Revoltele din Kosovo din 2004 (în mass-media sârbă sunt cunoscute ca Pogromul din martie) au izbucnit la 17 martie și sunt descrise ca fiind cel mai violent incident de la sfârșitul Războiului din Kosovo. Cauza directă a fost un zvon nefondat despre înecarea a trei copii albanezi de către sârbi, ceea ce a determinat 50.000 de albanezi să atace comunitățile sârbe din provincie.


Беспорядки в Косове (2004)

Мартовские события (, ) — беспорядки в Косово, вспыхнувшие 17 марта 2004 года, расценивавшиеся сербским руководством как этнические чистки. Во время беспорядков 16 гражданских лиц было убито. 4000 человек были вынуждены покинуть дома, 800 домов и 36 православных церквей были повреждены или уничтожены.


Os violentos distúrbios ocorridos no Kosovo eclodiram em 17 de março de 2004 quando os albaneses de Kosovo, totalizando mais de 50.000, participaram de ataques em larga escala aos sérvios do Kosovo, que foram comparados pelo então primeiro-ministro sérvio, Vojislav Kostunica, a uma limpeza étnica. Foi o maior incidente violento na província desde a Guerra do Kosovo de 1998-1999. Durante os distúrbios, civis foram mortos, milhares de sérvios foram forçados a deixar suas casas, 935 casas, 10 instalações públicas (escolas, centros de saúde e postos de correio) e 35 edifícios da Igreja Ortodoxa Sérvia foram profanados, danificados ou destruídos, e seis cidades e nove aldeias sofreram limpeza étnica, de acordo com relatos de fontes de notícias na Sérvia.


2004'teki Kosova'daki karışıklık, bölünmüş Mitroviça şehrinde olmuş olan ve 1999'da Kosova Savaşı'ndan sonra yüzlerce yaralı ve en az 14 kişinin öldüğü Kosova'nın en kötü etnik şiddet olayıdır. Karışıklık, Kosovalı Arnavut medyasında üç Kosovalı Arnavut çocuğun bir grup Kosovalı Sırp tarafından Ibar Nehri'ne kadar kovalandıktan sonra boğulduğunu iddia eden yanıltıcı raporlarla tetiklendi.UNMIK görevlileri ve KFOR birlikleri, Sırplar ve etnik Arnavutlar arasında şiddetli bir silah savaşı oluşacak şekilde mücadele ettiler. Sırbistan'da olaylara Mart Kıyımı (Sırpça:Мартовски погром/"Martovski pogrom") da denirken, Kosova'da Mart Huzursuzluğu (Arnavutça:"Trazirat e marsit") olarak adlandırılıyor.


Zamieszki w Kosowie w 2004 roku – zamieszki na tle etnicznym, do których doszło w Kosowie w dniach 17–19 marca 2004, najkrwawszy incydent w regionie od czasu zakończenia wojny domowej z lat 90. Ich bezpośrednią przyczyną było rozprzestrzenienie się ostatecznie niepotwierdzonej pogłoski o utopieniu przez Serbów dwóch albańskich chłopców, co rozpoczęło falę ataków Albańczyków na miejsca zamieszkania mniejszości serbskiej w Kosowie. Zamieszki wpisują się równocześnie w szerszy kontekst wieloletniego sporu między obydwiema społecznościami o status polityczny Kosowa.


The 2004 unrest in Kosovo is the worst ethnic violence case in Kosovo since the end of the 1998–99 conflict. The violence erupted in the partitioned town of Mitrovica, leaving hundreds wounded and at least 14 people dead. The unrest was precipitated by misleading reports in the Kosovo Albanian media which falsely claimed that three Kosovo Albanian boys had drowned after being chased into the Ibar River by a group of Kosovo Serbs. UN peacekeepers and NATO troops scrambled to contain a raging gun battle between Serbs and ethnic Albanians. In Serbia the events were also called the March Pogrom ( / "Martovski pogrom"), while in Kosovo they are called The March Unrest ().


اضطرابات عام 2004 في كوسوفو

اضطرابات عام 2004 في كوسوفو هي أحداث عُنف وصدامات عرقية حدثت يومي 17 و18 مارس 2004 في كوسوفو. اندلعت أعمال العنف هاته بين صرب وألبان كوسوفو في عدة مناطق في إقليم كوسوفو الذي كان آنذاك تحت إدارة الأمم المتحدة. في صربيا، تُسمى هذه الأحداث باسم مذبحة مارس ، أما في كوسوفو فتُسمى «اضطرابات شهر مارس» . ذكرت وكالات أنباء أن خلال أعمال العنف سُجل مقتل 31 شخصا وجُرح 500 آخرين بينهم جنود دوليون، ولكن بعد ذلك تبين أن عدد القتلى هو 28 حيث تم احتساب 3 قتلى مرتين. كما أدت هذه الأعمال إلى نزوح 3600 صربي عن الإقليم.


Операција Коридор 92

Операција Коридор 92, позната и као пробој Коридора живота, била је највећа операција Војске Републике Српске (ВРС) спроведена током рата у Босни и Херцеговини против Хрватског вијећа одбране (ХВО) и Хрватска војске (ХВ) у Босанској Посавини. Операција је вођена од 24. јуна до 6. октобра 1992. године, а циљ је био поновно успостављање путне везе између западног и источног дијела Српске Републике Босне и Херцеговине. Разлог за покретање операције било је заузимање Дервенте и Модриче од стране ХВО и ХВ — потез којим је блокиран једини копнени пут између територија под контролом Војске Републике Српске. Циљ тих напада био је да се Срби у Крајини одвоје од Србије и приморају на предају. А окидач за доношење одлуке о пробијању коридора била је смрт 12 бањалучких беба и умирање бубрежних болесника у бањалучком Клиничком центру због немогућности допремања кисеоника.


Операция «Коридор»

Операция «Коридор» — военная операция Войск Республики Сербской и вооружённых формирований Сербской Краины в Босанской Посавине летом-осенью 1992 года, целью которой было установление территориальной и транспортной связи между западными сербскими территориями и восточными территориями РС и СР Югославией. Причиной операции стала мусульманско-хорватская блокада западной части Республики Сербской и основной части Сербской Краины. В результате успешно проведённой операции была восстановлена наземная связь между частями Республики Сербской, а также нанесён значительный ущерб армии боснийских хорватов в этом регионе.


Operation Corridor 92 (, "Operacija Koridor 92") was the largest operation conducted during the Bosnian War by the Army of Republika Srpska (VRS) against the forces of the Croatian Defence Council (HVO) and the Croatian Army (HV) in the Bosanska Posavina region of northern Bosnia and Herzegovina between 24 June and 6 October 1992. The objective of the offensive was to re-establish a road link between the city of Banja Luka in the west of the country and the eastern parts of the territory controlled by the Bosnian Serbs. The offensive was prompted by the capture of Derventa by the HV and the HVO – a move that blocked the single overland road between the VRS-controlled territories.


La Operación Corredor (Operacija Koridor en idioma serbio) es el nombre de una ofensiva militar de la República Serbia para romper el cerco al que estaba sometida por parte fuerzas de Bosnia y Herzegovina y los croatas bosnios apoyados por Croacia. El objetivo de la operación consistía en unificar la República Serbia a la sazón dividida a la mitad por un corredor militar enemigo que iba de norte a sur. La operación resultó un éxito para los serbios de Bosnia, coronada por la captura de Bosanska Posavina. Ambas partes sufrieron numerosas bajas.


Рат у Сомалији

Рат у Сомалији је војни сукоб између Етиопије, у савезу сомалијском транзиционом владом, и Савеза исламских судова који је почео у децембру 2006. године.


Гражданская война в Сомали (2006—2009)

Сомалийская война — американо-эфиопская военная операция против вооруженных формирований сомалийского Союза исламских судов, начавшаяся в октябре 2006 года и закончившаяся в 2009.


La guerra in Somalia è un conflitto, scoppiato nel 2006 ed ancora in corso, tra il governo federale di transizione Somalo e l'Etiopia contro un gruppo islamico, l'Unione delle corti islamiche (UCI) e altre milizie affiliate per il controllo del paese.


جنگ در سومالی (۲۰۰۶)

جنگ در سومالی به درگیری نظامی نیروهای اتیوپی به همراه دولت انتقالی سومالی در مقابل گروه اسلام گرای اتحادیه محاکم شریعت اسلامی سومالی گفته می‌شود.این جنگ زمانی آغاز شد که در تاریخ ۲۰ دسامبر ۲۰۰۶ نیروهای اتیوپی به حمایت آمریکا، برای حمایت از دولت انتقالی سومالی به « بایداو » در سومالی حمله کردند پس از این اقدام رهبر اتحادیه محاکم اسلامی اعلام کرد که از این پس سومالی کشور جنگ است. دولت اتیوپی علت ورود این کشور به این جنگ را دفاع از مرزهای خود در مقابل شورشیان اسلامگرا عنوان کرد واعلام کرد که اتیوپی قصد دخالت در اوضاع داخلی سومالی را ندارد. گروه اسلامگرا سواحل جنوبی سومالی را در اختیار دارد و مورد حمایت کشورهای لیبی و مصر به همراه اریتره می‌باشد علت حمایت آمریکا از اتیوپی در مقابل اتحادیه محاکم شریعت اسلامی جلوگیری از دست یابی این گروه به تجهیزات نظامی و نیز تعقیب متهمان همکاری با سازمان تروریستی القاعده است. اسامه بن لادن رهبر گروه القاعده با انتشار یک نوار صوتی در ژوئیه ۲۰۰۶ از مردم سومالی خواست که سومالی را به یک کشور اسلامی تبدیل کنند و به همه ملت‌ها اعلام کرد که شبکه القاعده با آن‌ها در صورت حمله به سومالی می‌جنگد.


Guerra na Somália ou intervenção etíope na Somália foi um conflito armado envolvendo forças da Etiópia e do Governo Federal de Transição somaliano (GFT) e as tropas somalis de Puntlândia contra a "organização guarda-chuva" islamista somaliana, a União das Cortes Islâmicas (UCI), aliada a outras milícias, disputando o controle do país.


La nouvelle phase de la guerre civile somalienne, en cours depuis 2006, est un conflit armé qui oppose principalement le gouvernement fédéral, présidé de 2004 à 2008 par Abdullahi Yusuf Ahmed, à divers groupes, islamistes ou claniques. Elle a opposé un temps le gouvernement fédéral de transition à l'Union des tribunaux islamiques, dans un cadre d'affrontements claniques qui a cours depuis le début de la guerre civile somalienne en 1991. Cette dernière, qui a conduit à la fragmentation du pays et à l'autonomie voire l'indépendance autoproclamée de plusieurs régions (Puntland, Somaliland), a abouti en 2003 à la proclamation d'une Charte prévoyant un État fédéral, et à la mise sur pied d'institutions fédérales de transition, visant à reconstruire l'État somalien.


Wojna w Somalii (2006) rozpoczęła się oficjalnie 21 grudnia 2006 roku, kiedy lider Unii Trybunałów Islamskich, fundamentalistycznego islamskiego rządu, sprawującego faktyczną władzę w Somalii, ogłosił, że „Somalia znajduje się w stanie wojny i wszyscy Somalijczycy powinni wziąć udział w walkach przeciwko Etiopii”. 24 grudnia 2006 Etiopia potwierdziła oficjalnie aktywną walkę przeciwko Unii Trybunałów Islamskich.


The Somalia War, also known as the Ethiopian invasion and occupation of Somalia, was an armed conflict involving Ethiopian (ENDF), Transitional Federal Government forces and Somali troops from Puntland, against Islamist militias for control of Somalia.


La guerra de Somalia, que comenzó oficialmente el 21 de diciembre de 2006 y finalizó en 2009, cuando el líder islámico de la Unión de Cortes Islámicas Sheik Hassan Dahir Aweys declaró que «Somalia está en estado de guerra, y todos los somalíes deben tomar parte en esta lucha contra Etiopía». El 24 de diciembre, Etiopía indicó que combatiría activamente a la Unión de Cortes Islámicas.


الحرب في الصومال (2006–2009)

الحرب في الصومال والمعروفة أيضًا باسم الغزو الإثيوبي واحتلال الصومال، هو نزاع مسلح شاركت فيه القوات الإثيوبية والقوات التابعة للحكومة الفيدرالية الانتقالية الصومالية والقوات الصومالية من أرض البنط ضد مجموعة إسلامية صومالية، هي اتحاد المحاكم الإسلامية وميليشيات أخرى انضمت إليها للسيطرة على البلاد.


Прва интифада

Прва интифада је био палестински устанак против Израела између 1987. и 1990. Конфронтације су често називане „Рат камења“, због тога што је главно оружје демонстраната било камење.


第1次インティファーダ（ Intifāḍa Falesṭīnīya ʾAwwalā）は、1987年からオスロ合意によりパレスチナ自治政府が設立される1993年頃に至る、イスラエルとパレスチナ人の間での一連の暴力的諸事件の総称。「石の闘い」ともいわれる。また単にインティファーダという場合は第1次インティファーダを指す。「第1次インティファーダ」の呼称は、2000年から2005年の「アル＝アクサー・インティファーダ」をとして言及されるようになってから使用されたものである。


Första intifadan var ett palestinskt uppror ("intifada") mot den israeliska ockupationen som utbröt 1987. Detta folkliga uppror, framkallat av år av kränkt integritet och besvikelser, varade till 1993 då Osloavtalet skrevs under som ett resultat av Osloprocessen. Då erkände Palestinska befrielseorganisationen PLO åter Israels rätt att existera, och man tilläts etablera Palestinska myndigheten i Gazaremsan och på Västbanken.


Die Erste Intifada (, von oder „abschütteln“, ), auch bekannt als „Krieg der Steine“, war eine anhaltende gewalttätige Auseinandersetzung zwischen Palästinensern und der israelischen Armee, die im Dezember 1987 begann. Ab 1991 ging die Gewaltintensität deutlich zurück; die Oslo-Abkommen von 1993 stellen das Ende der ersten Intifada dar.


ഒന്നാം ഇൻതിഫാദ

ഗസയിലെയും ഇസ്രായിലെയും ജൂത ഇടപെടലിനെതിരെ ഫലസ്തീൻ ജനത നടത്തിയ മുന്നേറ്റമാണ് ഇൻതിഫാദ എന്നപേരിൽ അറിയപ്പെടുന്നത്. (also known simply as "the intifada" or "intifadah")


האינתיפאדה הראשונה

האינתיפאדה הראשונה (בערבית: الانتفاضة الفلسطينية الأولى, תעתיק מדויק: אלאנתפאצ'ה אלפלסטיניה אלאולא) הייתה התקוממות אלימה ברובה, שהחלה ב-9 בדצמבר 1987, נחלשה באופן משמעותי לאחר מלחמת המפרץ ב-1991 והסתיימה רשמית עם חתימתם של הסכמי אוסלו ב־1993. במהלכה התקוממו התושבים הפלסטינים ביהודה ושומרון וברצועת עזה נגד השלטון הישראלי. האינתיפאדה נקראה לעיתים "מלחמת האבנים", משום שבתחילתה השתמשו הפלסטינים באבנים ובכלי-נשק מאולתרים אחרים. עם פרוץ "האינתיפאדה השנייה" ניתן לזו שלפניה השם "האינתיפאדה הראשונה" כדי ליצור הבחנה ברורה ביניהן.


Πρώτη Ιντιφάντα

Η πρώτη Ιντιφάντα ή πρώτη Παλαιστινιακή Ιντιφάντα ήταν εξέγερση των Παλαιστινίων ενάντια στην κατοχή της Δυτικής Όχθης και της Γάζας από το Ισραήλ, η οποία έλαβε χώρα από το Δεκέμβριο του 1987 μέχρι το συνέδριο της Μαδρίτης το 1991, αν και μερικοί τοποθετούν τη λήξη της το 1993, με την υπογραφή των συμφώνων του Όσλου. Κατά τη διάρκεια της εξέγερσης έχασαν τη ζωή τους περίπου 1.500 Παλαιστίνιοι και περίπου 400 Ισραηλινοί. Το αποτέλεσμα των ειρηνευτικών διαδικασιών ήταν η δημιουργία της Παλαιστινιακής Αρχής και η αναγνώριση του Ισραήλ από την Οργάνωση για την Απελευθέρωση της Παλαιστίνης.


Prima Intifada sau Prima Intifada palestiniană (cunoscută mai simplu ca intifada sau intifadah) a fost o revoltă palestiniană împotriva ocupației israeliene a Cisiordaniei și Fâșiei Gaza. Revolta a durat din decembrie 1987 și până la Conferința de la Madrid din 1991, deși există opinii că s-a încheiat de fapt în 1993, odată cu semnarea Acordurilor de la Oslo.


Первая палестинская интифада

Первая палестинская интифада () — восстание палестинцев в период с 1987 по 1991 гг., целью которого была провозглашена борьба против израильской оккупации территорий, завоеванных в ходе Шестидневной войны (1967). Иногда сроком окончания первой интифады называют сентябрь 1993 года, в котором были подписаны Соглашения в Осло.


Ensimmäinen intifada oli palestiinalaisten kansannousu Israelia vastaan miehitetyllä Gazan kaistalla ja Länsirannalla. Kansannousun syttymiseen vaikutti paitsi miehityksen vastustus, mutta myös esimerkiksi taloudelliset vaikeudet.


Intifada (ali Prva intifada ali prva palestinska intifada ali "intifadah ") je bila palestinska vstaja proti izraelski okupaciji palestinskega ozemlja, ki je trajala od decembera 1987 do konference v Madridu leta 1991 Vstaja se je začela 9. decembra, v Jabalia begunskem taborišču po vrsti stopnjevanja ukrepov in smrti. Na Palestinski in izraelski strani je med državljani napetost dosegla vrelišče, ko se je izraelska vojska s tovornjakom zaletela v avto in pri tem ubila štiri Palestince. Govorice, da je bila nesreča namerno zavezano dejanje se je hitro razširila po vsej Gazi, Zahodnem bregu in po vzhodnem Jeruzalemu. V odgovor na splošno stavko, bojkot izraelskih civilnih upravnih institucij v Gazi in na Zahodnem bregu, državljansko nepokorščino v obraz vojaških naročil in gospodarskega bojkota, ki se je izražalo v zavračanju izraelskih proizvodov, zavrnitev plačila davkov, zavrnitev vožnje palestinskih avtomobilov z izraelskimi registrskimi oznakami, grafiti, barikade. Poleg bojkota so še metali kamenje in molotovke na izraelsko vojsko in njeno infrastrukturo znotraj palestinskih ozemlej. Izrael je napotila 80.000 vojakov, da bi zatrli vstajo. V prvih dveh letih je v skladu s Save the Children, približno 7 % vseh Palestincev, mlajših od 18 let, utrpelo poškodbe od streljanja, pretepanja. Sprejeli so politiko " zlom kosti Palestincev " z uporabo pravih nabojev proti civilistom, solzivcem.


Първа интифада

Първата интифада е въстание от 1987-1991/1993. Понякога е наричана „каменната война“, тъй като палестинците използвали основно камъни, а също и други импровизирани (не-огнестрелни) оръжия. „Интифада“ е арабски термин и означава „въстание“.


La prima intifada (anche semplicemente "intifada", che in arabo significa "rivolta") fu una sollevazione palestinese di massa contro il dominio israeliano che iniziò nel campo profughi di Jabaliya nel 1987 e presto si estese attraverso Gaza, la Cisgiordania e Gerusalemme Est.


Перша палестинська інтифада

Перша палестинська інтифада () — повстання палестинських арабів у період з 1987 до 1991 року, метою якого було проголошено боротьбу проти ізраїльської окупації територій, завойованих під час Шестиденної війни (1967). Іноді датою завершення першої інтифади називають вересень 1993 року, коли було підписано Угоди в Осло.


انتفاضه اول فلسطین یا انقلاب سنگ، به انتفاضه سنگ نیز نام‌گذاری شده چون سنگ ابزار اصلی استفاده شده در آن بوده‌است، همچنین کودکانی که سنگ پرتاب می‌کردند با اسم کودکان سنگ شناخته می‌شوند.


第一次巴勒斯坦大起义（，也亦作First Intifada，即第一次大起义），指自1987年起由巴勒斯坦人发起的一系列反對以色列長期的軍事佔領的抗议，有时也包含暴动。起义大部分行动自1987年起到截止，部分行动延续到1993年奧斯陸協議签署前。


A Primeira Intifada, também chamada guerra das pedras, foi uma manifestação espontânea da população palestina contra a ocupação israelense, iniciada em 9 de dezembro de 1987. O termo surgiu após o levante espontâneo que rebentou em 1987, no campo de refugiados de Jabaliyah, no extremo norte da Faixa de Gaza, com a população civil palestina atirando paus e pedras contra os militares israelenses.


La primera intifada és el nom donat a la revolta palestina que va esclatar a la fi de 1987 en Cisjordània i en la Franja de Gaza. Aquest conflicte va tenir lloc entre el 8 de desembre de 1987 i l'anomenada Conferència de Madrid de 1991, tot i que algunes fonts situen el final de la revolta el 13 de setembre de 1993, quan se signaren els Acords d'Oslo. 2.162 palestins i 160 israelians van perir a resultat dels enfrontaments.


Første intifada (1987–1991) var et omfattende palestinsk opprør mot de israelske makthaverne, og den første av intifadaene. Det startet i Jabalaya flyktningleir i Gaza den 9. desember 1987, med at innbyggerne kastet stein og bensinbomber mot israelske patruljer, og spredte seg hurtig til resten av Gaza, Vestbredden og Øst-Jerusalem. Den palestinske motstanden ble utført på mange måter, blant annet ved sivil ulydighet, boikott av israelske varer, graffiti, barrikader og steinkastende barn og unge mot israelsk militære. Sistnevnte var årsaken til at intifadaen fikk stor oppmerksomhet internasjonalt. Israel svarte på opptøyene med forholdsvis omfattende militære midler og ble fordømt av FN for dette. Opprøret startet spontant, men PLO forsøkte etter kort tid å ta mere kontroll over opprøret.


İsrail işgaline karşı Arap halkının baş kaldırması karakterini taşıyan ilk İntifada, 1987'de başladı. 1991'de gerileyen direniş, 1993 Ağustos ayında Norveç´te "Özerk Filistin Yönetimi"nin kabul edildiği Oslo Anlaşmasının imzalanması ile sona erdi. Aktör Lior Askhenazi askerlik döneminde bu bölgede görev yaptı.


Intifada Pertama (1987–1993) (juga "Intifada") adalah satu penentangan oleh rakyat Palestin menentang pendudukan Israel ke atas Wilayah Palestin. Pemberontakan ini bermula di kem pelarian Jabalia dan dengan pantas merebak ke seluruh Genting Gaza, Tebing Barat dan Baitulmuqaddis Timur.


La première intifada, appelée également guerre des pierres, désigne la période de conflit entre les Palestiniens des territoires occupés et Israël, du et qui prit fin en 1993, avec la signature des Accords d'Oslo.


Prvá intifáda bolo povstanie alebo ozbrojený konflikt medzi Izraelom a najmä Arabmi žijúcimi na územiach zabraných v predchádzajúcich konfliktoch medzi týmito znepriatelenými stranami. Niekedy sa vojna označuje aj ako "Vojna kameňov", najmä pre slabú výzbroj, ktorú používali Arabi. Za začiatok konfliktu sa považuje niekoľko dátumov, všeobecne však možno za začiatok považovať rok 1987.


Pierwsza intifada (hebr. האינתיפאדה הראשונה, arab. انتفاضة فلسطينية أولى), zwana również „wojną kamieni” – masowe powstanie Palestyńczyków przeciwko izraelskiej okupacji Palestyny. Powstanie rozpoczęło się 9 grudnia 1987 w obozie palestyńskich uchodźców Dżabalija w Strefie Gazy i szybko rozprzestrzeniło się na Zachodni Brzeg i Wschodnią Jerozolimę.


The First Intifada, or First Palestinian Intifada (also known simply as the intifada or intifadah), was a sustained series of Palestinian protests and violent riots in the West Bank, Gaza Strip, and within Israel. The protests were against the Israeli occupation of the West Bank and Gaza that had begun twenty years prior, in 1967. The intifada lasted from December 1987 until the Madrid Conference in 1991, though some date its conclusion to 1993, with the signing of the Oslo Accords.


La Primera Intifada (, «sacudida», «agitación») o “revuelta de las piedras” (recibe este nombre por la notoriedad que cobraron las piedras como elemento de defensa de los jóvenes palestinos en contra del ejército israelí) fue un movimiento popular en Palestina en contra de las fuerzas israelíes con el objetivo de poner fin a las asfixiantes condiciones sociales en que vivían los palestinos; una gran tasa de desempleo, restricciones de movimiento, la represión sistemática a toda la población por parte de las fuerzas de ocupación, la negativa a reconocer el derecho de autodeterminación del pueblo palestino así como la oposición a la construcción de estructuras estatales en Palestina, en suma, la ausencia total de posibilidades reales de un futuro digno para los palestinos fueron los catalizadores de esta sublevación caracterizada por acciones de desobediencia civil generalizada en contra del poder ocupante.


První intifáda (: انتفاضة, „procitnutí“ či doslova „lidové povstání“), jinak též „válka kamenů“, bylo palestinské povstání a následný ozbrojený konflikt mezi Izraelem a palestinskými Araby, který vypukl 9. prosince 1987 v Pásmu Gazy. Oficiálně byla intifáda vedena Organizací pro osvobození Palestiny (OOP), ale fakticky výraznou moc v tomto povstání získala palestinská militantní islamistická skupina Hamás, která vznikla na počátku první intifády. Většinou nedocházelo k ozbrojeným bojům. Palestinské akce zahrnovaly porušování veřejného pořádku, demonstrace, generální stávky, bojkoty, házení kamenů, zapalování pneumatik, graffiti, barikády a pouze občas byly zaznamenány skutečné teroristické akce, při nichž došlo k používání tzv. Molotovových koktejlů či granátů. Nepokoje se rozrostly a byly ukončeny až podepsáním mírové dohody z Osla z roku 1993.


الانتفاضة الفلسطينية الأولى

الانتفاضة الفلسطينية الأولى أو انتفاضة الحجارة، سمّيت بهذا الاسم لأن الحجارة كانت أداة الهجوم والدفاع التي استخدمها المقاومون ضد عناصر الجيش الإسرائيلي، كما عُرف الصغار من رماة الحجارة بأطفال الحجارة. والانتفاضة شكل من أشكال الاحتجاج العفوي الشعبي الفلسطيني على الوضع العام المزري بالمخيمات وعلى انتشار البطالة وإهانة الشعور القومي والقمع اليومي الذي تمارسه سلطات الاحتلال الإسرائيلي ضد الفلسطينيين.


Intifadhah Pertama (1987–1993) adalah serangan Jihad Islam terhadap Israel pada tanggal 9 Desember 1987. Pemberontakan dimulai di kemah pengungsi Jabalia dan dengan cepat menyebar ke seluruh Gaza, Tepi Barat dan Yerusalem Timur.


Епоха слобода

У шведској и финској историји, Доба слобода или Епоха слобода ( ; ) је период од пола века дуге парламентарне власти и повећаних грађанских права, почевши од смрти Карла XII Шведског 1718. године, а завршен је пучом Густава III 1772. године. Прелазак власти са монарха на парламент био је директан ефекат Великог северног рата, који је био катастрофалан по Шведску.


スウェーデンとフィンランドの歴史における自由の時代（じゆうのじだい、、）とは、1718年のカール12世の死に始まり、1772年のグスタフ3世のクーデターで終わる、半世紀に渡る議会統治とそれに伴って公民権が拡大した期間を指す。君主制から議会制への移行は、大北方戦争の帰結として王権が大幅に制限されたためであった。


Frihetstiden är en epok i Sveriges historia som varade mellan 1719 och 1772. Den efterföljs av den gustavianska tiden. Under frihetstiden styrdes Sverige i hög grad av riksdagen, i synnerhet efter 1738 då hattpartiet framträdde, vilket snart ledde till att motståndarna organiserade sig i mösspartiet. Utrikespolitiskt var Sverige starkt försvagat, och två misslyckade krig – hattarnas ryska krig och pommerska kriget visade att Sverige nu var långt ifrån den militära stormakt det varit under förra århundradet.


Эра свабоды ці эпоха свабоды () — паўвекавы эксперымент у Швецыі з парламенцкай сістэмай і павелічэннем грамадзянскіх правоў у перыяд ад смерці Карла XII у 1718 да перавароту Густава III у 1772. Пераход улады ад манархіі да парламента быў прамым вынікам катастрафічнай Паўночнай вайны.


Эра свободы или эпоха свободы () — полувековой эксперимент в Швеции с парламентской системой и увеличением гражданских прав в период от смерти Карла XII в 1718 году до переворота Густава III в 1772 году. Переход власти от монархии к парламенту был прямым результатом катастрофической Северной войны.


Vapauden aika eli säätyvallan aika on Ruotsin ja Suomen yhteisessä historiassa aikakaudesta 1719–1772 käytetty nimitys. Kaarle XII:n vuonna 1718 tapahtuneen kuoleman jälkeen vuoden 1719 valtiopäivät lopettivat kuninkaan yksinvallan ja lähes kaikki valta keskitettiin valtiopäiville. Toimeenpanovaltaa käytti valtaneuvosto, joka oli vastuussa toimistaan valtiopäiville. Valtaneuvostossa kuninkaalla oli kaksi ääntä ja hänen äänensä ratkaisi, jos äänet menivät tasan. Kuninkaalle jäi kuitenkin itsenäistä päätösvaltaa eräissä nimitysasioissa. Vuoden 1720 hallitusmuoto lisäsi valtaneuvoston riippumattomuutta valtiopäivistä. Kustaa III, joka nousi valtaistuimelle 1771, teki 1772 vallankaappauksen, joka päätti vapauden ajan. Kustaa III:n hallintokautta kutsutaan kustavilaiseksi ajaksi. Vapauden aika -nimitystä käytettiin jo aikakauden aikana, painettuna sen ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1755.


L'Epoca della libertà svedese è il periodo che va dalla morte di Carlo XII di Svezia nel 1718 al colpo di Stato incruento di Gustavo III di Svezia nel 1772.


자유 시대()란 스웨덴에서 의회 제도와 시민권 의식이 신장된 반세기 조금 넘는 기간을 말한다. 칼 12세가 죽은 1718년부터 구스타프 3세가 친위 쿠데타를 일으킨 1772년까지이다. 이 당시 권력이 군주에게서 의회로 이동한 것은 대북방 전쟁의 괴멸적 피해에 직접적 영향을 받은 것이었다.


Епоха Свободи

Епоха свободи або ера свободи (, період 1718—1772) — піввіковий експеримент у Швеції з парламентською системою та збільшенням громадянських прав у період від революції 1719 року до державного перевороту Густава III в 1772 році. Дана епоха революції мала на меті заміну аристократичного суспільства на демократичне. На думку самих шведів секуляризація «ери свободи» суспільства формально завершилася у 2000 році: Це свобода не сама по собі, а звільнення від християнської моралі та від впливу шведської монархії.


A Era da Liberdade () é um período de meio século na história da Suécia, em que o governo parlamentar sueco se consolidou, substituindo a monarquia absoluta anterior, tendo havido também progressos significativos na conquista dos direitos civis. Teve lugar no espaço de tempo entre a morte de Carlos XII em 1718 e o autogolpe de Gustavo III em 1772.


Frihetstiden var en periode på omkring et halvt århundre med økende borgerrettighter og parliamentarisme i Sverige mellom slutten på den store nordiske krig og den svenske kongens kupp i 1772.


Lère de la Liberté () est la période de l'histoire de la Suède qui suit la mort de Charles XII, en 1718. Après quarante années d'absolutisme, le pays connaît une expérience de monarchie constitutionnelle dans laquelle la Diète détient l'essentiel du pouvoir. Cette ère prend fin avec l'avènement de Gustave III, en 1772, qui rétablit la monarchie autocratique.


Era wolności (szw. "frihetstiden") – okres w historii Szwecji w latach 1718-1772 charakteryzujący się upadkiem absolutyzmu po śmierci Karola XII (1718) i rozwojem parlamentaryzmu szwedzkiego i trwający aż do absolutystycznego zamachu stanu który zorganizował ambitny Gustaw III w roku 1772 (zob. Akt o formie Rządu z 1772).


In Swedish and Finnish history, the Age of Liberty (; ) is a half-century of parliamentary governance, increasing civil rights and decline of the Swedish Empire that began with Charles XII's death in 1718 and ended with Gustav III's self-coup in 1772. The shift of power from monarch to parliament was a direct effect of the Great Northern War, which was disastrous for Sweden but became better later on.


Frihedstiden (svensk: "frihetstiden") er benævnelsen for perioden i Sveriges historie 1719 – 1772 hvor enevælden var ophævet til fordel for et parlamentarisk monarki. Den begyndte med Karl 12.s død ved Fredrikshald 1718 hvor den svenske stormagtsperiode sluttede og sluttedes med, at Gustav 3. gennemførte et statskup, der gradvist endte med genindførelsen af enevælden.


عصر الحرية (تاريخ السويد)

عصر الحرية (بالسويدية : "Frihetstiden") تجربة طويلة دامت نصف قرن مع نظام برلماني و تعزيز الحقوق المدنية في السويد في الفترة من وفاة كارل الثاني عشر في العام 1718 حتى الانقلاب الذي قام به غوستاف الثالث سنة 1772. كان انتقال السلطة من الملك إلى البرلمان الأثر المباشر لحرب الشمال العظمى الكارثية.


Битка за Модлин

Битка за Модлин () 8-29. септембра 1939. била је део немачке инвазије на Пољску у Другом светском рату. У другој недељи рата, тврђава Модлин ушла је у склоп пољске одбране на линији Варшава-Модлин где су били прикупљени остаци трупа из разних пољских армија које су се повлачиле са граничног фронта, који су се уз подршку становништва огорчено бранили. Тврђава се предала 29. септембра, 2 дана након пада Варшаве.


Die Schlacht um die Festung Modlin ereignete sich während des Überfalls auf Polen.


הקרב על מודלין

הקרב על מודלין (Modlin) היה אחד הקרבות בין צבא פולין לבין צבאה של גרמניה הנאצית בפלישת גרמניה הנאצית לפולין. מבצר מודלין היה המטה של צבא פולין עד לנסיגתו מזרחה. מה-13 בספטמבר עד ל-29 בספטמבר 1939, המבצר שימש כמעוז הגנתי לכוחות הלוחמים של פולין תחת הנהגתו של הגנרל ויקטור תומיי כנגד הפולשים הגרמניים. התנהלות הקרב דמתה מאוד להתנהלות המערכה על ורשה.


La battaglia di Modlin, avvenuta durante la campagna di Polonia e la seconda guerra mondiale, ha visto coinvolte due armate sui fronti contrapposti, ed è terminata con la resa delle forze polacche dell'area.


نبرد مودلین یک درگیری نظامی است که در طی تهاجم به لهستان میان قوای آلمان نازی و ارتش لهستان از تاریخ ۱۳ تا ۲۹ سپتامبر در دژ مودلین انجام شد.


La bataille de Modlin eut lieu au début de la Seconde Guerre mondiale, alors que les forces polonaises s’étaient retranchées dans la forteresse à partir du .


Obrona Modlina – działania wojenne prowadzone w dniach 14–29 września 1939 r. podczas kampanii wrześniowej w celu obrony Twierdzy Modlin przed wojskami niemieckimi.


The Battle of Modlin was a battle that took place during the 1939 German invasion of Poland at the beginning of the Second World War. Modlin Fortress was initially the headquarters of the Modlin Army until its retreat eastwards. From 13 to 29 September 1939, it served as a defensive citadel for Polish forces under the command of General Wiktor Thommée against assaulting German units. The fighting was closely linked with the strategic situation of the Battle of Warsaw.


La batalla de Modlin fue una operación militar que tuvo lugar durante la invasión alemana de Polonia, en el inicio de la Segunda Guerra Mundial en Europa.


Ла лига 2020/21, из спонзорских разлога Ла лига Сантандер, била је 90. сезона најјаче шпанске фудбалске лиге. Сезона је почела 12. септембра 2020, а завршила се 23. маја 2021. године.


リーガ・エスパニョーラ2020-2021

この項目では、2020-2021年シーズンのリーガ・エスパニョーラ (ラ・リーガ)について述べる。


Die Primera División 2020/21 (offiziell "LaLiga Santander") war die 90. Spielzeit der höchsten spanischen Spielklasse im Fußball. Sie wurde am 12. September 2020 mit der Partie der SD Eibar gegen Celta Vigo eröffnet und endete am 23. Mai 2021.


Чемпионат Испании по футболу 2020/2021

Чемпионат Испании по футболу 2020/21 () — 90-й розыгрыш в истории Примеры, основанной в 1929 году. Сезон начался 12 сентября 2020 года и завершился 23 мая 2021 года. Чемпионский титул защищал «Реал Мадрид». Атлетико Мадрид выиграл чемпионат в 11-й раз в своей истории.


La Primera División 2020-2021, commercialmente denominata "Liga Santander" per motivi di sponsor, è stata la 90ª edizione del campionato spagnolo di calcio disputato tra il 12 settembre 2020 e il 23 maggio 2021 e concluso con la vittoria dell', al suo undicesimo titolo.


라리가 2020-21(también conocida como LaLiga)은 축구의 스페인 1부리그의 90번째 에디션이다.


Ла-Ліга 2020—2021 — 90-й чемпіонат Іспанії з футболу стартував 12 вересня 2020, а фінішував 23 травня 2021 року.


لا لیگا ۲۱–۲۰۲۰

لا لیگا ۲۱–۲۰۲۰ که به دلیل اسپانسر این تورنمنت با نام لالیگا سانتاندر نیز شناخته می‌شود، ۹۰مین دوره از زمان تأسیس آن است. این مسابقات از تاریخ ۱۲ سپتامبر ۲۰۲۰ آغاز شد و قرار است در تاریخ ۲۳ مه ۲۰۲۱ با قهرمانی اتلتیکو مادرید به پایان رسید.


2020–21賽季西班牙足球甲級聯賽

2020–21西班牙足球甲级联赛（因為Santander的贊助而稱為Santander西甲联赛） 本年度是自成立以來第90屆西甲聯賽。賽季開始於2020年9月12日，並進行至2021年5月23日。


A La Liga de 2020–21 (conhecida como La Liga Santander por razões de patrocínio) foi a 90ª edição da La Liga. A temporada começou mais tarde devido aos problemas causados pela pandemia de COVID-19; teve início em 12 de setembro de 2020 e terminou em 23 de maio de 2021. O Real Madrid entrou como o atual campeão.


Primera divisió espanyola de futbol 2020-2021

La temporada 2020-2021 de la lliga espanyola de futbol, també coneguda com a La Liga Santander per raons de patrocini, és la 90a edició des del seu establiment. El torneig l'organitza la Lliga de Futbol Professional (LFP). Es va iniciar el 12 de setembre de 2020 i va finalitzar el 23 de maig de 2021. L'Atlètic de Madrid va guanyar la seva onzena Lliga en la darrera jornada, després de set anys del seu darrer triomf, i va trencar així el domini que el Reial Madrid i el Barça tenien sobre el campionat. El porter Jan Oblak va ser elegit MVP del campionat.


2020-21 La Liga veya sponsorlu ismiyle La Liga Santander, La Liga'nın 90. sezonudur.


La Liga 2020–21, còn được gọi là La Liga Santander vì lý do tài trợ, là mùa giải La Liga thứ 90 kể từ khi thành lập.


Championnat d'Espagne de football 2020-2021

La saison 2020-2021 est la du championnat d'Espagne de football et la cinquième sous l'appellation "LaLiga Santander". Elle oppose les vingt meilleurs clubs d'Espagne en une série de trente-huit journées.


Primera División 2020/2021 – 90. edycja tych rozgrywek w historii. Brało w nich udział 20 drużyn. Pierwszy mecz został rozegrany 12 września 2020 roku, natomiast ostatni odbył się 23 maja 2021. Tytułu z poprzedniego sezonu bronił Real Madryt. Mistrzem Hiszpanii zostało Atlético Madryt.


The 2020–21 La Liga season, also known as La Liga Santander due to sponsorship reasons, was the 90th since its establishment. The season began on 12 September 2020 and concluded on 23 May 2021. The fixtures were announced on 31 August 2020.


La Primera División de España 2020-21 (también conocida como LaLiga o LaLiga Santander) fue la 90.ª edición de la Primera División de España de fútbol. El torneo lo organizó la Liga de Fútbol Profesional (LFP). El Atlético de Madrid ganó su undécima Liga en la última jornada, después de siete años de su último triunfo, volviendo a romper el dominio que Real Madrid y Barcelona tenían sobre el campeonato. El portero Jan Oblak fue elegido MVP del campeonato.


الدوري الإسباني 2020–21

الدوري الإسباني لكرة القدم 2020–21، المعروف أيضًا باسم لا ليغا سانتاندر (بالإسبانية: LaLiga Santander) لأسباب متعلقة بالرعاية، هو الموسم التسعون للدوري منذ إنشائه. انطلق الموسم في 12 سبتمبر 2020 ومن المقرر أن يختتم في 23 مايو 2021.


ลาลิกา ฤดูกาล 2020–21

การแข่งขันฟุตบอล ลาลิกา ฤดูกาล 2020–21 () หรือในชื่อว่า ลาลิกา ซันตันเดร์ () ตามชื่อผู้สนับสนุน เป็นฤดูกาลที่ 90 ของการแข่งขันฟุตบอลลีกลาลิกา นับตั้งแต่ได้รับการก่อตั้งขึ้นเมื่อ ค.ศ. 1930 โดยการแข่งขันจะเริ่มต้นขึ้นในวันที่ 12 กันยายน ค.ศ. 2020 และมีกำหนดสิ้นสุดในวันที่ 23 พฤษภาคม ค.ศ. 2021


La Liga musim 2020–2021, juga disebut sebagai LaLiga Santander karena alasan sponsor, adalah musim ke-90 dalam sejarah penyelenggaraan La Liga. Musim ini dimulai pada 12 September 2020 dan berakhir pada 23 Mei 2021.


Сеча кнезова

Сеча кнезова je погубљење српских народних главара 1804. године које су спровеле дахије. Циљ дахија је био да погубљењем кнезова спрече побуну, али је она само убрзала избијање Првог српског устанка.


Η Σφαγή των Κνέζων

Η Σφαγή των Κνέζων, ("Σερβικά : Сеча кнезова / Seča knezova"), αναφέρεται σε μια σφαγή που διαπράχθηκε τον Ιανουάριο του 1804 στην κεντρική πλατεία της πόλης Βάλιεβο της σημερινής Σερβίας. Θύματα ήταν οι πλέον εξέχοντες ευγενείς της Σερβίας, με τον τίτλο Κνέζες (Knezes) («τοπικοί άρχοντες»), του Πασαλικίου του Βελιγραδίου. Εκτελέστηκαν από τους Γενίτσαρους που κυβέρνησαν τη Σερβία εκείνη την εποχή.


Резня князей

Резня князей () — массовое убийство 70 видных сербов янычарами, что стало поводом к началу Первого сербского восстания.


Stětí knezů (srbsky Сеча кнезова, Seča knezova) bylo významnou událostí pro vývoj Srbů v Osmanské říši počátku 19. století.


مذبحة النيازيون

مذبحة النيازيون (بالإنجليزية: Slaughter of the Knezes)، (Сеча кнезова/Seča knezova)، تشير إلى مذبحة ارتكبت في يناير عام 1804 في الميدان المركزي في فالييفو في صربيا. وقد كان الضحايا هم أبر النبلاء الصربيين، الذين كان يطلق عليهم اسم النيازيون ("الدوق المحلي") في باشالوك بلغراد (Belgrade Pashaluk). وقد تم إعدامهم على يد متمردي داهياس، المجلس الانكشاري الذي كان يحكم صربيا في ذلك الوقت.


Битка на Сутјесци

Битка на Сутјесци или Пета непријатељска офанзива, је назив који је у југословенској историографији одомаћен назив за операцијy Шварц (, „Случај Црно“) немачких трупа у лето 1943. године. Циљ ове операције било је разбијање група отпора, како актуелног, тако и потенцијалног, и чврсто поседање јадранског залеђа, што је добило на важности наступањем Савезника у Средоземљу.


Die Schlacht an der Sutjeska () bezeichnet die vom 15. Mai bis 16. Juni 1943 durchgeführte Offensive der Achsenmächte mit Unterstützung des unabhängigen Staates Kroatien gegen die Jugoslawische Volksbefreiungsarmee in der Nähe des Flusses Sutjeska in Südost-Bosnien während des Zweiten Weltkriegs. Der Ausgang der Schlacht war der Wendepunkt für Jugoslawien im Zweiten Weltkrieg.


Битва на Сутьеске

Битва на Сутьеске () — оборонительные действия Оперативной группы дивизий Верховного штаба Народно-освободительной армии Югославии (НОАЮ) в ходе немецкой наступательной операции «Шварц» () в период с 15 мая до 15 июня 1943 года. Битва на Сутьеске стала кульминацией Народно-освободительной войны в Югославии и самым крупным и кровопролитным партизанским сражением Второй мировой войны в Европе. Велась на территории Черногории, Санджака и Юго-Восточной Боснии. Решающие боевые действия происходили в районе реки Сутьеска. События битвы в югославской и советской историографии также известны под названием «Пятое вражеское наступление» ().


Bitka na Sutjeski (nemško ime operacija Schwarz, partizansko poimenovanje peta sovražnikova ofenziva) je bila skupen napad sil osi na partizanske sile blizu reke Sutjeske v jugovzhodni Bosni, ki je trajal od 15. maja do 16. junija 1943. Neuspeh te ofenzive je postavil mejnik za tedanjo Jugoslavijo v drugi svetovni vojni.


Операция „Шварц“

Операция „Шварц“ или „Черния случай“ (;  – "Bitka na Sutjesci/Битка на Сутјесци") e "Петата най-съществена офанзива срещу Титовите партизани" на територията на Черна гора и Босна и Херцеговина в хода на Втората световна война.


La battaglia della Sutjeska (in serbo "Битка на Сутјесци", in tedesco "Fall Schwarz") fu combattuta tra il marzo ed il giugno 1943 tra le potenze dell'Asse e i partigiani dell'Esercito Popolare di Liberazione della Jugoslavia, guidati da Tito.


A Operação Schwarz ( - "Operação Negra"), conhecida como a Quinta Ofensiva do Inimigo, foi uma operação conjunta do Eixo com o objetivo de desarmar os chetniks e destruir os guerrilheiros na Iugoslávia ocupada durante a Segunda Guerra Mundial, de 15 de maio a 16 de junho de 1943.


La Batalla del Sutjeska (serbocroat: "Bitka na Sutjesci"; serbi ciríl·lic: "Битка на Сутјесци"), també coneguda pel seu nom en clau Operació Schwarz, va ser un atac conjunt de les Potències de l'Eix que va tenir lloc del 15 de maig al 16 de juny de 1943, i l'objectiu del qual era destruir la força principal de partisans iugoslaus, a prop del riu Sutjeska, al sud-est de Bòsnia. El fracàs de l'ofensiva va marcar un punt d'inflexió per a Iugoslàvia durant la Segona Guerra Mundial.


Lopération "Schwarz également appelée opération "Fall Schwarz menée par les forces de l'Axe du 15 mai au était destinée à détruire les groupes de partisans de Tito qui avaient réussi à s'échapper dans le Nord du Monténégro, après l'opération Fall Weiss.<br>


Bitwa nad Sutjeską (, ) – była połączonym atakiem sił Osi, trwała od 15 maja do 16 czerwca 1943 roku, jej celem było unicestwienie partyzanckiej armii w Jugosławii, w pobliżu rzeki Sutjeska, w południowo-wschodniej Bośni. Niepowodzenie ofensywy stało się punktem zwrotnym dla Jugosławii podczas II wojny światowej.


Case Black (), also known as the Fifth Enemy Offensive () in Yugoslav historiography and often identified with its final phase, the Battle of the Sutjeska ( ) was a joint attack by the Axis taking place from 15 May to 16 June 1943, which aimed to destroy the main Yugoslav Partisan force, near the Sutjeska river in south-eastern Bosnia. The failure of the offensive marked a turning point for Yugoslavia during World War II. It was also the last major German-Italian joint operation against the partisans.


La Batalla del Sutjeska (serbocroata: "Bitka na Sutjesci"; serbio cirílico: "Битка на Сутјесци"), cuyo nombre en código era Operación Schwarz, fue un ataque conjunto de las Potencias del Eje que tuvo lugar del 15 de mayo al 16 de junio de 1943, y cuyo objetivo era destruir la fuerza principal de partisanos yugoslavos, cerca del río Sutjeska, en el sureste de Bosnia. El fracaso de la ofensiva marcó un punto de inflexión para Yugoslavia durante la Segunda Guerra Mundial.


Хаџи Проданова буна

Хаџи Проданова буна је била српска побуна из 1814. против турског терора. На челу буне је био Хаџи Продан Глигоријевић. Буна се завршила победом Турака, а велику улогу у њеном гушењу је имао Милош Обреновић, потоњи вођа Другог српског устанка и кнез Србије.


Εξέγερση του Χατζί Προντάνοβα

Η Εξέγερση του Χατζί Προντάνοβα (σερβικά: "Хаџи Проданова буна") ήταν μια Σερβική εξέγερση που έγινε το 1814. Αρχηγός της ήταν ο Χατζή Προντάν Γκλιγκορίεβιτς που εξεγέρθηκε κατά των Οθωμανικών μέτρων και βίας μετά την καταστολή της πρώτης Σερβικής εξέγερσης. Τελείωσε με νίκη των Οθωμανών με την συμβολή του Μίλος Ομπρένοβιτς.


Восстание Хаджи Продана

Восстание Хаджи Продана () состоялось в период между первым сербским восстанием и вторым сербским восстанием сербской революции против Османской империи. Было организовано воеводой Хаджи-Проданом (1760—1825) в сентябре 1814 года.


Hadži-Prodan's rebellion () was a Serbian rebellion against the Ottoman Empire, which took place from 27 September to 30 December 1814. It occurred between the First (1804–13) and Second (1815–17) uprisings of the Serbian Revolution.


Церска битка

Церска битка (, ), такође знана као и Јадарска битка ("-{Schlacht von Jadar}-", "-{Jadar csata}-"), је била војни сукоб вођен између Аустроугарске и Србије августа 1914. око планине Цер и неколико села у њеној непосредној околини, као и Шапца, током ране фазе Српске кампање у Првом светском рату.


Die Schlacht von Cer (Serbisch: Церска битка/Cerska bitka), auch Schlacht am Jadar, fand während der ersten österreich-ungarischen Offensive gegen Serbien im Ersten Weltkrieg vom 16. bis 24. August 1914 statt. Sie endete mit einem serbischen Sieg und dem zeitweiligen Rückzug der k.u.k. Armee aus Serbien.


Бітва пры Цэры

Бі́тва пры Цэ́ры — адна з першых бітваў Першай Сусветнай вайны, якая адбылася паміж Аўстра-Венгрыяй і Сербіяй у жніўні 1914 года.


Bătălia de pe Muntele Cer (de asemenea Bătălia de la Cer) a fost una din primele bătălii a Primului Război Mondial și prima victorie a Antantei asupra Austro-Ungariei. După victorie Serbia a fost văzută ca o forță decisivă în războiul din Balcani.


Битва при Цере

Битва при Цере () — одно из первых сражений Первой мировой войны, стало первой победой союзников над Австро-Венгрией. В результате победы сербы стали рассматриваться как решающая сила в войне на Балканах.


Bitka na Ceru je bila bitka v prvi svetovni vojni med vojskama Kraljevine Srbije in Avstro-Ogrske na območju planine Cer.


Церска битка

Церската битка известна и като Ядарска битка (нем. "Schlacht von Jadar", унг. "Jadar csata") е военен конфликт воден между Австро-Унгария и Сърбия през август 1914 година около планината Цер, град Шабац и няколко села в непосредствена близост по време на ранната фаза на Сръбската кампания в Първата световна война.Битката е част от първата австро-унгарска офанзива в Сърбия. Тя започва в нощта на 15 август, когато част от сръбската Обединена дивизия I се натъква на австро-унгарски части по склоновете на планината Цер. Битката прераства в борба за контрол над няколко села и градове в района, както и над Шабац. На 19 август хиляди австро-унгарски войници отстъоват към своята територия, а много от тях се удавят във водите на река Дрина. На 24 август сърбите отново влизат в Шабац, с което битката приключва с тяхна победа. Церската битка е от маневрен тип, при нея не са използвани окопи.


La battaglia del Cer, conosciuta anche come "battaglia dello Jadar" (dal nome del fiume vicino al cui corso si tennero la maggior parte dei combattimenti) fu uno scontro avvenuto durante la campagna di Serbia, agli inizi della prima guerra mondiale. Questa battaglia viene ritenuta il primo successo dell'Intesa nella guerra: lo scontro, infatti, che vide contrapposti austriaci e serbi, decretò la vittoria di questi ultimi.


Битва біля Цери

Битва біля Цери — одна з перших битв Першої Світової війни, що відбулась між Австро-Угорщиною та Сербією у серпні 1914 року.


策爾戰役（The Battle of Cer）（）是1914年8月奧匈帝國與塞爾維亞之間爆發的一場軍事行動，也是第一次世界大戰最初的一場戰役。


A Batalha de Cer ou Batalha de Jadar foi travada entre os dias 16 e 19 de agosto de 1914. Representa uma das duas tentativas frustradas do Império Austro-Húngaro de invadir a Sérvia no primeiro ano da Primeira Guerra Mundial. É também considerada a primeira derrota das Potências Centrais no conflito.


Trận Cer (Tiếng Serbia: Церска битка/Cerska bitka; Tiếng Đức: Schlacht von Cer; Tiếng Hungary: Ceri csata), hay còn gọi là Trận sông Jadar (Јадарска битка/Jadarska bitka, Schlacht von Jadar, Jadar csata) là trận đánh diễn ra giữa Đế quốc Áo-Hung và Serbia vào tháng 8 năm 1914, giai đoạn mở đầu của Chiến tranh thế giới thứ nhất khi Áo-Hung bắt đầu tấn công Serbia. Địa điểm trận đánh diễn ra xung quanh ngọn núi Cer và những ngôi làng lân cận đó, bao gồm cả thị trấn Šabac.


La bataille du Cer est une bataille de la Première Guerre mondiale qui s'est déroulée du 16 au en Serbie, opposant les forces serbes à celles de l'Empire d'Autriche-Hongrie. La bataille du Cer doit son nom au mont Cer, sur lequel elle a été menée. C'est aussi la première victoire des Alliés. De nombreux historiens la mentionnent sous le nom de "bataille du Jadar". En effet, les principaux combats ont eu lieu près de la rivière du Jadar. Alors que l'état-major serbe s'attendait à une offensive sur Belgrade qui se trouvait à portée des canons de l'armée austro-hongroise, les Autrichiens attaquèrent à l’ouest du Royaume de Serbie en traversant la Drina, une rivière jugée difficile à franchir. L’attaque fut menée par Oskar Potiorek, à la tête de . Une avant-garde serbe réussit à ralentir cette armée, le temps que l'état-major serbe mette en place une contre-offensive. L'armée serbe était placée sous les ordres de Stepa Stepanović et de Pavle Jurišić Šturm, à la tête de .


Bitwa pod górą Cer – bitwa stoczona w dniach 15–24 sierpnia 1914 pomiędzy armią serbską a austro-węgierską podczas kampanii serbskiej I wojny światowej.


The Battle of Cer was a military campaign fought between Austria-Hungary and Serbia in August 1914, starting three weeks into the Serbian Campaign, the initial military action of the First World War. It took place around Cer Mountain and several surrounding villages, as well as the town of Šabac.


La batalla de Cer, también llamada batalla de Jadar (la principal zona de operaciones se ubicó en la cuenca del río Jadar en Serbia), fue una de las primeras batallas de la Primera Guerra Mundial; además marcó la primera victoria aliada de la guerra. La disputaron el Ejército austrohúngaro y el Ejército de Serbia entre el 16 y el 19 de agosto de 1914.


Bitva u Ceru či bitva na Ceru (německy "Schlacht von Cer", srbsky "Церска битка/Cerska bitka") byla jednou z prvních bitev srbské kampaně odehrávající se v rámci první světové války. V tomto střetu zaútočilo rakousko-uherské vojsko na srbské pozice nedaleko pohoří Cer, v severozápadním Srbsku. Rakouským cílem bylo překvapit srbské vojenské stratégy, kteří očekávali hlavní úder na Bělehrad a dále údolím řeky Moravy. Rakousko-Uhersko tímto nečekaným krokem mohlo využít jako své zázemí nejen oblast Sremu, ale také Bosnu a Hercegovinu.


معركة سير هي معركة حدثت بين قوات الإمبراطورية النمساوية المجرية ومملكة صربيا في شهر أغسطس من عام 1914 في بداية الحملة الصربية خلال الحرب العالمية الأولى.


Pertempuran Cer adalah pertempuran antara Austria-Hongaria dan Serbia yang terjadi pada bulan Agustus tahun 1914, selama tahap awal Kampanye Serbia dalam Perang Dunia I. Pertempuran ini berlangsung di sekitar Gunung Cer dan beberapa desa-desa sekitarnya, serta kota Šabac.


Битка код Сеуте

Битка код Сеуте (14. август 1415) и португалско освајање северноафричког града Сеуте је у вези са португалском династијом Авиш. Принц дон Енрике од Португалије познатији као Енрике Морепловац је био учесник те битке.


Битва при Сеуте (1415)

Битва при Сеуте (14 августа 1415 года) — сражение между войсками Королевства Португалия под командованием Генриха (Энрике) Мореплавателя, с одной стороны, и войсками правившей в то время династии Ваттасидов под командованием правителя Бен Салаха, с другой стороны, во время первой экспедиции португальцев в 1415 году, результатом которой стало завоевание североафриканского города Сеута. Относится к раннему периоду правления Ависской династии. Битва при Сеуте и, в более широком смысле, начало эры европейской экспансии ассоциируется с личностью "инфанта Дона Энрике Португальского", более известного в истории как Генрих (Энрике) Мореплаватель.


Ceutan taistelu käytiin Ceutan hallinnasta Portugalin ja Marokon marinidien välillä vuonna 1415. Portugalilaisten onnistui 22. elokuuta 1415 puolustajien yllättämisen jälkeen vallata kaupunki suhteellisen helposti.


La battaglia di Ceuta, nel 1415, è stato un conflitto tra il sultanato merinide (oramai in decadenza) e il regno del Portogallo. L'evento bellico, che si concluse con la sconfitta del sultanato, segnò l'inizio dell'espansione portoghese, ma anche l'inizio di un periodo di grandi scoperte marittime. Infatti, dalla conquista in poi, le scoperte di nuovi territori furono compiute da avventurieri che partivano da Ceuta.


Завоювання Сеути

Завоюва́ння Сеу́ти () — військова експедиція Португальського королівства по захопленню мусульманського міста Сеута в Марокканському султанаті. Тривала протягом 25 липня — 22 серпня 1415 року. Здіснювалася силами португальського флоту і армії, числом до 20 тисяч вояків. Походом керував португальський король Жуан І та його сини-інфанти — Дуарте, Педру, Енріке, Афонсу. 21 серпня 1415 року португальці взяли Сеуту штурмом. Місто увійшло до складу королівства, ставши першим португальським форпостом у Середземному морі й Північній Африці.


A Conquista de Ceuta, cidade islâmica no Norte de África, por tropas portuguesas sob o comando de João I de Portugal, deu-se a 21 de Agosto de 1415.


La Conquesta o Setge de Ceuta, en l'actualitat espanyola, és l'expressió que es fa servir per referir-se a l'ocupació portuguesa de la ciutat islàmica del nord d'Àfrica l'any 1415 sota l'autoritat del rei portuguès Joan I, però feta pel seu fill, l'Infant D. Enric.


La bataille de Ceuta est une bataille opposant le sultanat du Maroc au royaume de Portugal en 1415 qui marque le début de l'expansion portugaise, en particulier du Maroc portugais, mais aussi le début de la période des grandes découvertes maritimes. En effet, jusque-là, les découvertes de nouveaux territoires étaient le fait d'aventuriers ; à partir de Ceuta, les voyages sont organisés et réalisés pour le compte d'un État.


Bitwa o Ceutę – starcie zbrojne, które miało miejsce w roku 1415 w trakcie portugalskiej ekspansji kolonialnej.


The conquest of Ceuta () by the Portuguese on 21 August 1415 marks an important step in the beginning of the Portuguese Empire in Africa.


La batalla de Ceuta de 1415, librada el 21 de agosto de 1415, y la posterior conquista de la actual ciudad española de Ceuta por los portugueses tiene sus raíces en los primeros años de la dinastía de Avis en Portugal. Tanto la batalla de Ceuta y, en un sentido más amplio, la era de la expansión europea, fueron influenciados por el infante "Dom Henrique de Portugal", más conocido como el príncipe Enrique el Navegante.


سقوط سبتة أو معركة سبتة هي معركة نشبت بين الدولة المرينية في المغرب والمملكة البرتغالية في يوم 21 أغسطس 1415 والتي مثلت بداية التوسع البرتغالي تحت قيادة ملك البرتغال جواو الأول، وبسقوط المدينة أصبحت البرتغال أول الدول الأوروبية الإستعمارية في العصر الحديث، كما كانت بداية لفترة الاكتشافات البحرية العظيمة.


Колубарска битка

Колубарска битка или Сувоборска битка је најзначајнија битка између војске Краљевине Србије и Аустроугарске у Првом светском рату. Вођена је у новембру и децембру 1914. године на фронту од преко 200 km на простору долине реке Колубаре, обронцима планине Сувобор и обронцима планине Маљен. Окончана је успешном противофанзивом коју су извеле снаге Прве армије под командом генерала Живојина Мишића, против бројније и боље опремљене аустроугарске војске, у тренутку када је цео свет очекивао вести о капитулацији Краљевине Србије. Битка је у својим фазама била рововског типа. После победе српске војске у Колубарској бици на српском фронту до почетка јесени 1915. завладало је затишје. По окончању битке долази до спорадичне епидемије тифуса која ће добити велике размере почетком 1915.


Die Schlacht an der Kolubara gilt als die bedeutendste Schlacht zwischen den Armeen Österreich-Ungarns und dem Königreich Serbien im Ersten Weltkrieg. Sie wurde vom 16. November bis 15. Dezember 1914 auf einer Frontlänge von über 200 km geführt. Im Rahmen des Serbienfeldzugs 1914 standen 450.000 österreichisch-ungarische Soldaten etwa 450.000 serbische Soldaten gegenüber. Die Kämpfe fanden im Einzugsgebiet der Kolubara im westlichen Serbien statt.


Бітва пры Калубары

Бітва пры Калубары (16 лістапада — 15 снежня 1914 года) — галоўная бітва Першай сусветнай вайны на Балканах. Сербскія войскі здолелі разбіць карпусы 5-й і 6-й армій аўстрыйскага фельдцэйхмайстара Оскара Паціёрэка, дзякуючы чаму быў вызвалены Бялград.


Μάχη του Κολουμπάρα


Колубарская битва

Колубарская битва (, 16 ноября — 15 декабря 1914 года) — крупнейшее сражение Первой мировой войны на Балканах, завершившееся освобождением Белграда и изгнанием австро-венгерских войск из Сербии.


Bitka na Kolubari je bila bitka v prvi svetovni vojni med vojskama Kraljevine Srbije in Avstro-Ogrske na območju reke Kolubare.


Колубарска битка

Колубарската битка или Сувоборска битка е най-значимата битка между армиите на Кралство Сърбия и Австро-Унгария през Първата световна война.


La battaglia di Kolubara venne combattuta dal 16 novembre al 15 dicembre 1914 nell'ambito della campagna di Serbia della prima guerra mondiale, e vide contrapposti l'esercito serbo dei generali Radomir Putnik e Živojin Mišić, ed un'armata austro-ungarica sotto il generale Oskar Potiorek; la battaglia si concluse con una netta vittoria serba, che decretò il fallimento del terzo tentativo austro-ungarico di occupare il paese.


콜루바라 전투()는 제1차 세계 대전 중 세르비아와 오스트리아-헝가리의 전투 중에 가장 크고 중요한 전투 중 하나다. 이 전투는 200km에 이르는 전선에서 세르비아군과 세르비아군보다 좋은 장비에 2배의 병력을 가진 오스트리아군 사이에 30일 동안 벌어졌다.


Битва біля Колубари

"Битва біля Колубари (16 листопада — 15 грудня 1914 року)" — головний бій Першої світової війни на Балканах. Сербські війська змогли розбити 5-у і 6-у армію австрійського фельдцейхмейстера Оскара Потіорека, завдяки чому був звільнений Белград.


A Batalha de Kolubara foi uma batalha ocorrida entre 3 e 9 de Dezembro de 1914, entre os exércitos da Sérvia e da Áustria-Hungria, durante a Primeira Guerra Mundial, em que a Sévia saiu vitoriosa. O exército austro-hungaro foi repelido para fora da fronteira sérvia.


Trận Kolubara (Tiếng Đức: Schlacht an der Kolubara, Tiếng Serbia: Kolubarska bitka, Колубарска битка) là trận đánh diễn ra giữa Đế quốc Áo-Hung và Serbia vào tháng 11 và tháng 12 năm 1914 tại mặt trận Serbia trong Chiến tranh thế giới thứ nhất. Trận đánh mở màn vào ngày 16 tháng 11 khi quân Áo-Hung do Đại tướng Oskar Potiorek chỉ huy mở đợt tấn công lần thứ ba vào Serbia trong năm 1914 và đến được sông Kolubara sau khi đã chiếm được thị trấn Valjevo có vị trí chiến lược, buộc quân Serbia phải rút lui. Lính Serbia rút khỏi thủ đô Beograd và để cho quân Áo-Hung chiếm thành phố này vào ngày 29 và 30 tháng 11. Ngày 2 tháng 12, quân Serbia mở cuộc phản công trên toàn bộ các mặt trận trong sự bất ngờ hoàn toàn của Áo-Hung và do đó sau sáu ngày đã gây thương vong nặng nề cho quân Áo-Hung, chiếm lại được Valjevo và Užice và dồn quân Áo-Hung co cụm về trung tâm Beograd. Chỉ huy trưởng Tập đoàn quân số 5 Áo-Hung Liborius Ritter von Frank báo cáo với Potiorek rằng quân Áo-Hung không thể trụ lại lâu ở Beograd và kết quả là đến ngày 14 và 15 tháng 12, quân Áo-Hung bỏ Beograd và rút lui về nước và quân Serbia tái chiếm lại thủ đô của mình vào ngày hôm sau.


La bataille de la Kolubra ou bataille de Suvobor est une bataille de la Première Guerre mondiale qui s'est déroulée du en Serbie.


Bitwa nad Kolubarą – bitwa I wojny światowej, stoczona w dniach 16 listopada – 15 grudnia 1914 roku, pomiędzy armią serbską a austro-węgierską.


The Battle of Kolubara (, ) was a campaign fought between Austria-Hungary and Serbia in November and December 1914, during the Serbian Campaign of World War I.


La batalla de Kolubara (librada entre el 3 y el 9 de diciembre de 1914) fue un enfrentamiento armado entre el Reino de Serbia y el Imperio austrohúngaro que tuvo lugar durante la Primera Guerra Mundial. Terminó con la victoria de los serbios, que expulsaron a los invasores austrohúngaros de su territorio.


Bitva na Kolubaře patří mezi válečná střetnutí rakousko-uherské armády s početně slabší a hůře vyzbrojenou armádou Srbska, která se uskutečnila v prvém válečném roce 1914. Bitva byla součásti třetí ofenzivy v srbské kampani, která ale Rakousku-Uhrersku v podstatě žádný územní zisk nepřinesla.


Slaget ved Kolubara udspillede sig 3.-15. december 1914 mellem Serbien og de invaderende styrker fra Østrig-Ungarn under 1. verdenskrig.


معركة كولوبارا

معركة كولوبارا هي معركة دارت بين الإمبراطورية النمساوية المجرية وصربيا في نوفمبر وديسمبر 1914، خلال الحملة الصربية في الحرب العالمية الأولى. بدأت في 16 نوفمبر، حين وصلت قوات الإمبراطورية النمساوية المجرية بقيادة أوسكار بوتيوريك إلى نهر كولوبارا خلال الغزو الثالث لصربيا في ذلك العام، سيطرت القوات على بلدة فالييفو الاستراتيجية وأجبرت الجيش الصربي على تنفيذ سلسلة من الانسحابات. انسحب الصرب من بلغراد في 29-30 نوفمبر، ووقعت بعدها المدينة تحت سيطرة الإمبراطورية النمساوية المجرية. في 2 ديسمبر، شن الجيش الصربي هجومًا مضادًا مفاجئًا على طول الجبهة. استعاد الصرب فالييفو وأوزيتشي في 8 ديسمبر وانسحبت قوات الإمبراطورية النمساوية المجرية إلى بلغراد، التي اعتبرها قائد الجيش الخامس،  ليبوريوس ريتر فون فرانك، غير منيعة. تركت قوات الإمبراطورية النمساوية المجرية المدينة بين 15 و 15 ديسمبر وتراجعت نحو أراضي  الإمبراطورية النمساوية المجرية، ليتمكن الصرب من استعادة عاصمتهم في اليوم التالي.


Pertempuran Kolubara (Serbia: Колубарска битка,"Kolubarska bitka" ) () adalah pertempuran antara Austria-Hongaria melawan Serbia pada bulan November dan Desember tahun 1914, selama masa Kampanye serbia pada Perang Dunia I.


Арапско-израелски рат (1948)

Арапско-израелски рат 1948, познат и као Рат за независност у Израелу и Ал Накба („Катастрофа“) код Арапа, први је рат између Арапа и Израелаца. Овај рат је успоставио Израел као независну државу.


جنگ عرب‌ها و اسرائیل (۱۹۴۸)

جنگ ۱۹۴۸ عرب‌ها و اسرائیل یا جنگ اول عرب‌ها و اسرائیل دومین و آخرین مرحله از جنگ ۱۹۴۹–۱۹۴۷ فلسطین و اسرائیل بود. این جنگ رسماً با پایان قیومیت بریتانیا بر فلسطین در نیمه‌شب ۱۴ مه ۱۹۴۸ آغاز شد. منشور استقلال اسرائیل نیز در همان روز صادر شده بود. نیروهای ائتلاف نظامی کشورهای عربی نیز در سحرگاه ۱۵ مه به فلسطین بریتانیا وارد شدند.


1948年阿拉伯-以色列戰爭

1948年阿拉伯-以色列戰爭是第一次中东战争的第二阶段和最后阶段，發生於1948年5月15日至1949年3月10日。


A guerra árabe-israelense de 1948, geralmente conhecida pelos israelenses como Guerra da Independência (em hebraico: מלחמת העצמאות) ou Guerra da Liberação (מלחמת השחרור) e considerada pelos palestinos como parte de "al-Nakba" (em árabe: النكبة), isto é, 'A Catástrofe', começou em 15 de maio de 1948, logo após a declaração de independência de Israel, e terminou após os vários acordos de cessar-fogo entre israelenses e árabes, firmados entre fevereiro e julho de 1949.


1948 Arap–İsrail Savaşı veya Birinci Arap–İsrail Savaşı, Filistin'de İngiliz manda rejiminin sona ermesinin hemen ardından 14 Mayıs 1948'de Tel-Aviv'de toplanan Yahudi Millî Konseyi'nin, İsrail Devleti’nin kurulduğunu ilan etmesinden birkaç saat sonra Arap Birliği'nin İsrail'e savaş ilanıyla başlayan savaştır. Yeni kurulan devletin sınırlarıyla ilgili, “Eretz İsrail” dışında hiçbir bildiri yoktu. Bunun hemen ardından ABD ve ertesi gün de Sovyetler Birliği İsrail'i tanıdığını açıkladı. Bu gelişmelerin öncesinde ise İngiliz birlikleri bölgeyi terk etmeye başlamışlardı.


Chiến tranh Ả Rập–Israel năm 1948, được người Do Thái gọi là Chiến tranh giành độc lập và Chiến tranh giải phóng, còn người Palestine gọi là al Nakba (tiếng Ả Rập: النكبة, "cuộc Thảm họa") là cuộc chiến đầu tiên trong một loạt cuộc chiến giữa Israel và các nước Ả Rập láng giềng.


Perang Arab-Israel 1948 (atau Pertama) ialah peringkat kedua dan terakhir perang Palestin 1947–49. Secara rasmi bermula setelah berakhirnya Mandat Britain untuk Palestin pada tengah malam 14 Mei 1948; Pengisytiharan Kemerdekaan Israel telah dikeluarkan pada awal hari itu, dan sebuah gabungan tentera negara-negara Arab memasuki wilayah Palestin British pada pagi 15 Mei.


La guerre israélo-arabe de 1948-1949 commence le , au terme du mandat britannique sur la Palestine et après de guerre civile entre les populations juives et arabes du pays. Elle se termine avec les différents cessez-le-feu israélo-arabes, conclus entre février et .


The 1948 (or First) Arab–Israeli War was the second and final stage of the 1947–1949 Palestine war. It formally began following the end of the British Mandate for Palestine at midnight on 14 May 1948; the Israeli Declaration of Independence had been issued earlier that day, and a military coalition of Arab states entered the territory of British Palestine in the morning of 15 May.


La guerra árabe-israelí de 1948, también conocida por los israelíes como guerra de la Independencia (hebreo: מלחמת העצמאות) o guerra de Liberación (hebreo: מלחמת השחרור), fue el primero de una serie de conflictos armados que enfrentaron al Estado de Israel y a sus vecinos árabes, en lo que se conoce globalmente como el conflicto árabe-israelí. Para los árabes palestinos esta guerra marcó el comienzo de lo que ellos denominan la Nakba (en árabe النكبة, ‘La catástrofe’).


1948 अरब-इजरायल युद्ध

1948 अरब-इज़राइल युद्ध 1947-49 फिलिस्तीन युद्ध का दूसरा और अंतिम चरण था। यह औपचारिक रूप से 14 मई 1948 की आधी रात को फिलिस्तीन के लिए ब्रिटिश जनादेश के अंत के बाद शुरू हुआ; इज़राइल की स्वतंत्रता की घोषणा उस दिन पहले ही जारी कर दी गई थी, और 15 मई की सुबह से अरब राज्यों के एक सैन्य गठबंधन ने ब्रिटिश फिलिस्तीन के क्षेत्र में प्रवेश करना शरू कर दिया था।


حرب 1948 هي حرب نشبت في فلسطين بين كل من المملكة الأردنية الهاشمية والمملكة المصرية ومملكة العراق وسوريا ولبنان والمملكة العربية السعودية ضد المليشيات الصهيونية المسلحة في فلسطين والتي تشكّلت من البلماخ والإرجون والهاجاناه والشتيرن والمتطوعين اليهود من خارج حدود الانتداب البريطاني على فلسطين.


Perang Arab-Israel 1948, atau disebut juga sebagai "Perang Kemerdekaan" (Bahasa Ibrani: מלחמת העצמאות) atau "Perang Pembebasan" (Bahasa Ibrani: מלחמת השחרור) oleh orang Israel, adalah konflik bersenjata pertama dari serangkaian konflik yang terjadi antara Israel dan tetangga-tetangga Arabnya dalam konflik Arab-Israel. Bagi orang-orang Palestina, perang ini menandai awal dari rangkaian kejadian yang disebut sebagai "Bencana" (Bahasa Inggris: "The Catastrophe", Bahasa Arab: النكبة).


Борба за Македонију

Борба за Македонију била је борба за превласт или претежни утицај над православним становништвом у Солунском, Битољском и јужном делу Косовског вилајета Османског царства.


Μακεδονικός Αγώνας


Борьба за Македонию

Борьба́ за Македо́нию ( — «македонская борьба», кафаревуса: , , ) — вооружённый конфликт 1904—1908 годов между новыми независимыми балканскими государствами: Болгарией, Грецией и Сербией за крупную, этнически пёструю историческую область Македонию, которая ещё оставалась под властью слабеющей Османской империи. Каждое из вышеперечисленных государств имело в стратегически важной Македонии свои интересы. За каждым из них стояли представители «великих держав».


Гръцка въоръжена пропаганда в Македония

Гръцката въоръжена пропаганда в Македония (, "Македоникос агонас", катаревуса: "Μακεδονικός Ἀγών", "Македоникос Агон", в превод "Македонска борба", "Македонска битка") е въоръжен конфликт, условно състоял се между 1903 до 1908 година, в намиращата се под османска власт област Македония между гръцки и български чети на Вътрешната македоно-одринска революционна организация. Тя се превръща в национална политика на Гърция, като е финансирана и организирана от правителството и династията. Гръцките части често оказват военна помощ на османската войска и правят опит за съединение с четите на Сръбската пропаганда в Македония. Гръцката въоръжена пропаганда в Македония е насочена и срещу румънската пропаганда сред куцовласите и албанското национално-революционно движение.


Nella storiografia greca il nome Lotta Macedone, o Makedonikòs Agònas (Μακεδονικός Αγώνας), è il periodo tra 1870 e 1912 quando in Macedonia si sviluppò un movimento per la liberazione della regione dal dominio ottomano. La sua fase più decisiva fu tra il 1904 e il 1908 quando le potenze coinvolte, attraverso i comitati rivoluzionari istituiti già dagli ultimi decenni del ‘800, passarono allo scontro armato. Sono le bande bulgare dei "komitadzìdes", formate ufficialmente con lo scopo di fondare scuole e chiese sul territorio, che presto si attivano con iniziative antiturche. I comitati scatenano rivolte, l'ultima esplosa il 2 agosto del 1903, che provocano una dura risposta delle truppe ottomane. La repressione coinvolge anche le popolazioni greche, estranee ai fatti, e provoca la reazione di Atene che organizza un apposito comitato per la Macedonia. Da Atene cominciano ad arrivare aiuti concreti nella regione per il sostegno della popolazione greca oppressa dal dominio turco e tormentata dalle angherie dei "komitadzìdes". Nell'agosto del 1904 l'ufficiale greco Pavlos Melàs a capo di una banda armata accorre nella regione in difesa delle popolazioni greche.


Боротьба за Македонію

Боротьба за Македонію (у грецькій історіографії конфлікт отримав назву Македонська боротьба ) — конфлікт 1904–1908 років між новими незалежними балканськими державами (Королівство Греція, Королівство Сербія та Болгарське царство) за контроль над великою етнічно строкатою історичної балканською областю Македонія, яка все ще знаходилась під управлінням вкрай слабкої Османської імперії.


Makedonya Mücadelesi ( "Makedonikos Agon"), 1893-1908 yılları arasında Osmanlı İmparatorluğu'nun Makedonya bölgesindeki Rumlar ve Bulgarlar arasında bir dizi toplumsal, siyasi, kültürel ve askeri çatışmalardır. Çatışma, Yunan, Bulgar ve Sırp örgütlerinin Makedonya'ya sahip olmak için savaştığı daha geniş bir isyan savaşının bir parçasıydı. Yavaş yavaş Yunan silahlı grupları üstünlük kazanırken, çatışmalar 1908'de Jön Türk Devrimi ile sona erdi.


Rivalité bulgaro-gréco-serbe en Macédoine

La rivalité bulgaro-gréco-serbe en Macédoine ou lutte pour la Macédoine (grec : Μακεδονικὸς Ἀγών/Makedhonikos Agon, macédonien : Борба за Македонија, serbe : Борба за Македонију) ou propagande armée grecque en Macédoine (bulgare : Гръцка въоръжена пропаганда в Македония) est un affrontement culturel, religieux et armé qui oppose, entre 1872 et 1912, les partisans de plusieurs mouvements nationalistes en Macédoine, alors province européenne de l'Empire ottoman. Les Macédo-Slaves sont revendiqués par la principauté de Bulgarie puis par le royaume de Serbie, les Hellénophones par le royaume de Grèce, chacun s'appuyant sur son clergé national et sur une organisation interne. Cette rivalité se conclut par le partage de la région lors des guerres balkaniques de 1912-1913.


The Macedonian Struggle (; ; ; ; ) was a series of social, political, cultural and military conflicts that were mainly fought between Greek and Bulgarian subjects who lived in Ottoman Macedonia between 1893 and 1908. The conflict was part of a wider rebel war in which revolutionary organizations of Greeks, Bulgarians and Serbs all fought over Macedonia. Gradually the Greek and Bulgarian bands gained the upper hand, but the conflict was ended by the Young Turk Revolution in 1908.


الصراع المقدوني

الصراع المقدوني (باليونانية: Μακεδονικὸς Ἀγών) أو البروباغاندا اليونانية المسلحة في مقدونيا (بالبلغارية: Гръцка въоръжена пропаганда в Македония) هي سلسلة من النزاعات الاجتماعية والسياسية والثقافية والعسكرية دارت بين اليونانيين والبلغار في منطقة مقدونيا العثمانية بين عامي 1904 و1908، في إطار حرب أوسع نطاقًا خاضها كل من اليونانيين والبلغار والصرب من أجل الاستحواذ على مقدونيا. وقد أخذ اليونانيون تدريجيًا بزمام النصر في هذا الصراع، غير أن الصراع لم ينتهِ إلا باندلاع ثورة تركيا الفتاة سنة 1908.


Демонстрације у Египту (2012-2013)

Демонстрације у Египту (2012—2013) су почеле 22. новембра 2012. године, као одговор првом демократски изабраном председнику Египта Мухамеду Мурсију који је доношењем декрета покушао да уставом прошири своја државничка овлашћења. Демонстрације против Мурсија су трајале до 3. јула 2013. када је египатска војска, приклонивши се демонстрантима, извршила државни удар у коме је сменила Мурсија са места председника Египта, суспендовала устав и најавила превремене парламентарне изборе. У овом државном удару Мурси је приведен а за великим бројем његових присталица из Муслиманског братства је расписана потерница. Као одговор на државни удар присталице свргнутог председника су већ 5. јула организовали масовне демонстрације широм Египта.


Nachdem seit November 2012 wiederkehrende Proteste gegen den Staatspräsidenten Mohammed Mursi im Juni 2013 zunehmend gewalttätig geworden waren, putschte am 3. Juli 2013 das Militär, stürzte die Regierung, setzte die Verfassung außer Kraft und übernahm die Macht. Seit dem Putsch hielten Proteste von Gegnern des Putsches, vor allem Unterstützer des gestürzten Präsidenten, über Monate hinweg an. Es kam zu blutigen Zusammenstößen und Massentötungen, bei denen bislang weit über tausend Menschen, überwiegend Putschgegner, starben.


Беспорядки в Египте

Проте́сты в Еги́пте начались 22 ноября 2012 года. Протестующие потребовали отставки недавно избранного президента Мухаммеда Мурси, после того как Мурси подписал конституционную декларацию, которая лишает суды права распускать верхнюю палату парламента и Конституционную ассамблею, а также позволяет президенту страны издавать «любые декреты, направленные на защиту революции», которые не могут быть оспорены в суде. Действия Мурси вызвали негодование оппозиции, которая обвинила президента в узурпации власти и восстановлении диктатуры. Погибли по меньшей мере шесть человек и не менее 650 получили ранения.


2012-2013 Mısır protestoları: Devrim sonrasında Mısır genelinde 22 Kasım 2012 tarihinde başlamış, Cumhurbaşkanı Muhammed Mursi ve hükûmet karşıtı protestolardır. Daha sonra askeri darbe olarak sonuçlanmış ve ordu yönetimi ele almıştır.


Kryzys polityczny w Egipcie (2012–2014) obejmuje okres porewolucyjny w Egipcie, w dalszym ciągu charakteryzujący się antyrządowymi protestami o charakterze politycznym. Początkowo demonstranci wyrażali swój sprzeciw przeciwko władzy prezydenta Muhammada Mursiego, wyniesionego na fali egipskiej rewolucji w trakcie Arabskiej Wiosny, oraz rządom islamistów, którzy przyjęli kontrowersyjny projekt konstytucji.


The 2012–2013 Egyptian protests (sometimes called the Hirak Uprising) were part of the crisis in Egypt including the June 2013 protests, the July 2013 coup d'état, and part of the post-coup unrest. They saw varying opposition against three contiguous heads of state; namely, SCAF, Muslim Brotherhood, and the de facto ruling Egyptian Armed Forces.


Protestas en Egipto en noviembre y diciembre de 2012

Las protestas en Egipto contra el presidente Mohamed Morsi estallaron el viernes 23 de noviembre de 2012 como respuesta contra una nueva ley ─finalmente no llevada a cabo─ que hubiera concentrado nuevos poderes en la figura del presidente y que fue considerada por sus opositores como «dictatorial».


احتجاجات مصر 2012-2013

الاحتجاجات المصرية 2012-2013 كانت جزءًا من انتفاضة شعبية واسعة النطاق في مصر ضد الرئيس محمد مرسي. في 22 نوفمبر 2012 بدأ ملايين المحتجين في الاحتجاج ضد مرسي بعد أن أعلنت حكومته إعلانًا دستوريًا مؤقتًا منح الرئيس في الواقع صلاحيات غير محدودة. اعتبر مرسي المرسوم الضروري لحماية الجمعية التأسيسية المنتخبة من حل مخطط من قبل قضاة معينين في عهد مبارك.


Руско-кримски ратови

Руско-кримски рат 1571—1572. () је назив за низ сталних напада Кримског каната, тадашње вазалне државе Османског царства, на тадашњу Велику московску кнежевину и њену наследницу Руско царство. Овај покушај Османског царства и њеног вазала Кримског каганата, да трајно униште Велику московску кнежевину, после две године борби завршен је неуспехом. Иако је почетак рата, био неповољан за Русе, када је спаљена Москва , Руси су на крају, протерали успешно окупаторе, одбранивши свој центар државности Москву још једном.


Der Russisch-Krimtatarische Krieg (1570–1572) war eine Auseinandersetzung zwischen dem Zarenreich Russland und dem Khanat der Krim.


Ρωσοκριμαϊκοί πόλεμοι

Οι Ρωσοκριμαϊκοί πόλεμοι, ήταν σειρά πολέμων του 16ου αιώνα, μεταξύ των ετών 1507–1572, ανάμεσα στους Ρώσους του Μεγάλου δουκάτου της Μόσχας (1340 –1547, Μοσχοβία), της μετεξέλιξής του ως Βασιλείου της Ρωσίας (1547–1721) και των Τατάρων του Χανάτου της Κριμαίας (1449–1783), που ήταν υποτελείς στην Οθωμανική Αυτοκρατορία.


Războaiele Ruso-Crimeene s-au purtat între tătarii din Hanatul Crimeei și muscali în secolul al XV-lea pentru regiunea din jurul Volgăi.


Русско-крымские войны

Ру́сско-кры́мские во́йны () — серия войн Русского государства с Крымским ханством на протяжении XV—XVIII веков, сопровождавшиеся многочисленными походами крымских татар в Русское государство.


Московсько-кримські війни

Московсько-кримські війни (, ) велися протягом XV—XVIII століть (основні — у XVI ст.) між військами Московщини та татарами з Кримського ханства по області навколо Волги.


Les invasions dels tàrtars de Crimea en la Rússia del (o Guerres russo-crimeanes) van començar el 1507, després de la mort del duc de Moscou Ivan III, quan el Kanat de Crimea va atacar les ciutats russes de Beliov i Kozelsk.


Invasions des Tatars de Crimée en Russie

Les invasions des Tatars de Crimée en Russie ont commencé en 1507, après la mort du grand-duc de Moscou Ivan III, quand le Khanat de Crimée a attaqué Belev et Kozelsk.


The Russo-Crimean Wars were fought between the forces of Russia and the Nogays of the Crimean Khanate during the 16th century over the region around the Volga River.


Invasiones de tártaros en Rusia en el siglo XVI

Las invasiones de los tártaros de Crimea en la Rusia del siglo XVI (o guerras ruso-crimeas) habían comenzado en 1507, después de la muerte del duque de Moscú Iván III, cuando el Janato de Crimea (o Kanato) atacó las ciudades rusas de Beliov y Kozelsk.


Јаши-кишињевска офанзива

Јаши-кишињевска офанзива, названа по два велика града у зони операција Јашију и Кишињеву, је била совјетска офанзива против сила Осовине, која се одиграла у источној Румунији од 20. до 29. августа 1944. 2. и 3. украјински фронт Црвене армије су се сукобили са групом армија Јужна Украјина, коју су чиниле комбиноване немачке и румунске формације са циљем да се поврати Молдавска ССР и униште снаге Осовине у овој области, чиме би се отворио пут у Румуниију и даље на Балканско полуострво.


ヤッシー＝キシニョフ攻勢

ヤッシー＝キシニョフ攻勢（ヤッシー＝キシニョフ作戦、ロシア語： 、ヤッシー＝キシニョフ戦略攻勢作戦）とは、関連する2つの主要都市（ヤッシー、キシニョフ）から名づけられた1944年8月20日から29日までルーマニア東部で行われたソ連軍による枢軸軍への攻撃作戦のことである。ソ連軍の第2、第3ウクライナ方面軍はドイツ軍とルーマニア軍で構成された南ウクライナ軍集団と対峙していたが、モルダビア・ソビエト社会主義共和国を取り戻し、この地域の枢軸軍を撃破してルーマニア及びバルカン半島への道を開こうとした。


Die Operation Jassy-Kischinew (russisch Ясско-Кишинёвская Операция/"Jassko-Kischinjowskaja Operazija") bezeichnet den sowjetischen Großangriff vom 20. August 1944 auf dem Gebiet des früheren Bessarabiens und heutigen Moldawiens zwischen den Städten Jassy und Kischinew. Sie war eine der großen sowjetischen Offensivoperationen des Jahres 1944 und bestand aus einer großräumigen Umfassungsaktion. Sowjetische Truppen eroberten auf diese Weise in wenigen Tagen große Teile Rumäniens und rieben die gegnerischen deutschen Armeen in einer Kesselschlacht auf. Bei der Schlacht wurde die deutsche 6. Armee größtenteils zerschlagen, nachdem sie südwestlich von Kischinew in einen Kessel geraten war. Teile der 8. Armee konnten sich über die Karpaten nach Ungarn zurückziehen. Für die deutsche Seite entsprach die Dimension der militärischen Katastrophe derjenigen der Niederlage in der Schlacht von Stalingrad.


Яска-Кішынёўская аперацыя

Яска-Кішынёўская аперацыя, таксама вядомая як Яска-Кішынёўскія Каны (20 — 29 жніўня 1944 года) — стратэгічная вайсковая аперацыя Узброеных сіл СССР супраць нацысцкай Германіі і Румыніі ў час Вялікай Айчыннай вайны, дзеля разгрому буйнай нямецка-румынскай групоўкі, што затуляла балканскі кірунак, вызвалення Малдавіі і вываду Румыніі з вайны. Разглядаецца як адна з самых удалых савецкіх аперацый падчас Вялікай Айчыннай вайны, уваходзіць у лік «дзесяці сталінскіх удараў». Скончылася перамогай войскаў Чырвонай арміі, вызваленнем Малдаўскай ССР і поўным разгромам праціўніка.


מבצע יאשי-קישינב

מבצע יאשי-קישינב הוא השם שניתן בהיסטוריוגרפיה הסובייטית למתקפה אסטרטגית של הצבא האדום בשטח רומניה, שנערכה במחצית השנייה של חודש אוגוסט 1944. במהלך המבצע הנחילו כוחות הצבא האדום תבוסה מוחצת לקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, שכללה ארבע ארמיות (שתי ארמיות גרמניות ושתי ארמיות רומניות), כיתרו והשמידו את הארמייה הגרמנית השישית (שהוקמה מחדש לאחר השמדתה בקרב סטלינגרד), ואילצו את שרידי הכוחות הגרמניים לסגת במהירות להונגריה. בעקבות הצלחת המתקפה השתלט הצבא הסובייטי במהירות על רומניה ובולגריה, וברומניה התחוללה הפיכה, שהביאה להדחתו של אנטונסקו, ולמעבר של רומניה ממחנה הציר למחנה בעלות הברית. המבצע נחשב אחד המבצעים הצבאיים המוצלחים ביותר של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.


Operațiunea Iași-Chișinău, (în limba rusă: "Ясско-Кишинёвская операция" – Iassko-Kișiniovskaia operația), cunoscută în literatura de specialitate și ca Bătălia pentru România sau ca A Doua Ofensivă Iași-Chișinău, se referă la luptele din răsăritul României dintre Armata Roșie și aliații germano-români de la sfârșitul lunii august și începutul lunii septembrie 1944. Obiectivul ofensivei sovietice a Fronturilor al 2-lea și al 3-lea Ucrainean era distrugerea Grupului de Armate Sud (în cadrul căruia luptau forțe germane și române) și să ocupe România. Operațiunea s-a încheiat cu pierderi de ambele părți, modificarea liniei frontului, coroborată cu ieșirea României din război (23 august 1944) de partea Axei și trecerea ulterioară de partea Aliaților.


Ясско-Кишинёвская операция

Я́сско-Кишинёвская опера́ция, также известна как Ясско-Кишинёвские Ка́нны, (20 — 29 августа 1944 года) — стратегическая военная операция Вооружённых сил СССР против нацистской Германии и Румынии во время Великой Отечественной войны с целью разгрома крупной немецко-румынской группировки, прикрывавшей балканское направление, освобождения Молдавии и вывода Румынии из войны.


Toinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli Neuvostoliiton sekä Saksan ja Romanian välinen 20.–29. elokuuta 1944 käyty taistelu toisessa maailmansodassa.


Втора Яшко-Кишиневска операция

Втората яшко-кишиневска операция (20 август – 29 август 1944 г.) е настъпателна операция на Съветската армия (2 и 3 украински фронт, Черноморския флот и Дунавската военна флотилия), срещу силите на Оста, групирани в Южна Украйна (47 дивизии), която отбранява районите на Яш и Кишинев през Втората световна война.


L'offensiva Iași-Chișinău (), conosciuta nella letteratura specializzata anche come "Battaglia per la Romania", fu un grande attacco sovietico sferrato contro le forze tedesco-rumene tra la fine di agosto e i primi di settembre del 1944 dopo il fallimento della prima offensiva nella primavera 1944. L'obiettivo delle forze armate sovietiche, raggruppate nel 2º e 3º "Fronte Ucraino", era la distruzione delle Gruppo d'armate "Ukraina Süd" e l'occupazione della Romania.


Друга Яссько-Кишинівська операція

Дру́га Я́ссько-Кишині́вська опера́ція (20—29 серпня 1944) — стратегічна наступальна операція південного крила радянських військ на Східному фронті Другої світової війни з метою розгрому великого угруповання німецьких та румунських військ, що прикривали балканський напрямок, вигнання нацистських окупантів з Молдавської РСР та виведення Румунії з війни.


تهاجم یاش-کیشیناو

تهاجم یاش-کیشیناو () تهاجم ارتش سرخ به قوای نیروهای محور مستقر در شرق رومانی در جریان جنگ جهانی دوم بود که از ۲۰ تا ۲۹ اوت ۱۹۴۴ صورت گرفت. این تهاجم باعث محاصره و نابودی قوای مدافع در این منطقه شد و راه ارتش سرخ به رومانی و منطقه بالکان باز شد.


雅西-奇西瑙行動 或雅西—基什尼奧夫行動 (, translation: Jassy-Kishinev Strategic Offensive Operation)，是根據在戰區內的兩座城市（雅西及奇西瑙）來命名的，它是蘇聯紅軍在1944年8月20日至8月29日間為消滅在羅馬尼亞東部的德意志國防軍而發動之進攻行動，行動中蘇軍烏克蘭第2方面軍及烏克蘭第3方面軍攻擊了由德意志國防軍及羅馬尼亞軍組成的德國南烏克蘭集團軍、收復了摩爾達維亞蘇維埃社會主義共和國及消滅了該地區之軸心國軍，從而打開了進入羅馬尼亞王國及巴爾幹半島的大門。


L’Operació Iaşi-Chişinău (rus: Ясско-кишинёвская стратегическая наступательная операция) va ver una ofensiva soviètica contra les forces de l'Eix, que va tenir lloc a la Romania oriental entre el 20 i el 29 d'agost de 1944. Els fronts 2n i 3r ucraïnesos de l'Exèrcit Roig van enfrontar-se al Grup d'Exèrcits Sud d'Ucraïna, que estava format per una formació combinada de formacions alemanyes i romaneses, en una operació per reclamar l'RSS de Romania i destruir les forces de l'Eix a la regió, obrint així el camí vers Romania i els Balcans.


Slaget om Romania i 1944 også omtalt som Jassi–Kishinev-operasjonen eller Det andre slaget om Romania (russisk:"Ясско-Кишинёвская операция") var et slag mellom tyske Wehrmacht og Waffen-SS-styrker mot Den røde armé i Bessarabia og det østlige Romania i slutten av august og begynnelsen av september 1944. De sovjetiske styrkene, i form av 2. og 3. ukrainske front, besto av 929.000 soldater, 14850 kanoner, 1870 stridsvogner og 1850 kampfly.


2. Yaş-Kişinev Taarruzu ya da Yaş-Kişinev Stratejik Taarruz Harekâtı , Doğu Romanya'daki Yaş ve Moldova'daki Kişinev gibi iki önemli kente yönelen Sovyet genel taarruzudur. Harekât, 20-29 Ağustos 1944 tarihleri arasında gerçekleşmiştir. Sovyet 2. Ukrayna Cephesi ve 3. Ukrayna Cephesi kuvvetleri, Alman ve Rumen kuvvetlerce gücü biçimde tutulan Kuzey Ukrayna Ordular Grubu mevzilerine taarruz ettiler. Kızıl Ordu'nun operatif hedefleri, bölgedeki Alman ve Rumen kuvvetlerini imha etmek, Moldavya'yı geri almak ve Romanya ile Balkanlar'a taarruz için uygun dayanaklar oluşturmaktı.


Chiến dịch tấn công chiến lược Iaşi–Chişinău hay Chiến dịch tấn công chiến lược Jassy-Kishinev (, gọi tắt là Chiến dịch Iaşi-Chişinău hay Chiến dịch Jassy-Kishinev là một chiến dịch tấn công chiến lược của Liên Xô nhằm vào phát xít Đức và các nước phụ thuộc trong Chiến tranh Xô-Đức, diễn ra trên phần đất thuộc Moldova và phía Đông Romania ngày nay. Tên chiến dịch được đặt theo hai thành phố lớn là Iaşi và Chişinău, nơi đánh dấu vị trí diễn ra chiến dịch. Chiến dịch Iaşi-Chişinău diễn ra từ ngày 20 đến 30 tháng 8 năm 1944, do Phương diện quân Ukraina 2 và Phương diện quân Ukraina 3 thực thi chống lại Cụm Tập đoàn quân Nam Ukraina bao gồm các đơn vị Đức và Romania. Mục tiêu của chiến dịch là đánh tan Cụm Tập đoàn quân Nam Ukraina, thu hồi lãnh thổ của nước Cộng hòa Xã hội chủ nghĩa Xô viết Moldavia, mở đường vào Romania và bán đảo Balkan.


L’offensive "Jassy-Kichinev" (russe : Ясско-Кишинёвская операция, roumain "ofensiva Iași-Chișinău"), nommée d’après les noms russes des deux grandes villes de Jassy (Iaşi) et de Chişinău, est une offensive stratégique soviétique menée contre les forces de l’Axe en Roumanie orientale du 20 au . Les 2 et ukrainiens de l’Armée rouge et les deux divisions alliées roumaines « Horia-Cloșca-Crișan » et « Tudor Vladimirescu » engagent le Groupe d'armées Sud Ukraine, composé de formations allemandes et roumaines, dans une opération visant à reprendre la RSS de Moldavie et de détruire les forces de l’Axe dans la région. Simultanément, le coup d'État roumain de 1944 fit basculer la Roumanie dans le camp des Alliés, ouvrant la route des Balkans. L'offensive aboutit à l'encerclement et à la destruction des forces allemandes présentes, permettant à l'armée soviétique de conquérir l'ensemble des Balkans et contraignant les forces allemandes à évacuer la Grèce.


Jassko-kišinevská operácia bola sovietska útočná operácia na východnom fronte počas druhej svetovej vojny. Uskutočnila sa na území Rumunska a Moldavska od 20. do 29. augusta 1944. Vojská sovietskeho 2. a 3. ukrajinského frontu v nej zlikvidovali alebo prinútili ustúpiť vojská nemeckej skupiny armád Južná Ukrajina. Úspech operácie mal za následok prevrat v Rumunsku a prechod krajiny na stranu Spojencov. Sovietske vojská si tak vytvorili priestor na postup na Balkán a do Maďarska.


Operacja jasko-kiszyniowska – strategiczna operacja zaczepna Armii Czerwonej na froncie wschodnim, w dniach od 20 sierpnia do 29 sierpnia 1944 roku. Głównym celem operacji było wyeliminowanie Królestwa Rumunii z udziału w wojnie oraz zajęcie obszarów roponośnych w regionie Ploeszti.


The second Jassy–Kishinev operation, named after the two major cities, Iași ("Jassy") and Chișinău ("Kishinev"), in the staging area, was a Soviet offensive against Axis forces, which took place in Eastern Romania from 20 to 29 August 1944 during World War II. The 2nd and 3rd Ukrainian Fronts of the Red Army engaged Army Group South Ukraine, which consisted of combined German and Romanian formations, in an operation to reoccupy Bessarabia and destroy the Axis forces in the region, opening the way into Romania and the Balkans.


La Segunda Ofensiva Jassy-Kishinev (en ruso: "Ясско-кишинёвская стратегическая наступательная операция") nombrada así por las dos ciudades que determinaron su área de inicio (Iaşi y Chisinau), fue una ofensiva soviética durante la Segunda Guerra Mundial desarrollada en el mes de agosto de 1944 contra las tropas del Eje, realizada en el este de Rumania.


Jasko-kišiněvská operace byla sovětská ofenzíva proti vojskům osy ve dnech 20. až 29. srpna 1944, v jejímž důsledku se zhroutila rumunská fašistická vláda, Rumunsko kapitulovalo a na závěrečné měsíce války se stalo spojencem Sovětského svazu.


هجوم ياش-كيشيناو

كانت عملية ياش-كيشيناو والتي سميت على اسم المدينتين الرئيسيتين، ياش وكيشيناو، هجومًا سوفيتيًا ضد قوات دول المحور، والتي وقعت في شرق رومانيا من 20 إلى 29 أغسطس 1944 خلال الحرب العالمية الثانية. اشتبكت الجبهتان الأوكرانية الثانية والثالثة في الجيش الأحمر مع مجموعة الجيش في جنوب أوكرانيا، والتي تتكون من تشكيلات ألمانية ورومانية مجتمعة، في عملية لاستعادة جمهورية مولدوفا الاشتراكية السوفيتية وتدمير قوات دول المحور في المنطقة، وفتح الطريق إلى رومانيا والبلقان.


Operasi Jassy–Kishinev, yang mengambil nama dari dua kota besar, Iași dan Chișinău, di wilayah kejadian tersebut, adalah sebuah serangan Soviet melawan pasukan Blok Poros, yang terjadi di Timur Rumania dari 20 sampai 29 Agustus 1944. Front Ukrania ke-2 dan ke-3 dari Tentara Merah bertarung melawan Grup Angkatan Darat Ukraina Selatan, yang terdiri dari kombinasi pasukan Jerman dan Rumania, dalam sebuah operasi untuk mengklaim kembali RSS Moldavian dan menghancurkan pasukan Blok Poros di wilayah tersebut, membuka jalan menuju Rumania dan Balkan.


Младотурска револуција

Младотурска револуција из 1908. је била револуција коју је извела турска војска којом је поништена укидање парламента које је извео султан Абдул Хамид II, чиме је почела Друга уставна ера. Револуција је била значајан догађај током процеса распада Османског царства.


青年トルコ人革命（せいねんトルコじんかくめい）は、1908年にオスマン帝国で起こった政変。「統一と進歩委員会」メンバーの将校が中心となってマケドニア駐留軍がスルタン・アブデュルハミト2世に反乱を起こし、スルタンに専制政治を放棄させた。1878年にアブデュルハミト2世によって停止されたオスマン帝国憲法（ミドハト憲法）の復活を目指す青年トルコ人運動の結実として起こったことからこの名がある。


Младатурэцкая рэвалюцыя

Младатурэцкая рэвалюцыя — рэвалюцыя 1908 года ў Асманскай імперыі, мэтай якой было звяржэнне султана Абдул-Хаміда II і аднаўленне канстытуцыі. Рэвалюцыю ўзначаліла младатурэцкая арганізацыя «Яднанне і прагрэс».


Revoluția Junilor Turci din 1908 l-a obligat pe sultanul Imperiului Otoman Abdul Hamid al II-lea să revină asupra deciziei de suspendare a parlamentului și a marcat începutul celei de-a doua perioade constituționale din istoria imperiului. Revoluția, care a marcat un moment important în istoria Imperiului Otoman, a procesului de disoluție a acestuia, a fost rezultatul unirii eforturilor reformatorilor pluraliști, naționaliștilor turci, seculariștilor de inspirație occidentală și a altor forțe care considerau că absolutismul sultanului este vinovat pentru situația grea în care se zbătea statul.


Младотурецкая революция

Младотуре́цкая револю́ция — революция 1908 года в Османской империи, целью которой было свержение султана Абдул-Хамида II и восстановление конституции. Революцию возглавила младотурецкая организация «Единение и прогресс».


Младотурска революция

Младотурската революция е държавен преврат в Османската империя, извършен през юли 1908 г. от военнослужещи и политически дисиденти, с цел да се ограничи абсолютната власт на султан Абдул Хамид II (1842 – 1918) и да се възстанови конституцията от 1876 г., като средство за запазване на териториалната цялост на държавата и намаляване на влиянието на Великите сили върху управлението ѝ. Революцията постига непосредствените си цели и дава властта в ръцете на Комитета за единство и прогрес (КЕП), но в дългосрочен план се проваля и създава предпоставките за окончателното разпадане на империята и създаването на съвременната Турска република.


তরুণ তুর্কি বিপ্লব

তরুণ তুর্কি বিপ্লব ১৯০৮ সালে সংঘটিত হয়। এর ফলে স্থগিত হয়ে যাওয়া ১৮৭৮ সালের সংসদ পুনর্বহাল হয় এবং উসমানীয় সাম্রাজ্যের দ্বিতীয় সাংবিধানিক যুগের সূচনা হয়। এটি উসমানীয় সাম্রাজ্যের পতনের সময়কার ঘটনা। তুর্কি জাতীয়তাবাদী, পাশ্চাত্যপন্থি সেকুলার, আর্মেনীয় ও গ্রীকদের মত সংখ্যালঘুসহ আরো বেশ কিছু সংস্কারপন্থিদের মধ্য থেকে এই বিপ্লব সংঘটিত হয়।


La Rivoluzione dei Giovani Turchi (luglio 1908) dell'Impero ottomano ebbe luogo quando il movimento dei Giovani Turchi costrinse il sultano Abdulhamid II a ripristinare la costituzione ottomana del 1876 e a inaugurare una politica multipartitica all'interno dell'Impero. Il periodo che va dalla Rivoluzione dei Giovani Turchi alla fine dell'Impero segna la Seconda era costituzionale della storia ottomana. Più di tre decenni prima, nel 1876, era stata istituita la monarchia costituzionale sotto Abdulhamid durante il periodo noto come Prima era costituzionale, che durò solo due anni. Abdulhamid in seguito la sospese e ripristinò su se stesso i poteri autocratici.


Молодотурецька революція

Молодотуре́цька револю́ція — революція в 1908 в Османській імперії, що мала на меті повалення деспотичного режиму султана Абдула-Гаміда II, введення конституційного ладу.


青年土耳其党人革命（）发生于1908年7月，由奥斯曼帝国立宪派团体青年土耳其党人发动，意在结束苏丹阿卜杜勒-哈米德二世的专制，复行1876年宪法。革命最早爆发于马其顿的奥斯曼帝国驻军，随后发展为广泛的军队叛乱和民众示威，迫使苏丹妥协，在1908年7月24日宣布重新实行1876年宪法。革命结束后，奥斯曼帝国重建起多党制和两院制的西式民主政治，进入二次立宪时期。


A Revolução dos Jovens Turcos, ocorrida em 1908, reverteu a suspensão do parlamento otomano, ordenada pelo sultão , e que marcou o início da chamada Segunda Era Constitucional na história da Turquia. Um dos marcos da dissolução do império, a revolução surgiu de uma união improvável de pluralistas procurando reformas políticas, nacionalistas pan-túrquicos, secularistas de orientação ocidentalizadas, e todos os outros grupos que colocam no sultão a culpa pelo estado problemático em que se encontrava o império.


Jön Türk Devrimi veya Jön Türk İhtilali, Temmuz 1908 tarihinde Osmanlı İmparatorluğu'nda Padişah II. Abdülhamid yönetiminin sona ermesi ve Meşrutiyet'in yeniden ilanı talebiyle gerçekleşen devrimdir. Devrimin ardından 24 Temmuz 1908'de II. Abdülhamid tarafından İkinci Meşrutiyet yeniden ilân edildi.


La révolution des Jeunes-Turcs de l'Empire ottoman en juillet 1908 est un soulèvement au cours duquel le mouvement des Jeunes-Turcs restaure la Constitution de l'Empire ottoman de 1876 et inaugure la politique multipartite dans un système électoral à deux étapes sous le parlement ottoman.


Rewolucja młodoturecka – przewrót wojskowy w Imperium Osmańskim zorganizowany 3 lipca 1908 przez młodoturków. Celem była modernizacja zacofanego państwa, która miała je uchronić przed interwencją mocarstw.


The Young Turk Revolution (July 1908) was a constitutionalist revolution in the Ottoman Empire. The Committee of Union and Progress (CUP), an organization part of the Young Turks movement, forced Sultan Abdulhamid II to restore the Ottoman Constitution and recall the parliament, which ushered in multi-party politics within the Empire. From the Young Turk Revolution to the Empire's end marks the Second Constitutional Era of the Ottoman Empire's history. More than three decades earlier, in 1876, Constitutional monarchy had been established under Abdulhamid during a period of time known as the First Constitutional Era, which lasted for only two years before Abdulhamid suspended it and restored autocratic powers to himself.


La Revolución de los Jóvenes Turcos de 1908 revocó la suspensión del Parlamento otomano por el sultán Abdul Hamid II, que marca el inicio de la Segunda Era Constitucional. Un hito en la disolución del Imperio Otomano, la Revolución fue producto de una unión poco probable de pluralistas reformistas, nacionalistas turcos, secularistas de orientación occidental, y de hecho cualquier persona que conceda la culpa política del sultán para el estado acosado del Imperio.


Mladoturecká revoluce, k níž došlo v roce 1908, bylo ozbrojené povstání a pokus o revoluci v Osmanské říši, vedené Mladoturky. Mezi důvody patřila nespokojenost s autoritářskou vládou sultána Abdülhamida II. a dobová mezinárodní situace (došlo k pádu několika centrálně řízených režimů). Pod pohrůžkou tažení osmanské armády na Istanbul obnovil sultán činnost parlamentu, který před tím zakázal, obnovil ústavu a zakázal tajnou policii a cenzuru. V Osmanské říši se poté konaly parlamentní volby, v nichž Mladoturci drtivě zvítězili, přesto však nedošlo ke slibovaným změnám a demokratickému programu. O rok později se sultán Abdülhamid II., v důsledku vnitrostátních a mezinárodních okolností, pokusil o povstání, na jehož konci měl být opětovně zaveden islám a náboženské právo šaría. Turecký parlament na svém mimořádném zasedání sultána sesadil a nahradil Mehmedem V. Resadem. Ani poté však Mladoturci nerealizovali své původní plány a došlo k rozpadu politické, sociální a národnostní jednoty mladotureckého hnutí. Mladoturci prosazovali panturkismus a turkizaci říše (např. ustanovení turečtiny jediným oficiálním jazykem).


Den ungtyrkiske revolution var et internt oprør i det Osmanniske rige i juli 1908, hvor den ungtyrkiske bevægelse genindførte den tidligere Osmanniske forfatning og indvarslede en flerpartipolitik i et valgsystem med to stadier under Generalforsamlingen. I 1876 var der blevet etableret et konstitutionelt monarki under Sultan Abdul Hamid 2. i en periode kendt som den første forfatningsperiode, som kun havde varet i to år før sultanen suspenderede den og genvandt sin autokratiske magt. 24. juli 1908 kapitulerede Abdul Hamid og bekendtgjorde forfatningens genindførelse, hvilket indvarslede den anden forfatningsperiode.


ثورة تركيا الفتاة

حدثت ثورة تركيا الفتاة في يوليو 1908 داخل السلطنة العثمانية عندما أجبرت حركة تركيا الفتاة السلطان عبد الحميد الثاني على استرجاع الدستور العثماني لسنة 1876 وبشرت داخل السلطنة. وعرف في تاريخ الدولة العثمانية الفترة التي تلت ثورة تركيا الفتاة إلى سقوط الدولة العثمانية بالمشروطية الثانية. وقبلها بأكثر من ثلاثة عقود، أي في سنة 1876 تأسست الملكية الدستورية في عهد عبد الحميد في حقبة عُرفت بالمشروطية الأولى، واستمرت لمدة عامين فقط قبل أن يعلقها عبد الحميد ويعيد لنفسه سلطاته في سنة 1878.


Revolusi Turki Muda (Juli 1908) di Kesultanan Utsmaniyah (Kekaisaran Ottoman) merupakan restorasi konstitusi Utsmaniyah tahun 1876 dan mengantar suatu politik multi partai dalam sistem pemilihan umum dua tahap (undang-undang pemilihan umum) di bawah parlemen Utsmaniyah oleh gerakan Turki Muda. Tiga dekade sebelumnya, pada tahun 1876, Sultan Abdul Hamid II mendirikan monarki konstitusional, Era Konstitusional Pertama, yang hanya bertahan selama dua tahun sebelum ditangguhkan. Pada tanggal 24 Juli 1908, Sultan Hamid II menyerah dan mengumumkan restorasi, yang mana melahirkan Era Konstitusional Kedua.


Светско првенство у атлетици на отвореном 2013 — 100 метара за мушкарце

Трка на 100 метара у мушкој конкуренцији на Светском првенству у атлетици 2013. у Москви одржана је 10. и 11. августа на стадиону Лужники.


2013年世界陸上競技選手権大会・男子100m

2013年世界陸上競技選手権大会・男子100m（2013ねんせかいりくじょうきょうぎせんしゅけんたいかい・だんし100メートル）は、2013年8月10日から8月11日までロシア・モスクワのルジニキ・スタジアムで行われた。


Leichtathletik-Weltmeisterschaften 2013/100 m der Männer


Чемпионат мира по лёгкой атлетике 2013 — бег на 100 метров (мужчины)

Соревнования по бегу на 100 метров у мужчин на чемпионате мира по лёгкой атлетике 2013 года прошли в Москве на стадионе «Лужники» 10 и 11 августа.


Mistrzostwa Świata w Lekkoatletyce 2013 – bieg na 100 m mężczyzn

Bieg na 100 metrów mężczyzn – jedna z konkurencji rozegranych podczas lekkoatletycznych mistrzostw świata na Łużnikach w Moskwie.


2013 World Championships in Athletics – Men's 100 metres

The men's 100 metres at the 2013 World Championships in Athletics was held at the Luzhniki Stadium on 10 and 11 August.


Mistrovství světa v atletice 2013 – Muži 100 metrů

Běh na 100 metrů mužů na Mistrovství světa v atletice 2013 se uskutečnil 10. a 11. srpna. Ve finálovém běhu zvítězil jamajský světový a olympijský rekordman Usain Bolt, který v něm zdolal druhého Američana Justina Gatlina o osm setin v jeho nejlepším čase sezóny 9,77.


Бангладешки ослободилачки рат

Бангладешки ослободилачки рат био је рат за независност Источног Пакистана (данашњи Бангладеш) од Исламске Републике Пакистан који је трајао од 26. марта до 16. децембра 1971. године. Ово је био један од најкрвавијих ратова у 20. веку у којем се процењује од 300.000 до 3 милиона мртвих, те од 10 до 30 милиона избеглица.