text: Vf •p UW-' JÉMIOO.) &6<: r« i |«-»V Y 'I M. f, 1 Vs s* Cl? A.7 3K /a 4l=, •M)) n*f j»' y vf j^'v ,h' n A. 'ill 'M- School Distri sk.^ '"School Distri *tw, 5A iV %4»f -4h\ 'TOWN OF OTTO. ', .V n iy Name of Person, v a 'MÄ» ^ía%S#3Jí'XW'$, '•'V y "V 'A pw?^,'',I? 3000 6.45 .'..02 1 97 19.22 91 300 353 11.5)7 7.S3 950 ,}?i 1 'iV 'it. (Hte, TOWN OF BLUFFTON. r,:i 1200 S.ll 9 4 3.14 1200 5500 14.07 William, v: tz 'L. 500 3700 1217 14:4 -é-7, V a 41 &T, '27« -j MM MMM, y V 1500 725 300 525 60 70 1700 1200 600 200 1800 500 S ».«T i- Ji» 11-35 T«m«lkiutv 17 paiwL, 1922w W» SHrj. Rtttti Hamsu»^ (Suomennos.) 7 (Iät?) i Metsästä kuului kawionkapsetLa jo huutoja. Siellä oli nuorta mäkeä ratsastamassa, ja linnan lietcoict o linmt kiiltäwiü ja wcruhko?a. Rat-a^ tajat tuliwat myllärin, talolle, hui toitoot ratsupiiskoillaan ja tabtov.rot ratsastaa sisään. Dtoi oli matala, mutta kuitenkin he tahtouvat rats as taa sisään. „Hywää päiwaa. hywää Päiwää", buusiwat he. „Me tulimme term:!)* fi mään teitä." Mylläri naiDi nöyräM ^tälli? sukkeluudelle. He laskeusiwat hewosiltaan, pani Wat ne kiiiD pääMwA myllyn Pyörimään. „Myllynsuppilo on tyhjä", ijimii mylläri. ..Te turmelette myllyn." Mutta kukaan ei kuullut mitään kowassa lyrmovfS. „Johannes^" huusi mylläri lou hokselle päin miM.. Fcuhkoista.. lphti Johannes tulf, „Ne käyttäwäk wyllyam' Wjil tään," huusi.rsä ja oloitti myllylle. Johannes meni tyynees-ti seuruei ta kohden. Hän oli walkea kuin lu mi, ja ohimosuonet oliwat pullis tuksissa. Hän tunsi Oton, fmnari herran Pojan, joka oli kadetin pu musia paitsi häntä oli kaksi muuta fin. Aksi heistä hymyili za tertoehti hywitclläkseen. Johannes ei huutanut, ei sorr.iel laankaan wiitannut, kulki roojtt ui fuaan. Hän astui Ottoa kohden. Samassa hän näkee kaksi naista rat sastaman metsästä, toinen niistä oli Victoria. Hänellä oli mihreä ratsu* puku, ja hän ratsasti walikoisella be .wosella. Victoria ei laskeudu maa Han, istuu wain hewosen selässä ja seuraa kaikkea iarffaatoa-sti. Johannes silloin muuttaa suun tansa, poikkeaa sululle ja aukaisee sen: jyrinä asettuu wähitellen, m.?lly pysähtyy. Otto huusi: „Anna mllyn käydä. Miksi aukai sit sulun? Anna myllyn käydä, sa non minä." „Sinäkö vM pannU myllyn käy mään?" kysyy Victoria. „Minä", toastaa Otto hymyill?n. „Miksi mylly seisoo? Miksei se käy „Si?si että' se on tyhjä", wastasi Johannes läähättäen ja katsoi Ot toa. „Immärrättekö? Mylly on tyhjä." „Sehän oli tyhjä, kuuletko," sanoi Victoriakin. „Mistä minä sen tiesin?" sanoi Otto ja murot. „Miksi se oli tyhjä, kysyn minä? Eikö siinä ollut jy miä?" „Nouse Tjcroosesi selkään taa-:!" keskeytti muuan hänen totoereieiaait tehdäkseen jutusta lopun. He nousiwat satulaan. Wiiitan heistä pyysi antisi, ennenkuin läh ti ratsastamaan. Victoria oli wiimeisenä. Ratsas tettuaan toähan matkaa hän kää isi hewosensa ja palasi takaisin. „Olkaa hytoä ja pyytäkää isältän ne anteeksi," sanoi hän. „Olisi ollut kohtuullisempaa, että kadetti itse olisi sen. tehnyt", toastisi Johannes. „Niin. Tietysti: mutta hänellä on niin paljon taikeníaisia päähän pistoja .* Siitä on Pitkä aika, kun minä olen nähnyt teitä, Johannes." Johannes katsoi häneen kuunnel len, kuuliko oikein. Oliko Vi etovia unohtanut miime sunnuntain, tuon merkillisen päiroän! Hän wastasi „Minä nätit teidät miime sunnuntai na Iailoafilialla." „Aiwan oikein,* wastasi Victoria heti. „Olipa onni, että tooittc aut tao 'perämiestä hukkuneen hakemres sa. Tehän yhdessä löysitte tytön.' Johannes wastasi lyhyesti jo loukkaantuneena: „Niin. Me lZhfimGe hänet." J©ai oliko se niin", jatkoi Victo- j^jiria, aitoanfuin jotakin olisi juo tai' tenut hänen mieleensä, „ettir te n tint löysitte hänet?. No, sehän on sa ma. Niin, minä toi toon, että mietti pnytämam tetweM isälleNM Hy* faasit."- Hän nyefänrti päätään hymyillen, kiinnitti objak'ia ja lähti ratsasta maan. Kun Victona kadonnut näky wistä, lahti Johanne-s metsään, smtttuneena ja 1 emottomana. Hän tapasi Victorian seisomassa muuta man puun luona, yksinäcyi. Simä hän nojasi puuta wasten ja itki. Oliko hän pudonnut bewosen se Iästä? Oliko hän loukkaantunut? Johamies meni hänen juokseen ja kysyi: „Onko teidän käyM pahasti AM 4?» ri )r« ísf, í?if Victoria astui Johannesta kohden, leivitti kätensä ja katsoi häntä siitev letoin silmin. Sitten hän pysähtyi, antoi kättensä toaipita ja wastasi: „Ei, ei minun ole käynyt pahast ti minä laskemin hotoosen selästä ja annoin etoo sen mennä edeltäpäin kotia.. Johannes, älkää katsoko mi nuun sillä tamom. Te seisoitte su lulla ja katsoitte minuun. Mita te tahdotte?" ,'/v,s Johannes sammalsi: „Mitäkö tahdon? *Mina ett ym märrä .. ,r „Te olette tuosta niin letoeä," sa noi Victoria ja laski kätensä äkkiä Johanneksen kädelle. ,,T!e oktte niin letoeä tuosta, kalivosests. Ja päitnä on paahtanut teidät, atioan ruskeaksi, oliiroinruskeafsi. ." Johannes liikahti, hän arkot rart tua Victorian käteen. Victoria iii» loin kokosi hameensa ja sanoi: „Ei, minulle ei tapahtunut mi tään. Minua halutti toain inetuta jaZlkaisitt khtja. Hywästi" III. Johannes matkusti taas kaupun kiin. Ja siellä kului aikoja, pitkä ai' ka toaihdellen työssä ja unelmissa, läksyissä ja runoissa. Hän oli paä^ syt pitkälle, oli kirjoittanut runon Esteristä, „juutalaistytöistä, josia tuli Persian kuningatar", teoksen, jo fa painettiin ja josta hänelle mak settiin. Toinen runo, „Rakkaudei: harhailu", joka oli «pantu Vendt munkin suuhun, teki hänet kuuluisa! li. I Niin, itinä oli raKaus Tuuli, joka suhisee ruusuissa, ei, keltainen meritoaikea toeressä. Rakkaus oli lirltoctin-tulista soitantoa, joka saa wanhuksenkiii sydämen tanssimaan. Se oli kuin päiraänkukka, joka aukeaa yön tullessa ja se oli niinkuin torok ko, joka sulkeutuu tuulen henkäykses tä ja kuihtuu kosketuksesta. Sellaista oli rakkaus. Se tovi miehen saattaa hätoiSim, kohottaa hänet uudelleen ja taas hä mäistä se tooi rakastaa minua tä nään, sinua huomenna ja häntä ljuo* misyönä, niin häiTytoäiiten s? on. Mutta se toot myöskin kestää kuin muriumaton sinetti ja palaa sam mumatta kuolemani)eíkeeít asti, niin ikuinen se oli. Millaista siis oli rakkaus? Oo, rakkaus on uin kesäyö tähti» taitoaan alla, tuoksun lemutessa maassa. Mutta miksi se saattaa nuorukaisen kulkemaan piilotcitä ja panee wcmhuksen seisomaan toarpail taan yksinäisessä kamarissaan? Ah rakkaus tekee ihmissydämen simitar haisi, rehetoäksi ja räähkäksi tarhak it, jossa on salaperäisiä ja riettaita sieniä. Eikö se saa munkkia kuljeksimaan suljetuissa puistoissa ja kurkistele maan nukku toi en ikkunoihin öisin? $a eikö se lyö hulluudella nunnaa ja pimitä Prinsessan järkeä? Se lyö kuninkaan pään maahan, niin että luinen tukkansa lakaisee tien kaiken tomun, ja siliä aikaa se kuiskaa hä toyttömiä sanoja itsekseen ja hymyi lee ja pistää kielensä ulos. Sellaista oli rakkaus. Ei, ei se oli taas aitoan toisen laista, ja se oli aitoon erilaista kuin mikään muu maailmassa. Se tuli maalian eräänä ketoäti)önä, kun nuorukainen näki kaksi silmää, kaks: silmää. Hän tuijotti ja katseli. Hän suuteli suuta, jolloin aitoan kuin kaksi toaloa kohtasi toisensa hänen sy dämessään aurinko, joka salamoi tähdelle. Hän toaipui syliin, jolloin hän ei kuullut eikä nähnyt enää mi tan koko maailmassa. Rakkaus on Jumalan cklsimäinen ana, ensimäinen ajatus, joka kulki hänen aitooisfaan. Kun hän s.moi: Tulkoon toalkeus! tuli rakkaus. Jo kaikki mitä hän oli luonut oli san gen hytoää, eikä hän tahtonut sitä tekemättömäksi. --Ia rakkaudesta tu li maailman alku ja maailman hai liisija mutta -kaikki jen tiet otoat täynnä kukkia ja toerto, kukkia ja merta. Syyskuun paiwa. Tämä syrjäinen katu oli H5 'er. käivelytiensä. Hän kulki sitä tuin huoneessaan, sillä hän ei fo&kaan ta mannut 'ketään, ja siinä oli kummal lakin puolella puistoja, joissa oli puna* ja Mtalehtisiä puita. Miksi Victoria kulkee täällä? Mi ten hänen tiensä sattuu tämän kaut ta. Hän ci erehtynyt Se oli Victo ria, ja ehkä oli Victoria sekin, joka eilen illalla oli mennyt ohi, kun hän katsoi ikkunastaan kadulle. Hänen sydämensä löi kctoaoti. Hän tiesi, että Victoria oli kaupun gissa, hän oli siitä kuullut mutta Victoria seurusteli viireissä, joihii myllärin poika ei päässyt. Eikä hm kuulumi Ditlesinkään. Wttawapii riin. Him rohkaisi mielensä ia lahti «GW «MW •V^J i fi ^-vW "F^N 1 W* *i, i ,, i.' 't I#i','j/ *?*i t Í 5 ,V ,»/ V 1 1 ,IL 1 JL $F" naista kohden. Eikö Victoria tunte nut häntä? Hän kulki toakamana 1: aiatnfsiäfaan tietään» pää ylpeästi pystyssä. Hän ei yrittänytkään pysähtyä, ja Johannes kulti ääneti ohi. Hänen jalkansa rtotfnimat. Pienen kadun toisessa päässä hän kääntyi takailin tapansa mukaan. Minä katselen la tua enkä nosta silmiäni maasta, a jatteli hän. Wasta puolenkymmenen askeleen Päässä hän katsahti ylös. Victoria oli pysähtyM erään ik kunan eteen. v Kääntyäkö toiselle kadulle éttsimni sestä kulmasta? Mitä se Victoria tuohon seisahtui? Sehän oli toain pienen kauppapuodin ikkuna, jossa oli muutamia ristiin Pentuja pun i sia saippuctankoja, muutamassa la sissa ryynejä ja muutamia, täytetty id postimerkkejä. Hän tooisj kulkea ainoastaan puoli kymmentä askelta ja sitten kääntyä. Silloin Victoria katsahti häneen ja lähti äkkiä tulemaan taas häntä kohden. Hän kätoeli kiireesti, atioan kuin olisi rohkaissut mielensä, ja kun hän puheli, niin hänen oli toaikea hengittää. Hän hymyili hermostu n eesti. „Hywää Pättoää, että tapasin b»i bät." Hytoä Jumala miten Johanneksen sydän riehui! Se ei sykkinyt, se toä risi. Hän tahtoi sanoa jotakin, mut tT ei onnistunut, hänen huulensa toain liikkuitoat. Hieno tuoksu le toisi Victorian -toaatieiStõ, hänen keltaisesta putoustaan, tai ehkä hä ncn suustaan. Hänen kastoonsa ei mät tällä hetkellä tehneet mitään toaikutusta Johannekseen mutta Jo Hannes tunsi hänen kauniit olka päänsä ja näki hänen pitkän, kapean kätensä, joka piteli päitoäntoarjor. toartta. Se oli hänen, oikea kätensä, ja sormessa ^oli sormus. Tätä Johannes ei tullut ajatel keksi heti ensi silmänräpäyksessä ei kä tuntenut mitään onnettomuuden tunnetta. Victorian käsi oli toain ihmeellisen kaunis. «Minä olen ollut kokonaisen toiv kon kaupungissa", jatkoi Victoria, „mutia en nähnyt teitä. Näin to sin kerran kadulla joku sanot, että te se olitte, TeiW on taitat niin uuri." Johannes mutisi: „Tiesin teidän ofctoan kaupungis sa. Wntoyttekö kauankin?" „Muutamia päitoiä. Ei, en minä kauan toiitoy. Lähden taas. kotia." „Kiitän teitä siitö, että sain tir tochtiä teitä", sanoi Johannes. ÄänettömyyS. „Muuten minä olen eksynyt", sa noi Victoria taas. „Minä asun ka mariherran luona niitä tietä minun onkaan mcntätoä?" „Minä saatan teÜ5, jos saan In wan," He memtaät. „Onko Otto kotona?" khsyi Johar nes sanoakseen jotakin. „Kotona", wastasi Victoria, ly hyesti. Muutamasta portista tuli miehiä, jotka kantoi toat Hianoa ja sulkiwat katukäytötoäu. Victoria wäisti wa semmolle, painautuen saattajansa k I' keen kiinni. Johannes katsahti ha neen „Anteeksi", sanoi Victoria. Tämä kosketus karsi hywäntunt?el la Johannesta hän tunsi silmänrä päyksen ajan Victorian hewgitykjen airnan poskellaan. „Minä huomaan, että teillä on sormus", sanoi Johannes. Ja hän hymyili ja näytti toälinpitämätti' mältä. „Saanko ehkä toiitiottaft on noa?" Mitä' Victoria iEt*toa? Johznnc kuunteli henkeään pidättäen katsomai ta Victoriaan. „Entäs tc",ttoostoa Victoria. :'-S» W ?V '.• Cn kai teilläkin sormus? Mita, ei? Mutta joku kertoi .. Nykyään kuu lec teistä niin paljon, teistä Puhu taon sanomalehdissäkin." „Olen kirjoittanut muutamia ru noja", wastasi Jobannes. „Mutti te kai ette ele nähnyt niitä." „Onhan teiltä ilmestynyt kokonai nen kirja? Minusta näyttää. „Niin, on pieni kirjakin." He tulitoat erääseen Puistoon Victorialla ei ollut kiirettä, maikka hän aikoi kamariherran luo hän iv tui muutamalle penkille. Johanne, seisahtui hänen eteensä. Victoria 0 jensi hänelle kätensä ä$6ä ja sanoi „Istukaa tekin." Ja ivasta kun Jo Hanne 5 oli is timut, Päästi hän käden irti. Nyt tahi ei koskaan! ajatteli Jo Hannes. Hän koetti taas tawoitellz leikillistä ja välinpitämätöntä ään N' tä, hymyili, katsoi ylös ilmaan. wä. „Wai niin, olette kihloissa ettcM tahdo sitä ilmoittaa minulle, joke olen naapurinne siellä fotona.* Victoria oli ajatuksissaan minä juuri siitä aikonut tänään pu^' hella kanssanne", wastasi Vertoriovf-v-:., Johannes ami samassa wakawakH ja sanoi matalalla äänellä ,v .. „Niin, niin, minä sen tunnen teniin." .. ÄänettömyqU „Woinko sanoa mitä mieleni ha» Iitaa? Silloin ci teidän sormukseni ne tooi kieltää minulta tn itään." „Ei", wastasi Victoria hiljaa. et kiellä." U '/7 „Mitä? Niin, nuitta mitä se merkitsee? Hytoä Jumala. Victoria.. enkö minä erehdy?" Hän htipähti seisaalleen ja fimtartui hänen ylit sensä nähdäkseen hänen fastooi^re* sa. „Minä tarkoitan, eikö sorr?u§ merkitse mitään?" y „Istukaa, istukaa." k| V f-j. r/H 4il v i f" Johannes taas jatkoi: „Minä tietysti koko ajon tiesin, ei**' tei se minua hyödytä.. rotin, rftÄ minä se en suinkaan ole, joka Mt* nä olin main myllärin poika, ja tgr .. Se on luonnollissta. Enikä ym^ marrä, miten rohkenen nyt istuM tässä toierellänne. Sillä minun pi* täisi seisoa teidän edessänne, tai tr ta rtun pitäisi maata tuossa poltoillani. Siihen minulla olisi oikeus. Mutt* on kuin.. Ja kaikki nämä touotet, jotka olen ollut poissa, nekin otoat tehneet osansa. Sillä minä tieönil* etten ole enää mikään lätisi, ja iiQr dän myöskin, ettette tnoi heittää mt^, i nua wankeuteen, toaikka tahtoisitti#*^ kiu. Senwuoksi uskallan Pnbucch' Mutta älkää suuttuko itmmun seO touoksi silloin mieluummin tooike» nen." „Ei, puhukaa. Sanokaa miS mielenne haluaa." it á} ÄH *S A' i^r (&*.Y 1 TILATKAA Suomessa tehtyjä KARSTOJA $1.60 pari postimaksuineen J. Ketola & Bompany Virginia, Minn fUNABP-AjieHOR ANCHOR-DONALDSON Suurimmat ja nopeimmat höy rylaivat maailmassa. Hyvä mat kuBtajien kohtelu. Teidän kan punkissanne tai lähiseudulla oil paikallinen asiamies. New Yorkista Suomeen Dr. Charles Ä. McDonald 1c'* Lääkäri ja Haavuri Konttori: HYVIKSI TUNNETUITA Leikatulta eläviä kukkia, Ietnke kasveja, Siemeniä SWUetetaan Suurelle Pohjola lännelle DULÜTH FLORAL CXfc, Duluth, Minn. Erittäin arvokkaita muistomerkke jä ja »eppeleitft hautajaisiin. RAÜTAPÍLLERIT vativistavat Hermoftoi, kasvattivat uutt# verta, poistavat Kalpeuden, PäAne4ryn Elottomuuden eek* kaikki muut tat) jotka Johtuvat huonosta veresti, UlalllM "työnteosta y. m., Joista vioista taas Jotti vitsyttftvä tunne ja Volraanpuute ruumlMwu Llgr,tilin rautaplllerit ovat bclppnj» nauttia Ja lisäävät painoa ja voimaa rm»r mti8»a verratiain iyhyes»! ajassa. Tästä näette mitä eriskln potilas sanooi PalDesdat*. MV*. Mr. P. A. Hgnell, Superior, Wl». ÄaetaptUerit oim nanttlnat J* vele telli* s*»/ tanrttu. ptts liikkeenne 00 «Mottemewd pWW'* *CQB olen nyt tä/d#UUwxti torre Ja kyviMB Ma Ja oWa «eyflekla siti wátsinyt iMmÉl. KwsML, j*- %jl -U •11* $112 $112 $107 tzllG Southamptonin kautta ... Liverpoolin kautta Glasgowin kautta Hamburgin kautta (höyry laiva Sexonialla) .., Vero $5.00 i Algeria Tammik. »1 H»-''* Saxonia (Hamburg) ... Tammik, et Scythia tammik. a6 Assyria (Bostonista) .... Helmik. 4 Fk 'V {'f $110 N'. .r •*•3 J-' .M •••Tf Vt I. 