Die 52. Tischtennisweltmeisterschaft fand vom 21. bis 27. Mai 2007 in Zagreb statt. Zagreb erhielt im März 2004 von den Teilnehmern des "Annual General Meeting" der International Table Tennis Federation (ITTF) den Vorzug gegenüber Stockholm. Zuvor hatten bereits Chicago und Jeju-do ihre Bewerbung zurückgezogen.


Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2007 kilpailtiin Zagrebissa, Kroatiassa 21.–27. toukokuuta. Lajeina olivat miesten kaksinpeli, naisten kaksinpeli, miesten nelinpeli, naisten nelinpeli ja sekanelinpeli. Kiina voitti kaikki mestaruudet.


2007年世界乒乓球錦標賽

2007年世界乒乓球錦標賽是第49届世界乒乓球錦標賽单项赛，于2007年5月21日至5月27日在克羅地亞薩格勒布举行。


Championnats du monde de tennis de table 2007

Les championnats du monde de tennis de table 2007 ont eu lieu à Zagreb en Croatie.


Mistrzostwa Świata w Tenisie Stołowym 2007

49. Mistrzostwa świata w tenisie stołowym odbyły się w dniach 21 - 27 maja 2007 roku w Zagrzebiu. Podobnie, jak w poprzednich latach, zawody zostały zdominowane przez reprezentantów Chin, którzy zdobyli wszystkie złote i srebrne medale, a także cztery brązowe.


The 2007 World Table Tennis Championships was a table tennis tournament that took place in Zagreb, Croatia from May 21 through to May 27, 2007. China won a clean sweep of all the gold and silver medals.


Kejuaraan Tenis Meja Dunia 2007 adalah kejuaraan tenis meja yang berlokasi di kota Zagreb, Kroasia berlangsung dari 21 Mei hingga 27 Mei 2007. Tiongkok menyapu bersih perolehan medali untuk medali emas, dan medali perak.


De Slag bij Hatteras Inlet Batteries was een kleine, maar invloedrijke slag aan het begin van de Amerikaanse Burgeroorlog. Deze slag is ook bekend als de Slag om de forten Hatteras en Clark. Twee forten, in Zuidelijke handen, aan de kust van North Carolina werden ingenomen na een amfibische aanval van Noordelijke troepen op 28 augustus en 29 augustus 1861. Het slecht bewapende garnizoen onderging een zeven dagen durend bombardement van zeven Noordelijke schepen zonder dat ze deze beschieting konden beantwoorden. Hoewel de Zuidelijke verliezen licht waren, koos de garnizoenscommandant ervoor om de strijd op te geven op de tweede dag na het einde van de beschieting. Dankzij deze Noordelijke overwinning verminderde de Zuidelijke slagkracht om de vijandelijke handelsschepen aan te vallen. De Noordelijken kregen hierbij toegang tot verschillende steden in North Carolina.


ハッテラス入り江砲台の戦い

ハッテラス入り江砲台の戦い（ハッテラスいりえほうだいのたたかい、)、またはハッテラス砦とクラーク砦の戦い(）は、南北戦争初期の小さいが重要な戦闘である。ノースカロライナ州アウターバンクスにある南軍の砦2つが、1861年8月28日に始まった北軍水陸協働攻撃に屈した。南軍砦の装備が悪く人員も整わなかった部隊は、北軍の7隻の艦船から砲撃に耐えることを強いられ、しかもそれに反撃できなかった。被害は軽かったが、守備隊はこの一方的な戦いを続けない途を選び、戦いの2日目に降伏した。この戦闘の直接の結果として、南軍による北部の海洋交易に対する妨害が著しく減じられ、北軍による南部港湾の封鎖範囲が拡がった。さらに重要なことは、北軍政府がノースカロライナのサウンドに入る途を得たことだった。ノースカロライナ州の幾つかの都市（中でもニューバーン、ワシントン、エリザベスシティおよびイーデントン）は直接脅威を受けるようになった。さらに、サウンドは南軍の守るバージニア州の海岸部、特にノーフォークの裏玄関だった。


Livrée au début de la Guerre de Sécession, la bataille des Hatteras Inlet Batteries (bataille pour les forts édifiés par les sudistes sur les îles proches du Cap Hatteras, en Caroline du Nord) encore appelée bataille des Forts Hatteras et Clark, est un engagement apparemment peu important, mais qui eut de grosses conséquences sur le plan stratégique.


The Battle of Hatteras Inlet Batteries (August 28–29, 1861) was the first combined operation of the Union Army and Navy in the American Civil War, resulting in Union domination of the strategically important North Carolina Sounds.


De Eerste Markgravenoorlog (Duits: "Erster Markgrafenkrieg") was een conflict tussen markgraaf Albrecht Achilles van Ansbach en de rijksstad Neurenberg. De gevechtshandelingen duurden van 1449 tot 1450, maar pas in 1453 werd officieel vrede gesloten.


第一次辺境伯戦争（Erste Markgrafenkrieg）は、「フランケン公」創設を企図し、同地方を蚕食し始めたブランデンブルク＝アンスバッハ辺境伯アルブレヒト・アヒレスに対して、帝国自由都市ニュルンベルクが抵抗し、1449年から1450年に行われた戦争。


Der Erste Markgrafenkrieg (1449–1450) entstand aufgrund von Zwistigkeiten zwischen dem Markgrafen Albrecht Achilles von Brandenburg-Ansbach und der Reichsstadt Nürnberg. Dabei forderte Albrecht, Sohn Friedrichs VI., Besitz zurück, der ehemals seiner Familie gehört hatte. Ein direkter Angriff auf die Festung Nürnberg mit 7000 Mann blieb erfolglos, aber während des Krieges wurden zahlreiche Orte um Nürnberg schwer in Mitleidenschaft gezogen. Die Brandschatzung und weitgehende Verwüstung („Verbrannte Erde“) ganzer Ortschaften gehörte zur Strategie dieses Krieges.


Первая маркграфская война

Первая маркграфская война () — военный конфликт 1449—1450 годов на территории Священной Римской империи между маркграфом Альбрехтом Ахиллом Бранденбург-Ансбахским и имперским городом Нюрнберг.


A Primeira Guerra Margrave (em alemão: "Erster Markgrafenkrieg"), de 1449 a 1450, foi o resultado de disputas entre a Cidade Imperial Livre de Nuremberga e Alberto III Aquiles, Eleitor de Brandemburgo . Muitas cidades da Francônia, na atual Alemanha, foram seriamente afetadas pela guerra.


The First Margrave War () from 1449–50 was the result of disputes between the Free Imperial City of Nuremberg and Albrecht III Achilles, Elector of Brandenburg. Numerous towns in Franconia in modern Germany were badly affected by the war.


De val van Saigon of bevrijding van Saigon vond plaats op 30 april 1975 en betekende feitelijk het einde van de Vietnamoorlog en hiermee de hereniging van Noord-Vietnam en Zuid-Vietnam tot de Socialistische Republiek Vietnam. In de Westerse wereld wordt deze gebeurtenis de "val van Saigon" genoemd, terwijl de Vietnamese communisten deze gebeurtenis de "bevrijding van Saigon" noemen.


サイゴン陥落（サイゴンかんらく、）または4・30事件（）は、ベトナム戦争の最末期、1975年4月30日に北ベトナムによって南ベトナムの首都サイゴン（現在のホーチミン市）が接収された出来事である。


Saigons fall (vietnamesiska: "Sự kiện 30 tháng 4", "30 april-händelsen") eller Saigons befrielse var den nordvietnamesiska arméns erövring av Sydvietnams huvudstad Saigon den 30 april 1975. Händelsen markerade slutet på Vietnamkriget och början till återföreningen av Vietnam under kommunistiskt styre.


Падзенне Сайгона

Падзенне Сайгона — захоп горада Сайгона, сталіцы Паўднёвага В'етнама, сіламі Народнай арміі В’етнама і Нацыянальнага фронту вызвалення Паўднёвага В’етнама (таксама вядомага як В’етконг), што адбылося 30 красавіка 1975 года. Гэтая бітва азнаменавала канец В’етнамскай вайны і пачатак пераходнага перыяду перад аб’яднаннем В’етнама ў Сацыялістычную Рэспубліку, улада ў якой рэгулявалася Камуністычнай партыяй.


Căderea Saigonului, cunoscut și sub denumirea de Eliberarea Saigonului, a fost capturarea Saigonului, capitala Vietnamului de Sud, de către Armata Populară din Vietnam (PAVN) și Viet Cong la 30 aprilie 1975. Evenimentul a marcat sfârșitul războiului din Vietnam și începutul unei perioade de tranziție către reunificarea oficială a Vietnamului în Republica Socialistă Vietnam.


Падение Сайгона

Падение Сайгона — захват города Сайгона, столицы Южного Вьетнама, силами Народной армии Вьетнама и Национального фронта освобождения Южного Вьетнама (также известного как Вьетконг), произошедшее 30 апреля 1975 года. Это сражение ознаменовало конец войны во Вьетнаме и начало переходного периода, ведущего к объединению Вьетнама в социалистическую республику, власть в которой регулировалась коммунистической партией.


Saigonin kukistuminen oli Vietnamin sodan päättänyt Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin eli nykyisen Hồ Chí Minhin kaupungin valtaus. Etelä-Vietnamin asevoimat olivat alkaneet romahtaa Pohjois-Vietnamin offensiivin alettua maaliskuussa 1975 ja voitto Xuân Lộcin taistelussa avasi lopullisen tien pääkaupunkiin. Viimeinen hyökkäys kohti kaupunkia alkoi 26. huhtikuuta ja etelän presidentti Dương Văn Minh antoi määräyksen taistelujen päättämisestä aamupäivällä 30. huhtikuuta. Samana iltapäivänä annettiin julistus antautumisesta radiossa ja hyökkääjät julistivat kaupungin vapautetuksi.


La caduta di Saigon o liberazione di Saigon fu la battaglia finale della guerra del Vietnam e della campagna di Ho Chi Minh, e diede il via alla riunificazione del Vietnam in un unico Stato socialista guidato dal Partito Comunista del Vietnam.


사이공 함락(柴棍陷落, ) 혹은 베트남 민주 공화국의 입장에서 사이공 해방()은 1975년 4월 30일 베트남 인민군이 베트남 공화국의 수도를 점령, 남베트남이 공식적으로 소멸한 사건이다.


Падіння Сайгона

Падіння Сайгона — окупація міста Сайгона, столиці Південного В'єтнаму, силами Народної армії В'єтнаму і В'єтконгу, яка сталася 30 квітня 1975 року. Ця битва ознаменувало кінець війни у В'єтнамі і початок перехідного періоду, що веде до так званого «об'єднання В'єтнаму» під керівництвом комуністичної партії.


سقوط سایگون پایتخت ویتنام جنوبی به دست ارتش خلق ویتنام و جبهه آزادی ملی در ۳۰ آوریل ۱۹۷۵ رخ داد. سقوط سایگون نشانه شکست آمریکا و جبهه ویتنام جنوبی، پایان جنگ ویتنام و آغاز دوره رسمی کمونیست شدن ویتنام می‌باشد.


四三〇事件（），亦稱西貢四三〇事件、西貢淪陷、西貢解放，是指至1975年4月30日為止，越南共和國（南越）政權垮台、及其首都西貢由越南人民軍（北越軍）和越共攻下的過程。該事件標誌著长达20年的越南戰爭的結束，並展開了一段由越共臨時政府——越南南方共和國統治南方的過渡時期。當該時期於1976年結束後，南北正式合併為統一的越南社會主義共和國，而西貢也在那年更為今名——胡志明市。


A (também conhecida como Libertação de Saigon) foi a captura da cidade de Saigon, capital do Vietnã do Sul, pelo exército norte-vietnamita e pelos Vietcongs em 30 de abril de 1975. O evento marcou o fim da Guerra do Vietnã e o início de um período de transição formal para a reunificação do Vietnã num Estado comunista.


Saigons fall 30. april 1975 markerte avslutningen på Vietnamkrigen. Hendelsen markerte også samlingen av landet og omdannelsen av Sør-Vietnam til kommunistisk styre. Byen skiftet umiddelbart navn til Ho Chi Minh-byen. Dagen og hendelsen kalles offisielt i Vietnam som Giải phóng miền Nam («Frigjøring av sør»), mens de vietnamesiske flyktningmiljøene i utlandet kaller dagen Ngày mất nước («Dagen for tap av landet»).


Kejatuhan Saigon merujuk kepada peristiwa penaklukan bandaraya Saigon, ibu negara Vietnam Selatan oleh Tentera Rakyat Vietnam dan Barisan Pembebasan Kebangsaan pada 30 April, 1975. Peristiwa ini menjadi tanda berakhirnya Perang Vietnam dan bermulanya tempoh peralihan yang membawa kepada penyatuan semula Vietnam di bawah pemerintahan Komunis.


La chute de Saïgon (appelée aussi « libération de Saïgon » par les communistes) est la prise de la ville de Saïgon, future Hô Chi Minh-Ville et alors capitale de la République du Viêt Nam (Sud-Viêt Nam), par l'armée populaire vietnamienne le . Cet événement marque la fin de la guerre du Viêt Nam et le début d'une période de transition menant à la réunification officielle du Viêt Nam sous le régime communiste.


Pád Saigonu bola záverečná bitka Vietnamskej vojny. Počas záverečného útoku na Vietnamskú republiku komunistické sily obsadili hlavné mesto krajiny Saigon. Mesto kapitulovalo 30. apríla 1975. Táto udalosť bola koncom vietnamskej vojny a viedla k vytvoreniu jednotného vietnamského štátu pod vedením komunistov. Komunisti nasadili asi 450 000 mužov proti 31 000 mužom Armády republiky Vietnam a Američanom, ktorí urýchlene sťahovali zvyšok svojich obyvateľov z krajiny.


The Fall of Saigon, also known as the Liberation of Saigon by North Vietnamese, was the capture of Saigon, the capital of South Vietnam, by the People's Army of Vietnam (PAVN) and the Viet Cong on 30 April 1975. The event marked the end of the Vietnam War and the start of a transition period to the formal reunification of Vietnam into the Socialist Republic of Vietnam.


La Caída de Saigón, llamada también como Liberación de Saigón, fue la captura de la ciudad de Saigón (actual Ciudad Ho Chi Minh), capital de Vietnam del Sur, por el Frente Nacional de Liberación de Vietnam y las Fuerzas Armadas de la República Democrática de Vietnam el 30 de abril de 1975. Este hecho supuso el fin de la guerra de Vietnam y el inicio de un período de transición que condujo a la reunificación del país al año siguiente.


Pád Saigonu () nebo osvobození Saigonu či druhá bitva o Saigon bylo obsazení Saigonu, hlavního města Jižního Vietnamu vojsky Vietnamské lidové armády (PAVN) a Vietcongu 30. dubna 1975.


Saigons fald (vietnamesisk: "Sự kiện 30 tháng 4", eller 30. april-hændelsen) var den nordvietnamesiske hærs erobring af Sydvietnams hovedstad Saigon, 30. april 1975. Begivenheden markerede slutningen på vietnamkrigen og begyndelsen på genforeningen af Vietnam under kommunistisk styre.


مدينة سايغون الفيتنامية هي العاصمة السابقة لجمهورية فيتنام الجنوبية، فقد تعرضت العاصمة الفيتنامية الجنوبية لهجوم عسكري والتي كان بقيادة قائد قوات فيتنام الشمالية العقيد نغوين توان في 29 من شهر أبريل عام 1975 م، والذي تعرضت المدينة لقصف كثيف ومتواصل، ووصل عدد قوات الجيش الفيتنامي الشمالي للهجوم على العاصمة سايغون حوالي 300 الف عسكري، بينما كانت قوات الفيتنامية الجنوبية لا تتعدى الـ 31 الف عسكري فقط، وسقط العاصمة سايغون بعد عملية الإجلاء لقوات الأمريكية والمسؤوليين من الحكومة الفيتنامية الجنوبية بواسطة طائرات مروحية وترك الألاف من الفيتناميين يواجهون مصيرهم بأنفسهم، وانخفاض عددا كبيرا من السكان وتقليل الحركة الاقتصادية بعد تطبيق مبدأ المذهب الشيوعي، وسميت بعد ذلك سنة 1999م مدينة هو شي منه، تكريما لمؤسس جمهورية فيتنام الشمالية.


การยึดกรุงไซ่ง่อน

การยึดกรุงไซ่ง่อน (หรือเรียกว่า การเสียกรุงไซ่ง่อน โดยผู้สนับสนุนเวียดนามใต้ หรือ การปลดปล่อยไซ่ง่อน โดยผู้สนับสนุนเวียดนามเหนือ) คือการยึดเมืองหลวงของเวียดนามใต้ กรุงไซ่ง่อน โดยกองทัพประชาชนเวียดนาม (PAVN) และแนวร่วมปลดปล่อยแห่งชาติ ในวันที่ 30 เมษายน พ.ศ. 2518 เหตุการณ์นี้ทำให้สงครามเวียดนามสิ้นสุดลง และทำให้ช่วงถ่ายโอนอำนาจไปยังรัฐบาลเวียดนามเหนือเริ่มต้นขึ้น ทำให้เวียดนามทั้งสองฝ่ายกลับมารวมประเทศกันอีกครั้งอย่างเป็นทางการ ภายใต้รัฐระบอบคอมมิวนิสต์


Jatuhnya Saigon (dalam Vietnam: "Sự kiện 30 tháng 4" (Insiden 30 April) atau "Giải phóng miền Nam" (Pembebasan Selatan) adalah jatuhnya Saigon, ibu kota Republik Vietnam (Vietnam Selatan) yang diserang oleh Angkatan Bersenjata Rakyat Vietnam, angkatan bersenjata Republik Demokratik Vietnam (Vietnam Utara) pada tanggal 30 April 1975. Kejadian ini mengakhiri Perang Indochina Kedua dan dimulainya periode reunifikasi Vietnam di bawah kepemimpinan Komunis.


De Augustusstaatsgreep was een poging tot een staatsgreep die in 1991 was opgezet door een groep leden van de regering van de Sovjet-Unie om de macht van het land over te nemen van president Michail Gorbatsjov. De leiders van de staatsgreep waren conservatieve leden van de Communistische Partij van de Sovjet-Unie die tegen het hervormingsprogramma van Gorbatsjov waren en tegen zijn nieuw voorstel voor een Gemenebest van Onafhankelijke Staten die de macht van de centrale regering zou decentraliseren naar de deelrepublieken. Zij stonden lijnrecht tegenover een korte maar effectieve campagne van burgerlijk verzet in Moskou. Alhoewel de staatsgreep mislukte binnen twee dagen en Gorbatsjov aan de macht bleef, destabiliseerde deze gebeurtenis de Sovjet-Unie en wordt ze beschouwd grotendeels te hebben bijgedragen aan de ondergang van de Communistische Partij en het uiteenvallen van de Sovjet-Unie.


Августовски пуч

Августовски пуч () је био неуспели покушај државног удара од 19. до 21. августа 1991. који су извели поједини чланови Владе СССР са циљем преузимања контроле на земљом од председника Михаила Горбачова. Лидери пуча били су “тврдолинијаши” унутар Комунистичке партије Совјетског Савеза (КПСС) који су се противили програму Горбачовљевих реформи као и назнакама новог споразума о децентрализовању совјетске државе и пребацивању надлежности федерације на републике. Своје противнике пучисти су имали углавном у Москви међу грађанским групама отпора. Иако је пуч пропао после само два дана уз повратак Горбачова на власт, сматра се да је имао кључну улогу у дезинтеграцији Совјетског Савеза и КПСС.


ソ連8月クーデター（ソれんはちがつクーデター、Августовский путч ）は、新連邦条約の締結を翌日に控えた1991年8月19日に、ソビエト連邦のモスクワで発生したクーデターである。


Augustikuppen (även "Moskvakuppen") var ett försök till statskupp i Sovjetunionen som pågick från den 19 till den 21 augusti 1991. Kuppen organiserades av en grupp regeringsmedlemmar och syftade till att ta kontrollen över landet från president Michail Gorbatjov. De åtta kuppmännen var Gennadij Janajev, Valentin Pavlov, Vladimir Krjutjkov, Dmitrij Jazov, Boris Pugo, Oleg Baklanov, Vasilij Starodubtsev och Alexander Tizjakov.


Während des Augustputsches in Moskau vom 19. bis 21. August 1991 versuchte eine Gruppe von Funktionären der Kommunistischen Partei der Sowjetunion (KPdSU), die sich als Staatskomitee für den Ausnahmezustand bezeichnete, den Präsidenten der Sowjetunion Michail Gorbatschow abzusetzen und das Land unter ihre Kontrolle zu bringen.


Жнівеньскі путч

Жнівеньскі путч () — палітычныя падзеі, якія разгортваліся 18 — 21 жніўня 1991 года ў СССР і атрымалі афіцыйную ацэнку з боку ўладаў СССР (у асобе Прэзідэнта СССР, Вярхоўнага Савета СССР і З’езда народных дэпутатаў СССР) і РСФСР (у асобе Прэзідэнта РСФСР, Савета міністраў РСФСР і Вярхоўнага Савета РСФСР), а таксама органаў улады некаторых саюзных рэспублік, як змова, дзяржаўны пераварот і антыканстытуцыйны захоп улады (путч).


ניסיון ההפיכה הסובייטי (1991)

ניסיון ההפיכה הסובייטי, המכונה גם הפיכת ינאייב והפיכת אוגוסט, היה ניסיון הפיכה קצר שהתחולל בברית המועצות באוגוסט 1991, כאשר הקומוניסטים ניסו להפיל את שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב ולהחזיר לאחור את תהליכי הדמוקרטיזציה בהם הוא החל ברחבי המדינה.


Η Σοβιετική απόπειρα πραξικοπήματος του 1991, επίσης γνωστό ως Πραξικόπημα του Αυγούστου ( "Αυγουστιάτικο Πραξικόπημα"), ήταν μια προσπάθεια από μέλη της κυβέρνησης της ΕΣΣΔ να αναλάβουν τον έλεγχο της χώρας από τον Σοβιετικό Πρόεδρο και Γενικό Γραμματέα Μιχαήλ Γκορμπατσόφ. Οι ηγέτες τουπραξικοπήματος ήταν σκληροπυρηνικά μέλη του Κομμουνιστικού Κόμματος της Σοβιετικής Ένωσης (ΚΚΣΕ), οι οποίοι ήταν αντίθετοι με το μεταρρυθμιστικό πρόγραμμα του Γκορμπατσόφ και τη νέα ενωσιακή συνθήκη που είχε διαπραγματευτεί στην οποία είχε αποκεντρώσει μεγάλο μέρος των εξουσιών της κεντρικής κυβέρνησης στις δημοκρατίες. Δεν έλαβαν λαϊκή υποστήριξη, ιδίως στη Μόσχα με μια σύντομη αλλά αποτελεσματική εκστρατεία πολιτικής αντίστασης η οποία οδηγήθηκε από τον Ρώσο πρόεδρο Μπόρις Γέλτσιν, ο οποίος ήταν σύμμαχος και κριτικός του Γκορμπατσόφ. Αν και το πραξικόπημα κατέρρευσε μέσα σε δύο μόνο ημέρες και ο Γκορμπατσόφ επέστρεψε στην εξουσία, η εκδήλωση αποσταθεροποίησε την ΕΣΣΔ και θεωρείται ευρέως ότι συνέβαλε τόσο στη διάλυση του ΚΚΣΕ και τη διάλυση της ΕΣΣΔ.


Tentativa sovietică de lovitură de stat din 1991 (19 august 1991), cunoscută și ca Puciul din august, Puciul Vodka ori Lovitura de stat din august, a fost o încercare a unui grup de conservatori comuniști sovietici de a-l răsturna de la putere pe președintele Mihail Gorbaciov și de a prelua controlul asupra țării. Liderii puciștilor erau comuniști radicali, care considerau că reformele lui Gorbaciov au mers prea departe și că noul tratat unional făcea ca puterea guvernului central să scadă prea mult, iar cea a guvernelor republicane să fie prea mare. Deși lovitura de stat a eșuat după numai trei zile de la declanșare, iar Gorbaciov s-a reîntors în fruntea statului, evenimentul a anulat orice posibilitate de păstrare a uniunii într-o formă mai puțin centralizată.


Августовский путч

А́вгустовский путч, он же "Путч 1991" ("Августовский кризис 1991 г.") — события 18—21 августа 1991 года в Советском Союзе, получившие оценку со стороны официальных лиц и органов государственной власти в СССР как заговор, государственный переворот и антиконституционный захват власти (путч).


Neuvostoliiton vallankaappausyritys tai Elokuun vallankaappaus (, "Avgustovski puttš") 19.–21. elokuuta 1991 oli vanhoillisten yritys kaapata valta uudistuspolitiikkaa ajavalta Mihail Gorbatšovilta. Kaappaajat panivat viralta Gorbatšovin ja julistivat maahan hätätilan. He halusivat estää sosialismin uudistumisen ja jo näkyvissä olleen alkavan Neuvostoliiton hajoamisen.


Августовски пуч в СССР (1991)

Августовският пуч в Русия от 1991 г. е опит за отстраняване на Михаил Горбачов от поста Президент на СССР, организиран от група консервативно настроени заговорници от ръководствата на ЦК на КПСС, правителството на СССР, армията и КГБ, в периода 19 август – 21 август 1991 г. Водачите на преврата смятат, че реформистката политика на Горбачов е отишла твърде далеч и че новият Съюз на суверенните държави, който Горбачов започва да договаря, предоставя твърде много самостоятелност на републиките. Въпреки че превратът се проваля след два дни и Горбачов се завръща на власт, събитието трайно дестабилизира Съветския съюз и спомага за забраната на КПСС и разпадането на Съветския съюз.


Il putsch di agosto () fu un tentato colpo di Stato in Unione Sovietica nel 1991, organizzato da parte di alcuni membri del governo sovietico per deporre il presidente Michail Gorbačëv e prendere il controllo del Paese. Il fallimento del putsch rafforzò la figura di Boris Nikolaevič El'cin, Presidente del Presidium del Soviet Supremo della RSFS Russa, il quale vi si era schierato contro, e che successivamente bandì il PCUS e si fece promotore del processo di dissoluzione dell'Unione Sovietica, che avvenne il 26 dicembre dello stesso anno.


8월 쿠데타()는 1991년 8월 19일부터 21일까지 소련 공산당 보수파들이 중심이 된 국가비상사태위원회가 당시 소련 대통령이던 미하일 고르바초프에 반대해 일으킨 쿠데타이다. 이는 이틀 만에 실패했고 대통령이었던 고르바초프는 정부로 되돌아 갔으나, 사실상 소련 체제를 붕괴시켜 결과적으로 소비에트 연방의 붕괴로 이어지게 되었다.


Серпневий путч

Серпне́вий путч — спроба державного перевороту в СРСР у серпні 1991 року, коли самопроголошений Державний комітет з надзвичайного стану (ДКНС) намагався усунути від влади президента СРСР Михайла Горбачова.


کودتای اوت () یا عملیات کودتای ۱۹۹۱ تلاش برخی اعضای دولت اتحاد جماهیر شوروی و نیروهای اطلاعاتی و نظامی برای تصاحب قدرت از دست رییس‌جمهور این کشور میخائیل گورباچف بود که در نهایت شکست خورد و از عوامل <bdi>فروپاشی اتحاد جماهیر شوروی</bdi> بود.


八一九事件（），又稱八月政变、1991年蘇聯政變，是指1991年8月19日至8月21日，蘇聯政府内部一些高級官員企圖廢除戈爾巴喬夫的蘇聯共產黨中央委員會總書記兼蘇聯總統职务並控制蘇聯，然最终未遂的一场政變。政變領導人均为蘇聯共產黨内的強硬派成員，包括苏联的副总统、总理、国防部长、内政部长、克格勃局长和苏联国防会议副主席等。他們首先认为戈爾巴喬夫的改革計劃太過激进，已經影響了蘇聯公共機關屬性的根本架構以至於造成內部矛盾，並認為他正商議簽訂的新聯盟條約将中央權力过分地分散給與了各加盟共和國政府。此次未遂政變在短短三天內便瓦解，其后戈爾巴喬夫恢復權力。此事件本为减缓当时在苏联已逐渐扩大的离心运动，但最终效果则是粉碎了戈爾巴喬夫對蘇聯在鬆散體制下可維持一體的希望，并实际上加速了苏联解体。时任俄罗斯总统的鲍里斯·叶利钦在政变结束三天后签署总统令，宣布苏联共产党为非法组织并限制其在俄罗斯境内的活动，至此苏联共产党丧失其垄断了74年的执政党地位。


Tentativa de golpe de Estado na União Soviética em 1991

A Tentativa de Golpe de Estado na União Soviética de 1991, também conhecida como o Golpe de Agosto ou o "Putsch" de Moscou refere-se a um fracassado golpe de Estado promovido por um grupo conservador do Partido Comunista da União Soviética, entre 19 e 21 de Agosto de 1991. Nesse período, os golpistas tentaram afastar o Presidente Mikhail Gorbachev e tomar o controle do país.


El Cop d'Estat a la Unió Soviètica va ser realitzat, l'agost de 1991, pels propis militars soviètics que estaven especialment ressentits amb la perestroika. Les destitucions d'alts càrrecs conservadors com a part de la perestroika, la retirada de la guerra d'Afganistan, la incapacitat de controlar els brots nacionalistes al Caucas i l'abandonament de tot el model defensiu soviètic a l'Est d'Europa havien estat cops molt difícils d'encaixar.


Kuppforsøket i Sovjetunionen i 1991 (russisk: Августовский путч, "Avgustovskij pottsj", «Augustkuppet») var et forsøk av medlemmer fra regjeringen i Sovjetunionen på å stoppe reformene til daværende leder Mikhail Gorbatsjov. Kuppet varte fra 19. til 21. august og var mislykket, men svekket likevel Gorbatsjov til fordel for Boris Jeltsin.


1991 Sovyetler Birliği darbe girişimi (Rusça: Августовский путч; Ağustos Darbesi, 19 Ağustos - 21 Ağustos 1991), Sovyetler Birliği hükûmeti üyesi bir grubun ülkede denetimi Sovyet Cumhurbaşkanı Mihail Gorbaçov’dan alma teşebbüsüdür. Darbeciler Sovyetler Birliği Komünist Partisinin sol kanadında yer almakta ve Gorbaçov’un reform programının çok ileri gittiğini düşünerek yeni imzalanacak olan birlik antlaşmasının ülkenin sonunu getirdiğine kanaat getirmişlerdi. Darbe sadece 3 gün sürdükten sonra Gorbaçov tekrar iktidara dönse de olay Sovyetler Birliği'ndeki dengeleri altüst edecek ve hem ülkenin hem de SBKP’nin sonunu getirecektir.


Trong Cuộc đảo chính Xô viết năm 1991, cũng được gọi là Cuộc Nổi dậy tháng 8 hay Cuộc đảo chính tháng 8, các nhà lãnh đạo Cộng sản của chính phủ Xô viết đã tiến hành đảo chính lật đổ Tổng Bí thư Liên Xô Mikhail Gorbachev và tìm cách nắm quyền kiểm soát đất nước, nhưng thất bại. Các lãnh đạo đảo chính là những người phản đối chương trình cải tổ của Gorbachev và hiệp ước liên bang mới đã được ông đàm phán trao quá nhiều quyền lực của chính phủ trung ương vào tay các nước cộng hoà, dẫn tới việc Nhà nước Liên Xô bị tan rã. Họ bị phản đối, phần lớn ở Moskva, bởi một cuộc vận động ngắn nhưng hiệu quả của Boris Yeltsin (Tổng thống Cộng hòa Xô viết Nga) và các nhóm đấu tranh dân sự. Vụ đảo chính chấm dứt chỉ sau ba ngày, Gorbachev lại quay về nắm quyền lực nhưng sớm từ chức, và Boris Yeltsin đã chính thức đoạt quyền Nhà nước Liên Xô bằng việc ra lệnh cấm Đảng Cộng sản Liên Xô hoạt động. Sự kiện này đã tiêu diệt những hy vọng của vị lãnh đạo Xô viết về việc duy trì nhà nước Liên Xô ít nhất ở hình thức phân quyền.


Percubaan rampasan kuasa Kesatuan Soviet 1991, juga dikenali sebagai Rampasan Kuasa Ogos, adalah cubaan gagal yang dilakukan oleh pemimpin Komunis Kesatuan Soviet untuk mengambil alih negara itu dari Mikhail Gorbachev, yang merupakan Presiden dan Setiausaha Agung Soviet. Pemimpin rampasan kuasa adalah penentang keras program reformasi yang dilaksanakan oleh Gorbachev dan perjanjian kesatuan baru yang telah beliau rundingkan. Perjanjian itu mendesentralisasi banyak kuasa pemerintah pusat kepada republik-republik itu. Golongan keras ditentang, terutama di Moscow, oleh kempen penentangan sivil yang pendek tetapi berkesan yang diketuai oleh Presiden Rusia Boris Yeltsin, yang pernah menjadi sekutu dan pengkritik Gorbachev. Walaupun rampasan kuasa itu runtuh hanya dalam dua hari dan Gorbachev kembali berkuasa, peristiwa itu menggegarkan Kesatuan Soviet dan secara meluas dianggap telah menyumbang kepada kedua-dua peristiwa kematian Parti Komunis Kesatuan Soviet dan pembubaran Kesatuan Soviet.


Le putsch de Moscou est le nom d'un coup d'État réalisé en en Union soviétique par un groupe de tenants de la ligne « dure » au sein du Parti communiste de l'Union soviétique. Les putschistes déposèrent brièvement le dirigeant Mikhaïl Gorbatchev et tentèrent de prendre le contrôle du pays.


Pucz moskiewski, pucz sierpniowy lub pucz Janajewa – próba powstrzymania rozpadu systemu komunistycznego (demokratyzacja życia, tendencje separatystyczne) w przeżywającym głęboki kryzys ekonomiczny ZSRR. Nieudany zamach stanu przeciw władzy prezydenta Związku Radzieckiego Michaiła Gorbaczowa, próba przejęcia władzy w ZSRR przez „twardogłowych” liderów KPZR, przeprowadzona w dniach 19–21 sierpnia 1991 roku. Twórcy zamachu wykorzystali powszechne niezadowolenie biurokracji państwowej oraz armii wobec głasnosti i pieriestrojki (która miała osłabić władzę centralną na rzecz uprawnień republik), uwięzili Gorbaczowa, a wiceprezydent Giennadij Janajew przejął jego stanowisko. Do Moskwy weszło wojsko radzieckie wyposażone w czołgi i otoczyło wszystkie ważniejsze gmachy. Przywódcy puczu nie mieli jednak klarownego scenariusza przewrotu ani wystarczającej determinacji, żeby go skutecznie wykonać. Sprzeciwiający się zamachowi prezydent RSFRR Borys Jelcyn (będący liderem obozu demokratycznego) bezzwłocznie przekształcił budynek rosyjskiego parlamentu w centrum oporu i unieważnił rozkazy nowego przywództwa. Jelcyn uzyskał poparcie społeczeństwa, lojalnych jednostek wojskowych i międzynarodowe (zwłaszcza Stanów Zjednoczonych, np. CIA podsłuchiwała rozmowy przywódców puczu). Pucz Janajewa nie powstrzymał reform a doprowadził do ich gwałtownego przyspieszenia, wynosząc przy tym do władzy Jelcyna, który zastąpił Gorbaczowa (Jelcyn toczył z Gorbaczowem nieformalną walkę o Kreml). Podczas puczu zginęło 15 osób.


The 1991 Soviet coup d'état attempt, also known as the August Coup, was a failed attempt made by communist hard-liners of the Soviet Union to take control of the country from Mikhail Gorbachev, who was Soviet President and General Secretary of the party. The coup leaders consisted of top military and civilian officials who formed the State Committee on the State of Emergency (GKChP). They were hard-line opponents of Gorbachev's reform program, angry at the loss of control over Eastern European states, and fearful of the new union treaty that was about to be signed. The treaty decentralized much of the central government's power to the 15 republics. The hard-liners were very poorly organized. They met defeat by a short but effective campaign of civil resistance mainly in Moscow, led by Russian president Boris Yeltsin, who had been both an ally and critic of Gorbachev. The coup collapsed in only two days and Gorbachev returned to office, while all the plotters lost office. Yeltsin became the dominant leader and Gorbachev lost much of his influence. The failed coup led to both the immediate collapse of the Communist Party of the Soviet Union and the dissolution of the USSR four months later.


Intento de golpe de Estado en la Unión Soviética

El intento de golpe de Estado en la Unión Soviética, también conocido como el Golpe de Agosto, fue un período de tres días comprendido entre el 19 y 21 de agosto de 1991, en el que un grupo de miembros del Gobierno y del KGB de la Unión Soviética depusieron brevemente al presidente de la URSS Mijaíl Gorbachov e intentaron tomar el control del país. Los líderes del golpe de Estado eran miembros de la llamada "línea dura" del Partido Comunista de la Unión Soviética (PCUS) y del KGB, que pensaron que el programa de reformas de Gorbachov había ido demasiado lejos y que el Nuevo Tratado de la Unión que había negociado dispersaba demasiado el poder del gobierno central en favor de las repúblicas soviéticas. Sin embargo, el golpe fracasó en solo tres días y Gorbachov volvió al poder. Aun así, los hechos ocurridos minaron la legitimidad del PCUS, contribuyendo aún más al colapso de la URSS.


Srpnový puč označuje neúspěšný pokus o státní převrat v Sovětském svazu ve dnech 19. až 21. srpna 1991. Skupina funkcionářů z konzervativního křídla Komunistické strany znepokojená vývojem v zemi po Gorbačovových reformách vytvořila tak zvaný Státní výbor pro výjimečný stav, který se pokusil zemi ovládnout. Puč nezískal podporu většiny ozbrojených sil a navíc se setkal s odporem obyvatel. Po třech dnech byl potlačen a hlavní aktéři zatčeni a souzeni. Důsledkem puče bylo urychlení procesu rozpadu Sovětského svazu a mocenský vzestup Borise Jelcina na úkor Michaila Gorbačova.


Augustkuppet (19. august – 21. august 1991), var et kupforsøg mod Sovjetunionens præsident Mikhail Gorbatjov begået af medlemmer af den sovjetiske regering. Statskuppets ledere var en række yderligtgående medlemmer af Kommunistpartiet (bestående af bl.a. vicepræsidenten, premier-, indenrigs- og forsvarsministeren samt KGB-chefen), der mente at Gorbatjovs reformprogram var gået for vidt, og at en ny unionstraktat, som ville give USSR's 15 republikker vidtgående selvstyre og derved svække unionens enhed og det centrale magtapparat i Moskva. Selvom kuppet blev en fiasko efter kun tre dage, og Gorbatjov kom tilbage til magten, var kuppet med til at destabilisere Sovjetunionen, og det havde betydning for Sovjetunionens sammenbrud, hvilket besegledes med dannelsen af Fællesskabet af Uafhængige Stater (SNG) den 8. december 1991 og Gorbatjovs afgang som præsident 25. december samme år.


محاولة انقلاب 1991 في الاتحاد السوفيتي

المحاولة الانقلابية في الاتحاد السوفيتي 1991 وهي انقلاب فاشل وقع يوم 19 أغسطس/آب عام 1991 وبدأ بمحاولة إقصاء رئيس البلاد ميخائيل غورباتشوف عن الحكم. ورأى أعضاء لجنة الدولة لحالة الطوارئ التي ضمت ممثلي الحكومة وأعضاء اللجنة المركزية للحزب الشيوعي أن النهج السياسي الذي كان غورباتشوف يتبعه أدى إلى انهيار المستوى المعيشي للسكان وتشجيع السوق السوداء، بالإضافة إلى أنه خلق نزعات خطيرة من شأنها أن تفكك الدولة.


ความพยายามรัฐประหารในสหภาพโซเวียต พ.ศ. 2534 หรือเรียกรัฐประหารเดือนสิงหาคม () เป็นความพยายามรัฐประหารโดยสมาชิกรัฐบาลของสหภาพโซเวียตกลุ่มหนึ่งเพื่อควบคุมประเทศจากประธานาธิบดีมีฮาอิล กอร์บาชอฟของสหภาพโซเวียต ผู้นำรัฐประหารเป็นสมาชิกที่ยึดมั่นของพรรคคอมมิวนิสต์สหภาพโซเวียตซึ่งคัดค้านโครงการปฏิรูปของกอร์บาชอฟ และสนธิสัญญาสหภาพใหม่ที่เขาเจรจาซึ่งกระจายอำนาจการปกครองของรัฐบาลกลางให้แก่สาธารณรัฐต่าง ๆ รัฐประหารถูกคัดค้าน ส่วนใหญ่ในกรุงมอสโก โดยการรณรงค์การขัดขืนของพลเมืองที่สั้นแต่สัมฤทธิ์ผล แม้รัฐประหารล้มในเวลาเพียงสองวันและกอร์บาชอฟคืนสู่รัฐบาล แต่เหตุการณ์นี้ทำลายเสถียรภาพของสหภาพโซเวียตและถูกพิจารณาอย่างกว้างขวางว่า ช่วยเสริมทั้งการสิ้นสุดของพรรคคอมมิวนสิต์สหภาพโซเวียตและการล่มสลายของสหภาพโซเวียต


Percobaan kudeta Uni Soviet 1991 (19-21 Agustus 1991), juga dikenal dengan sebutan Kudeta Agustus atau Pemberontakan Agustus (, "Avgustovsky putch"), merupakan percobaan kudeta yang dilakukan untuk mengambil alih kekuasaan Uni Soviet dari tangan Mikhail Gorbachev, Presiden Uni Soviet kala itu. Para pemimpin kudeta ini adalah anggota garis keras Partai Komunis Uni Soviet yang menolak program reformasi Gorbachev dan pembentukan Uni Negara-Negara Berdaulat. Percobaan kudeta ini ditolak oleh masyarakat, terutama di Moskwa. Meskipun hanya bertahan selama dua hari, kudeta ini membuat Uni Soviet makin tidak stabil. Percobaan kudeta ini juga dianggap sebagai penyebab utama pembubaran Uni Soviet.


De 83e Indianapolis 500 werd gereden op zondag 30 mei 1999. Het was de vierde keer dat de race op de kalender stond van het Indy Racing League kampioenschap en het was de derde race uit de IndyCar Series van 1999. Zweeds coureur Kenny Bräck won de race voor het team A.J. Foyt Enterprises.


Indianapolis 500 1999 var ett race som kördes den 30 maj 1999 på Indianapolis Motor Speedway. Kenny Bräck vann tävlingen, vilket var den första segern för en svensk förare i Indy 500, och den enda pallplatsen för en nordisk förare hittills. Bräck tog sig förbi Robby Gordon på det näst sista varvet, när Gordon fick slut på bränsle och tvingades gå in i depå. Det var ägaren A.J. Foyts första seger med sitt A.J. Foyt Enterprises, vilket gjorde att han hade vunnit tävlingen både som förare (fyra gånger) och som ägare. Arie Luyendyk hade pole position med en snittfart på 225,179 mph (362,39 km/h), men kraschade på det 118:e varvet, efter att ha lett 63 varv av tävlingen.


As 500 Milhas de Indianápolis de 1999 foi a 83ª edição da prova e a terceira prova da temporada. A prova aconteceu no Indianapolis Motor Speedway, e o vencedor foi o piloto sueco Kenny Bräck da equipe A.J. Foyt.


Les 500 miles d'Indianapolis 1999, disputés le sur l'Indianapolis Motor Speedway, ont été remportées par le pilote suédois Kenny Brack sur une Dallara-Aurora de l'écurie Foyt Enterprises.


The 83rd Indianapolis 500 was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana, on Sunday, May 30, 1999. The race was sanctioned by the Indy Racing League, and was part of the 1999 Pep Boys Indy Racing League season.


De 57e Indianapolis 500 werd gereden op maandag 28, dinsdag 29 en woensdag 30 mei 1973 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur Gordon Johncock won de race. De race die over drie dagen gehouden werd wegens het aanhoudende regenweer, werd overschaduwd door een aantal ernstige ongelukken.


Indianapolis 500 1973 je bila sedeminpetdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 30. maja 1973.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1973, no circuito de Indianapolis na quarta-feira, 30 de Maio de 1973.


Les 500 miles d'Indianapolis 1973, disputés sur l'Indianapolis Motor Speedway le mercredi , ont été remportés par le pilote américain Gordon Johncock sur une Eagle-Offenhauser.


The 57th 500 Mile International Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana, on Wednesday, May 30, 1973. The race was held over three days due to rain and suffered two major accidents. Three competitors - two drivers and one pit crew member - were killed during the month as a result of accidents, and another driver was critically injured. After 133 laps (), rain halted the race, and Gordon Johncock was declared the winner, the first of his two Indy triumphs (1973, 1982).


De 61e Indianapolis 500 werd gereden op zondag 29 mei 1977 op de Indianapolis Motor Speedway. Amerikaans coureur A.J. Foyt won de race voor de vierde en laatste keer in zijn carrière. Hij is nog steeds recordhouder samen met Al Unser en Rick Mears, die ook vier keer wonnen. Het was de eerste Indy 500 waar een vrouwelijke coureur aan deelnam, nadat Janet Guthrie zich kwalificeerde op de negende startrij. De starter van dienst kondigde aan bij de start : "In het bijzijn van de eerste vrouw ooit die zich wist te kwalificeren op Indianapolis, heren, start uw motoren".


Indianapolis 500 1977 je bila enainšestdeseta dirka Indianapolis 500 na dirkališču Indianapolis. Potekala je 29. maja 1977.


Resultados das 500 Milhas de Indianápolis de 1977, no circuito de Indianapolis no domingo, 29 de Maio de 1977.


Les 500 miles d'Indianapolis 1977, organisés le dimanche sur l'Indianapolis Motor Speedway, sont une course automobile. Ils ont été remportés par le pilote américain A. J. Foyt sur une Coyote-Ford.


The 61st 500 Mile International Sweepstakes was held at the Indianapolis Motor Speedway in Speedway, Indiana on Sunday, May 29, 1977. Considered one of the most historically significant editions of the Indianapolis 500, several sidebar stories complemented the unprecedented accomplishment of race winner A. J. Foyt. Foyt became the first driver to win the Indianapolis 500 four times. As of 2021, Foyt's record has been tied by Al Unser Sr., Rick Mears and Hélio Castroneves, but still stands as an Indy 500 record. Foyt's victory is also the last time the winning car (both chassis and engine) was built entirely within the United States.


Europees kampioenschap basketbal vrouwen 2009

Het 32e Europees kampioenschap basketbal vrouwen vond plaats van 7 tot 20 juni 2009 in Letland. 16 nationale teams speelden in 3 steden om de Europese titel.


2009年バスケットボール女子欧州選手権

2009年FIBAヨーロッパ女子バスケットボール選手権（2009 European Basketball Championship for Women）は、2009年6月7日から20日までの日程でラトビアで開催されたバスケットボール欧州選手権女子大会。2010年女子バスケットボール世界選手権予選も兼ねる。


Europamästerskapet i basket för damer 2009 spelades i Liepāja, Riga och Valmiera i Lettland och var den 32:a EM-basketturneringen som avgjordes för damer. Turneringen spelades mellan den 7 och 20 juni 2009 och totalt deltog 16 lag i turneringen där Frankrike blev Europamästare före Ryssland och Spanien, det var Frankrikes andra EM-guld.


Basketball-Europameisterschaft der Damen 2009

Die Basketball-Europameisterschaft 2009 der Damen (offiziell: "Eurobasket Women 2009") fand vom 7. Juni bis zum 20. Juni 2009 in Lettland statt.


אליפות אירופה בכדורסל נשים 2009

אליפות אירופה בכדורסל נשים 2009, הייתה האליפות האזורית ה-32 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בלטביה בין ה-7 ביוני ל-20 ביוני 2009.


Чемпионат Европы по баскетболу среди женщин 2009

32-й чемпионат Европы по баскетболу среди женщин проходил на баскетбольных площадках Латвии с 7 по 20 июня 2009 года. В финальной стадии приняли участие 16 национальных сборных, разделённые на 4 группы. Победителем турнира стала сборная Франции по баскетболу. Чемпионат Европы 2009 являлся отборочным этапом на первенство мира 2010.


Campionato europeo femminile di pallacanestro 2009

Il 32º Campionato Europeo Femminile di Pallacanestro FIBA (noto anche come FIBA EuroBasket Women 2009) si sono svolti in Lettonia dal 7 al 20 giugno 2009.


Championnat d'Europe féminin de basket-ball 2009

Le championnat d’Europe féminin de basket-ball 2009 (officiellement "FIBA EuroBasket Women 2009") est la édition du championnat d'Europe féminin de basket-ball et se déroule en Lettonie du 7 au .


Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2009 boli v poradí 32. Majstrovstvá Európy v basketbale žien. Turnaj organizuje FIBA Europe a konal sa v 3 lotyšských mestách: Liepāja, Riga a Valmiera od 7. do 20. júna 2009. Víťazom sa druhýkrát stali Francúzsky.


Mistrzostwa Europy w Koszykówce Kobiet 2009

32. Mistrzostwa Europy w Koszykówce Kobiet odbyły się dniach 7 - 20 czerwca 2009 na Łotwie. W turnieju wystąpiło 16 drużyn. W pierwszej fazie drużyny zostały podzielone na cztery grupy po cztery zespoły.


The 2009 European Women Basketball Championship, commonly called EuroBasket Women 2009, was the 32nd regional championship held by FIBA Europe. The competition was held in Latvia from June 7 to June 20, 2009.


Campeonato Europeo de Baloncesto Femenino de 2009

El XXXII Campeonato Europeo de Baloncesto Femenino se celebró en Letonia entre el 7 y el 20 de junio de 2009 bajo la denominación EuroBasket Femenino 2009. El evento fue organizado por la Federación Europea de Baloncesto (FIBA Europa) y por la Federación Letona de Baloncesto.


Mistrovství Evropy v basketbalu žen 2009

32. mistrovství Evropy v basketbalu žen proběhlo v dnech 7. – 20. června v Lotyšsku v městech Liepāja, Riga, Valmiera.


Wereldkampioenschap ijshockey vrouwen 2009

Het wereldkampioenschap ijshockey vrouwen 2009 was het 12e wereldkampioenschap ijshockey voor vrouwen in de hoogste divisie en werd gespeeld van 4 t/m 12 april 2009 in Finland. De speellocatie waren de Metritiski-areena en Ritari-areena in Hämeenlinna.


Världsmästerskapet i ishockey för damer 2009 spelades mellan den 4 och 12 april 2009. Spelplats var Tavastehus i Finland. vann VM-guldet för andra året i rad och tog sitt tredje guld totalt, före Kanada och Finland medan Japan och Kina åkte ur Division 1 och ersätts av Slovakien i världsmästerskapet 2011.


Eishockey-Weltmeisterschaft der Frauen 2009

Die 13. Eishockey-Weltmeisterschaften der Frauen der Internationalen Eishockey-Föderation IIHF waren die Eishockey-Weltmeisterschaften des Jahres 2009. Insgesamt nahmen zwischen dem 4. und 18. April 2009 21 Nationalmannschaften an den drei Turnieren der Top-Division sowie der Divisionen I und II teil. Die Division III und IV wurden in diesem Jahr nicht ausgetragen.


Чемпионат мира по хоккею с шайбой среди женщин 2009


Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009 käytiin 4.–12. huhtikuuta Hämeenlinnassa Suomessa. Kultaa voitti Yhdysvallat kaatamalla Kanadan finaalissa. Pronssia vei Suomi voittamalla Ruotsin.


Campionato mondiale di hockey su ghiaccio femminile 2009

Il 12º Campionato mondiale di hockey su ghiaccio femminile è stato assegnato dall'International Ice Hockey Federation alla Finlandia, che lo ha ospitato ad Hämeenlinna, in due diversi palazzetti, nel periodo tra il 4 e il 12 aprile 2009. Questa è la terza volta che il paese finnico ha ospitato la competizione, dopo le edizioni del 1992 e del 1999, ma è anche l'ultima in cui il Gruppo A è stato composto da nove squadre, infatti dall'edizione del 2011 le iscritte saranno otto. Nella finale gli , campioni in carica, hanno sconfitto per il secondo anno consecutivo il per 4-1 e si sono aggiudicati il terzo titolo mondiale.


Le Championnat du monde féminin de hockey sur glace 2009 se déroule à Hämeenlinna, en Finlande du 4 au . Il s'agit de la treizième édition organisée par la Fédération internationale de hockey sur glace.


12. Mistrzostwa Świata w Hokeju na Lodzie Kobiet 2009 organizowane przez IIHF odbyły się po raz trzeci w Finlandii. Miasto goszczące najlepsze drużyny świata to Hämeenlinna. Turniej elity odbył się w dniach 4 - 12 kwietnia. Oto miejsca pozostałych rozgrywek:


The 2009 IIHF World Women's Championships was held in Hämeenlinna, Finland, from April 4 to 12, 2009. This was the 12th women's championship run by the International Ice Hockey Federation (IIHF). The defending champions United States defeated Canada 4–1 in the final match to win the gold medal and retain their top standing another year.


Mistrovství světa v ledním hokeji žen 2009 se konalo od 4. dubna 2009 do 12. dubna 2009 ve finské Hämeenlinně.


De wereldkampioenschappen wielrennen 1948 werden op 21 en 22 augustus 1948 gehouden in Valkenburg, Nederland.


Die UCI-Straßen-Weltmeisterschaften 1948 fanden am 22. August wie vor zehn Jahren im niederländischen Valkenburg statt.


Чемпионат мира по шоссейным велогонкам 1948 года проходил 22 августа в общине Валкенбюрг-ан-де-Гёл (Нидерланды).


I Campionati del mondo di ciclismo su strada 1948 si disputarono a Valkenburg aan de Geul nei Paesi Bassi il 22 agosto 1948.


Campeonato Mundial de Ciclismo em Estrada de 1948

Os Campeonatos do mundo de ciclismo em estrada de 1948 celebrou-se na localidade holandesa de Valkenburg a 22 de agosto de 1948.


Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1948 es disputaren el 22 d'agost a Valkenburg, Països Baixos.


Championnats du monde de cyclisme sur route 1948

Les championnats du monde de cyclisme sur route 1948 ont eu lieu le à Valkenburg aux Pays-Bas.


Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Szosowym 1948

21. Mistrzostwa świata w kolarstwie szosowym 1948 odbyły się w holenderskiej miejscowości Valkenburg aan de Geul w dniach 21 – 22 sierpnia 1948 roku.


The 1948 UCI Road World Championships took place in Valkenburg, the Netherlands.


Campeonato Mundial de Ciclismo en Ruta de 1948

Los Campeonatos del mundo de ciclismo en ruta de 1948 se celebró en la localidad holandesa de Valkenburg el 22 de agosto de 1948.


De wereldkampioenschappen wielrennen 1938 werden gehouden in Valkenburg, Nederland. Marcel Kint werd de winnaar bij de wegrit van de profs. Het was de laatste editie voor de Tweede Wereldoorlog en Kint bleef zodoende acht jaar wereldkampioen.


Die UCI-Straßen-Weltmeisterschaften 1938 fanden am 5. September in Valkenburg in den Niederlanden statt. Wegen des Ausbruchs des Zweiten Weltkrieges im Jahr 1939 wurden anschließend die Weltmeisterschaften bis 1946 unterbrochen.


Чемпионат мира по шоссейным велогонкам 1938 года проходил 5 сентября в общине Валкенбюрг-ан-де-Гёл, Нидерланды.


I Campionati del mondo di ciclismo su strada 1938 si disputarono a Valkenburg aan de Geul nei Paesi Bassi il 3 e il 5 settembre 1938.


Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1938 es disputaren el 5 de setembre a Valkenburg, Països Baixos.


Championnats du monde de cyclisme sur route 1938

Les championnats du monde de cyclisme sur route 1938 ont eu lieu le à Valkenburg aux Pays-Bas.


Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Szosowym 1938

18. Mistrzostwa świata w kolarstwie szosowym 1938 odbyły się w holenderskiej miejscowości Valkenburg aan de Geul w dniach 3 – 5 września 1938 roku. Wyścig zawodowców ukończyło tylko ośmiu zawodników. Były to ostatnie mistrzostwa przed II wojną światową.


The 1938 UCI Road World Championships took place in Valkenburg, the Netherlands.


Het wereldkampioenschap hockey voor vrouwen werd in 2010 in het Argentijnse Rosario gehouden. Het toernooi werd georganiseerd door de FIH en duurde van 27 september tot en met 8 oktober. Twaalf landen deden mee. De Argentijnse hockeyploeg werd voor de tweede keer wereldkampioen.


Feldhockey-Weltmeisterschaft der Damen 2010

Die 12. Feldhockey-Weltmeisterschaft der Damen wurde vom 29. August bis zum 11. September 2010 in Rosario, Argentinien, ausgetragen. Der offizielle Name des Turniers lautete "BDO FIH World Cup Women". Es traten zwölf Nationalmannschaften zunächst in zwei Gruppen und danach in Platzierungsspielen gegeneinander an. Insgesamt wurden 42 Länderspiele absolviert.


Чемпионат мира по хоккею на траве среди женщин 2010 ("The 2010 Women’s Hockey World Cup; Кубок мира по хоккею на траве среди женщин 2010") — 12-й чемпионат мира по хоккею на траве среди женщин. Проводился с 29 августа по 11 сентября 2010 на арене Estadio Mundialista de Hockey в Росарио, Аргентина.


Majstrovstvá sveta v pozemnom hokeji žien 2010 bol v poradí 13. turnaj majstrovstiev sveta v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konal sa v dňoch od 29. augusta do 11. septembra 2010 v Rosariu, v Argentíne, za účasti 12 tímov. Argentína bola organizátorom ženského svetového šampionátu druhýkrát, predtým hostila toto podujatie v roku 1981, v Buenos Aires. Zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Mundialista de Hockey vybaveným mobilnými tribúnami s kapacitou pre 12 000 divákov. Svoj druhý titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z . Bronzové získalo svoju prvú medailu.


Mistrzostwa Świata w Hokeju na Trawie Kobiet 2010

12. Mistrzostwa świata w hokeju na trawie kobiet odbyły się w dniach 29 sierpnia - 11 września 2010 w Rosario, w Argentynie.


The 2010 Women's Hockey World Cup was the 12th edition of the Women's Hockey World Cup field hockey tournament. It was held from 29 August to 11 September 2010 in Rosario, Argentina.


La XII Copa Mundial de Hockey Femenino se celebró en Rosario (Argentina) entre el 29 de agosto y el 12 de septiembre de 2010 bajo la organización de la Federación Internacional de Hockey (FIH) y la Federación Argentina de Hockey.


Mistrovství světa v pozemním hokeji žen 2010

12. mistrovství světa v pozemním hokeji žen se uskutečnilo ve dnech 29. srpna až 11. září 2010 v Rosariu na stadionu Estadio Mundialista de Hockey.


Het twaalfde wereldkampioenschap hockey voor mannen vond in 2010 plaats van 28 februari tot en met 13 maart in New Delhi, India. Australië werd voor de tweede keer wereldkampioen.


Feldhockey-Weltmeisterschaft der Herren 2010

Die 12. Feldhockey-Weltmeisterschaft der Herren wurde vom 28. Februar bis zum 13. März 2010 im Dhyan Chand National Stadium in Neu-Delhi ausgetragen. Das nach Dhyan Chand benannte Stadion bietet 20.000 Zuschauern Platz.


ഹോക്കി ലോകകപ്പ് 2010


Чемпионат мира по хоккею на траве среди мужчин 2010 ("The 2010 Men’s Hockey World Cup; Кубок мира по хоккею на траве среди мужчин 2010") — 12-й чемпионат мира по хоккею на траве среди мужчин. Проводился с 28 февраля по 13 марта 2010 на арене Dhyan Chand National Stadium в Нью-Дели, Индия.


Campionato mondiale di hockey su prato 2010

L'edizione del 2010 della Coppa del Mondo di hockey maschile è stata la 12a rassegna mondiale del torneo di hockey su prato e si è tenuta dal 28 febbraio al 13 marzo 2010 nel Dhyan Chand National Stadium, a Nuova Delhi in India.


२०१० हॉकी विश्वचषक

स्पर्धा कार्यक्रम.


Hoki Piala Dunia 2010 adalah edisi ke-12 Hoki Piala Dunia untuk lelaki. Ia telah diadakan 28 Februari hingga 13 Mac 2010 di New Delhi, India.


The 2010 Men's Hockey World Cup was the 12th edition of Men's Hockey World Cup, the quadrennial world championship for men's national field hockey teams organized by the International Hockey Federation. It was held from 28 February to 13 March 2010 in New Delhi, India.


Mistrovství světa v pozemním hokeji mužů 2010

12. mistrovství světa v pozemním hokeji mužů se uskutečnilo ve dnech 28. února až 13. března 2010 v Novém Dillí na Národním stadionu Dhyana Chanda (Dhyan Chand National Stadium).


2010 हॉकी विश्वकप (पुरुष)

हॉकी विश्वकप (पुरुष) 2010 हॉकी विश्वकप का 12 वां संस्करण था, जो नई दिल्ली, भारत में 28 फरबरी 2010 से 13 मार्च 2010 के बीच आयोजित किया गया। ऑस्ट्रेलिया ने फाइनल में जर्मनी को 2-1 से हारते हुए इस विश्वकप को जीता। यह ऑस्ट्रेलिया का दूसरा खिताब था, इसके पहले १९८६ में भी ऑस्ट्रेलिया ने विश्वकप खिताब हासिल किया था। तीसरा स्थान नीदरलैंड ने प्राप्त किया।


كأس العالم للهوكي 2010

كأس العالم للهوكي 2010 هو الموسم 12 من  كأس العالم للهوكي. أقيم خلال الفترة 28 فبراير 2010 وحتى 13 مارس 2010، وأشرف على تنظيمه الاتحاد الدولي للهوكي.


De World Series of Poker 2009 begon op 27 mei en het hoofdevenement duurde tot en met 15 juli. Het was de 40ste editie van de World Series of Poker, het grootste pokerevenement ter wereld. Alle 57 toernooien werden gehouden in het Rio All-Suite Hotel and Casino in Las Vegas.


Die World Series of Poker 2009 war die 40. Austragung der Poker-Weltmeisterschaft und fand ab dem 26. Mai 2009 im Rio All-Suite Hotel and Casino in Paradise statt. Sie endete mit dem Finaltisch des Main Events, der am 7. November 2009 gespielt wurde.


World Series of Poker 2009 oli 40. WSOP-tapahtuma. Se alkoi 27. toukokuuta 2009 ja kesän osuus turnauksesta päättyi 15. heinäkuuta 2009. Kaikki sen turnaukset pelattiin Rio All Suite Hotel and Casinolla Las Vegasissa. Toista kertaa WSOP:n pääturnauksen finaalipöytä pelattiin loppuun vasta myöhemmin syksyllä 7. - 10. marraskuuta 2009. Syys-lokakuun vaihteessa Lontoossa pelattiin erillinen World Series of Poker Europe -turnaussarja, jonka voittajat saivat myös WSOP-rannekkeen.


Le World Series of Poker 2009 furono la quarantesima edizione della manifestazione. Si tennero dal 26 maggio al 15 luglio presso il casinò Rio All Suite Hotel and Casino di Las Vegas. Il tavolo finale fu disputato dal 7 al 9 novembre.


2009年世界撲克大賽(2009 World Series of Poker)是第40屆世界撲克大賽，在拉斯維加斯Rio All Suite Hotel and Casino酒店舉行，由5月27日至7月15日，共舉行57項賽事，包括$10,000無限注德州撲克主賽。主賽決賽在11月7日展開，11月9日完結，冠軍得主是祖·卡達。


Les "World Series of Poker" 2009 est l'édition des "World Series of Poker" qui se déroule en 2009.


The 2009 World Series of Poker was the 40th annual World Series of Poker (WSOP). It was held at the Rio All Suite Hotel and Casino in Las Vegas, Nevada, and ran from May 27 to July 15. There were 57 bracelet events, culminating in the $10,000 No-Limit Hold'em Main Event. The "November Nine" concept returned for the second year, with the finalists of the Main Event returning to finish the tournament on November 7.


De Great Exhibition (te vertalen als "Grote Tentoonstelling") voluit The Great exhibition of the works of industry of all nations of ook wel bekend als de Crystal Palace Exhibition, was een internationale tentoonstelling die werd gehouden in Hyde Park, Londen, van 1 mei tot en met 15 oktober 1851. Het was de eerste in een serie van wereldtentoonstellingen over cultuur en industrie. Het Bureau International des Expositions heeft de tentoonstelling achteraf erkend als de 1e universele wereldtentoonstelling.


ロンドン万国博覧会 (1851年)

ロンドン万国博覧会（ロンドンばんこくはくらんかい）は、ロンドンのハイドパークで1851年5月1日より10月15日まで開催された国際博覧会である。世界で最初の国際博覧会であり、19世紀の一大人気イベントとなった。もしくは水晶宮博覧会とも呼ばれる。


Londonutställningen 1851, eller The Great Exhibition of works of Industry of All Nations som den officiellt hette (förkortat The Great Exhibition), var världens första världsutställning som slog upp sina portar den 1 maj 1851 i den för utställningen nybyggda Crystal Palace i Hyde Park i London. Utställningen öppnades av Drottning Victoria och omfattade cirka 14 000 utställare från 94 länder från Storbritannien och dess kolonier, Europa och USA. Utställningen pågick i sex månader och besöktes av över 6 miljoner personer. Utställningen blev det stora genombrottet för det moderna expomediet.


Die Great Exhibition () war die erste Weltausstellung, die vom 1. Mai bis 11. Oktober 1851 im Hyde Park in London stattfand. Die Ausstellungsfläche betrug 10,5 Hektar. Die offizielle Schlussfeier fand am 15. Oktober statt.


Сусветная выстаўка (1851)

Вялікая выстаўка прамысловых прац усіх народаў () — выстаўка, якая праходзіла ў лонданскім Гайд-парку з 1 мая па 15 кастрычніка 1851 года і стала вяхой у гісторыі прамысловай рэвалюцыі. З-за ўдзелу многіх краін неўзабаве ёй далі мянушку сусветнай. На гэтай першай сусветнай выстаўцы былі прадстаўлены прамысловыя тавары і розныя вырабы рамяства, машыны, вытворчыя метады, а таксама карысныя выкапні і творы выяўленчага мастацтва.


התערוכה הגדולה

התערוכה הגדולה של עבודות התעשייה של כל היבשות (באנגלית: Great Exhibition of the Works of Industry of all Continents), או בקיצור: התערוכה הגדולה (The Great Exhibition), הייתה תערוכה בינלאומית (יריד עולמי) שנערכה בהייד פארק שבלונדון בירת הממלכה המאוחדת בין ה-1 במאי ל-15 באוקטובר 1851.


Prima expoziție universală (denumită atunci Marea Expoziție a Lucrărilor de Industrie a tuturor națiunilor, din , sau Marea Expoziție, denumită uneori Crystal Palace Exhibition cu referire la Palatul de Cristal, structura temporară în care a avut loc) a fost o expoziție internațională care a avut loc în Hyde Park, Londra, în perioada 1 mai - 15 octombrie 1851. Acesta a fost prima dintr-o serie de expoziții World's Fair ale culturii și industriei, care aveau să devină o caracteristică populară a secolului al XIX-lea.


Всемирная выставка (1851)

Великая выставка промышленных работ всех народов () — международная выставка достижений науки, промышленности, искусства и торговли, проходившая в лондонском Гайд-парке с 1 мая по 15 октября 1851 года. Выставка стала важным этапом в распространении идей промышленной революции. Из-за участия многих стран её вскоре прозвали Всемирной. На этой первой Всемирной выставке были представлены промышленные товары, различные изделия художественных ремёсел, машины и механизмы, экспонаты новейших производственных технологий, произведения изобразительного искусства.


Lontoon maailmannäyttely ("Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations") vuonna 1851 oli ensimmäinen järjestetty maailmannäyttely.


Голямото изложение

Голямото изложение е международно изложение, първото от поредицата световни изложения в областта на културата и индустрията, които стават изключително популярни през 19 век.


Grande esposizione delle opere dell'industria di tutte le Nazioni di Londra

La Grande esposizione delle opere dell'industria di tutte le Nazioni (ufficialmente in inglese "Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations"), o Grande esposizione universale di Londra, ricordata in inglese semplicemente come "Great Exhibition" è considerata la prima esposizione universale ed ebbe luogo ad Hyde Park dal 1º maggio all'15 ottobre 1851. Ad essa seguì la lunga serie di esposizioni universali di cultura e industria, dall'Ottocento ad oggi.


1851년 만국 박람회

1851년 만국 박람회, 공식 명칭 만국 산업 제품 대박람회(), 간단히 대박람회()는 1851년 영국 런던에서 열린 박람회로, 세계 각 물품을 전시하였다.


Всесвітня виставка (1851)

Велика виставка промислових робіт усіх народів () — виставка, що проходила у лондонському Гайд-парку з 1 травня до 15 жовтня 1851.


نمایشگاه بزرگ

نمایشگاه بزرگ یا به گونه کاملتر نمایشگاه بزرگ دستاوردهای صنعتی همه ملت‌ها یا که گاهی به دلیل سازه نمایشگاهی کریستال پالاس از آن با نام نمایشگاه کریستال پالاس نیز نام برده می‌شود، یک نمایشگاه بین‌المللی بود که از یکم ماه مه تا ۱۱ اکتبر سال ۱۸۵۱ (۱۲۳۳ خورشیدی) در هاید پارک لندن در انگلستان برگزار شد.


萬國工業產品博覽會（英文全稱Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations，後世以Great Exhibition為特指這一場博覽會的專有名詞）是全世界第一場世界博覽會，在英國首都倫敦海德公園舉行，展期是1851年5月1日至10月15日，主要內容是世界文化與工業科技，其定名中的「Great」在英文有偉大的、很棒的、壯觀的意思，藉此博覽會英國在當時展現了工業革命後，英國技冠群雄、傲視全球的輝煌成果。當時的中文翻譯是“炫奇會”。


Grande Exposição, (em inglês "Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations") foi uma exposição universal celebrada em 1851.


La Gran Exposició (oficialment i en anglès: "The Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations, 1851") és el nom de la primera exposició industrial més gran que mai s'hagi celebrat, la qual va romandre oberta al públic des de l'1 de maig fins a l'11 d'octubre de 1851 a Hyde Park (Londres).


Verdensutstillingen i London i 1851, The Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations ("Den store utstilling av industriens arbeide fra alle nasjoner"), også kjent som The Crystal Palace exhibition, var en internasjonal utstilling som ble avholdt i Hyde Park i London fra 1. mai til 15. oktober 1851. Det var den første i en serie av verdensutstillinger som ble populære videre utover på 1800-tallet. Den store utstillingen ble organisert av blant andre Henry Cole og prins Albert, dronning Victorias gemal. Den ble besøkt av flere kjente personer i samtiden, blant annet den franske kongefamilien og forfatterne Charlotte Brontë og George Eliot.


The Great Exhibition atau nama formal Inggerisnya, Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations (Pameran Agung Kerja-kerja Industri setiap Bangsa), kadang kala dikenali sebagai Crystal Palace Exhibition (Pameran Crystal Palace) yang merujuk kepada binaan sementara yang dijadikan tapak pameran, ialah sebuah pameran antarabangsa yang berlangsung di Hyde Park, London, dari 1 Mei hingga 11 Oktober 1851. Pameran ini merupakan acara pertama dalam siri Pameran Sedunia yang mengetengahkan budaya dan industri yang menjadi popular dalam abad ke-19. "The Great Exhibition" diatur Henry Cole dan Putera Albert, suami Ratu Victoria. Pameran ini dihadiri beberapa tokoh zaman itu, termasuk Charles Darwin, Samuel Colt, ahli kerabat Orléans dan para penulis Charlotte Brontë, Charles Dickens, Lewis Carroll, George Eliot dan Alfred Tennyson.


La (grande exposition universelle des travaux de l'industrie de toutes les nations) de 1851 fut la première des Expositions universelles. Elle eut lieu du mai au à Londres. Elle marqua le sommet de la puissance britannique d'époque victorienne.


Wielka Wystawa, pełna nazwa: Wielka Wystawa Przemysłu Wszystkich Narodów (oryg. "The Great Exhibition", pełna nazwa: "Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations") – wystawa światowa w Londynie od 1 maja do 15 października 1851 roku.


The Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations, also known as the Great Exhibition or the Crystal Palace Exhibition (in reference to the temporary structure in which it was held), was an international exhibition which took place in Hyde Park, London, from 1 May to 15 October 1851. It was the first in a series of World's Fairs, exhibitions of culture and industry that became popular in the 19th century. The Great Exhibition was organised by Henry Cole and by Prince Albert, husband of the reigning monarch of the United Kingdom, Queen Victoria.


Gran Exposición de los trabajos de la Industria de todas las naciones (en inglés: "Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations") es el nombre con que se conoce la primera Exposición Universal, celebrada en 1851 en Londres y concebida para mostrar el progreso de todo el mundo: maquinaria, productos manufacturados, esculturas, materias primas, todos los frutos de la creciente industria humana y de su ilimitada imaginación. Su apertura, el 1 de mayo, en Hyde Park, mostró todas estas maravillas en una maravilla más: el "Crystal Palace" (‘Palacio de Cristal’). El príncipe Alberto, esposo de la reina Victoria, fue el principal promotor de esta exposición.


Světová výstava 1851, Great Exhibition of the Works of Industry of all Nations, Crystal Palace Exhibition nebo Great Exhibition byla velká mezinárodní výstava průmyslu a kultury jednotlivých zemí. Konala se od 1. května do 15. října roku 1851 v Londýně.


The Great Exhibition of the works of industry of all nations ("Den store udstilling af industriens arbejde fra alle nationer") også kendt som The Crystal Palace exhibition, var en international udstilling, der blev afholdt i Hyde Park i London, Storbritannien, fra 1. maj til 15. oktober 1851. Det var den første i en serie af verdensudstillinger, der blev populære op igennem det 19. århundrede. Den store udstilling blev organiseret af, blandt andre, Henry Cole og Prins Albert af Sachsen-Coburg og Gotha, Dronning Victorias gemal. Den blev besøgt af flere kendte mennesker på den tid, så som den franske royale familie og forfatterne Charlotte Brontë og George Eliot.


सन् १८५१ की महाप्रदर्शनी

सन् १८५१ की महाप्रदर्शनी ('The Great Exhibition' या 'The Great Exhibition of the Works of Industry of all Continents') एक अन्तरराष्ट्रीय प्रदर्शनी थी जो इंग्लैण्ड के लन्दन के हाइड पार्क में १ मई सन् १८५१ से १५ अक्टूबर १८५१ तक चली।


นิทรรศการครั้งยิ่งใหญ่

นิทรรศการครั้งยิ่งใหญ่ () เป็นงานนิทรรศการสิ่งประดิษฐ์และอุตสาหกรรมจากทั่วโลก นิทรรศการนี้จัดในปี พ.ศ. 2394 ในสมัยสมเด็จพระนางเจ้าวิกตอเรีย โดยเจ้าชายอัลเบิรต์พระสวามีของพระราชินีนาถวิกตอเรีย เป็นต้นคิดงานนิทรรศการนี้ขึ้นมา นิทรรศการ จัดขึ้นในคริสตัลพาเลซ ที่ไฮด์ปาร์ค ลอนดอน การก่อสร้างใช้เวลา 15 เดือน งานในครั้งนี้ทำให้ประเทศอังกฤษได้รับงบประมาณถึง 186,000 ปอนด์สเตอร์ลิง และมีผู้เข้าชมไม่ต่ำกว่าหกล้านคน นิทรรศการ จัดขึ้นในเดือนพฤษภาคมถึงเดือนตุลาคม


De Slag om Madagaskar (ook bekend als Operatie Ironclad) was een geallieerde campagne om tijdens de Tweede Wereldoorlog het door Vichy-Frankrijk bezette Madagaskar in handen te krijgen. De slag begon op 5 mei 1942, en duurde tot 6 november 1942.


マダガスカルの戦い（マダガスカルのたたかい）は、アフリカ大陸の南東、インド洋西部に位置するフランス植民地のマダガスカル島で第二次世界大戦中の1942年5月5日より11月6日まで行われた、ヴィシー政権側についた駐マダガスカルのフランス軍（ヴィシー・フランス軍）と大日本帝国海軍の枢軸国陣営と、イギリス軍と南アフリカ軍を中心とした連合国軍陣営の間におけるマダガスカル島とインド洋のシーレーン奪取を目的とした戦いのことである。


Operation Ironclad (engl. für "Panzerschiff") war die Besetzung der von Vichy-Frankreich kontrollierten Insel Madagaskar während des Zweiten Weltkriegs durch die Briten. Sie begann am 5. Mai 1942 und endete mit der Kapitulation der letzten kämpfenden französischen Einheiten am 8. November 1942.


הקרב על מדגסקר

הקרב על מדגסקר (הידוע גם כ"מבצע שריון מגן" - Operation Ironclad) היה מבצע של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה לכיבוש האי מדגסקר שהוחזק בידי כוחות צרפת של וישי. הנחיתה בחופי האי אירעה ב-5 במאי 1942, והלחימה נמשכה שישה חודשים ויום אחד, עד 5 בנובמבר 1942.


Мадагаскарская операция

Мадагаскарская операция, кодовое название операция «Броненосец» () — стратегическая военная операция в ходе Второй мировой войны вооружённых сил Великобритании, ЮАС и Австралии против войск вишистской Франции и военно-морских сил Японии с целью воспрепятствования возможной организации военной базы Японии на Мадагаскаре. Операция продолжалась с 5 мая по 6 ноября 1942 года.


Madagaskarin taistelu eli operaatio Ironclad (suom. "Panssarilaiva"), oli liittoutuneiden hyökkäys Vichyn Ranskan hallinnoimalle Madagaskarille toisessa maailmansodassa. Taistelut alkoivat 5. toukokuuta 1942, ja loppuivat vasta 6. marraskuuta. Taistelu päättyi liittoutuneiden voittoon.


Мадагаскарска операция

Мадагаскарската операция от 5 май до 6 ноември 1942 година е военна операция в Мадагаскар през Втората световна война.


La battaglia del Madagascar (in inglese "battle of Madagascar"; in francese "bataille de Madagascar"), nome in codice operazione Ironclad, fu un'operazione militare effettuata nel maggio 1942 dalla flotta britannica durante la seconda guerra mondiale allo scopo di occupare l'isola di Madagascar, all'epoca sotto il controllo del Governo di Vichy, ed eliminare il rischio che questa potesse divenire una base aeronavale giapponese, permettendo quindi l'attacco dei convogli che trasportavano i rifornimenti all'8ª armata britannica.


마다가스카르 전투는 제2차 세계 대전 기간 비시 프랑스가 통치하고 있던 마다가스카르에서 일어난 대영제국과 비시 프랑스 간의 전투이다. 이 전투는 1942년 5월 섬 북쪽 끝 안치라나나 항구를 장악하는 철갑 작전(Operation Ironclad)으로 시작했다. 이후 9월 10일에는 섬 전체를 장악하기 위한 스트림라인 제인 작전(Operation Streamline Jane)을 시작했다. 이 전투는 11월 6일 정전 협정을 맺으면서 끝나게 되었다.


Мадагаскарська операція

Мадагаскарська операція (, ) — військова кампанія Збройних сил Британської імперії в період з 5 травня по 6 листопада 1942 з метою окупації контрольованої урядом Віші французької колонії Мадагаскар та недопущення розгортання на ньому військово-морських баз Імперського Японського ВМФ з метою порушення систем морських комунікацій союзників в акваторії Індійського океану.


نبرد ماداگاسکار

نبرد مادگاسکار به لشکرکشی نیروهای بریتانیا به ماداگاسکار در کنترل فرانسه ویشی در خلال جنگ جهانی دوم اطلاق‌می‌شود. این نبرد با "عملیات زره‌پوش" برای تصرف بندر دیگو سوارس در شمال این جزیره در ۵ مهٔ ۱۹۴۲ آغاز شد. این نبرد در ۶ نوامبر همان سال با متارکهٔ جنگ به پایان رسید.


馬達加斯加戰役（，，）为第二次世界大戰中期，英國及其同盟國盟友为夺取由轴心国阵营的維希法國控制的馬達加斯加島而进行的战役。同盟國佔領該島的目的是為了阻止馬達加斯加日後成為大日本帝國海军及軸心國在東非及印度洋的軍事重地，並保证同盟國通往印度、澳大利亞和東南亞的航行及補給路線不受軸心國海軍的威脅。


La batalla de Madagascar (o Operació Ironclad) va ser la campanya aliada per capturar Madagascar, controlada pel govern de Vichy durant la Segona Guerra Mundial. Va començar el 5 de maig de 1942 i la lluita no va acabar fins al 6 de novembre.


Slaget om Madagaskar (eller Operation Ironclad) var de alliertes forsøk på å erobre Madagaskar under andre verdenskrig. Øya var da kontrollert av Vichy-regjeringen. Slaget begynte den 5. mai 1942, og kampene varte helt til 6. november.


Madagaskar Savaşı, II. Dünya Savaşı sırasında müttefiklerin Vichy Fransası'nı Madagaskarı kontrol eden Vichy Fransası'nı zaptetmek için yapılmıştır. 5 Mayıs 1942'de başladı. Çatışmalar 6 Kasım'a kadar sürdü.


L'opération "Ironclad" (mot anglais signifiant « cuirassé », « blindé »), appelée également bataille de Madagascar ou bataille de Diego-Suarez, correspond à l'invasion britannique de la colonie française de Madagascar, alors sous l'autorité du gouvernement de Vichy, du au .


Bitwa o Madagaskar – kampania wojenna o Madagaskar w czasie II wojny światowej stoczona w 1942 r. pomiędzy siłami alianckimi, a wojskami Francji Vichy przeprowadzona pod kryptonimem: operacja "Ironclad" w fazie pierwszej, a w drugiej fazie operacja "Stream".


The Battle of Madagascar (5 May – 6 November 1942) was a British campaign to capture the Vichy French-controlled island Madagascar during World War II. The seizure of the island by the British was to deny Madagascar's ports to the Imperial Japanese Navy and to prevent the loss or impairment of the Allied shipping routes to India, Australia and Southeast Asia. It began with Operation Ironclad, the seizure of the port of Diego-Suarez (now Antsiranana) near the northern tip of the island, on 5 May 1942.


La batalla de Madagascar fue la campaña aliada para capturar Madagascar, que estaba controlada por la Francia de Vichy durante la Segunda Guerra Mundial. Comenzó el 5 de mayo de 1942 y los enfrentamientos no cesaron hasta el 6 de noviembre.


Bitva o Madagaskar byla bitva, která probíhala od 5. května do 5. listopadu 1942 mezi britskými vojsky a vojsky Vichistické Francie. Cílem bylo dobýt a zajistit madagaskarské přístavy, aby se zajistila ochrana britských konvojů, které pluly v Indickém oceánu.


Slaget om Madagaskar (eller Operation Ironclad) var de allieredes forsøg på at erobre det Vichy-fransk kontrollerede Madagaskar under 2. verdenskrig. Slaget begyndte den 5. maj 1942. Kampene varede helt indtil 6. november.


معركة مدغشقر

معركة مدغشقر جاءت ضمن الحملة البريطانية للسيطرة على مدغشقر الواقعة في يد حكومة فيشي الفرنسية خلال الحرب العالمية الثانية. بدأت مع عملية Ironclad، والاستيلاء على ميناء دييجو سواريز على الطرف الشمالي من الجزيرة، في 5 مايو 1942. تلتها حملة لتأمين الجزيرة بأكملها، عملية Streamline Jane، التي بدأت في 10 سبتمبر. وتوقف القتال ومنحت هدنة في 6 نوفمبر.


ยุทธการที่มาดากัสการ์

ยุทธการเกาะมาดากัสการ์ เป็นการทัพของบริติชเพื่อเข้ายึดครองเกาะมาดากัสการ์ที่อยู่ภายใต้การควบคุมของฝรั่งเศสวิชีในช่วงสงครามโลกครั้งที่สอง การยึดครองเกาะโดยบริติชเพื่อขัดขวางไม่ให้กองทัพเรือจักรวรรดิญี่ปุ่นใช้เกาะมาดากัสการ์เป็นฐานทัพเรือและป้องกันไม่ให้เกิดความสูญเสียหรืออ่อนแอลงของสายการเดินเรือของฝ่ายสัมพันธมิตร เริ่มต้นด้วยปฏิบัติการไอรอนแคลด เข้ายึดครองท่าเรือเดียโก เซาเรซ(Diego Suarez) ใกล้กับทางตอนเหนือสุดของเกาะ เมื่อวันที่ 5 พฤษภาคม ค.ศ. 1942


Pertempuran Madagaskar adalah upaya sekutu untuk merebut Madagaskar yang dikuasai Prancis Vichy selama Perang Dunia II. Pertempuran ini dimulai pada 5 Mei 1942. Pertempuran ini berakhir pada 6 November.


Op vrijdag 12 juni 2009 werden er in Iran presidentsverkiezingen gehouden.


イラン大統領選挙 (2009年)

2009年イラン大統領選挙はイランにおける10回目の大統領選挙で、2009年6月12日に行われた。


Presidentvalet i Iran som hölls den 12 juni 2009 var det tionde allmänna presidentvalet som hållits i Iran. Irans president är det högsta ämbetet som utses genom folkliga val. Alla kandidater måste godkännas av Väktarrådet. Alla iranska medborgare som fyllt 18 år är röstberättigade (totalt ca 46,2 miljoner). En kandidat måste vinna majoriteten, det vill säga över hälften av rösterna, för att bli president. Om ingen får egen majoritet i första omgången, blir det alltså en andra omgång mellan de två toppkandidaterna.


Die iranischen Präsidentschaftswahlen 2009 fanden am 12. Juni 2009 statt. Wahlberechtigt waren 46,2 Millionen Iraner ab 18 Jahren. Die iranische Wahlbehörde gab am späten Nachmittag des darauffolgenden Tages Amtsinhaber Mahmud Ahmadineschad als Sieger bekannt. Demzufolge waren 62,6 Prozent der Wählerstimmen auf ihn entfallen, während sein stärkster Widersacher, Mir Hossein Mussawi, 33,8 Prozent der Stimmen auf sich vereinigen konnte.


Ιρανικές προεδρικές εκλογές 2009

Προεδρικές εκλογές διεξήχθησαν στο Ιράν στις 12 Ιουνίου του 2009. Με καταμετρημένα τα δύο τρίτα των ψηφοδελτίων, το πρακτορείο Ειδήσεων της Ισλαμικής Δημοκρατίας, ανακοίνωσε ότι ο πρόεδρος Αχμαντινετζάντ ήταν ο νικητής των εκλογών, με 66% των ψήφων. Ο αντίπαλός του, Μιρ-Χοσεΐν Μουσαβί πήρε το 33% των ψήφων. Εκ μέρους της διεθνούς κοινότητας, η ΕΕ εξέφρασε τις ανησυχίες της για τις καταγγελίες περί νοθείας στις εκλογές..


În Iran, activitatea executivǎ este exercitatǎ de președinte și de un cabinet condus de primul ministru. Președintele Iranului exercită o influență reală asupra politicii interne și economiei, dar are prerogative limitate în materie de politică externă, în special asupra dosarului nuclear și relațiilor cu Statele Unite.


Президентские выборы в Иране (2009)

Десятые президентские выборы в Иране состоялись 12 июня 2009 года (22 хордада 1388). Дата выборов была утверждена Советом стражей 7 сентября 2008 года. В выборах участвовали 4 кандидата: Мир-Хосейн Мусави, Мехди Карруби, Мохсен Резайи и действовавший президент, Махмуд Ахмадинежад. Основная борьба развернулась между президентом-консерватором и реформатором Мир-Хосейном Мусави. Победу в первом туре с 62,6 % голосов одержал Махмуд Ахмадинежад.


Iranin presidentinvaalit 2009 järjestettiin Iranissa 12. kesäkuuta 2009. Istuva presidentti Mahmoud Ahmadinejad pyrki jatkokaudelle. Seuraavana aamuna Iranin uutistoimisto Islamic Republic News Agency ilmoitti, että kun kaksi kolmasosaa äänistä oli laskettu, niin Ahmadinejad oli voittanut vaalit 62%:lla annetuista äänistä, ja että hänen vastaehdokkaansa Mir-Hosein Musavi oli saanut 34% äänistä. Tuloksissa esiintyi suuria sääntöjenvastaisuuksia, ja ihmiset olivat niistä yllättyneitä, mikä johti miljoonien iranilaisten mielenosoituksiin jokaisessa iranilaisessa kaupungissa ja ympäri maailmaa ja opposition vihreän liikkeen ilmaantumiseen.


Президентски избори в Иран 2009

Ирански президентски избори 2009 се състоят на 12 юни 2009 година.


Le elezioni presidenziali in Iran del 2009 si sono tenute il 12 giugno. Esse hanno visto la vittoria di Mahmud Ahmadinejad, che è stato confermato Presidente della Repubblica.


2009년 이란 대통령 선거

2009년 이란 대통령 선거는 2009년 6월 12일 치러진 이란의 10번째 대통령 선거이다. 보수파의 전 대통령인 마무드 아마디네자드가 약 63%의 표를 얻어 당선이 되었다. 그러나 상대 후보인 무사비는 부정선거 의혹을 제시하며 결과에 승복하지 않고 있다.


Вибори Президента Ірану 2009

Десяті вибори Президента Ірану були проведені 12 червня 2009 року, за перемогу боролись чинний Президент Махмуд Ахмадінежад та три інших кандидата. Наступного ранку після проведення голосування, офіційне агентство новин Ісламської республіки після підрахунку понад 75 % голосів оголосило про перемогу Ахмадінежада з результатом 62 % голосів, його конкурент, Мір-Хоссейн Мусаві отримав 34 % голосів. Такі результати були сприйняті багатьма іранцями як результат фальсифікацій, в країні відбулись акції протесту.


انتخابات ریاست‌جمهوری ایران (۱۳۸۸)

دهمین دورهٔ انتخابات ریاست‌جمهوری ایران در روز ۲۲ خرداد ۱۳۸۸ برگزار شد. موقعیت و شرایط ویژهٔ داخلی و خارجی ایران سبب شد که پیش‌بینی نتیجهٔ انتخابات دهم با اختلاف نظرهای بسیاری روبه‌رو شود. این انتخابات، همچون سایر انتخابات‌ها در ایران، از سوی مخالفین دولت و نظام جمهوری اسلامی، با انتقاداتی پیرامون عدم رعایت اصول دموکراتیک روبرو شد.


2009年伊朗总统选举是伊朗伊斯兰共和国于2009年6月12日举行的第10届总统选举，由竞选连任的总统马哈茂德·艾哈迈迪内贾德获胜。根据选举委员会的数字，艾哈迈迪内贾德赢得了大约62%的选票，其主要竞选对手、前伊朗總理穆薩維的得票率为将近34%。穆萨维陣營指控是次選舉涉及舞弊，并導致国内爆发伊朗綠色革命。


A décima eleição presidencial do Irã foi realizada em 12 de junho de 2009. Participaram da disputa os quatro candidatos aprovados pelo Conselho dos Guardiães da Constituição: Mohsen Rezaei (Independente), Mehdi Karroubi (Etemad-e-Melli), Mir Hussein Mussavi (Frente Reformista) e o atual presidente iraniano Mahmoud Ahmadinejad (Abadgaran).<ref name="FOL-25-MAI-2009/aprovacao-candidatos-ira">Irã aprova 4 candidatos a presidente; Ahmadinejad quer reeleição - Folha Online, 25 de maio de 2009</ref> A principal disputa pelo posto presidencial desdobrou-se entre o presidente conservador e o reformista-conservador Mussavi. Foram as primeiras eleições em que os candidatos participaram de debate ao vivo em televisão.<ref name="UOL-10-JUN-2009/polarização-tv">Disputa entre Ahmadinejad e rival reformista polariza o Irã - UOL Notícias, 10 de junho de 2009</ref>


Presidentvalget i Iran 2009 ble avholdt 12. juni 2009. Dette var det tiende presidentvalget i Iran.


Bầu cử tổng thống lần thứ 10 của Iran được tổ chức vào ngày 12 tháng 6 năm 2009. Tổng thống Iran là vị trí cao nhất được bầu cử phổ thông, nhưng không điều khiển chính sách ngoại giao lẫn lực lượng quân đội. Các ứng viên phải được Hội đồng Vệ binh, một cơ quan gồm 12 thành viên bao gồm sáu giáo sĩ (do Lãnh đạo Tối cao Iran lựa chọn), và sáu luật sư (do người đứng đầu hệ thống tư pháp Iran đề cử và được bầu lên trong Nghị viện).


Pilihan raya Presiden Iran 2009 diadakan pada 12 Jun 2009 di seluruh negara Republik Islam Iran. Suruhan Pilihan raya Iran mengesahkan Mahmoud Ahmadinejad menang besar , 69 % undi.


Élection présidentielle iranienne de 2009

L'élection présidentielle iranienne du a reconduit au pouvoir, pour quatre ans, Mahmoud Ahmadinejad, le président de la République sortant. Les résultats officiels créditent Mahmoud Ahmadinejad de 62,6 % des suffrages exprimés contre 33,7 % pour son principal opposant Mir Hossein Moussavi, la participation s'élevant à 85 %.


Wybory prezydenckie w Iranie w 2009 roku

Wybory prezydenckie w Iranie odbyły się 12 czerwca 2009 roku (ponieważ zwycięzca pierwszej tury uzyskał więcej niż 50% druga tura wyborów, zaplanowana na 19 czerwca 2009 już się nie odbyła). Start w wyborach zapowiedzieli m.in. reprezentujący opcję reformatorską, były prezydent Mohammad Chatami, Mir-Hossein Mousavi, Mahdi Karrubi, urzędujący prezydent Iranu Mahmud Ahmadineżad, Mohsen Rezaji.


Presidential elections were held in Iran on 12 June 2009, with incumbent Mahmoud Ahmadinejad running against three challengers. The next morning the Islamic Republic News Agency, Iran's news agency, announced that with two-thirds of the votes counted, Ahmadinejad had won the election with 62% of the votes cast, and that Mir-Hossein Mousavi had received 34% of the votes cast. There were large irregularities in the results and people were surprised by them, which resulted in protests of millions of Iranians, across every Iranian city and around the world and the emergence of the opposition Iranian Green Movement.


Elecciones presidenciales de Irán de 2009

Las elecciones presidenciales tuvieron lugar el 12 de junio de 2009, y contaron con la participación de 39 millones de iraníes. Mahmud Ahmadineyad fue reelecto como presidente de la República Islámica de Irán, con el 63% de los votos en la primera y única vuelta; aunque el principal candidato opositor, Mir-Hossein Mousavi, que obtuvo un 33% de los votos, ha rechazado los resultados por un posible fraude electoral.


Prezidentské volby v Íránu se uskutečnily dne 12. června 2009, jednalo se o desátou volbu hlavy státu od roku 1980. Souboje se zúčastnili čtyři kandidáti. Za vítěze voleb byl již po prvním kole vyhlášen stávající prezident Mahmúd Ahmadínežád.


Irans præsidentvalg 2009 blev holdt den 12. juni 2009 i Iran. Valget stod mellem fire kandidater: Mahmoud Ahmadinejad, Mir-Hossein Mousavi, Mohsen Rezai og Mehdi Karoubi. Ifølge Islamic Republic News Agency, som er Irans officielle nyhedsbureau, vandt Ahmadinejad med 63,8 % af stemmerne mod Mousavis 32,7 %. Mousavi selv protesterede over valgresultatet, hvilket han er overbevist om skyldes valgsvindel.


انتخابات الرئاسة الإيرانية (2009)

الانتخابات الرئاسية الإيرانية أُجريت الانتخابات الرئاسية الإيرانية لعام 2009 في 12 يونيو 2009 ، حيث تنافس الرئيس الإيراني آنذاك محمود أحمدي نجاد ضد ثلاثة مرشحين. في صباح اليوم التالي وبعد فرز ثلثي الأصوات، أعلنت وكالة أنباء الجمهورية الإسلامية الإيرانية فوز محمود أحمدي نجاد في الانتخابات بنسبة 62٪ من الأصوات بينما حصل مير حسين موسوي على 34٪ من الأصوات المدلى بها. كانت هناك مخالفات كبيرة في النتائج وتفاجأ الناس بها ، مما أدى إلى احتجاجات لملايين الإيرانيين في كل مدينة إيرانية وحول العالم.


De Wereldkampioenschappen baanwielrennen 2009 werden georganiseerd van 25 tot en met 29 maart 2009 in de BGŻ Arena in Pruszków, Polen. Er waren medailles te behalen op negentien onderdelen, het omnium voor vrouwen is toegevoegd aan de achttien onderdelen die op het programma stonden in 2008.


世界選手権自転車競技大会トラックレース2009

世界選手権自転車競技大会トラックレース2009は（せかいせんしゅけんじてんしゃきょうぎたいかい トラックレース2009）は2009年3月25日から3月29日まで、ポーランド・プルシュクフのBGZアリーナで開催された。


Die 99. UCI-Bahn-Weltmeisterschaften fanden vom 25. bis 29. März 2009 in der BGŻ Arena in Pruszków (Polen) nahe Warschau statt; die dortige Radrennbahn wurde vom Münsteraner Architekten Ralph Schürmann geplant. 33 Nationen waren am Start. Auf dem Programm standen 19 Disziplinen, erweitert durch das Omnium für die Frauen.


Чемпионат мира по трековым велогонкам 2009 года проходил с 25 по 29 марта в городе Прушкове (Польша) на велодроме BGŻ Arena. Всего в соревнованиях приняли участие спортсмены из 39 стран, которые разыграли 19 комплектов наград — 10 у мужчин и 9 у женщин. На этом чемпионате впервые провели соревнования у женщин в дисциплине омниуме.


Campionati del mondo di ciclismo su pista 2009

I campionati del mondo di ciclismo su pista 2009 (ufficialmente, in inglese, "2009 UCI Track World Championships") si svolsero a Pruszków, in Polonia, tra il 26 ed il 29 marzo 2009.


Чемпіонат світу з трекових велоперегонів 2009 проходив з 25 по 29 березня 2009 року в Прушкуві, Польща на велодромі BGŻ Arena. Всього у змагання взяли участь спортсмени з 39 країн, які розіграли 19 комплектів нагород — 10 у чоловіків та 9 у жінок. На цьому чемпіонаті вперше провели змагання жінок в омніумі.


Campeonato Mundial de Ciclismo em Pista de 2009

O CVI Campeonato Mundial de Ciclismo em Pista celebrou-se em Pruszków (Polónia) entre 25 e 29 de março de 2009 baixo a organização da União Ciclista Internacional (UCI) e a Federação Polaca de Ciclismo.


Championnats du monde de cyclisme sur piste 2009

Les championnats du monde de cyclisme sur piste 2009 se sont tenus à Pruszków en Pologne du 26 au .


106. Mistrzostwa Świata w Kolarstwie Torowym 2009 odbyły się w hali BGŻ Arena w Pruszkowie w dniach 25–29 marca 2009. Były to pierwsze mistrzostwa świata rozgrywane w Polsce. W programie znalazło się dziewięć konkurencji dla kobiet: sprint indywidualny, sprint drużynowy, wyścig na dochodzenie wyścig punktowy, wyścig na 500 m, scratch keirin, wyścig drużynowy na dochodzenie i omnium oraz dziesięć konkurencji dla mężczyzn: sprint indywidualny, sprint drużynowy, wyścig indywidualny na dochodzenie, wyścig drużynowy na dochodzenie, wyścig punktowy, wyścig ze startu zatrzymanego, wyścig na 1 km, wyścig drużynowy na dochodzenie, madison, keirin, scratch i omnium.


The 2009 UCI Track Cycling World Championships are the World Championship for track cycling. They took place at the BGŻ Arena in Pruszków, Poland from 25 to 29 March 2009. Nineteen events were on the programme, with the women's omnium being added to the eighteen events contested at the 2008 championships.


Campeonato Mundial de Ciclismo en Pista de 2009

El CVI Campeonato Mundial de Ciclismo en Pista se celebró en Pruszków (Polonia) entre el 25 y el 29 de marzo de 2009 bajo la organización de la Unión Ciclista Internacional (UCI) y la Federación Polaca de Ciclismo.


Verdensmesterskaberne i banecykling 2009 var det 104. VM i banecykling gennem tiden og blev arrangeret af UCI. Mesterskabsstævnet afvikledes i arenaen BGŻ Arena i byen Pruszków i Polen i perioden 25. – 29. marts 2009.


De Wereldkampioenschappen judo 1973 was de 8ste editie van de Wereldkampioenschappen judo en werd gehouden in Lausanne, Zwitserland van 22 juni 1973 tot en met 24 juni 1973


1973年世界柔道選手権大会

1973年世界柔道選手権大会（第8回世界柔道選手権大会）はスイスのローザンヌで1973年の6月22日から6月24日まで開催された。


Die "8. Judo-Weltmeisterschaften 1973" fanden vom 22. bis zum 24. Juni 1973 im schweizerischen Lausanne statt.


Чемпионат мира по дзюдо 1973

Чемпионат мира по дзюдо 1973 года прошёл 22—24 июня в Лозанне (Швейцария). Соревнования проходили только среди мужчин.


Les Championnats du monde de judo 1973 se tiennent à Lausanne en Suisse.


8. Mistrzostwa Świata w Judo odbyły się w dniach 21-24 czerwca 1973 r. w szwajcarskim mieście - Lozanna. Rywalizowali w nich tylko mężczyźni w pięciu kategoriach wagowych i jednej otwartej.


The 1973 World Judo Championships were the 8th edition of the Men's World Judo Championships, and were held in Lausanne, Switzerland from June 22–24, 1973.


El VIII Campeonato Mundial de Yudo se celebró en Lausana (Suiza) entre el 21 y el 24 de junio de 1973 bajo la organización de la Federación Internacional de Yudo (IJF) y la Federación Suiza de Yudo.


VIII. mistrovství světa se konalo v Palais de Beaulieu v Lausanne ve dnech 22.-24. června 1973.


De Wereldkampioenschappen judo 1975 was de 9de editie van de Wereldkampioenschappen judo, en werd gehouden in Wenen, Oostenrijk van 23 oktober 1975 tot en met 25 oktober 1975


1975年世界柔道選手権大会

1975年世界柔道選手権大会（第9回世界柔道選手権大会）はオーストリア・ウィーンのウィーン市民ホールで1975年の10月23日から10月25日まで開催された。


Die "9. Judo-Weltmeisterschaften 1975" fanden vom 23. bis zum 25. Oktober im österreichischen Wien statt.


Чемпионат мира по дзюдо 1975

9-й Чемпионат мира по дзюдо проходил в Вене, столице Австрии, с 23 по 25 октября 1975 года.


Les Championnats du monde de judo 1975 se tiennent à Vienne en Autriche.


The 1975 World Judo Championships were the 9th edition of the Men's World Judo Championships, and were held in Vienna, Austria from 23–25 October, 1975.


El IX Campeonato Mundial de Yudo se celebró en Viena (Austria) entre el 23 y el 26 de octubre de 1975 bajo la organización de la Federación Internacional de Yudo (IJF) y la Federación Austriaca de Yudo.


IX. mistrovství světa se konalo v Stadthalle ve Vídni ve dnech 23.-25. října 1975.


De Wereldkampioenschappen judo 1979 was de 10de editie van de Wereldkampioenschappen judo, en werd gehouden in Parijs, Frankrijk van 6 december 1979 tot en met 9 december 1979


1979年世界柔道選手権大会

1979年世界柔道選手権大会（第11回世界柔道選手権大会）はフランスのパリで1979年の12月6日から12月9日まで開催された。1977年に開催予定であった第10回世界柔道選手権大会が中止となっており4年ぶりの大会となった。第10回世界柔道選手権大会は当初、1977年9月21日から24日までスペインのバルセロナで開催予定だったが、台湾の入国を巡る政治騒動により中止となった。バルセロナ大会は新階級区分になって初めての世界選手権になる予定だった。


Die 10. Judo-Weltmeisterschaften 1979 fanden vom 3. bis zum 9. Dezember im französischen Paris im Stade Pierre de Coubertin statt. Die 1977 in Barcelona geplanten Weltmeisterschaften waren wegen des Taiwan-Konflikts abgesagt worden.


Чемпионат мира по дзюдо 1979

Чемпионат мира по дзюдо 1979 года прошёл 6—9 декабря в Париже (Франция). Соревнования проходили только среди мужчин.


Les Championnats du monde de judo 1979 se tiennent à Paris en France.


The 1979 World Judo Championships were the 10th edition of the Men's World Judo Championships, and were held in Paris, France from 6–9 December, 1979. The last tournament in 1977 had been cancelled.


El X Campeonato Mundial de Yudo se celebró en París (Francia) entre el 6 y el 9 de diciembre de 1979 bajo la organización de la Federación Internacional de Yudo (IJF) y la Federación Francesa de Yudo.


X. mistrovství světa se konalo v Stade Pierre de Coubertin v Paříži ve dnech 6.-9. prosince 1979.


De wereldkampioenschappen judo 2009 was de 26ste editie van de wereldkampioenschappen judo, en werd gehouden in Rotterdam, Nederland van 26 tot en met 30 augustus 2009. Er stonden veertien onderdelen op het programma: zeven voor mannen en zeven voor vrouwen.


2009年世界柔道選手権大会

2009年世界柔道選手権大会は、オランダ・ロッテルダムのアホイ競技場で2009年8月26日から30日の日程で開催された第27回世界柔道選手権大会である。


Die Judo-Weltmeisterschaften 2009 fanden vom 26. bis zum 30. August in der Ahoy-Mehrzweckhalle in Rotterdam statt.


Чемпионат мира по дзюдо 2009

Чемпионат мира по дзюдо 2009 года прошёл в Роттердаме (Нидерланды) с 26 по 30 августа.


Judon maailmanmestaruuskilpailut 2009 olivat järjestyksessään 26. judon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Rotterdamissa, Alankomaissa 26.–30.8.2009. Kilpailupaikkana toimi Ahoy Rotterdam -halli.


2009년 세계 유도 선수권 대회

제26회 세계 유도 선수권 대회는 국제 유도 연맹(IJF) 주관으로 2009년 8월 26일에서 30일까지 네덜란드 로테르담에서 열린 국제 유도 대회이다.


Чемпіонат світу з дзюдо 2009

Чемпіонат світу з дзюдо 2009 року проходив у Роттердамі (Нідерланди) з 26 по 30 серпня 2009 року.


O Campeonato Mundial de Judô de 2009 foi realizado na cidade de Roterdã, nos Países Baixos, entre 26 e 30 de agosto. Quatorze categorias foram disputadas.


La des Championnats du monde de judo se déroule du 26 au à Rotterdam aux Pays-Bas. Après 1981 et 1986, le pays accueille pour la troisième fois l'événement bisannuel organisé par la Fédération internationale de judo (IJF). Rotterdam est désignée ville hôte dans le cadre des Championnats du monde 2005 et du congrès de l'IJF tenus au Caire. Le , Rotterdam est ainsi choisie aux dépens de Caracas (Venezuela), Belgrade (Serbie) et Paris (France). La candidature néerlandaise est alors portée par l'ancien champion olympique Anton Geesink.


25. Mistrzostwa Świata w Judo odbyły się w dniach 26 - 30 sierpnia 2009 w Rotterdamie (Holandia). Kobiety rywalizowały w mistrzostwach po raz 16.


The 2009 World Judo Championships was held in the Ahoy indoor sporting arena in Rotterdam, the Netherlands on 26 to 30 August.


El XXX Campeonato Mundial de Yudo se celebró en Róterdam (Países Bajos) entre el 26 y el 30 de agosto de 2009 bajo la organización de la Federación Internacional de Yudo (IJF) y la Federación Neerlandesa de Yudo.


XXV. mistrovství světa se konalo v Ahoy Rotterdam v Rotterdamu ve dnech 26.-30. srpna 2009.


Tijdens de Russische constitutionele crisis van 1993 stonden de Russische president Boris Jeltsin en het Russische parlement onder aanvoering Aleksandr Roetskoj en Ruslan Chasboelatov lijnrecht tegenover elkaar.


Руска уставна криза 1993.

Руска уставна криза 1993. била је политички обрачун између председника Русије Бориса Јељцина и руског парламента који је решен употребом војне силе. Односи између председника и скупштине су се погоршавали неко време. Уставна криза је достигла врхунац 21. септембра 1993. када је председник Борис Јељцин кренуо да распусти парламент (Конгрес народних депутата и његов Врховни совјет), иако председник Русије по руском уставу није имао овлашћење да то уради. Јељцин је искористио резултате референдума из априла 1993. да оправда своје акције. Као одговор на то, парламент је Јељцинове одлуке оценио ништавним, сменио Јељцина и прогласио потпредседника Александра Руцкоја за вршиоца дужности председника.


10月政変（じゅうがつせいへん）は、1993年10月、ロシアの新憲法制定をめぐって当時のボリス・エリツィン大統領と、ルスラン・ハズブラートフ最高会議議長・アレクサンドル・ルツコイ副大統領を中心とする議会派勢力との間で起きた政治抗争である。モスクワ騒乱事件（モスクワそうらんじけん）とも呼ばれる。


Die russische Verfassungskrise 1993 begann am 21. September, als der russische Präsident Boris Jelzin per Dekret den gesetzgebenden Kongress der Volksdeputierten sowie den Obersten Sowjet Russlands auflöste.


המשבר החוקתי ברוסיה

המשבר החוקתי ברוסיה היה משבר חוקתי ופוליטי, שהתרחש ברוסיה במהלך שנת 1993 והסתיים בפיזור הפרלמנט הרוסי. המשבר היווה עימות בין הנשיא בוריס ילצין ותומכיו לבין יושב ראש הפרלמנט רוסלאן חסבולטוב. הוא הסתיים בעימות מזוין במהלכו נהרגו 187 בני אדם, רובם אזרחים, ונפצעו 437. לאחר מעצר ראשי הפרלמנט הכריז ילצין על ביצוע שינויים משמעותיים בסדרי השלטון ובסוף 1993 נערכה הצבעה לאישור החוקה החדשה ובחירות לדומה.


Criza constituțională rusă a început pe 21 septembrie, când președintele Rusiei, Boris Elțin, a dizolvat legislativul federal, Congresul Deputaților Poporului și Sovietul Suprem, care se opunea tendinței de consolidare a puterii prezidențiale și reformelor economice neoliberale nepopulare. Decretul prezidențial din 21 septembrie contravenea prevederilor Constituției în vigoare de pe vremea sovietică. Pe 15 octombrie, după încheierea crizei constituționale, Elțin a dispus organizarea unui referendum asupra proiectului noii constituții.


События сентября — октября 1993 года в Москве

Разго́н Съе́зда наро́дных депута́тов и Верхо́вного Сове́та Росси́йской Федера́ции (также известный как «Штурм Белого дома», «Расстрел Дома Советов», «Чёрный октябрь», «Октябрьское восстание 1993 года», «Октябрьский переворот 1993 года», «Указ 1400», «Октябрьский путч», «Ельцинский переворот 1993 года») — внутриполитический конфликт в Российской Федерации 21 сентября — 4 октября 1993 года. Произошёл вследствие конституционного кризиса, развивавшегося в стране с декабря 1992 года. Результатом противостояния стало насильственное прекращение действия в России существовавшей с 1917 года советской модели власти, сопровождавшееся вооружёнными столкновениями на улицах Москвы и последующими действиями войск, в ходе которых погибло не менее 158 человек и 423 были ранены или получили иные телесные повреждения (из них 3 и 4 октября — 124 убитых, 348 раненых).


Venäjän vuoden 1993 perustuslaillinen kriisi alkoi 21. syyskuuta 1993, kun Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin hajotti Venäjän kansanedustajien kongressin ja korkeimman neuvoston, jotka vastustivat hänen yrityksiään vahvistaa valta-asemaansa ja ajaa talousuudistuksia. Jeltsinin syyskuun 21. määräys rikkoi tuolloin voimassa ollutta perustuslakia. Kriisin päättyessä 15. lokakuuta hän järjesti äänestyksen uudesta perustuslaista.


Руска конституционна криза (1992 – 1993)

Руската конституционна криза от 1993 г. е граждански конфликт в Руската Федерация.


La crisi costituzionale russa del 1993 fu uno stallo politico fra il presidente russo Boris El'cin e il parlamento russo, risolto solo con l'intervento delle forze armate, che causò oltre un centinaio di morti negli scontri dei dieci giorni seguenti.


1993년 러시아 헌정위기

1993년 러시아 헌정위기()는 1993년 러시아 모스크바에서 러시아 대통령과 의회인 최고 소비에트 사이에 일어난 정치적 대립이다.


Конституційна криза у Росії 1993

Політична криза в Росії 1992—1993 років — протистояння між двома політичними силами: з одного боку — Президент Росії Б. М. Єльцин, Рада Міністрів РРФСР на чолі з головою Віктором Черномирдіним, мер Москви Юрій Лужков і ряд регіональних керівників, частина депутатів Парламенту — прихильники Єльцина, з другого боку — керівництво і велика частина депутатів Парламенту та З'їзду народних депутатів на чолі з Р. І. Хасбулатовим, а також віце-президент Росії О. В. Руцькой і деякі інші представники законодавчої влади. Кульмінацією конституційної кризи стало збройне кровопролитне зіткнення 3-4 жовтня 1993 в центрі Москви і біля телецентру «Останкіно» та подальший штурм військами, вірними президенту Єльцину, Будинку Рад Росії, що, в сукупності, призвело до великої кількості жертв, в тому числі і серед представників цивільного населення.


1993年俄罗斯宪政危机

俄罗斯1993年宪政危机為該年9月21日於俄羅斯國內發生的一場政治事件。時任俄罗斯总统叶利钦解散了反对他推动新自由主义改革的俄罗斯联邦国家立法机关──俄罗斯人民代表大会及其常设机构俄罗斯最高苏维埃。叶利钦这一行动违反了当时的《俄罗斯联邦宪法》。於危机过后的10月15日，叶利钦举行了公民投票通过了新宪法。当时的最高苏维埃拒绝解散并投票弹劾叶利钦，要求当时的副总统亚历山大·弗拉基米罗维奇·鲁茨科伊按照宪法宣誓执行总统职责。9月28日起反对叶利钦政府的群众走上街头举行大游行，并发生了流血事件。当时叶利钦仍掌握军队，这决定了危机的最后结局。军队包围了俄罗斯苏维埃所在地俄罗斯最高苏维埃。之后的一周反对叶利钦的抗议不断升级，在10月2日达到最高潮，使俄罗斯差点陷入了一场内战。但是，安全部门和部队的领导人支持了叶利钦，军队包围了俄罗斯最高苏维埃大楼，并用坦克火炮轰击大楼，使其几乎摧毁，并成功驱赶了俄罗斯最高苏维埃成员。至1993年10月5日，对叶利钦的武装对抗溃散。这十天是自1917年十月革命以来俄罗斯死伤最惨重的街头斗争。据俄联邦政府的估计，官方公告中共有187人死亡，437人受伤，但具體數字存在爭議。


A Crise constitucional russa de 1993 refere-se aos acontecimentos na Rússia entre 21 de setembro e 5 de outubro daquele ano. Tratou-se de um impasse político entre a Presidência e o Parlamento do país, liderados respectivamente pelo presidente Bóris Iéltsin e pelo Soviete Supremo. O conflito acabou sendo resolvido pelo uso da força militar.


La Crisi constitucional russa de 1993 fou un enfrontament polític entre el President de Rússia i el Soviet Suprem que es resolgué amb l'ús de la força militar. Malgrat que les relacions entre el president Borís Ieltsin i el parlament s'havien estat deteriorant durant algun temps, la crisi esclatà el 21 de setembre de 1993, quan el president volgué dissoldre el parlament, malgrat que la constitució no li atorgava poder per fer-ho. Ieltsin utilitzà els bons resultats obtinguts en un referèndum popular sobre la seva gestió, celebrat l'abril d'aquell any, per justificar les seves accions. El parlament va declarar que aquesta decisió quedava sense efecte i aprovà una moció de censura en contra seva, proclamant l'aleshores vicepresident Aleksandr Rutskoi com a president en funcions.


1993 Rusya anayasa krizi (Rusça: Конституционный кризис в России), Sovyetler Birliği'nin dağılmasından sonra Rusya'da Rusya Devlet Başkanı ile Rusya Parlamentosu arasında çıkan ve silahlı kuvvet uygulanmasıyla sona eren siyasi kriz. İki kurum arasında varolan siyasi gerilim 21 Eylül 1993 günü Rusya Devlet Başkanı Boris Yeltsin’in Parlamentoyu (Rusça: Съезд народных депутатов России) ve Yüksek Sovyeti (Rusça: Верховный Совет России) fesh etmesi kararını açıklamasıyla zirveye çıkar. O zamanki anayasaya göre devlet başkanının parlamentoyu fesih yetkisi bulunmamaktaydı. Ancak Yeltsin 1993 yılı Nisan ayında yapılmış olan referandum sonuçlarını kendisini haklı çıkartmak için kullanmıştır. Buna karşılık parlamento Yeltsin’i görevden alarak yerine Devlet Başkan Yardımcısı Aleksandr Rutskoy’u geçirdi.


Khủng hoảng hiến pháp Nga năm 1993 là một cuộc cạnh tranh chính trị giữa Tổng thống Nga và nghị viện Nga cánh tả và thân với Cộng sản, rồi nó cuối cùng đã được giải quyết bằng bạo lực. Các quan hệ giữa tổng thống cánh hữu theo chủ nghĩa tư bản và nghị viện cánh tả thân cộng đã xấu đi trong một thời gian. Căng thẳng lên tới đỉnh điểm ngày 21 tháng 9 khi Tổng thống Nga Boris Yeltsin giải tán cơ quan lập pháp quốc gia (Đại hội Đại biểu Nhân dân). Tổng thống không có quyền giải tán nghị viện theo hiến pháp khi ấy. Yeltsin đã sử dụng các kết quả của cuộc trưng cầu dân ý tháng 4 năm 1993 để biện minh cho các hành động của mình. Đối lại, nghị viện buộc tội Yeltsin và tuyên bố phó tổng thống Aleksandr Rutskoy trở thành quyền tổng thống.


La crise constitutionnelle russe est une crise politique ayant eu lieu en 1993 entre le président de la Fédération de Russie, Boris Eltsine, et le Congrès des députés du peuple.


Kryzys konstytucyjny w Rosji 1993 (niekiedy przez zwolenników parlamentu określana mianem "drugiej rewolucji październikowej") – napięcie polityczne w Federacji Rosyjskiej pomiędzy prezydentem a parlamentem, wynikające ze sporu o kształt ustrojowy państwa.


The Russian constitutional crisis of 1993 (also known as the 1993 October Coup, Black October, the Shooting of the White House or Ukase 1400) was a political stand-off between the Russian president Boris Yeltsin and the Russian parliament that was resolved by military force. The relations between the president and the parliament had been deteriorating for some time.


Ruská ústavní krize 1993 byla politická krize v Ruské federaci mezi ruským prezidentem a ruským parlamentem, která byla vyřešena použitím síly. Ústavní krize vyvrcholila 21. září 1993, když prezident Boris Jelcin nařídil rozpuštění obou komor tehdejšího parlamentu, ačkoliv k tomu neměl ústavní oprávnění. K ospravedlní své akce využil výsledky referenda z dubna téhož roku, které podpořilo předčasné rozpuštění parlamentu. V reakci na to prohlásil parlament Jelcinovo rozhodnutí za neplatné, odvolal ho z funkce prezidenta a zastupujícím prezidentem Ruska jmenoval Alexandra Ruckého.


الأزمة الدستورية الروسية 1993

كانت الأزمة الدستورية الروسية 1993 مواجهة بين الرئيس الروسي بوريس يلتسن والبرلمان الروسي وحُلت باستخدام القوة العسكرية. استمرت العلاقات بين الرئيس والبرلمان في التدهور لفترة. وصل صراع السلطة إلى أزمته في 21 سبتمبر 1993، حين سعى الرئيس يلتسن نحو حل السلطة التشريعية في البلاد (مؤتمر نواب الشعب ومجلس السوفيات الأعلى) على الرغم من عدم منح الدستور للرئيس السلطة لاتخاذ هذه الخطوة. برر يلتسن أوامره بنتائج استفتاء أبريل 1993. ونتيجة لذلك، أعلن البرلمان أن قرار الرئيس باطل ولاغٍ، واتهموا يلتسن وأعلنوا تعيين نائب الرئيس ألكساندر روتسكوي رئيسًا للبلاد.


วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญรัสเซีย พ.ศ. 2536

วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญ พ.ศ. 2536 เป็นความขัดแย้งทางการเมืองระหว่างประธานาธิบดีรัสเซียและรัฐสภารัสเซียซึ่งระงับด้วยการใช้กำลังทหาร ความสัมพันธ์ระหว่างประธานาธิบดีและรัฐสภาเสื่อมลงเป็นเวลาหนึ่งแล้ว วิกฤตการณ์รัฐธรรมนูญดังกล่าวถึงจุดสูงสุดเมื่อวันที่ 21 กันยายน 2536 เมื่อประธานาธิบดีบอริส เยลต์ซินมุ่งยุบสภานิติบัญญัติของประเทศรัสเซีย (คือ สภาประชาชนและสภาโซเวียตสูงสุด) แม้ประธานาธิบดีไม่มีอำนาจยุบรัฐสภาตามรัฐธรรมนูญ เยลต์ซินใช้ผลการลงประชามติเมื่อเดือนเมษายน 2536 เพื่อหนุนความชอบธรรมของตน รัฐสภาสนองโดยประกาศให้คำวินิจฉัยของประธานาธิบดีไม่มีผลและเป็นโมฆะ ฟ้องให้ขับเยลต์ซินจากตำแหน่ง และประกาศให้รองประธานาธิบดีอะเล็กซันดร์ รุตสคอยรักษาราชการในตำแหน่งประธานาธิบดี