Opinia Europejskiego Komitetu Ekonomiczno-Społecznego w sprawie roli rozwoju zrównoważonego w ramach przyszłych perspektyw finansowych
Poliittisissa päätöksissä kaikki kolme osatekijää on otettava huomioon samanaikaisesti. Ensisijaisesti yhteen näistä politiikan aloista — tai muihin politiikan aloihin — kohdistuvien toimien on oltava johdonmukaisia muille poli- tiikan aloille asetettujen tavoitteiden kanssa. 4. 2 Kestävään kehitykseen sisältyy maailmanlaajuinen näkö- kohta ja pitkän aikavälin kehitys. Sukupolvien välinen oikeu- denmukaisuus tarkoittaa, ettei nykyisten sukupolvien tule elää tulevien sukupolvien kustannuksella. Globaalin tasapuolisuuden vuoksi emme voi elää muiden yhteiskuntien kustannuksella tai tukahduttaa niiden hyvinvoinnin kehitystä tai maailmanlaajuista köyhyyden torjumista. sen vaan saavuttamiseksi, Kestävän kehityksen strategia poikkeaa tavanomaisesta 4. 3 strategian käsitteestä, sillä siinä ei määritellä päämäärää eikä toimenpideohjelmaa asetetaan tärkeimmäksi tavoitteeksi lähestymistavan kestävyys. Kestävälle kehitykselle ei ole mahdollista asettaa päätepistettä, sillä kestävä kehitys ei ole niinkään päämäärä vaan prosessi. Tärkeää on sen varmistaminen, että erityisesti pitkän aikavälin kehitys todella on johdonmukaista ja kulkee määrätietoisesti kohti edellä (kohdissa 4. 1 ja 4. 2) mainittujen kriteereiden täyttämistä. Tämä on kestävän kehityksen todellinen haaste — eikä sitä voida saavuttaa pelkästään yksittäisten tavoitteiden tai politiikkojen avulla, vaikka suuntausten suuria muutoksia (esimerkiksi edisty- mistä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamisessa) täytyy voida mitata. 4. 4 Kestävä kehitys edellyttää politiikalta suurta johdonmu- kaisuutta sekä EU:n että jäsenvaltioiden tasolla. Kokonaisuus on yhdistelmä suuria ja pieniä askeleita, jotka yhdessä muodostavat prosessin kestävän kehityksen vastaisten kehityskulkujen torju- miseksi ja johtotavoitteita edistävien muutosten aikaansaami- seksi. Yksi vaikeimmista haasteista tässä lähestymistavassa on jotka heijastavat tapahtuvaa kehitystä kehittää indikaattoreita, oikealla tavalla. tällä EU:n kestävän kehityksen strategia keskittyy 4. 5 hetkellä eräisiin kaikkein vakavimpiin kestävää kehitystä uhkaa- viin kehityssuuntiin yhteiskunnissamme — ilmastonmuutok- seen, liikenteeseen sekä kansanterveyteen ja luonnonvaroihin liittyviin kysymyksiin. Monet muut ongelmat, kuten köyhyyden jätetty poistaminen tai väestön ikääntyminen, on toistaiseksi myöhemmin käsiteltävien kysymysten listalle. ETSK on aiemmissa kestävää kehitystä käsittelevissä 4. 6 lausunnoissaan kehottanut toimiin tietyillä politiikan aloilla. Näitä ovat uuteen, puhtaaseen teknologiaan suunnattujen yksi- tyisten ja julkisten investointien tukeminen, pyrkimykset työn laadun parantamiseen, luonnonvarojen käytön hinnoittelu sekä strategiat, joilla voidaan vähentää riippuvuutta fossiilisista polt- toaineista. 4. 7 Näitä aloja koskevat toimet, vaikka olisivat merkittä- viäkin, eivät kuitenkaan yksin riitä kestävän kehityksen tavoit- teen saavuttamiseen. Kestävyyden tavoitteen ja kriteereiden on heijastuttava kaikissa toimissa. Eri aloja koskevat EU:n politiikat on johdonmukaistettava keskenään. 4. 8 Voi olla aika harkita uudelleen kestävää kehitystä koskevaa EU:n lähestymistapaa ja sen muotoa. Kestävän kehi- tyksen strategian tarkistuksen yhteydessä on syytä pohtia, mikä olisi paras tapa kestävän kehityksen kaltaisen kattavan periaat- teen toteuttamiseen. C 267/24 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27. 10. 2005 5. Rahoitusnäkymät ja kestävä kehitys 5.  1 Talousarvion rakenteella ja yksityiskohtaisella sisällöllä on ratkaisevan tärkeä vaikutus EU:n kehityksen suuntaan. Budjetin rakenteen uudistaminen ja siihen liittyvät uudet priori- teettiotsakkeet ovat osoitus siitä, että kestävää kehitystä pide- tään tärkeänä. ETSK toivoo, että tämä todella näkyy myös budjetin käytännön täytäntöönpanossa eikä merkitse vain samojen asioiden toistamista samalla tavoin uusien otsakkeiden alla. 5. 2 ETSK on komission kanssa samaa mieltä siitä, että kasvu ja työllisyys on asetettava etusijalle pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin tavoitteet vuoteen 2010 mennessä. Kasvu on ymmärrettävä taloudelliseksi kasvuksi, jossa otetaan huomioon sosiaalisen osallisuuden sekä terveyden ja ympäristön suojelun keskeisten eurooppalaisten arvojen kunnioittaminen. Kilpailu- kyky ja taloudellinen kasvu eivät ole lopullisia päämääriä sinänsä, vaan välineitä sosiaalisten ja ympäristöä koskevien tavoitteiden edistämiseksi. Ongelmana on kuitenkin, että EU:n jatkuvasti hidastuva kasvu ja kilpailukyvyn heikkeneminen muihin tärkeisiin talousalueisiin verrattuna voi vaarantaa sekä eurooppalaisen sosiaalimallin että eurooppalaiset ympäris- töarvot. 5. 3 Budjettipäätöksissä tulisi ottaa huomioon, että myös sosiaalinen ja ympäristöä koskeva kehitys edistävät osaltaan taloudellista kasvua. EU:n saavutukset kestävän kehityksen alalla eivät ole 5. 4 yhtenäiset. Jäsenvaltioiden tilanne on hyvin erilainen. Eräät niistä ovat pystyneet yhdistämään onnistuneesti suhteellisen vahvan taloudellisen kasvun ja korkeatasoisen sosiaaliturvan ja ympäristön suojelun. Vaikuttaa siltä, että eri alojen kehityksen välillä on ollut positiivista vuorovaikutusta. Toiset jäsenvaltiot sen sijaan näyttävät taistelevan aivan päinvastaisen tilanteen kanssa: niissä hidas kasvu yhdistyy vaikeuksiin käsitellä sosiaa- lisia ongelmia, ja ne ovat jääneet jälkeen myös ympäristöalan kehityksessä. Uusissa jäsenvaltioissa tilanne on erilainen kuin vanhoissa. Niille on ominaista kasvu, ja ongelmallisesta lähtö- kohdasta huolimatta muissa ”pilareissa” on tapahtunut selkeää edistystä. Laajentuminen on ollut tärkein muutostekijä EU:ssa 5. 5 viime vuosina, ja todennäköisesti näin on myös vuosia 2007– 2013 koskevien rahoitusnäkymien aikana. Tämä vaikuttaa luonnollisestikin merkittävällä tavalla talousarvioon ja erityisesti koheesiotavoitteeseen suunnattuihin varoihin. ETSK on käsi- tellyt laajentumiseen, koheesioon ja rahoitukseen liittyviä kysy- myksiä muissa yhteyksissä. Kestävän kehityksen osalta on selvää, että EU:hun liittyminen merkitsee suurta haastetta kansallisten politiikkojen kehittämisessä kestävän kehityksen tavoitteiden suuntaan, ja haasteellista on myös osallistuminen EU:n toimiin kokonaisuudessaan. Liittymisen jälkeen yhteisön säännöstö ohjaa uusien jäsenvaltioiden ympäristö-, terveys-, sosiaali- ja muiden alojen kehitystä kestävään suuntaan, sikäli kuin kestävää kehitystä (jota ei yhteisön säännöstössä nimeno- maisesti mainita) edistetään yhteisön säännöstöllä. Kestävän kehityksen alalla on kuitenkin vielä paljon tehtävää. Sekä aineellista että osaamiseen liittyvää tukea koskevat järjestelmät voivat — ja niiden pitäisi — auttaa kehittämään yhteiskuntia kestävään suuntaan. 5. 6 Kestävän kehityksen strategian painopistealueita ja muita alueita, joilla on havaittu kestävälle kehitykselle haitallisia kehi- tyskulkuja — joihin viitataan kohdissa 4. 4 ja 4.  5 — on kohdel- tava prioriteetteina myös budjettipolitiikassa. Budjettiotsakkeet sinällään eivät yleensä ole ”kestäviä” tai 5. 7 ”kestävyyden vastaisia”. Vaikutukset kestävään kehitykseen riip- puvat rahoitettavien ohjelmien, tavoitteiden ja hankkeita koske- vien kriteerien yksityiskohtaisesta suunnittelusta. Vaikutustenarviointi on avainväline sen varmistamiseksi, 5. 8 toimintatavat ovat kestävän kehityksen tavoitteiden että sidosryhmät, myös mukaisia. Tämän myöntävät komissio. Silti kehitys kohti kaikkien tärkeiden ehdotusten järjestelmällistä, riippumatonta ja asiantuntevaa vaikutustenar- viointia on ollut hidasta. Komitea katsoo, että uusien rahoitus- näkymien valmistelu ja täytäntöönpano tarjoavat mahdolli- suuden tehdä vaikutustenarvioinnista vihdoin järjestelmällinen käytäntö. kaikki 5. 9 Vaikutustenarviointi on suoritettava jokaisesta budjettiin sisältyvästä ohjelmasta ja sen tavoitteista. Tässä yhteydessä tulisi lopettaa erityisesti tuet, jotka suuntautuvat kestävän kehityksen strategiassa ja esim. ETSK:n lausunnoissa mainittuihin, kestävän kehityksen kannalta haitallisiin toimiin. Myös Lissabonin strate- giassa tulisi ottaa käyttöön vaikutustenarviointeja, joissa tarkas- tellaan vaikutuksia kestävään kehitykseen pitkällä aikavälillä, kuten ETSK aiemmin on suosittanut. Eri budjettiotsakkeista 5. 10 rahoitettavien hankkeiden valintakriteereiden tulee olla selkeät ja läpinäkyvät. Niihin tulee sisältyä kestävyyttä koskevia kriteereitä, kuten hankkeen vaikutus työpaikkojen luomiseen tai menettämiseen sekä EU:n kilpailukykyyn. ja ohjelmista ympäristöön, terveyteen, 5. 11 Erityistä huomiota tulee kiinnittää rakennerahastojen ja koheesiorahaston varojen käyttöön sekä maatalousmenoihin ja jotka muodos- TEN-ohjelmiin. Näillä EU:n toiminnan aloilla, tavat selkeästi suurimman osan EU:n menoista, valinnat on suunnattava jotka mahdollisimman hyvin täyttävät kestävyyden vaatimukset. sellaisiin ratkaisuihin, järjestelmällisesti 27. 10. 2005 FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/25 5. 12 Näillä aloilla on seurattava entistä paremmin tuloksia ja käytettyjen varojen vaikutuksia. Ei riitä, että seurataan sitä, kuinka paljon rahaa on käytetty, ja valvotaan, ettei hallinnollisia Jotta toimia voitaisiin kehittää oikeaan sääntöjä ole rikottu. suuntaan, on tutkittava tarkoin toimien vaikutuksia kestävän kehityksen kriteerien kannalta. jotka koskevat Tästä syystä ETSK toistaa kannattavansa komission 6. 1. 4. 1 tutkimusaluetta, eurooppalaista ehdotuksia, rahoituksen kaksinkertaistamista seitsemättä puiteohjelmaa varten sekä ympäristöteknologian toimintasuunnitelman käyn- nistämistä. Seitsemättä puiteohjelmaa ja erityisohjelmia koske- viin tuleviin lausuntoihinsa ETSK tulee sisällyttämään myös kestävää kehitystä koskevan näkökohdan. 5. 13 Pelkkä ehdotettujen toimien vaikutusten arviointi ei kuitenkaan aina anna koko kuvaa päätösten perusteista. Joissain tapauksissa on tutkittava myös toimimatta jättämisen vaiku- tuksia ja tuloksia verrattava toimien vaikutuksiin. 6. Huomioita rahoitusnäkymien painopistealoista 6. 1 A) Kestävä kasvu — kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky ETSK kannattaa kasvua ja työllisyyttä edistävää kilpai- 6. 1.  1 jotka lukykyä koskevia komission ehdottamia päätavoitteita, ovat yritysten kilpailukyvyn edistäminen täysin yhdentyneillä markkinoilla, tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen vahvis- taminen Euroopassa, Euroopan yhteenliittäminen EU:n verk- kojen avulla, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen laadun parantaminen sekä sosiaalipoliittinen toimintasuunnitelma ja Euroopan yhteiskunnan auttaminen muutoksen ennakoinnissa ja hallinnassa. 6. 1. 2 Tässä yhteydessä ETSK haluaa erityisesti korostaa tiedon, tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen sekä uuden teknologian merkitystä. Painottamalla näitä osa-alueita ja suun- taamalla niihin asianmukaiset voimavarat EU:lla on ainutlaa- tuottavuutta, kilpailukykyä, tuinen mahdollisuus kohentaa kasvua ja työllisyyttä muualta maailmasta tulevaan kovaan kilpailuun vastaamiseksi. Samalla se voi myös keventää ympär- istöön ja luonnonvaroihin kohdistuvia paineita ottamalla käyt- töön ihmisten tarpeisiin vastaavia, entistä ekotehokkaampia teknisiä ratkaisuja, joiden avulla varmistetaan terveyden suojelu ja turvallisuus. Kuten ETSK:n ja komission 14. –15. huhtikuuta 2005 6. 1. 3 järjestämässä EU:n kestävää kehitystä käsitelleessä sidosryhmien foorumissa äskettäin korostettiin, Euroopan unionin ensisijai- seksi tavoitteeksi asetettu kestävä kehitys edellyttää taloudel- lisen, yhteiskunnallisen ja ympäristöalan kehityksen kaikki kolme pilaria kattavia järjestelmällisiä ja pitkäjänteisiä tutkimus- ja kehittämistoimia. Joukko yliopistoja ja tiedelaitoksia on muodostanut EU:ssa verkostoja kestävän kehityksen koordi- noitua tutkimusta varten. Rahoitusnäkymät tarjoavat arvokkaan tilaisuuden näiden ja muiden aloitteiden tukemiseen. 6. 1. 5 Rahoitusnäkymien tässä osassa, joka kattaa tutkimus- ja kehitystoiminnan ja innovaation lisäksi myös TEN-verkot, on erityisesti painotettava energiaa ja liikennettä. Tuki uusiutuvia energialähteitä hyödyntävän teknologian kehittämiseen ja mark- kinoille energiaa koskevat ratkaisut on asetettava tärkeysjärjestyksessä etusijalle. TEN-T -hankkeet, jotka ainoastaan lisäävät liikenteen määrää, eivät ole kestävän kehityksen periaatteen mukaisia. energiatehokkuus ja puhdasta tuontiin, ETSK on useissa lausunnoissaan korostanut, että erityi- 6. 1. 6 sesti liikenteen ja energian aloilla tarvitaan lisäponnistuksia kehityksen suuntaamiseksi kohti kestävän kehityksen tavoitteita. Komitea on myös ehdottanut tämänsuuntaisia poliittisia suun- taviivoja. Rahoitusnäkymiä koskevasta tiedonannosta ei käy ilmi, aiotaanko tähän tarkoitukseen ohjata riittävästi selvästi resursseja. Valmistettaessa EU:ta maailmanlaajuisille markkinoille, 6. 1. 7 joilla kilpailu on kovaa, rahoitusnäkymissä on sovitettava yhteen kaksi toisilleen täysin vastakkaista haastetta: yhtäältä useimmissa EU-maissa vallitseva korkea työttömyys ja toisaalta se, että — jo lähitulevaisuudessa — työmarkkinoilla tarvitaan entistä enemmän työntekijöitä. Komitea on jo antanut asiaa koskevia suosituksia äskettäin laatimissaan lausunnoissa aiheista ”ETSK:n työllisyyspoliittinen rooli EU:n laajentumisen jälkeen Lissabonin prosessin näkökulmasta”, ”Eurooppalaisten yritysten kilpailukyky” ja ”Lissabonin strategian täytäntöönpanon tehos- taminen”. 6. 1. 8 ETSK pitäisi erityisen tervetulleena uutta lähestymis- tapaa elinikäiseen oppimiseen, sillä se on keino sekä kohentaa työllisyyttä että parantaa ihmisten tietämystä kestävää kehitystä koskevista kysymyksistä. Elinikäinen oppiminen vaikuttaa toteuttamaan yhdeltä puuttuvalta Lissabonin strategiaa.  Vakava sitoutuminen kestävään kehityk- seen edellyttää tällä alalla yhteistyötä työmarkkinaosapuolten välillä sekä lisärahoitusta jäsenvaltioilta. avaintekijältä pyrittäessä 6. 2 B) Kasvua ja työllisyyttä edistävä koheesio 6. 1. 4 Kiihtyvä maailmanlaajuinen kilpailu mineraaleista ja öljystä — vain kaksi esimerkkiä mainitaksemme — sekä sen vaikutukset hintoihin osoittavat, että on tarpeen kehittää uusia materiaaleja ja tuotantomenetelmiä ja yleisesti ottaen entistä tehokkaampia resursseja säästäviä teknologioita. Koheesio on ollut välttämätön edellytys integraatiopro- 6. 2. 1 sessin syventämiselle. ETSK antaa tunnustusta komission pyrki- mykselle kohdistaa koheesiotoimia entistä paremmin kestävän kehityksen mukaisiin tavoitteisiin. C 267/26 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27. 10. 2005 joka vääristää kilpailua tai 6. 2. 2 Koheesiopolitiikan tavoitteena tulee olla taloudellisen suorituskyvyn parantaminen sekä uusien ja parempien työpaik- kojen luominen aktivoimalla käyttämättömiä resursseja. EU:n varoja ei pidä käyttää elinkelvottomien yritysten tukemiseen tavalla, johtaa ainoastaan työpaik- kojen siirtymiseen paikasta toiseen EU:n sisällä. Toimet tulisi keskittää ensisijaisesti uusien, kestävien työpaikkojen tukemi- seen, kilpailukyvyn kohentamiseen, inhimilliseen ja fyysiseen pääomaan, sisämarkkinoiden lujittamiseen sekä työvoiman liik- kuvuuden parantamiseen. Tulee tukea 6. 2. 3 resurssien keskittämistä kehityksestä jälkeen jääneille alueille (tavoite 1) sekä resurssien sovittamista paremmin EU:n yleisiin, kestävää kehitystä koskevan strategian tavoitteisiin. On myös painotettava entistä enemmän rajatylit- tävää yhteistyötä sisämarkkinoiden yhdentymisen syventämi- seksi. Alueet, 6. 2. 4 joiden asukaskohtainen BKT on yli 75 prosenttia EU:n keskiarvosta laajentumisesta johtuvan tilastovai- kutuksen vuoksi, tarvitsevat siirtymäajan. Tukia on kuitenkin vähennettävä asteittain. musten noudattamisen mukaan, jotta rahansiirtoja pystyttäisiin motivoimaan myös ekologisin perustein. Ehdotukset eivät kuitenkaan saaneet enemmistön tukea neuvostossa. jäsenvaltioille josta päätettiin 6. 3. 3 Maatalouspolitiikan uudistuksessa, kesällä 2003, annetaan periaatteessa kaksi mahdollisuutta ottaa käyttöön tilakohtainen tuki uudenlaisten suorien tukien maksamista varten: joko sellainen tilatuki, jonka suuruus määräytyy tilan tähän asti saaman vanhan tuen mu- kaan, tai tilatuki, jossa tilan pinta-alaa käytetään laskentaperus- teena tai se otetaan ainakin huomioon tukea määritettäessä (ns. alueellistaminen). 6. 3. 4 Missään suunnitellussa ratkaisumallissa tukien maksua ei tälläkään kertaa velvoiteta kytkemään työpaikkojen säilyttä- miseen tai luomiseen. Kestävän kehityksen kannalta tarkastel- tuna tämän tosiseikan pitäisi käynnistää uutta yhteiskunnallista keskustelua, samoin kuin kysymyksen tukiin liittyvistä ympäris- tönäkökohdista. 6. 2. 5 Myös tässä tarvitaan selkeiden laadullisten arviointien suorittamista. ”Brysselistä” saatavilla olevan rahoituksen vuoksi suunnitteluun on käytetty paljon resursseja, jotka olisi voitu käyttää paljon tehokkaamminkin. Aluesuunnittelu ei myöskään aina ole luonut uusia työpaikkoja EU:hun. Näin siksi, että niin kutsutut 6. 3.  5 ”täydentävät ehdot” jotka maatilojen on täytettävä, (”Cross Compliance Standards”), eivät juurikaan edellytä enempää kuin nykyisten lakien noudat- tamista, mikä eräissä jäsenvaltioissa on jo johtanut vakaviin kiistoihin pantaessa uudistusta täytäntöön jäsenvaltiotasolla. Alue- ja paikallistason on omaksuttava 6. 2. 6 entistä enemmän vastuuta kestävää kehitystä edistävistä konkreettisista toimista. ETSK suosittaa, että koheesiohankkeet arvioidaan paitsi taloudellisen kasvun ja työllisyyden kannalta myös ottaen huomioon niiden vaikutus kyseisen alueen pitkän aikavälin kestävään kehitykseen. 6. 3 Luonnonvarojen suojelu ja hallinta Yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) Lausunnossaan ”YMP:n tulevaisuus” (2) komitea on 6. 3. 1 kuvannut ja kommentoinut yksityiskohtaisesti EU:n maatalous- poliittisia uudistuksia ja viitannut Euroopan kestävän maata- louden vaikeaan tilanteeseen markkinoiden globaalistuessa. Lausunnossaan komitea toteaa, että aina ennen uudistuksia on esitetty kriittisiä huomautuksia ja käyty keskustelua maatalous- menojen yhteiskunnallisesta oikeudenmukaisuudesta ja tasapuo- lisuudesta vaikutuksista. Keskustelu on jatkunut Luxemburgissa sovitusta uudistuksesta huolimatta. ekologisista sekä ensin 6. 3. 2 Tämän vuoksi komissio on laatinut yhä uusia ehdo- tuksia maatalousmenojen suuntaamiseksi ”kestävyyden lisäämi- seen”. Esimerkiksi entinen maatalouskomissaari Franz Fischler ja ehdotti myöhemmin alenevien tukien käyttöönottoa tukien jaon ”oikeudenmukaistamiseksi”. Lisäksi komission jäsenet Franz Fischler ja Ray McSharry keskustelivat jo aikanaan useaan jossa suora tuki määräytyisi sitovasti kertaan järjestelmästä, lainsäädäntöä tiukempien ympäristövaati- voimassa olevaa ylärajan määrittämistä tukimaksuille (2) EYVL C 125, 27. 5. 2002, s. 87–99. 6. 3. 6 ETSK:n mielestä on selvää, että julkisten tulonsiirtojen on aina oltava sidoksissa yleiseen etuun. Tuilla on oltava perus- teet, oikeutus ja yhteiskunnallinen hyväksyntä. YMP:n sekä Göteborgin ja Lissabonin strategioiden kestävää kehitystä koskevien tavoitteiden (työpaikkojen luominen, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden edistäminen, ympäristönsuojelu) välillä tulisi olla selkeästi ymmärrettävä yhteys, mutta sellaista ei aina- kaan vielä yhteiskunnan suuren enemmistön kannalta ole nähtävissä. Tämän pitäisi synnyttää lisäkeskustelua tukien ylei- sestä tarkoituksesta ja viljelijöiden roolista tavoitteiden saavutta- misessa. Unionin viljelijöiden ja karjankasvattajien enemmistön mielipiteen vastaisesti toteutettu YMP:n välitarkistus olisi suun- nattava uudelleen siten, että Euroopassa tuettaisiin kestävää perheviljelyä, joka toimisi maatalouden sosiaalisen oikeutuksen lähtökohtana. 6. 3. 7 YMP:n ensimmäisestä pilarista maatalousyrittäjille maksettavat suorat tuet ovat monille maanviljelijöille epäile- mättä ratkaisevan tärkeitä. Tuotantomääristä irrotetuilla suorilla tuilla ei kuitenkaan pyritä ohjaamaan tuotantoa kestävään suuntaan. Ne ovat pikemminkin tulojenvarmistuspolitiikkaa, josta kaiken lisäksi kaikki maanviljelijät eivät hyödy tasa-arvoi- sesti. 6. 3. 8 Toisessa pilarissa, maaseudun kehittämispolitiikassa, rahaa annetaan ainoastaan yhteisöohjelmissa selkeästi määritel- tyjä ”vastasuoritteita” vastaan. Esimerkkeinä voidaan mainita luonnonmukaisen mm. maatalouden maataloustuotannon tukeminen, maatalousyritysten monimuo- toistaminen (esim. pidemmälle viety raakatuotteiden jalostus ja kauppa) sekä maaseudun pienyritykset ja mikroyritykset. ympäristöohjelmat, 27. 10. 2005 FI Euroopan unionin virallinen lehti C 267/27 6. 3.  9 Tässä yhteydessä merkittävä on uuden maatalousko- missaarin Mariann Fischer Boelin Berliinin ”vihreän viikon” avajaisissa 20. tammikuuta 2005 esittämä vaatimus siitä, että ”maaseudun kehittämisestä on tehtävä keskeinen osa Lissabonin strategiaa”. Mielenkiintoisia ovat niin ikään muut maatalousko- missaarin kabinetin esittämät lausumat, joiden mukaan kabine- tissa ei odoteta, että ensimmäiseen pilariin liittyen luotaisiin suuressa määrin työpaikkoja, mutta maaseudun kehittämispoli- tiikassa sen sijaan nähdään mahdollisuuksia. ETSK pitäisi erit- täin tervetulleena, että komissio mahdollisimman pikaisesti pohjustaisi tutkimuksin molempien maatalouspolitiikan pilar- eiden odotettavissa olevia vaikutuksia työllisyyteen, ympäris- töön ja sosiaalisiin kysymyksiin. 6. 3. 10 Parhaillaan käsiteltävänä olevassa, maaseudun kehit- tämistä koskevassa uudessa asetusehdotuksessa maaseudun kehittämistoimiin on määrä sisällyttää uusia tehtäviä (esim. Natura 2000 -alueiden rahoittaminen, vesipuitedirektiivin täytäntöönpano). Maaseudun kehittämisestä tulee näin yhä tärkeämpi poliittinen ohjauskeino, jolla kehitystä ohjataan kohti kestävän kehityksen tavoitteita, mitä ETSK pitää myönteisenä. 6. 3. 11 Komission suunnitelman mukaan vuosina 2007– 2013 maaseudun kehittämiseen tarkoitetun rahoituksen on kuitenkin vain määrä säilyä nykyisellä tasollaan. ETSK:n mielestä tämä merkitsee sitä, että jo EU:n rahoitusnäkymissä maaseudun kehittämispolitiikan rahoitus on sille asetettuihin tehtäviin nähden riittämätön. 6. 4. 3 Jokapäiväisen elämän turvallisuus, mukaan luettuna päivittäiset tarpeet, on eurooppalaisille hyvin tärkeää. Kansa- laiset odottavat unionilta korkeatasoista suojelua luonnonkatas- trofeja, ympäristö- ja terveysvaaroja ja muita suuren luokan elintarvikkeisiin onnettomuuksia vastaan. Ympäristöön tai sekä erityisesti joutuvien haitallisten aineiden terveysvaarat energian edellyttävät liikenteen jatkuvaa unionin tason valvontaa ja toimia. turvallisuusstandardit ja yleishyödyllisten peruspalvelujen 6. 4. 4 On varmistettava terveydenhuollon, koulu- asianmukainen tarjonta esimerkiksi tuksen, aloilla. liikenteen energiahuollon, Tarjonnan fyysinen turvallisuus on eräissä näistä tapauksista, esimerkiksi energian ja liikenteen aloilla, tärkeä näkökohta kehi- tettäessä sisämarkkinoita sekä kahden- ja monenvälisiä kauppa- ja muita suhteita. viestinnän ja 6. 4. 5 Kestävä kehitys on alkanut käydä välttämättömäksi yksittäisten kansalaisten ja kansalaisryhmien valveutuneisuuden, asenteiden ja toiminnan ansiosta, eikä näitä tekijöitä voi enää koskaan korvata pelkästään järjestelmien, organisaatioiden ja instituutioiden ”ylhäältä käsin” päättämillä toimilla. Eurooppa voi olla ylpeä hyvin organisoiduista ja toimivista yhteiskunnis- taan, hyvin koulutetuista ja aktiivisesti osallistuvista kansalaisis- taan sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavien organisaatioiden kehittyneestä rakenteesta. Tämä on ehkä paras mahdollinen kulttuurinen kasvualusta kestävän kehityksen jatkumiselle. 6. 3. 12 Kun otetaan huomioon, että maaseudun kehittämistä koskevat toimet ovat kestävän kehityksen kannalta ratkaisevan tärkeitä, ETSK pitää neuvostossa parhaillaan käytävää, kuuden nettomaksajan käynnistämää keskustelua kyseisen budjetti- kohdan mahdollisista huomattavista leikkauksista täysin käsittä- mättömänä. 6. 4. 6 Laajentuminen on edelleen lisännyt kulttuurien moni- naisuutta EU:ssa. Tämä voi rikastuttaa kaikkien elämää, mutta tahtoa molemminpuolisen ymmärtämyksen tarvitaan myös lisäämiseksi.  On tuettava myös tietojen ja kokemusten jaka- mista taloudellisesta, poliittisesta ja arkipäivän elämästä sekä siitä, kuinka edetä kohti kestävää kehitystä. Hyötyjinä eivät olisi vain uudet jäsenvaltiot, vaan koko Eurooppa ja sen kansalaiset. 6. 4 Unionin kansalaisuus, vapaus, turvallisuus ja oikeus 6. 5 EU kansainvälisenä toimijana Jotta eurooppalaisia varten voitaisiin luoda todellinen 6. 4. 1 vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, EU- tason toiminta on välttämätöntä sekä tehokkuuden varmistami- seksi että taloudellisen taakan jakamiseksi. Maahanmuuttajien onnistunut kotouttaminen on sekä sosiaaliseen yhteenkuulu- vuuteen liittyvä kysymys että taloudellisen tehokkuuden edel- lytys. ETSK kannattaa Euroopan rajavalvontaviraston perusta- mista, yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa sekä toimia, jotka liittyvät EU:n jäsenvaltioissa laillisesti oleskeleviin tai niihin hiljattain saapuneisiin EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisiin sekä laittoman maahanmuuton ehkäisemiseen ja laittomien maahanmuuttajien palauttamiseen. 6. 5. 1 YK:n kestävän kehityksen huippukokouksessa Johan- nesburgissa EU profiloitui dynaamiseksi ja tulosorientoituneeksi toimijaksi. EU:n uudet aloitteet, kuten vesi- ja energiapoliittiset aloitteet (vapaaehtoisten kumppanuudet), saivat paljon kanna- tusta. 6. 5. 2 YK:n tasolla Johannesburgin 52-sivuisen toimintaoh- jelman täytäntöönpano edistyy. Prosessi on kuitenkin hidas, ja osallistuvilla mailla on huomattavia vaikeuksia täyttää lupauk- sensa ja pysyä suunnitelmissaan. 6. 4. 2 Rikollisuuden ja terrorismin ehkäiseminen ja torju- minen on jatkossakin keskeinen haaste unionille. Riittävät resurssit edellytys turvallisuustarpeisiin vastaamiseksi ovat yhteiskuntiemme hallinnolliselle, sosiaaliselle ja taloudelliselle kestävyydelle. EU:n on toimittava sitoumustensa ja huippukokouk- 6. 5. 3 sessa omaksumansa edelläkävijän roolin mukaisesti. Tämän on heijastuttava kaavaillussa määrärahojen jaossa. rahoitusnäkymissä C 267/28 FI Euroopan unionin virallinen lehti 27. 10. 2005 EU:n on erityisesti lisättävä pyrkimyksiään vähiten 6. 5. 4 kehittyneiden maiden auttamiseksi. Toimet tulisi keskittää perustarpeisiin, kuten vesi- ja energiahuoltoon, terveydenhuol- toon, turvallisiin elintarvikkeisiin, peruskoulutukseen ja ammat- tikoulutukseen sekä maatalouden kehittämiseen. 6. 5. 5 Yksittäiset EU-maat ovat kehittäneet kunnianhimoisia tukiohjelmia vähiten kehittyneiden maiden hyväksi, erityisesti Afrikan maissa. EU-tason ja jäsenvaltioiden välistä koordinaa- tiota on parannettava näiden kehitysohjelmien suunnittelussa ja täytäntöönpanossa. Cotonoun nimeä kantava erityisohjelma on osoittautunut arvokkaaksi välineeksi pyrittäessä lisäämään myös työmarkkinaosapuolten kansalaisyhteis- kunnan osallistumista AKT- (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen) maissa. järjestäytyneen ja 6. 5. 6 Kestävä kehitys on jossain määrin sisällytetty näihin kehitysohjelmiin. Sille on annettava keskeinen sija Johannesbur- gissa hyväksytyn toimintasuunnitelman mukaisesti. Toimien koordinoinnin parantamiseksi 6. 5. 7 ja kestävän kehityksen ulottuvuuksien vahvistamiseksi ETSK suosittaa, että EU käynnistäisi kehitysyhteistyön erityisaloja, kuten vesi- ja turvallisia elintarvikkeita ja terveydenhuoltoa energiahuoltoa, koskevia lisäaloitteita, jotka toteutettaisiin ensisijaisesti muodos- tamalla ”vapaaehtoisten kumppanuuksia”. 7. Päätelmät 7. 1 Budjetin rakenteen uudistaminen ja siihen liittyvät uudet prioriteettiotsakkeet ovat osoitus siitä, että kestävää kehitystä pidetään tärkeänä.  ETSK toivoo, että tämä todella näkyy myös budjetin käytännön täytäntöönpanossa eikä merkitse vain samojen asioiden toistamista samalla tavoin uusien otsakkeiden alla. Komitea korostaa, että unionin varainkäyttöä on tarkistet- tava vastaamaan paremmin unionin painopistealoja riippumatta siitä, mitä omien varojen tasosta lopulta päätetään. On ratkaisevan tärkeää, että uudet rahoitusnäkymät, 7. 2 jotka muodostavat kehykset EU:n budjeteille vuosina 2007– 2013, heijastavat selkeästi unionin prioriteetteja ja erityisesti Lissabonissa asetettuja tavoitteita ja kestävää kehitystä. Varojen käyttöä on tästä syystä tarkistettava perusteellisesti. Elleivät rahoitusnäkymät, jotka ovat varsin pitkäaikaisia, ohjaa EU:n kehitystä oikeaan suuntaan, on vähän toivoa siitä, että mitkään muutkaan politiikat rahoitusta koskevat tai myöhemmät muutokset onnistuisivat niin tekemään. ETSK on komission kanssa samaa mieltä siitä, että kasvu 7. 3 ja työllisyys on asetettava etusijalle pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin tavoitteet vuoteen 2010 mennessä. Kasvu on ymmärrettävä taloudelliseksi kasvuksi, jossa otetaan huomioon Bryssel 11. toukokuuta 2005 sosiaalisen osallisuuden sekä terveyden ja ympäristön suojelun keskeisten eurooppalaisten arvojen kunnioittaminen. Kilpailu- kyky ja taloudellinen kasvu eivät ole lopullisia päämääriä sinänsä, vaan välineitä sosiaalisten ja ympäristöä koskevien tavoitteiden edistämiseksi. Ongelmana on kuitenkin, että EU:n jatkuvasti hidastuva kasvu ja kilpailukyvyn heikkeneminen muihin tärkeisiin talousalueisiin verrattuna voi vaarantaa sekä eurooppalaisen sosiaalimallin että eurooppalaiset ympäris- töarvot. 7. 4 Kestävän kehityksen strategian painopistealueita ja muita alueita, joilla on havaittu kestävälle kehitykselle haitallisia kehi- tyskulkuja — ilmastonmuutos, luon- nonvarat, köyhyyden poistaminen, väestön ikääntyminen sekä riippuvuus fossiilisista polttoaineista — on kohdeltava priori- teetteina myös budjettipolitiikassa. liikenne, kansanterveys, 7. 5 Budjettiotsakkeet sinällään eivät yleensä ole ”kestäviä” tai ”kestävyyden vastaisia”. Vaikutukset kestävään kehitykseen riip- puvat rahoitettavien ohjelmien, tavoitteiden ja hankkeita koske- vien kriteerien yksityiskohtaisesta suunnittelusta. 7. 6 Vaikutustenarviointi on avainväline sen varmistamiseksi, toimintatavat ovat kestävän kehityksen tavoitteiden että mukaisia. Vaikutustenarviointi on suoritettava jokaisesta budjet- tiin sisältyvästä ohjelmasta ja sen tavoitteista. Tässä yhteydessä tulisi lopettaa erityisesti tuet, jotka suuntautuvat kestävän kehi- tyksen kannalta haitallisiin toimiin. Eri budjettiotsakkeista ja ohjelmista rahoitettavien hank- 7. 7 keiden valintakriteereiden tulee olla selkeät ja läpinäkyvät. Niihin tulee sisältyä kestävyyttä koskevia kriteereitä, kuten hankkeen vaikutus työpaikkojen luomiseen tai menettämiseen sekä EU:n kilpailukykyyn. ympäristöön, terveyteen, 7. 8 Erityistä huomiota tulee kiinnittää rakennerahastojen ja koheesiorahaston varojen käyttöön sekä maatalousmenoihin ja TEN-ohjelmiin. Näillä EU:n toiminnan aloilla, jotka muodos- tavat selkeästi suurimman osan EU:n menoista, valinnat on suunnattava jotka mahdollisimman hyvin täyttävät kestävyyden vaatimukset. sellaisiin ratkaisuihin, järjestelmällisesti 7. 9 ETSK haluaa erityisesti korostaa tiedon, tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen sekä uuden teknologian merkitystä.  C 267/22 NL Publicatieblad van de Europese Unie 27. 10. 2005 Advies van het Europees Economisch en Sociaal Comité over De rol van duurzame ontwikkeling in de aanstaande financiële vooruitzichten (2005/C 267/04) Op 29 november 2004 heeft het toekomstige Luxemburgse voorzitterschap van de Raad besloten het Euro- pees Economisch en Sociaal Comité overeenkomstig artikel 262 van het EG-Verdrag te raadplegen over De rol van duurzame ontwikkeling in de aanstaande financiële vooruitzichten De gespecialiseerde afdeling „Landbouw plattelandsontwikkeling en milieu”, die met de voorbereidende werkzaamheden was belast, heeft haar advies op 18 april 2005 goedgekeurd. Rapporteur was mevrouw Sirkeinen, co-rapporteurs de heren Ehnmark en Ribbe. Het Comité heeft tijdens zijn op 11 en 12 mei 2005 gehouden 417e zitting (vergadering van 11 mei 2005) het volgende advies uitgebracht, dat met 151 stemmen vóór en 1 stem tegen, bij 8 onthoudingen, is goed- gekeurd. 1. Inleiding 1. 1 Het EESC heeft al eerder adviezen uitgebracht over de duurzame-ontwikkelingsstrategie van de EU. In dit verkennende advies geeft het graag gehoor aan het verzoek van het Luxem- burgse voorzitterschap om in te gaan op de rol van duurzame ontwikkeling in de aanstaande financiële vooruitzichten: hoe kan en hoe moet het begrotingsbeleid helpen om duurzame ontwikkeling te versterken en in alle beleidsterreinen te inte- greren? Qua opzet volgt dit advies de verschillende hoofdstukti- tels — prioriteiten — van de mededeling over de financiële vooruitzichten. De plaats van de doelstelling duurzame ontwikkeling in 1. 2 de EU-begroting is complex. Het EESC probeert hier in dit advies licht op te werpen, maar kan niet alle details behandelen. Het is daarom van belang om op grote schaal kennis van en meningen over de betrokken onderwerpen te vergaren en te analyseren. uitgebreide Unie 2007-2013” (1) bevat de prioriteiten van de Commissie voor de uitgebreide EU en haar voorstellen voor nieuwe financiële eisen, instrumenten, governance, een nieuw financieel kader en een financieringsregeling. Er zijn drie priori- teiten voor de volgende financiële vooruitzichten: — de interne markt moet worden voltooid, vooral met het oog op het bredere streven naar duurzame ontwikkeling; — het politieke begrip „Europees burgerschap”, dat stoelt op de voltooiing van een ruimte van vrijheid, veiligheid en recht en op de toegang tot elementaire publieke goederen; — een Europa dat als mondiale partner de duurzame groei bevordert en aan de civiele en strategische veiligheid bijdraagt. 2. 1.  1 Het voorstel voor een nieuw financieel kader wordt uiteengezet in de volgende paragrafen van het Commissiedocu- ment (met de tabel als bijlage): 1. Duurzame groei 1. 3 Het EESC zou graag een actieve rol spelen bij de lopende werkzaamheden in het kader van duurzame ontwikkeling. In dit verband kan het een grote bijdrage leveren dankzij het mandaat dat de Raad het in maart 2005 heeft gegeven voor de uitvoering van de Lissabonstrategie. Het interactieve netwerk met het maatschappelijk middenveld en de betrokken partijen dat het moet opzetten, vormt een goed platform om een effi- ciënte, multidimensionale (economische, sociale, ecologische) en transparante evaluatie van een en ander te maken en om er tegelijkertijd voor te zorgen dat de verantwoordelijken in het veld zich het EU-beleid eigen maken. 1a Concurrentiekracht ter bevordering van groei en werk- gelegenheid 1b Cohesie ter bevordering van groei en werkgelegenheid 2. Beheer en bescherming van natuurlijke hulpbronnen, inclu- sief landbouw 3. Burgerschap, vrijheid, veiligheid en rechtvaardigheid 2. De mededeling van de Commissie over de financiële vooruitzichten 2007-2013 4. De EU als mondiale partner 5. Administratie. 2. 1. 2 De Commissie stelt voor om voor prioriteit 1 meer geld uit te geven en om het voor de verplichtingen gereser- veerde bedrag op te trekken van 120,7 miljoen euro in 2006 tot 158,4 miljoen euro in 2013. Dit moet worden gefinancierd uit 1,24 % van het BNI (met een marge van 0,10 %). 2. 1 De mededeling „Bouwen aan onze gemeenschappelijke toekomst — Beleidsuitdagingen en begrotingsmiddelen in de (1) COM(2004) 101 def. 27. 10. 2005 NL Publicatieblad van de Europese Unie C 267/23 2. 1. 3 In zijn advies over de financiële vooruitzichten voor de periode 2007-2013 betuigt het EESC zijn instemming met de mededeling, die samenhangend is, een stevige en toekomst- gerichte politieke onderbouw heeft, duidelijke en consequente praktische beleidskeuzes biedt en bovendien getuigt van een evenwichtige aanpak. Wat de eigen middelen van de EU-begro- ting betreft, moet er volgens het EESC worden gekozen voor een verhoging van de eigen middelen van de communautaire begroting voor de nieuwe programmeringperiode 2007-2013 tot maximaal 1,30 % van het BNI, wat boven het huidige begrotingskader uitgaat. 3. Algemene opmerkingen Het is van kapitaal belang dat de prioriteiten van de EU 3. 1 — vooral de Lissabon-doelstellingen en duurzame ontwikkeling — duidelijk doorwerken in de nieuwe financiële vooruitzichten, die het kader vormen voor de EU-begrotingen in de periode 2007-2013.  Daartoe is een structurele wijziging van het uitga- venpatroon noodzakelijk. Als de financiële vooruitzichten met hun langetermijnkarakter de ontwikkeling van de EU niet de juiste kant op sturen, is er weinig hoop dan andere maatregelen of latere financiële aanpassingen daar wel in zullen slagen. 3. 2 Het EESC gaat in dit advies niet uitgebreid in op de hoogte van de eigen middelen, aangezien het dit onderwerp al grondig heeft behandeld in een eerder, in paragraaf 2. 1 genoemd advies. Er moet hier echter wel op worden gewezen dat Europa alleen met een sterke financiële basis in staat zal zijn om zijn prioriteiten te verwezenlijken, in de behoeften van de burgers te voorzien en aan hun verwachtingen te voldoen. Financiering door de EU kan een sterk multiplicatoreffect te hebben op het trekken middelen, en deze mogelijkheid moet ten volle worden uitgebuit. De situatie is momenteel gespannen, ten eerste door de standpunten van de netto-betalende lidstaten, ten tweede door de standpunten van de meest ontvangende lidstaten, ten derde door de politieke toezeggingen aan de nieuwe lidstaten en hun bevolking, en ten vierde door de noodzaak om de middelen aan de verwezenlijking van nieuwe EU-prioriteiten te besteden. Het uitgavenpatroon moet absoluut ten gunste van de nieuwe prioriteiten worden gewijzigd, ongeacht het uitein- delijk vast te stellen niveau van de eigen uitgaven. totale aantal voor de doelstellingen uit 4. Het begrip „duurzame ontwikkeling” 4. 1 De EU-strategie voor duurzame ontwikkeling is geba- seerd op de vervlechting, onderlinge afhankelijkheid en samen- hang van economische, sociale en milieuoverwegingen, de zogenoemde drie pijlers. Duurzame ontwikkeling heeft zowel een kwantitatieve als een kwalitatieve kant. Bij de beleidsont- wikkeling moeten al deze drie aspecten in aanmerking worden genomen. Maatregelen die voornamelijk zijn gericht op een van deze beleidsterreinen moeten met de doelstellingen van andere beleidsterreinen overeenstemmen. butieve rechtvaardigheid wil zeggen dat onze welvaart niet ten koste mag gaan van andere samenlevingen, de ontwikkeling van de welvaart daar niet mag belemmeren en evenmin de wereldwijde uitroeiing van armoede in de weg mag staan. 4. 3 Het woord „strategie” in „duurzame-ontwikkelingsstra- tegie” heeft niet precies de betekenis die er doorgaans aan wordt toegekend. Normaliter wordt het omschreven als de manier waarop een pakket van maatregelen wordt uitgevoerd om een bepaald doel te bereiken. Hier wordt de duurzaamheid van de aanpak tot hoofddoel gemaakt.  In het geval van duur- zame ontwikkeling kan geen eindpunt worden gedefinieerd; duurzame ontwikkeling is namelijk veel meer een proces dan een doel. Belangrijk is dat de langetermijnontwikkelingen werkelijk coherent zijn en dat deze de in de paragrafen 4. 1 en 4. 2 genoemde criteria kunnen helpen vervullen. Dit is de ware uitdaging van duurzame ontwikkeling, die niet te verwezen- lijken is met afzonderlijke doelstellingen of maatregelen alleen, ook al moeten ingrijpende trendbreuken (bv. vooruitgang bij de verwezenlijking van de Millenniumdoelstellingen) ergens aan kunnen worden afgemeten. 4. 4 Voor duurzame ontwikkeling is verregaande beleidsaf- stemming nodig, op nationaal én op EU-niveau. De te nemen maatregelen zijn een combinatie van kleine en grote stappen die samen een proces voortstuwen waarbij niet-duurzame ontwikkelingen de pas wordt afgesneden en aan de overkoepe- lende doelstellingen beantwoordende veranderingen ruim baan krijgen. Eén van de lastigste aspecten van dit alles is het uitwerken van indicatoren die een juist beeld geven van de ontwikkelingen. De duurzame-ontwikkelingsstrategie van de EU is 4. 5 momenteel vooral gericht op de bestrijding van enkele van de ernstigste niet-duurzame tendensen in onze huidige samenle- ving: klimaatverandering, vervoer, volksgezondheid en natuur- lijke hulpbronnen. Andere onderwerpen, zoals de uitroeiing van armoede en de vergrijzing van de bevolking, blijven voor- lopig op het tweede plan. 4. 6 In zijn eerdere adviezen over duurzame ontwikkeling heeft het EESC aangedrongen op maatregelen op bepaalde beleidsterreinen. Deze maatregelen zijn: steun voor particuliere en publieke investeringen in nieuwe, schone technologie, nieuwe inspanningen om de kwaliteit van het werk te verbe- teren, heffingen voor het gebruik van natuurlijke hulpbronnen, en vermindering van de afhankelijkheid van fossiele brand- stoffen. Hoe belangrijk maatregelen op deze gebieden ook 4. 7 mogen zijn, op zichzelf volstaan ze niet om de doelstelling van duurzame ontwikkeling te verwezenlijken. Dit doel en de bijbe- horende criteria moeten een plaats krijgen op alle beleidster- reinen, en afzonderlijke maatregelen dienen een grotere samen- hang te gaan vertonen. Duurzame ontwikkeling is een zaak van de lange 4. 2 termijn en heeft een mondiale dimensie. Intergenerationele rechtvaardigheid betekent dat de huidige generaties niet ten koste van toekomstige generaties mogen leven. Mondiale distri- 4. 8 Het is wellicht tijd voor de EU om haar benadering van duurzame ontwikkeling te heroverwegen. Tijdens de aanstaande herziening van de strategie in kwestie moet worden bekeken hoe het overkoepelende beginsel „duurzame ontwikkeling” het best kan worden verwezenlijkt.  C 267/24 NL Publicatieblad van de Europese Unie 27. 10. 2005 5. De financiële vooruitzichten en duurzame ontwikke- ling 5. 1 De structuur en de inhoudelijke details van de begroting bepalen in hoge mate welke richting de EU-ontwikkelingen op gaan. Uit de vernieuwde begrotingsstructuur, met de nieuwe prioritaire zwaartepunten, valt op te maken dat de Commissie het belang van duurzame ontwikkeling inziet. Hopelijk blijkt dit ook in de praktijk als de begroting wordt uitgevoerd, en gaat zij straks ondanks de nieuwe zwaartepunten niet gewoon op de oude voet verder. De Commissie geeft in de verwezenlijking van de 5. 2 Lissabon-doelstellingen tot 2010 terecht voorrang aan groei en werkgelegenheid. Het begrip „duurzame groei” moet worden gezien als economische groei waarbij de fundamentele Euro- pese waarden sociale integratie, volksgezondheid en milieube- scherming worden gerespecteerd. Concurrentievermogen en economische groei zijn geen doelen op zichzelf, maar middelen om sociale en ecologische doelen te verwezenlijken. Het probleem is echter dat ons sociale model en onze milieu- waarden in gevaar kunnen komen als de EU qua groei en concurrentievermogen steeds verder achterop raakt bij de andere economische grootmachten. 5. 3 Bij budgettaire besluiten moet ook in aanmerking worden genomen dat ontwikkelingen op sociaal en milieuge- bied op hun beurt de economie ten goede komen. tot De prestaties op het gebied van duurzame ontwikkeling 5. 4 lidstaat. Sommige lopen aanzienlijk uiteen van lidstaat hebben een relatief sterke economische groei weten te combi- neren met een hoog niveau van sociale en milieubescherming, waarbij ontwikkelingen op verschillende gebieden elkaar op gunstige wijze lijken te hebben versterkt. Een aantal andere lidstaten lijkt echter te kampen met de omgekeerde situatie: een combinatie van een zeer langzame groei, moeilijkheden om sociale problemen op te lossen en een achterstand op het gebied van milieuontwikkeling. De nieuwe lidstaten bevinden zich in een andere situatie dan de oude: ze groeien en maken een duidelijke ontwikkeling door, maar wat de andere „pijlers” betreft hebben ze een problematische start. 5. 5 De uitbreiding van de EU heeft de afgelopen jaren de meeste veranderingen teweeggebracht, en dit zal in de periode 2007-2013 van de financiële vooruitzichten waarschijnlijk niet veranderen. Een en ander werkt natuurlijk duidelijk door in de begroting, en dan vooral in de cohesie-uitgaven. Het EESC is ook in andere verbanden ingegaan op de onderwerpen uitbrei- ding, cohesie en financiering.  Door hun toetreding tot de EU zien de nieuwe lidstaten zich voor de zware taak gesteld om nationaal beleid op het gebied van duurzame ontwikkeling uit te werken en een bijdrage te leveren aan alle EU-maatregelen en overwegingen in dit verband. Vervolgens zal het acquis communautaire, voor zover het hiertoe in staat is (van duur- zame ontwikkeling wordt in het acquis niet expliciet gewag gemaakt), hun ontwikkeling op het gebied van milieu, gezond- heidszorg, sociale en andere aangelegenheden in een duurzame richting sturen. Maar wat duurzame ontwikkeling betreft moet het meeste nog worden gedaan. Verdere materiële ondersteu- ning en kennisoverdracht kunnen en moeten een bijdrage leveren aan de duurzame ontwikkeling in deze landen. 5. 6 De prioriteiten van de duurzame-ontwikkelingsstrategie, en ook andere erkend niet-duurzame ontwikkelingen (genoemd in de paragrafen 4. 4 en 4. 5), moeten ook in het begrotingsbe- leid als prioriteiten worden behandeld. 5. 7 Een begrotingslijn is als zodanig meestal „duurzaam” noch „niet-duurzaam”. Het effect ervan op duurzame ontwikke- ling hangt af van de gedetailleerde opzet van programma's, doelstellingen en criteria waaraan te financieren projecten aan moeten voldoen. Effectbeoordeling is hét instrument om te garanderen 5. 8 dat het beleid strookt met het streven naar duurzaamheid. Alle betrokkenen, dus ook de Commissie, zijn het hierover eens, maar niettemin werkt men maar langzaam toe naar een syste- matische, onafhankelijke en deskundige beoordelen van alle belangrijke voorstellen. De totstandbrenging en uitvoering van de nieuwe financiële vooruitzichten bieden volgens het EESC een mooie kans om eindelijk werk te maken van zo'n systema- tische beoordeling. 5. 9 Alle afzonderlijke programma's (en hun doelstellingen) in de begroting moeten stuk voor stuk op hun mogelijke effecten worden beoordeeld. Het is hierbij vooral van belang dat subsidies voor niet-duurzame activiteiten, op gebieden die worden genoemd in de duurzame-ontwikkelingsstrategie en onder meer in diverse EESC-adviezen, worden stopgezet. De Commissie zou verder gehoor moeten geven aan een eerdere aanbeveling van het EESC om in de Lissabon-strategie ook aandacht te besteden aan het langetermijneffect op duurzame ontwikkeling. Er dienen duidelijke, 5. 10 transparante maatstaven te worden aangelegd bij de selectie van via diverse begrotings- lijnen en programma's te financieren projecten. Deze moeten ook duurzaamheidscriteria omvatten, zoals de gevolgen van projecten voor het milieu, de volksgezondheid, de werkgelegen- heid en het concurrentievermogen van de EU. 5.  11 Extra aandacht moet worden geschonken aan het gebruik van middelen uit de structuurfondsen, het Cohesie- fonds, de landbouwbegroting en de TEN-programma's. Bij de activiteiten in kwestie, waaraan het leeuwendeel van het EU- budget wordt besteed, moet stelselmatig worden gekozen voor oplossingen die zoveel mogelijk voldoen aan de duurzaam- heidscriteria. 27. 10. 2005 NL Publicatieblad van de Europese Unie C 267/25 5. 12 Er moet beter worden nagegaan wat de activiteiten en het hieraan bestede geld precies hebben opgeleverd. Het is niet genoeg om te kijken hoeveel geld is uitgegeven en te contro- leren of er geen administratieve regels zijn overtreden. Om acti- viteiten de juiste richting op te sturen moet uitgebreid onder- zocht worden in hoeverre de effecten voldoen aan duurzaam- heidscriteria. 5. 13 De informatie die effectbeoordelingen van voorgesteld beleid opleveren is niet altijd volledig genoeg om besluiten op te baseren. Soms moet er eveneens worden gekeken naar wat er gebeurt als activiteiten achterwege blijven, en dit moet worden afgezet tegen wat er gebeurt als men wél maatregelen neemt. 6. Opmerkingen over de prioriteiten van de financiële vooruitzichten 6. 1 A) Duurzame groei — Concurrentiekracht ter bevordering van groei en werkgelegenheid 6. 1. 1 Het EESC stemt in met de belangrijkste doelstellingen van het Commissievoorstel „Concurrentiekracht ter bevordering van groei en werkgelegenheid”: bevordering van de concurren- tiekracht van ondernemingen in een volledig geïntegreerde interne markt; intensivering van de Europese inspanning inzake onderzoek en technologische ontwikkeling; verbinding van Europa door middel van EU-brede netwerken; verbetering van de kwaliteit van onderwijs en opleiding; agenda voor het sociaal beleid: de Europese samenleving helpen op de verande- ring te anticiperen en die aan te kunnen. 6. 1. 2 In dit prioritaire zwaartepunt wil het EESC vooral de belangrijke rol van kennis, O&O en nieuwe technologie bena- drukken. Als Europa hier werkelijk op inzet en er de nodige middelen aan besteedt, heeft het een unieke kans om zijn productiviteit, concurrentievermogen, groei en werkgelegenheid te vergroten in de felle concurrentiestrijd met andere economi- sche grootmachten. Bovendien kan het dan de druk op het milieu en de natuurlijke hulpbronnen verminderen met milieu- vriendelijkere technische oplossingen, die voorzien in de behoeften van de bevolking en haar gezondheid en veiligheid waarborgen. 6. 1.  3 Zoals werd benadrukt tijdens het op 14 en 15 april 2005 gehouden Stakeholder Forum over duurzame ontwikke- ling, dat het EESC samen met de Commissie had georganiseerd, is duurzame ontwikkeling een overkoepelende doelstelling voor de EU en zijn er als zodanig langdurige, systematische O&O- activiteiten voor nodig ten behoeve van alle drie de pijlers: economische, sociale en ecologische vooruitgang. Een aantal universiteiten en wetenschappelijke instellingen in de EU heeft gezamenlijke netwerken gevormd voor gecoördineerd onder- zoek naar duurzame ontwikkeling. De financiële vooruitzichten bieden een goede kans om deze en andere initiatieven te steunen. 6. 1. 4 Uit de toenemende wereldwijde concurrentiestrijd voor — om slechts twee voorbeelden te noemen — delfstoffen en olie en de consequenties ervan voor de kosten blijkt wel hoe belangrijk het is dat nieuwe delfstoffen worden ontgonnen en nieuwe productieprocessen (in het algemeen technieken waarbij grondstoffen efficiënter worden gebruikt) worden ontwikkeld. 6. 1. 4. 1 Het EESC herhaalt hier dan ook zijn al eerder geuite instemming met de voorstellen van de Commissie inzake de Europese onderzoeksruimte, namelijk om de financiële bijdrage aan het zevende kaderprogramma te verdubbelen en het actie- plan milieutechnologie in gang te zetten. In zijn adviezen over het 7e kaderprogramma en specifieke programma's zal het EESC ook aandacht besteden aan duurzame ontwikkeling. 6. 1. 5 In dit gedeelte van de financiële vooruitzichten, dat naast O&O en innovatie ook betrekking heeft op de TEN's, dienen energie en vervoer extra nadruk te krijgen. Er moet hoge prioriteit worden toegekend aan de ontwikkeling van technologie en het op de markt brengen van duurzame energie, energie-efficiëntie en schone energie. TEN-T-projecten die alleen maar leiden tot meer vervoer druisen in tegen het duur- zaamheidbeginsel. 6. 1. 6 In diverse adviezen heeft het EESC erop gewezen dat er vooral op vervoer- en energiegebied extra maatregelen nodig zijn om de ontwikkelingen meer in de richting van duurzame ontwikkeling te sturen. Het heeft hiervoor ook beleid voorge- steld. Uit de mededeling over de financiële vooruitzichten wordt niet echt duidelijk of het de bedoeling is om hiervoor voldoende middelen vrij te maken. internationale 6. 1. 7 Wil de EU de concurrentie felle aankunnen, dan moeten de financiële vooruitzichten een oplos- sing bieden voor twee kwesties die haaks op elkaar staan: aan de ene kant kampen de meeste lidstaten met een hoge werk- loosheid, aan de andere kant moet in de nabije toekomst het aantal mensen op de arbeidsmarkt omhoog.  Het EESC hierover heeft al aanbevelingen gedaan in een aantal recente adviezen getiteld „Werkgelegenheidsbeleid: rol van het EESC na de uitbreiding en in de optiek van het proces van Lissabon”, „Con- currentievermogen van ondernemingen” en „Een doeltreffen- dere uitvoering van de strategie van Lissabon”. 6. 1. 8 Het EESC zou vooral graag een nieuwe benadering van levenslang leren zien. Dit is namelijk een middel om de werkgelegenheid te verbeteren en om ervoor te zorgen dat men zich rekenschap geeft van alles wat verband houdt met duur- zame ontwikkeling. Het heeft er alle schijn van dat dit onder- werp een van de belangrijkste ontbrekende schakels is bij de uitvoering van de Lissabon-strategie. Als men in dit verband inzetten op duurzame ontwikkeling, moeten de serieus wil sociale partners samenwerken en zijn extra financiële bijdragen door de lidstaten nodig. 6. 2 B) Cohesie ter bevordering van groei en werkgelegenheid Cohesie is nodig geweest om de eenwording te 6. 2. 1 verdiepen. Het EESC waardeert de poging van de Commissie om cohesiemaatregelen nu meer op duurzame ontwikkeling te richten. C 267/26 NL Publicatieblad van de Europese Unie 27. 10. 2005 6. 2. 2 Het cohesiebeleid zou tot doel moeten hebben om de economische prestaties te verbeteren en meer en betere banen te scheppen door ongebruikte hulpbronnen te mobiliseren. EU- gelden zouden niet mogen worden gebruikt om zwakke bedrijven op zo'n manier te ondersteunen dat de concurrentie wordt scheefgetrokken of dat banen alleen maar worden verplaatst binnen de EU. Maatregelen moeten voornamelijk gericht zijn op ondersteuning van nieuwe, duurzame banen ter vergroting van het concurrentievermogen, op menselijke en materiële hulpbronnen, op consolidatie van de interne markt en op verbetering van de arbeidsmobiliteit. 6. 2. 3 Verder dienen de middelen vooral aan de ondersteu- ning van achteropgeraakte regio's (doelstelling 1) te worden besteed, wat ook beter overeenstemt met de algemene strategi- sche doelstellingen van de EU in het kader van duurzame ontwikkeling. Om de interne markt nog meer te verankeren dient grensoverschrijdende samenwerking daarnaast meer aandacht te krijgen. 6. 2. 4 Voor de regio's waar het BBP per hoofd van de bevol- king als gevolg van het statistisch effect van de uitbreiding boven 75 % van het EU-gemiddelde ligt, is een overgangspe- riode noodzakelijk. Subsidies moeten echter wel worden afge- bouwd. Ook hier zijn duidelijke kwalitatieve tests nodig. 6. 2.  5 „geld uit Brussel” voorhanden was, zijn veel Doordat er middelen op een inefficiënte manier gebruikt voor het maken van plannen. Bovendien hebben regionale plannen niet altijd geleid tot nieuwe banen in Europa. 6. 3 Beheer en bescherming van natuurlijke hulpbronnen Het Gemeenschappelijk Landbouwbeleid (GLB) In zijn advies „De toekomst van het GLB” heeft het 6. 3. 1 EESC de diverse hervormingen van het landbouwbeleid uitvoerig beschreven en van commentaar voorzien en gewezen op de moeilijke situatie van een duurzame landbouw die zich op gemondialiseerde markten staande moet houden. Het stelde vast dat er in de aanloop naar al deze hervormingen keer op keer kritische kanttekeningen zijn geplaatst bij de sociale recht- vaardigheid, de verdeling en de milieu-effecten van de land- bouwuitgaven. De hervorming van Luxemburg betekent niet dat de discussies hierover zijn afgesloten. 6. 3. 2 Dit bracht de Commissie ertoe keer op keer voor- stellen te doen voor sterker op duurzame ontwikkeling gerichte landbouwuitgaven. Zo telde de toenmalige Landbouwcommis- saris Fischler eerst een bovengrens voor, en later een degres- sieve schaal voor de uit te betalen middelen, opdat de subsidies „eerlijker” verdeeld zouden worden. Om de middelen ook een ecologisch stempel te geven hebben de EU-commissarissen Fischler en McSharry al diverse malen gesproken over een verplichte koppeling van rechtstreekse steunverlening en mili- eumaatregelen die verder dan de wetgeving gaan. In de Raad ontbrak voor hun voorstellen echter een meerderheid. 6. 3. 3 De in 2003 overeengekomen herziening van het land- bouwbeleid biedt de lidstaten grosso modo twee mogelijkheden om in het kader van de nieuwe rechtstreekse betalingen een bedrijfstoeslag in te voeren: ofwel een toeslag waarvan de hoogte aan de hand van de huidige productiesubsidies wordt vastgesteld, ofwel een toeslag waarbij men de oppervlakte van het bedrijf als uitgangspunt of in ieder geval in aanmerking neemt (de zogenoemde regionalisering). 6. 3. 4 Een koppeling van de toekomstige bedragen aan het behoud en/of het scheppen van arbeidsplaatsen is voor geen van de geplande oplossingen verplicht gesteld. Dit zou in het licht van de duurzaamheiddiscussie evenzogoed nieuwe maat- schappelijke discussies kunnen uitlokken als de kwestie van de milieuaspecten. 6. 3. 5 De zogenoemde Cross Compliance Standards waaraan landbouwbedrijven moeten voldoen, betekenen in de praktijk niet veel meer dan dat de bestaande wetgeving moet worden gerespecteerd, wat bij de omzetting van het herziene beleid in nationale maatregelen al tot verhitte discussies heeft geleid.  Tijdens zijn toespraak op de conferentie van landbouwministers op 7 oktober 2004 in Duitsland ging de toenmalige landbouw- commissaris mede op deze kwestie in. 6. 3. 6 Overheidssubsidies moeten altijd worden gekoppeld aan het algemeen nut. Voor betalingen is een motivering, een legitimering, een maatschappelijk draagvlak nodig. Een duide- lijk herkenbare koppeling tussen het GLB en de duurzaamheid- doelstellingen van de Göteborgstrategie en de Lissabonstrategie (banen creëren, voor sociale rechtvaardigheid zorgen, het milieu in stand houden) zou een goede zaak zijn; de meeste burgers zien hier momenteel echter nog niet veel van. Dat zou weer kunnen leiden tot nieuwe discussies over de zin van zulke betalingen en de rol van de landbouwers met betrekking tot deze doelstellingen. Als maatschappelijke legitimatie voor de tussentijdse hervorming van het GLB, die niet met de stand- punten van de Europese akkerbouwers en veehouders strookt, zou de versterking van duurzame familiebedrijven weer in het middelpunt moeten komen te staan. De betalingen uit hoofde van de eerste pijler van het 6. 3. 7 GLB, vooral de rechtstreekse betalingen, zijn van existentieel belang voor veel landbouwers. Ontkoppelde rechtstreekse beta- lingen zijn echter geen politiek middel om de productie duur- zamer te maken, maar eerder een beleidsinstrument om land- bouwers een bepaald inkomensniveau te garanderen, zij het dat zij hiervan niet allemaal in gelijke mate profiteren. 6. 3. 8 In de tweede pijler, bevordering van de plattelandsont- wikkeling, wordt geld alleen uitbetaald als daar duidelijk in het kader van EU-programma's ontwikkelde omschreven, „tegenprestaties” staan, zoals milieuprogramma's voor de landbouw, bevordering van ecologische landbouw, diversificatie op landbouwbedrijven (bijvoorbeeld meer grond- stoffen verwerken en verkopen), micro- en kleine onderne- mingen op het platteland. tegenover 27. 10. 2005 NL Publicatieblad van de Europese Unie C 267/27 6. 3. 9 Veelzeggend is in dit verband de uitspraak van de nieuwe landbouwcommissaris Fischer Boel. Bij de opening van de Grüne Woche in Berlijn op 20 januari 2005 drong zij erop aan om plattelandsontwikkeling tot hoofdbestanddeel van de Lissabonstrategie te maken. In dit verband is het ook interessant dat zij wat de eerste pijler betreft niet verwacht dat er veel meer arbeidsplaatsen bijkomen, maar wel denkt dat het plattelands- ontwikkelingsbeleid een enorm potentieel heeft. De Commissie zou er goed aan doen het verwachte effect van beide landbouw- politieke pijlers op werk, milieu en samenleving snel met onderzoeksresultaten te schragen. 6. 3.  10 In de momenteel in behandeling zijnde ontwerpver- ordening voor de ontwikkeling van het platteland is in nieuwe taken voorzien voor dit beleidsonderdeel (zoals financiering van de NATURA 2000-gebieden en uitvoering van de waterka- derrichtlijn). Plattelandsontwikkeling wordt zo steeds meer een beleidsinstrument om duurzame maatregelen te bevorderen, en het EESC is het hiermee eens. 6. 3. 11 Volgens de plannen van de Commissie zou het budget voor plattelandsontwikkeling in de periode 2007-2013 echter slechts op het huidige peil blijven. Gezien alle taken die in het kader van plattelandsontwikkeling moeten worden uitge- voerd, betekent dit volgens het EESC dat er in de financiële vooruitzichten nu al te weinig geld voor is uitgetrokken. Aangezien de maatregelen voor plattelandsontwikke- 6. 3. 12 ling van essentieel belang zijn voor het duurzaamheidsdebat, is het volslagen onbegrijpelijk dat zes netto-betalers in de Raad een discussie op gang hebben gebracht over eventuele extreme bezuinigingen op deze uitgaven. 6. 4 Burgerschap, vrijheid, veiligheid en recht 6. 4. 1 Voor een echte ruimte van vrijheid, veiligheid en recht voor de Europese burger zijn EU-maatregelen nodig; op die manier is namelijk effectiviteit gewaarborgd en kunnen de financiële lasten worden verdeeld. Succesvolle integratie van immigranten is een kwestie van sociale samenhang en een voorwaarde voor economische efficiency. Het EESC ondersteunt de oprichting van een Europees agentschap voor de buiten- in de EU grenzen, maatregelen m. b. t. mensen die legaal verblijven of burgers van derde landen die pas sinds korte tijd in de EU verblijven, en maatregelen om illegale immigratie tegen te gaan en illegale immigranten terug te laten keren naar hun land van herkomst. 6. 4. 2 Het voorkomen en bestrijden van criminaliteit en terrorisme is een topprioriteit voor de EU. Willen onze samen- levingen in bestuurlijk, sociaal en economisch opzicht leefbaar blijven, dan moeten er voldoende middelen worden uitge- trokken om in de behoefte aan veiligheid te voorzien. 6. 4. 3 Europeanen hechten er veel belang aan om een veilig en beschermd leven te kunnen leiden waarbij mede voorzien wordt in hun dagelijkse behoeften. Zij verwachten dat de EU hen in hoge mate beschermt tegen natuurrampen, milieu- rampen, bedreigingen voor de volksgezondheid en andere grootschalige catastrofes. De EU dient voortdurend aandacht te besteden aan de gezondheidsrisico's van gevaarlijke stoffen in het milieu of in voedsel en moet de veiligheidsnormen van vooral energie en vervoer permanent op een hoog peil houden. 6. 4.  4 Er moet op worden toegezien dat basisdiensten van algemeen belang op het gebied van bijvoorbeeld volksgezond- heid, onderwijs, een adequaat niveau hebben. In sommige van deze sectoren, zoals is de voorzieningszekerheid van groot energie en vervoer, belang voor de ontwikkeling van de interne markt, multi- en bilaterale handel en andere externe betrekkingen. en communicatie energie, vervoer 6. 4. 5 Het belang van duurzame ontwikkeling is onomstote- lijk komen vast te staan doordat individuele burgers en groepen burgers zich bewust zijn geworden van de problemen, anders zijn gaan denken en in actie zijn gekomen. Dit proces kan nooit meer worden vervangen door top down-maatregelen van onze systemen, organisaties en instellingen alléén. Europa kan bogen op goed georganiseerde en goed functionerende samen- levingen, met hoogopgeleide, actief aan het maatschappelijk leven deelnemende burgers en een fijnmazig maatschappelijk middenveld. Dit is wellicht de beste culturele voedingsbodem voor duurzame ontwikkeling. Door de uitbreiding is de verscheidenheid van culturen 6. 4. 6 in Europa verder toegenomen. Dit kan een verrijkende invloed hebben op het leven van iedereen, al moet het wederzijdse begrip wel gestimuleerd worden. Ook het delen van kennis en ervaringen in het economische, politieke en dagelijkse leven — onder meer over de vraag hoe naar een duurzame ontwikkeling kan worden toegewerkt — moet worden ondersteund. Dit zou niet alleen de nieuwe lidstaten, maar heel Europa en al zijn burgers ten goede komen. 6. 5 De EU als mondiale partner 6. 5. 1 Tijdens de VN-top over duurzame ontwikkeling in Johannesburg profileerde de EU zichzelf als een dynamische, resultaatgerichte deelnemer. Nieuwe activiteiten, zoals de water- en energie-initiatieven („coalities van bereidwilligen”), hebben haar veel sympathie opgeleverd. 6. 5. 2 De VN maakt vordering met de uitvoering van het 52 bladzijden tellende actieplan van Johannesburg. Het is een lang- zaam proces, waarbij de deelnemende landen aanzienlijke moeilijkheden ondervinden om zich aan hun beloften te houden en de plannen uit te voeren. 6. 5. 3 De EU moet zich houden aan haar toezeggingen en een vervolg geven aan de voortrekkersrol die zij tijdens de VN- top heeft gespeeld. Een en ander zou moeten doorwerken in de manier waarop de middelen in de financiële vooruitzichten worden verdeeld. C 267/28 NL Publicatieblad van de Europese Unie 27. 10. 2005 6. 5.  4 De EU moet met name meer vaart zetten achter maat- regelen in de minder ontwikkelde landen, waarbij de nadruk dient te liggen op basisbehoeften als water, energie, gezond- heidszorg, voedselveiligheid, basisonderwijs en opleidingen, en de ontwikkeling van de landbouw. 6. 5. 5 EU-landen hebben op individuele basis ambitieuze steunprogramma's op touw gezet voor minder ontwikkelde, vooral Afrikaanse landen. Wat de uitwerking en uitvoering van deze programma's betreft moeten de EU en de lidstaten zorgen voor specifieke programma Cotonou is zeer waardevol gebleken om ook de sociale partners en het maatschappelijk middenveld in de ACP-landen bij de activiteiten te betrekken. coördinatie. Het een betere 6. 5. 6 Tot op zekere hoogte maakt duurzame ontwikkeling deel uit van deze programma's. Conform het in Johannesburg vastgestelde actieplan moet er een centrale plaats voor worden ingeruimd. 6. 5. 7 Om de maatregelen beter te coördineren en duurzame ontwikkeling een grotere rol te geven zou de EU meer initia- tieven moeten ontplooien. Zij zou met name kunnen bouwen aan „coalities van bereidwilligen” voor ontwikkelingsvraag- stukken op het gebied van onder meer water, energie, voedsel- veiligheid en gezondheidszorg. 7. Conclusies 7. 1 Uit de vernieuwde begrotingsstructuur, met de nieuwe prioritaire zwaartepunten, valt op te maken dat de Commissie het belang van duurzame ontwikkeling inziet. Hopelijk blijkt dit ook in de praktijk als de begroting wordt uitgevoerd, en gaat zij straks ondanks de nieuwe zwaartepunten niet gewoon op de oude voet verder. Het uitgavenpatroon moet absoluut ten gunste van de nieuwe prioriteiten worden gewijzigd, onge- acht het uiteindelijk vast te stellen niveau van de eigen uitgaven. 7. 2 Het is van kapitaal belang dat de prioriteiten van de EU — vooral de Lissabon-doelstellingen en duurzame ontwikkeling — duidelijk doorwerken in de nieuwe financiële vooruitzichten, die het kader vormen voor de EU-begrotingen in de periode 2007-2013. Daartoe is een structurele wijziging van het uitga- venpatroon noodzakelijk. Als de financiële vooruitzichten met hun langetermijnkarakter de ontwikkeling van de EU niet de juiste kant op sturen, is er weinig hoop dan andere maatregelen of latere financiële aanpassingen daar wel in zullen slagen. De Commissie geeft 7. 3 in de verwezenlijking van de Lissabon-doelstellingen tot 2010 terecht voorrang aan groei en werkgelegenheid. Het begrip „duurzame groei” moet worden gezien als economische groei waarbij de fundamentele Euro- pese waarden sociale integratie, volksgezondheid en milieube- Brussel, 11 mei 2005 scherming worden gerespecteerd.  Concurrentievermogen en economische groei zijn geen doel op zichzelf, maar middelen om sociale en ecologische doelen te verwezenlijken. Het probleem is echter dat ons sociale model en onze milieu- waarden in gevaar kunnen komen als de EU qua groei en concurrentievermogen steeds verder achterop raakt bij de andere economische grootmachten. De prioriteiten van de duurzame-ontwikkelingsstrategie, 7. 4 en ook andere gebieden met erkend niet-duurzame ontwikke- lingen — klimaatverandering, volksgezondheid, natuurlijke hulpbronnen, uitroeiing van armoede, vergrijzing en afhankelijkheid van fossiele brandstoffen — moeten ook in het begrotingsbeleid als prioriteiten worden behandeld. vervoer, 7. 5 Een begrotingslijn is als zodanig meestal „duurzaam” noch „niet-duurzaam”. Het effect ervan op duurzame ontwikke- ling hangt af van de gedetailleerde opzet van programma's, doelstellingen en criteria waaraan te financieren projecten aan moeten voldoen. 7. 6 Effectbeoordeling is hét instrument om te garanderen dat het beleid strookt met het streven naar duurzaamheid. Alle afzonderlijke programma's in de begroting moeten stuk voor stuk op hun mogelijke effecten worden beoordeeld. Het is hierbij vooral van belang dat subsidies voor niet-duurzame acti- viteiten worden stopgezet. 7. 7 Er dienen duidelijke, transparante maatstaven te worden aangelegd bij de selectie van via diverse begrotingslijnen en programma's te financieren projecten. Deze moeten ook duur- zaamheidscriteria omvatten, zoals de gevolgen van projecten voor het milieu, de volksgezondheid, de werkgelegenheid en het concurrentievermogen van de EU. 7. 8 Extra aandacht moet worden geschonken aan het gebruik van middelen uit de structuurfondsen, het Cohesie- fonds, de landbouwbegroting en de TEN-programma's. Bij de activiteiten in kwestie, waaraan het leeuwendeel van het EU- budget wordt besteed, moet stelselmatig worden gekozen voor oplossingen die zoveel mogelijk voldoen aan de duurzaam- heidscriteria. 7. 9 In deze prioritaire rubriek wil het EESC vooral de belangrijke rol van kennis, O&O en nieuwe technologie bena- drukken. Als Europa hier werkelijk op inzet en er de nodige middelen aan besteedt, heeft een unieke kans om zijn producti- viteit, concurrentievermogen, groei en werkgelegenheid te vergroten in de felle concurrentiestrijd met andere economische grootmachten. Bovendien kan het dan de druk op het milieu en de natuurlijke hulpbronnen verminderen met milieuvriende- lijkere technische oplossingen, die voorzien in de behoeften van de bevolking en haar gezondheid en veiligheid waarborgen. De voorzitster van het Europees Economisch en Sociaal Comité A. -M. SIGMUND 27. 10.  C 267/22 IT Gazzetta ufficiale dell'Unione europea 27. 10. 2005 Parere del Comitato economico e sociale europeo sul tema Il ruolo dello sviluppo sostenibile nelle prossime prospettive finanziarie (2005/C 267/04) La futura presidenza lussemburghese del Consiglio dell'Unione europea, in data 29 novembre 2004, ha deciso, conformemente al disposto dell'art. 262 del Trattato che istituisce la Comunità europea, di consul- tare il Comitato economico e sociale europeo sul tema Il ruolo dello sviluppo sostenibile nelle prossime prospet- tive finanziarie La sezione specializzata Agricoltura, sviluppo rurale, ambiente, incaricata di preparare i lavori del Comitato in materia, ha formulato il proprio parere in data 18 aprile 2005, sulla base del progetto predisposto dalla relatrice SIRKEINEN e dai correlatori EHNMARK e RIBBE. Il Comitato economico e sociale europeo, in data 11 maggio 2005, nel corso della 417a sessione plenaria, ha adottato il seguente parere con 151 voti favorevoli, 1 voto contrario e 8 astensioni. 1. Introduzione Già in passato il CESE ha adottato pareri in cui esami- 1. 1 nava estesamente la strategia di sviluppo sostenibile dell'UE. Nel presente parere esplorativo viene discussa, come richiesto dalla presidenza lussemburghese, la relazione tra sviluppo sostenibile e prospettive finanziarie, vale a dire ciò che si può e si deve fare, nel quadro delle politiche di bilancio, per integrare e rafforzare lo sviluppo sostenibile. Questo parere è strutturato secondo i capitoli e le aree prioritarie della comunicazione sulle prospettive finanziarie. l'Unione europea allargata e le proposte relative ai fabbisogni finanziari, agli strumenti, alla governance, al nuovo quadro finanziario e al sistema di finanziamento. Le tre priorità delle nuove prospettive finanziarie sono: — completare il mercato interno, in particolare per raggiun- gere l'obiettivo più ampio dello sviluppo sostenibile, — promuovere il concetto politico di cittadinanza europea, basato sul completamento di uno spazio di libertà, giustizia e sicurezza e sull'accesso ai beni pubblici, 1. 2 Tra il bilancio dell'UE e l'obiettivo dello sviluppo sosteni- bile sussiste un rapporto complesso. Nel presente parere il Comitato tenta di gettare luce su tale rapporto, ma non può esaminarne tutti i particolari. È quindi importante raccogliere e analizzare informazioni e opinioni su vasta scala riguardo alle varie questioni in gioco. — far assurgere l'Europa a partner globale che promuove lo sviluppo sostenibile e contribuisce alla sicurezza. 2. 1. 1 nei seguenti titoli (v. tabella in allegato): La proposta di un nuovo quadro finanziario si articola 1.  3 Il Comitato è pronto a partecipare attivamente al seguito dei lavori in tema di sviluppo sostenibile. A tal fine esso può fornire un importante contributo nel quadro del mandato affi- datogli dal Consiglio europeo nel marzo 2005 in relazione all'attuazione della strategia di Lisbona. La rete interattiva comprendente la società civile e i soggetti interessati, che il Comitato deve predisporre, costituisce la struttura di riflessione adeguata per eseguire una valutazione efficace, multidimensio- nale (economica, sociale e ambientale) e trasparente, raffor- zando al tempo stesso l'appropriazione delle politiche comuni- tarie da parte dei soggetti locali. 1. Crescita sostenibile 1a. Competitività per la crescita e l'occupazione 1b. Coesione per la crescita e l'occupazione 2. Conservazione e gestione delle risorse naturali, inclusa l'agri- coltura 3. Cittadinanza, libertà, sicurezza e giustizia 4. L'UE quale partner globale 2. La comunicazione della Commissione sulle prospettive finanziarie 2007-2013 5. Amministrazione. Nella comunicazione 2. 1 il nostro avvenire comune — Sfide e mezzi finanziari dell'Unione allargata 2007- 2013» (1), la Commissione presenta le proprie priorità per «Costruire (1) COM(2004) 101 def. 2. 1. 2 La Commissione raccomanda una crescita maggiore della spesa per la priorità 1. Viene proposta una crescita degli stanziamenti di impegno complessivi da 120,7 milioni di euro nel 2006 a 158,4 milioni di euro nel 2013. Tali stanziamenti, compreso un margine dello 0,1 %, dovrebbero essere coperti da versamenti pari all'1,24 % dell'RNL. 27. 10. 2005 IT Gazzetta ufficiale dell'Unione europea C 267/23 2. 1. 3 Nel parere sulle prospettive finanziarie 2007-2013 il CESE apprezza nel complesso la comunicazione della Commis- sione, che giudica ben strutturata, basata su premesse politiche solide e lungimiranti, contenente priorità e scelte pratiche chiare e coerenti e in generale equilibrata. Per quanto attiene al livello delle risorse proprie del bilancio comunitario, il CESE ritiene necessario «optare per l'aumento» di tali risorse «per il nuovo periodo di programmazione 2007-2013, portandole, al là del quadro finanziario in vigore, all'importo massimo di dell'1,30 % dell'RNL». 3. Osservazioni generali È della massima importanza che le nuove prospettive 3. 1 finanziarie, le quali faranno da cornice ai bilanci dell'UE dal 2007 al 2013, riflettano chiaramente le priorità dell'Unione e specialmente gli obiettivi di Lisbona e lo sviluppo sostenibile. Per realizzare questo occorrerà una significativa ristrutturazione della spesa.  Se non saranno le prospettive finanziarie, dato il loro arco temporale abbastanza esteso, a orientare nella giusta direzione lo sviluppo dell'UE, vi è poca speranza che lo facciano altre politiche o successivi adeguamenti finanziari. Il CESE non approfondirà nel presente parere 3. 2 la questione del livello delle risorse proprie, perché lo ha già fatto estesamente nel parere menzionato al punto 2. 1. Va tuttavia sottolineato che l'Europa non potrà realizzare le proprie prio- rità e rispondere alle esigenze e alle aspettative dei suoi cittadini in maniera adeguata a meno che non disponga di un'appro- finanziamento proveniente Il priata dotazione finanziaria. dall'UE può avere un rilevante effetto moltiplicatore sul totale delle risorse destinate a un determinato obiettivo, e questo potenziale va sfruttato pienamente. Attualmente esiste una tensione tra la posizione degli Stati contributori netti, quella degli Stati beneficiari netti, gli impegni politici verso i nuovi Stati membri e i loro cittadini e infine l'esigenza di riallocare parte delle risorse verso le nuove priorità dell'UE. Il Comitato sottolinea che sarà necessario modificare la struttura della spesa in favore delle priorità dell'Unione, indipendentemente dal massimale stabilito per le risorse proprie. 4. Il concetto di sviluppo sostenibile La strategia dell'UE per lo sviluppo sostenibile è basata 4. 1 sulla compenetrazione, sull'interdipendenza e sulla coerenza tra i cosiddetti «tre pilastri» rappresentati dagli aspetti economici, sociali e ambientali. Nello sviluppo sostenibile rientrano consi- derazioni sia quantitative che qualitative. Le decisioni politiche devono tenere conto di tutti e tre gli aspetti. Le politiche dirette principalmente a uno di questi campi, o ad altri settori di inter- vento, devono tenere conto degli altri campi. viva a spese di quelle future. La giustizia distributiva globale non ci consente di vivere a spese di altre società, o soffocando lo sviluppo del loro benessere o ancora rinunciando a eradicare la povertà su scala globale. La strategia di sviluppo sostenibile non è una strategia 4. 3 nel senso classico del termine, perché non prevede un obiettivo e un programma di misure per raggiungerlo, bensì assume come proprio obiettivo primario la sostenibilità dell'approccio allo sviluppo. Lo sviluppo sostenibile non è una meta per la quale si possa fissare un termine, poiché costituisce piuttosto un processo che un obiettivo. Ma è importante fare in modo che gli sviluppi in corso, in particolare quelli a lungo termine, siano coerenti fra loro e puntino davvero a realizzare i criteri menzionati più sopra (punti 4.  1 e 4. 2). La vera sfida dello sviluppo sostenibile consiste nel fatto che non lo si può realiz- zare attraverso obiettivi o politiche specifici, anche se devono potersi misurare grandi tendenza rispetto ai periodi precedenti e a quello attuale (per esempio i progressi per quanto riguarda gli obiettivi del millennio). inversioni di interventi Lo sviluppo sostenibile richiede un livello elevato di 4. 4 sia dell'UE che nazionali. Nel coerenza negli complesso occorrono interventi su grande e su piccola scala, che contribuiscano a contrastare gli sviluppi non sostenibili e a produrre cambiamenti coerenti con gli obiettivi generali. Tra le difficoltà inerenti a questo approccio vi è quella di trovare indi- catori che riflettano adeguatamente gli sviluppi. Al momento la strategia di sviluppo sostenibile dell'UE 4. 5 si concentra su alcune delle tendenze più urgenti e insostenibili della nostra società: la salute pubblica e le risorse naturali. Altre questioni, come l'era- dicazione della povertà o l'invecchiamento della popolazione, sono state lasciate da parte per essere aggiunte in seguito. il cambiamento climatico, i trasporti, 4. 6 Nei suoi precedenti pareri in materia di sviluppo sosteni- bile il Comitato ha segnalato taluni dei settori che necessitano di interventi: in particolare il sostegno agli investimenti privati e pubblici nelle nuove tecnologie pulite, nuovi sforzi per migliorare la qualità del lavoro, la definizione dei prezzi delle risorse naturali e le strategie volte a ridurre la dipendenza dai combustibili fossili. Gli interventi in questi settori, per quanto importanti, 4. 7 non sono sufficienti da soli a realizzare l'obiettivo dello sviluppo sostenibile. L'obiettivo e i criteri della sostenibilità dovrebbero riflettersi in tutti gli interventi, e le singole politiche comunitarie dovrebbero essere predisposte in maniera più coerente. 4. 2 Lo sviluppo sostenibile comprende un aspetto relativo al lungo periodo e un aspetto globale. Per una questione di equità intergenerazionale, non è pensabile che la presente generazione Potrebbe essere giunto il momento di riconsiderare l'ap- 4. 8 proccio comunitario allo sviluppo sostenibile. L'imminente revi- sione della strategia dovrà ricercare i modi migliori per attuare i principi generali dello sviluppo sostenibile. C 267/24 IT Gazzetta ufficiale dell'Unione europea 27. 10. 2005 5. Le prospettive finanziarie e lo sviluppo sostenibile 5. 1 Gli sviluppi in corso nell'UE risentono fortemente della struttura e dei contenuti del bilancio; la revisione di tale strut- tura, con l'introduzione di nuove linee prioritarie, costituisce un riconoscimento dell'importanza dello sviluppo sostenibile.  Il Comitato auspica che ciò si rifletta in concreto nell'applicazione del bilancio e che non ci si limiti a proseguire l'azione prece- dente, sia pure con una diversa denominazione. l'integrazione sociale, Il Comitato concorda con la Commissione nel ritenere 5. 2 che occorra dare la priorità alla crescita e all'occupazione negli anni che mancano al 2010 e nella prospettiva di Lisbona. Osserva che la crescita va intesa nel senso di crescita economica non disgiunta da valori europei fondamentali quali, in partico- la salute e la protezione dell'am- lare, biente. La competitività e la crescita economica non costitui- scono finalità in sé, bensì strumenti volti a realizzare obiettivi sociali e ambientali. È anche vero peraltro che una crescita più lenta e una competitività minore di quelle delle altre principali aree economiche possono mettere a repentaglio il modello sociale e i valori ambientali dell'UE. 5. 3 Le decisioni in materia di bilancio devono tenere conto del fatto che anche lo sviluppo sociale e ambientale contribui- scono alla crescita economica. 5. 4 Nella realizzazione dello sviluppo sostenibile l'UE non è omogenea e la situazione varia considerevolmente da uno Stato membro all'altro. Infatti, mentre alcuni di essi hanno conciliato con successo una crescita economica relativamente forte con un livello elevato di tutela sociale e ambientale, evidenziando così le interazioni positive tra gli sviluppi realizzati nei diffe- renti settori, altri devono far fronte alla situazione opposta, ossia scarsa crescita economica, difficoltà nel risolvere i problemi sociali e ritardi nel campo della tutela ambientale. I nuovi Stati membri si distinguono dai vecchi sia per la crescita che, riguardo agli altri pilastri, per gli evidenti progressi conse- guiti rispetto alla difficile situazione di partenza. 5. 5 L'ampliamento è stato il principale fattore di cambia- mento nell'UE negli ultimi anni ed è probabile che continui ad esserlo anche nel periodo di riferimento delle nuove prospettive finanziarie, dal 2007 al 2013. A sua volta, ciò avrà evidenti ripercussioni sul bilancio e, in particolare, sulla spesa per la coesione. Il Comitato si è già occupato, in altri contesti, delle questioni relative all'ampliamento, tra cui la coesione e il finan- ziamento. Per quanto riguarda lo sviluppo sostenibile è evidente che l'adesione comporta l'importante sfida di adeguare le politiche nazionali in vista di tale obiettivo e di condividere in questo campo l'azione e le considerazioni dell'UE.  A partire dall'adesione l'acquis comunitario guida i nuovi Stati membri nel loro progresso verso la sostenibilità in campo ambientale, l'acquis infatti, pur non sanitario, sociale, e in altri settori; menzionando esplicitamente lo promuove. Nondimeno la maggior parte del lavoro in questo campo resta da fare e i nuovi Stati membri possono e devono essere aiutati a svilupparsi in modo sostenibile anche grazie a programmi di sostegno comprendenti risorse finanziarie e consulenza. lo sviluppo sostenibile, Le politiche di bilancio devono dare la priorità ai settori 5. 6 chiave della strategia di sviluppo sostenibile e ad altri settori, menzionati più sopra ai punti 4. 4 e 4. 5, in cui si evidenziano tendenze chiaramente non sostenibili. 5. 7 Un capitolo di bilancio, di per sé, non è né sostenibile né insostenibile. Gli effetti sulla sostenibilità dipendono dai dettagli dei programmi, degli obiettivi e dei criteri di finanzia- mento dei progetti. 5. 8 Tutte le parti in causa, compresa la Commissione, rico- noscono che la valutazione di impatto è lo strumento princi- pale per garantire che gli interventi siano coerenti con gli obiet- tivi dello sviluppo sostenibile; ciò non toglie che l'introduzione di una valutazione sistematica, indipendente e competente di tutte le proposte si sia fatta attendere. Il Comitato ravvisa nella preparazione e nell'attuazione delle nuove prospettive finan- ziarie un'opportunità per introdurre finalmente nella pratica una valutazione sistematica. Ogni programma in bilancio dev'essere sottoposto, con i 5. 9 relativi obiettivi, a una valutazione di impatto. In tale contesto occorrerebbe bloccare il sostegno alle attività non sostenibili svolte in aree indicate nella strategia di sviluppo sostenibile o anche nei pareri del CESE. Come il Comitato ha già raccoman- dato in precedenza, anche nella strategia di Lisbona occorre- rebbe introdurre valutazioni di impatto relative agli effetti a lungo termine sullo sviluppo sostenibile. 5. 10 Per selezionare i progetti da finanziare nel quadro dei vari capitoli di bilancio e programmi servono criteri chiari e trasparenti, che contemplino anche la sostenibilità e prendano in esame tra l'altro l'impatto del progetto sull'ambiente o sulla salute, la creazione o la perdita di posti di lavoro e la competiti- vità dell'UE. 5. 