Asunto C-231/16: Petición de decisión prejudicial planteada por el Landgericht Hamburg (Alemania) el 25 de abril de 2016 — Merck KGaA/Merck & Co. Inc. y otros
C_2016279CS. 01001002. xml 1. 8. 2016    CS Úřední věstník Evropské unie C 279/10 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 25. dubna 2016 – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc. a další (Věc C-231/16) (2016/C 279/16) Jednací jazyk: němčina Předkládající soud Landgericht Hamburg Účastníci původního řízení Žalobkyně: Merck KGaA Žalovaní: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Předběžné otázky 1) Musí být pojem „se stejnou skutkovou podstatou“ uvedený v čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že se vztahuje na provozování a používání celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod stejnou doménou, pro kterou byly podány žaloby pro porušení práv mezi stejnými účastníky u různých soudů členských států, z nichž jeden jedná ve věci porušení ochranné známky Evropské unie a druhý ve věci porušení národní ochranné známky? 2) Musí být pojem „se stejnou skutkovou podstatou“ uvedený v čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že se vztahuje na provozování a používání celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod doménami „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“, vždy, pokud jde o příslušné domény „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ – pod stejným uživatelským jménem, pro které byly podány žaloby mezi stejnými účastníky u různých soudů členských států, z nichž jeden jedná ve věci porušení ochranné známky Evropské unie a druhý ve věci porušení národní ochranné známky? 3) Musí být čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že „soud, který neobdržel věc jako první“ jednoho členského státu, ke kterému byla podána „žaloba pro porušení“ ochranné známky Evropské unie ve formě provozování celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného obsahu pod stejnou doménou, u kterého jsou podle čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie uplatňovány nároky týkající se porušení, k nimž došlo nebo k nimž hrozí dojít na území kteréhokoli členského státu, je povinen podle čl. 109 odst. 1 písm.  a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie prohlásit za nepříslušný pouze pro území toho jiného členského státu, ve kterém věc obdržel „jako první“ soud z důvodu porušení národní ochranné známky (která je totožná a vztahuje se na totožné výrobky jako ochranná známka Evropské unie uplatněná u „soudu, který neobdržel věc jako první“) provozováním a používáním celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod stejnou doménou, nebo je „soud, který neobdržel věc jako první“ v tomto případě povinen prohlásit se v rozsahu, v němž jsou ochranné známky a dotčené výrobky a služby totožné, za nepříslušný pro veškeré nároky, které byly u něj uplatněny na základě čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie ohledně porušení, ke kterému došlo nebo hrozí dojít v jakémkoliv členském státě, a tím na území celé Unie? 4) Musí být čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že „soud, který neobdržel věc jako první“ jednoho členského státu, který prostřednictvím „žaloby pro porušení“ ochranné známky Evropské unie formou provozování a používání celosvětově – i tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod doménami „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ vždy – ve vztahu k příslušné doméně „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ – pod stejným uživatelským jménem, u kterého byly na základě čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie uplatněny nároky ohledně porušení, k nimž došlo nebo hrozí dojít na území kteréhokoli členského státu, je povinen se podle čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26.  února 2009 o ochranné známce Evropské unie prohlásit v rozsahu, v němž jsou ochranné známky a dotčené výrobky a služby totožné, za nepříslušný pouze pro území toho jiného členského státu, ve kterém obdržel věc „jako první“ soud z důvodu porušení národní ochranné známky, která je totožná a vztahuje se na totožné výrobky jako ochranná známka Evropské unie uplatněná u „soudu, který neobdržel věc jako první“, provozováním a používáním celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod doménami „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“, vždy – ve vztahu k příslušné doméně „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ – pod stejným uživatelským jménem, nebo je „soud, který neobdržel věc jako první“ v tomto případě povinen prohlásit se v rozsahu, v němž jsou ochranné známky a dotčené výrobky a služby totožné, za nepříslušný pro veškeré nároky, které byly u něj na základě podle čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie uplatněny ohledně porušení, k nimž došlo nebo hrozí dojít na území kteréhokoliv členského státu, a tím na území celé Unie? 5) Musí být čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že zpětvzetí žaloby pro porušení ochranné známky Evropské unie ve formě provozování a celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod stejnou doménou podané u „soudu, který neobdržel věc jako první“ členského státu, u kterého byly uplatněny nároky podle čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie ohledně porušení, k nimž došlo nebo hrozí dojít na území kteréhokoli členského státu nejdříve, ohledně území toho jiného členského státu, ve kterém soud obdržel věc „jako první“ z důvodu porušení národní ochranné známky, která je totožná a vztahuje se na totožné výrobky jako ochranná známka Evropské unie uplatněná u „soudu, který neobdržel věc jako první“, udržováním a používáním celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu, brání prohlášení nepříslušnosti „soudu, který neobdržel věc jako první“ podle čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26.  února 2009 o ochranné známce Evropské unie v rozsahu, v němž jsou ochranné známky a dotčené výrobky a služby totožné? 6) Musí být čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie vykládán tak, že zpětvzetí žaloby pro porušení ochranné známky Evropské unie ve formě provozování a používání celosvětově – a tím i v rámci Unie – totožného dostupného internetového obsahu pod doménami „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ vždy – ve vztahu k příslušné doméně „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ – pod stejným uživatelským jménem, podané u „soudu, který neobdržel věc jako první“ členského státu, u kterého byly nejprve uplatněny podle čl. 97 odst. 2 a čl. 98 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie nároky ohledně porušení, k nimž došlo nebo hrozí dojít na území kteréhokoli členského státu, ohledně území toho jiného členského státu, ve kterém obdržel věc „jako první“ soud z důvodu porušení národní ochranné známky, která je totožná a vztahuje se na totožné výrobky jako ochranná známka Evropské unie uplatněná u „soudu, který neobdržel věc jako první“, provozováním a používáním celosvětově – a tím i v rámci Unie – dostupného totožného internetového obsahu pod doménami „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ vždy – ve vztahu k příslušné doméně „facebook. com“ a/nebo „youtube. com“ a/nebo „twitter. com“ – pod stejným uživatelským jménem, brání prohlášení nepříslušnosti „soudu, který neobdržel věc jako první“ podle čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie v rozsahu v rozsahu, v němž jsou ochranné známky a dotčené výrobky a služby totožné? 7) Musí být čl. 109 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26.  C_2016279FI. 01001002. xml 1. 8. 2016    FI Euroopan unionin virallinen lehti C 279/10 Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Hamburg (Saksa)on esittänyt 25. 4. 2016 – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp. ja MSD Sharp & Dohme GmbH (Asia C-231/16) (2016/C 279/16) Oikeudenkäyntikieli: saksa Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Landgericht Hamburg Pääasian asianosaiset Kantaja: Merck KGaA Vastaajat: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp. ja MSD Sharp & Dohme GmbH Ennakkoratkaisukysymykset 1) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 109 artiklan 1 kohdan a alakohdassa olevaa käsitettä ”samoihin seikkoihin” tulkittava siten, että tämä arviointiperuste täyttyy, kun ylläpidetään ja käytetään maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti saman verkkotunnuksen perusteella saatavilla olevaa samaa internetsivustoa, johon liittyviä samojen osapuolien välisiä loukkauskanteita käsitellään eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, toisessa EU-tavaramerkin loukkauksen perusteella ja toisessa kansallisen tavaramerkin loukkauksen perusteella? 2) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdassa olevaa ilmaisua ”samoihin seikkoihin” tulkittava siten, että tämä arviointiperuste täyttyy kussakin tapauksessa, kun ylläpidetään ja käytetään maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti samaa sisältöä, joka on saatavilla samalla käyttäjätunnuksella internetissä verkkotunnuksista ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com” ja joka koskee kulloistakin verkkotunnusta ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com”, mihin liittyviä samojen osapuolien välisiä loukkauskanteita käsitellään eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, toisessa EU-tavaramerkin loukkauksen perusteella ja toisessa kansallisen tavaramerkin loukkauksen perusteella? 3) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun on kyse ”loukkauskanteesta”, joka perustuu EU-tavaramerkin loukkaamiseen ylläpitämällä maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti saman verkkotunnuksen perusteella saatavilla olevaa samaa internetsivustoa, jäsenvaltion ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn” ja jossa esitetään Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla jäsenvaltion alueella tapahtuneeseen loukkaustoimeen tai uhanneeseen loukkaustoimeen perustuvia vaatimuksia, on Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2.  2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla viran puolesta luovuttava käsittelystä pelkästään sen toisen jäsenvaltion alueen osalta, jonka tuomioistuimessa nostettiin ”ensin” maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti saman verkkotunnuksen perusteella saatavilla olevan saman internetsivuston ylläpitoa ja käyttöä koskeva kanne sellaisen kansallisen tavaramerkin loukkauksen perusteella, joka on sama ja koskee samoja tavaroita kuin EU-tavaramerkki, johon vedotaan ”tuomioistuimessa, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, siltä osin kuin tavaramerkit ja tavarat ovat samoja, vai onko ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn” tässä tilanteessa – siltä osin kuin tavaramerkin ja tavarat ovat samoja – viran puolesta luovuttava käsittelystä Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla kaikkien sen käsittelyyn tuotujen jäsenvaltion alueella tapahtuneiden loukkaustoimien tai uhanneiden loukkaustoimien osalta ja näin ollen unioninlaajuisesti? 4) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun on kyse ”loukkauskanteesta”, joka perustuu EU-tavaramerkin loukkaamiseen ylläpitämällä ja käyttämällä maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti samaa sisältöä, joka on saatavilla samalla käyttäjätunnuksella internetissä verkkotunnuksista ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com” ja joka koskee kulloistakin verkkotunnusta ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com”, jäsenvaltion ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn” ja jossa esitetään Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla jäsenvaltion alueella tapahtuneeseen loukkaustoimeen tai uhanneeseen loukkaustoimeen perustuvia vaatimuksia, on Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla viran puolesta luovuttava käsittelystä pelkästään sen toisen jäsenvaltion alueen osalta, jonka tuomioistuimessa nostettiin ”ensin” samaa sisältöä, joka on saatavilla samalla käyttäjätunnuksella internetissä verkkotunnuksista ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com” ja joka koskee kulloistakin verkkotunnusta ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com”, koskeva kanne sellaisen kansallisen tavaramerkin loukkauksen perusteella, joka on sama ja koskee samoja tavaroita kuin EU-tavaramerkki, johon vedotaan ”tuomioistuimessa, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, siltä osin kuin tavaramerkit ja tavarat ovat samoja, vai onko ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, tässä tilanteessa – siltä osin kuin tavaramerkin ja tavarat ovat samoja – viran puolesta luovuttava käsittelystä Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2.  2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla kaikkien sen käsittelyyn tuotujen jäsenvaltion alueella tapahtuneiden loukkaustoimien tai uhanneiden loukkaustoimien osalta ja näin ollen unioninlaajuisesti? 5) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun on kyse ”loukkauskanteesta”, joka perustuu EU-tavaramerkin loukkaamiseen ylläpitämällä maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti saman verkkotunnuksen perusteella saatavilla olevaa samaa internetsivustoa, jäsenvaltion ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, käsittelyyn ensin tuodun loukkauskanteen, jossa esitetään Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla jäsenvaltion alueella tapahtuneeseen loukkaustoimeen tai uhanneeseen loukkaustoimeen perustuvia vaatimuksia, peruuttaminen Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla sen toisen jäsenvaltion alueen osalta, jonka tuomioistuimessa nostettiin ”ensin” maailmanlaajuisesti ja näin ollen myös unioninlaajuisesti saman verkkotunnuksen perusteella saatavilla olevan saman internetsivuston ylläpitoa ja käyttöä koskeva kanne sellaisen kansallisen tavaramerkin loukkauksen perusteella, joka on sama ja koskee samoja tavaroita kuin EU-tavaramerkki, johon vedotaan ”tuomioistuimessa, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, on – siltä osin kuin tavaramerkit ja tavarat ovat samoja – esteenä sille, että ”tuomioistuin, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, viran puolesta luopuu käsittelystä Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla? 6) Onko Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun on kyse ”loukkauskanteesta”, joka perustuu EU-tavaramerkin loukkaamiseen ylläpitämällä maailman ja näin ollen myös unionin laajuisesti samaa sisältöä, joka on saatavilla internetissä verkkotunnuksissa ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com” – kunkin verkkotunnuksen ”facebook. com” ja/tai ”youtube. com” ja/tai ”twitter. com” osalta – samalla käyttäjätunnuksella, jäsenvaltion ”tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn”, käsittelyyn ensin tuodun loukkauskanteen, jossa esitetään Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla jäsenvaltion alueella tapahtuneeseen loukkaustoimeen tai uhanneeseen loukkaustoimeen perustuvia vaatimuksia, peruuttaminen Euroopan unionin tavaramerkistä 26. 2. 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla sen toisen jäsenvaltion alueen osalta, jonka tuomioistuimessa nostettiin ”ensin” samaa sisältöä, joka on saatavilla internetissä verkkotunnuksissa ”facebook. com” ja/tai ”youtube.  C_2016279DA. 01001002. xml 1. 8. 2016    DA Den Europæiske Unions Tidende C 279/10 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 25. april 2016 — Merck KGaA mod Merck & Co. Inc. m. fl. (Sag C-231/16) (2016/C 279/16) Processprog: tysk Den forelæggende ret Landgericht Hamburg Parter i hovedsagen Sagsøger: Merck KGaA Sagsøgt: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp og MSD Sharp & Dohme GmbH Præjudicielle spørgsmål 1) Skal udtrykket »der har samme genstand og hviler på samme retsgrundlag« i artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (1) fortolkes således, at det omfatter drift og anvendelse af en internetoptræden, der kan konsulteres i identisk form under samme domæne over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, når krav vedrørende krænkelse er fremsat mellem de samme parter for retterne i forskellige medlemsstater, det ene på grundlag af et EF-varemærke og det andet på grundlag af et nationalt varemærke? 2) Skal udtrykket »der har samme genstand og hviler på samme retsgrundlag« i artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker fortolkes således, at det omfatter drift og anvendelse af indhold, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, på internettet under domænet »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com«, hver især under samme brugernavn — med reference til det pågældende domæne »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com« — når krav vedrørende krænkelse er fremsat mellem de samme parter for retterne i forskellige medlemsstater, det ene på grundlag af et EF-varemærke og det andet på grundlag af et nationalt varemærke? 3) Skal artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker fortolkes således, at den »ret [i en medlemsstat], ved hvilken sagen er anlagt sidst« — i en sag om »krav vedrørende krænkelse« af et EF-varemærke som følge af en internetoptræden, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, under samme domæne — og for hvilken ret der i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.  februar 2009 om EF-varemærker, er fremsat krav vedrørende krænkelser, der er begået, eller som der er risiko for i en af medlemsstaterne, i henhold til artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, for så vidt der foreligger dobbelt identitet, kun skal erklære sig inkompetent for så vidt angår området i en anden medlemsstat, når sagen er blevet anlagt ved en ret i denne medlemsstat først, og der ved sidstnævnte ret er fremsat påstand om, at der er sket en krænkelse af et nationalt varemærke, som er identisk med det EF-varemærke, der senere er blevet påberåbt for den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst«, og som gælder for varer af samme art, og krænkelsen er sket som følge af drift og anvendelse af en internetoptræden, der kan konsulteres i identisk form under samme domæne over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union; eller skal den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst« i dette tilfælde, for så vidt der foreligger dobbelt identitet, erklære sig inkompetent med hensyn til samtlige de krav vedrørende krænkelser, der er begået, eller der er risiko for i en af medlemsstaterne, som er fremsat for retten i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, og dermed er fremsat for så vidt angår hele Den Europæiske Unions område? 4) Skal artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker fortolkes således, at den »ret [i en medlemsstat], ved hvilken sagen er anlagt sidst« — i en sag om »krav vedrørende krænkelse« af et EF-varemærke som følge af drift og anvendelse af indhold, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele EU, på internettet under domænet »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com«, hver især under samme brugernavn — med reference til det pågældende domæne »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com« — og for hvilken ret der i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, er fremsat krav vedrørende krænkelser, der er begået, eller som der er risiko for i en af medlemsstaterne, i henhold til artikel 109, stk.  1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, for så vidt der foreligger dobbelt identitet, kun skal erklære sig inkompetent for så vidt angår området i en anden medlemsstat, når sagen først er blevet anlagt ved en ret i denne medlemsstat, og der ved sidstnævnte ret er fremsat påstand om, at der er sket en krænkelse af et nationalt varemærke, som er identisk med det EF-varemærke, der senere er blevet påberåbt for den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst«, og som gælder for varer af samme art, og krænkelsen er sket som følge af drift og anvendelse af indhold, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, på internettet under domænet »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com«, hver især under samme brugernavn — med reference til det pågældende domæne »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com«; eller skal den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst« i dette tilfælde, for så vidt der foreligger dobbelt identitet, erklære sig inkompetent med hensyn til samtlige de krav vedrørende krænkelser, der er begået, eller der er risiko for i en af medlemsstaterne, som er fremsat for retten i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, og dermed er fremsat for så vidt angår hele Den Europæiske Unions område? 5) Skal artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker fortolkes således, at det forhold, at en sag om krav vedrørende krænkelse af et EF-varemærke, der har verseret for den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst«, i hvilken det er blevet gjort gældende, at der er sket en krænkelse af et EF-varemærke som følge af en internetoptræden, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, under samme domæne, og for hvilken ret der i første omgang i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207(2009 af 26.  februar 2009 om EF-varemærker, var fremsat krav vedrørende krænkelser, der er begået, eller der er risiko for i en af medlemsstaterne, ophæves for så vidt angår området i den anden medlemsstat, i hvilken sagen er anlagt »først« for en ret med påstand om, at der er sket en krænkelse af et nationalt varemærke, som er identisk med det EF-varemærke, der senere er blevet påberåbt for den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst«, og som gælder for varer af samme art, og krænkelsen er sket som følge af drift og anvendelse af en internetoptræden, der kan konsulteres i identisk form under samme domæne over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, medfører, at den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst« ikke kan erklære sig inkompetent i henhold til artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, for så vidt der foreligger dobbelt identitet? 6) Skal artikel 109, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker fortolkes således, at det forhold, at en sag om krav vedrørende krænkelse af et EF-varemærke, der har verseret for den »ret, ved hvilken sagen er anlagt sidst«, under hvilken det er blevet gjort gældende, at der er sket en krænkelse af et EF-varemærke som følge af drift og anvendelse af indhold, der kan konsulteres i identisk form over hele verden, og dermed også i hele Den Europæiske Union, på internettet under domænet »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com«, hver især under samme brugernavn — med reference til det pågældende domæne »facebook. com« og/eller »youtube. com« og/eller »twitter. com« — og for hvilken ret der i første omgang i henhold til artikel 97, stk. 2, og artikel 98, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.  C_2016279MT. 01001002. xml 1. 8. 2016    MT Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea C 279/10 Talba għal deċiżjoni preliminari mressqa mil-Landgericht Hamburg (il-Ġermanja) fil-25 ta’ April 2016 – Merck KGaA vs Merck & Co. Inc. et (Kawża C-231/16) (2016/C 279/16) Lingwa tal-kawża: il-Ġermaniż Qorti tar-rinviju Landgericht Hamburg Partijiet fil-kawża prinċipali Rikorrenti: Merck KGaA Konvenuti: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Domandi preliminari 1) Il-kunċett ta’ “l-istess kawża” fl-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 207/2009, tas-26 ta’ Frar 2009, dwar it-trade mark tal-Unjoni Ewropea (1), għandu jiġi interpretat fis-sens li jissodisfaw dan l-element kostituttiv il-manutenzjoni u l-użu ta’ preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju li hija aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, fir-rigward ta’ liema nbdew proċedimenti ta’ vjolazzjoni bejn l-istess partijiet quddiem il-qrati ta’ diversi Stati Membri, quddiem waħda minħabba vjolazzjoni ta’ trade mark tal-Unjoni u quddiem l-oħra minħabba vjolazzjoni ta’ trade mark nazzjonali? 2) Il-kunċett ta’ “l-istess kawża” fl-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għandu jiġi interpretat fis-sens li jissodisfaw dan l-element kostituttiv il-manutenzjoni u l-użu ta’ kontenut fuq l-internet aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni taħt id-dominji “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter. com” rispettivament – fir-rigward tad-dominji rilevanti “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter.  com” – taħt l-istess user names, fir-rigward ta’ liema nbdew proċedimenti ta’ vjolazzjoni bejn l-istess partijiet quddiem il-qrati ta’ diversi Stati Membri, quddiem waħda minħabba vjolazzjoni ta’ trade mark tal-Unjoni u quddiem l-oħra minħabba vjolazzjoni ta’ trade mark nazzjonali? 3) L-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għandu jiġi interpretat fis-sens li meta “qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel” ta’ Stat Membru tiġi adita b’“kawża ta’ vjolazzjoni” għall-vjolazzjoni ta’ trade mark tal-Unjoni minħabba l-manutenzjoni ta’ preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju li hija aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, u jkunu ġew invokati drittijiet taħt l-Artikoli 97(2) u 98(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 rigward atti ta’ vjolazzjoni mwettqa jew li għandhom mnejn jitwettqu fit-territorju ta’ kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri, hija għandha tirrinunzja l-ġurisdizzjoni taħt l-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 biss għat-territorju tal-Istat Membru l-ieħor, li fih qorti ġiet adita “l-ewwel” b’kawża ta’ vjolazzjoni ta’ trade mark nazzjonali (li hija identika u li tkopri oġġetti identiċi bħat-trade mark tal-Unjoni invokata quddiem il-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel”) minħabba l-manutenzjoni u l-użu tal-istess preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, sa fejn kemm it-trade marks infushom kif ukoll l-oġġetti u s-servizzi koperti huma identiċi, jew, f’sitwazzjoni bħal din, għandha l-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel”, sa fejn kemm it-trade marks infushom kif ukoll l-oġġetti u s-servizzi huma identiċi, tirrinunzja l-ġurisdizzjoni fir-rigward tal-azzjonijiet kollha mressqa quddiemha taħt l-Artikoli 97(2) u 98(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għal atti ta’ vjolazzjoni mwettqa jew li għandhom mnejn jitwettqu fit-territorju ta’ kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri u għaldaqstant fir-rigward ta’ azzjonijiet li jirreferu għall-Unjoni? 4) L-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għandu jiġi interpretat fis-sens li meta “qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel” ta’ Stat Membru tiġi adita b’“kawża ta’ vjolazzjoni” ta’ trade mark tal-Unjoni minħabba l-manutenzjoni ta’ kontenut fuq l-internet aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni taħt id-dominji “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter. com” rispettivament – fir-rigward tad-dominju rilevanti “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter.  com” – taħt l-istess user names, u jkunu ġew invokati drittijiet taħt l-Artikoli 97(2) u 98(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 rigward atti ta’ vjolazzjoni mwettqa jew li għandhom mnejn jitwettqu fit-territorju ta’ kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri, hija għandha tirrinunzja l-ġurisdizzjoni taħt l-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 biss għat-territorju tal-Istat Membru l-ieħor, li fih qorti ġiet adita “l-ewwel” b’kawża ta’ vjolazzjoni ta’ trade mark nazzjonali (li hija identika u li tkopri oġġetti identiċi bħat-trade mark tal-Unjoni invokata quddiem il-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel”) minħabba l-manutenzjoni u l-użu tal-istess preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, taħt id-dominji “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter. com” rispettivament – fir-rigward tad-dominji rilevanti “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter.  com” – taħt l-istess user names, sa fejn kemm it-trade marks infushom kif ukoll l-oġġetti u s-servizzi koperti huma identiċi, jew, f’sitwazzjoni bħal din, għandha l-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel”, sa fejn kemm it-trade marks infushom kif ukoll l-oġġetti u s-servizzi huma identiċi, tirrinunzja l-ġurisdizzjoni fir-rigward tal-azzjonijiet kollha mressqa quddiemha taħt l-Artikoli 97(2) u 98(1)(a) għal atti ta’ vjolazzjoni mwettqa jew li għandhom mnejn jitwettqu fit-territorju ta’ kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri u għaldaqstant fir-rigward ta’ azzjonijiet li jirreferu għall-Unjoni? 5) L-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għandu jiġi interpretat fis-sens li l-irtirar ta’ kawża – mressqa quddiem “qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel” ta’ Stat Membru, għal vjolazzjoni ta’ trade mark tal-Unjoni minħabba l-manutenzjoni ta’ preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, li biha kienu inizjalment inbdew azzjonijiet taħt l-Artikoli 97(2) u 98(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 rigward atti ta’ vjolazzjoni mwettqa jew li għandhom mnejn jitwettqu fit-territorju ta’ kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri – fir-rigward tat-territorju tal-Istat Membru l-ieħor li fih qorti ġiet adita l-ewwel b’kawża ta’ vjolazzjoni ta’ trade mark nazzjonali (li hija identika u li tkopri oġġetti identiċi bħat-trade mark tal-Unjoni invokata quddiem il-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel”) minħabba l-manutenzjoni u l-użu tal-istess preżenza fuq l-internet taħt l-istess dominju fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, jipprekludi rinunzja tal-ġurisdizzjoni mill-“qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel” taħt l-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 sa fejn kemm it-trade marks infushom kif ukoll l-oġġetti u s-servizzi koperti mit-trade marks huma identiċi? 6) L-Artikolu 109(1)(a) tar-Regolament Nru 207/2009 għandu jiġi interpretat fis-sens li l-irtirar ta’ kawża – mressqa quddiem “qorti li ma tkunx dik li kellha ġurisdizzjoni l-ewwel” ta’ Stat Membru, għal vjolazzjoni ta’ trade mark tal-Unjoni minħabba l-manutenzjoni ta’ kontenut fuq l-internet aċċessibbli b’mod identiku fid-dinja kollha u għalhekk fl-Unjoni, taħt id-dominji “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter. com” rispettivament – fir-rigward tad-dominji rilevanti “facebook. com” u/jew “youtube. com” u/jew “twitter.  C_2016279PL. 01001002. xml 1. 8. 2016    PL Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej C 279/10 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez Landgericht Hamburg (Niemcy) w dniu 25 kwietnia 2016 r. – Merck KGaA/Merck & Co. Inc. i in. (Sprawa C-231/16) (2016/C 279/16) Język postępowania: niemiecki Sąd odsyłający Landgericht Hamburg Strony w postępowaniu głównym Strona powodowa: Merck KGaA Strona pozwana: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Pytania prejudycjalne 1) Czy pojęcie „tej samej podstaw[y]” w art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia Rady (WE) nr 207/2009 z dnia 26 lutego 2009 r. w sprawie unijnego znaku towarowego (1) należy interpretować w ten sposób, że utrzymywanie i użytkowanie strony internetowej dostępnej w identyczny sposób na całym świecie i tym samym w całej Unii pod tą samą domeną, z powodu której wytoczone zostały powództwa o naruszenie między tymi samymi stronami przed sądami różnych państw członkowskich – jedno na podstawie unijnego znaku towarowego, a drugie na podstawie krajowego znaku towarowego, spełnia tę przesłankę? 2) Czy pojęcie „tej samej podstaw[y]” w art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia Rady (WE) nr 207/2009 z dnia 26 lutego 2009 r. w sprawie unijnego znaku towarowego należy interpretować w ten sposób, że pojęcie to obejmuje utrzymywanie i użytkowanie stron dostępnych w Internecie w identyczny sposób na całym świecie i tym samym w całej Unii pod domenami „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” w każdym przypadku – w odniesieniu do danej domeny „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” – pod tą samą nazwą użytkownika, z powodu których wytoczone zostały powództwa o naruszenie między tymi samymi stronami przed sądami różnych państw członkowskich – jedno na podstawie unijnego znaku towarowego, a drugie na podstawie krajowego znaku towarowego? 3) Czy art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia nr 207/2009 należy interpretować w ten sposób, że sąd państwa członkowskiego „inny niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” o naruszenie unijnego znaku towarowego poprzez utrzymywanie strony internetowej dostępnej w identyczny sposób w na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod tą samą domeną, przed którym zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) tego rozporządzenia dochodzone są roszczenia dotyczące czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich, powinien uznać swoją niewłaściwość zgodnie ze wspomnianym art. 109 ust. 1 lit.  a) w zakresie podwójnej identyczności jedynie w odniesieniu do terytorium tego innego państwa członkowskiego, gdzie znajduje się sąd, przed którym „najpierw” wytoczono powództwo o naruszenie krajowego znaku towarowego identycznego z unijnym znakiem towarowym będącym przedmiotem postępowania przed „sąd[em] inny[m] niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” i ważnego dla identycznych towarów, poprzez utrzymywanie i użytkowanie strony internetowej dostępnej w identyczny sposób w na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod tą samą domeną, czy też w tym przypadku „sąd, inny niż sąd przed którym najpierw wytoczono powództwo” powinien uznać swoją niewłaściwość w zakresie podwójnej identyczności w odniesieniu do wszystkich dochodzonych przed nim zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) wspomnianego rozporządzenia roszczeń dotyczących czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich i tym samym na terytorium całej Unii? 4) Czy art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia nr 207/2009 należy interpretować w ten sposób, że „sąd [państwa członkowskiego] inny niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” o naruszenie unijnego znaku towarowego poprzez utrzymywanie stron dostępnych w Internecie w identyczny sposób na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod domenami „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” w każdym przypadku – w odniesieniu do danej domeny „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” – pod tą samą nazwą użytkownika, przed którym zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) tego rozporządzenia dochodzone są roszczenia dotyczące czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich, powinien uznać swoją niewłaściwość zgodnie ze wspomnianym art. 109 ust. 1 lit. a) w zakresie podwójnej identyczności jedynie w odniesieniu do terytorium tego innego państwa członkowskiego, gdzie znajduje się sąd, przed którym „najpierw” wytoczono powództwo o naruszenie krajowego znaku towarowego identycznego z unijnym znakiem towarowym będącym przedmiotem postępowania przed „sąd[em] inny[m] niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” i ważnego dla identycznych towarów, poprzez utrzymywanie i użytkowanie stron dostępnych w Internecie w identyczny sposób w na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod domenami „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” w każdym przypadku – w odniesieniu do danej domeny „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter.  com” – pod tą samą nazwą użytkownika, czy też w tym przypadku „sąd inny niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” powinien uznać swoją niewłaściwość w zakresie podwójnej identyczności w odniesieniu do wszystkich dochodzonych przed nim zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) wspomnianego rozporządzenia roszczeń dotyczących czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich i tym samym na terytorium całej Unii? 5) Czy art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia nr 207/2009 należy interpretować w ten sposób, że wycofanie powództwa wytoczonego przed „sąd[em] [państwa członkowskiego] inny[m] niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” o naruszenie unijnego znaku towarowego poprzez utrzymywanie dostępnej w identyczny sposób na całym świecie i tym samym w całej Unii strony internetowej pod tą samą domeną, przed którym najpierw dochodzone były zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) tego rozporządzenia roszczenia dotyczące czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich, w odniesieniu do terytorium tego innego państwa członkowskiego, gdzie znajduje się sąd, przed którym „najpierw” wytoczono powództwo o naruszenie krajowego znaku towarowego identycznego z unijnym znakiem towarowym będącym przedmiotem postępowania przed „sąd[em] inny[m] niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” i ważnego dla identycznych towarów, poprzez utrzymywanie i użytkowanie tej samej strony internetowej dostępnej w identyczny sposób w na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod tą samą domeną, sprzeciwia się stwierdzeniu niewłaściwości przez „sąd inny niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” na podstawie wspomnianego art. 109 ust. 1 lit. a), w zakresie podwójnej identyczności? 6) Czy art. 109 ust. 1 lit. a) rozporządzenia nr 207/2009 należy interpretować w ten sposób, że wycofanie powództwa wytoczonego przed „sąd[em] [państwa członkowskiego] inny[m] niż sąd, przed którym najpierw wytoczono powództwo” o naruszenie unijnego znaku towarowego poprzez utrzymywanie stron dostępnych w Internecie w identyczny sposób na całym świecie i tym samym również w całej Unii pod domenami „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” w każdym przypadku – w odniesieniu do danej domeny „facebook. com” lub „youtube. com” lub „twitter. com” – pod tą samą nazwą użytkownika, przed którym zgodnie z art. 97 ust. 2 i art. 98 ust. 1 lit. a) tego rozporządzenia dochodzone są roszczenia dotyczące czynności naruszenia lub groźby naruszenia na terytorium któregokolwiek z państw członkowskich, powinien uznać swoją niewłaściwość zgodnie ze wspomnianym art. 109 ust. 1 lit.  C_2016279NL. 01001002. xml 1. 8. 2016    NL Publicatieblad van de Europese Unie C 279/10 Verzoek om een prejudiciële beslissing ingediend door het Landgericht Hamburg (Duitsland) op 25 april 2016 — Merck KGaA/Merck & Co. Inc. e. a. (Zaak C-231/16) (2016/C 279/16) Procestaal: Duits Verwijzende rechter Landgericht Hamburg Partijen in het hoofdgeding Verzoekende partij: Merck KGaA Verwerende partijen: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Prejudiciële vragen 1) Moet het begrip „dezelfde handelingen” in artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk (1) aldus worden uitgelegd, dat daarvan sprake is bij het beheer en gebruik van een website die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie onder dezelfde domeinnaam op identieke wijze kan worden geraadpleegd, in verband waarmee voor rechterlijke instanties van verschillende lidstaten tussen dezelfde partijen vorderingen wegens inbreuk zijn ingesteld, en de ene rechterlijke instantie op grond van een Uniemerk en de andere rechterlijke instantie op grond van een nationaal merk is aangezocht? 2) Moet het begrip „dezelfde handelingen” in artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aldus worden uitgelegd, dat daarvan sprake is bij het beheer en gebruik van content die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie op internet onder het domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com” op identieke wijze kan worden geraadpleegd met dezelfde gebruikersnaam (telkens met betrekking tot het betrokken domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com”), naar aanleiding waarvan voor rechterlijke instanties van verschillende lidstaten tussen dezelfde partijen vorderingen wegens inbreuk zijn ingesteld, en de ene rechterlijke instantie op grond van een Uniemerk en de andere rechterlijke instantie op grond van een nationaal merk is aangezocht? 3) Moet artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aldus worden uitgelegd, dat de „rechterlijke instantie” van een lidstaat „waarbij de zaak het laatst is aangebracht” door middel van een „vordering wegens inbreuk” vanwege de schending van een Uniemerk door het beheer van een wereldwijd en dus ook in de gehele Unie onder dezelfde domeinnaam op identieke wijze te raadplegen website, en waarbij overeenkomstig de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr.  207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk vorderingen worden ingesteld ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten, zich ingevolge artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk alleen onbevoegd dient te verklaren met betrekking tot het gebied van de andere lidstaat waarin een rechterlijke instantie „eerst” is aangezocht wegens de schending van een nationaal merk dat gelijk is aan het Uniemerk dat wordt aangevoerd bij de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht”, en voor dezelfde waren geldt, door het beheer en gebruik van dezelfde wereldwijd en dus ook in de gehele Unie onder dezelfde domeinnaam op identieke wijze te raadplegen website, en zulks in de mate dat de merken gelijk zijn en de waren identiek zijn, of dient de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht” in dat geval zich in de mate dat de merken gelijk en de waren identiek zijn onbevoegd te verklaren voor alle bij haar ingevolge de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten en bijgevolg in de gehele Unie ingestelde vorderingen? 4) Moet artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aldus worden uitgelegd, dat de „rechterlijke instantie” van een lidstaat „waarbij de zaak het laatst is aangebracht” door middel van een „vordering wegens inbreuk” vanwege de schending van een Uniemerk door het beheer en gebruik van content die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie op internet onder het domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com” op identieke wijze kan worden geraadpleegd met dezelfde gebruikersnaam (telkens met betrekking tot het betrokken domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com”), en waarbij overeenkomstig de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk vorderingen worden ingesteld ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten, zich ingevolge artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr.  207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk alleen onbevoegd dient te verklaren met betrekking tot het gebied van de andere lidstaat waarin een rechterlijke instantie „eerst” is aangezocht wegens de schending van een nationaal merk dat gelijk is aan het Uniemerk dat wordt aangevoerd bij de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht”, en voor dezelfde waren geldt, door het beheer en gebruik van dezelfde content die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie op internet onder het domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com” op identieke wijze kan worden geraadpleegd met dezelfde gebruikersnaam (telkens met betrekking tot het betrokken domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com”), en zulks in de mate dat de merken gelijk zijn en de waren identiek zijn, of dient de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht” in dat geval zich in de mate dat de merken gelijk en de waren identiek zijn onbevoegd te verklaren voor alle bij haar ingevolge de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten en bijgevolg in de gehele Unie ingestelde vorderingen? 5) Moet artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aldus worden uitgelegd, dat wanneer betreffende een vordering wegens inbreuk vanwege de schending van een Uniemerk door het beheer van een wereldwijd en dus ook in de gehele Unie onder dezelfde domeinnaam op identieke wijze te raadplegen website, welke vordering aanhangig was gemaakt bij de „rechterlijke instantie” van een lidstaat „waarbij de zaak het laatst is aangebracht” en waarbij overeenkomstig de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr.  207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aanvankelijk vorderingen werden ingesteld ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten, afstand van instantie wordt gedaan voorzover zij het gebied betreft van de andere lidstaat waarin een rechterlijke instantie „eerst” is aangezocht wegens de schending van een nationaal merk dat gelijk is aan het Uniemerk dat wordt aangevoerd bij de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht”, en voor dezelfde waren geldt, door het beheer en gebruik van dezelfde wereldwijd en dus ook in de gehele Unie onder dezelfde domeinnaam op identieke wijze te raadplegen website, dit eraan in de weg staat dat de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht” zich ingevolge artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk onbevoegd verklaart in de mate dat de merken gelijk zijn en de waren identiek zijn? 6) Moet artikel 109, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aldus worden uitgelegd, dat wanneer betreffende een vordering wegens inbreuk vanwege de schending van een Uniemerk door het beheer en gebruik van content die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie op internet onder het domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com” op identieke wijze kan worden geraadpleegd met dezelfde gebruikersnaam (telkens met betrekking tot het betrokken domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter. com”), welke vordering aanhangig was gemaakt bij de „rechterlijke instantie” van een lidstaat „waarbij de zaak het laatst is aangebracht” en waarbij overeenkomstig de artikelen 97, lid 2, en 98, lid 1, onder a), van verordening (EG) nr. 207/2009 van de Raad van 26 februari 2009 inzake het Uniemerk aanvankelijk vorderingen werden ingesteld ter zake van inbreuken of dreigende inbreuken op het grondgebied van alle lidstaten, afstand van instantie wordt gedaan voorzover zij het gebied betreft van de andere lidstaat waarin een rechterlijke instantie „eerst” is aangezocht wegens de schending van een nationaal merk dat gelijk is aan het Uniemerk dat wordt aangevoerd bij de „rechterlijke instantie waarbij de zaak het laatst is aangebracht”, en voor dezelfde waren geldt, door het beheer en gebruik van dezelfde content die wereldwijd en dus ook in de gehele Unie op internet onder het domein „facebook. com” en/of „youtube. com” en/of „twitter.  C_2016279DE. 01001002. xml 1. 8. 2016    DE Amtsblatt der Europäischen Union C 279/10 Vorabentscheidungsersuchen des Landgerichts Hamburg (Deutschland) eingereicht am 25. April 2016 — Merck KGaA gegen Merck & Co. Inc. u. a. (Rechtssache C-231/16) (2016/C 279/16) Verfahrenssprache: Deutsch Vorlegendes Gericht Landgericht Hamburg Parteien des Ausgangsverfahrens Klägerin: Merck KGaA Beklagte: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Vorlagefragen 1. Ist der Begriff „derselben Handlungen“ in Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke (1) dahin auszulegen, dass die Unterhaltung und Benutzung einer welt- und damit auch unionsweit identisch aufrufbaren Internetpräsenz unter derselben Domain, deretwegen Verletzungsklagen zwischen denselben Parteien bei Gerichten verschiedener Mitgliedstaaten anhängig gemacht worden sind, von denen das eine Gericht wegen Verletzung einer Unionsmarke und das andere Gericht wegen Verletzung einer nationalen Marke angerufen worden ist, dieses Tatbestandsmerkmal erfüllen? 2. Ist der Begriff „derselben Handlungen“ in Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke dahin auszulegen, dass die Unterhaltung und Benutzung welt- und damit auch unionsweit im Internet unter den Domains „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ identisch aufrufbarer Inhalte jeweils — bezogen auf die jeweilige Domain „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ — unter demselben Benutzernamen, deretwegen Verletzungsklagen zwischen denselben Parteien bei Gerichten verschiedener Mitgliedstaaten anhängig gemacht worden sind, von denen das eine Gericht wegen Verletzung einer Unionsmarke und das andere Gericht wegen Verletzung einer nationalen Marke angerufen worden ist, jeweils dieses Tatbestandsmerkmal erfüllen? 3. Ist Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke dahin auszulegen, dass sich das im Wege einer „Verletzungsklage“ wegen der Verletzung einer Unionsmarke durch die Unterhaltung einer welt- und damit auch unionsweit identisch aufrufbaren Internetpräsenz unter derselben Domain „später angerufene Gericht“ eines Mitgliedsstaates, bei dem gemäß den Artt. 97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke in Bezug auf die in einem jeden Mitgliedsstaat begangenen oder drohenden Verletzungshandlungen Ansprüche geltend gemacht werden, nach Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26.  Februar 2009 über die Unionsmarke nur für das Gebiet desjenigen anderen Mitgliedsstaates, in dem ein Gericht wegen der Verletzung einer mit der bei dem „später angerufene[n] Gericht“ geltend gemachten Unionsmarke identischen und für identische Waren geltenden nationalen Marke durch die Unterhaltung und Benutzung derselben welt- und damit auch unionsweit identisch aufrufbaren Internetpräsenz unter derselben Domain „zuerst“ angerufen worden war, im Umfang der Doppelidentität für unzuständig zu erklären hat, oder hat sich das „später angerufene Gericht“ in diesem Fall im Umfang der Doppelidentität für die gesamten bei ihm gemäß den Artt. 97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke in Bezug auf die in einem jeden Mitgliedsstaat begangenen oder drohenden Verletzungshandlungen und mithin unionsweit geltend gemachten Ansprüche für unzuständig zu erklären? 4. Ist Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke dahin auszulegen, dass sich das im Wege einer „Verletzungsklage“ wegen der Verletzung einer Unionsmarke durch die Unterhaltung und Benutzung welt- und damit auch unionsweit im Internet unter den Domains „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ identisch aufrufbarer Inhalte jeweils — bezogen auf die jeweilige Domain „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ — unter demselben Benutzernamen „später angerufene Gericht“ eines Mitgliedsstaates, bei dem gemäß den Artt. 97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke in Bezug auf die in einem jeden Mitgliedsstaat begangenen oder drohenden Verletzungshandlungen Ansprüche geltend gemacht werden, nach Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke nur für das Gebiet desjenigen anderen Mitgliedsstaates, in dem ein Gericht wegen der Verletzung einer mit der bei dem „später angerufene[n] Gericht“ geltend gemachten Unionsmarke identischen und für identische Waren geltenden nationalen Marke durch die Unterhaltung und Benutzung derselben welt- und damit auch unionsweit im Internet unter den Domains „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ identisch aufrufbarer Inhalte jeweils — bezogen auf die jeweilige Domain „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ — unter demselben Benutzernamen „zuerst“ angerufen worden war, im Umfang der Doppelidentität für unzuständig zu erklären hat, oder hat sich das „später angerufene Gericht“ in diesem Fall im Umfang der Doppelidentität für die gesamten bei ihm gemäß den Artt.  97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke in Bezug auf die in einem jeden Mitgliedsstaat begangenen oder drohenden Verletzungshandlungen und mithin unionsweit geltend gemachten Ansprüche für unzuständig zu erklären? 5. Ist Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke dahin auszulegen, dass die Rücknahme einer wegen der Verletzung einer Unionsmarke durch die Unterhaltung einer welt- und damit auch unionsweit identisch aufrufbaren Internetpräsenz unter derselben Domain bei dem „später angerufene[n] Gericht“ eines Mitgliedsstaates anhängig gemachten Verletzungsklage, bei dem zunächst gemäß den Artt. 97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke in Bezug auf die in einem jeden Mitgliedsstaat begangenen oder drohenden Verletzungshandlungen Ansprüche geltend gemacht worden waren, in Bezug auf das Gebiet desjenigen anderen Mitgliedsstaates, in dem ein Gericht wegen der Verletzung einer mit der bei dem „später angerufene[n] Gericht“ geltend gemachten Unionsmarke identischen und für identische Waren geltenden nationalen Marke durch die Unterhaltung und Benutzung derselben welt- und damit auch unionsweit identisch aufrufbaren Internetpräsenz unter derselben Domain „zuerst“ angerufen worden war, einer Unzuständigkeitserklärung des „später angerufene[n] Gericht[s]“ nach Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke im Umfang der Doppelidentität entgegensteht? 6. Ist Art. 109 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26. Februar 2009 über die Unionsmarke dahin auszulegen, dass die Rücknahme einer wegen der Verletzung einer Unionsmarke durch die Unterhaltung und Benutzung welt- und damit auch unionsweit im Internet unter den Domains „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ identisch aufrufbarer Inhalte jeweils — bezogen auf die jeweilige Domain „facebook. com“ und/oder „youtube. com“ und/oder „twitter. com“ — unter demselben Benutzernamen bei dem „später angerufene[n] Gericht“ eines Mitgliedsstaates anhängig gemachten Verletzungsklage, bei dem zunächst gemäß den Artt. 97 Abs. 2, 98 Abs. 1 lit. a) der Verordnung (EG) Nr. 207/2009 des Rates vom 26.  C_2016279SV. 01001002. xml 1. 8. 2016    SV Europeiska unionens officiella tidning C 279/10 Begäran om förhandsavgörande framställd av Landgerichts Hamburg (Tyskland) den 25 april 2016 – Merck KGaA mot Merck & Co. Inc. m. fl. (Mål C-231/16) (2016/C 279/16) Rättegångsspråk: tyska Hänskjutande domstol Landgericht Hamburg Parter i målet vid den nationella domstolen Sökande: Merck KGaA Motpart: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Tolkningsfrågor 1) Ska begreppet ”samma sak” i artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken (1) tolkas så, att det omfattar en talan som väcks mellan samma parter vid domstolar i olika medlemsstater, på grund av drift och användning av en globalt och således även på unionsnivå tillgänglig identisk webbplats på samma domän, i det ena fallet rörande intrång i ett EU-varumärke och i det andra rörande intrång i ett nationellt varumärke? 2) Ska begreppet ”samma sak” i artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken tolkas så, att det omfattar en talan som väcks mellan samma parter vid domstolar i olika medlemsstater, på grund av drift och användning av ett globalt och således även på unionsnivå identiskt innehåll som är tillgängligt på internet under domänerna ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com” – med avseende på den aktuella domänen ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com” – under samma användarnamn, i det ena fallet rörande intrång i ett EU-varumärke och i det andra rörande intrång i ett nationellt varumärke? 3) Ska artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken tolkas så, att ”den domstol [i en medlemsstat] som inte anhängiggjorts först” av en ”talan om intrång” rörande intrång i ett EU-varumärke genom drift av en globalt och således även på unionsnivå tillgänglig identisk webbplats på samma domän – vid vilken anspråk görs gällande enligt artiklarna 97. 2 och 98. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken vad gäller intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en medlemsstats territorium – enligt artikel 109.  1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken endast ska förklara sig sakna behörighet för den andra medlemsstatens territorium, i vilken en talan först har väckts vid en domstol på grund av intrång i ett nationellt varumärke som är identiskt och gäller för identiska varor som det EU-varumärke som har gjorts gällande vid ”den domstol som inte anhängiggjorts först” genom drift och användning av en globalt och således även på unionsnivå tillgänglig identisk webbplats på samma domän, i den omfattning som varumärkena och varorna är identiska? Eller ska ”den domstol som inte anhängiggjorts först”, i detta fall, i den omfattning som varumärkena och varorna är identiska, förklara sig sakna behörighet för samtliga intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en medlemsstats territorium, som gjorts gällande hos nämnda domstol enligt artiklarna 97. 2 och 98. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken och således på unionsnivå? 4) Ska artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken tolkas så, att ”den domstol [i en medlemsstat] som inte anhängiggjorts först” av en ”talan om intrång” på grund av ett intrång i ett EU-varumärke genom drift och användning av ett globalt och således även på unionsnivå identiskt innehåll som är tillgängligt på internet under domänerna ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com” – med avseende på den aktuella domänen ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com” – under samma användarnamn – vid vilken anspråk görs gällande enligt artiklarna 97. 2 och 98. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken vad gäller intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en medlemsstats territorium – enligt artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken endast förklara sig sakna behörighet för den andra medlemsstatens territorium, i vilken en talan först har väckts vid en domstol på grund av intrång i ett nationellt varumärke som är identiskt och gäller för identiska varor som det EU-varumärke som har gjorts gällande vid ”den domstol som inte anhängiggjorts först” genom drift och användning av ett globalt och således även på unionsnivå identiskt innehåll som är tillgängligt på internet under domänerna ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter.  com” – med avseende på den aktuella domänen ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com” – under samma användarnamn, och i den omfattning som varumärkena och varorna är identiska? Eller ska ”den domstol som inte anhängiggjorts först”, i detta fall, i den omfattning som varumärkena och varorna är identiska, förklara sig sakna behörighet för samtliga intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en medlemsstats territorium, som gjorts gällande hos nämnda domstol enligt artiklarna 97. 2 och 98. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken och således på unionsnivå? 5) Ska artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken tolkas så, att en återkallelse av en talan om intrång i ett EU-varumärke – genom drift av en globalt och således även på unionsnivå tillgänglig identisk webbplats på samma domän – vid ”den domstol som inte anhängiggjorts först” i en medlemsstat, vid vilken det inledningsvis framställts krav enligt artiklarna 97. 2 och 98. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken – vad gäller intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en medlemsstats territorium – med avseende på territoriet för den andra medlemsstaten i vilken en talan först har väckts vid en domstol på grund av intrång i ett nationellt varumärke som är identiskt och gäller för identiska varor som det EU-varumärke som har gjorts gällande vid ”den domstol som inte anhängiggjorts först”, genom drift och användning av densamma globala och således även på unionsnivå tillgängliga identiska webbplats på samma domän, i den omfattning som varumärkena och varorna är identiska, utgör hinder för att ”den domstol som inte anhängiggjorts först” förklarar sig sakna behörighet enligt artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken? 6) Ska artikel 109. 1 a i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken tolkas så, att en återkallelse av en talan om intrång i ett EU-varumärke – genom drift och användning av ett globalt och således även på unionsnivå identiskt innehåll som är tillgängligt på internet under domänerna ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter. com”, med avseende på den aktuella domänen ”facebook. com” och/eller ”youtube. com” och/eller ”twitter.  C_2016279BG. 01001002. xml 1. 8. 2016    BG Официален вестник на Европейския съюз C 279/10 Преюдициално запитване от Landgericht Hamburg (Германия), постъпило на 25 април 2016 г. — Merck KGaA/Merck & Co. Inc. и др. (Дело C-231/16) (2016/C 279/16) Език на производството: немски Запитваща юрисдикция Landgericht Hamburg Страни в главното производство Ищец: Merck KGaA Ответници: Merck & Co. Inc. , Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH Преюдициални въпроси 1) Следва ли понятието „на едно и също основание“ в член 109, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (1) да се тълкува в смисъл, че поддържането и използването на достъпни в целия свят и следователно в рамките на Европейския съюз идентични уебсайтове с едно и също име на домейн, поради която причина между същите страни са предявени искове за нарушение пред юрисдикциите на различни държави членки, сезирани — едната въз основа на марка на ЕС, а другата — въз основа на национална марка, отговаря на този елемент от фактическия състав? 2) Следва ли понятието „на едно и също основание“ в член 109, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността да се тълкува в смисъл, че поддържането и използването на уебсайтове с имена на домейни „facebook. com“ и/или „youtube. com“ и/или „twitter. com“, до чието съответно идентично съдържание — в съответните домейни „facebook. com“ и/или „youtube. com“ и/или „twitter.  com“ — има достъп чрез едно и също потребителско име, поради която причина между същите страни са предявени искове за нарушение пред юрисдикциите на различни държави членки, сезирани — едната въз основа на марка на ЕС, а другата — въз основа на национална марка, отговаря на този елемент от фактическия състав? 3) Следва ли член 109, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността да се тълкува в смисъл, че доколкото е налице двойна идентичност „юрисдикцията [на държава членка], сезирана втора“ — с „иск за нарушение“ поради нарушаването на право върху марка на ЕС чрез поддържането на достъпни в целия свят и следователно в рамките на Европейския съюз идентични уебсайтове с едно и също име на домейн, пред която юрисдикция в съответствие с член 97, параграф 2 и член 98, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността се претендира наличието на нарушения, извършени или за които съществува опасност да бъдат извършени на територията на която и да е държава членка — трябва да се откаже от компетентност съгласно член 109, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността само за територията на тази друга държава членка, в която юрисдикция е сезирана „първа“ за нарушение на право върху национална марка — която е идентична и валидна за идентични стоки като марката на ЕС, на която се прави позоваване пред „юрисдикцията, сезирана втора“ — чрез поддържането и използването на достъпни в целия свят и следователно в рамките на Европейския съюз идентични уебсайтове с едно и също име на домейн, или доколкото е налице двойна идентичност, в този случай „юрисдикцията, сезирана втора“, трябва да се откаже от компетентност по отношение на всички предявени пред нея искания съгласно член 97, параграф 2 и член 98, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността във връзка с нарушения, извършени или за които съществува опасност да бъдат извършени на територията на която и да е държава членка, и по този начин да се откаже от компетентност и за предявените искания относно цялата територия на Съюза? 4) Следва ли член 109, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността да се тълкува в смисъл, че доколкото е налице двойна идентичност „юрисдикцията [на държава членка], сезирана втора“ — с „иск за нарушение“ поради нарушаването на право върху марка на ЕС чрез поддържането и използването в интернет на имена на домейни „facebook. 