségi és polgárháború 1942-től 1949-ig tartott, amelynek során a kommunista erők hadserege (ELASZ) megpróbálta fegyverrel elfoglalni egész Görögországot. Nagy-Britannia segítségére sietett a kormánynak, amelynek sikerült 1949-re legyőznie és felszámolnia a kommunista hadsereget.


De Griekse Burgeroorlog (Grieks: Ελληνικός εμφύλιος πόλεμος, "Ellinikos emfylios polemos") was een gewapend conflict van 1946 tot 1949 tussen Griekse communistische guerrilleros enerzijds en de door het Verenigd Koninkrijk en de Verenigde Staten gesteunde Griekse regering anderzijds. De oorlog kostte zo'n 160.000 mensen het leven.


Грчки грађански рат

Грчки грађански рат је трајао од 1946. до 1949. године, и био је први пример послератне комунистичке побуне. Победа Владе антикомунистичких снага је водила грчком чланству у НАТО и помогла је да се дефинише идеолошка равнотежа моћи у Егејском мору током целог Хладног рата.


ギリシャ内戦（ギリシャないせん、）は、1946年から1949年の間にかけてギリシャにおいて争われた内戦である。一方の当事者は中道右派政府と右派民兵で、イギリスおよびアメリカの支援を受けていた。もう一方はナチス・ドイツ占領下のギリシャにおける最大のレジスタンス組織であった共産主義ゲリラ（ELAS）で、ギリシャ共産党（KKE） の指導下にあった。


Grekiska inbördeskriget (, "Inbördeskriget") utkämpades mellan åren 1946 och 1949, och var det första fallet av ett kommunistiskt gerillakrig under efterkrigstiden. Segern för Greklands kung Pauls och den grekiska regeringens antikommunistiska armé ledde till att Grekland 1952 blev medlem av NATO, och bidrog till att kalla krigets ideologiska maktbalans fastställdes för Egeiska havets del.


Der Griechische Bürgerkrieg (, "ellinikos emfylios polemos") begann im März 1946 und endete am 9. Oktober 1949. Er entstand aus dem Konflikt zwischen der linken Volksfront bzw. deren Demokratischer Armee Griechenlands (DSE), die logistisch durch Albanien und Jugoslawien unterstützt wurde, einerseits und andererseits der konservativen griechischen Regierung, welche von Großbritannien bis 1947 und ab März 1947 von den USA im Rahmen der Truman-Doktrin militärisch unterstützt wurde. Dies führt letztlich zur Rechtsextremen Militärjunta der 60er-70er Jahre.


מלחמת האזרחים ביוון

מלחמת האזרחים ביוון התרחשה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ממרץ 1946 עד אוגוסט 1949, בין הצבא היווני, כוחות הביטחון, השמרנים, המלוכנים, הליברליים וכוחות ימין בתמיכה בריטית ואמריקאית בצד אחד, לבין הצבא הדמוקרטי של יוון (DSE), שהיה הזרוע הצבאית של המפלגה הקומוניסטית היוונית (KKE) מגובה בבולגריה, יוגוסלביה ואלבניה בצד השני. הייתה זו התוצאה של מאבק מקוטב מאוד בין אנשי שמאל ואנשי ימין שהחל בשנת 1943. המאבק התמקד בהשתלטות על החלל השלטוני שיצר כיבוש יוון על ידי מעצמות הציר במלחמת העולם השנייה. זה היה אחד הסכסוכים הראשונים של המלחמה הקרה, ואחת הדוגמאות הראשונות של מעורבות בריטית ואמריקנית לאחר המלחמה בפוליטיקה הפנימית של מדינה זרה. מלחמת האזרחים הסתיימה בתבוסת הקומוניסטים.


Ελληνικός εμφύλιος πόλεμος (1946–1949)

Ο ελληνικός εμφύλιος πόλεμος ήταν εμφύλιος πόλεμος που διεξήχθη στην Ελλάδα ανάμεσα στον κυβερνητικό Ελληνικό Στρατό και τις αντάρτικες δυνάμεις του Δημοκρατικού Στρατού Ελλάδας (ΔΣΕ), του Κομμουνιστικού Κόμματος Ελλάδας (ΚΚΕ). Διήρκεσε από τον Μάρτιο του 1946 έως τον Αύγουστο του 1949 και είχε ως αποτέλεσμα την νίκη του Ελληνικού Στρατού και την ήττα του ΔΣΕ. Ο Ελληνικός Εμφύλιος θεωρείται διεθνώς ως η πρώτη πράξη του Ψυχρού πoλέμου στη μεταπολεμική ιστορία και ήταν η πολεμική σύγκρουση με τις μεγαλύτερες απώλειες που γνώρισε η χώρα από το 1830 έως σήμερα.


Războiul civil din Grecia (în greacă: "ο Eμφύλιος" [Πόλεμος], adică „Războiul civil”) s-a desfășurat între anii 1946 și 1949 între armata guvernamentală greacă, susținută de Regatul Unit și Statele Unite ale Americii, și Armata Democrată a Greciei (ΔΣΕ) ( greacă inițialele DSE), ramura militară a Partidului Comunist Grec (KKE), sprijinită de Bulgaria, Iugoslavia și Albania. Acesta a fost rezultatul unei lupte extrem de polarizate între fasciști, democrați și comuniști. Unul dintre primele conflicte ale Războiului Rece, potrivit unor analiști acesta reprezintă primul exemplu de intervenție după război britanică și americană în politica internă a unei țări străine;a fost Churchill, care în mod deschis și brutal forțat-o țară europeană la eliberat accepta sistemul său politic, și Stalin au urmat numai, deși sovieticii au fost mult mai puțin violente în acest sens Dintre toate țările din Europa de Vest, elitele britanici au fost determinate pentru a controla Grecia, prin orice mijloace necesare;. această țară a fost considerat mult timp de ei cum conacul lor privat.


Гражданская война в Греции

Гражда́нская война́ в Гре́ции (, "o Emfýlios Pólemos", «гражданская война») (1946 — октябрь 1949 года) — гражданская война в Греции, которая велась с 1946 по 1949 год между греческой правительственной армией, поддерживаемой Великобританией и США, и демократической армией Греции (ДАГ), вооружённым крылом Коммунистической партии Греции (КПГ), поддерживаемой СССР, Югославией, Албанией и Болгарией. В результате боёв греческая армия разгромила ДАГ.


Kreikan sisällissota käytiin vuosina 1946–1949. Se oli ensimmäinen kommunismin mittelö konservatiivisia voimia vastaan toisen maailmansodan jälkeen. Konservatiivisen puolen voitto johti Kreikan liittymiseen Natoon ja koko Välimeren itäosan painottumiseen osaksi länttä kylmässä sodassa.


Гражданска война в Гърция

Гражданската война в Гърция () е първият голям въоръжен конфликт в Европа след края на Втората световна война, продължил от 1946 до 1949 г. Поражението на комунистите и левите сили в страната, поддържани от СССР, Югославия, България и Албания, довежда до присъединяването на Гърция към НАТО и установяване на влиянието на Великобритания и САЩ в Егейско море в периода на Студената война.


La guerra civile greca (, "la guerra civile") fu combattuta dal 1946 al 1949 in Grecia fra l'Esercito Democratico Greco dei guerriglieri comunisti (appoggiati anche dai partigiani jugoslavi del NOF) e le forze governative monarchiche greche, sostenute dapprima dalla Gran Bretagna e poi soprattutto dagli Stati Uniti d'America. La guerra fu un momento estremamente delicato della contrapposizione USA-URSS (guerra fredda) perché si temette un allargamento dell'egemonia sovietica all'area dell'Egeo.


그리스 내전()은 1946년 3월 30일부터 1949년 10월 16일까지 그리스에서 발발한 내전이다. 미국 및 영국의 지원을 받는 그리스 정부군과 알바니아, 유고슬라비아, 불가리아의 지원을 받은 그리스 공산당의 무장조직 그리스 민주군이 대립하였다. 지분 협정에 따라 소련은 그리스 민주군에 물자 지원을 하지 않았다. 내전은 그리스 정부군의 승리로 끝났다.


Громадянська війна у Греції

Громадянська війна в Греції (3 грудня 1946 — 31 серпня 1949) — перший великий збройний конфлікт у Європі, який вибухнув іще до закінчення Другої світової війни, відразу після визволення Греції від гітлерівських окупантів. Для громадян Греції конфлікт набув форми громадянської війни між комуністичними партизанами, популярними в народному середовищі, і роялістами, підтримуваних вузькими колами міської буржуазії, орієнтованої на підтримку Великої Британії і США.


جنگ داخلی یونان

جنگ داخلی یونان در طول سالهای ۱۹۴۶-۱۹۴۹ بین ارتش دولت یونان (با حمایت بریتانیا و ایالات متحده آمریکا) وارتش دموکراتیک یونان شاخه نظامی حزب کمونیست یونان (با حمایت بلغارستان، یوگسلاوی و آلبانی)


希腊内战（1946-1949）是希臘王國政府领导的希腊国民军和希臘共產黨领导的希腊民主军之间的战争，持续时间从1946年一直到1949年。希腊内战的起因是由于自1943年起希腊国内政治势力左右分化严重加上二战结束后轴心国军队撤离导致的权力真空。在希腊内战中，希腊国民军得到了英国、美国的支持，而希腊民主军则则得到了南斯拉夫、阿尔巴尼亚共產黨、保加利亚人民共和國的支持，而希腊内战最终以希腊共产党和希腊民主军的失败而告终。希腊内战导致了希腊国内大约16万人的死亡，超过一百万人受到内战影响而成为难民。


A Guerra Civil da Grécia (em grego: ο Ελληνικός εμφύλιος πόλεμος, translit. "Ellinikos Emfylios Polemos") foi travada de 1946 a 1949, e envolveu as forças armadas do governo monárquico grego, apoiadas pelo Reino Unido e pelos Estados Unidos, contra o Partido Comunista da Grécia (KKE, do grego Kommounistikó Kómma Elládas") e seu braço armado, o Exército Democrático da Grécia (DSE, do grego Dimokratikos Stratos Elladas"), juntamente com a maior organização de resistência antifascista da Grécia - a Frente Nacional de Liberação (EAM, do grego Ethniko Apeleftherotiko Metopo") e seu braço armado, o Exército Democrático da Grécia (ELAS, do grego Ellinikós Laikós Apeleftherotikós Stratós"), com o apoio da Bulgária, Iugoslávia e Albânia.


La Guerra Civil grega (en grec: Ελληνικός Εμφύλιος Πόλεμος) va ser un conflicte bèl·lic entre els anys 1946 i 1949 entre les forces del govern grec monàrquic i conservador (amb l'ajut del Regne Unit i els Estats Units) i la branca armada del Partit Comunista Grec (KKE), l'Exèrcit Popular d'Alliberament Grec (ELAS).


Borgerkrigen i Hellas fra 1946 til 1949 ble utkjempet mellom den greske regjeringshæren med støtte av Storbritannia og USA, og det kommunistiske partiet i Hellas. Det er det første eksempelet på kommunisters militære handlinger i etterkrigstiden. Seieren for «anti-kommunistene» førte etterhvert til Hellas' medlemskap i NATO og klargjorde den ideologiske balansen (mellom øst og vest) i det indre Middelhavet.


Yunanistan İç Savaşı, 1946-1949 yılları arasında Yunanistan'ı siyasi istikrarsızlık içine iten, etkileri 1955 yılına kadar hissedilen ve temelde sağ-sol mücadelesi olan savaştır.


Cuộc Nội chiến Hy Lạp () bắt đầu từ năm 1946 và chấm dứt vào năm 1949. Cuộc chiến xảy ra khi quân Đồng Minh gồm Anh Quốc, Hoa Kỳ hỗ trợ quân đội chính phủ quốc gia Hy Lạp chống lại Quân đội Dân chủ Hy Lạp, lực lượng vũ trang của Đảng Cộng sản Hy Lạp, với yểm trợ quân sự từ các nước xã hội chủ nghĩa Liên Xô, Bulgaria, Nam Tư và Albania.


La guerre civile grecque est un conflit armé ayant opposé de 1946 à 1949 l'armée grecque gouvernementale (soutenue par le Royaume-Uni et les États-Unis) à l'Armée démocratique de Grèce, branche armée du Parti communiste de Grèce (soutenu par la Yougoslavie, la Bulgarie et l'Albanie). Les communistes grecs ne furent pas aidés par l'URSS en raison des accords de partition d'influence négociés à la conférence de Moscou de 1944. Le conflit s'acheva par la victoire du gouvernement royaliste sur les forces communistes, dont les survivants durent s'exiler dans les pays communistes, principalement en Bulgarie, Roumanie, Hongrie et Tchécoslovaquie.


Grécka občianska vojna bol vojenský konflikt, ktorý sa odohral v rokoch 1946 - 1949 v Grécku. Na jednej strane konliktu stála konzervatívna časť gréckej spoločnosti a silové zložky gréckej vlády, najprv podporované Britániou a neskôr USA. Druhá, takzvaná revolučná časť spoločnosti, bola vedená gréckou komunistickou stranou.


Wojna domowa w Grecji () – walki prowadzone od grudnia 1944 roku do stycznia 1945 roku (pierwsza faza) oraz w latach 1946–1949 (druga faza) na terenie Grecji pomiędzy rządowymi siłami zbrojnymi, wspierającymi monarchę i prawicę, wspomaganymi militarnie i logistycznie przez Wielką Brytanię oraz Stany Zjednoczone, a komunistycznymi siłami DSE (gr. "ΔΣΕ, Dimokratikos Stratos Ellados – Demokratyczne Wojsko Grecji"), wywodzącymi się spośród części kombatantów lewicowego ruchu oporu EAM-ELAS (gr. ΕΑΜ – ΕΛΑΣ), jednak znacznie mniej od nich licznymi. Komunistów z DSE popierali lewicowi macedońscy partyzanci z Frontu Wyzwolenia, z greckiej prowincji Macedonia. Po stronie rządowej, jeszcze przed wybuchem wojny domowej, drogą nadzwyczajnego poboru, zmobilizowano do wojska, Gwardii Narodowej i więziennictwa byłych członków greckich formacji hitlerowskich.


The Greek Civil War (, "o Emfýlios" ["Pólemos"], "the Civil War") was fought between the Greek government army (supported by the United Kingdom and the United States) and the Democratic Army of Greece (DSE) – the military branch of the Communist Party of Greece (KKE) (supported by Bulgaria, Albania, Yugoslavia, and covertly by the Soviet Union via their Eastern European proxies) from 1946 to 1949. The fighting resulted in the defeat of the DSE by the Hellenic Army.


La guerra civil griega transcurrió entre marzo de 1946 y octubre de 1949 y fue el primer caso de una insurrección comunista tras la Segunda Guerra Mundial, por lo que se puede considerar como el primer conflicto bélico de la Guerra Fría. La victoria de las fuerzas anticomunistas del gobierno condujo a la entrada de Grecia en la OTAN y ayudó a definir el equilibrio estratégico en el mar Egeo y los Balcanes en la Europa de la posguerra.


Řecká občanská válka byl vojenský konflikt, který se odehrál v letech 1946–1949 v Řecku. Na jedné straně konfliktu stála konzervativní část řecké společnosti a vojenské složky řecké vlády, nejdřív podporované Británií a poté USA. Druhá, tzv. revoluční část, byla vedena řeckou komunistickou stranou podporovanou komunistickými režimy v sousední Albánii, Jugoslávii a Bulharsku.


Den græske borgerkrig (; ) var en borgerkrig i Grækenland mellem kommunister og konservative, der blev udkæmpet fra 1946 til 1949. Den var det første eksempel på en kommunistisk guerillakrig i efterkrigstiden og Den Kolde Krig.


الحرب الأهلية اليونانية

الحرب الأهلية اليونانية قامت بين عامي 1946-49 بين جيش الحكومة اليونانية المدعومة من قبل بريطانيا العظمى والولايات والمتحدة وبين الجيش الديمقراطي اليوناني (ΔΣΕ)، وهو الجناح العسكري للحزب الشيوعي اليوناني (KKE)، بدعم من يوغوسلافيا وألبانيا وبلغاريا. وكانت النتيجة هزيمة المتمردين الشيوعيين من قبل القوات الحكومية. كان العديد من المتمردين داخل الجيش الديمقراطي هم من المتمردين اليونانين الذين قاتلوا ضد قوات الاحتلال الألمانية والإيطالية خلال الحرب العالمية الثانية. كانت الحرب الأهلية نتيجة للصراع بين قطبي اليسار واليمين بدأ في عام 1943 بسبب الفراغ في السلطة الذي أعقب نهاية احتلال قوات المحور.


สงครามกลางเมืองกรีซ

สงครามกลางเมืองกรีซ (; "o Emfýlios [Pólemos]", "the Civil [War]") เป็นการต่อสู้ในกรีซในปี พ.ศ. 2489-พ.ศ. 2492 ระหว่างกองทัพรัฐบาลกรีก (ได้รับการสนับสนุนโดยสหราชอาณาจักรและสหรัฐอเมริกา) และกองกำลังประชาธิปไตยกรีซ (DSE,ทหารของพรรคคอมมิวนิสต์กรีก (KKE) สนับสนุนจากยูโกสลาเวีย แอลเบเนียเช่นเดียวกับบัลแกเรีย) การต่อสู้ส่งผลให้พวกก่อการร้ายคอมมิวนิสต์พ่ายแพ้กองกำลังของรัฐบาลพรรคคอมมิวนิสต์แห่งกรีซก่อตั้งขึ้นและได้รับทุนจากประเทศคอมมิวนิสต์เช่นยูโกสลาเวียประชาธิปัตย์กองทัพกรีซรวมถึงบุคลากรหลายคนที่เคยต่อสู้กับเยอรมันและอิตาลีในช่วงการยึดครองในช่วงสงครามโลกครั้งที่สอง


Perang Saudara Yunani (bahasa Yunani: ο Eμφύλιος [Πόλεμος], "Perang Saudara") (1946-1949) adalah perang antara pasukan pemerintah Yunani, yang didukung oleh Britania Raya, Amerika Serikat, dan Tentara Demokratik Yunani, cabang militer dari Partai Komunis Yunani (KKE).


Az 1984-es NHL-draftot a kanadai Montréalban, a Montréal Forumban tartották meg, 1984. június 9-én. A későbbi legenda Mario Lemieux kelt el az első helyen. Sok olyan játékos viszont nagyon hátul talált csapatra, akik későbbi Hírességek Csarnokának tagjai lehetnek vagy már azok. Ilyen pl: Brett Hull, Luc Robitaille és Patrick Roy. Valamint Tom Glavine-t is ledraftolták, aki a Major League Baseballben futott be nagy karriert.


Der NHL Entry Draft 1984 fand am 9. Juni 1984 im Forum de Montréal in Montréal in der kanadischen Provinz Québec statt. Bei der 22. Auflage des NHL Entry Draft wählten die Teams der National Hockey League (NHL) in zwölf Runden insgesamt 250 Spieler aus. Als "First Overall Draft Pick" wurde der kanadische Center Mario Lemieux von den Pittsburgh Penguins ausgewählt, der die NHL als einer der besten Spieler in der Geschichte des Eishockeysports prägen sollte. Auf den Positionen zwei und drei folgten Kirk Muller für die New Jersey Devils und Ed Olczyk für die Chicago Black Hawks. Die Reihenfolge des Drafts ergab sich aus der umgekehrten Abschlusstabelle der abgelaufenen Spielzeit 1983/84, wobei die Playoff-Teams nach den Mannschaften an der Reihe waren, die die Playoffs verpasst hatten.


Драфт НХЛ 1984

Драфт НХЛ 1984 года состоялся в монреальском «Форуме».


LNHL Entry Draft 1984 è stato il 22º draft della National Hockey League. Si è tenuto il 9 giugno 1984 presso il Forum de Montréal di Montréal.


Драфт НХЛ 1984

Драфт НХЛ 1984 відбувся 9 червня в «Монреаль-форумі» (Монреаль, провінція Квебек, Канада). Всього було проведено 12 раундів драфту, в котрих команди НХЛ закріпили свої права на спортивну діяльність 250 молодих хокеїстів.


Le repêchage d'entrée dans la Ligue nationale de hockey de 1984 a lieu au Forum de Montréal dans la ville de Montréal au Québec Canada le .


The 1984 NHL Entry Draft was the 22nd NHL Entry Draft. It took place on June 9, 1984, at the Montreal Forum in Montreal, Quebec.


A lignyi csata 1815. június 16-án zajlott le. Ez volt Bonaparte Napoléon katonai pályafutásának utolsó győztes csatája. Ebben a csatában a franciák Északi Hadserege ütközött meg Napóleon parancsnoksága alatt a Blücher tábornok vezette porosz erőkkel Ligny falu mellett, a mai Belgium területén. A porosz hadsereg nagyobb része túlélte a csatát, és két nappal később kulcsszerepet játszott a waterlooi csatában.


De Slag bij Ligny, gevochten op 16 juni 1815, was een Franse overwinning onder Napoleon op een Pruisisch leger onder maarschalk Gebhard Leberecht von Blücher. Het was Napoleons laatste overwinning. Het grootste deel van het Pruisische leger overleefde de slag en speelde twee dagen later een cruciale rol in de Slag bij Waterloo.


リニーの戦い （リニーのたたかい、仏：、独： ）は、1815年6月16日にベルギー中部の村リニー付近で行われた戦い。フランス皇帝ナポレオン1世率いるフランス軍が、ブリュッヘル率いるプロイセン軍を破った。ナポレオン最後の戦いとなったワーテルローの戦いの前哨戦のひとつであり、ナポレオンが最後の勝利を飾った戦いでもある。


Slaget vid Ligny utspelades den 16 juni 1815 under fälttåget vid Waterloo vid slutet av Napoleonkrigen. Slaget var Napoleon I:s sista militära seger.


In der Schlacht von Ligny trafen am 16. Juni 1815 – zwei Tage vor der Schlacht bei Waterloo – die französischen Truppen der Grande Armée unter Napoleon auf eine preußische Armee unter dem Kommando des Feldmarschalls Blücher. Ligny war Napoleons letzter Sieg. Er konnte die Truppen Blüchers unter Einsatz der Alten Garde zwar schlagen, aber nicht völlig vernichten. Dies sollte in Waterloo fatale Folgen für ihn haben. Sie ist daher die Schlüsselschlacht für die darauf folgenden Ereignisse.


Bătălia de Ligny a adus față în față, la 16 iunie 1815, o armată franceză a primului imperiu, condusă de împăratul Napoleon I și o armată prusacă condusă de mareșalul von Blücher. Atacul a început ideal pentru francezi, care nu au zăbovit în a trece la ofensivă în fața unor trupe prusace care nu apucaseră încă să se concentreze. Unul din Corpurile de armată prusace, aflat prea departe, nu a mai putut interveni, iar francezii au reușit destul de rapid să penetreze linia inamică, grație atacurilor bine conduse de Grouchy și Gérard. Pentru a da lovitura de grație, menită să le taie retragerea și să le întoarcă flancul, Napoleon cheamă puternicul Corp de armată al generalului Drouet d'Erlon. Acest Corp avusese misiunea inițială de a menține contactul cu armata mareșalului Ney, angajată simultan la Quatre Bras. Tocmai când trupele lui Drouet d'Erlon manevrau pentru a se pune în poziția de atac, generalul a primit ordin de la superiorul său direct, mareșalul Ney, să îi vină în ajutor. Aceste trupe nu au mai ajuns în timp util nici în acea parte, astfel că nu au participat la niciuna dintre cele două bătălii. Văzând retragerea trupelor ce ar fi trebuit să încununeze victoria, împăratul francez trimite la atac Garda Imperială Franceză, dar aceasta nu poate decât să respingă ultimele elemente prusace, nefiind în poziția necesară pentru a le tăia retragerea. Pe plan tactic a fost o victorie franceză, dar strategic nu a schimbat radical situația campaniei. Bătălia de la Ligny nu a reprezentat victoria decisivă la care se aștepta Napoleon, astfel că von Blücher a putut să îi trimită ducelui de Wellington întăririle necesare pentru ca acesta să poată învinge, la 18 iunie, în cadrul Bătăliei de la Waterloo.


Битва при Линьи

Битва при Линьи — сражение, произошедшее 16 июня 1815 года, в котором Наполеон I Бонапарт одержал свою последнюю победу (над прусско-саксонской армией генерал-фельдмаршала Г. Л. Блюхера). Оно состоялось в один день с битвой при Катр-Бра.


La battaglia di Ligny (16 giugno 1815) ebbe luogo nel corso della guerra della settima coalizione contro Napoleone Bonaparte (campagna di Waterloo) e fu il prologo alla successiva battaglia di Waterloo, che venne combattuta due giorni dopo.


Битва при Лін'ї

Битва при Лін'ї — відбулась 16 червня 1815 року не далеко від однойменного містечка у Бельгії. Армія французького імператора Наполеона Бонапарта здобула свою останню перемогу у довговічній епопеї Наполеонівських воєн, відтіснивши основні сили прусськогофельдмаршала Блюхера. Битви під Лін'ї та Кватр – Бра передували грандіозній баталії підВатерлоо, що відбулася через 2 дні.


A Batalha de Ligny foi um combate ocorrido em 16 de junho de 1815 em Ligny, atualmente Bélgica, entre as tropas francesas e as prussianas antes da Batalha de Waterloo, que acabou com a vitória das forças francesas de Napoleão Bonaparte sobre o exército prussiano de Gebhard Leberecht von Blücher.


La Batalla de Ligny va ser un combat lliurat el 16 de juny de 1815, entre les tropes franceses i les prussianes abans de la Batalla de Waterloo, que es va saldar amb la victòria de les forces franceses de Napoleó Bonaparte sobre l'exèrcit prussià de Gebhard von Blücher.


Slaget ved Ligny utspilte seg den 16. juni 1815 i de såkalte hundre dagene, kort før slaget ved Waterloo. Slaget var Napoleon Is siste militære seier.


Ligny Muharebesi (Almanca: Die Shlacht bei Ligny, Fransızca: La bataille de Ligny), 16 Haziran 1815 tarihinde, Waterloo Savaşı'ndan iki gün önce gerçekleşti. Napolyon ve ünlü Fransız Grande Armée ordusu ile feldmareşal Blücher komutasındaki Prusya Krallığı ordusu savaş meydanında karşılaştılar.


La bataille de Ligny, également appelée bataille de Fleurus, opposa l'armée prussienne menée par le maréchal Blücher à une partie de l'armée française commandée par Napoléon. Elle se déroula le , soit deux jours avant la bataille de Waterloo. Ligny fut la dernière victoire de Napoléon. Mais elle fut moins importante et décisive que ne le crut Napoléon, car, après un combat d'une grande férocité et de nombreuses pertes dans les deux camps, les Prussiens — enfoncés en leur centre — réussirent leur repli sur les ailes, sans être poursuivis la nuit venue par les troupes napoléoniennes. En outre, les Prussiens n'avaient engagé que trois corps d'armée sur quatre, le dernier étant alors stationné à Liège. C'est ce corps qui combattra le plus tôt et le plus lourdement à Waterloo.


Bitwa pod Ligny – starcie zbrojne, które miało miejsce 16 czerwca 1815 pod Ligny w dzisiejszej Belgii w trakcie 100 dni Napoleona. Bitwa zakończyła się zwycięstwem wojsk francuskich dowodzonych przez Napoleona Bonaparte nad armią pruską, którą dowodził Gebhard Leberecht von Blücher.


The Battle of Ligny was fought on 16 June 1815, in which French troops of the Armée du Nord under the command of Napoleon I defeated part of a Prussian army under Field Marshal Blücher, near Ligny in present-day Belgium. The battle resulted in a tactical victory for the French, but the bulk of the Prussian army survived the battle in good order and played a role two days later at the Battle of Waterloo, having been reinforced by Prussian troops who had not participated at Ligny. The battle of Ligny was the last victory in Napoleon's military career.


La batalla de Ligny fue un combate librado el 16 de junio de 1815 entre las tropas francesas y las prusianas antes de la batalla de Waterloo, que se saldó con la victoria de las fuerzas francesas de Napoleón sobre el ejército prusiano de Gebhard Leberecht von Blücher.


Pertempuran Ligny (16 Juni 1815) adalah kemenangan terakhir Napoleon, tetapi tentara Prusia selamat dan akan memainkan peran penting dua hari kemudian dalam Pertempuran Waterloo. Dalam pertempuran ini, tentara Armée du Nord Prancis di bawah Napoleon Bonaparte menaklukan tentara Prusia di bawah Marsekal Blücher, didekat Ligny, Belgia.


A heilsbergi csata 1807. június 10-én zajlott le Kelet-Poroszországban (ma :Lengyelország, Lidzbark Warmiński) a Joachim Murat és Jean Lannes vezette francia–itáliai, és a Leontyij Leontyjevics Bennigsen vezette orosz erők között. A csata eldöntetlen eredményt hozott, francia stratégiai győzelemnek számított.


In der Schlacht bei Heilsberg (in Ostpreußen) trafen während des Vierten Koalitionskrieges am 10. Juni 1807 (vier Tage vor der entscheidenden Schlacht von Friedland) das französische und auf der anderen Seite das russische Heer und preußisches Herr aufeinander.


Сражение при Гейльсберге

Битва при Гейльсберге () — сражение а у восточно-прусского города Гейльсберга между французской армией императора Наполеона I и русской армией генерала Л. Л. Беннигсена в ходе войны четвёртой коалиции.


Heilsbergin taistelu oli 10. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1807 Heilsbergissä () noin 270 kilometriä Varsovasta pohjoiseen käyty Neljännen liittokunnan taistelu.


La battaglia di Heilsberg (10 giugno 1807)ebbe luogo nell'ambito della Guerra della quarta coalizione anti-francese e vide fronteggiarsi le truppe dei generali francesi Gioacchino Murat e Jean Lannes contro quelle russe del generale Levin August von Bennigsen.


Битва під Гейльсбергом

Битва під Гейльсбергом () — битва, що сталась 10 червня 1807 року поблизу східнопрусського міста Гейльсберг між французькою армією імператора Наполеона I та російською армією генерала Л. Л. Беннігсена в ході війни четвертої коаліції.


Heilsberg Muharebesi, Fransa İmparatorluğu'nun 10 Haziran 1807'de Prusya Krallığı ve Rus İmparatorluğu'na karşı yaptığı muharebe.


La bataille d'Heilsberg eut lieu le entre l'armée française commandée par Napoléon et l'armée russe commandée par Bennigsen, à proximité de la ville d’Heilsberg, actuellement Lidzbark Warmiński.


Bitwa pod Heilsbergiem – jedna z największych bitew napoleońskich na terenach dzisiejszej Polski, która miała miejsce 10 czerwca 1807 r. Heilsberg, aktualnie Lidzbark Warmiński, poprzez swoje położenie stał się głównym ośrodkiem dowodzenia i oporu Rosjan i Prusaków. W dniu bitwy Lidzbark był dobrze ufortyfikowany od strony południowo-zachodniej, mniej z zachodniej i północno-zachodniej, gdyż ataku spodziewano się z tej pierwszej strony. Wojskami broniących się dowodził Levin August von Bennigsen, ze strony francuskiej oficjalnie dowodził sam Napoleon, choć w praktyce nie ingerował w poczynaniach swoich marszałków Murata, Soulta czy Lannesa.


The Battle of Heilsberg took place on 10 June 1807, during the Napoleonic Wars.


1942. június 10-én a németek lerombolták a csehországi Lidice községet és lemészárolták a teljes férfilakosságot.


Σφαγή του Λίντιτσε

Η σφαγή του Λίντιτσε ήταν η πλήρης καταστροφή του χωριού Λίντιτσε, στο προτεκτοράτο της Βοημίας και της Μοραβίας (τώρα Τσεχική Δημοκρατία), τον Ιούνιο του 1942 κατόπιν εντολών του Αδόλφου Χίτλερ και του Χάινριχ Χίμλερ στη διάρκεια του Β΄ Παγκοσμίου πολέμου.


리디체 학살은 제2차 세계 대전이 진행 중이던 1942년 6월 보헤미아 모라바 보호령(현재의 체코)에 위치한 리디체에서 나치 독일에 의해 일어난 학살 사건으로 유인원 작전의 일환으로 진행되었다.


The Lidice massacre was the complete destruction of the village of Lidice, in the Protectorate of Bohemia and Moravia, now the Czech Republic, in June 1942 on orders from Adolf Hitler and "Reichsführer-SS" Heinrich Himmler.


La masacre de Lídice es un acontecimiento de la Segunda Guerra Mundial en el que se produjo la total destrucción del pueblo de Lídice, en el Protectorado de Bohemia y Moravia (actual República Checa), en junio de 1942 bajo órdenes de Adolf Hitler y el "Reichsführer-SS" Heinrich Himmler.


Vyhlazení Lidic byla násilná historická událost, při níž došlo ke zničení středočeské vsi Lidice a vyvraždění značné části jejích obyvatel německými nacistickými okupanty. Po úspěšném atentátu československých parašutistů na Reinharda Heydricha v roce 1942 byla obec Lidice v důsledku heydrichiády vypálena a dokonale srovnána se zemí a veškeré místní obyvatelstvo popraveno nebo odsunuto do koncentračních táborů. Celkový počet obětí dosáhl počtu 340 (192 mužů, 60 žen a 88 dětí).


การสังหารหมู่ที่ลิดยิตแซ

สงครามโลกครั้งที่สอง ในเชโกสโลวาเกียภายใต้การยึดครองของนาซี การสังหารหมู่ที่ลิดยิตแซ เป็นการทำลายล้างอย่างราบคาบของหมู่บ้านลิดยิตแซในรัฐอารักขาแห่งโบฮีเมียและมอเรเวีย ปัจจุบันคือสาธารณรัฐเช็ก ในเดือนมิถุนายน ค.ศ. 1942 ภายใต้คำสั่งของอดอล์ฟ ฮิตเลอร์และไรชส์ฟือเรอร์-เอ็สเอ็ส ไฮน์ริช ฮิมม์เลอร์


1986–1987-es olasz labdarúgó-bajnokság (első osztály)

Az olasz labdarúgó-bajnokság első osztályának 1986–1987-es szezonja volt a Serie A 85. szezonja. A bajnokságban 16 csapat vett részt, a győztes az SSC Napoli lett. Ez volt a klub első bajnoki címe. Ebben a szezonban a Napoli duplázott, ugyanis a bajnoki cím mellé a kupagyőzelmet is begyűjtötték. A csapat legjobbja a szezon során Diego Maradona volt.


Serie A i fotboll 1986/1987 vanns av SSC Napoli som därmed vann "hemmadubbeln", och vann sin första titel samt Coppa Italia, med bland andra Diego Maradona i laget.


Die Serie A 1986/87 war die 55. Spielzeit in der höchsten italienischen Fußball-Spielklasse der Herren. Sie begann am 14. September 1986 und endete am 17. Mai 1987. Als Aufsteiger kamen Ascoli Calcio, Brescia Calcio und der FC Empoli aus der Serie B dazu.


עונת 1986/1987 בסרייה א'

עונת 1986/1987 בסרייה א' הייתה העונה ה-85 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1986 והסתיימו ב-17 במאי 1987.


Чемпионат Италии по футболу 1986/1987

Серия А 1986/1987 — 55-й сезон чемпионата Италии по футболу. Стартовал 14 сентября 1986 года и завершился 17 мая 1987 года. В 1-й раз победителем турнира стал «Наполи».


La Serie A 1986-1987 è stata l'85ª edizione della massima serie del campionato italiano di calcio (il 55º a girone unico), disputato tra il 14 settembre 1986 e il 17 maggio 1987 e concluso con la vittoria del , al suo primo titolo.


Італійська Серія A 1986–1987

Сезон 1986–87 в Серії A — футбольне змагання у найвищому дивізіоні чемпіонату Італії, що проходило між 14 вересня 1986 та 17 травня 1987 року. Участь у турнірі брали 16 команд, 3 найгірші з яких залишили Серію A по завершенні сезону.


1986年至1987年意大利足球甲级联赛

1986年至1987年意大利足球甲级联赛参赛球队有16支。


1986-87 Serie A İtalya'da en üst düzey futbol ligidir. Bu sezonun sonunda SSC Napoli


Championnat d'Italie de football 1986-1987

Le Championnat d'Italie de football de Série A 1986-1987 est la du championnat d'Italie de football, qui réunit 16 équipes.


The 1986–87 Serie A season ended with Napoli doing the "domestic double", winning their first Scudetto and third Coppa Italia, spurred on by their talismanic captain Diego Maradona, who had also just played a key part in World Cup glory for his home country of Argentina.


La Serie A 1986–87 fue la 85ª edición del campeonato de fútbol de más alto nivel en Italia y la 55ª bajo el formato de grupo único. Napoli ganó su primer "scudetto".


الدوري الإيطالي 1986–87

الدوري الإيطالي لكرة القدم 1986-1987 هو الموسم 85 من مواسم الدوري الايطالي.


A 2009-es UEFA-kupa-döntő az utolsó mérkőzése volt a 2008–2009-es UEFA-kupának. A szezon az UEFA második számú kupasorozatának, az UEFA-kupának a 38. kiírása. Ez volt az utolsó olyan döntő, amelyet UEFA-kupa néven rendeztek, a 2009–2010-es szezontól Európa-liga néven fut majd a sorozat. A mérkőzést a Sahtar Doneck és a Werder Bremen játszotta, a találkozót a Sahtar nyerte 2–1-re a hosszabbításban. Az első gólt az első félidő közepe táján Luiz Adriano szerezte, amivel vezetéshez juttatta a Sahtart, majd tíz perccel később Naldo szabadrúgásból egyenlített. A második játékrész nem hozott újabb találatot, így hosszabbítás következett; mindössze hét perc elteltével Jádson megszerezte a Doneck második gólját is, így a Sahtar története első európai kupadiadalát érte el.


De UEFA Cupfinale van het seizoen 2008/09 was de 38e finale in de geschiedenis van de UEFA Cup. Het was tevens de laatste finale alvorens het toernooi werd omgedoopt tot de UEFA Europa League. Het Oekraïense Sjachtar Donetsk nam het op tegen het Duitse Werder Bremen. Beide clubs hadden nog nooit eerder tegen elkaar gespeeld. Sjachtar haalde het na verlengingen met 2-1.


Finala Cupei UEFA 2009 a fost un meci de fotbal de pe 20 mai 2010 jucat între echipa germană Werder Bremen și cea ucraineană Șahtior Donețk. Meciul a fost câștigat de Șahtior Donețk după prelungiri.


Финал Кубка УЕФА 2009

Финал Кубка УЕФА 2009 года — финальный матч розыгрыша Кубка УЕФА 2008/09, 38-го сезона в истории Кубка УЕФА. Этот футбольный матч состоялся 20 мая на стадионе «Шюкрю Сараджоглу» в Стамбуле. В матче встретились украинский «Шахтёр» (Донецк) и немецкий «Вердер» (Бремен).


La finale della 38ª edizione della Coppa UEFA si è disputata il 20 maggio 2009 allo Stadio Şükrü Saraçoğlu di Istanbul, tra gli ucraini dello Šachtar e i tedeschi del Werder Brema.


Фінал Кубка УЄФА 2009

Фінал Кубка УЄФА 2009 () — фінал Кубка УЄФА 2008—2009. Це був останній фінал Кубка УЄФА, оскільки з сезону 2009—2010 турнір змінено Лігою Європи УЄФА. Відбувся 20 травня 2009 року в Туреччині на стадіоні «Шюкрю Сараджоглу» (Стамбул), домашній арені «Фенербахче».


فینال جام یوفا ۲۰۰۹

فینال جام یوفا ۲۰۰۹، رقابت پایانی جام یوفا در سال ۲۰۰۹ میلادی است که مابین دو تیم باشگاه فوتبال شاختار دونتسک و باشگاه فوتبال وردر برمن برگزار شده‌است.


2009 UEFA Kupası Finali, UEFA Kupası tarihinin 51. final mücadelesi olan karşılaşma 20 Mayıs 2009'da Ukrayna'nın Shakhtar Donetsk ve Almanya'nın SV Werder Bremen takımları arasında Fenerbahçe'nin ev sahipliğinde Fenerbahçe Şükrü Saracoğlu Stadyumu'nda oynandı.


The 2009 UEFA Cup Final was the final match of the 2008–09 UEFA Cup, the 38th season of the UEFA Cup, UEFA's second-tier club football tournament. It was also the last final to be held under the UEFA Cup name, as the competition was rebranded as the UEFA Europa League from the 2009–10 season. The final was contested by Shakhtar Donetsk and Werder Bremen, with Shakhtar winning the match 2–1 after extra time. All three goalscorers in the game were Brazilians; lone striker Luiz Adriano opened the scoring for Shakhtar midway through the first half, before Naldo equalised from a free kick ten minutes later. The second half was goalless and the match went to extra time; after only seven minutes, Jádson scored for Shakhtar to secure the club's first major European trophy.


UEFA Cup finalen 2009 var en fodboldkamp der blev spillet den 20. maj 2009. Kampen blev spillet foran 37.357 tilskuere på Şükrü Saracoğlu Stadion i Istanbul, og skulle finde vinderen af UEFA Cup 2008-09. De deltagende hold var ukrainske Shakhtar Donetsk og tyske Werder Bremen. Shakhtar vandt 2-1.


२००९ यूईएफए कप फाइनल

२००९ यूईएफए कप फाइनल, 20 मई 2009 पर इस्तांबुल, तुर्की में सुकरु साराकोगलू स्टेडियम में हुए एक फुटबॉल मैच था। यह यूक्रेन के शख्तर् डोनेट्स्क और जर्मनी के वेर्डर ब्रेमेन के बीच खेला गया था। शख्तर् डोनेट्स्क ने फाइनल अतिरिक्त समय में 2-1 से जीत लिया। इस प्रकार ट्रॉफी जीतने वाली पहली यूक्रेनी क्लब बनने।