Ovidi era un nen que quan els seus pares se'n van cansar va acabar al bosc, tot sol. Espantat i trist va quedar-se les primeres hores fins que un conill el va increpar:
-Au va! Si els teus pares tampoc t'estimaven tant. Pensa que avui comença una vida sense restriccions.
- I tu què saps? Tros de portera!- Li respongué un esquirol que saltava d'arbre a arbre- No en facis mai cas a qui sempre et vol veure somrient, a qui no entén la tristesa, el dolor.
-Ja comença el penques a donar lliçons- exclamà una guineu que s'havia acostat silenciosament - Aquest és un vividor i un brètol, res del que et pugui dir et servirà per millorar la teva situació. Vine a ca meva i gaudiràs de tres àpats, mudes i, amb el temps, del preuat seny.

Vol que prossegueixi?
spam fails_task lang_mismatch pii not_appropriate hate_speech sexual_content quality toxicity humor helpfulness creativity violence