2012년 OFC 네이션스컵(2012 OFC Nations Cup)은 오세아니아 축구 연맹(OFC)이 주관하는 9번째 OFC 네이션스컵 대회이다.


Кубок націй ОФК 2012

Дев'ятий Кубок націй ОФК пройшов в червні 2012 року на Соломонових Островах. Груповий турнір цього змагання також був другим раундом відбіркового турніру чемпіонату світу з футболу 2014 року в зоні ОФК. Переможець Кубка націй отримував право участі в Кубку Конфедерацій 2013 в Бразилії.


2012年大洋洲國家盃（）是由大洋洲足球協會舉辦的第 9 屆大洋洲國家盃。賽事亦是2014年世界盃大洋洲區外圍賽的第二圈賽事，四支準決賽球隊晉級第三圈爭取跨洲附加賽的參賽資格。


A Copa das Nações da OFC de 2012 foi a nona edição do torneio organizado pela Confederação de Futebol da Oceania (OFC). Foi realizado em Honiara, nas Ilhas Salomão, entre 1 e 10 de junho com a participação de oito seleções e serviu como eliminatória para a Copa do Mundo FIFA de 2014, no Brasil (equivalente a segunda fase).


2012 OFC Uluslar Kupası, Okyanusya Futbol Konfederasyonu (OFC) tarafından düzenlenen tarihteki dokuzuncu OFC Uluslar Kupası.


Cúp bóng đá châu Đại Dương 2012 là Cúp bóng đá châu Đại Dương thứ chín do Liên đoàn bóng đá châu Đại Dương (OFC) tổ chức.


Piala Negara-Negara OFC 2012 edisi kesembilan Piala Negara-Negara OFC yang dianjurkan oleh Konfederasi Bola Sepak Oceania (OFC).


La Coupe d'Océanie de football 2012 est la neuvième édition de la Coupe d'Océanie de football, compétition organisée par la Confédération du football d'Océanie (OFC) et rassemblant les meilleures équipes masculines océaniennes. Prévue aux Fidji du 3 au , la compétition est finalement jouée à Honiara aux Salomon du 1 au . Le tournoi est qualificatif pour la Coupe des confédérations 2013 et sert de cadre pour les .


Turniej finałowy Pucharu Narodów Oceanii 2012 odbył się w dniach od 1 czerwca do 10 czerwca 2012 roku. Gospodarzem były Wyspy Salomona. W turnieju finałowym wzięło udział 8 drużyn podzielonych na dwie grupy. Triumfatorem tej edycji zostało Tahiti. Zwycięzca Pucharu Narodów Oceanii nie będzie brał udziału w barażach interkontynentalnych do Mundialu w Brazylii. Turniej ten był 2. rundą kwalifikacyjną eliminacji do MŚ 2014 w Brazylii strefy OFC.


The 2012 OFC Nations Cup was the ninth edition of the OFC Nations Cup organised by the Oceania Football Confederation (OFC).


La Copa de las Naciones de la OFC 2012 fue la novena edición del máximo torneo de fútbol a nivel selecciones de Oceanía. Se jugó entre el 1 y el 10 de junio de 2012. La sede originalmente era Fiyi, pero las revisiones a fines de marzo de 2012 determinaron que el país carecía de medios para albergar la competición, por lo que se decidió trasladar la competición a las Islas Salomón.


كأس أوقيانوسيا للأمم 2012

بطولة كأس أوقيانوسيا للأمم 2012 هي النسخة التاسعة من كأس أوقيانوسيا للأمم والتي ينظمها اتحاد أوقيانوسيا لكرة القدم. تعتبر البطولة بمثابة الدور الثاني من تصفيات أوقيانوسيا لكأس العالم لكرة القدم 2014. المنتخبات الأربعة التي تبلغ نصف النهائي تتأهل إلى الدور الثالث من التصفيات، حيث تتنافس لحصد بطاقة أوقيانوسيا في الملحق القاري في عام 2013.


A jaltai konferencia (kódnevén "Argonauta konferencia") 1945. február 4. és február 11. között zajlott le a szövetséges államok vezetői között. Sorrendben ez volt a második találkozó a három nagyhatalom, az Amerikai Egyesült Államok, Egyesült Királyság és a Szovjetunió vezetői között a háború folyamán. Országaikat Franklin D. Roosevelt, Winston Churchill és Joszif Visszarionovics Sztálin képviselte, a konferencia célja a háború befejezése utáni Európa újjászervezésének megvitatása volt. Az értekezletet a Szovjetunióbeli Krím-félszigeten, a Jalta közelében fekvő livágyijai palotában tartották. Az ezt megelőző hasonló konferencia színhelye Teheránban, az ezt követőé pedig Potsdamban volt.


Op de Conferentie van Jalta kwamen van 4 tot 11 februari 1945 drie geallieerde leiders bij elkaar: Roosevelt van de Verenigde Staten, Churchill van het Verenigd Koninkrijk en Stalin van de Sovjet-Unie. De conferentie vond plaats in de badplaats Jalta op de Krim, en wel in het Livadiapaleis. Deze plaats van samenkomst was gekozen nadat Stalin had geweigerd zijn grondgebied te verlaten. De nazi's waren bijna verslagen. Het was de tweede van de drie bijeenkomsten in de oorlog door de Grote Drie.


Кримска конференција

Кримска конференција је био самит савезничких вођа који је трајао од 4. до 11. фебруара 1945. у Јалти. Ту је утаначен план за коначно разрачунавање са Хитлеровом Немачком у Другом светском рату.


ヤルタ会談（ヤルタかいだん、）は、1945年2月4日から2月11日にかけて、ソビエト連邦のクリミア自治ソビエト社会主義共和国のヤルタ近郊にあるリヴァディア宮殿で開催された、アメリカ合衆国・イギリス・ソビエト連邦による連合国首脳会談である。


Jaltakonferensen var ett politiskt toppmöte mellan de allierade under andra världskriget, hållen i Livadiapalatset vid Jalta på halvön Krim i dåvarande Sovjetunionen den 4-11 februari 1945. USA, Storbritannien och Sovjetunionen representerades av Franklin D. Roosevelt, Winston Churchill och Josef Stalin.


Die Konferenz von Jalta (auch "Krim-Konferenz") war ein diplomatisches Treffen der alliierten Staatschefs Franklin D. Roosevelt (USA), Winston Churchill (Vereinigtes Königreich) und Josef Stalin (UdSSR) im auf der Krim gelegenen Badeort Jalta vom 4. bis zum 11. Februar 1945. Es war das zweite von insgesamt drei alliierten Gipfeltreffen der „Großen Drei“ im bzw. nach dem Zweiten Weltkrieg (1939–1945). Themen der Konferenz waren vor allem die Aufteilung Deutschlands, die Machtverteilung in Europa nach dem Ende des Krieges und der Krieg gegen das Japanische Kaiserreich. Ort der Konferenz war der Liwadija-Palast.


Ялцінская канферэнцыя

Ялцінская (Крымская) канферэнцыя саюзных дзяржаў (4 - 11 лютага 1945) — адна з сустрэч лідараў краін антыгітлераўскай кааліцыі - СССР, ЗША і Вялікабрытаніі, прысвечаных усталяванню пасляваеннага сусветнага парадку. Канферэнцыя праходзіла ў Лівадыйскім палацы ў Ялце, у Крыме.


യാൾട്ട കോൺഫറൻസ്

1945 ഫെബ്രുവരി 4–11 നു ക്രിമിയയിലെ യാൾട്ട നഗരത്തിൽ നടന്ന കോൺഫറൻസ് ആണ് യാൾട്ട കോൺഫറൻസ് എന്നറിയപ്പെടുന്നത്. ഇത് ക്രിമിയ കോൺഫറൻസ് എന്നും അറിയപ്പെടുന്നു. ഇത് അഗ്രോനോട്ട് കോൺഫറൻസ് എന്ന അപരനാമത്തിലും പരാമർശിക്കപ്പെടുന്നു. രണ്ടാം ലോകമഹായുദ്ധത്തിനു ശേഷം യു.എസ്.എ,ബ്രിട്ടൺ,സോവിയറ്റ് റഷ്യ എന്നീ രാജ്യങ്ങളിലെ നേതാക്കന്മാർ യുദ്ധാനന്തരം സ്വീകരിക്കേണ്ട നടപടികളെ കുറിച്ച് ചർച്ച ചെയ്യുവാനാണ് ഈ യോഗം വിളിച്ചത്.


ועידת יאלטה הייתה ועידה שהתקיימה לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, מ-4 עד 11 בפברואר 1945, בהשתתפותם של מנהיגי ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וברית המועצות: רוזוולט, צ'רצ'יל וסטלין. כאשר התברר שבעלות הברית עומדות לנצח במלחמה התעוררה השאלה לגבי חלוקת השטחים ואזורי ההשפעה בין המדינות המנצחות. הוועידה נועדה למצוא פתרון לבעיה זו. הוועידה התקיימה בארמון הקיסרי לשעבר ביאלטה שבחצי האי קרים שבברית המועצות.


Διάσκεψη της Γιάλτας

Κατά το χρονικό διάστημα από 4 έως 11 Φεβρουαρίου του 1945 ο Πρόεδρος των ΗΠΑ Φραγκλίνος Ρούζβελτ, ο ηγέτης της ΕΣΣΔ Ιωσήφ Στάλιν και ο Βρετανός Πρωθυπουργός Σερ Ουίνστον Τσώρτσιλ, οι τρεις νικητές του Β΄ Παγκοσμίου Πολέμου, συναντήθηκαν στην Γιάλτα της Ρωσίας για την πραγματοποίηση της δεύτερης συνόδου κορυφής (είχε προηγηθεί ανάλογη διάσκεψη στην Τεχεράνη από τις 28 Νοεμβρίου έως την 1η Δεκεμβρίου του 1943).


Conferința de la Ialta, numită și Conferința din Crimeea a fost întâlnirea din 4-11 februarie 1945 dintre liderii SUA, Marea Britanie și Uniunea Sovietică. Delegațiile au fost conduse de către Roosevelt, Winston Churchill, și Stalin.


Ялтинская конференция

Ялтинская (Крымская) конференция союзных держав 4-11 февраля 1945 года — вторая по счёту многосторонняя встреча лидеров трёх стран антигитлеровской коалиции — СССР, США и Великобритании — во время Второй мировой войны, посвящённая установлению послевоенного мирового порядка. Конференция проходила в Ливадийском (Белом) дворце в посёлке Ливадия в 3 км от Ялты (Крымская АССР, РСФСР, СССР) и стала последней конференцией лидеров антигитлеровской коалиции «большой тройки» в доядерную эпоху.


Jaltan konferenssi oli Yhdysvaltain, Ison-Britannian ja Neuvostoliiton välinen konferenssi 4.–11. helmikuuta 1945 Jaltan kaupungissa, Krimin niemimaalla. Siihen osallistuivat Josif Stalin, Franklin Roosevelt ja Winston Churchill ulkoministereineen ja yleiskuntaedustajineen. Konferenssissa päätettiin sodanjälkeisen Saksan kohtelusta, sen miehitysvyöhykejaosta, Saksan ja sen valloittamien maiden demokratisoinnista sekä YK:n perustamisesta. Jaltan kokouksen päätöksien tulkinnasta syntyi myöhemmin liittoutuneiden välille kiistaa.


Jaltska konferenca (tudi Krimska konferenca in s tajnim imenom Argonavtska konferenca) je bilo srečanje in zasedanje v vojnem času med 4. in 11. februarjem 1945 vodilnih mož ZDA, Združenega kraljestva ter Sovjetske zveze – predsednika ZDA Roosevelta, premierja Velike Britanije, Churchilla ter premierja SZ Stalina.


Ялтенска конференция

Ялтенската конференция е конференция, включваща трите основни държави от Антихитлеристката коалиция по време на Втората световна война – САЩ, Великобритания и СССР. Провежда се от 4 до 11 февруари 1945 г., като заседанията се водят в двореца Ливадия, близо до Ялта (на Кримския полуостров). В конференцията участват държавните ръководители на страните по това време: президентът на САЩ Франклин Делано Рузвелт, премиерът на Великобритания Уинстън Чърчил и председателят на Съвета на народните комисари на СССР Йосиф Сталин. Освен тях присъстващи са и министрите на външните работи, както и висши военни от трите страни.


La conferenza di Jalta fu un vertice tenutosi dal 4 all'11 febbraio 1945 presso Livadija (3 km a ovest di Jalta), in Crimea, durante la Seconda guerra mondiale, nel quale i capi politici dei tre principali paesi Alleati presero alcune decisioni importanti sul proseguimento del conflitto, sull'assetto futuro della Polonia, e sull'istituzione dell'Organizzazione delle Nazioni Unite. La conferenza era identificata nei documenti segreti con il nome in codice "Argonaut".


யால்ட்டா மாநாடு

யால்ட்டா மாநாடு ("Yalta Conference"), என்பது இரண்டாம் உலகப் போரின் போது ஐக்கிய இராச்சியம், ஐக்கிய அமெரிக்கா, மற்றும் சோவியத் ஒன்றியம் ஆகியவற்றின் தலைவர்களுக்கிடையே பெப்ரவரி 4, 1945 முதல் பெப்ரவரி 11, 1945 வரையில் இடம்பெற்ற உச்சி மாநாடு ஆகும். இது கிறைமியா மாநாடு ("Crimea Conference") அல்லது ஆர்கோனோ மாநாடு ("Argonaut Conference") எனவும் அழைக்கப்பட்டது.


얄타 회담(, )은 1945년 2월 4일부터 2월 11일까지 소련 흑해 연안에 있는 크림 반도의 얄타에서 미국·영국·소련의 수뇌자들이 모여 나치 독일의 제2차 세계 대전의 패전과 그 관리에 대하여 의견을 나눈 회담이다.


Ялтинська конференція

Я́лтинська конфере́нція (також "Кримська") — дипломатична зустріч лідерів США, Великої Британії й СРСР 4-11 лютого 1945, аби вирішити проблеми, пов'язані із закінченням Другої світової війни, а також повоєнного ладу.


کنفرانس یالتا

کنفرانس یالتا یا کنفرانس کریمه کنفرانسی بود که چند ماه پیش از پایان جنگ جهانی دوم از چهارم تا یازدهم فوریه سال ۱۹۴۵ به مدت هشت روز در کاخ تزارها در شهر یالتا واقع در شبه جزیره کریمه برگزار شد. در این کنفرانس فرانکلین روزولت رئیس‌جمهور آمریکا و وینستون چرچیل نخست‌وزیر انگلستان از یک سو و جوزف استالین رهبر شوروی ازسوی دیگر عمدتاً دربارهٔ سرنوشت کشورهای اروپایی پس از پایان جنگ به بحث پرداختند. این کنفرانس پس از کنفرانس تهران (۱۹۴۳) و پیش از کنفرانس پتسدام (ژوئیه ۱۹۴۵) برگزار شد.


雅尔塔会议（；），其会议结果之一雅尔塔协定又称雅爾達密約，是美国、英国和苏联三国領袖——美国总统富兰克林·德拉诺·罗斯福、英国首相温斯顿·丘吉尔和苏联人民委员会主席约瑟夫·斯大林於1945年2月4日至2月11日期间，在苏联克里米亚雅尔塔里瓦幾亞宫内举行之一次首脑会议。这次会议，制定了第二次世界大战战后的世界新秩序和列强利益分配方針，形成了「雅尔塔体系」，对第二次世界大战后的世界局勢产生了深远的影响。


A Conferência de Ialta, ou Conferência de Yalta, também chamada de Conferência da Crimeia, é composta por um conjunto de reuniões ocorridas entre 4 e 11 de fevereiro de 1945 no Palácio de Livadia, na estação balneária de Yalta, nas margens do Mar Negro, na Crimeia. Foi a segunda das três conferências em tempo de guerra entre os líderes das principais nações aliadas (a anterior ocorreu em Teerã, e a posterior em Potsdam) e as potências capitalistas comemoraram a vitória na reunião.


La Conferència de Ialta va ser una reunió dels principals líders dels Aliats de la Segona Guerra Mundial que tingué lloc entre el 4 de febrer i l'11 de febrer de 1945 a Ialta (Ucraïna), concretament al palau de Livàdia. Junt amb la Conferència de Teheran, va ser l'única vegada que es van reunir Roosevelt, Stalin i Churchill, els "tres grans" líders aliats dels Estats Units, la Unió Soviètica i l'imperi Britànic respectivament.


Yalta Konferansı ya da Kırım Konferansı (İngilizce: Yalta Conference, Rusça: Ялтинская конференция / "Yaltinskaya konferentsiya"), II. Dünya Savaşı sırasında 4 Şubat 1945 - 11 Şubat 1945 tarihleri arasında SSCB'nin önde gelen tatil yeri Yalta'nın 3 kilometre güneyinde bulunan Livadia Sarayı'nda düzenlenen ve Churchill (Birleşik Krallık Başbakanı), Roosevelt (Amerika Birleşik Devletleri Devlet Başkanı) ve Stalin (Sovyetler Birliği Komünist Partisi Genel Sekreteri ve SSCB Halk Komiserleri Kurulu Başkanı) olmak üzere "Üç Büyük" (Big Three)'ün katıldığı konferans.


Thỏa thuận trong Hội nghị Yalta, còn gọi là Hội nghị Krym và tên mật là Hội nghị Argonaut ("Yalta" còn được viết phiên âm là "I-an-ta" hoặc "Ianta"), với sự tham gia của các nhà lãnh đạo 3 cường quốc: Stalin (Tổng Bí thư Đảng Cộng sản Liên Xô), Roosevelt (Tổng thống Hoa Kỳ) và Churchill (Thủ tướng Anh), họp từ ngày 4–11 tháng 2 năm 1945 tại Cung điện Livadia, gần thành phố Yalta, miền nam Ukraina, là một hợp tác quân sự để giải quyết những bất đồng giữa 3 cường quốc, thắng trục phát xít và buộc Đức đầu hàng vô điều kiện, tổ chức lại thế giới sau chiến tranh, đưa ra chính sách với Đức cũng như với các nước được giải phóng, khi cục diện Chiến tranh thế giới thứ hai đã ngã ngũ.


La conférence de Yalta est une réunion des principaux responsables de l'Union soviétique (Joseph Staline), du Royaume-Uni (Winston Churchill) et des États-Unis (Franklin D. Roosevelt). Elle s'est tenue du 4 au dans le palais de Livadia, situé dans les environs de la station balnéaire de Yalta en Crimée. Elle a été préparée par la conférence de Malte du 31 janvier au , où les États-Unis et le Royaume-Uni se sont concertés pour présenter un front uni à Staline sur la planification de la campagne finale contre les troupes allemandes et japonaises et sur la limitation de la progression de l'Armée rouge en Europe centrale. Les buts de la conférence de Yalta sont les suivants :


Jaltská konferencia bola jedným zo stretnutí hlavných predstaviteľov ZSSR, USA a Spojeného kráľovstva (Roosevelta, Churchilla a Stalina) počas druhej svetovej vojny, ktoré sa konalo medzi 4. a 11. februárom 1945. Stretnutie malo krycí názov "Argonaut" a hlavnými otázkami, o ktorých sa rokovalo bol vzťah Spojencov k Nemecku a Francúzsku, znova sa prerokovávala poľská otázka a vznik OSN.


Konferencja jałtańska, znana także jako konferencja krymska – przebiegające od 4 do 11 lutego 1945 roku spotkanie przywódców koalicji antyhitlerowskiej (tzw. wielkiej trójki): przywódcy ZSRR Józefa Stalina, premiera Wielkiej Brytanii Winstona Churchilla oraz prezydenta USA Franklina Delano Roosevelta. Odbyła się w pałacu cesarskim w Liwadii leżącej opodal Jałty na Krymie.


The Yalta Conference, also known as the Crimea Conference and codenamed Argonaut, held February 4–11, 1945, was the World War II meeting of the heads of government of the United States, the United Kingdom, and the Soviet Union to discuss the postwar reorganization of Germany and Europe. The three states were represented by President Franklin D. Roosevelt, Prime Minister Winston Churchill, and Premier Joseph Stalin, respectively. The conference was held near Yalta in Crimea, Soviet Union, within the Livadia, Yusupov, and Vorontsov Palaces.


La conferencia de Yalta fue la reunión que mantuvieron antes de terminar la Segunda Guerra Mundial (del 4 al 11 de febrero de 1945) Iósif Stalin, Winston Churchill y Franklin D. Roosevelt, como presidentes de gobierno de la Unión Soviética, del Reino Unido y de Estados Unidos y que tuvo lugar en el antiguo palacio imperial de Livadia, en Yalta (Crimea). Suele considerarse como el comienzo de la Guerra Fría.


Jaltská konference byla jedno ze setkání hlavních představitelů SSSR, USA a Velké Británie (Stalina, Roosevelta a Churchilla) během druhé světové války, které se konalo mezi 4. a 11. únorem 1945. Setkání mělo krycí název Argonaut a hlavními otázkami projednávanými byl vztah Spojenců k Německu a Francii, opět se projednávala polská otázka a také vznik Organizace spojených národů.


Jaltakonferencen er et topmøde i dagene fra 4. til 11. februar 1945 mellem statslederne fra USA (Franklin D. Roosevelt), Storbritannien (Winston Churchill) og Sovjetunionen (Josef Stalin). Mødet var en fortsættelse af møderne i Casablanca og Teheran og skulle koordinere de tre stormagters krigsindsats mod Tyskland under 2. verdenskrig.


مؤتمر يالطا (اتفاقية يالطا) هي الاتفاقية الموقعة بين الاتحاد السوفيتي بزعامة ستالين وبين بريطانيا بزعامة تشرتشل والولايات المتحدة بزعامة روزفلت. وقعت هذه الاتفاقية في مدينة يالطا السوفياتية الواقعة على سواحل البحر الأسود من 4 إلى 11 فبراير عام 1945، ولقد ناقش المؤتمر كيفية تقسيم ألمانيا وكيفية محاكمة أعضاء الحزب النازي وتقديمهم كمجرمي حرب، بالإضافة إلى كيفية تقسيم ألمانيا هل إلى أربع كما رغبت بريطانيا والولايات المتحدة أي بزيادة فرنسا أم إلى ثلاث كما رغب الاتحاد السوفيتي، وأيضًا تقسم مدينة برلين بنفس الطريقة التي قسمت بها ألمانيا.


การประชุมยัลตา

การประชุมยัลตา บ้างเรียก การประชุมไครเมีย และชื่อรหัสว่า การประชุมอาร์โกนอต (Argonaut Conference) จัดระหว่างวันที่ 4 ถึง 11 กุมภาพันธ์ ค.ศ. 1945 เป็นการประชุมหัวหน้ารัฐบาลในสงครามโลกครั้งที่สองของสหรัฐ สหราชอาณาจักรและสหภาพโซเวียต โดยมีประธานาธิบดีแฟรงกลิน ดี. โรสเวลต์, นายกรัฐมนตรีวินสตัน เชอร์ชิลล์ และนายกรัฐมนตรีโจเซฟ สตาลินเป็นผู้แทนตามลำดับ โดยมีวัตถุประสงค์เพื่ออภิปรายการจัดเบียบหลังสงครามของทวีปยุโรป การประชุมจัดในพระราชวังลีวาเดียใกล้ยัลตาในคาบสมุทรไครเมีย


Konferensi Yalta, kadang kala disebut Konferensi Krim dan memiliki nama sandi Konferensi Argonaut Conference, adalah sebuah konferensi masa Perang Dunia II yang diadakan antara tanggal 4 sampai 11 Februari 1945. Konferensi ini dilakukan oleh pemerintah Amerika Serikat, Uni Soviet, dan Britania Raya. Mereka diwakili oleh Franklin D. Roosevelt, Winston Churchill, dan Josef Stalin.


Francia Indokína megszállása a második világháború egyik katonai művelete volt, melynek során a Japán Császári Hadsereg lerohanta a Vichy-Franciaország uralma alá tartozó Francia Indokínát, azzal a céllal, hogy megakadályozza a tartományból a kínai ellenállók számára küldött fegyverek és üzemanyag célba jutását. A terület északi részének megszállása a Kínai Köztársaságot teljesen blokád alá vonta.


仏印進駐（ふついんしんちゅう、）とは、第二次世界大戦下におけるフランス領インドシナ（仏領印度支那）への日本軍の進駐のことを指す。1940年の北部仏印進駐と、1941年の南部仏印進駐に分けられる。1907年に締結された日仏協約が事実上無効化し、さらに南部仏印進駐は日米関係の決定的な決裂をもたらした、太平洋戦争への回帰不能点であると評されている。


הפלישה להודו-סין

הפלישה להודו-סין, שנמשכה מה-22 בספטמבר עד 26 בספטמבר 1940, הייתה חלק מניסיונה של האימפריה היפנית להטיל מצור על סין, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. מטרת הפלישה הייתה למנוע העברת אלפי טון ציוד אמריקאי מדי חודש מהודו-סין לסין, ובנוסף, כיבוש הודו-סין היווה קרש קפיצה לכיבוש שאר דרום-מזרח אסיה.


Invadarea de către Japonia a Indochinei Franceze (în limba japoneză: 仏印進駐, "Futsu-in shinchū"), cunoscută și ca Expediția din Vietnam, a fost o operațiune militară prin care Imperiul Japonez a încercat să împiedice aprovizionarea de către Statele Unite a Chinei cu arme, combustibil și alte provizii pe calea ferată Haiphong-Yunnan Fou railway în timpul celui de-al doilea război chino-japonez. Cucerirea Indochinei Franceze, aflate în acel moment sub controlul autorităților de la Vichy ar fi întărit blocada împotriva Chinei și ar fi facilitat victoria forțelor nipone care luptau în provincia Guangxi.


Вторжение во Французский Индокитай

— военная операция Японской империи по размещению своих войск на территории Северного Индокитая, имевшая целью усиление блокады Китая от поставок из Великобритании и США вооружения и сырья по железной дороге Хайфон—Юньнань.


Ranskan Indokiinan taistelu oli Japanin ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen Ranskan Indokiinan hallinnasta käyty taistelu, joka alkoi 22. syyskuuta 1940 ja päättyi neljä päivää myöhemmin Japanin voittoon. Japani miehitti alueita aina sodan loppuun vuoteen 1945.


Японско нахлуване в Индокитай

Японското нахлуване в Индокитай е кратка необявена военна конфронтация между Японската империя и Френската държава в северен Индокитай. Боевете продължават от 22 до 26 септември 1940 г. едновременно с Втората китайско-японска война.


La occupazione giapponese dell'Indocina francese durante la seconda guerra sino-giapponese fu un'operazione militare conclusa in pochi giorni nel settembre 1940 dall'Esercito imperiale giapponese, che costrinse le autorità coloniali dell'Indocina francese ad accettare una presenza di truppe giapponesi nel Tonchino superiori a quanto concordato in precedenza. La Francia era appena stata conquistata dalle armate tedesche nel corso della seconda guerra mondiale ed il governo collaborazionista di Vichy era troppo debole per rifornire le colonie e resistere all'aggressione giapponese.


일본 제국의 프랑스령 인도차이나 침공

1940년 9월, 일본은 프랑스령 인도차이나의 하노이와 하이퐁을 거쳐 운남성의 쿤밍 시까지 이어지는 쿤밍-하이퐁 철도를 통해 중화민국의 무기와 연료를 공급하는 것을 막기 위해 프랑스령 인도차이나 침공을 실시한다. 일본군에서는 후쓰인 진출()라고 부른다. 비시 프랑스와 일본 제국 간 합의를 거치기 전에 몇 일 동안 전투를 계속하고 이는 제2차 세계 대전과 중일전쟁의 맥락으로 진행되었다. 일본이 북부 인도차이나를 점령하자 중국의 봉쇄를 지속하기 위해 진행했던 남 광시성 전투가 끝난다.


حمله ژاپن به هندوچین فرانسه

حمله ژاپن به هندوچین فرانسه ، یک رویارویی نظامی کوتاه اعلام نشده بین امپراتوری ژاپن و فرانسه ویشی در شمال هندوچین فرانسه بود. جنگ از ۲۲ تا ۲۶ سپتامبر ۱۹۴۰، همزمان با نبرد جنوب گوانگشی در جنگ دوم چین و ژاپن ادامه داشت.


日軍入侵法屬印度支那（），又名為越南遠征、入侵法屬中南半島，是大日本帝國在第二次中日戰爭期間，為封鎖中華民國及阻止美國通過海防至雲南之中越铁路以運送軍火、燃料及每月10,000噸的物資而採取之行動，佔領維琪法國所控制的法屬中南半島可令封鎖中國的行動成功，同時延續實施桂南會戰的作用。


A Invasão japonesa da Indochina Francesa foi uma operação organizada pelo Império do Japão com o objetivo de bloquear a entrada de armamentos, combustível e materiais fornecidos pelos Estados Unidos para a China através da ferrovia Haiphong-Yunnan Fou durante a Segunda Guerra Sino-Japonesa.


L'Ocupació japonesa d'Indoxina, coneguda al Japó com l'Expedició del Vietnam, va consistir en l'entrada de tropes japoneses en la Indoxina francesa el 1940 i després el 1942, amb l'objectiu de mantenir el bloqueig de la República Popular de la Xina durant la Segona Guerra Sinojaponesa. Els japonesos pensaven evitar d'aquesta manera l'entrada de subministraments material bèl·lic enviat clandestinament pels Estats Units d'Amèrica. La invasió de 1940 només va ocupar la regió del nord de Tonquín, sense que el govern de la França de Vichy oposés seriosa resistència.


L’invasion japonaise de l’Indochine, précédant d'un an le déclenchement de la guerre du Pacifique proprement dite, aboutit à l'occupation d'une partie de l'Indochine française par l'empire du Japon pendant la Seconde Guerre mondiale.


The was a short undeclared military confrontation between Japan and France in northern French Indochina. Fighting lasted from 22 to 26 September 1940, simultaneous with the Battle of South Guangxi in the Sino-Japanese War.


La Ocupación japonesa de Indochina, conocida en Japón como la , consistió en la entrada de tropas japonesas en la Indochina francesa en 1940 y luego en 1942, con el objetivo de mantener el bloqueo de China durante la Segunda Guerra Sino-Japonesa.


الغزو الياباني للهند الصينية الفرنسية

الغزو اليابانى لهند الصينية الفرنسية هي حرب نشبت في 22 سبتمبر 1940 اثناء الحرب العالمية الثانية وكان الهدف الرئيسي للحرب هو المحافظة على الحصار المفروض على الصين خلال الحرب الصينية اليابانية الثانية.


การบุกครองอินโดจีนฝรั่งเศสของญี่ปุ่น

การบุกครองอินโดจีนฝรั่งเศสของญี่ปุ่น(仏印進駐 Futsu-in shinchū) เป็นการเผชิญหน้าทางทหารในช่วงระยะสั้นระหว่างจักรวรรดิญี่ปุ่นและรัฐฝรั่งเศสในทางตอนเหนือของอินโดจีนฝรั่งเศส การต่อสู้ได้ดำเนินตั้งแต่วันที่ 22 ถึง 26 กันยายน ค.ศ. 1940 พร้อมกับยุทธการที่กวางสีตอนใต้ในสงครามจีน-ญี่ปุ่น


, juga disebut Ekspedisi Vietnam, adalah usaha oleh Kekaisaran Jepang selama Perang Tiongkok-Jepang Kedua untuk melakukan blokade terhadap Tiongkok dan mencegahnya mengimpor senjata, bahan bakar, dan 10.000 ton material yang dipasok oleh Amerika Serikat melalui jalur kereta api Haiphong-Yunnan Fou. Indochina Prancis akan membuat blokade Tiongkok lebih efektif.


A Kerenszkij-offenzíva (más néven júliusi offenzíva vagy galíciai offenzíva) az utolsó orosz offenzíva volt az első világháborúban. 1917 júliusában hajtották végre.


Het Kerenski-offensief was een Russisch offensief aan het oostfront in de Eerste Wereldoorlog. De slag vond plaats in juli 1917 en werd uitgevochten tussen het Rusland en aan de andere kant het Duitse Keizerrijk en Oostenrijk-Hongarije. De naam komt van Aleksandr Kerenski de leider van de Voorlopige Russische regering.


Офанзива Керенског

Офанзива Керенског или Јулска офанзива или Галицијска офанзива је била последња руска офанзива у Првом светском рату. Одиграла се у јулу 1917. године.


ケレンスキー攻勢(）は7月攻勢 (）とも呼ばれる、第一次世界大戦におけるロシア帝国の最後の攻勢である。この攻勢は1917年7月にルーマニアを援護するため行われた。


Kerenskyoffensiven (ryska: " Наступление Керенского"), den sista ryska offensiven under första världskriget, ägde rum i Galizien mellan den 1 juli och 19 juli 1917 Östfronten gick från Rigabukten söderut till Donaudeltat vid Svarta Havet. Ryssland hade stöd av Rumänien och i väster stod tyska och österrikiska arméer.


Die Kerenski-Offensive, 1. bis 19. Juli (julianischer Kalender 18. Juni bis 6. Juli) 1917 benannt nach dem damaligen russischen Kriegs- und Marineminister Alexander Kerenski, war eine Offensive der russischen Truppen gegen die Mittelmächte an der Ostfront im Ersten Weltkrieg. Sie hatte das Ziel, die von Krieg und Revolution gebeutelte russische Nation zu stabilisieren und die Mittelmächte am Vordringen auf russisches Gebiet zu hindern. Mit der Offensive wollte Kerenski einen Annexionsfrieden verhindern und günstigere Bedingungen für die Friedensverhandlungen schaffen.


Чэрвеньскае наступленне

Чэ́рвеньскае наступле́нне ("Наступленне Керанскага", — ліпень 1917 года) — апошняе наступленне рускіх войскаў у час Першай сусветнай вайны. Наступленне было бліскуча падрыхтавана камандаваннем, але правалілася з-за катастрафічнага падзення дысцыпліны ў рускіх войсках.


מתקפת קרנסקי

מתקפת קרנסקי, המוכרת גם בשם מתקפת יולי, הייתה מתקפה כושלת שנערכה במהלך מלחמת העולם הראשונה, מ-1 ביולי 1917 עד 19 ביולי 1917, על ידי הצבא של הרפובליקה הרוסית, נגד צבאות האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הגרמנית באזור גליציה. היא קרויה כך על שם שר המלחמה הרוסי דאז, אלכסנדר קרנסקי, שהפך לראש ממשלת רוסיה סמוך לאחר כישלונה. המתקפה הסתיימה בנסיגה מהשטחים שנכבשו בתחילתה ואף מעמדות שהוחזקו לפני כן. היא חשפה את חולשת הצבא הרוסי, שלמרות שהיה הגדול בעולם באותה תקופה היה בעל ציוד מיושן ורוב חייליו היו איכרים חסרי הכשרה. לכישלון בקרב היו השלכות מדיניות קשות והרוסים לא שבו לתקוף יותר במלחמה זו, עד יציאתם ממנה לחלוטין לאחר מהפכת אוקטובר.


Θερινή επίθεση του Κερένσκυ

Η Θερινή Επίθεση του Κερένσκυ (ρωσικά: Наступление Керенского), γνωστή και ως Ιουλιανή Επίθεση (ρωσικά: Июльское наступление), ήταν η τελευταία ρωσική επίθεση του Α΄ Παγκοσμίου Πολέμου, κατά το καλοκαίρι του 1917. Στην επιχείρηση συμμετείχε και το βασίλειο της Ρουμανίας.


Ofensiva Kerenski (în ), denumită și Ofensiva din Iulie (în ), a fost ultima ofensivă rusească în Primul Război Mondial, având loc în iulie 1917. În această ofensivă, Armata Rusă a fost ajutată de Armata Regatului României.


Июньское наступление

Ию́ньское наступле́ние, «наступление Керенского», «Летнее наступление» — последнее наступление русских войск во время Первой мировой войны. Наступление провалилось из-за катастрофического падения дисциплины в Русской армии.


Kerenskin hyökkäys eli Keresnkin offensiivi oli Venäjän väliaikaisen hallituksen aikana tehty venäläisten hyökkäys Itärintamalla Itävalta-Unkarin ja Saksan armeijoita vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana. Sen tarkoituksena oli keventää ranskalaisten painetta länsirintamalla.


L'offensiva Kerenskij (conosciuta anche come offensiva di luglio o offensiva della Galizia) fu l'ultima offensiva lanciata dalla Russia durante la prima guerra mondiale ed ebbe luogo nel luglio del 1917.


Наступ Керенського

Наступ Керенського (відомий також, як Офензива Керенського, П'ята Галицька битва, Червневий наступ) (18 червня 1917 — липень 1917, усі дати за старим стилем) — одна з битв на східному фронті Першої світової війни, останній наступ, а згодом відступ російської армії з Королівства Галичини та Володимирії і Герцогства Буковина.


A Ofensiva de Kerensky ocorreu entre junho e julho de 1917 e foi a última ofensiva russa durante a Primeira Guerra Mundial. Teve como objetivo evitar a passagem das tropas das Potências Centrais à Frente Ocidental antes da chegada das forças estadunidenses, que deveriam dar vantagem à Tríplice Entente, e também retomar a disciplina e o moral das tropas russas, muito debilitadas após a Revolução de Fevereiro e pelas penalidades sofridas na guerra.


LOfensiva Kérenski va ser l'última ofensiva russa duta a terme durant la Primera Guerra Mundial, i que va tenir lloc el juliol de 1917. La decisió de dur a terme l'ofensiva havia estat presa pel rus Aleksandr Kérenski, qui en aquest moment era ministre de la guerra del govern provisional, i el comandament militar de les operacions va estar a càrrec del general Aleksei Brussílov. Una decisió d'aquest tipus no es produïa en el moment més oportú en la situació de la política interior de Rússia, ja que després de la Revolució de Febrer, al febrer de 1917, s'havien suscitat en la població russa fortes esperances de pau.


Kerenskijoffensiven, også kalt julioffensiven eller Galiciaoffensiven, var en offensiv satt i gang av den russiske provisoriske regjering mot Sentralmaktene på østfronten under første verdenskrig. Dette var den siste russiske offensiven under krigen. Den ble igangsatt 1. juni 1917 etter ordre fra Aleksandr Kerenskij som var krigsminister i den provisoriske regjeringen, og har fått sitt navn etter ham.


Cuộc tổng tấn công của Kerensky hay chiến dịch Kerensky, còn gọi là cuộc Tổng tấn công lần thứ hai của Brusilov, là đợt tấn công cuối cùng của quân đội Nga trong đệ nhất thế chiến. Cuộc tổng tấn công này diễn ra trong tháng 7 1917 và hậu quả là 60.000 lính Nga tử trận gây cho nhân dân Nga sự căm phẫn rất lớn với chính phủ tư sản lâm thời của Alexander Fyodorovich Kerensky, tạo điều kiện cho Vladimir Lenin và phe Bolshevik thực hiện cuộc Cách mạng Tháng Mười.


L’offensive "Kerenski" (également connue sous le nom d’offensive de Juillet ou offensive de Galicie) fut la dernière offensive militaire russe de la Première Guerre mondiale.


Ofensywa Kiereńskiego (ros. наступление Керенского), nazywana również ofensywą czerwcową, ofensywą lipcową lub ofensywą galicyjską – ostatnia wielka ofensywa wojsk rosyjskich przeciw Niemcom i Austro-Węgrom w czasie I wojny światowej. Miała miejsce od 1 do 19 lipca 1917 na terenie Galicji.


The Kerensky offensive (), also commonly known as the July offensive () or Galician offensive, was the last Russian offensive in World War I. It took place in July 1917. It was decided by Alexander Kerensky, Minister of War in the Russian provisional government, and led by General Aleksei Brusilov. Such a decision was ill-timed, because, following the February Revolution, there were strong popular demands for peace, especially within the Russian Army, whose fighting capabilities were quickly deteriorating.


La Ofensiva de Kérenski (también conocida con el nombre de Ofensiva de Julio u Ofensiva de Galitzia) fue la última ofensiva rusa durante la Primera Guerra Mundial y tuvo lugar en julio de 1917. Sus objetivos principales eran evitar el traslado de tropas de las Potencias Centrales al frente occidental antes de la llegada de las fuerzas estadounidenses que debían dar ventaja a la Triple Entente, además de recobrar la disciplina y el espíritu de combate entre las tropas rusas, muy debilitadas por las penalidades de la guerra y la Revolución de Febrero.


Kerenského ofenzíva byla poslední ruská ofenzíva první světové války.


A az orosz–japán háború utolsó nagy szárazföldi ütközete volt, egyben az egyik legnagyobb összecsapás az első világháborút megelőzően. Az összecsapás előrevetítette a világháborús csatákat, hiszen az összesen mintegy fő 64 kilométer hosszú arcvonalon küzdött egymással, és mindkét fél használt lövészárkokat. Noha az 1905. február 20. és március 10. között zajló csatában mindkét fél súlyos veszteségeket szenvedett, az végül japán győzelemmel zárult. Ezt követően május végén a csuzimai csatában döntő tengeri győzelmet is sikerült kivívniuk, végleg eldöntve ezzel a háború kimenetelét.


De slag bij Mukden was de beslissende, grote veldslag van de Russisch-Japanse Oorlog van 20 februari tot 10 maart 1905 nabij Mukden in Mantsjoerije.


奉天会戦（ほうてんかいせん）は、1905年2月21日から3月10日にかけて行われた、日露戦争における最後の大規模な会戦である（日露戦争において最後の戦闘は樺太の戦いとなる）。


Die Schlacht bei Mukden (jap. , "Hōten kaisen") wurde vom bis zum zwischen der Kaiserlich Japanischen Armee und der Kaiserlichen Russischen Armee in der Nähe der mandschurischen Stadt "Mukden" ausgetragen. Sie war eine der größten Landschlachten, die vor dem Ersten Weltkrieg stattfanden, und war die entscheidende Landschlacht im Russisch-Japanischen Krieg. Die Stadt Mukden heißt inzwischen Shenyang und ist die Hauptstadt der Provinz Liaoning in China.


קרב מוקדן התרחש בין 19 בפברואר לבין 10 במרץ 1905 דרומית לעיר שן-יאנג (מוקדן של אז). בקרב השתתפו מעל ל-500 אלף חיילים. לפי היקף הכוח שהשתתף בקרב זה היה הקרב הגדול בהיסטוריה צבאית מאז קרב לייפציג.


Мукденское сражение

Мукде́нское сраже́ние — наиболее масштабное, продолжительное по времени и самое кровопролитное сражение русско-японской войны, окончившееся победой Японии.


Mukdenin taistelu () oli Venäjän–Japanin sodan taistelu, joka käytiin 20. helmikuuta – 10. maaliskuuta 1905 Mukdenin kaupungin (nyk. Shenyang) eteläpuolella Mantšuriassa. Se oli suurimpia maataisteluita ennen ensimmäistä maailmansotaa. Venäjän keisarikunnan joukkoja komensi jalkaväenkenraali Aleksei Kuropatkin ja Japanin keisarikunnan armeijoita johti sotamarsalkka Ōyama Iwao. Taisteluun osallistui yli puoli miljoonaa sotilasta. Taistelu päättyi saarrostusta pelänneiden venäläisten vetäytymiseen ja Japanin voittoon. Mukdenin taistelu oli Venäjän–Japanin sodan viimeinen suuri maataistelu.


Битка при Мукден

Битката при Мукден е последната голяма сухопътна битка по време на Руско-японската война. Тя се води южно от град Мукден в Манджурия (сегашното име на града е Шънян, столица на провинция Ляонин в Китай). Започва на 20 февруари и приключва на 10 март 1905 г.


La venne combattuta tra il 21 febbraio e l'11 marzo 1905 nelle zone antistanti la cittadina di Mukden in Manciuria (oggi Shenyang, capitale della provincia cinese di Liaoning), nell'ambito dei più vasti eventi della guerra russo-giapponese: scontro decisivo sul piano terrestre di tutto il conflitto, la battaglia vide le armate giapponesi del maresciallo Ōyama Iwao assalire la linea difesa dai russi del generale Aleksej Nikolaevič Kuropatkin, riuscendo infine, al prezzo di duri combattimenti e molte perdite, ad obbligarla al ripiegamento e all'abbandono di tutta la Manciuria meridionale.


봉천 회전(, )는 러일 전쟁 당시 1905년 2월 20일부터 3월 10일까지 약 20일간 만주의 봉천 근처에서 마지막이자 가장 치열했던 지상전으로 선양 전투라고도 불린다. 제1차 세계 대전 이전에 가장 치열했던 전투 중 하나로 손꼽히며, 또한 러일 전쟁에서 비교적 가장 결정적인 결과를 도출하게 되는 주요 지상전이다. ‘봉천’(奉天)은 현재 ‘선양’으로 불리고 있으며, 랴오닝성의 성도이다.


Битва під Мукденом

Битва під Мукденом — останній ключовий бій на суші у російсько-японській війні 1904—1905 років між військами російської і японської імперій. Тривав з 20 лютого по 10 березня 1905 року поблизу міста Мукден, в Маньчжурії (суч. місто Шеньян, центр провінції Ляонін, КНР).


نبرد موکدن () یکی از بزرگترین نبردهای زمینی بود که قبل از جنگ جهانی اول درگرفت. این نبرد همچنین آخرین و سرنوشت‌سازترین نبرد بزرگ زمینی جنگ روسیه و ژاپن است. از ۲۰ فوریه تا ۱۰ مارس ۱۹۰۵ بین ژاپن و روسیه در نزدیکی شنیانگ در منچوری جنگ شد. شهر موکدن اکنون شنیانگ، مرکز استان لیائونینگ در چین نامیده می‌شود.


奉天会战从1905年2月20日开始至3月10日结束，爆发于大清帝國在满洲的奉天地域（奉天现名沈阳，是中国辽宁省省会），是第一次世界大战前世界上最大规模的地面战役之一，也是日俄战争中最后的决定性战役。


A batalha de Mukden foi a última grande batalha terrestre da guerra russo-japonesa e uma das maiores batalhas terrestres acontecidas antes da Primeira Guerra Mundial. Ocorreu de 20 de fevereiro a 10 de março de 1905, envolvendo o exército imperial japonês e o exército imperial russo, na Manchúria (China). A cidade onde aconteceu o confronto hoje se chama Shenyang e é capital da província de Liaoning.


Trận Phụng Thiên (Tiếng Nga: Мукденское сражение, Tiếng Nhật: 奉天会戦 "Hōten kaisen"; âm Hán Việt: Phụng Thiên hội chiến) là một trận đánh lớn trên bộ cuối cùng trong Chiến tranh Nga-Nhật, diễn ra từ ngày 20 tháng 2 tới 10 tháng 3 năm 1905 giữa quân đội hai Đế quốc Nga và Đế quốc Nhật Bản. Quân Nhật đã chiến đấu gan dạ và thắng lớn trong trận này. Xung chiến có 33 vạn quân Nga do đại tướng Alexei Kuropatkin chỉ huy đối đầu với 27 vạn quân Nhật của nguyên soái Ōyama Iwao. Sau trận này, quân đội Nhật Bản chiếm đoạt được Phụng Thiên (奉天) (sách báo Tây phương đương thời dùng địa danh "Mukden") đẩy quân Nga ra khỏi nam phần Mãn Châu. Thiệt hại nhân sự trong trận này là khoảng 75 ngàn quân Nhật thương vong, còn quân Nga chịu thương vong khoảng 66.000 quân (chưa kể 22.000 bị bắt). Quân Nga luôn được tiếp viện phải rút quân về phòng tuyến mới. Sau trận Phụng Thiên quân Nhật còn đạt tiến lên chiến thắng quân Nga ngoài biển khơi, riêng trận Phụng Thiên này đã góp phần không nhỏ ép nước Nga đại bại phải giảng hòa. Chiến thắng Phụng Thiên còn ảnh hưởng đối nội với phong trào phản chiến của Nhật phải lùi bước trước công luận ngả hẳn theo phe chủ chiến.


La bataille de Mukden, ou de Moukden, selon l'orthographe française en usage, qui se déroula du 20 février au , fut la bataille terrestre décisive de la guerre russo-japonaise. Elle eut lieu à Moukden, aujourd'hui Shenyang, en Mandchourie et mit aux prises russes, sous les ordres du général Kouropatkine, et japonais sous les ordres du maréchal Ōyama Iwao.


Bitwa pod Mukdenem – ostatnia z głównych bitew lądowych podczas wojny rosyjsko-japońskiej, trwająca od 19 lutego do 10 marca 1905 roku. Bitwa rozegrała się pomiędzy wojskami Imperium Rosyjskiego a Cesarstwa Japonii, niedaleko miasta Mukden w Mandżurii w Cesarstwie Chińskim (miasto leży obecnie na terytorium ChRL i nosi nazwę Shenyang).


The , one of the largest land battles to be fought before World War I and the last and the most decisive major land battle of the Russo-Japanese War, was fought from 20 February to 10 March 1905 between Japan and Russia near Mukden in Manchuria. The city is now called Shenyang, the capital of Liaoning province in China.


La batalla de Mukden fue la última gran batalla terrestre de la guerra ruso-japonesa y una de las más grandes batallas terrestres acontecida antes de la Primera Guerra Mundial. Tuvo lugar desde el 20 de febrero al 10 de marzo de 1905, entre el Ejército Imperial Japonés y el Ejército Imperial Ruso, cerca de Mukden, en Manchuria (China). La ciudad se llama hoy Shenyang y es la capital de la provincia de Liaoning.


Bitva u Mukdenu (dnešní Šen-jang) v Mandžusku byla rozhodující pozemní bitvou rusko-japonské války, 1904 – 1905. Řadí se mezi největší bitvy před vypuknutím první světové války a počtem zúčastněných předčí i bitvu u Lipska. Na straně Japonského císařství měl maršál Iwao Ójama 270 000 – 280 000 mužů (rozdělených do pěti armád), na straně carského Ruska bylo pod velením generála Alexeje Nikolajeviče Kuropatkina 280 000 – 340 000 mužů (rozdělených do tří armád). Bitva skončila japonským vítězstvím a určila i konečného vítěze celé války.


معركة موكدن، هي واحدة من أكبر المعارك البرية قبل الحرب العالمية الأولى وهي المعركة الأخيرة والأكثر حسمًا في الحرب الروسية اليابانية، استمرت هذه المعركة من 20 فبراير إلى 10 مارس عام 1905 بين اليابان وروسيا بالقرب من موكدن في منشوريا. تسمى هذه المدينة الآن شنيانغ، عاصمة مقاطعة لياونينغ في الصين.


adalah pertempuran besar terakhir dan yang paling menentukan selama Perang Rusia-Jepang. Pertempuran ini juga merupakan salah satu pertempuran darat terbesar yang pernah terjadi sebelum Perang Dunia I. Pertempuran ini berlangsung dari tanggal 20 Februari hingga 10 Maret 1905 antara Jepang melawan Rusia di dekat kota Mukden di Manchuria. Pasukan Rusia yang berjumlah lebih dari 340.000 orang di bawah kepemimpinan Jenderal Alexei Nikolajevich Kuropatkin bertempur melawan serangan pasukan Jepang yang berjumlah lebih dari 270.000 orang di bawah komando Marsekal Ōyama Iwao.


A Bruszilov-offenzíva (, szó szerint „Bruszilov-áttörés”), más néven júniusi offenzíva az Orosz Birodalom legnagyobb teljesítménye volt az első világháborúban, és a világtörténelem legtöbb halálos áldozattal járó összecsapásainak egyike. Az 1916-os Bruszilov-offenzíva az Osztrák–Magyar Monarchia legsúlyosabb válságának, és az antant hatalmak legnagyobb győzelmének is értékelhető az első világháború során. Nagy erejű offenzíva volt a központi hatalmak ellen a keleti fronton, amelyet 1916. június 4-én indítottak meg. A hadművelet a mai Ukrajna területén zajlott, Lemberg, Kovel és Luck környékén. Szeptember 20-án ért véget. Az orosz előrenyomulást csak nagy veszteségek árán, kiterjedt területek elvesztése után sikerült lefékezni. A támadást az orosz Délnyugati Front parancsnokáról, Alekszej Bruszilovról nevezték el, aki a hadművelet megtervezője és irányító felelős parancsnoka volt. A Bruszilov-offenzíva volt az orosz haderő legnagyobb haditette az egész háborúban. A központi hatalmak (főleg az Osztrák–Magyar Monarchia) haderői hatalmas, többé már nem pótolható élőerő-veszteséget szenvedtek el. A Monarchia hadereje az összeomlás szélére jutott, a világháború végéig már nem volt önálló hadművelete, haderejének irányítását fokozatosan a németek vették át. Az Orosz Birodalom is igen magas árat, milliós nagyságrendű emberveszteséget fizetett a győzelemért. Habár az offenzíva fölényes orosz győzelemmel zárult és a cári veszteségek valamivel kisebbek voltak, mint a központi hatalmak veszteségei, az orosz nép újabb katonai kudarcnak élte meg a támadást. Egyes történészek szerint a hatalmas veszteség az egyik kiváltója az 1917. februári orosz forradalomnak.


Het Broesilov-offensief was het grootste Russisch offensief aan het oostfront in de Eerste Wereldoorlog. De slag vond plaats van 4 juni – 20 september 1916 en werd uitgevochten tussen enerzijds het keizerrijk Rusland en anderzijds het Duitse Keizerrijk en Oostenrijk-Hongarije. Het offensief kan gezien worden als de grootste Russische overwinning in de Eerste Wereldoorlog, maar tevens in termen van mensenlevens de duurste.


Брусиловљева офанзива

Брусиловљева офанзива је била највећа руска победа током Првог светског рата. Била је то велика офанзива Царске Русије против Централних сила, која је започела 4. јуна 1916. и трајала је до 20. септембра 1916. Одиграла се у данашњој Украјини, у Галицији, у близини градова Лавов, Луцк и Ковел. Резултат офанзиве је руско заузимање Галиције и Буковине. Офанзива је добила име по руском команданту југозападног фронта Алексеју Брусилову. Офанзива је сломила аустроугарску војску, а западне савезнике спасила од немачког притиска на Западном фронту.


ブルシーロフ攻勢（ブルシーロフこうせい、、 、）は、第一次世界大戦中の1916年6月4日から9月20日にかけて、ロシア帝国軍と中央同盟諸国軍がガリツィア付近で戦った戦闘。現場は現在のウクライナ西部ガリツィアおよびブコビナであり、リヴィウ、コーヴェリ、およびルーツィク付近で展開された。会戦名は本作戦の発案者でもあるロシア南西方面軍司令官のアレクセイ・ブルシーロフ将軍の名からつけられた。


Brusilovoffensiven var en stor rysk militär aktion sommaren 1916 under första världskriget. Den drev tillbaka styrkorna från Österrike-Ungern cirka 10 mil i Ukraina. De ryska förlusterna uppgick till runt 1,4 miljoner man och centralmakterna förlorade runt 800 000 man, vilket gör slaget till ett av de blodigaste i både första världskriget och historien. Slaget räknas som den största framgången i kriget för Ryssland, men med stora kostnader i manskap för de inblandade länderna.


Die Brussilow-Offensive (, Brussilow’scher Durchbruch) der russischen Armee an der Ostfront des Ersten Weltkrieges begann am 4. Juni 1916 und endete am 20. September desselben Jahres. Die nach dem verantwortlichen General Alexei Alexejewitsch Brussilow benannte Offensive stellte einen der größten militärischen Erfolge Russlands im Ersten Weltkrieg dar, doch beschleunigten die hohen Verluste die Demoralisierung des russischen Heeres. Sie war ein Hauptmotiv für den Kriegseintritt Rumäniens an der Seite der Entente.


Брусілаўскі прарыў

Брусі́лаўскі прары́ў (" Луцкі прарыў, 4-я Галіцыйская бітва ", — ) — франтавая наступальная аперацыя Паўднёва-Заходняга фронту Рускай арміі пад камандаваннем генерала А. А. Брусілава падчас Першай сусветнай вайны, падчас якой было нанесена цяжкае паражэнне арміям Аўстра-Венгрыі і Германіі і занятыя Букавіна і Усходняя Галічына.


מתקפת ברוסילוב

מתקפת ברוסילוב הייתה המתקפה הגדולה ביותר של הצבא הרוסי בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה וגם הניצחון הגדול ביותר שלו במלחמה. היא נערכה בשטח אוקראינה דהיום בתאריכים 4 ביוני 1916 - 20 בספטמבר 1916. היא נקראה על שם הגנרל אלכסיי ברוסילוב, מפקד החזית הדרום-מערבית שיזם, תכנן את המתקפה והכניס שיטות צבאיות חדשות שתרמו להצלחתה.


Ofensiva Brusilov (în , "Brusilovski prorîv"), cunoscută și ca Înaintarea din Iunie, a fost cea mai mare victorie a armatei Imperiului Rus din timpul Primului Război Mondial și una dintre bătăliile cu cele mai multe victime din timpul primei conflagrații mondiale. Profesorul Graydon A. Tunstall de la University of South Florida a numit Ofensiva Brusilov din 1916 cea mai mare criză a Austro-Ungariei și cea mai mare victorie a Antantei din Primul Război Mondial. Ofensiva Brusilov a fost o ofensivă de mari proporții împotriva armatelor Puterilor Centrale pe frontul de răsărit, lansată pe 4 iunie 1916 și care a durat până pe 20 septembrie, același an. Luptele s-au desfășurat pe teritoriul Ucrainei de azi, în regiunile orașelor Lemberg, Kovel și Luțk. Ofensiva a primit numele comandantului rus al operațiunilor militare de pe frontul de sud-vest, Front, Alexei Brusilov.


Брусиловский прорыв

Бруси́ловский проры́в ("Луцкий прорыв, 4-я Галицийская битва") — фронтовая наступательная операция Юго-Западного фронта Русской армии под командованием генерала А. А. Брусилова во время Первой мировой войны, проведённая 22 мая — 7 сентября (по старому стилю) 1916 года, в ходе которой было нанесено тяжёлое поражение армиям Австро-Венгрии и Германии и заняты Буковина и Южная Галиция. Крупнейшее сражение Первой мировой войны по суммарным потерям.


Brusilovin hyökkäys oli ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Venäjän 4. kesäkuuta 1916 – 20. syyskuuta 1916 itävaltalaisia ja saksalaisia vastaan tekemä hyökkäys, jonka tarkoituksena oli kahden rintaman sotaa hyväksi käyttäen pakottaa saksalaiset siirtämään joukkoja länsirintamalta Ranskan vastaisilta lohkoilta Venäjän vastaiselle itärintamalle Itävalta-Unkarin armeijan tueksi. Operaatio sai nimensä sitä johtaneen kenraali Aleksei Brusilovin mukaan.


Настъпление на Брусилов

Настъплението на Брусилов или Пробивът на Брусилов () е офанзива на руските войски, командвани от генерал Алексей Брусилов, срещу армиите на Централните сили в днешна Западна Украйна през лятото и есента на 1916 година.


L'offensiva Brusilov () fu la più grande offensiva condotta dall'Impero russo durante la prima guerra mondiale e considerata la più grande vittoria della Triplice intesa durante tutta la guerra.Lo scontro iniziò il 4 giugno 1916 quando lo zar Nicola II di Russia ordinò al generale Aleksej Brusilov di attaccare le forze degli imperi centrali su un fronte di oltre 500 km che andava dalle paludi del Pryp"jat', sulla frontiera polacca, all'estremità dello schieramento austriaco


브루실로프 공세(Брусиловский прорыв)는 제1차 세계 대전 당시 알렉세이 브루실로프 장군이 이끄는 러시아군이 벌인 전투로 제1차 대전 중 유일하게 장군의 이름을 따 명명되었다. 이 공세로 오스트리아-헝가리 제국군은 거의 괴멸당할 지경에 이르렀고 서부 전선의 베르됭 전투에도 영향을 주었다.


Брусиловський прорив

Бруси́ловський прори́в (до переходу Олексія Брусилова на сторону більшовиків у 1920 — Лу́цький прори́в) — наступальна операція Південно-Західного фронту російської армії проти австро-угорських і німецьких військ під час Першої світової війни. Проведена чотирма російськими арміями під командуванням генерала від кавалерії Олексія Брусилова від 22 травня (4 червня за новим стилем) до 7 (20 вересня) 1916 року на фронті від Луцька до Чернівців.


یورش بروسیلوف

یورش بروسیلوف ( ) که از ژوئن تا سپتامبر ۱۹۱۶ ادامه داشت بزرگترین دستاورد نظامی ارتش امپراتوری روسیه در جنگ جهانی نخست و هم چنین یکی از مرگبارترین یورش‌های تاریخ جهان است.


布魯西洛夫攻勢（）是俄羅斯帝國在一次大戰期間最大的軍事勝利，亦是史上最大傷亡的戰爭之一，南佛羅里達大學教授將1916年的勃魯洛西夫攻勢稱為一次大戰以來奧匈帝國最大的危機及協約國陣營最大的勝仗。這場戰役發動於1916年6月4日，是一次針對東方戰線上同盟國軍隊的大型攻勢, 並持久至八月初。戰事爆發地點位於今日的烏克蘭，主要為利沃夫、科韋利及卢茨克幾個鄰近的城鎮。是次攻勢其後以主持位於俄國西南方戰線的主帥，阿列克谢·布鲁西洛夫（亦為此戰指揮官）而命名。


A Ofensiva Brusilov () foi o maior feito do Império Russo durante a Primeira Guerra Mundial e uma das mais letais batalhas da história. O professor Graydon A. Tunstall da Universidade do Sul da Flórida chamou a Ofensiva Brusilov de 1916 de pior crise da Áustria-Hungria durante a Primeira Grande Guerra e a maior vitória da Tríplice Entente. Foi basicamente uma grande ofensiva contra os exércitos dos Impérios Centrais na Frente Oriental, lançada em 4 de junho de 1916 e finalizada no início de agosto. Ocorreu no que hoje é território ucraniano, principalmente nas cidades de Lemberg, Kovel e Lutsk. A ofensiva foi nomeada com o sobrenome de um comandante da frente sudoeste, Aleksei Brusilov.


Lofensiva Brussílov fou la major operació militar de l'exèrcit rus durant la Primera Guerra Mundial, i una de les batalles amb més baixes de la història. Fou una gran ofensiva llençada contra els exèrcits de les Potències Centrals al front oriental, a la Galítsia ucraïnesa, al voltant de les ciutats de Lviv, Kòvel i Lutsk. L'ofensiva rep el nom del comandant al càrrec de l'exèrcit rus a la part meridional del front, Aleksei Brussílov.


Brusilovoffensiven var en offensiv satt i gang av det russiske keiserdømmet mot sentralmaktene på Østfronten under første verdenskrig. Den dateres til 4. juni – 20. september 1916, og er også kjent som juniavansementet. Denne er regnet som den største, men også den siste russiske militære seieren under første verdenskrig og et av de blodigste slagene i historien. Professor Graydon A. Tunstall ved "University of South Florida" har kalt Brusilovoffensiven i 1916 den verste krisen for Østerrike-Ungarn under første verdenskrig og trippelententen største seier. Det fant sted i det som i dag er Ukraina, i nærheten av byene Lemberg, Kovel, og Lutsk, og offensiven brakte de russiske styrkene helt fram til foten av Karpatene. Offensiven ble oppkalt etter den russiske kommandanten med ansvaret for den sørvestlige fronten, Aleksej Brusilov.


Chiến dịch tấn công Brusilov là cuộc tấn công diễn ra từ 4 tháng 6 đến ngày 20 tháng 9 năm 1916 trong Chiến tranh thế giới thứ nhất của Đế quốc Nga nhằm vào Đế quốc Áo-Hung tại Galicia. Với số lượng tù binh đáng ấn tượng, trận Brusilov thể hiện nỗ lực lớn nhất của nước Nga trong cuộc chiến tranh. Đây là một trong những trận đánh nổi tiếng nhất của cuộc Đại chiến này, trở nên chiến thắng rất hiếm có và hiển hách nhất của quân Nga trong Đại chiến thế giới thứ nhất. Trận này cũng được xem là đại thắng cuối cùng trong quân sử Đế quốc Nga. Người đã chỉ huy cuộc tổng tấn công này là Đại tướng Aleksei Alekseevich Brusilov, chỉ huy của phương diện quân Tây Nam Nga và cuộc tổng tấn công này do đó đã mang tên ông.


L’offensive "Broussilov" est le nom de la dernière opération militaire russe d'envergure conduite par le général Alexeï Broussilov en . Le , les forces russes commandées par le général Broussilov, commandant en chef du front Sud-Ouest, lancent une grande offensive contre les armées allemandes et austro-hongroises en Pologne. Cette offensive, initialement prévue le , est avancée pour soulager l'Italie de la pression austro-hongroise, le haut commandement italien ayant demandé l'intervention des Russes. L'attaque russe était prévue pour coïncider avec l'assaut britannique dans la Somme, sur le front occidental. Les attaques russes et britanniques avaient pour objectif de soulager une partie de la pression exercée sur les Français à Verdun. L'offensive Broussilov, par l'ampleur des pertes constatées, constitue la bataille la plus meurtrière de la Première Guerre mondiale, tous fronts confondus.


Ofensywa Brusiłowa (ros. Брусиловский прорыв) – największa ofensywa Armii Imperium Rosyjskiego przeprowadzona na froncie wschodnim przeciwko armiom państw centralnych. Rozpoczęta 4 czerwca 1916, trwała do 20 września 1916. Plan jej opracował dowódca rosyjskiego Frontu Południowo-Zachodniego generał Aleksiej Brusiłow.


The Brusilov offensive ( "Brusilovskiĭ proryv", literally: "Brusilov's breakthrough"), also known as the "June advance", of June to September 1916 was the Russian Empire's greatest feat of arms during World War I, and among the most lethal offensives in world history. The historian Graydon Tunstall called the Brusilov offensive the worst crisis of World War I for Austria-Hungary and the Triple Entente's greatest victory, but it came at a tremendous loss of life. The heavy casualties eliminated the offensive power of the Imperial Russian Army and contributed to Russia's collapse the next year.


La ofensiva Brusílov ( "Brusilovskiĭ proryv") fue la mayor operación militar del ejército ruso durante la Primera Guerra Mundial, y una de las batallas con más bajas de la historia. Fue una gran ofensiva lanzada contra los ejércitos de las Potencias Centrales en el frente oriental, en la Galitzia ucraniana, en las cercanías de las ciudades de Leópolis, Kóvel y Lutsk.


Brusilovova ofenzíva (rusky "Брусиловский прорыв", německy "Brussilow'scher Durchbruch") začala 4. června 1916 a skončila 20. září téhož roku.


هجوم بروسيلوف

هجوم بروسيلوف وتسمى أيضًا بهجوم يونيو، فيها كانت أعظم خسارة للقوات العسكرية التابعة للإمبراطورية الروسية خلال الحرب العالمية الأولى، إلا أن الجانب الروسي حقق النصر في هذا الهجوم.


Serangan Brusilov ( "Brusilovskiĭ proryv", secara harfiah berarti "terobosan Brusilov"), juga disebut "Kemajuan Juni", adalah serangan Kekaisaran Rusia yang paling berhasil selama Perang Dunia I. Serangan yang dilancarkan dari Juni hingga September 1916 ini juga merupakan salah satu serangan paling mematikan dalam sejarah dunia. Menurut sejarawan Graydon Tunstall, Serangan Brusilov merupakan krisis terburuk untuk Austria-Hongaria dan kemenangan terbesar Entente Tiga selama Perang Dunia I, tetapi untuk memperoleh kemenangan tersebut banyak sekali pasukan yang gugur.


Az 19. Oscar-gálát, az Amerikai Filmakadémia díjátadóját 1947. március 13-án tartották meg. A Grauman mozit is kinőtte a gálaest, kevés volt a 2200 férőhely, az új helyszín a Shrine Auditorium 6300 személyes volt. Új szabályokat vezetett be az akadémia, eddig a filmes szakmai szakszervezetek is szavazhattak, több mint tízezer szavazatot kellett átszámolni. Az új rend szerint jelölni továbbra is lehetett, de a díjakra csak az 1600 akadémiai tag szavazhatott. Laurence Olivier Nagy-Britanniában forgatta le filmjét az "V. Henriket", a háború miatt viszonylag kevés pénzből, mégis négy jelölést kapott.


De 19de Oscaruitreiking, waarbij prijzen worden uitgereikt aan de beste prestaties in , vond plaats op 13 maart 1947 in het Shrine Auditorium in Los Angeles, Californië. De ceremonie werd gepresenteerd door Jack Benny.


第19回アカデミー賞（だい19かいアカデミーしょう）は、1946年の映画を対象としており、授賞式は1947年3月13日にアメリカ合衆国カリフォルニア州ロサンゼルスのシュライン・オーディトリアムで行われた。司会はジェームズ・ステュアートとボブ・ホープが務めた。


Oscarsgalan 1947 som hölls 13 mars 1947 var den 19:e upplagan av Oscarsgalan där det prestigefyllda amerikanska filmpriset Oscar delades ut till filmer som kom ut under 1946.


Die Oscarverleihung 1947 fand am 13. März 1947 im Shrine Auditorium in Los Angeles statt. Es waren die "19th Annual Academy Awards". Im Jahr der Auszeichnung werden immer Filme des vergangenen Jahres ausgezeichnet, in diesem Fall also die Filme des Jahres 1946.


Оскар (кинопремия, 1947)

19-я церемония награждения кинопремии «Оскар» прошла 13 марта 1947 года в выставочном центре Shrine Auditorium, Лос-Анджелес, Калифорния.


Награди Оскар (19-а церемония)

Деветнадесетата церемония по връчване на филмовите награди „Оскар“ се провежда на 13 март 1947 година в Шрайн Аудиториум, Лос Анджелис, Калифорния. На нея се връчват призове за най-добри постижения във филмовото изкуство за предходната 1946 година. След няколко церемонии проведени в емблематичния Китайски театър на Грауман, през тази година за първи път домакин е друга забележителност на Лос Анджелис с още по-голяма вместимост по отношение на публиката. Водещ на събитието е комедианта Джак Бени.


La 19ª edizione della cerimonia di premiazione degli Oscar si è tenuta il 13 marzo 1947 a Los Angeles, allo "Shrine Civic Auditorium", condotta dall'attore Jack Benny.


제19회 아카데미상은 1947년 3월 13일에 열린 시상식이다. LA 슈라인 오디토리움에서 개최되었으며 사회자는 잭 베니이다.


نوزدهمین دوره جوایز اسکار

نوزدهمین دوره مراسم اعطای جوایز اسکار (انگلیسی: 19th Academy Awards) در روز ۱۳ مارس ۱۹۴۷ در شراین ادیتوریوم لوس آنجلس برگزار شد. در این مراسم بهترین فیلم‌های سال ۱۹۴۶ جهان به انتخاب آکادمی علوم و هنرهای تصاویر متحرک جایزه گرفتند.


A 19ª cerimônia de entrega dos Academy Awards (ou Oscars 1947), apresentada pela Academia de Artes e Ciências Cinematográficas, premiou os melhores atores, técnicos e filmes de 1946 no dia 13 de março de 1947, em Los Angeles e teve como mestre de cerimônias Jack Benny.


La des Oscars du cinéma s'est déroulée le au Shrine Auditorium, à Los Angeles (Californie).


19. ceremonia rozdania Oscarów odbyła się 13 marca 1947 roku w Shrine Auditorium w Los Angeles.


The 19th Academy Awards took place on March 13, 1947, and continued a trend through the late 1940s of the Oscar voters honoring films about contemporary social issues. "The Best Years of Our Lives" concerns the lives of three returning veterans from three branches of military service as they adjust to life on the home front after World War II.


Oscaruddelingen 1947 var den 19. oscaruddeling, hvor de bedste film fra 1946 blev hædret af Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Uddelingen blev afholdt 13. marts i Shrine Auditorium i Los Angeles, USA. Uddelingen fortsatte en trend fra 40'erne hvor de fleste oscarstemmer gik til film der behandlede datidens sociale problemer.


Academy Awards ke-19 melanjutkan tren sepanjang akhir 1940an dari para pemilih Oscar yang menganugerahi film-film tentang masalah-masalah sosial kontemporer. "The Best Years of Our Lives" berkisah tentang kehidupan tiga veteran yang kembali dari tiga cabang layanan militer yang ditugaskan pada front dalam negeri setelah Perang Dunia II.


A 96. indianapolisi 500 mérföldes versenyt 2012. május 27-én rendezték meg az Indianapolis Motor Speedway-en. Ebben az évben debütált az indianapolisi 500-on az új IndyCar autó melyekben turbómotorok vannak ezáltal 1996 után ismét turbómotoros autók versenyezhettek. 2003 óta először, 1985 óta negyedik alkalommal versenyzett mindenki teljesen új autóval ezen a futamon.


De 96e editie van de Indianapolis 500 werd gereden op zondag 27 mei 2012. Dario Franchitti won de race voor de derde keer in zijn carrière en droeg deze overwinning op aan Dan Wheldon, de winnaar van 2005 en 2011 die verongelukte tijdens de laatste Indycarrace van 2011. De safety car was dit jaar de Corvette ZR1, het volkslied werd gezongen door Martina McBride.


2012年のインディ500は、2012年5月27日に開催されたインディ500第96回のレースである。2012年のインディカー・シリーズの第5戦として行われた。全車ダラーラシャシー『DW12』・ファイアストンタイヤを使用。


Das 96. Indianapolis 500 fand am 27. Mai 2012 auf dem Indianapolis Motor Speedway in Speedway bei Indianapolis, Indiana, Vereinigte Staaten statt und war das fünfte Rennen der IndyCar-Series-Saison 2012.


Indianapolis 500 2012 je bila šestindevetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 27. maja 2012. Svojo tretjo zmago na dirki je dosegel Dario Franchitti s povprečno hitrostjo 269,942 km/h.


La 500 Miglia di Indianapolis del 2012, giunta alla sua 96ª edizione, si è disputata il 27 maggio 2012 sull'ovale dell'Indianapolis Motor Speedway. È stata anche la quinta tappa della stagione 2012 dell'Indy Racing League ed è stata vinta da Dario Franchitti, al suo terzo successo in questa corsa dopo quelli del 2007 e del 2010.


A 96ª edição das 500 Milhas de Indianápolis foi a quinta etapa da temporada de 2012 da IndyCar Series. A corrida será disputada no dia 27 de maio no Indianapolis Motor Speedway, localizado em Speedway (Indiana, Estados Unidos).


Les 500 miles d'Indianapolis 2012 se sont déroulés le dimanche sur l'Indianapolis Motor Speedway.


Indianapolis 500 2012 – 96. edycja wyścigu który został rozegrany na torze Indianapolis Motor Speedway 27 maja 2012 roku w ramach serii IRL IndyCar Series. Udział w nim wzięło 33 kierowców z 13 krajów.


The 96th Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday May 27, 2012. It was the premier event of the 2012 IZOD IndyCar Series season. For the first time since 1996 all entries featured turbocharged engines, and all entries were brand new model-year chassis, as part of the ICONIC Project. This was the first time since 2003, and only the fourth time since 1985, that all cars were a new model-year chassis.


Indianapolis 500 2012 adalah lomba Indianapolis 500 edisi ke-96 yang diadakan di Indianapolis Motor Speedway pada tanggal 27 Mei 2012, bersamaan dengan Grand Prix F1 Monako 2012 di Monte Carlo, Monako dan Coca Cola 600 2012 yang diadakan di Charlotte Motor Speedway.


A 2008-as sakkvilágbajnokság a címvédő Visuvanátan Ánand és az előző világbajnok Vlagyimir Kramnyik közötti párosmérkőzés keretében zajlott 2008. október 14–29. között Németországban, Bonnban.


Het wereldkampioenschap schaken 2008 bestond uit een match die werd gespeeld tussen Viswanathan Anand en Vladimir Kramnik. Deze match vond plaats in Bonn van 14 tot en met 29 oktober 2008. Anand won met 6½ - 4½.


Die Schachweltmeisterschaft 2008 wurde zwischen dem amtierenden Schachweltmeister Viswanathan Anand und seinem Herausforderer Wladimir Kramnik vom 14. Oktober bis 29. Oktober 2008 in Bonn ausgetragen. Schauplatz war die Bundeskunsthalle. Anand war seit der Schachweltmeisterschaft 2007 in Mexiko-Stadt Titelträger, bei der Kramnik als Titelverteidiger nur Zweiter wurde. Kramnik wurde dieser WM-Kampf durch eine spezielle Regel-Klausel des Weltschachbundes FIDE ermöglicht, die ihm und dem früheren FIDE-Weltmeister Wesselin Topalow nach dem Vereinigungskampf 2006 Privilegien zusicherte.


Матч за звание чемпиона мира по шахматам 2008

Матч на первенство мира по шахматам 2008 года — между чемпионом мира Вишванатаном Анандом и Владимиром Крамником проходил в Бонне с 14 по 29 октября.


Shakin maailmanmestaruusottelu 2008 pelattiin hallitsevan mestarin, Viswanathan Anandin, ja haastajan, Vladimir Kramnikin, välillä. Anand voitti ottelun pistein 6½-4½.


Световно първенство по шахмат 2008

Световното първенство по шахмат през 2008 г. се провежда под формата на мач от 12 партии между шампиона Вишванатан Ананд (Индия) и претендента Владимир Крамник (Русия). Ананд побеждава след 11-ата партия с 6,5-4,5 т. и запазва титлата си.


Il campionato del mondo di scacchi 2008 ha visto sfidarsi il campione del mondo in carica, l'indiano Viswanathan Anand, e il russo Vladimir Kramnik, precedente detentore del titolo; Anand ha conservato il titolo vincendo per 6,5-4,5.


Матч за звання чемпіона світу із шахів 2008

Матч за звання чемпіона світу з шахів був проведений у Бонні з 14 по 29 жовтня 2008 року. Чинний чемпіон Вішванатан Ананд переміг попереднього чемпіона світу Володимира Крамника з рахунком 6½ — 4½ і захистив титул чемпіона світу з шахів.


El Campionat del món d'escacs de 2008 es disputà en un matx al millor de dotze partides entre el Campió del món regnant, Viswanathan Anand, i el campió del món precedent, Vladímir Kràmnik. Kràmnik havia tingut garantit un "matx de revenja" després de perdre el títol contra Anand en el Campionat del món d'escacs de 2007.


Giải vô địch cờ vua thế giới 2008 là trận đấu gồm mười hai ván giữa Nhà vô địch cờ vua thế giới đương nhiệm, Viswanathan Anand và nhà vô địch thế giới trước đó, Vladimir Kramnik. Kramnik đã được tham gia trận đấu này sau khi không giành chiến thắng trong giải đấu World Chess Championship 2007.


Le Championnat du monde d’échecs 2008 s’est joué entre le champion du monde en titre, l’Indien Viswanathan Anand, qui avait remporté le championnat du monde 2007 à Mexico, et le champion précédent, le Russe Vladimir Kramnik, qui avait obtenu le droit à un match revanche à la suite du championnat du monde 2006.


Mistrzostwa świata w szachach 2008 – mecz szachowy, rozegrany w Bonn w dniach 14 – 30 października 2008 r. (planowo miał trwać do 2 listopada) pomiędzy broniącym tytułu mistrza świata Viswanathanem Anandem z Indii, a pretendentem (byłym mistrzem świata) Władimirem Kramnikiem z Rosji. Zakończył się wynikiem 6½ – 4½ dla Ananda.


The World Chess Championship 2008 was a best-of-twelve-games match between the incumbent World Chess Champion, Viswanathan Anand, and the previous World Champion, Vladimir Kramnik. Kramnik had been granted a match after not winning the World Chess Championship 2007 tournament.


El Campeonato Mundial de Ajedrez 2008 fue un encuentro entre el retador Kramnik de Rusia y el campeón defensor Viswanathan Anand de India. El match se jugó en Bonn, Alemania. El primer juego empezó el 14 de octubre de 2008. El último juego empezó el 29 de octubre, que terminó empatado. Anand ganó el match 6½-4½, manteniendo su condición de campeón.


VM i skak 2008, som blev organiseret af verdensskakforbundet FIDE, var en match mellem den regerende verdensmester, Viswanathan Anand, som havde vundet turneringen VM i skak 2007, og Vladimir Kramnik, vinderen af VM i skak 2006, som var en genforeningsmatch mellem FIDEs VM-titel og den "klassiske" titel. Matchen blev afviklet 14. oktober – 29. oktober 2008 (der var afsat tid til og med 2. november) i Bonn, Tyskland. Der blev afviklet 11 af 12 planlagte partier med klassisk tidskontrol. Hvis der ikke havde været fundet en afgørelse efter 12 partiver, skulle der have været spillet en omkamp den 2. november.


A 2012-es sakkvilágbajnokság versenysorozata a világbajnokjelöltek versenyére kvalifikációt biztosító kontinentális és zónaversenyekből, a világkupa versenyből, a Grand Prix versenysorozatából állt. A világbajnokjelöltek versenyének győztese, az izraeli Borisz Gelfand vívta ki a jogot, hogy megmérkőzzön a világbajnoki címért a 2007 óta regnáló világbajnokkal, az indiai Visuvanátan Ánanddal.


Het wereldkampioenschap schaken 2012 bestond uit een match tussen regerend wereldkampioen Viswanathan Anand en uitdager Boris Gelfand. Anand werd wereldkampioen in een toernooi in 2007 en verdedigde de titel in 2008 tegen Vladimir Kramnik en in 2010 tegen Veselin Topalov. Gelfand won de kandidatenmatches.


Die Schachweltmeisterschaft 2012 wurde vom 10. bis 30. Mai 2012 als Zweikampf zwischen dem amtierenden Weltmeister Viswanathan Anand und Boris Gelfand, dem Sieger des Kandidatenturniers, in Moskau ausgetragen. Zur Bestimmung des neuen Schachweltmeisters wurden zuerst zwölf Partien mit normaler Bedenkzeit gespielt. Da es danach unentschieden stand, fiel die Entscheidung am 30. Mai im Tiebreak. Dieses entschied Anand mit 2,5:1,5 für sich und verteidigte damit erfolgreich seinen Titel.


אליפות העולם בשחמט 2012

אליפות העולם בשחמט 2012 הייתה סדרה של משחקים במתכונת דו-קרב בין האלוף המכהן, וישוואנתן אנאנד מהודו, לבין רב אמן בוריס גלפנד מישראל. הדו-קרב, שנוהל על ידי פיד"ה, התקיים בין 10 במאי ל-30 במאי בגלריית טרטיאקוב, מוסקבה, שברוסיה. אנאנד זכה בדו-קרב בתוצאה ½7 - ½8 ושמר על תוארו.


Матч за звание чемпиона мира по шахматам 2012 года проходил между 15-ым чемпионом мира Вишванатаном Анандом (Индия) и претендентом Борисом Гельфандом (Израиль) с 10 по 30 мая в Москве, в Инженерном корпусе Государственной Третьяковской галереи.


Shakin maailmanmestaruusottelussa 2012 hallitseva mestari Viswanathan Anand puolusti mestaruuttaan ehdokasotteluiden voittajaa Boris Gelfandia vastaan. 12–pelinen ottelu pelattiin 10.-31. toukokuuta 2012 Moskovan Tretjakovin galleriassa ja sen palkintosumma oli 2,55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Pitkien pelien jälkeen tilanne oli tasan molempien voitettua yhden pelin. Lopulta mestaruus ratkaistiin neljässä nopean shakin katkaisupelissä, jotka voitti Anand pistein 2½ - 1½, joten hän säilytti maailmanmestaruutensa.


Световно първенство по шахмат 2012

Световното първенство по шахмат през 2012 г. е мач от 16 партии между световен шампион по шахмат през 2010 г. Вишванатан Ананд (Индия) и победителя от "Турнира на претендентите" Борис Гелфанд (Израел), проведен под егидата на ФИДЕ от 11 до 30 май 2012 г. в Москва. Наградният фонд е 2,55 милиона щатски долара. Победител е Вишванатан Ананд.


Il campionato del mondo di scacchi 2012 è stato un incontro fra il campione mondiale in carica, l'indiano Viswanathan Anand, e l'israeliano di origine bielorussa Boris Gelfand. Anand si è confermato campione battendo Gelfand 2,5–1,5 negli spareggi "rapid", dopo che le dodici partite a cadenza classica si erano concluse in parità, 6–6, con una vittoria per parte.


Матч за звання чемпіона світу із шахів 2012

Матч за звання чемпіона світу з шахів був проведений у Москві з 11 по 30 травня 2012 року. Чинний чемпіон Вішванатан Ананд переміг переможця матчів претендентів Бориса Гельфанда з рахунком 8½:7½ (у тай-брейку) і захистив титул чемпіона світу з шахів.


O match pelo Campeonato Mundial de Xadrez de 2012 foi uma competição promovida pela FIDE, em Moscou, entre 10 a 30 de maio de 2012. O campeão mundial Viswanathan Anand enfrentou o desafiante Boris Gelfand, vencedor do Torneio de Candidatos. Anand venceu por 8,5 pontos contra 7,5.


El Campionat del món d'escacs de 2012 fou un matx d'escacs disputat entre el Campió del món regnant, Viswanathan Anand de l'Índia i Borís Guélfand d'Israel, guanyador del Torneig de Candidats. El matx va començar el 10 de maig de 2012 i acabà el 30 de maig, amb la victòria final d'Anand. Es disputà a l'edifici d'enginyeria de la Galeria Estatal Tretiakov de Moscou, per determinar el Campió del món, i fou organitzat per la FIDE, amb una bossa de premis de 2,55 milions de dòlars.


Giải vô địch cờ vua thế giới 2012 là trận đấu cờ vua giữa đương kim vô địch thế giới Viswanathan Anand của Ấn Độ và Boris Gelfand của Israel, người chiến thắng Giải đấu Ứng viên 2011. Sau mười sáu trận đấu, bao gồm bốn trận cờ nhanh, Anand giữ được danh hiệu vô địch của mình. Trận đấu, được tổ chức dưới sự bảo trợ của Liên đoàn cờ vua thế giới FIDE, diễn ra từ ngày 10 đến 30 tháng 5 năm 2012 tại Tòa nhà Kỹ thuật của Phòng trưng bày Nhà nước Tretyakov, Moscow, Nga. Quỹ giải thưởng là 2,55 triệu đô la Mỹ.


Le Championnat du monde d'échecs 2012 est un match d'échecs en douze parties, avec un éventuel "tie-break" en cas d'égalité, organisé par la Fédération internationale des échecs, du 10 au à Moscou. Il oppose le champion du monde sortant, l'Indien Viswanathan Anand, à l'Israélien Boris Guelfand, vainqueur du tournoi des candidats de 2011. Après une égalité 6-6 sur les parties lentes, Anand bat Guelfand (2,5 à 1,5) lors de 4 parties semi-rapides et conserve son titre.


The World Chess Championship 2012 was a chess match between the defending world champion Viswanathan Anand of India and Boris Gelfand of Israel, winner of the 2011 Candidates Tournament. After sixteen games, including four rapid games, Anand retained his title. The match, held under the auspices of the World Chess Federation FIDE, took place between 10 and 30 May 2012 in the Engineering Building of the State Tretyakov Gallery, Moscow, Russia. The prize fund was US$2.55 million.


El Campeonato Mundial de Ajedrez 2012 fue un encuentro entre el campeón Vishwanathan Anand de India y Boris Gelfand de Israel, ganador del Torneo de Candidatos. El torneo se jugó en Moscú, Rusia. El primer juego empezó el 10 de mayo de 2010. El último juego empezó el 31 de mayo, con victoria de Anand. Anand ganó el match 8½-7½, manteniendo su condición de campeón.


A Dinamó hadművelet (), gyakrabban használt nevén a "dunkerque-i evakuáció" során a második világháborúban a brit haderő több mint szövetséges (brit, francia és belga) katonát mentett ki a német csapatok által körbezárt Dunkerque térségéből 1940. május 26. és június 3. között.


Operatie Dynamo was een actie in de Tweede Wereldoorlog, van 26 mei tot 4 juni 1940, om de Britse expeditionaire troepen in Duinkerke te evacueren.


Операција Динамо

Операција Динамо је назив за масовну евакуацију снага Британског експедиционог корпуса и француских јединица преко Ламанша, за време битке за Денкерк током Другог светског рата. Операција, којом је из Довера командовао вицеадмирал Бертрам Ремзи трајала је од 27. маја 1940. године до 3. јуна 1940. године. За 9 дана евакуисано је 338.226 британских и француских војника. У овој операцији учествовала су сва пловила која су британци у том тренутку имали на располагању укључујући и приватне јахте, тегљаче, рибарске бродиће и сл. чије цивилне посаде су се одазвале позиву британског адмиралитета. Уколико власници бродова нису могли бити лоцирани на време, њихови бродови су једноставно реквирирани за потребе морнарице. Ови мали бродићи служили су за превоз трупа са плажа код Денкерка до већих бродова који су чекали на пучини. Иако је у сећању британске нације остало „Чудо малих бродића“ које се збило код Денкерка, преко 80% војника евакуисано је уз помоћ 41 разарача и других већих бродова који су учествовали у операцији.


ダイナモ作戦（ダイナモさくせん、Operation Dynamo）は、第二次世界大戦のダンケルクの戦いにおいて、1940年5月26日から6月4日にかけて行われた、連合軍の大規模撤退作戦のイギリス側コードネームである。イギリス海軍中将バートラム・ラムゼイが本作戦を計画し、イギリス首相ウィンストン・チャーチルにダイナモ・ルーム（ダイナモすなわち発電機があるドーバー城地下の海軍指揮所の一室） にて概要を説明したことから名づけられた。ダンケルクからの撤退（Dunkirk evacuation）とも。


Operation Dynamo var kodnamnet för evakueringen av den brittiska expeditionskåren vid Dunkerque i skiftet mellan maj och juni 1940. I och med att de tyska styrkorna den 26 maj lyckats tränga fram till Calais och därmed skära av de allierade trupperna i Belgien så blev de inringade styrkornas situation ohållbar och de enda alternativen var att kapitulera eller evakuera.


Operation Dynamo war der Codename einer militärischen Evakuierungsaktion der britischen Admiralität im Zweiten Weltkrieg, bei der mit 85 Prozent das Gros des britischen Expeditionskorps (BEF) und Teile der französischen Armee per Schiff nach England transportiert werden konnten. Diese Truppenteile wurden von der Wehrmacht bei der Schlacht um Dünkirchen eingekesselt, wobei ein – bis heute nicht endgültig geklärter – Haltebefehl für die rasch vorstoßenden deutschen Panzertruppen ein Zeitfenster für die Alliierten öffnete, in dem vom 26. Mai bis zum 4. Juni 1940 338.226 Soldaten, davon 198.229 Briten und 139.997 Franzosen, unter Zurücklassung fast des gesamten Materials evakuiert werden konnten. Diese bis dahin größte Rettungsaktion der Weltgeschichte bildete die Grundlage für das Durchhaltevermögen Großbritanniens, denn der Verlust fast der gesamten britischen Berufsarmee hätte zu dieser Zeit nicht kompensiert werden können.


מבצע דינמו, שכונה גם הנס של דנקרק, היה מבצע פינוים הימי של כ־340,000 חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת, אל חופי בריטניה, שנערך ב־1940 במסגרת קרב דנקרק במלחמת העולם השנייה.


Εκκένωση της Δουνκέρκης


Evacuarea de la Dunkerque/Dunkirk, operațiunea cu numele de cod Dynamo, cunoscută și ca Miracolul Dunkirk, a fost acțiunea de evacuare a trupelor aliate staționate pe plajele și în portul Dunkerque, (Franța), din perioada 27 mai – 4 iunie 1940. Evacuarea a devenit necesară în momentul în care un mare număr de soldați britanici, francezi și belgieni au fost izolați și încercuiți de armata germană în timpul Bătăliei Franței din timpul celei de-a doua conflagrații mondiale. Într-un discurs din House of Commons, premierul britanic Winston Churchill a numit evenimentele din Franța „un dezastru militar colosal”, afirmând că „întreaga rădăcină și inimă și creier ale Armatei Britanice” a fost abandonată pe țărmul de la Dunkirk și pare să fie pe drumul pieirii sau capturării. În vestitul său discurs "We shall fight on the beaches" de pe 4 iunie, el a afirmat că recuperarea trupelor din Franța a fost un „miracol al salvării ".


Операция «Динамо»

Операция «Дина́мо» (Дюнке́ркская операция, Дюнке́ркская эвакуация) () — операция в ходе Французской кампании Второй мировой войны по эвакуации морем английских, французских и бельгийских частей, блокированных у города Дюнкерк немецкими войсками после Дюнкеркской битвы.


Dunkerquen evakuointi, koodinimeltään operaatio Dynamo, oli liittoutuneiden toisessa maailmansodassa 26. toukokuuta – 4. kesäkuuta 1940 suorittama evakuointioperaatio, jossa Dunkerquen () rannalta Ranskasta kuljetettiin kaikkiaan yli 338 226 sotilasta kanaalin yli Isoon-Britanniaan. Jo ennen varsinaista operaatiota oli 26. toukokuuta 1940 kello 24 mennessä siirretty 27 936. Aikaisemmin siirrettyjen ja operaation yhteydessä siirrettyjen kokonaismäärä oli 366 162, mistä liittolaisia oli 139 911. Kokonaisevakuointi avorannoilta koski 98 671 sotilasta. Muut evakuoitiin aallonmurtajilta ja satamista.


Operacija Dinamo () je bilo kodno ime za pomorsko evakuacijo britanskih in francoskih enot iz obal Dunkerkquea med drugo svetovno vojno, po tem ko so se te znašle v nemškem obroču, iz katerega ni bilo izhoda. Operacija se je začela v zgodnjih jutranjih urah 26. maja in je trajala, do 4. junija 1940, ko je bilo iz obal Dunkerkquea evakuiranih več kot 330.000 angleških in francoskih vojakov. Pri reševanju vojakov je sodelovalo več tisoč plovil od velikih prekooceank pa vse do majhnih ribiških čolnov.


Операция „Динамо“

Операция „Динамо“ е кодовото название, дадено на евакуацията на съюзническите войски от бреговете и пристанището на Дюнкерк, Франция, между 26 май и 4 юни 1940 г., когато британски, френски и канадски войски са отрязани от германците по време на битката при Дюнкерк през Втората световна война. В реч към Камарата на общините на 4 юни 1940 г. („“) Уинстън Чърчил нарича събитията във Франция „колосално военно бедствие“, казвайки, че „целият корен и сърцевина и мозък на Британската армия“ бил заседнал при Дюнкерк и изглеждало, че ще загине или ще бъде пленен. Той приветства спасението им като „чудо на избавлението“. Настъплението на германските войски е спряно от Адолф Хитлер, който се е надявал да установи мир с Великобритания.


Loperazione Dynamo (in inglese "Operation Dynamo"), conosciuta anche come "miracolo di Dunkerque" o "evacuazione di Dunkerque", fu un'operazione di evacuazione navale su larga scala delle forze Alleate che ebbe luogo dal 27 maggio al 4 giugno 1940, dopo che le truppe britanniche della "British Expeditionary Force" (BEF) assieme alle forze franco-belghe erano state tagliate fuori e circondate dalle unità corazzate tedesche giunte sulle coste della Manica a seguito del riuscito sfondamento del fronte sulla Mosa. Si trattò del momento culminante e finale della cosiddetta battaglia di Dunkerque, presso il confine tra Francia e Belgio. Dato il completo isolamento via terra di queste truppe (oltre 1 milione di soldati tra britannici, francesi e belgi), l'unica via di salvezza era la fuga in Inghilterra attraverso il trasporto via mare con unità navali di qualsiasi tipo.


டைனமோ நடவடிக்கை

டைனமோ நடவடிக்கை ("Operation Dynamo") என்றழைக்கப்படும் டன்கிர்க் காலிசெய்தல் ("Dunkirk Evacuations") என்பது இரண்டாம் உலகப் போரின் மேற்குப் போர்முனையில் நிகழ்ந்த ஒரு காலிசெய்தல் நடவடிக்கை. மே 27-ஜூன் 4, 1940 காலகட்டத்தில் நடைபெற்ற இந்த நடவடிக்கை மூலம் பிரான்சில் போரிட்டுக் கொண்டிருந்த பிரிட்டனின் தரைப்படைகள் நாசி ஜெர்மனியின் படைகளிடமிருந்து தப்பி இங்கிலாந்து திரும்பின. இவர்களுடன் பிரான்சு படைவீரர்கள் ஆயிரக்கணக்கானோரும் ஆங்கிலக் கால்வாய் வழியாக இங்கிலாந்துக்குத் தப்பினர். பத்து நாட்கள் நடந்த இந்த நடவடிக்கையில் சுமார் 850 கப்பல்கள், படகுகள் மற்றும் தோணிகள் பயன்படுத்தப்பட்டன. மொத்தம் 338,226 வீரர்கள் இவ்வாறு ஜெர்மனி படைகளிடமிருந்து தப்பினர். இந்த காலி செய்யும் நடவடிக்கை பிரான்சின் டன்கிர்க் துறைமுகத்திலிருந்தும் அதன் அருகிலுள்ள கடலோரப் பகுதிகளிலிருந்தும் மேற்கொள்ளப்பட்டது.


됭케르크 철수 작전()은 1940년 5월 26일 - 6월 4일)은 제2차 세계 대전 초기에 행해진 작전 중 하나로서, 됭케르크 전투에서 벨기에군과 영국 원정군, 프랑스군 등을 포함한 총 30만여 명 이상의 병사들을 구출할 목적으로 실행된 대규모 철수 작전이다. 당시 연합군의 작전암호명은 다이나모 작전(Operation Dynamo)이었으며 됭케르크의 기적(Miracle of Dunkirk)으로도 불린다.


Дюнкерська евакуація

Дюнкерська евакуація, кодова назва Операція «Динамо» — військова операція з евакуації формувань британських, французьких та бельгійських військ, що опинилися притиснутими Вермахтом до атлантичного узбережжя в ході битви за Дюнкерк на північному сході Французької республіки.


تخلیه دانکرک

تخلیه دانکرک، اسم رمز Operation Dynamo (عملیات دینامو) که با عنوان معجزه دانکرک نیز شناخته می‌شود، عملیاتی از نوع تخلیه نیروهای متفقین از سواحل و بندر دانکرک فرانسه، در بازه زمانی ۲۶ می‌تا ۴ ژوئن ۱۹۴۰ در جریان جنگ جهانی دوم بوده‌است. این عملیات زمانی طرح‌ریزی شد که ارتباط تعداد زیادی از نیروهای بلژیکی، بریتانیایی و فرانسوی توسط نیروهای آلمان نازی قطع شد و تحت محاصره قرار گرفتند. وینستون چرچیل نخست‌وزیر بریتانیا در سخنرانی مجلس عوام این حادثه را «یک فاجعه نظامی عظیم» ذکر کرد و گفت «کل ریشه و هسته و مغز ارتش بریتانیا» در دانکرک به دام افتاده‌اند و به نظر یا پاکسازی یا اسیر خواهند شد. در ۴ ژوئن و پایان عملیات موفقیت‌آمیز تخلیه نیروها، چرچیل در سخنرانی مشهور خود یعنی ما باید در سواحل بجنگیم او نجات‌یافتگان را مورد استقبال قرار داد و از آن‌ها به عنوان «معجزه رستگاری» نام برد.


Operação Dínamo refere-se à evacuação de Dunquerque ou retirada de Dunquerque, também conhecida como milagre de Dunquerque, uma notável operação militar realizada durante a Segunda Guerra Mundial e considerada uma das maiores retiradas estratégicas da história militar. Quase trezentos e quarenta mil soldados aliados foram evacuados sob intenso bombardeio, entre 26 de maio e 4 de junho de 1940, da cidade francesa de Dunquerque até a cidade inglesa de Dover. A operação Dínamo se deu no contexto da invasão da França pela forças alemãs, em 10 de Maio de 1940, sem uma efetiva resistência aliada.


LEvacuació de Dunkerque, amb nom clau Operació Dinamo va ser l'evacuació dels soldats aliats de les platges i el port de Dunkerque, França, entre el 26 de maig i el 4 de juny de 1940, quan britànics, francesos i canadencs van ser aïllats durant la Batalla de Dunkerque durant la Segona Guerra Mundial. En un discurs a la Cambra dels Comuns ("Lluitarem a les platges"), Winston Churchill l'anomenà la major derrota militar en segles, avisant que "l'arrel sencera, el centre i el cervell de l'Exèrcit Britànic" quedà desemparat a Dunkerque. Aplaudí el seu posterior rescat com un "miracle".


Operasjon Dynamo var en militær operasjon under andre verdenskrig for å evakuere britiske og franske soldater fra området rundt Dunkerque (engelsk: Dunkirk) i Frankrike. Operasjonen foregikk fra 26. mai til 4. juni «1940» og lyktes med å evakuere 338 226 allierte soldater.


Dunkerque Tahliyesi, diğer adıyla Dinamo Operasyonu, İngiliz ordusunun Fransa'nın Dunkerque kıyılarında 400 bin askerle sıkışması ve Avrupa'yı sarsan 9 günle beraber İngiliz ordusunun deniz desteğiyle tam 338.226 askeri tahliye etmesi ve geriye kalan 68,111 askerin ise ölü, kayıp veya esir düşmesidir. Ayrıca verilen "dur emri" ile oluşan 48 saatlik boşluk ise Nazilerin savaşı kaybettiği 48 saat olarak da bilinir.


Chiến dịch Dynamo, hay còn gọi là Di tản Dunkirk, là một trong những chiến dịch quan trọng nhất trong Chiến tranh thế giới thứ hai, diễn ra từ ngày 26 tháng 5 đến 4 tháng 6 năm 1940 tại Dunkirk (Pháp). Chiến dịch bắt đầu khi một số lượng lớn quân Anh, Pháp và Bỉ bị chia cắt và bị bao vây bởi quân Đức. Chiến dịch nhằm sơ tán quân đội Anh và các nước đồng minh khác.


Pemindahan Dunkirk (atau pengosongan Dunkirk) , yang bernama kod Operasi Dynamo dan juga dikenali sebagai mukjizat Dunkirk, merupakan pengosongan Tentera Bersekutu dari pesisiran pantai dan pelabuhan Dunkerque, Perancis antara 26 Mei dan 4 Jun 1940, semasa Perang Dunia Kedua. Operasi tersebut diputuskan apabila bilangan besar tentera British, Perancis, Belgium dan Kanada dipisahkan dan dikepung oleh Tentera Jerman semasa Pertempuran Perancis. Dalam sebuah ucapan di Dewan Rakyat British, Perdana Menteri British memanggil kejadian di Perancis sebagai "malapetaka ketenteraan yang besar", berkata bahawa seluruh akar, teras dan otak Tentera British telah terkandas di Dunkirk dan kelihatan hampir dimusnahkan atau tertangkap.


Lévacuation de Dunkerque, communément appelé le miracle de Dunkerque, ou sous le nom de code opération "Dynamo" par les Britanniques, est un épisode de la Seconde Guerre mondiale, consistant en l'évacuation des soldats alliés des plages et du port de Dunkerque, en France, entre le et les premières heures du , après que ces troupes britanniques, françaises et belges ont été coupées de leurs arrières par l'armée allemande pendant la bataille de Dunkerque.


Operácia Dynamo bola úspešná evakuácia britského expedičného zboru (BEF) a časti Spojencov z dunkerquského obkľúčenia, ktorá prebiehala od 27. mája do 4. júna 1940. Aj keď to bola pre spojencov zdrvujúca porážka, za daných okolností to bol ich veľký úspech.


Operacja Dynamo – podjęta w czasie trwania kampanii francuskiej podczas II wojny światowej udana próba ewakuacji Brytyjskiego Korpusu Ekspedycyjnego (BEF), części wojsk francuskich i belgijskich oraz niektórych oddziałów polskich i holenderskich z Dunkierki (północna Francja) do Wielkiej Brytanii, przeprowadzona w dniach 26 maja – 4 czerwca 1940.


The Dunkirk evacuation, codenamed Operation Dynamo and also known as the Miracle of Dunkirk, or just Dunkirk, was the evacuation of Allied soldiers during World War II from the beaches and harbour of Dunkirk, in the north of France, between 26 May and 4 June 1940. The operation commenced after large numbers of Belgian, British, and French troops were cut off and surrounded by German troops during the six-week Battle of France. In a speech to the House of Commons, British Prime Minister Winston Churchill called this "a colossal military disaster", saying "the whole root and core and brain of the British Army" had been stranded at Dunkirk and seemed about to perish or be captured. In his "We shall fight on the beaches" speech on 4 June, he hailed their rescue as a "miracle of deliverance".


La Operación Dinamo (en inglés: Operation Dynamo), también conocida como milagro de Dunkerque o evacuación de Dunkerque, fue una operación de evacuación de las tropas aliadas en territorio francés (después de que Francia fuera derrotada por el ejército alemán) durante la Segunda Guerra Mundial. Tuvo lugar en Dunkerque (Francia) a finales de mayo de 1940, y fue ideada, planificada y organizada por el Bertram Home Ramsay y con apoyo del mariscal británico y comandante en jefe de la Fuerza Expedicionaria Británica (BEF), John Vereker Gort. La operación permitió rescatar a más de 200 000 soldados británicos y 100 000 franceses y belgas.


Operace Dynamo byla hromadná evakuace spojeneckých vojáků z pláží a přístavu v Dunkerque ve Francii, která proběhla mezi 27. květnem a 4. červnem roku 1940. Poté, co v bitvě u Dunkerque byly britské, francouzské a belgické jednotky obklíčeny německou armádou, byla 26. května nařízena evakuace. Winston Churchill charakterizoval události ve Francii ve svém projevu k poslanecké sněmovně jako „kolosální vojenskou katastrofu“, kdy „jádro a mozek britského expedičního sboru uvízl v Dunkerque“. Záchranu mnoha tisíců vojáků označil za „zázrak vysvobození“.


Evakueringen ved Dunkerque med det britiske kodenavn Operation Dynamo var en evakuering af allierede soldater fra strandene omkring og havnen i Dunkerque i Frankrig. Den foregik mellem den 26. maj og den 4. juni 1940, da britiske, franske og canadiske tropper var afskåret af den tyske hær under slaget om Dunkerque i 2. Verdenskrig. Winston Churchill kaldte det for det største militære nederlag i mange århundreder, og advarede om at hele roden, kernen og hjernen i den britiske hær var strandet ved Dunkerque. Han hyldede deres efterfølgende redning som "et befriende mirakel".


انسحاب دونكيرك

انسحاب دونكيرك أثناء الحرب العالمية الثانية أو عملية دينامو هو انسحاب قامت به فلول القوات البريطانية المنهزمة في أوروبا أمام القوات الألمانية خلال بدايات الحرب عام 1940 إذ انحصرت القوات البريطانية في منطقة ميناء دونكيرك. وتطلب سحب هذه القوات التي كانت تربو على مائتين وخمسين ألفا عملية لوجستية معقدة، حيث بالإضافة للقطع البحرية البريطانية اشترك في هذه العملية كل مواطن يملك سفينة أو قارب حيث شكلت هذه الفلول النواة الصلبة التي حاربت على مختلف الجبهات خلال الحرب مما كان له بالغ الأثر على موازين الحرب وحتى يومنا الحاضر. ولا زال الجدل دائرا حول انسحاب دونكيرك وأهميته من قبل بعض المؤرخين والمخططين العسكريين.


Evakuasi Dunkerque atau Operasi Dynamo, dikenal juga dengan sebutan Mukjizat Dunkerque, adalah evakuasi tentara Sekutu dari pantai dan pelabuhan Dunkerque, Prancis, pada tanggal 26 Mei sampai 4 Juni 1940 semasa Perang Dunia II. Operasi ini dirancang ketika sejumlah besar tentara Britania, Prancis, Belgia, dan Kanada terjebak dan dikepung tentara Jerman saat Pertempuran Prancis. Dalam pidato di hadapan Dewan Rakyat, Perdana Menteri Britania Raya Winston Churchill menyebut peristiwa ini "musibah militer yang sangat besar". Ia mengatakan bahwa "seluruh akar dan inti dan otak Angkatan Darat Britania Raya" terjebak di Dunkerque dan akan lenyap atau ditangkap. Dalam pidato "We shall fight on the beaches" tanggal 4 Juni, Churchill memuji operasi evakuasi mereka sebagai "mukjizat keselamatan".


Az 1991-es női kosárlabda-Európa-bajnokságot Izraelben Tel-Aviv rendezhette 1991. június 12. és június 17. között. Az Eb-n nyolc csapat vett részt. A tornát a Szovjetunió nyerte, amely 1960-tól kezdődően sorozatban a 17. Európa-bajnokságot nyerte meg. A magyar csapat bronzérmes lett.


Европско првенство у кошарци за жене 1991. је 23. по реду европско кошаркашко првенство за жене. Такмичење је одржано од 12. јуна до 17. јуна 1991. године у Тел Авиву, Израел. Златну медаљу је освојила СССР, сребрну Југославија, док је бронзану медаљу освојила Мађарска. Најбољи стрелац је била Разија Мујановић из Југославије са 23,8 кошева по утакмици.


Europamästerskapet i basket för damer 1991 spelades i Tel Aviv i Israel och var den 23:e EM-basketturneringen som avgjordes för damer. Turneringen spelades mellan den 12 och 17 juni 1991 och totalt deltog åtta lag i turneringen där Sovjetunionen blev Europamästare före Jugoslavien och Ungern, det var Sovjetunionens 21:a EM-guld.


Чемпионат Европы по баскетболу среди женщин 1991

23-й чемпионат Европы по баскетболу среди женщин в 1991 году проходил в столице Израиля Тель-Авиве. В финальной стадии приняли участие 8 национальных сборных. Чемпионками Европы в 21-й раз стали баскетболистки сборной СССР. Как впоследствии оказалось, это был последний титул советской команды.


Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1991

Vuoden 1991 koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Israelissa 12.–17. kesäkuuta. Kisoihin osallistui kahdeksan maata. Mestaruuden voitti 17. kertaa peräkkäin ja yhteensä 21. kertaa Neuvostoliitto, jolle mestaruus oli myös maan viimeinen sen hajottua myöhemmin samana vuonna. Hopeaa saavutti Jugoslavia ja pronssia Unkari. Turnauksen korikuningatar oli Jugoslavian Razija Mujanović.


Campionato europeo femminile di pallacanestro 1991

Il 23º Campionato Europeo Femminile di Pallacanestro FIBA (noto anche come FIBA EuroBasket Women 1991) si è tenuto in Israele dal 12 al 17 giugno 1991.


Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1991 boli v poradí 23. Majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v Tel Aviv-Jafo, v Izraeli od 12.17. júna 1991, za účasti 8 tímov. Hráčky Sovietskeho zväzu získali 21. titul, z toho 17. titul v rade. V jeho drese sa predstavila aj úspešná hráčka a neskôr aj asistentka trénera tímu SCP RužomberokJelena Žirkovová.


The 1991 European Women Basketball Championship, commonly called EuroBasket Women 1991, was the 23rd regional championship held by FIBA Europe. The competition was held in Israel and took place from 12 June to 17 June 1991. won the gold medal and the silver medal while won the bronze.


A 95. indianapolisi 500 mérföldes versenyt 2011. május 29-én rendezik meg az Indianapolis Motor Speedway-en. A hároméves Centenáriumi ünnepség ami 2009-ben kezdődött a pálya átadásának 100. évfordulójának alkalomból és az idei évig, 2011-ig tart az első Indy 500 verseny százéves évfordulójáig tartott ezzel a futammal fog befejeződni. Az Indy 500-at 1917-18-ban valamint 1942 és 1945 között nem rendezték meg a két világháború miatt, ezért a századik verseny 2016-ban kerül megrendezésre.


De 95e Indianapolis 500 werd op 29 mei 2011 gereden. Het was de vijfde race uit de IndyCar Series 2011 en de honderdste verjaardag sinds de allereerste Indianapolis 500 uit 1911. De race werd gewonnen door de Brit Dan Wheldon, die de race een tweede keer won na zijn overwinning uit 2005. Hij werd daarmee de achttiende rijder die de race meer dan één keer won. Later dat jaar overleed hij aan de gevolgen van een zwaar ongeluk tijdens de laatste race van het jaar op de Las Vegas Motor Speedway.


2011年のインディ500は、2011年5月29日に開催されたインディ500第95回のレースである。2011年のインディカー・シリーズの第5戦として行われた。また、第1回開催から100周年を迎えるレースでもあった。全車ホンダエンジン・ダラーラシャシー・ファイアストンタイヤを使用。


La 500 Miglia di Indianapolis del 2011, giunta alla sua 95ª edizione, si corse il 29 maggio 2011 sull'ovale dell'Indianapolis Motor Speedway.


As 500 Milhas de Indianápolis de 2011 foi a 95ª edição da prova e a quinta prova da temporada. A prova também foi marcada pelo aniversário de 100 anos da prova. A corrida foi disputada no dia 29 de maio no Indianapolis Motor Speedway, localizado na cidade de Speedway, Indiana. O vencedor foi o britânico Dan Wheldon, da equipe Bryan Herta Autosport.


Les 500 miles d'Indianapolis 2011 se sont déroulés le dimanche sur l'Indianapolis Motor Speedway. Il s'agissait du de la course, la première édition ayant eu lieu en 1911. L'édition fut marquée par la malchance du débutant J. R. Hildebrand, qui, menant alors la course, alla taper le mur dans le dernier virage, à la suite d'un bris de suspension arrière droit et laissa échapper la victoire au profit de Dan Wheldon (déjà vainqueur en 2005).


Indianapolis 500 2011 – 95. edycja wyścigu który został rozegrany na torze Indianapolis Motor Speedway 29 maja 2011 roku w ramach serii IRL IndyCar Series. Udział w nim wzięło 33 kierowców z 12 krajów.


The 95th Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday May 29, 2011. The race was part of the 2011 IZOD IndyCar Series season. The track opened for practice on May 14 and time trials were held from May 21 to 22. Alex Tagliani won the pole position, and the race was won by Dan Wheldon. It was his second Indy 500 win after the 2005 race, and the last win of his racing career. It was the first of two Indy victories for car owner Bryan Herta.


Az 1894-es sakkvilágbajnokság, az ötödik hivatalos világbajnoki mérkőzés Wilhelm Steinitz és Emanuel Lasker között 1894. március 15. és május 26. között zajlott három helyszínen: (1-8. meccs) New York, (9-11. meccs) Philadelphia, valamint a (12-19. meccs) Montréalban. A 32 évvel fiatalabb, akkor még csak 25 éves Emanuel Lasker 10–5 arányú győzelmével elhódította a világbajnoki címet az 58 éves, nyolc éve világbajnok Wilhelm Steinitztől.


Die Schachweltmeisterschaft 1894 war ein Zweikampf zwischen dem amtierenden Schachweltmeister Wilhelm Steinitz und seinem Herausforderer Emanuel Lasker. Lasker gewann und wurde der zweite Schachweltmeister der Geschichte.


Матч за звание чемпиона мира по шахматам 1894

Матч между Эмануилом Ласкером и Вильгельмом Стейницем — пятый официальный матч за звание чемпиона мира. Он проходил с 15 марта по 26 мая 1894 года в двух городах США Нью-Йорке, Филадельфии и канадском Монреале.


Shakin maailmanmestaruusottelu käytiin vuonna 1894 Wilhelm Steinitzin ja Emanuel Laskerin välillä. Ottelu oli kaikkiaan viides virallinen maailmanmestaruusottelu. Steinitz oli hallitseva mestari.


Световно първенство по шахмат 1894

Световното първенство по шахмат през 1894 г. се провежда под формата на мач между действащия световен шампион Вилхелм Щайниц и претендента Емануел Ласкер.


Il campionato del mondo di scacchi 1894 fu conteso tra il campione del mondo Wilhelm Steinitz e lo sfidante Emanuel Lasker, che vinse la sfida per dieci vittorie a cinque. Il match fu disputato tra New York, Philadelphia e Montréal tra il 15 marzo e il 26 maggio.


Матч за звання чемпіона світу із шахів 1894

П'ятий чемпіонат світу з шахів був проведений у Нью-Йорку (ігри 1-8), Філадельфії (ігри 9-11) і Монреалі (ігри 12-19) з 15 березня по 26 травня 1894. Чинний чемпіон Вільям Стейніц втратив свій титул на користь Емануеля Ласкера, який був на 32 років від нього молодший.


O Campeonato Mundial de Xadrez de 1894 foi a quinta edição do campeonato mundial sendo disputada entre atual campeão Wilhelm Steinitz e o desafiante Emanuel Lasker. A partida foi disputada num total de 19 jogos entre 15 de março e 26 de maio de 1894 em Nova Iorque, Filadélfia e Montreal.


El campionat del món d'escacs de 1894 fou el cinquè matx de la història disputat per decidir el campionat del món d'escacs. Va tenir lloc a Nova York (partides 1-8), Filadèlfia (partides 9-11) i Mont-real (partides 12-19) entre el 15 de març i el 26 de maig del 1894. Qui ostentava el títol de campió del món, Wilhelm Steinitz va perdre el títol contra l'aspirant Emanuel Lasker, que era 32 anys més jove.


The fifth World Chess Championship was held in New York City (games 1–8), Philadelphia (games 9–11), and Montreal (games 12–19), and was contested between March 15 and May 26, 1894. Holder William Steinitz lost his title to challenger Emanuel Lasker, who was 32 years his junior.


El Campeonato Mundial de Ajedrez 1894 fue un encuentro entre el retador Emanuel Lasker del Imperio alemán y el campeón defensor Wilhelm Steinitz de Estados Unidos. El encuentro se jugó en Nueva York y Filadelfia; y en Montreal, Canadá. El primer juego empezó el 15 de marzo de 1894. El último juego empezó el 26 de mayo del mismo año con victoria de Lasker. Lasker ganó el match 12-7, convirtiéndose en el campeón oficial número 5.


VM i skak 1894 var en match mellem den regerende mester, den amerikansk bosatte østriger Wilhelm Steinitz, som var den første officielle verdensmester i skak, og udfordreren Emanuel Lasker fra Tyskland. Vinderen af matchen var den, der først opnåede ti sejre (idet remis ikke taltes med). Lasker, der var 32 år yngre end mesteren, hvilket i skakhistorien har været den største aldersforskel mellem en verdensmester og hans udfordrer, vandt 10 – 5 og blev dermed den nye officielle verdensmester.


A 2011-12-es Carling Cup döntője a sorozat egyik legizgalmasabb és legdrámaibb fináléja volt, melyet 2012. február 26-án tartottak a londoni Wembley Stadionban. A mérkőzést a másodosztályú walesi Cardiff City és az angol Liverpool játszotta, s utóbbi nyerte meg tizenegyespárbajban 2–3-ra, hosszabbítás utáni 2–2-es állás után. Ez volt a "Vörösök" nyolcadik ligakupa-győzelme, mellyel tovább növelték előnyüket az örökranglistán.


Finalen i Engelska Ligacupen 2012 var finalmatchen i Engelska Ligacupen 2012, den 52:a säsongen av Engelska Ligacupen, en fotbollscup för de 92 lagen i Premier League och the Football League. Matchen spelades mellan Cardiff City och Liverpool på Wembley Stadium i London den 26 februari 2012. Liverpool vann med 3–2 på straffar, efter 1–1 under ordinarie speltid och 2–2 efter förlängningen.


Финал Кубка Футбольной лиги 2012

Финал Кубка Футбольной лиги 2012 () — футбольный матч, который прошёл 26 февраля 2012 года на стадионе «Уэмбли» в Лондоне. Матч стал завершением 52-го розыгрыша Кубка Футбольной лиги, кубкового турнира, в котором приняли участие 92 клуба из Премьер-лиги и Футбольной лиги. В нём встретились «Кардифф Сити» и «Ливерпуль».


Фінал Кубка Футбольної ліги 2012

Фінал Кубка Футбольної ліги 2012 — фінальний матч розіграшу Кубка Футбольної ліги 2011—2012, 52-го розіграшу Кубка Футбольної ліги. У матчі, що відбувся 26 лютого 2012 року на стадіоні «Вемблі», зіграли валлійський «Кардіфф Сіті» та англійський «Ліверпуль».