Verancsics Antal összes munkái. Közli Szalay László [és Wenzel Gusztáv]
•«*. '- f ^Si^'t^i^ '^3SS< -^^ : V v^*^^ -^^c^ -'éísí: •'-.,-'«>>t?f'^ 3 2»3i aX o/// m "ÍJi MONUMENTA HUNGÁRIÁÉ HISTORIC A::, , : SCRIPTORES XIX. A ZSCLf^;.! P.1^. Kin. ÁLLAMI FÖRjmJSKOLA imm KÖHWTÁBÁ ^J MONÜMENTA HUNGÁRIÁÉ HÍSTORICA. MAGYAR TÖRTÉNELMI EMLÉKEK KIADJA A MAGYAR TUDOMÁNYOS AKADÉMIA TÖRTÉNELMI BIZOTTSÁGA. MÁSODIK OSZTÁLY : ÍRÓK. TIZENKILENCZTEDIK KÖTET. \ M Vl]H'\\ 1808. EGGENBERGER FERDINÁND MAGYAR AKAD. KÖNYVÁRUSNÁL ^7^-ty/<^ VERANCSICS ANTAL M. KIR. HEl.YTAKrÓ, KSZTEBaOMI ÉHBEK ÖSSZES MUNKÁL KÖZLIK SZALAY LASZLO És WENZEL GUSZTÁV, M. AKAD. R. TAGOK. NYOLCZADIK KÖTET. VEGYES LEVELEK. 1559—1562. PEST, 1868. EGGENBERGER FERDINÁND MAGYAR AKAD. KÖNYVÁRUSNÁL. 6/ •Vyom.tot. Eniich Cu^.'av, m,..j., .i,,^. „jo„,,„«,^, p„,^ (Se8. E L 0 S Z Ö. A Magyar Tudományos Akadémia Történelmi Bizottsága néliai Szalay László halála után (1864. jul. 17.) Verancsics Antal munkáinak kiadását, melyeknek közzétételét ünnepelt történetbuvárunk megkezdette volt, befejezetlenül hagyni nem akarván, ezen jeles irodalmi műnek folytatásával alulírottat még 1864. végén bízta meg. E megbízás, mi hízelgő volt egyrészről reám nézve, mert eddigi igyekezeteim- nek legszebb elismerését láttam abban, hogy hiva- tottnak találtattam a kitűnő férfinak egyik legneveze- tesebb munkáját folytathatni ; szintannyira éreztette velem a nagy felelősséget is, melyet magamra vállal- tam. S hogy a megbízásnak teljesítésére mégis kész- nek nyilatkoztam, annak oka leginkább az volt, mi- vel Verancsics munkáinak minél teljesebb közzététe- lét hazai történelmünk érdekében fontos nyereménynek tartom. Áthatva ezen tudattól, midőn most, csaknem uégy évi készület után a gyíijtemény folytatásának első (az egész gyííjteménynek nyolczadik) kötetét átnyújtom a hazai történetkedvelő közönségnek, sza- badjon egyszersmind számot adnom arról is, hogy mi- kép fogtam fel hivatásomat, s mi segédeszközökkel éltem annak teljesítésében- Ezen számadásra annál inkább kötelezve értem magamat, minthogy azon kö- tetek, melyeket közzé tenni fogok, nem mint önálló munka jelennek meg, lianem mint Szalay László egyik legjelesebb müvének folytatása , mely által tulajdonképen csak feledhetlen barátom emlékezete iránti pietásomnak egy csekély tanúságát szándéko- zom adni. A tudományos irodalomnak terén nem ritkán oly viszonyok fordulnak elö, melyeknél fogva a vizsgáló- dás alapzatának szilárd elkészítése és biztosítása nem kevesbbé fontos, söt gyakran fontosabb még, mint a rendszeres és ismeretterjesztő munkáknak kidolgo- zása. A szellemi fejlődés ilynemíí conj unctúr áinak korában a tudósnak szent kötelessége az, hogy mun- kásságának súlypontját oda fektesse, a hova azt a tudományos szükségesség kívánja ; s hogy magát se a tudományos törekvés ambitiójaáltal, mely többnyire a syntheticus combinátió magasabb álláspontján sze- reti hivatását keresni, magát elcsábíttatni ne hagyja ; se működésére, a nagy, nem tudományos, közönség óhajtásának, mely a tudóstól mindig és mindenütt köz- vetlen és kész szellemi táplálékot szokott kívánni, annélkül, hogy az előzményeket meggondolná, melyek által annak előteremtése feltételeztetik, túlnyomólag irányadó befolyást ne engedjen. Mert a dolog termé- szetében fekszik, hogy a tudományos munkásságnak körében is necsak az eredményről, hanem a kedvező eredmény szükségképi feltételeiről is gondoskodjunk. S ilyen hazai történelmünk mostani irodalmi állása is. Mert magában világos lévén, hogy czéljok- nak megfelelő történeti müvekre csak akkor tehetünk szert, ha előbb a kútfői adatok kellőleg áttanul má- VII nyozva lesznek : de tudva lévén az is. liugy a múlt századnak vége óta liazai történetünk kútfőinek ta- nulmányozására nézve a beállt kedvezőtlen viszonyok- nak folytán nao'von liátra maradtunk : jelenlep: e te- kintetben a leo-sürp:ösb feladatunk , liogy ezen napról napra érezbetöbb biányt és bézagot pótolni igye- kezzünk. S valamint — ba egy szellemdús író sza- vaira bivatkoznom szabad — báborúnak idején, mi- dőn valami fontos badi miinek létesítése sürgős, a szükség azt úgy kívánván, abboz a vezér még maga is közönséges munkával járulni bivatva van ; ámbár rendes viszonyok közt a seregnek élén áll, s a töb- bieket vezényli, a közönséges munkát pedig az alá- rendelt legénységre bízbatja*): úgy történeti irodal- munk mostani conjunctúrái közt még a legjelesebb történetmívelöink is bivatásukat a bazai történet nagy épületébez megkívánt építkezési anyag megszerzésé- ben, azaz kiválólag a kútfők gyűjtésében és tanul- mányozásában fogják találbatni. Ezen szempontból kell — nézetem szerint — méltatnunk Szála y Lászlónk történelmi érdemeit, ki egyrészről „Magyarország Története" czímű mun- kájában az olvasó közönségnek oly müvet nyújtott, mely bazai irodalmunknak egyik díszét képezi: de ki egyszersmind a kútfők tanulmányozására is külö- nös szorgalmat fordított, s ezen irányban több jeles munkával gazdagította a magyar történettudományt. S ilyen munka a b í r e s V e r a n c s i c s A n t a 1 i r a- *) „When works of importauce are pressing, generals them- selves may take up the pick-axe and the spade ; but in tbe ordinary course of things, when tliat pressing necessity is over, such lools are lefr in the hands destiued to use them, the hauds of common soldiers aud peasants." Bolingbrocke lí. St J. Lettres on the study and use of history, London 17 79. 6. 1. VIII tainak gy tij tem ény e, melynek kiadását Szalay kezdte, és mi itt folytatjuk, s mely kétségkívül ha- zánk XVI. századi történetének kútfői közt különös fontossággal bír. Midőn Szalay az eddig megjelent nyolcz kötet- nek előszavaiban Verancsicsnak mind életviszonyai- ról, mind irodalmi, és névszerint történelmi munkás- ságáról eléggé bő felvilágosításokat adott, szükség- telen ez iránt itt újból felszólalnom. A folytatásnak, melyet ezennel megkezdek, tárgya különben is csak, a Szalay által megállapított alaprajz szerint, Veran- csicsnak 1550 — 1573-ki levelezése, mennyiben az második portai követségére nem vonatkozik (mert ez már az V. kötetben foglaltatik), s néhány pótdarab lévén; megjegyzéseim is egyedül ezen térre fognak szorítkozni. A jelen IX. kötet névszerint az 1550 — 1562-ki leveleket tartalmazza, tehát négy évet , s összesen száz és húsz számot. Verancsics ez időben a legfon- tosabb országos ügyekben előkelő részt vett mint I. Ferdinándnak egyik legbizalmasabb tanácsosa, s mint P]ger várának, mely a magyarországi végvárak- nak rendszerében kiválólag jelentékeny volt, parancs- noka. Felette érdekesek azon felvilágosítások, melye- ket itt Európának akkori politikai conjunctúráiról, a német birodalom számos viszonyairól, Erdélynek álla- potairól , a reformáíióval összefüggő és hazánkra nézve sok irányban igen jelentékeny vallásos moz- galmakról, a török világnak napról napra mindinkább terjedő hatalmáról és befolyásáról , és számos más kérdésekről nyerünk. Találkozunk Verancsics iro- dalmi összeköttetéseivel, s püspöki és főispáni mű- ködésével is ; s kitárva látjuk közvetlenül szemünk TX előtt nem csak az események töfordulatainak ténye- zőit és legnevezetesebb momentumait, lianem az azok- ban szereplő személyeknek tetteit, nézeteit és jelle- mét is. Mindannyi körülmény, melyek ezen levelezés- nek nagy történelmi becsét bizonyítják. Hogy ezen becses anyagot itt egybeállítanom sikerült, az azon több oldalú pártolásnak eredménye, melyben részesülni szerencsés voltam. Mert midőn Szalay munkájának folytatását magamra vállaltam, semmi Írásbeli feljegyzés vagy elökész'tés nem ada- tott kezemhez, s kénytelen voltara előbb körültekin- teni, honnan hordjam össze az épület egyes köveit, melyek képessé tegyenek, hogy a jeles férfi műkö- dését méltó módon folytassam. Sokat találtam a nem- zeti múzeumnak kézirati kincsei közt. melyeket már Szalay megismertetett, és melyeknek használá- sában tek. Mátray Gábor könyvtári őrnek szí- vessége által nem csekély segítséget tapasztaltara. De hálával tartozom a bécsi cs. k. titkos biro- dalmi levéltár igazgatóságának is, mely — miután a magyar tud. akadémia elnöksége köz- benjárásának útján az ez iránt szükséges engedélyt kinyertem — ezen történelmi kincsházban tanulmá- nyaimat nagy liberalitással támogatta és elősegítette ; hálával tartozom azonkívül fŐméltóságú Siraor Já- nos berezeg- prímás, nagyméltóságú B a r t a k o v i c s Béla egri érsek, és méltóságos Zalka János győri püspök uraknak is , kik Yerancsics Antalnak a főpásztori felügyelésök alatt álló intézetekben lévő kézirati maradványait hazafiúi készséggel és bizoda- lommal velem közölni kegyeskedtek. Ezen pártolásnak eredménye tehát az, hogy a jelen kötetnek L VI. VII 1 XV. LXVL LXVIII. Lxxi. xc. xciii-xcv. xcvji. cm- CV. CVIII. CXVI. és CXX. számait a bécsi cs. k. titkos biro- dalmi levéltár eredeti példányai után ; a XV. XXXIV. XXXV. XLIII. XLVI. LIX.LXI-LXIV. LXXiV. LXXXVI. CXII. és CXV. számokat a győri püspöki papnöveldének becses Verancsics-féle kézirati codexé- böl; az LI. LXXIX. LXXXIV. LXXXVIII. XCVÍ. XCVIII— CII. CVl. CVII. CX.CXI. CXIII. számo- kat az egri érseki könyvtárnak kéziratai után közzé tehettem. A II. IV. V. VIII— XIII. XVI-XXXIII. XXXVI— XLII. XLIV. XLV. XLVII-XLIX. LI-LVIII. LX. LXVII. LXIX. LXX. LXXII. LXXIIL LXXV-LXXVIII. LXXX—L XXXIII. LXXXV. LXXXVII. LXXXIX. XCI. XCII. CXIV. CXVII. és CXVIII. számokat pedig a magyar nem- zeti múzeum könyvtárának 1681. fol. Lat. jegy alatti négy kötetü becses kézirati gyűjteményéből vettem. A CIX. és CXIX. sz. a. két levelet pedig a Magyar Tudományos Akadémia Nyelvemlékeinek II. köteté- ből, az L. és XCIII. számokat Hevenesinek a m. kir. egyetemi könyvtárban őrzött kézirataiból; végre a III. számot Miller Jakab Ferdinánd „Epistolae Fer- dinandi I. et Maximiliani II.", és a XIV. számot Pray György „Epistolae Procerum Regni Hungáriáé" czímü munkáikból vettem át. Pest, február 2-án 1868. WENZEL GUSZTÁV. TARTALOM. 1559. Lap. I. Maximilián cseh királynak 3 II. Maximilián cseh királynak, mart. 13 14 III. Veranesics Antalnak Ferdinánd császár, mart. 24. . . . 17 IV. Veranesics Antalnak Ferdinánd császár, mai't. 24. . .17 V. Maximilián cseh királynak, april. 2 19 VI. Maximilián cseh királynak, april. 7 32 VII. Veranesics Antalnál Ferdinánd császár, máj. 8 33 VIII. Veranesics Antalnak Donzellino Jeromos, jun. 25. . . . 34 IX. Maximilián cseh királynak, jnl. 12 41 X. Riipicius Endrének, jul. 17 43 XI. Maximilián cseh királynak, jul. 18 46 XII. Oláh Miklós esztergami érseknek, jul. 19 47 XIII. Liszti Jánosnak, jul. 25 52 XIV. Nádasdy Tamás nádornak, aug. 16 56 XV. Gregoriánczi Pál győri püspöknek, aug. 17 58 XVI. Veranesics Antalnak Pécsy Gáspár, aug. 21 60 XVII. Telekesy Imrének, aug, 24 63 XVin. Pécsy Gáspárnak, aug. 28 64 XIX. Oláh Miklósnak, sept. 16 67 XX. Hruztán pasa budai beglerbegnek, sept. 28 69 XXI. Pesti Ferencznek, oct. 5 74 XXII. Haszáu beg hatvani zancsáknak. oct. 5 77 XXIII. Hrusztán pasa budai beglerbegnek, oct. 8 79 XXIV. Bornemisza Benedeknek, oct. 10 82 XXV. Ferdinánd császárnak, oct. 15 84 XXVI. Perényi Gábornak, oct. 28 83 XXVII. Ferdinánd császárnak, oct. vége 91 XXVIir. Belgramonius Ferencznek, nov. 1 94 XXIX. Oláh Miklós esztergami érseknek, nov. 5 96 XXX. Ferdinánd császárnak, nov. 5 100 XIl XXXI. Ve)'a7icsícs Antalnak Domitius Jeromos, nov. 14 XXXII. Ferdiuiínd c;í;ísz:írnak, nov. 22.. XXXIII. Balassa Alenyhéituek, nov. 24.. XXXIV. Domitius Jeromosnak dec. 1.. XXXV. I. Ferdinánd császár biztosainak, d XXXVI. Ferdinánd csás/árnak, dee. 2.. XXXVII. Ferdinánd császárnak, dec. 12. XXXVIII. Testvérének Gáspárnak, dec. 13 XXXIX. Zula Jánosnak, dec 17.. XL. A. budai passának, de.-. 21. 1560. Lnp. 102 103 lOÖ 109 111 113 UG 121 122 12.'i XLI. Vcrancsicn Aiitahtalc Rapicius Endre, ']\\\\. 9 132 XLII. Maximilián Cieb királynak, jau. '20 134 XLIII. Draskovics György pécsi püspöknek, 138 XLIV. Moro János bibornoknuk, febr. 17 142 XLV. Ferdinánd csTiszárnak, febr. 21 144 XLVI. Oláh Miklósnak, febr. 21 151 XLVII. liapicius Endrének, febr, 21 152 XLVIII. Kubinyi Kristófnak, mart. 12 155 XLIX. A budai passának, april. 9 160 L. Veran^sics Antal megerősíti Eger városnak jogszabályait, jun. 6 1C3 LI. Lőcse város tanácsának, sept. 1 103 LII. Ferdinánd császárnak Verancsics Antal éa Pethö János, sept. 11 109 LIII. Ferdinánd császá nak, sept. 18 170 LIV. Ma.ximilián cseh királynak, sept. 18 175 LV. Ferdinánd császárnak, okt. 3 177 LVI. Maximilián cseli királynak, okt. 4 182 LVII. Ferdinánd c.'^ászárnak, okt. 8 183 LVIII. Ferdinánd császárnak, okt. 14 186 LIX. Zay Ferencznek, nov. 21 190 LX. Ferdinánd császárnak, 194 LXI. Ferdinánd császárnak, nov. 30 197 LXIf. Kassa városának, dec. 1 200 LXIII. Huszár Gallusnak, dec. 2 200 LXIV. liuchanics Mátyiísnak, dec. 2 207 LXIV. Piopius Dénes raodrusi püspök és egri prépostnak, dec. 7. 210 LXV. Maximilián cseh királynak, dec. 14 213 LXVI. MajúmUián cseh Idrúlynalc a Kassán Uüö hadnép. dec. 28. 217 LX\'II Vcrancsics Avfahiak Soranzo Jakab a velenczei köztársa- sáíjnak bécsi követe, dec. 29 220 LXVÍII. Maximilián cseh királynak Kassa város fanác^tí, dec. 30. 22 1 LXi.X A budai pHHsának, dec. 31 226 XIU Lap. 1561 I.XX. Verancsics Antalnak nUcinus Pe'ler, jiin. 1 22S LXXI. Maximilián cseh királynak Kassa város tanácsa. . . 237 LXXII. 0siu3 SzaniszlíJ cnnelandi püspöknek, fi-br. 12. . . 240 LXXIII. Ferdiiuiud csáázárnak, marf. 1 24o LXXIV. Liszthi János veszprémi piispökuek, mart. ll. . . 24í> I.XXV, Ferdináiid császániak, mart. IS 352 LXXVí. Kerecseny László j;yulai kapit'uynak, mart. 25.. . 25 7 LXXVn. Ferdinánd cs;i.^z:irnak, mart. 30 201 LXXVIII. Méhemet hatvani yancsáknak, apu'. 14 205 LXXIX. Verancsics AntcUnak Verancsics Fa'í.t/ «.<?, april, 2!». . 267 LXXX. Ferdinánd császárrak, jnn. 4 268 LXXXI. Ferdinánd császárnak, jun. 4 273 LXXXIL Ferdinánd császárnak, jun. 20 278 LXXXIII Pesti Jánosnak, ju'. 2 0 281 LXXXIV. Verancsics Antalnak Verancsics Faustits, aiig, 2. . 284 LXXXV. Saracenus Mihály bibornoknak, okt. 7 285 LXXXVI. Verancsics Antal mint egri püspöknek hüse'gesküje, okt. 14 287 LXXXYJL Cromer Márton a lengyel király bécsi követének, okt. 17 289 LXXXVin. Verancsics Antalnak Zakariás pápai nuntius Bécs- len, okt. 27 291 LXXXIX. Masimilián cseh királynak, uov. 15 29 2 XC. Maximilián cseh királynak János Zsigmond erdélyi feje- delem ügyében több királyi tanácsos, kik közt Ve- rancsics, nov. 30 296 XCL Ferdinánd császárnak Verancsics Antal, és a királyi biz- tosok Thurzó Ferencz és Dersffy István 303 XCII. Maximilián cseh királynak 313 1562. XCIH. Verancsics Antal és bíió társainak törvénykezési ítélete, fobr. 25 315 XCIV. Ferdinánd -^sászárnak, mart. 2. ,.,... . 324 XCV. Maximilián cseh királynak, mart. 14 33.1 XCVL Kassa város tanácsának, mart. 20 33o XCVII. Maximilián ceh királynak, m^rt í'0 33.j XCVIII. Kassa város tanácsilnak, april. 8 339 XCIX. Kassa váro3 tanácsának, aj.ril. 21 341 C. Kassa város tanácsának, april 25 342 CL Kassa város tanácsának, april. 20 343 CIL Kassa város tanácsának, máj. 24. . . ' 343 CIIÍ. Maximilián cseh királynak^ máj. 25 3i5 XIV L.Hp. CIV. Maximilián cseh királynak, máj. 29 354 CV. Maximilián cseh királynak Ferdinánd császár, jun. 2., . i}57 CVÍ. Kassa város tanácsának, jun. 20 362 CVII. Kassa város tanácsának, jun. 29 363 CVIII. Verancsics Antalnak Maximilián cseh király, jul. 2. . 36r) CIX. Kassa város tanácsának, jul. 25 367 CX. Kassa város tanácsának, jul. 27 36b CXI. Kassa város tanácsának, aug. 13 369 CXII. Forgácli Ferencz nagyváradi püspöknek, aug. 25. . . 37(.) CXIII. Kassa város tanácsának, sept. 13 374 CXIV. Hruztan budai pasának, sept. 26 374 CXV. Velibegh szolnoki zancsáknak, sept. 28 381 CXVí. Verancsics Antalnak az árokszállási bíró, okt. 9. . . 384 CXVII. Méhemet hatvani zancsáknak, okt. 11 385 CXVIII. Ugyanannak, okt. 1 1 390 CXIX. Pongrácz János éa Mátyásnak, okt. 30 391 CXX. Ferdinánd császárnak, nov. 5 392 ANTONIl VEIUNCII EPISTOLAE. III. MOXVU. HVNG. HIST. SCBIPTOHES SIX. 1. Maximilián cseh királynak Vcrancsics Antal. Ea qiiae Agriensis attigit opinioiie siia iii tractatu de pace Turoica. 1559. Sacra Maiestas Reg'ia, domine domine mihi ele- i559.kez(ieti mentissirae. Perlecto et considerato tractatu, qni nunc habetur Maiestatibus Vestris Sacratissimis cum Turca- rumPrincipe de pacis vei induciarumnegotio iuxta cle- mens Maiestatnra Vestrarum mandátum et voluntatem ea, qiiaemihi in eovisa sünt attingenda. attigi, et Maie- statibus Vestris hoc praesenti scripto liumillime porrigo. Imprimis itaque quod attinet ad XV. articulum earura conditionum, quibus Turcarum Princeps sub- scribere debebit, nimirum de libertate aedificandi et reparandi fortalicia. Hic articulus videretur mihi cau- te esse tractandus, et bono aliquo modo constituen- dus. Quia quum nos ea etiam fortalicia, quae nunc habemus, alia demolimur, alia verő destituimus, vei ad Maiestates Vestras deferimus, quod servare ipsi non possimus ; haec libertás, si Turcis concedetur ab- solute , verendum est , ne iuterim tot locis castella erigi faciat, quot voluerit. Ideo bumiilime censerem esse constituendum, ut quaelibet pars extructa iam castella seu fortalicia, arcesque et civitates habeat reparandi, muniendique 1* potestatem; secl nova erigendineqiTaquam, praesertim aiitem in bonis declititiis, et qnae utrique parti pen- clunt census et servitia exhibent et proventus admi- nistrant. Si verő illud etiam statiieretur, ut cuiqiie parti in sua ditione liceret eiusmodi fortalieia erigere ; ve- rendum esse arbitror, ne Tiircae omnes eas Regni partes ditionem suam esse astruerent, in quibiis habe- ant villás dedititias, occasioneque liuiusmodi incipe- rent opponere castella et Giulae, et Ag-riae. et Zi- geto, et pliiribus aliis locis Maiestatum Vestrariim fi- nitimis, ut proxime etiam scripseram, fuisse rumores, quod circum Agriam, inter Curaanos, et in vicina eo- rum castella quaedam molirentur. Quod tamen Maie- statum Vestrarum Sacratissimarum, et Consiliariorum iudicio melius diiudicabitur. In illis etiam duobus articulis XXIÍI. et XXIV., quibus declaratur, quomodo diíferentiae inter utros- que finitimos exortae tractari etcomplanari debebunt. Putarem bis addendum , et clare exponendum esse, tanquam rem omnino necessariam, ut hominum Chri- stianorum testimoniis Turcici commissarii in revi- sione diíferentiarum praefataram íidem adhibeant, sic ut a Commissarariis Maiestatum Vestrarum eorum hominibus adliibebitur. íslam alioqui frustra fierent Commissariorum conventus, qui alias etiam semper hac sola causa fuere interraissi etperturbati, sine ulla bona controversiarum compositione. Ad primam autem opinionem dominorum Consi- liariorum quod attinet, in qua agitur de capessendo bello contra Turcam, si adesset modus et facultas ; pace praesertim inter Gallum et Philippum Regem consequuta. Huniillinie ceiiserem, non adco essefestinandum, donec Sacratissiniac Vcstrae x^^aicstates et Iniperii statiim lirmareut, omniumqiie Principum Germaniae animos ad concordiani revocatos sibi vcadicarent , et nerviim belli, qiiod omnino pacis tcmpore fierí con- suevit, coniparaient. Diífcrcndiim id ea etiam caiisa nonniliil esset, dum scilicct siipradicta pax íirraiter coalesceret, et pláne appareret, esse seriam, Gallusque ipse ex totó ab amicitia Turcae recederet. Quod facile sperarem posse fieri, ubi diuturnior nonuihil beuevolentia et miituis officiis Maiestatura Vestranim delinietiir. Alioqui si (nondum liis confectis) repente po- stularetur Gallus ad belliim Turcicum, Tiirca quoque novis quibusdam fortasse ratiouibus de re siia initis, et Gallum ipsiim ad se retralieret, et dissidia dome- stica sopiret, qiio se tiieri contra nos posset ; timeu- diim esset, ne opinione celeriiis belliim contra Maie- states Vestras siisciperet et rabidiorem (így) miilto, qiiam imqiiam alias experiremiir. Puto itaqiie, caute ac summa dextcritate utendnm esse ad retineudum Gallum in officio , qui omnino, etiamsi amicus et aflinis factiis sit, non facile tamen patietur, ut domus Austriac altius efferatur. Verum si liaec praedicta non suut offutura, et fa- cultas belligerendi adsit, censerem ipse quoque hu- millime, Turcam bello mox esse premendum, bis dif- ficultatibus domi laborantem. Ubi autem dicit dominiis Augerius, pacem ipsam nullis temporis finibus esse circumscriptam, paci liuic nequaquam puto essefidendum; etiamsi cum Cbristia- no Principe ageretur, quanto minus quod cum Turca agitur, qui eam liaudquaquam a Maiestatibus Vestris exigeret, nisi aliciuide gravius iirgeretiir ; qiiod tamen clissimiilat. Igitur omniiio dicta pax conceptum et constitu- tura tempus liabeat, aiit sic de eius termiuo statuatiir, quamqiiam eo non expresso, iit liostis non decipiati tali tempore a pace subito motii excidens,quo maximé re- bus Maiestatura A^estrarum detrimentum afferre posset. Qiiod crit maximé metuendum, si altero filioriim síiblato res eius Imperii ad concordiam et otium rediret. Alioqiű recte id fiet, si Maiestatibus Vestris certa spes aliqua sit, bellum posse cmneo gererenonita miüto post; qiiem- admodum ipsum quoqiie Tiircam facturiim piito, si dein- dustriaimllumterminum eidera paci poiiere contendat. Et propterea, licet dominiis Aiigeriiis iam coii- fectam et obsignatara ait esse pacem. omnino tamen concliidendendam et promulgandam non censerem ; quum adhuc eius coníirmatio expectetur, donec in ip- sius etiara Turcarum Principis diplomate omnes arti- culi et conditioncs per eum observandae describantur; multum enim interest, ut eis Turca subscribat. Ac si iuramentum quoque ab eo desurai possit, quale solitus sit bis apponere foederibus , quae in omncm inviolata apud se et suos esse velit, opcrae prctium főre iudicarem. Nam si antea Valacliis, Venetis, Joanni Regi, et aliis quibusdam iurasse Pi incipes Turcarum audimus, cur is, fjui ]iunc rerum potitur, JMaiestatibus Vestris iurare non debeat, aut non possit? Sic enim demura pacem hanc firmám et synceram futuram putarem, si iuraret. Ad secundam vcro opinionem quod aítinet, Ma- gnifico dominó Augerio petitum succcssorem dari, pi- um et iustum existimo. Plurimum enim Turcica Icga- tio, qiiae praesertim fuerit (liuturiiior, fatigcat oratorem diveisis et multiplicibus nomiinl)iií5. Sed piacet domi- noriim Consiliariorum sententia, iit aliquis eius loco raittatur, qui tamen plusculiim teniporis apud eum exigat, et aliquot actibus ciira eo intersit apud Passas et eorum Principem, modumque et formám eins lega- tionis gerendáé accipiat et addiscat. liominesque, ami- cos et relatores eorum, quae foris ag-antur apud lio- stes quasi per manus in notitiam assumat et sibi ad- iungat. Nam hoc pacto proxime nobis etiam Joannes Maria Malv^etius et iter praebuit et osteudit usum. Piacent etiam propositae personae, quae vidercn- tur aptae ad subeundam lejiationcm Turcicam ; sed magis censerem eo esse mittendos. quinuUi sacrorum ordinum forent obnoxii; quamquara ecclesiasticos etiam mitti, nihil derogetuegotiis. dummodo adsitillis industria et rerum praxiumque Turcicarum peritia. Quandoquidem Galli quoque oratores soleant esse huius ordinis. Nam et dominus de Monluk. qui cum dominó Gerardo Flandro proximis quinquennalibus inducijs ad Turcam profectus fuerat, Abbatiae titulo fungebatur ; et hic etiam praeseus coguomine Vigna Abbas est. Expedit tamen plurimum, ut qui mittetur a Ve- stris Maiestatibus bene calleat et, res et situs Eegni Hungáriáé, et Croaticam liuguam non ignoret. Quae potissimum ea causa videtur oratoribus nostris neces- saria, quod Turcae, qui ad eos res suas deferunt, per sese cum illis loqui desiderant; metuentes, ne ab in- terpretibus vei tum ipsis, vei post discessum eorun- dem oratorum proderentur. De permutatioue captivorum, quos petit sibi cou- cedi Passa Hruztanus, possunt ii quidem ei concedi, 8 si vicissim iusigiies aliqiiae aliae Cliristianitati ac Kegnis Maiestatuin Vestrarum iitiles personae. pro ijs, qiias primarias apud se esse liostes aestimant, versavice beuevolenter et incolumes redderentur. Sed quum tales nostros aut mox occultis módis, perinde ac aegritudine quapiam correptos tolli curant (ut feceniut de Mailado, Valentino Terek, Horwati- iiowyth, Aly Matthia, et de quibusdam aliis nostro tempore, pro quibus mag-uis studiis fiierat laboratum), vix a criideli et perfido hoste aequa ac par speranda sit permiitatio ; existimarem Passae de hys esse cora- memorandum honesto aliquo, et citra apertam expro- brationem argumento, ne sic ageretur impostenim ; ceteriun visiiras Maiestates Yestras, si pax ipsa cum eo Principe facta, esset futiira coiistans et syncera, beiievolentiam earundem Vestrarum Maiestatum illius Magnitudiui non defiituram. Alioqiii emitti captivos hiiiusmodi bene iam de nostris rebiis informatos, da- mnosum esse consuevit. De commissarijs tenendis per finitima lóca, qiii observare deberent praesides, ne baydonum turmas foverent, astipulor domiuorum Consiliariorum senten- tiae. Quum enim huiusmodi hominum genus sparsim per pagos habitet et vagetur, vixuno aut pluribus lo- cis a quopiam observari possunt in tanta Regni va- stitate et solitudine, tam bostium quam nostrorum ex- cursionibus infesta. Mandato itaque, ac poenae metu viderentur ii esse prohibendi, ne eos admitterent et foverent, a quibus etiam, quum essent necessarii, cogi et congregari soleant. Verum humillime censerem, esseconsiderandum, quod quum boc tempore tota fere bellicae opiuionis glória nostratium (m fas est dicerej in baydonum prope iiomen traiisierit, qiio solo videiitur terieri at- que offeiiili hostes, qiionam coiisilio iis Maiestates Vestrae carere vclint, noii videó; nisiipsi hostes Tur- cae martelossis siűs valedicere, quod facturi uiiiiquara sünt, volueriiit. Si itaqiie martelossi pracfati loco suo apud ho- stes permanserint. iiostri verő haidones síiblati e me- dio fiierint, et accedct illud etiara, quod equestris or- do praesidiariorum nostrorum pacis vei iiiduciarum íiducia diminuetur, quod aliquando antea factum est, Maiestates Vestrae dignentur clemeiiter expendere, quid malorum ex levissima occasione íinibus uostris hostes subitario impetu inferre poterunt. ut et seraper parati imparatis iiobis. et ad praedam ac maleíicia comparati, et per omne tempus expediti; quique mul- to pluribus damuis soliti sünt fiues nostros afficere, quam bellorum temporibus. ""^^^^^ Ideo in conditionibus pacis huius vei induciarum putarem exigendum esse ab eo Principe, ut, si haydo- nes nostros velint summovere ex íinibus, summoveri iubeat etiam ipse martolossos suos. quorum potissi- mum clanculariis et furtivis latrociniis et subditi Ma- iestatum Vestrarum infestantur, et induciae perturban- tur ; par pari referentibus nostris haydonibus. Alioqui si id Turca facere noluerit, ne Maiesta- tibus quoque Vestris arbitror esse tutum carere hu- iusmodi homiuum viribus ; sed sic, ut ea ratione in aliqua disciplina teneantur. prohibiti a latrociniis ; de qua iam responsuni et demoustratum est a domi- nis Consiliarijs. Subscribo et his, quae domini Consiliarij tertia opinione sua censuerunt. Xam etpensionis vocabulum magna ex parte accedit ad necessitatem tributi; et 10 qiűa semper antea actiim et loqiiiitiim est de munere honorario, ita miiic qiioqne non vicleretur haec lo- qiiendi formula esse commiitanda. De repetenda verő Tattá ac Fylek arcibus, fi- eri quidem potest, sed liaiid dubie ntramque lianc pe- titionem irónia aliqua bostes excipient, qiiod eiusmodi lóca rebus eorum opportima nequaquam vei reddere. vei disturbare consueverunt. Idqiie eo raagis, qiiod vix adbiic vei unicum siraile exemplum ediderint, scri- batqiie dominus Aiigerins, Tattam se obtinere minimé potiiisse, petitumque identidem pro ea fnisse Zyge- tum. Et verendum est, ne, si non adeo graviter domi laborent, ut ad nos perfertur, ad minora qiioque gra- tiim nobis faciant responsum, ubi viderint pro arcibus tara importantibus dominum oratorem instare. Novi- mus enim nos fastum gentis eius,etrem similem alias quoque experti suraus, quod Maiestatibus Vestris optime constare potest ex litteris nostris illius tem- poris. Verum si sese opportuna aliqua occasio obtu- lerit, poterit, meo iudicio, dominus oratorbarum etiara arcium obiter meminisse colore aliquo, ut saltem vil- larum ad Tattam pertinentiura possessionem, castel- lorumque ad Giulam et ad Vylagoswar erectorum disturbationem obtineant. Quod non érit parum, quura de Fylek et Tattá prorsus ego desperaverim, quam adeo diligenter audio custodiri. Omitterem etiam criminationem llamzabcglii. Latrocinia enim Turcas apud suum Principem com- mendant. Et verendum esse arbitror, ne idem Hamza- begus tantum liinc domi referat laudis, ut ad Buden- sem etiam Praefecturam evebatur. Aut itaque subticendum de lioc particulari esse 11 censerem, aiit aLVCiulum ocncralitcr de omiiibus finiti- niis Praesidibiis, iit vidcliect siib graviorc poeiia man- darctiir illis a siio Priiicipe, contiHcreut se iiitra siios fines, iiec íiiiitiinis i\[aiestatiiin Vestrarum locis qiio- vis modo insidiarentur, Quod alioqiű non secus faci- ent, quam si ct vires vidcbunt sibi esse oppositas, et doraestica aliqiia difficultate laborabunt. Pro articiilo aiitcm XIX.. in qiio agitiir de gra- vaminibus colonorura , reete domini Coiisiliarii mea qiioqiic sententia iudicariint, esse fortiiis et validiiis in hoc instandnm ; qnia et Passis, et ipsi etiam eorum Principi maximé displicent. vei nobis testibiis, exacti- ones modiim excedentes, et qiiae in dies graviores ex- eogitentur. Xec omnino voliint census maiores accipi a dedititiis. qiiam solitos, et ab initio constitutos. Videretur antem valde opportimnm. si aliqiiae hiiiusmodi exactiones nominatim ad Passas perscribi possent. Nam proximis diebus. qimm qiiaedam villa mea Tallya nmiciipata quadringentorum florenorum (si bene memini) liabeat censiim ordinariiim. offícialis eius Turca, Aly Aga nominatns, extorsit mille. Quod haud dubie pluribiis etiam locis íieriexistiraandiim est. An verő soleant Principes Turcariim iuramento firmare inita foedera. videtur esse in dubio qiűbus- dam. Sed liabent etiam ipsi sua iuramenta in biűiis- modi iisu. Et in primordiis fortunae siiae faciliiis iii- rabant in confirmatione foedenim, iit quae cum Vala- cliis Transalpinis et Moldavis priscis fecerunt tempo- ribus, qiiibus utique servant íidem aliqualem. nimirum qiiia ab initio síibditos habiierunt. Verum postea aucta et dilatata iam dominatione, dedignantur iiirare, quum saepe etiam iiirati fallant confoederatos ; quod agnoscant alios ab se pacem et 12 iuducias postiilare, clifíicileque ad Liiinsmodi inducuii- tur, iiisi propria necessitate compiilsi, et si ipsi primi pacem postulassent, quamque scirent diutiiruam ac certam suo evidentur beneficio futuram. Postrerao quod ad limitum attinet positiouem ; etsi, Clementissime Rex, nostro etiam tempore pro his est diligentissime laboratum , et prociü diibio valde esseut necessarii, si tam intimé in viscera Re- g-ni nostri non accepissemiis liostem. Nunc tamen, quo loco limites hi ponendi essent, videó difficilem esse rationem. Qiiia, iit de nostris loquar confiniis. ad usque ferme Cassoviam, et intra territórium Murani, dedi- titiis villis terroré dominantur, et eas censent de mou- tanis fodiuarum; et de pluribus aliis confiniis ab aliis potest sumi informatio. Verum qiiia iam nobisciim in nostris fere aedibns hostes nostri commorentur, nescio quinam ponendi simt cum illis limites, nisi si etiam in societatem (qnod Deus avertat) eos admittemus. Assensus itaqiie meliori maiorum meoriim cousi- lio, existimarem ipse, hoc de positione limitam sup- premum esse; praesertim quum dominus etiam orator initio suarum litterarum scribat, resutrinque eo statu esse praeraissas, quo nunc sint; statuendumque duu- taxat firmissimis rationibus, ut utriusque partis prae- sidia in suis stationibus sese continerent, et ex earum non solum territoriis non excederent, sed etiam vil- larum dedititiarum ubivis existentium proventus ac census per judices etcolonosearundem ad utramquem partém inferrentur. Sic putarem hoc pacis vei induciarum tempus transigendum. Quum et de limitum certa et expressa aliqua ratificatione cum eodem hoste (ut ego arbitror) oonstituere periculosum sit, ne et ipse ex hoc jus sibi 13 quodpiam pergereiiiciperetvendicare, et ]\raiestatibus Vestris oblata a Deo Üptimo Maximo desiderata ali- quaiido opportunitate belli gerendi, deimo sit cum eo ad arma redeiindiim. Nec attingenda mihi fiiere reliqua, quibiis ut ap- probatis accessi et subsripsi ; iioii meam voluiitatem sequutus , sed Maiestatum Vestrarum Sacratissima- rum maiidat 0 humillime obseqnutus. 14 ír. Maximilián cseh iiirálvnak Verancsics Antal. 1559. mart. 13. Saci'a Regía Maiestas, domine domine milii sem- per clement.issime. Post fideiiiim et perpetuorum in gratiam Vestrae Sacrae Maiestatis Regiae Immilli- mam conimendationem. Heri sub noctem appiüit liiic Gaspar IIooz, secretarius Magnifici domini Aiigerii, ciim litteris et mandatis ad Sacratissimas Maiestates Vestras missiis, qiiem existimo certiim de pace cum Principe Turcariim facta niinciiim attulisse. Gywlen- ses, qui in ditionem Turcariim exciirrerant praedam actiiri, in eura paiilo infra Tolnense oppidiim incide- rant, iibi eo cum Turcis circiter decem, quibus comi- tabatur capto, eundem Gywlam cum comitibus per- traxerant. Inde cognita conditione hominis, ad me eundem curarunt deducendum ; ego vcro Cassoviam, commendato eiusdemloci Gapitaneo, ut quam celerius fieri posset, ad Maiestatem Vestram perveniret. Interrogato autem de rebus novis, dixit Philip - pum Baldum etiam redire, ac secum Dominicum Do- bonem ducere, seque arbitrari, eum iam esse in iti- nere ; quodque Turcarum Princeps in dies magis ac magis bello filii laboraret, classemque in Aegyptum expediret; quia idem filius iam supra quadraginta millibus armatorum contractis eandem Aegyptum oc- cupaturus (;ontenderet, quodque tota Turcia occultis seditionibus et studiis interpatrem etfilium laboraret, 15 et perturbata foret. Quibus obiter, ct qiiantura mo- destia concedebat, ab eodetn nímcio acceptis, liiimilli- meque Vestrae Sacrae Maiestatisignificatis, GjAvlen- ses etiam fcstinatis litteris momii, ut pro hoiiore Sa- cratissimarum Vestrariim Maicstatiim, diligentem et hoiiestam ciirara ciiisdem secretarii comitum Turca- riim babeant, doncc aliud a Maiestate Vestra Sacra accepissent mandátum. Non esse in eos sacviendum, qui nos ex Turcia adducmit, et securitatis ac tiitelae cansa nunciis et oratoribus Maiestatiim Vestrarum adiunguntur. Caeterum, utcunque hac de pace agatiir, nos ta- men babemiis per exploratores nostros asseveratione non exigna, Passam Budensem babere in animo, op- ponendi qnatuor buic arci castella, in Gyazbryn (Jász-berény), in Heves,, in Cbeg-he apud Tybiscum, et Cbyaatb, ut excursiones nostrorum inliibeant, et bos fines propius arctiusque intercludant. Cd periculo ut mature occurri possit, summo studio cognoscere cura- mus, num id consilii voluntatisque certo prosequetur. Quoniam autem Gyaazbryn distat milliaribus nostris Hungaricis octo, Hewes quatuor, Czyaatb totidem, et Czegbe sex, baud dubie totó eo terrarum tractu, qui est inter Tibiscum et Danubium privaremur, si baec castella in praefatis locis ponerentur ; quum in boc ordine, veluti in quadam corona existit et Fylek, et Hatvan, et Zolnok. Et de hoc situ poterunt Vestrae Sacrae Maiestati omnes domini Consiliarii referre, ac post eorum dominatioues etiam dominus Tbelekessy, quem audio istbuc esse profectum. Czaatb autem, quia est domus nobilitaris lapidea, et claudebatur valló nimis amplo, cui tuendo quum nec dominus eius, nec ego sufficere possem, iam biemiium ad eius con- 16 servationem non mediocri impensa facta; diebus pro- ximis distraxi, sola relicta domo memorata, cum sepe, Hungaris lathorkerth nuncnpata. Nec illi tamen pro- cessu temporis parsurus, si qnid in ea periculi nobis adhuc instare intellexero, qiiiim ima ex parte habeat arcem Tokay, ex alia castellum Zolnok. Simili modo ultra Tibiscum, quum Turcae ad oppidum Naadwdwar feceriint comportari magnó nu- mero robora, suspicabamurque, quod in Chege pago supra iam memorato, vei in oppido Naadwdwar ca- stellum essent erecturi; postea tamen circumlatum est dupliciter, modo quod in eodem loco supra amnem Hortobay molendinum extruere, modo quod castellum Bala-Zent-Myklos reparare velint, utrumque adhuc nobis incertum et suspectum, unamque equitum tur- mam mox ad ea robora concidenda mittere decrevi- mus, ubi Tibiscus, qui nunc magnó aquarum incre- mento dicitur diffluere, in alveum redierit. Habemus etiam, Lyppam commissarios venisse ex Turcia, qui posteritati Joannis terminos diu iampostu- latos ostendant, quos ei in possessione Transsylva- niáé Turca est concessurus, aiuntque eos Marisum et Tibiscum amnes főre. Partitio minimé sane aequa, at ea quidem, quae pro Turca maximé faciet; quam di- midia et meliori parte Transsylvaniáé relicta sibi, to- tius tandem sine negotio dominus fieri poterit. Quod ne tyranno concedatur, enitendum et contendendum tota ope esse putarem. Quod tamen consilio Maiesta- tum Vestrarum reliquendum (így) est. Quas Deus Optimus Maximus felices atque incolumes conservet. Agriae 13. Mártii 1559. 17 III. Verancsics Antalnak Ferdinánd császár. Episcopo Agriensi. Ferdinaiidiis etc. Revereiicle devote fidelis nobisióáy Mart.24. dilecte. Litteras , qiias lidelitas vestra die septimo praesentis mensis ex Agria ad nos dedit, clementer accepimus, Qiiae sane fecit rem iiobis gratani, quod hiimiliter iiobiscum comnnuiicaverit ea, quae ex Tur- cia de renim illarum statii ad eandem íidelitatera tii- ara perlata siiiit; praesertira cum fidelitas tua hoc officii geiiere siiam erga nos eximiam fidem et ob- servantiara, nobis qiiidem iam antea abunde perspec- tam et cognitara, liiculenter declaraverit. Itaque ü- delitatem tuam vicissim a uobis omnem benignitatem et gratiam expectare volumiis. Id quod fidelitati tuae responsi loco beuigne rescribenduni duximus. Dátum Auííustae Vindelicorum 24-a I^íartii 1559. IV. Verancsics Antalnak Ferdinánd császár. Ferdinaudus Divina faveute clemeutia Electus 1559 ,^rl^t.24. Romaiiurum Imperátor semper Augustus etc. MONUM. HUNG. HIST, SCKIPT. XIX. 2 18 Reverende devote fidelis iiobis dilecte. Cum Nobit? occurraiit eiiismodi negotia, in qiiibus ob tuam singularein erga Nos fidera, ac eximiam priidentiam, rerumque ageiidaröm dexteritatem, opera et prae- sentia tua opus babemus; tuae propterea íidelitati clemeiiter committimus . iit absoluta consultatione, qiiam Serevissimus Princeps dominus Maximilianus Rex Bobemiae etc. filius noster cliarissimus de rebiis Turcicis teciim et cum aliis nonmülis potioribus Con- siliariis nostris Hungaris ad octavam Pascliatis iii stitiiit, qiianiprimum te buc ad Nos conferas, et sii- nias teciim omiiem famíliám tnam, qiiam semper te- cum babere i^oles, quando Viennae, et alibi extra Episcopaliim tiium residere solitus es; qiia nimirum continue tibi domi opus non est. Causas eniui adveii- tus tui postniodum intelliges. Exequeris auteni in eo bene gratam, adeoque expressam et omniraudani vo- luntatem nostram, clementer admodum erga te reco gnoscendam. Dátum m nostra Imperiali civitate Augu- stae \indelicorum die XXÍX. mcnsis INEartii, anno íJomini M. D. L IX Kegnoruni nostrorum Ronuini XXIX. aliorum verő XXXIII. Ferdinandus sk Ad mandátum Sacrae Regiae Maiestatis proprium V. Seld. M. Singkbmoser sk. Kív/'d : Reverende devoto, Nobis dilecto Antonio Verantio, Episcopo Agriensi. Consíliario nostro Perceptae Scepusii 17. Április lő5*J. 19 V. Maximilián cseh királynalí Verancsics Antal. Ad Maiestatem Regiam Max. Boh. A Janiiarii diebiis ultimis ad VÍII. Mártii pliires is^^ Apni. 2. iam a Sacra Maiestate Vestra accepi litteras, ad quas hacteniis non respondi. diim ea. quae mandata simt mihi, exequi contendo ; tot interim aliis quoque nego- tiis et curis occiipatiis . nt sane vix respirem. nedűm vei unius horulac otio potiri possim. Illud omnino ur- gens. quantum per viresetindustriam meam fieri pos- fsit, ne desim meo officio. Quicquid itaque liac in re vi- debor commisisse negligentiae. supplico Vestrae Ma- iestati humillime. dignetur mihi gratiose veniam dare. Superioribus diebus florenos 1025. quos Maie- stas Vestra in auro Agriam mitti curavit. salvos accepi. Ex quibus vigintiquinque familiáris meus. qui eos attulit. insurapsit. Sexcentos quadraginta octopro his, quibus nliunde mutuo acceptis proximarum trium solutionum, quas utrique militi fecimus. defectum sup- pleveramus, reposuimus. Reliquos in stipendium men- sis Mártii peditibus distribuimus. De globis verő in hanc arcem eiaculatis per Turcas obsidionis tempore. quorum Maiestas Vestra Sacra mandavit in pictura ad se mitti genera, numerum. magnitudinem et pon- déra, eos in Lis tabellis depingi feci. et cuilibet ge- neri ascripsi suum numerum, magnitudinem. pondus. et quae habeant, quaeve nonhabeantbombardam. Ja- 20 cebant aiitem duobus locis ; in armamentaria domo. bom- bardariorum oculari dumtaxat ceiisura. non antem ra- tione numerali, quinque videlicet millium ; in teniplo verő millium duorum et quadringentorum numero iudi- cati, confuse utrobique positi ; illi etiam negligeiitius servati, qui in templo erant, quod nuUo conclavi tene- bantur ; inscriptique sub his numeris inveutario re- rum arcis Agriensis , quod est mihi a dominis com- missariis dátum, quum Episcopatum bunc inieram ; qui faciunt 7^00 summám. Nunc denium praesente me diiigenter numeratis. distinctis. et quibusque iuxta su- um üenus b^co suo. et sub clavi eollocatis, inventi sünt 5747. deesseutque ista ratione ad inveutaiii nu- meruni 1653. Cui (Msgnitioni dominus etiam Joaiines Zwkan Maiestatum Vestrarum rationista aeqiie inter- fuit, ut priori, cui ego non interfueram. Rogatusque a me tanti defectus causam , respondil. baudquaqiiam fuisse suffuratos. sed ne cuiquam quoque dilargiíos ; verum quod in postiema cognitione rerum arcis huius Agriensis non fuissent iideui globi (uti iamdixii nuuie- rati, quodque et ipse, et dominus Franciscus Pestliieii- sis, censurae l)oml)ardariorum securius fide habira íuis- sent decepti; qucmadmodum ipsi etiam bomba rdarii confessi sünt. quod essent opinati tot fuisse. Ego au- tem iguarus causae, cur Maiestas Vestra volueril de his globis coguoscere. venit milii in mentem. qu<»d Magnificus dominuír^ Gábriel Percuy partém aliquam eorundeui globorum veiidi sibi a me postulaverat. Quod quum etiam rcquiri me. absurdum esse putavis- sem. et respondissem illi. id non convenire, nec licere mihi facere sine mandato Principis, arbitror illum ea- deui petitittuü a))U(l Síuiain \ cstraiii iMaiestatcm fu- isse usum. Verum lios ülobos non censerem liinc esse 21 removendos, sed potius querendas et mitteiidas eis esse convenientes machinas, quae maiori numero fo- rent ; quum siut globi fiisi, pulchri etintegri, fiitiirique valde necessarii. si qua obsidio iiiorucret. Alioqui il- lud Maiestas Vestra constituat. qiiod Eidem fiierit vi- siim. Venim si decreverit. ut cureiitur eis machiiiae. videritque difíicile esse, istiiic eas posse huc trans- ferri. fortasse operae pretium foret, ut Inc una falco- netarum loco ex hac campaiia. de cuius conflatione iani accepi mandátum, et ex cupro. quod est nuper milii in montanis dátum, funderetur. De quo quicquid Maiestas Vestra Sacra censuerit esse faciendum. gra- tiose mihi significare dig*nabitur ; quo. accersito huc huiusmodi machinarum fusore, et cuprum quod est in promptu. an sit cum campana suffecturum, quae est sa- tis grandis, videamus ; et fornace instituta. aggredia- mur opus. Ad negotium verő Francisci Jacussith quodatti- net- sic se illud habét. Quum iam ipse diebus superi- oribus venissem Eperiessinum, quo tempore et Kys- varda obsidione rebellium premebatur, et congregari Turcae apud Fylek arcem dicerentur in hos tínes excursuri. de quo ad .Víaiestatem quoque Vestram scripseram ; miles quidam ex potioribus Joannes no- mine omnes trés ofíiciales, Provisorem et duos Capi- taueos ad convivium invitaverat festum nominis sui diem celebraturus. Qui magnitudinis rei. ofíiciiquc sui minus memores. omnes una cum altero Yicecastellano in oppidum profecti sünt. alteri dumtaxat soli arcis cu- stodia demandata ; nec aliis in ipsa arcé relictis. quam solitis peditibus et familiis tam eorumquam suis. Hic verő Yicecastellanus interim. quum occlusis maiori- bus portis. minoribus patentibus introivisset iu arcem. 22 reperit apud carcerem transfugam qiiendani veterem, nunc aquario ministerio apud culinam fungentem, bo- minem omniuo vilem, abiectum, seraisanmn, et iam dudum Cbristianum factum, cum captivo colloqueutem. nemiiie fere tunc alio in ea arcis parte existente, eo- que securius ob id increpito et obiurgato, abire iussit in culinam. inde paulo post exiturus aquae gratia extra arcem, aliam portám, quae tota clausa tenebatur, pa- tefieri sibi instare caepit, quod liáberet compendium ad flumen. Ubi tum, negante illi boc Vicecastellano. nollens ambarum portaruni per absentiam officialium cuippiam usum pátere, quod sane prudenter fecerat, cum eodem Vic<castellano iurgari caepit, coactusque alia portula eggredi, in oppidum descendit, et con- questus est Provisori. Ascendens postmodum in ar- cem Provisoris oecononius caenae curandae gratia, Vicecastellanum soluni ab exteriőre portarum parte invenit in limine excubantem; eumque insolentioribus verbis aggressus increpare, quod ministrum aquae du- rius babuisset, quodque ea causa caenam tempestive praepararc nequivisset, Vicecastellanus non túlit bo- minis intemperantiam, iussoquc intrare in arcem, ut curaret ea, quae sui muneris forent, neque se convi- ciis incesseret; tandem erepta ex eius manu claua, quam in ipsum Vicecastellanum expedire videbatur, ita eundem oeconomum tractavit. ut adliuc decumbe- ret, dieque simul ad occasum solis incliiiata. arcem couscendunt pleni irarum, amboque Capitanei partes Provisoris amplexi, diem Vicecastellano dixere. co- actoque die sequcnti causam suaiii dicere coram se et aliquot nobilibus in iudicii conscessum acccrsitis, re um bonoris, officii, bonorumque et capitis pronuncia- vere. Ubi ipse provocat ad me, et curat, ut quam ma- 23 tuniiiic de cíisii suo iiitclligaiu, ucc ipsu Vicccabtcl laiio, ucc iillo alio cnnsidcrantc, ([luilcm crroieui ofli- cialcs ipsi cíHiiiiiiöiöíjcnt, (]ui luuionmcö arceiii ct prac- scrtiiii liiiitimani cgoredi liaiid uUo i)act() dcbiicraiit. Ego tiini, í'lcinciitissime Uex. suninia perturbationc cominotus, ct sollicitiidine ictus, iiiox ad ofíicialcs maii dato dato, ut superscderent ad rcdituin inciiiu iii iiic luorata caiisa. quam ipse essem cogiiituriis. Agriam etiam celcrius pcrveiiire curavi. Sed acciderat ad hoc ct aliud, quod uiliilo seciiis et me ct illoi-iim existima tioiiem offeiidcrat. Dominus 11 ebek habebat captivum Turcam, conditioiiis non exiguae. Ts praeerat officiö villae cuiusdam meae in medio ferme milliari ab hac arcé sitae, et Talya nunciipatae. Qui qiiiim vellet in hoc h>co de redemptione sua pacisci. sperans se ab colonis praefatae villae non postremam partém eiiis redemptionis obtenturum, eífectt, ut hiic a dominó Be- bek ot'licialibus meis mitteretur. Quo quum addiictuis esset, creditor quidam domini Bebek, spe debiti sui consequendi adductuB, aresto in memoratum captivum agcre contenderat. Ego tum cavcns et ipsis ofdciali- bus meis a damno, si e manibus eorum eripcretur ali- enus captivus, et etiam finibus his, ne hac ipsa causa in aliquam controversiam cum eodem dominó Bebck incidercmus, quod non potuisset sine etiam Maiesta- tum Vestrarum accidere molestia, praemonui subito ofíiciales meos periculi, iussique illis serio, ut et do- minó Bebek captivum suum Temitterent incolumem, et ne in posterum cuiuspiam etiam magnatis hominis ca- ptivum deducerent in hanc arcem, suamque in cuiam acciperent. Satis etiam illis iu)s esse sollicitos qui nostri esBCírt. Pro quo meo ofíicio neque gratias ege- runt mihi, neque mandatis meijs parueiunt. Quin po- 24 tiiis liabito iiiterim Agriae eo diutiiis, tandem sic fa ctiim est, ut libertatéra siiam qiiinqiie circiter millibus floreiioruni pactiis. a Talieiisibus meis mille exigereti ipsis iiescio sane qiia id fronté intuentibus, et ut au- divi etiam adiuvantibus. Quod liand dubie aegrius ferre debuissent. eratque illorum partium, et me mox facere certiorem, et summám, quantum íieri potuisset, curare minuendam. Sed neutrum fecerunt, immo quod me multo habuit gravius, detractis bosti compedibus. et abstersis. sordibus convivarunt cum eo in arcé non aliter, quam cum digno quoppiam viro et homine Christiano. Demumque prosequuti illum bonore ab- euntem, benevolentiam etiam in eum declarare, quam- cunque potuerunt, nullám omiserunt. Et accessit huc unum maximé ponderandum. Decedens enim ex hac arcé Agriensi. auditus est idem captivus dixisse ma- gnó fastu ; ea sibi multo maius placuisse, quae Agriae vidisset, quam si decuplum pro eo accepisset, quod liberationis suae causa expenderat. Quod quale sit, Maiestas Vestra Sacra videat. Nec id tanti babér e oporteret, si bomo plebeus vei gregarius quispiam miles effudisset. Verum quum Aggá et Centurio inter Turcasuonpostremus (sit), et i)ro quo summi omnium praesides íinitimi laboraverint, non est mea quidem sententia contemnendum. Ad haec duo, quae rem et statum publicum, me- um etiam bonorem visa milii sünt respicere, privátim tertium contra me commiserunt. Proxinia praeda, quam ex Turcis retulerant, quinque millium floreno- rum captivum inter alios obtinuerant. Et quia mos ac ius apud nos eorum omnium est qui praesidia milita- ria contra bostes tenent. ut ex praeda aut praecipu- um captivum. aut totius praedae partém tertiam de- 35 F^umaiit domiiii , quod etiam cum eisdem. duni posses- sionem officiorum snonnn caperent. pacti fiierant; iitrumqiie railii denegaraiit. periiide ac suaruni rerum igiiaro homini, et illi. qiiem agiioscere post Sacratis- simas Maiestatcs Vestras superiorem 8imm recusare viderentur. Tamen id eorum reiiitentiae in milites, ad qiios captivum dicebant pertinere, coniiciebant, aeqiii- tatis meae coiiscii, et fortasse etiam veriti, ne usus meo legitimo iure. quod nunquam fecissem, eis eripe- rem captivum ; omnibus aliis, qui fuere prope infra gregarios. retentis Agriae, illum. qui insignin liabe- bebatur. in alienam arcem abduxerant servandum. Magna sane indignitass et contumacia. Verum baec omnia. Clementisöime Rex, quum ego 8ummo studio dissimulassem, volens cum dexteritate tantis rebus occurrere, Agriam ubi veni, et cognovi omnia. quae hic acta fuerant in mea absentia, tandem convocatis ad me solis tribus officialibus. Provisorc et duobus Capitaneis. egi cum eis summa humanitate et mode- ratione de his omnibus. coarguens imprimis leniter. quam maximé et Maiestatibus Vestris. et mihi, et ho- nori ac existimationi suae deliquissent. quod ex arcé finitima omnes una exivissent. Et ab hoc argumento (ut rem astringaml per complura alia. quonam vide- licet pacto arces et lóca finitima teneri consuescent, quidnam et quam magnum esset. quod commiserant, quive viri. quove nomine et existimatione forent, ex- patiatus , summa omnino cum modestia. ne homines offendissem, immo subinde securos faciens, me non id agere, ut ihonorem eorum deprimerem. aut in eosdem litem intenderem, sed ut edocerem. moneremque illos, imposterum ne in similem lapidem impingerent. Ad- dens ad haec. ea me causa tam acriter eos de hoc po- 26 tissimum reprehendissc. iie uiiquam aut Priiicipes mei Sacratissimi, aut etiam ipsiinet, et omiies homiiies re- liqui, ii praesertim, quibiis piaesim, mihi obiicereiit me vei iiescisse, vei oainiiio authoritate et ofíicio meo ausum íiiiigi uoii fuisse, et tiiiic ciroiem tantum prae- teriisse, ex quo, etsi mali nihil acciclisset, occasioiiem tameii, quin accidere facile potuisset, non defuisse, es- seqiie viris eonim simiiibus magnopere vigilandum, ne id saepius rei coramitterent. Lusisse nunc etiam omnes et capitis et honoris periculo, quum omnino. quod commiserant, apud omnes gentes capitale esse con- suevisset. Nec tamen quicquam vererentiir, ac scirent, me illis non solum post Vestras Sacratissimas Ma- iestates esse superiorem, sed etiam bonum amicum, et bene aífectum fratrem. Quare ob id Imic orationi me ad eos habitae, nullum testem adhibere voluisse, ut is eorum error, ne omnino irreprehensiis praetermittere- tur, quod ad meum officium pertínebat, et ut ita sup- primeretur, quod lionoris illorum studio faciebam, ut nec mentio uUa deinceps illius fieret. Unum postremo ab eis impetrare nixus, quo facilius oblivioni traderc- tur quod deliquerant ; ut liticura Vieecastellanoprose- quendae renunciarent, reverterenturque cum eo in gratiam, tota reconciliationis potestate tradita mihi. In quo summa dexteritate in reconciliandis usus, rem totam siue omni strepitu ad concordiam deduxi. P]t si me forte diutius abesse ab eis contingebat, neque ute- bar simili artiíicio, ad intestinos gladios crant deven- turi ; adeo in invicem ira exarserant, quum Capitanei sive Castellani ab ofíicio suo digressi , qui Viceca- stellanum suum tueri debuerant, ad Prouisoris partes inciinaueraiit, quique quum in causaessent adversarii, iudices extiterant, et de eo actum omnino iri conten- 27 debaiit Sic aliquamcliu i\fragati niilii. quiim dicerent se Vicecastellaiio claveni, lioc est potestateni suani pulsaiidi quempiam, rainime tradidisse ; (iiiudqiie nihil periculi accidisset arci, et siiuilia quacdam inaiiifcbtc fiivola. Respondi eis, quod si obstiiiatius iirsiiri esseiit Iniiusmodi voliintatem, nec id mihi controversiae suae concedere vellent, pergerent agere, quicquid libuisset. 