Om Möjligheten och Fördelen af Allmänna Uppodlingar i Lappmarken
On* |2 



Om 

MOJUG0ETEN och frORDELEN 

af 

ALLMANNA uppodungar 

i 

Lappmarken; 

j^mte 

Fsrslag till en nybyggscholas anlS.g- 

gande derstcides, elter anvisning, utt 

pb allm&n behostnad befram- 

ja allmfinna uppodlingar 

iniimnde landskap,till 

bcttnad for it at en; 

af 

L. L. Laestadius- 



Med 4 tabeller, 
^»-eoooceoooo9 ^ 



STOCKHOLM, 18124, 

hot Zac h a 1 i as Has £ gs tr Situ 



mmmm 



y Anmarfcriingar om allmaima uppodh'n- 
gars mojlighet ©ch formora i Lapp- 
mark ea. 

Ifran uraldriga tlder har man I allmauhet 
haft den orVertygelsen, att Lappland ar 
«tt vildt, kallt, ©tillgangligt och ofrugtbart 
land; men annu har ingen, sa vidt bekant 
St, hvarken genom theoretiska bevis, eller 
grcaktiska erfarenhetsgr under, fallkomligen 
vederlaggt mojligheten af Lapplands odlinga- 
formaga, 

Detarsahnt, ait Lappland, i jemnforelsa 
ttie'd rikets sydligare provincer, a* gjyiska 
myckefc vanlottadt af naturen; men dec tor- 
de Jikva'l fortjena iindersokas, om icke all- 
ma'nhetens fordomar fran uraldriga tidec 
mot detta land, ja afven upplyste mans tvif- 
velsmal om dessa odemarkers odlingsbarhet, 
samt jfndtligen, om icke de nu varande ny- 
t>yggarnes okunnighet om ratta handhaf- 
vandet af ett akerbruk, i hog grad bidragie 
att lemna en si betydlig del af riket, saart 
sagdt, at sitt odesmal. 

Ehuro ofvertygad om mojligheten och for- 
siiorcen af allmanna och enskilda uppodliagar 

Lapp m , ■ f " 



iLappmafkehjbadatill eridelbekrafiadeaf er- 
farenheten* vagarjaglikval icke gora ansprak 
pa upphafvahdet at alia de fordomar och 
tvifvelsinai* Som annii kiinna vidlada afanga| 
inert karleketi till nriri fadernebygd Och det 
ofrigagemensainmfi fostarlaudets val harfor- 
anledt mlg att tedktia dessa irader, grundade^ 
sorh jag vagai- hoppas, bade pa hattir och e¥fa- 
renhet; och hoppas jag med dehria ringa_ 
tacksatnhetsga'rd hafua gifvit kanhara anled- 
tting lilt h8gt iipptyste iindersokningar ittl 
en for (aderneslandet nyttig sak, 

:, ?'4 ' "■-'.■■ 

Fordorndags afmalades Lapplanci af Mr- 
domarne sasom det ohyggligaste land i verl- 
deij. Mail gjbrda detjill ett stamhall (na'ste) 
for alia vilda "3 jar,' och de Varelser, soirt 
jinnas der i menniskogestalt, voro vidunder- 
lige bafbarer, fulle af trolidom och Svart- 
konst *)".' Man inbillade sig tilt och inedf, 
att der aldrig blef nagon sotnmar, och a'ndt- 
iigarj, att den mehniska, soiii arnade flytta 
«Ht, skulls alldeiel forgas af hunger och 

kma. 

*j Man kan tanfsa, hvad de gamla mitte hafva 

kaft fSr ett underiigt Begrepp pm Lappriiar» 

keiij d£ de till och med beskmvo de»« iff? 

VShare sasoon Cycloperne, med ettoga! i J>art- 

~ %anV Yidb Sbheffer, Lapp. pg. 20511 



Men, bin bet Lappland hii geridtn sed- 
hare tiders iindersokriingar bliftrjt ryckt ur 
label verldehs morker, sa'ai det likval an i 
deuna 1 dag i allmanhetfeiis tatika det ram*- 
ma,. som ett Scythien for Grekerha; ett feer- 
ihahien for Romarne; ett Siberien for Hys- 
sarhe. Detta ar dock eh fordom; som mye- 
ket bidrager, att lemna iabdet 1 sin natnrs- 
Mhet, da det gehotn uppddlittgar kuhnatblif- 
va, om ieke i ett trermanieti,. aiminstone ett 
land; soin foder siit folk '--deb batar saMhSI- 
let. Dessiitom bar man lart afj erfarenhe»- 
tenj att feefmanien genoiii aibete blifvit ett 
frugibarande land, men att Kanaan kaii gt> 
faohi lorgatenhet blifva en odemark. 

*. . ; , §. 2. -, '; 

Men latoin bss lemna dessa" fbriitida oclfi 
samtida fordomar, For aft endast folja hattt- 
ren ocb sahhingeh; sasotri i ehda giiihden oth 
syftemalet med alia undersokhingar bin ett 
lands rfitta' vaide. 

Da than talar om mpjligbeten af tipp- 
bdlingar i Lappjahd, sa forstas det af s% 
■ sjelft, att heia fjellryggin, med dess sidb- 
gren«r, korhmer att subtraheras derifran. 
Att afven detta hatmeris storverk i siVmon 
bob i sin am tid kah blffva samballet till bat- 
iiad, det\s,kalf en framtid utvisa. D'e anled- 
hihgar till silfver , koppar- ocb jernmalmei', 
hoih man upptackt pa dessa odsliga fjellar, 



de bevisa tydligt, att natufen, afven da hon 
visar sig pa en minre fordolaktig sida, lils- 
val i sitt skote nedlaggt en bpj^i for arbe- 
tarens sallhet. Men skola dessa grufvor la- 
ta bearbeta sig med procent, sa biir man 
finna arbetare och proviant inom narmare 
hall, an 20 a 50 mil. Likval saknas annu 
bada dessa delar i Lappland. Detta bevi- 
aar nodvandigheten af en tatare beFolkning i 
grannskapetaf grufvorna, hvilket ater forut- 
*atter en allmannare uppodling af landet i 
afseende pa akerbruk och boskapksakot- 
sel. 



Men, For att visarnoiligbetcnharaf.torcle 
det i forhand vara nodigt, att bibringa en 
kort asigt af landets ytliga bildning och 
physiska beskaffenhet. Sasom grund forvida- 
re undersokningar skola laggas: luft- och 
jordtemperatur, samt medelhojden ofver haf- 
vet. Resultaterne af atskilliga ron ooh f5r- 
sok, med de vanliga sadesarterna och jord- 
frugterna, under ett helt arhundrade, bora 
icke heller vid en dylik undersokning all- 
deles forgatas. Afvenval kan vegetationen, 
jemnford med sydligare samt narliggande 
provinces, gifva interessanta upplysningar 
i detta mal 



$. 4- 

i. Lappmarkens bildning och physiska 
heskaffenhet. 

Den egentligen sakallade Lappmarben, 
serskildt betraktad fran de Lappska f jellar- 
r.e, ar en med det ofriga Sverige parallel 
landstracka, hvars dimension i langd och 
bredd utgor 6fver 1000 quadratmil. 

Dess gransor aro: Tornea-Elf i nordost;en 
del aF fjellryggen i vest, och nordvest; An- 
germanland i sydwest, samt Vester- och. 
Norrbotten i syd och sydost. 

Gransen mellan den egentliga Lapp- 
marken och Bottniska landsbygden tyckesval 
vid forsta paseendet vara mera arbitraire an 
naturlig. Den tyckes vara nppkommen dels 
af Vesterbottens successiva befolkning allt 
liogre och bogie opp ifran Bottniska viken, 
dels ock af Lapparnes flyttlager, hvilkas no- 
tnadiska bana i oster tnerandels slutar sig 
vicl denna grans. Men vid ett narmare skar- 
skadande finner man allt for tydligt, att al- 
ven naturen laggt sin hand vid denna del- 
ning. Man kasle en blick pa chartan ofver 
Tester- och Norrbotten, samt Lappland, och 
man upptacker genast en mangd af sjoar, 
ell'var, backar, trask och andra vattensam- 
lingar, hvilka deremot saknas pa det Vester- 
bottniska slattlandet, hvarest endast nagra, 
liksom af matthetspakt ilytande, hufvudflor 
der ga att valtra sin borda i hafvet. Det- 



ja bevigar tydljgt, att naturen Iitrasom be= 
mSdat sig att harma den stora fjellryggen f 
smatt, i det hon danat en med den samma 
parallel stra'ckning af bergskedjor, hvilkajj 
upphojning det ifrSn fjellen bradstortande 
isvattnet icke kunde passera, forra'n ned- 
sankningen eller caviteten melian fjellar- 
nes bas och denna vipphdjning blitvit upp- 
fylldmedvatten *). Dettaaren omsta'ndighet, 
som verkligen bidragit till Lappmarkens, 
ytliga bildning oqh phy9iska beskaffenhet, 

$•■ §1 

Om vi fasta var uppmarksamhetpaLapp- 
jnarkens ytliga bildning, sa niota oss der, vid 
fprata anblicken, talrika, dels srna'rre, dels $tor» 
ie, dels samnjanha'ngande, dels ock gen- 
Qro djupa dalar afbrutna bergskedjor, hvil= 
ka, pa afstand betraktade fran en upphojd 
standpunct, forestalla en ojemn plan, Jik det 
svallande haf vets. Dessaarobek Jadda med gron- 
skande skogar, som utgora vidstra'ckta och 
dystra odemarker. De besta mera'ndels af 
pmvexlande granskogar, talhhognr, bjbrkr 
icir och pilskogar, af hvilka hvarje art 

*) Denna platta upphojning, s m man kan kalla. 
sjSgransen, at i sanning omarldig for ogat, men 
Bddva'ndig for tanken och sann i naturen. Den 
tyckes afven stracka sig genom Jemtland, den 
den formerar Storsjon, samt Dalarne, der den 
bildar SiljaD, o. s. v. 



fordrar sin serafeilda jordrnon. Vidare ska- 
dar man i de djupa dalderna mangfalldiga 
sjoar och vattensarnlingar, hvilka forestalla 
Jjkasom ett silfvergolf i fonden af dessa 
erdnskande amphitheatrar. I anseende till 
dessa vatt.ensamliogars oliUa djup och be- 
skaffenhet, kunna de indelas i sj'dfir, trask, 
piyror och karr. Men, for att ur denna o- 
ordenteligt fram&tallda teckmng Uunna dra- 
ga sanna och amnet upply san ^ e slutsatser, 
torde det vara nodigt, att vidrora hvar och 
§n sak for sig med en speciellare detail. 

i> §• 

Ue tallskogar, som Fionas i Lappmarken, 
£lska merandels en torr, inager och sandig 
jordmon, De vexter, sum allrnapnast fin- 
nas i dylika tallskogar, aro: ljung (erica vul- 
garis)? blabarsris (vaccinium myrtillus L.)j 
iiijolon-ris (arbutus uva ursi); hrakbcirs-ris 
( empetrum nigrum ), samt bla-pil (salix 
livida, Wahlenb.). — Hartill kan afven lag- 
gas: selg (salix caprsea L.); Mot-starr (ca- 
rix globularis L.) samt relin-inossa (lichen 
rangiferinus L.). Tallskogar finnas ofyer 
allt i Lappmarken, men aro likval allman- 
nast pa den sidan, som gransar till Vester- 
botten. o Saledes intaga de storsta vidden 
inellan Asele, Lycksele, Arvidsjaur och Jock- 
mock. Med ett ord: de storsta och vid- 
§tracktast<3 tallskogar finnas neder om Sjd- 



6 

grZmen, de% vill saga den upphojni-ng, som 
utan tvifvel danat de manga sjSar, samt trask 
och karr,, hvaraf JLappmarken. ofverflodar. 

§• % 

Granen krafver i allmanhet en bordi- 
gare jordmon a"n talteo, - Der leran ar blan, 
dad ined rodmyllan, eller annan tung och 
sumpig matjord,der jardmonenickear alltEor 
mycket stenbunden, der vexer granen frp- 
digast. I synnerhet 'it granen allma'n pa 
sknggrika stallen, sasotn till exempel i dju- 
pa dalar, vid kallba'ckstrander, pa norra si- 
dan af berg, med flere andra stallen, der sol- 
stralarne icke kunna frantaga jorden dess be- 
horiga vatska. De allmannaste vexter i 
granskogarne aro: back-tatel, eller sian (aira 
montana Z..); fdr-svingel (festuca ovina JLJ; 
almycke (epilobium angustifolium L.),j bla- 
hars- och Hngon-ris, hvartill afven kan lag- 
gas: geranium sylvaticum L., pyrola ro. 
tundifolia och secunda L. Dessutota betas* 
les marken af hvarjehanda lofmossor, sasons 
polytrichum commune L., dicranum acopa- 
rium Hedv., hypnum L. m. fl. 

Jag har funnit, att granskogar intaga 
storsta rummet vid alia sjoar samt backar 
och karr i Lappmarken och kan saledes med 
trygghet intyga, att den egentliga tallregio- 
nen bor raknas nedom sjogra'asen, granregi* 



onen ofvan for sjogransen, samt bjarkre- 
gionen rundt omkring fjellames baser *). 

Nar man saledes jemnfor tracterna pa 
bada sidor om sjogransen med hvarandra, 
sa finner man en tnarkbar skiljaktighet, sa 
val i jordmon, som vegetation, hvilka om- 
sta'ndigheter hvarje fordomsfri landtman in- 
galunda anser med likgilltighet, da det kom- 
mer an pa uppodlingar och akerbruk, 

§. a. 

Man har i allmanhet antagit, att tallera 
uthardar langre klimatets stranghet an graven. 
Man har tyckt sig marka, att den fori a till 
och med fortfar att tranga sig opp under 
fjellarne, sedan granen upphort att vexa. 
Det torde likval fortjena undersokas, huru 
vida en sadan mening i det hela eger be- 
stand. 

En ometandighet, som val icke bevisar 
motsatsenaf den antagnahypothesen, nientyc- 
Itesbekraftaden af migi foregaende §. antagna 
meningen, a'r, att den skiftevisa otiivex- 
lingen mellan gran- och tallskog star under 

*) Detta instammer med de fiesta* erfarenhet, som 
bo i Lappmarken. Afven Lapparne, hvilhas 

nomadieka bana gar tvars igenom landet, intyga 
detsamma. Stud. Herr Bjorkman intygar, att det 
ar samma forhallande i Gellivare och Juckasjer- 
vi, som jag funnit i de ofriga Lappaaarkerna. 



storre jnflytelse af den jordmons beskafFen^ 
bet, bvarpa. den vexer, an af klimatet, med 
undantag likval af den absolute gransen, 
vid en gifven perpendiculaire hojd ofvpr 
hafvet, hvarutofver iagendera kan komma; 
pph anddigen, om sa hander, att ett jjord- 
Jager af en viss direction, till ex. ifran 6- 
ster till yester, motes och afbrytes af ett fran. 
dm annan direction kommande jordlager el« 
ler balte, som bestar af tovr och sandig 
jordmon och har sMedes tallen till sin sa- 
kra foljeslagare, sa later det latt forkjar* 
sig, hum det konamer till, att dessa trad- 
sorter tyckas tafia med hvarandra om her-^ 
ravaldet vid fjellrotterna, Petta torde kun- 
na upplysas af foljanda palitljga anmarknin- 
gar, som jag sa val tinder sommar- sou* vin- 
fjerresor, genom atskilliga delar af Lapp- 
marken, haft tillEalle att g5ra. 

§• §«, 

Otn, man reser i Lulea Lappmaiki till 
pxetnpel itrannybyggetNjawe till Ouickjock, 
och faster uppmarksamhet pa de skogs- 
och fjejlberg, som omgifya sjon Saggatj sa 
(inner man, att de pa norra sidan belagna 
OrrevaratscJi, Kassavarre och Tafve Pakte 
n'ro bevexta med lummiga tallskogar, der 
de nhniiigen slutta mot soder, men dalarne 
median namnda berg hysa sknggrika gransko- 
gur. Betraktai man ater bergen: Aclath t 



fiffltmlh Tarfek pch Lnstach, sa ser man 
b}ptt granskogar p£ deras mpt norden slut, 
tande sidor_*). En mil norr om Quickjock 
Jigger en s jo, lata kallad. De berg, sorn 
ligga pa deas norra sida, prydas med tallskog; 
men de pa sodra sidan belagne Kabbla-f)el- 
lens norra basis beta'pkes med granskog. 
Bredevid Quickjock uppkommer en med 
tallskog bevext landstracka, kallad Tiggchaik, 
som fortsatter i N. V. parallelt med Kama, 
jock, gar ofver Njakakjock, fprbi Ahok 
pch Zakolmjaur, samt framtranger vid si- 
dan af Njattsosjock opp efter Njattsos vag- 
ge anda till bjprkskogen vid skogsbrynet, 
Dessa tracter, pa norra sidan om Ka. 
majock, hafva alia sluttning mot soder. 
peremat ar hela Valle-fjellets norra sida, 
pa sodra; sid^n om Kama jock, bevext med 
granskog, som stracker sig lika iangt mot fjel- 
larne pa denna, som tallskogen pa den an- 
dra sidan. 

Vid ostra andan af sjiin Fecorajaur upp. 
feommer en granskog, som fortgar vested 
ut under hela norra sidan af f jellberget 
Skieldavare, vicSare pa bada sidor af Ze-r 
lehjock opp till bjSrkskogen vtd skogsbry- 
v<it,n'iraSjdllapou!d. Pa norra sidan afsamma 
sjo vexer mera tall an gran. I Pitea Lapp- 

«Q Jag nekar icke, alt afven p5 dessa bergssidor 
Kunna finnas nagra spridda tallar; men, der de 
Jiuuaj, utaiiiika de en Coir octi nandig baclse. 



12 



mark ar det nastan samma forhillande. 
Det vidstrackta fjellet Arvas, en dagsled 
langt ocb icke minre bredt; det branta ber- 
eet Rarnin och fjellet Gaizatsch, alia belag- 
„a pa norra sidan af sjon Tjeggelvas, ba- 
ra pa sina mot soder sluttande sidor gan- 
ska vidstrackta tallskogar. Men granskogar- 
ne pa sodra sidan aF samma sjo, under nor- 
ra sidan a£ det 4. mils langa fjellet Barthur- 
the, gifva icke vika for de forra. Sjon Rap- 
pen, som ar 2 mil lang, har granskog pa 
sodra sidan, men tallskog pa noira sidan. 
Afven den 7 mil langa Bornawan har myc, 
ken tallskog pa norra sidan, men mera gran- 

!skog pa sodra sidan. 
Kortsagdt: i alia fjelldalar och nastan i he- 
la Lappmarken skall man finna granskogar 
pi! de bergssidor,! eom lata mot norden, 
men tallskogar pa a© sidor, som slutta mot 

soder. 

Menharutinna-^gifvas likval manga undan- 
tag. Ty sodra sidorne af fjellbergen Snje. 
rack, Valle och Ramech i Lulea Lappmark, 
saint' Ardna puowd och Kaltes puowd i Pi- 
tea Lappmark, aro alia bevexta med skngg- 
■ rika granskogar- Detta ar afven ha'ndelsen 
med Areskutan och Hofverberget i Jemt- 
land; men orsaken dertill ligger, som sagdt 
ar, i jordmonens bordighet ocfa jemna rule- 
tighet, som underhalles nastan hela somrna- 
ren genom de tata, ofvan ilran fjellen nedlii- 
pande, fjellbackar. 



*3 

Harmed vill jag dock ej hafva be- 
stridt deras erfarenhet, som pa vissa siallen 
i Lappmarken, afvensom i Dalarne ooh 
Harjedalen, utstakat en smal tallregion of- 
vanfor granregionen. Men, att granen kan f 
med villkor af en passande jordmon, ga till 
bjorkskogarne vid skogsbrynet, derpa gif- 
ver 088 Jemtland ett otvifvejaktigt bevis. 
Hela landstrackan vester om Areskutan har 
en ganska langsluttande, for ogat nastan 
omarkbar, upphojning, hvilken har gar anda 
till skogsbrynet och slutas icke, sasom i 
Lappmarken, med nigra stupare afsattningar 
vid fjellryggens bas. FOIjdeio deraf blir den, 
att hela landstrackan mellan Storsjon och H e ^" 
ryggen ligger har, nastan mer an pa nagot 
annat stalle, drankt under oandliga myror, 
karr och moras, med mellanliggaade skugg- 
rika granskogar, som fortga anda till Med- 
stugan, hvilket nybygge ej ligger lingt ifran. 
skogsbrynet. 

Herr Hisinger, uti Anteckningar under 
en resa genom Jemtland 1818, instammer 
fullkomligen i den erfarenhet, som jag are* 
derpa 1819 fick inhemta. Pa Norska si- 
dan befanns tallen ga litet hogre an granen. 
Detta forhallanda larer intraffa langs efter 
hela Norska kusten och bidrager an mer, 
att bekrafta sakens bedomande ur ofvan an- 
forda syupunct. 

Da man kanner, att landet pi Syenska 
sidan hojer Big smaningom till fjellarnes ba- 



M 

ser, s?a matte Set a'fven, i folje deraf, arbe- 
ta itied en bestandig vatska och fuktiahet; 
hvilken utan tvifvel ganska mycket ioflue- 
rar pa jordmonen. Nar nu erfarenheten 
besannar, att tall vexer pa torr och mager 
jordmon, men granen deremot aiskar eri 
fuktig jordmon, sa larer det icke forefalla 
nagon underligt; att hela strackan mellan 
sjogra'nsen och fjellarnes bas ar bevext med 
granskog. Och, om vid fjellarnes baser,; 
der landet ater far en hastigare upphojning^ 
som gor, att fiiktigheteri snarare afrinner 
Och danar en torr jordmon, dessa backar 
anna framlacka nagra kfokiga tftllar, sa la- 
rer man icke medskal boia kasta skujdeh till 
denna forandring pa klimatet, eller granens 
och tallens olika bmtaHghet for kold, da 
man, enligt den redan antagna erfarerihets- 
regeln,- tydligen inser, att en sadan jord- 
mon, afven om den flyttades ner pa sla'tt- 
bygden, icke kuride framalstra annat Sri 

urn 

Pa Norrska sidan deremot, der fjellryg- 
gen tva'rt afbryter, med stupa afsattningar 
och branta precipicer, der afrinner fuktig. 
heten sriart, hvadan det synes helt natur- 
Iigt, att tallen visar sig forst pa dessa tor- 
ra backars afsattningar. 

Samma forhallande pa Dowre i Nor- 
rige torde kunna bedomas ur samma sjti~ 
punst. 



15 

§. id. 

6m jemnforelsen mellan gran- och 
tallskogar tyckes det redan vara tillrack- 
ligeii ordadt; men vid tillampningen af deras 
iiytta och skada i ekonotrtien, samt deras 
inflytelse i synnerhet pa akerbruket, tyckes 
en na'rmare kannedom af deras inbordes 
forhallande blifva hvarken onyttig eller 
ofverflodig. 

Att granskogar antyda en bordig jord- 
inon, men tallskogar en steril mark, det 
ma upplysas af foljande exempel: 

Det hander icke saltan* att nybyggar- 
ne, antingen af vada, eller ock med flit* 
Satta eld pa omkringliggande skogar* 

Det gora de, antingen for att skaffa sig 
ett godt mulbete, eller ock, nar det kom- 
jmer an pa tallskogar, for att aflagsna Lap- 
parne med deras rehnhjordar {ran sitt ge- 
biet, emedan rehnarne gora mycken akada 
pa nybyggarnes hohassior. Det sker i ba- 
da hanseenden, ty varr! till landets stora 
skada och kanbara skogsforodelse. Men 
valdsverkarne vinna sitt andamal; ty hogst 
3 ar, sedan en granskog blifvit salunda har- 
jad, har man der det ypperligaste mulbete, 
8bm nagonsin gifves i verlden. Det bestar 
da till det mesta af den sa kallade Sinn, 
aira montana L., som vexer sa ymnigt och 
tjockt, alt man med mycken batnad kart 
insamU den till foder. Creaturen ata den 



i6 

begarligt, bide viriter och som'mar, samt 
gifva mjolk, smor, ost och talg i sadant of- 
verflod, att man maste fflrundra sig der- 
fifver. Men tallskogarne deremot, som pa 
sadant sa'tt afbrannas, blifva i grund for' 
derfvade och oformdgne, att framaJstra iia- 
got vegetabile, utom nigra glest strodda a- 
xundines och nagon marchaatia. 

Det enda, som likva'I tyckes bafva na- 
gon trefnad pa sadana stallen, aro: bl&bHr, 
lingon och hallon, hvilka plockas i maugd 
af invanarne och nyttjas som brod vid 
mjolken. 



Af delta bevises nogsamt granskogar- 
ne8 foretrade frainfor tallskogarne, na*r det 
kommev an pa nppodlingar. I synnerhet, 
om nagon emot soder siuttande plan ofver- 
kommes, bdr den hogligen recoMimenderas. 
Af sidan beskaffenhet aro de vid Lulea 
landskyrka nppodlade angar och akerfalt. 
De med bjornmossa (polytrichum) bevexta 
sidlandta granskogar aro foist afhuggne, af* 
brande och inhagnade, hvarefter de tjena 
till mulbete i nagra ar. Derefter, sedan 
rottertie pa de aEhuggna stubbarne borjaC 
lorruttna, da borjas rodjande, brannande 
och plojande med eftertrycfe. Den nyploj- 
(la jorden foradlas med licet godsel samt 



VJ 

besas antingen med' torn eller rag, «oro 
bar frugtj sS'a'tt arbetaren och sades.man- 
iien kan 46 sltt arbete betaldf inom nagra 
Ir. 



§.12, 

I Lappnaarken finnas afVeii vfdstra'clua 
bjorkskogar. '"' Antingefr vexer bjorken gan- 
ska sparsamt bland tallskbglirV da den 
Soot oftast fOrvaridlas till deft sa kallade 
hairgbjorkeiij eller i graftsliogar, cler de'ss 
bark blir nYycket skrafligV 6ch staihmen fa- 
grenig. Men aldra fields* trifvea , hpa pa en 
8aD 4f§t^ tic ' : >ngalimda rtiager jordtnoh. Sale- 
d^rsefSSa^l^fjelldaUr prydas af dettd vack« 
ra trad. Oesstitdin tal lion klimatets strang- 
het i det larigsta. £)ar grari ocfc tall Fa 
sta tillbakai der begat bjofkefi sig annu 
temlige'n 1 bra. Icke sa'ljari blir r»aft vairsa 
bjorkskogar i sluttniiigen af hagof berg. 
Ber vexer bdri eiisafft, jag Vet ej af HVad 
anledriirig\ tiiaS utesluiande af andra trad. 
Sadana bjorkhindar kallas af Lapparrie ri- 
d'ah. Da Srd gahska skuggrika och frngt- 
bara pa egna vexter. Der vexer angelica 
archangelica L., osniunda struthioptens L., 
aconitutft, septemtriona!e Willd , samt son- 
fchus alpirids L. i sadan iftaftgd, att en >an- 



i8 

c1iing8irian,da ban ttioter en sadaa ortskog, botf 

stadna och draga i betankande, tiuru vida 

han formar genomtranga densamma. Det 

vexer bjorken ganska rak och geir ett god* 

snickarevirke. Jag har ofta sett stetntnen 

pa en sadan bjork stiga till 5 a 4 quarter i 

diameter. BjSrkskogarne i Lappmarken hy- 

sa atskilliga orter, nyttiga tor boskapen, 

De allmannaste aro tiff-tatel (a>ra osespito- 

sa L.); borst-tistel (carduus heterophyllus 

L.)> fjell-kumpe (phleiim "alpinum); cings- 

groe r eller ja^er-graset, (poa pratensis L.)> 

varbridden (anthoxanlurn odoratum L.)» 

samt luktgraset (holcus odpraUis L,)^ hyar- 

till afven han la'ggas liven (agrostis stolo- 

nifera L.)j snbbollar (trollius euiopeus . L.)j 

Eolidago virgaurea L«, myoaotis scorpioides, 

m. fl Dessa atgora de sa kallade radnings 

(rodjnings)angar; men der ar thy varr yxan 

n'asian aldrig satt till roten, ehuru de gle- 

ea tradens och buskartoes undanrbdjande ic- 

ke tarfvar rnera atgard, an att eftev rotbryu 

ningen slapa dem nagra famnar och kasta 

dem i de fbrbiflytande elfvarne. I Lapp- 

marken brukas icke bjSrk till bransle. 

Dertill dugerendast torrfuru och t jar-rotter. 

Deraf bander, att de nyttigare grasslagen 

alldeles uttrangas och forqvafvas af atskilli- 

.ga, bade for hobergningen och boskapen 

skadliga, ogras, hvaribland hundRokan i 

synnerhet bbr antnarkas. Och delta skul- 

le icke kunna afhjelpas genom idoghet och 



ii-bete; icke forbSttras och forvandlas till de 
Sliest afkastande a'ngir, genom rodjande, ploj- 
snde och saende af nyttiga hofron? Da det 
till och med kan bevisas* att denna, af elf- 
varne uppkastade och med hvarjehanda i- 
foran skogar och fjel!ar samkade grus och 
vegetabiliska godselathnen bebiandade, 
*atidmyHa ar den yppersta jordmon tor 
fovarjehanda jordfrugter, s-asoQi-: potates* 
4iil-r otter^ m* in. - 

§. \%. 

Pilskogaf aro Lappftiarke'ns piydtiad* 
iDa vandraren stretar sued besva'r hb- 
"der den brannande solen mot den slnt- 
tande bergssidan^ och, mattad afhettan och 
" tnotgangeo, ban a'ndteligen ivar dess topp» 
der den renade etberns ttakt svaikar s'a I jtift 
fran Nordens isiga loppar, och ban fcastar 
»n b'li'ck lillbaka pa da fait, ban iemnat 
tinder sina fotter: da bjamlag bans Forskan- 
de oga af dessa Flotans tacka nytftipber, som 
Wanda sina barmoniskt vatierande- fa'rger,, 
tnellan grorit, ljusgront, blagront, Ijusgratt, 
||lfverhvkt och gtildgiilt-, med spegelglausen 
af det chrystalbklara isvattnet, som rued ett 
doft sorl slingrande gjuter sig" rYam genom 
dalden. Och hvilken nytta medfora de ic- 
ke i ekonomiskt hanseende? En la'ckerhet 
fo£ alia grasatande djur. De horde ju insam- 
las sasom sofvel till vintern , for boskapen; 



20 



men del 'slier icke, och derlill aVlattjan ocfi 
oKunnigheten sk'ulaeri, 

Pil'sfcogar tranga sig anna langraf Irani 
mot: fjellarne, fiedaa bjorken upphort stt 
vexa. Barken af ■pilatne ar ypperlig_ till allt 
slags laderberedniqg. Dertill nyttjas den 
Ock af invanartiei 

Sasom Bihartg till ofvannatnnde skogai? 
medfolja asp och alder, hagg och ronn. 
Asplundar traffa.s 1 skydd af bergssidor pa 
torr jordmon. Aldern (alnus incana, Willd.) 
pvyder de vata angarne och behalfer sina 
lof la'ngre an nagot annat loftrad i Lapp- 
marken. Paattgar och Under bbrdiga bergssidor/ 
utbreder haggen sina lofrika, hvitblomstran. 
de grenar om varen och sina svarta bar- 
klasar oai hosten; RiJnnen ar tnera sparsara, 
men stiger hogfe opp under fjellarne, an 
nlgonaf de 3 foregaende; I skiiggrika 
granskogar vexer dert mycket spenslig och 
tjenar till refspinnar for nybyggavne saint 
vandringsstafvar f5r Lapparne. 

'J. 14* 

Sedan vi nu ikdrthet genomognat fasta lari- 
det i Lappmarken med dess egenkaper och? 
formoner, bora vi afven fasta en kort uppmark- 
satnhet pa de vattenaktiga delarne, bvilkas 
inflytande pa klimat och vegetation, samt e- 
konomie och hvardagslifvets forniidenheter, 
gifver anledning till attnarmare undersoka 



21 



deras egenskaper samt titrona tienliga me- 
del till forekommande af de olagen deter, som 
af dem i deras nuvarande, tillstand rororsa- 
kag. 

ibland dessa vattensamlingar falla oss 
sjbarne (lacus) forst i qgonen. De finnas 
till stor mangd i Lappmarken. Sasom ex« 
empel kunna namnas: Stor- JJman och Vin- 
delen i Umea Lappmark; Stor-Jvan, .XJdjaur 
och Hornavan, samt Happen och Tjegelvas 
i Pitea Lappmark; Karatsch, Saggar, Skal- 
ka, Par kijaur,Randijaur och Purkijaur, samt 
de nedre <S£or-La/ea-trasken i Lulea Lapp- 
park, 

Sadana sj5ar aro ganska djupa, ifran 10 
till 40 famnar. Islossrjingen sker ungefar- 
ligen 8 dagar fore rnidsommaren. I ttiedi- 
\im och slutet af November plaga de mer- 
andels tillfrysa. Vattnet klart, genomskin- 
ligt. Botten fast, hvitaktig, med sten. el- 
ler ler-grund. Deras temperatur om varen 
och sommaren l'agre, men om h5sten hog. 
re an luftens. Fiskar, som trifvas i dessa 
sjoar, aro fornamligast: sik, asp, gadda, ab- 
borre, rbding t bor sling, lake, samt under- 
slundom loja. 

Dessa sjoars spridda holmar och slut- 
tande strander erbjuda de formonligaste 
tillfallen till uppodlingar. 

Naturliga cngar, skog tillofverflod, ro- 
mantiska ulsigter, fiskvatten, foglar och viile- 
btad rundt omkiing i skogaine, med eu ord 



'22. 

all't, som kan bade gagna och ffirnSja men. 
xiisLQ-lifvet, tyckes bar vara samladt af na» 
turen, som sjelf gar hvarje menskligt be* 
modende till Sianda och belonar arheta- 
yeas modpJ," med framgang, 

§. 15. 

, - < ■ * . 

Att dessa sjoar gora tnyckei till for-* 
hion for akerbtuket, det kaxi ingen neka, 
Val sprida de, en angeaam svalka i luften 
under den beta sommardagen; men de gora 
ock saroiaa luft mera tempererad om nat- 
ten. Yal gar vegetationen langsammare vM 
stranden af en oppen s/d, an i solbaddet;. 
men d.et visar sig snart vjd en iofallan- 
de frostnatt, fivad som ar vunnet; dernied, 
att bo vid sjostranden, da akern der be- 
skyddas 2 a 3 veckor langre, an pa aigoS 
annat stalle, emot den ha'rjaode kolden*). 
Och orsaken ar latt fiinnen. Fovst hindras 
icke luftens, lata ooivexUngar pa sadana 
Sppna stallen att gora inflytelse pa safternas 
omlopp i den annu isjuka och omognad© 
kjfrnan. For det andra meddela de icke li- 
tet quantum varme at den omgifvande a6* 

*} I Luteii LappmaiU Jigger en holme, vid Jsamn 
Bjorfsholmen. Der plSga potatoesbladen stl o- 
frusna anda till sista quarteret af September ma- 
nad. PS andra stallen fryia de redau iunan' dec 
84 Aug, - 



25 



mospheren och ersatta salede* under da 
kalla hostnatterna den brist pa varma, som 
fSrorsakas af den kylande nordanvinden. 

?• l6 - 

Dernast bora vi afven anmarka sadana 
vattensamlingar, som kom'ma under namn 
af trask (stagna). Trask, egentligen ett pro- 
vincielt ord, brukas 6tVer allt i Ndrrland och 
sages nu om alia sorters stillastaeade vat- 
ten, utan af seende pa nagon serskild egenskap. 
Att detta uttryck ifran borjan haft en egen 
bemarkelsej derom tvifla vi icke, sa mycket 
mime, som. benamningen af sjti och ava 
ar lika mycket gangse. Och, om vi villja 
elnta till ordets bemarkelse genom deriva- 
tion Fran' ordet traska, som betyder: vadai 
gyttja och smuts, sa skulle trask egentligen 
betyda: gyttjefulla fearr. Harmed ma for- 
halla sig hum som heldst. Imellertid ta- 
ga vi oss anledning till denna benamning 
af trask, tilLskilnad fran sjoar, som ar.o a£ 
helt annan natur. 

Med Irtish ma man saledes forsta sada- 
ria sjoar, som icke hafva sitt ursprung fran 
f jellamessjomassor och glacierer, utan de haf- 
va sin upprinnelse frari karr, kallkalldrag 
och annan sumpig mark. Till £61)6 haraf 
ar deras vatten brunt och ogenomskinligt. 
De aro icke djupa, fran en till tio fam- 
uar. Botten bestar af en lofi, brunaktig el- 



24 ' 

JfiT --.'■■ 

ler svart gyttja.. De fiskar, sorn vanHgjen. 
trifvas i sadant: vatien, aro: gakclq, mart 
abborre. Deras yt a prydes af nackblornmor, 
(nynipftaeae); abbdrgras (potamogeton), vass 
(arundo phragmites L.) och saf (scirpu,§ 
lacustris L.) m. fl t 

v :;|^ 17, ; / 

Afven af sadana sjoar gifves en atpy 
msngd i Lapptnarken. Sasom pxernpel cu^ 
na'tnnas: fql?Trask och Jbrno-frask i Ume- 
a. Lappniark; G qrgnur och Kctllesjaurx Pi- 
tea Lapprnark; F~aj kifaur, Nautijajur och Kas' 
)ki{s i I^q'ea Lappmirk, r», fl, Af sadant ur« 
sprung aro alia si»arre elfvar, soxti flyta ner 
j BorJm.ska viken, sasom: Bur^-Elf, Kage- 
Elf+ By-ske>Eff och R : aned-Elf r '. Dessa sa 
kallaa'e traak hafva {eke den vtlgorande in- 
fly telsen pa klionat§t, som de sforjre sjoarpe, 
emfcdan de fprstnaainda a>p hvarken sa 
stora eiler djupa sofn de sednare. Deras 
islossning sker vid spningstiden, i borjan af 
Juni, deras islaggning i rriedinm' af October, 
och deras (eaiparatiir ar merandeJs homo,-. 
Jog med Juftens," , i 

,1 §• . 18, . 

, Man bor aFven aoi»arka sadana valten. 
samlingar, sqm 'comma under namn af jn- 
^joar och tjernar. Ojrdet Insjo bfujias egen|. 



25 

Jjgeu j jemnforelse med andra sjoar, och me. 
pas dernied sadana vattensamlingar, scm 
fcjce hafva negot mt- eller inlopp. De haf- 
va dock forhindelse tned andra stone sjoar 
genom en eller flera canaler, hvarigenom de 
erhalla friska omvexlingar af vatten. De 
hafva saledes klart och sott vatten, ljus och 
.leraktig' botten, men aro icke djnpa, ifran en 
Jill fern famnar. 

Deras strander aro bevexta med atskilli- 
ga hosorter, sasom: vattenstarr (carex a« 
quatilis Wablenb.)} lappsko-starr (carex ye- 
sicaria L.); frakne (equjsetum fluvjatile X.j 
ro. fl. Dessa strander ofversvammas af vat- 
ten om yaren, men blifva torra om hosten. 
Insjoar forse afven sina innehafvare med fisk, 
»prn fangas uli ryssjor eller tinor, hvilka sattas 
i canalerna, genom hvilka fisken gar in om 
varen och gar ut om hosten. Sasom ex 
empel ps sadana sjoar tan namnas Mierfek 
I |Lulea Lappmark vid Qvickjock. 

§• 19- 

Tjernar (stagnaiiles) aro att anse som 
trask i miniatnr. De traffas i midten af 
mossbelupna karr. Vattnet brunt med 16s 
botten, rikt pa allehanda vatten* insecter. 
Omkring deras strander vexa: missne (rneny- 
entries trifoliata L.) och vattubladtfror (u- 
triculariae). Dessa tjernar hafva hvarken ut- 
eller inlopp. ; Det ofyerflodiga af deras Y«fc- 



26 

ten gar bent genom utdunstning och silar 
sig fram genom den sumpiga mossan. Da, 
tyckas i allmanhet vara skadliga bade lor 
belsa och klimat. 

De delar af jordytan, som komma un- 
der natnn af myror, k'drr och inossar, aro 
i sanning kinkiga amnenatt vidrora. Men, 
da man med skal kan kalla Lappmarken 
en stammode- f6r myror och karr, sa vida 
de der,' i jemnforelse med det torra, intaga 
en storre vidd, an uti nagon annan del af Sye- 
rige, sa tyck.es det icke vara billigt, att for- 
biga detn med tystnad. Att jnga i vidlyf- 
tiga undersokningar om orsaken till deras 
ursprung, deras substans och bildning, det 
ar utom foremalet a£ denna korta aFhand- 
ling. Vi lemna afren det derhan, huru vi- 
da myror i Lappland ega nagon likhet med 
mossfalten i Skottland, hvilka biifvit be- 
skrifne af William Aiton i en afhandling 
om mossjordens uppkomst, egenskaper och 
odiing, ofversatt af C. G. Lindman i Ore- 
bro 1807. 

Hvad ater angar myrors classification 
och indelning i arter, med tillagg af vissa 
kannemarken, det torde blifva en lika sa o- 
fullkomlig, som inconsequent systematise- 
ring, da tnau betanker, att dessa riaturskrop- 
par aro att betrakta mm tillfalliga och 



27 

villkorligaphenomenerafnaturkrafternas dm. 
uesidiga inverkan och kunna saledes icke 
anses som en bestamd lifsyttring af vissa i 
oaturen nedlaggda grundlagar. Att ater for- , 
ena detn alia och saga, att allt, hvad tny- 
ror hater, ar a£ enahanda ursprung och li- 
fca beskaffenbet, vore like sa stridande mot 
sanningen, som att saga, det alia myror och 
karr medftfra lika mycken nytta och ska,da 
i ekonomien. 

Det ar saledes i andledning af deras 
olika inflytelse pa ekonomien, som man bor 
iakttaga och beskrifva deras olikheter, och 
dertill gifves en medelvag, som bor foljas, 
och det ar, efter min tanka, deras olika vegetati- 
on. Ty, om naturforskaren, da han vand- 
Var pa torra landet, kan, i foljd af erfaren- 
heten, bestamtna vissa delars locala for- 
hallanden, i jemnforelse noed vegetationen, 
ehuru orsaken till denna localitet stundom 
dSljer sig, for bans forskningslystnad, sa 
kan han a'fven, pa samma grund, slot a till 
beskafFenheten af myror och karr, vid be- 
traktandet af deras vegetatiou, som meran- 
dels alltid star i sammanhang med stallets 
localitet. 

> I folje haraf kunna ka,rren i Lappmar- 
kea/iridelas i tvanne slag, namligen: myror 
och mossar. De forra aro grasbevexta och 
ofversvammade nastau hela sommaren ip 
vattefli De sednare aro mossbelupna och 



«8 

standigt fnktfga, men nastan aldrig pfvefs 
sva'uunade, 

Af olika myror markas foljande: 1. Hi!* 
tnyror (paludes granainpsae) intaga vidstrack- 
ta fait i det skogiga JLappland. De utgo- 
ra storsta delen af de nu varande nybyg- 
garnes angar och besta mevandels af kaf- 
vehtarren (carex, ampulacea Ehrh.). Nastan 
hela sommaren ofversvamrnas de af vatten, 
Sallan hander det under beta somrar, att 
man kan ga torrskodd pa dem. Hvart an- 
nat a.r afslis desse glesyexta och foga ho- 
gifvande fait, och q&t-boskapen besvaras 
anda till ledsnad och bensvaghet med den- 
na magra sp'is. Emedan desa$ af naturen 
danade angar aro kringspridda i skogarne, 
sa hander det icke s.allan, att en nybyggare 
roaste resa 2 a 3 mil fran sitt hemvist, till 
att inberga foder for sin boskap om somma- 
ren och forsla hem det om vintern genom 
en 5 alnars djup sno. Hum maste icke des- 
sa arma eremiter slita ondl: for sitt lifsup- 
pehalle, endast af okunnighet om rigtig angs- 
skotsel? Och ma handa sker detta till en 
del genom brist pa tipplysande exempel af 
dem, fiom emot battre vett och ofvertygel- 
se slapa sitt lif iienom med en forvanande 
liknqjdhel for alia atbeten och foretag, soui 
i nagon mon bidraga till menuiskoslagtets 



29 

jdfaiska valmaga, eller Stminstne linara dess* 
iidelser. — Om man, i anseende till den na* 
turliga vildhet, som a'nnu holjer dessa lan- 
der, skulle villja tvifla pa akerbrukets min- 
" re gyniisamma framgang, sa fragar jag? 
men hvilka aro val da de hinder, som gora 
ahgarnes skotsel i Lappmarken^ omojlig? 
Eller vantar man, att naturen, at sig sjelf 
lemnad, skall astadkomma ett frugtharanda 
Eden utari all menniskoatgard? I sanning, natu- 
ren bar gjort mer an mycket uti delta af- 
seende i Lapproarkeri. Ty de fiesta angar, 
hvarmed nybyggaten foder sina 6 kor per 
medium, 20 a 30 far* samt hast och oxe, 
de aro j'u naturens eget verk.' 

2. Dy (paludes profundas) traffas som 
bYtast i granskogar. Deras vegetation bestar 
af carex chordorrhtea Ehrh., carex limosa 
£., carex panicea L* samt carex livida Wah- 
lerib* Rotterne af dessa starrarter iuflata 
sig. i hverandra och utgSra en gungande fly, 
som ar farlig att ga pa, bade for menni- 
skor och djur, hvarfore de ock lemnas o- 
rorde bade af frossarens land och slatter- 
mannens lia, 

3. Flarhnyror, eller egenteliga karr, 
(paludes limosae) aro sadane, som hvarken 
aro Sfversvammade af vatten, ej heller full- 
homligt torra. De best a af en slipprig gytt- 
ja och tyckas hysa myckeri jernrost, hvil- 
ken ofta Tram fly ter i sma recnilar. Ehuru 
deras vegetation varierar, tyckas likva'l /'for- 



jande sadgsafter der hafva eitt tietnvlet, Mam* 
ligen: juncus acutifloriis Ehfh., juncus rari- 
Horus Hai-tm.,.scheiiciizeria paiastris L. samfc 
eriopborum polystachyon L* At sadana 
karr finnes en icke Jiten masgd i Lapp? 
marten. , 

4- Fjattinyror (paludes uliginosaj) An- 
nas aldramest i de bjorkskogarj som om- 
gifva ijellarnes baser. Pa dem vexa scirpiis 
csespitosus L., eriophoriim alpinum L« och 
icke sallan carex iiliformis L. Sadana my- 
ror aro temmeligen torra och stadiga atfe 
ga ,pa; men de gifva daljgt fader^ 

5> Tufmyror (paludes casspitosas) nri- 
nas ganska ymnigt vid laga sjostrander och 
afven i tallskogar. 7ufstarren (carex cass-^ 
pitosa L.) ar bar radaridej som, med sina 
half alns langa tufvor, gor rnera skada an 
gagn pa de angar, hvarest hon fatt intrang 4 

6. Rismyror (paludes virgatas) aro ic- 
ke s'ailsynta vid bjckstr.ander i skogar och 
fjellar. De besta af tata bch jemnhoga pii~ 
tmskar (salix limosa Wahlenb.) och tafla pa 
langt hall i fagring med tacka, konstmessigg 
tradgarshackar. Hjordatne spisa dem med 
begarlighet; men vandriogsmannen star der 1 
likasom i en labyrinth dch ar i fata, alt 
icke slippa hvarken frani eller tillbaks. 

7. Starrangar (prata irrigata) finnas vid 
sjo- och ba'ckstrander, sa val i det sfeogiga 
Ijappland, som ock i synnerhet i alia fjell j 
dajarV. De Sfversvammas om viren af fjell* 



§1 

Hoden, men blifva marandels torra om hti* 
sten. Da svajar denavettige slattermanoen 
pa dessa jenica fait och satnlar en rik 
skord for den langa vintern. AC dessa an. 
gar markas: a) tofra starr a ngar eller rts- 
iiitgar. Der har salix hastata L. gjort sig 
tnastare af faitet och na'stan trangt ut al- 
ia grasslag. Dock hafva afven nagra 
trangt in vid hennes sidaj ibiand dem arundo 
stricta Schrad,, pedicularis sceptrum, Coro- 
lin. amt poa pratensis, variatio hydrophila, 
niihi). Dessa slags Sngar aro ganska hard- 
betna for lian, men lemna ett godt foder, da 
de blifvit inbergade. b) >Vata starratigar 
besta af carex aquatilis Wahlenb., carex am- 
pulacea Ehrh., equisetum limosum L., jun- 
cus filif oralis L. Dessa angararo af natu- 
ren sa rika, att de knappt kunna forbattras 
af konsten. 

8. Polar (lacunas) aro gropar> der sno- 
vattnet om varen samt regnvattnet om som- 
maren samlas Iran kringliggande hojder". 
De tyckas hysa en leraktig botten, hvari- 
genom det samlade vattnet icke hinner su- 
ga sig ner i jorden sa fort, som pa andra 
stalleo. Men, da heta somrar infaila, bort- 
dunsiar vattnet, hvarpa den gelatinosa gytt* 
jan remnar i terningar. Uti dessa polar 
linnas inga Vexter, utom sparganium natans 
Ij., alopecurus geniculatlis L., calHtriche yer« 
«ia L. samt stundom. subul.aria aquaticajL. 





g, G'o'lar (fossae inundatae) bora skiljas 
fran foregaende, derigenom att de„.haf- 
va forbinaelse med nagoh sjo eller elf samt 
stra'cka sig pa langden sasom grafvar eller 
diken genom bjorkskogar, karra'tigar m. an 
Uti golar vexer lappskostarreO, carex vesi- 
caria L., i ymnighet, samt galium palustre 
L, pediciilaris 4>aiiistrii in. fl. 

10. Till starrangar hora afven fraken- 
gropar, hvilkas vattefi mera'ndels nar i mid* 
jan pa manrren, samt grasbevexta och ste- 
niga sjostrari'der, bevexta med grofre starr- 
arter. 

i 

Mossar (paiudei* turfosae) utbreda 9ig 
ofver allt i Lappmatken, bade i skogar och 
fjelfar. Af flera qiiadratmils omfang iipp- 
tacker manoftaskoglbsa fait. Destorsta'strac- 
kor af sadana mossar, som jag bar sett, och 
s'om kunna tagas som exempel, aro om- 
kring nybygget Gargaur i.Pitea Lapprnark, 
samt stora Maddus i Lulea Lapprnark. 

A*f mossar ma'rkas: 1:0 tor f mossar, somV 
ock kaTlas mossmyror och snottermyror. 
Deras vegetation varierar efter nuancen af 
klimatet och den jordmon f hearpa de am' 
grundlaggde. Men deras underlager ar alU 
tid ett och detsamma. Det bestar af deri 
sa lea Hade tod- eller barnmossan, Lappar- 
nes mannatarfe (spagnum palustre L ). Den- 



33 

na beaynnerliga tnossart hopar Srligen nya 
lager pa de gamla baddarne och hojer sig 
smaningom sa, att myran far en convex "y- 
ta. GruDdefa af dessa mossmyror bestir a£ 
en grynig, los cch brunaktig tdrfmylla, 
som uppkommit af mossans "kalfmnltnada 
rotter och stracker sig ofta flera famnar 
mer i jorden. 

Dernajst bor man marka den vext, sottt 
ofver allt imager ytan af dessa vidstra'ckta 
inossar. Det ar hjortron, rubits thamenio^- 
rus L., som, med siaa snfihvita blommpr bai 
varen och gulroda safifulla bar om hbsten, 
lemnar eft hogtidligt vedermale a£ den ri« 
kedom och mangfald, som framter sig ur 
djupet af naturens forborgade lifskraft; da 
hon pa de odsliga fallen, i de vilda sko- 
gariia,' pa de kala fjellaviia, franialstrar des- 
sa nordens druFvor, som laska mangen mat- 
tad vandringsmah och mStta sa val den 
frosaande bjornen, som den tarande larve3. 
■pi samma mossor aro tranhar (vaccinium 
oxycoccos L.) icke mime allmanna. N$r 
dylika mossmyror bildas i tallskogar, pla- 
gar den sa kallade mar- och garlalleu vexa 
pa dem; men, da de bildas i granskogar, in- 
teger rypriset (betuJa nana L.) den storsta 
platsen. kivea, ehurti mora sailan, plaVa 
pingvicula vulgaris och villosa I-.-, salix 
tnyrtilldides L., salix glauca L., salix li- 
rriosa Wahlenb. intaga eadana myror. Dei- 

Lapprri, 3 



' $4 . ; ,■ 

sa mossmvror kunna saledes vara nyttig^ 
till en del, men skadliga i del hela for kU- 
mat och vegetation. 

2. Bjdrnmpssar finnas ymnigt i skugg- 
rika granskoger och pa fuktiga angar. Da 
besta af den sa tallage bjornmossan eller 
gucku-ragen, polytricum commune. Denna 
mossart ar ganska skadlig derutinnan, . att j 
den angriper sura och vatlandta angar, fro- 
das der och uttranger innan kort allt annat 
nyttigt foder. Det fortjenar saledes den ido- 
ga landtmannens omtanke, att, medan tider 
ar, forekomma en sa skadlig gast, emedan 
den lagger sig som en tjock fall ofver mar- 
ken och utestanger bade ljus och varma [ 
Iran jorden. Jag har ofta genom egna for- 
sok erfarit, att ka'Ien under sadana mossla- 
ger ligger 8 f ja till och med 14 dagar la'ng- 1 
re, an pa nagot annat stalle. Detta bevi- 
fiar, hum skadlig den ar, och hum angela* 
get det bor vara, att utrota den. 

Anmarkning. I anseende till den na- 
ra forhindelse* som ar imellan jordmon och 
vegetation, torde man af det, som redan 
ar sagdt om vegatationens locala fdrhat- 
lande, kunna inhemta ett urigefarligt be- 
grepp om den radande jordmonen i Lapp- 
land. Da man kanner, att granit, quarts och 
glimmer utgora grundvalarna for de fast* 
Jdyftor, som finnas i Lappland, sa ,maste 
jordmonen i aHmanhet blifva en blandniag 
af dessa, med tillagg af de modificatioaer, 



- ;.'% ■ 

sotn tippkommit af va'ta och torka eller 
V rme och kold. Leran ingredie>rar afven 
i jordtnonen, ehuru ren lera och merge! fo- 
jrekomma gansfca sparsamt. Man iraffar a'f- 
ven »nia isolerade berg, sota best! af ler- 
sehiffer, till ex. Kassavare i Lulea JLapp- 
mark. Pa torra stallen Sr den si . kallade 
rodaiyllan eller mojorcl allmannast. 

§• 25* 

Elfvar, aar, backar, rennilar, fdrssnf, 
Strb'mmar, sel m. m. finnas till star myc- 
kenhet i Lappmarken och bora icke alide- 
les ftirbigas, emedan afven de hafva myckeit 
inflytelse pa uppodlingar och ekonotnien i 
allaidnhet. Elfvar (flumina) aro sttirre i 
rorelse satta vattensamlingar, hvilka hafva 
sitt ursprung fran fjellarnes ismassor. De 
maste nSdva'ndigt blifya ^attendigra, da man 
betanker, att hvar och en af dem genom» 
loper en stracka af 40 mil, innan de fram- 
komma till hafvet. fjniea, Skelleftef, Pitea., 
Calix och Tomea elfvar aro de fornam- 
namsta, hvilkas ungefarliga rigtningar och 
utgreningar sk5njas af chartor, bland hvil- 
ka den af Doctor Wahlenberg" ' ujj'ptatta-da 
botanico-geographiska a'r den palitligaste i 
detta afseende. Man kan med ; skal pa- 
atl, att dessa elfvar gifvit fornatnsta anled- 
ningen till' Vester- och Norrbottens be- 
folkcing, genom deras iiskrikhet och gras- 



$6 _ ,'', 

,.# 
bevexta.lagsluttande slander, tivilka Sntiuer- 
bjuda formonliga tillfallen till nya uppodlin-" 
gar. Dessa elfvar underga arligen en dub- 
bel Hod, Forst varfloden, som intraffar i 
borjan af Juni manad och fprorsakas af 
spoils upplosning i skogarna. Dernast fol- 
jer fjelllloden vid midsominars tiden, eller 
i borjan af Juli, da fjellarnes snolager smal- 
ter till vatten. Vattnet stiger da 2 a 3 al« 
nar hogre an vanligt, hvarvid alia sidland- 
ta angar ofvarsvammas och godas af det 
uppkastade gruset. 

Hit h5ra somsynonyma strommar,forssar f 
seK Sel sages i Norrland om sadana s|al- 
len, der vattnet under en trog, knappt mark- 
bar rorelse likasom ofvergar till hviia pa 
ett hbrizontelt planum mellan s:ne forssar. 
Derifran harleda namnen Lycksele, Asele m» 
R. siti ursprung. 

Aat (atnnes) he nit a sitt vatten ifran 
kiirr, trask, myror och kallkalldrag i det 
skogiga Lappland. Deras bana ar kortare an 
iledernasj deras vatten brunt, sasom deras 
ursprung, och deras volum mycket minra 
an de forres. Afven deras strander gifva 
anledningar till formonliga uppodlingar. 



' 37 
.- §. 25- 

Backar (rivi) aro utgrenfngar fr?m huf- 
vudflodema, likasom tradfibrer (ran hufvud- 
r oten. De genomskara landet i mangfaldiga di- 
rectioner och upphemta vatskorna fran alia 
landsandar. Skogsbackar taga sin borjan fran 
trask och myror m. m., men hysa vatten hela aret 
oiw. Fjellbackar uttorkas yal om vintarn, men 
aro dock om sommaren sa rika pa vatten, 
att .en menniska med moda kan vada diver 
dem, hvarigenom de skilja sig fran rennilar, 
hvilkas antal i fjellarne ar orakneligt. 

Genom en ofullstandig teckning har jag 
nu, sa mycket i min formaga statt, velat bi- 
bringa en ungefarlig asigt af Lappmarkehs 
ytliga bildning och physiska beskaffenhet. 
Manga omstandigheter framte sig der 
till uppodiingars mojlighet och formou; 
men manga aro ock de hinder, hvilka 
ligga i vagen for dessas lyckliga fram- 
gang. Men, att dessa hinder icke aro oof- 
vervinnerliga, det torde redan kunna inhem- 
tas af sakens natur5 det hoppas jag ock frana- 
deles battre kunna utreda. 

II. 

Lapplands klimat, vegetation, hoji ofver hafvet* 
$i 1. 

Att skriEva om ett land, i afsigt att be- 
visa dess frugtbarhet, och borja med dess 



■ 3 8 , 

utseende och bildning, utan att saga ett ord 
om klimatet, det tyckes i sannihg vara ett 
hysieron proteron i den systematisfca veten- 
skapens ordning; men, da nattirens ver&nin- 
gar alltid miste uppenbara feig forst, innan 
coarr ■ -k'a'n sluta till deras orsaker, «a tyckes 
det ickfi vara onaturligt, att forst inhemta 
den yttre anblicken af ett land, innan man 
kan utforska dess nytta. Af de fdregaenda 
■"§■§. tordelasaren redan inherotat en kort asigt 
af Lappmarkens utseende; vi ga derfore at£ 
TOmna n§gra ord ooa. klimatet. 

Af brist pa fullfcomliga sam* flerestS- 
des anstaJWa meteorojogiska observationer, 
*har klimatet i Lappmarken amm icke kun- 
nat bringas till nagdn'expressiv formel, som 
fcan uttrycka dess medeltempsratur* Lik- 
v*al — haPva thermometer observationer 
blifvit gjorda 5 ar efter hvarandra uti Enon- 
tekis, som ar den nordligaste delen "af Sven- 
ska kappmarken. Dessa observationer aro 
»edan beraktiade af Herr Doctor Wahlenberg 
samt inforda uti dess Flora JLapponica. Mi 
det bar vara mig tillatec att af dem gu'ra ett 
utdrag, jeoate nagra anmarkningar om arsti- 
derna, grundade pa en mangang erfarenhet. 

§• 3- 
Det ar naturligt, att det sfeogiga Lapp, 
land, som Jigger midt imeilan snofjellen 



3§ 

och Bottnjska slattbygden, maste, i anseen- 
de till klimatet, hafva en mankbar inflytel- 
se, sa val af de forras iskyla, som den sed- 
nares arildare temperatur. Och, ehuruval 
1 Lappland ligger 8 a 12 mil fran Bottniska 
viken, lamt 16 a 20 mil fran oeeanen, sa 
bidraga dock bagge dessa hafven till mild- 
randeaf Lapplands kalla luftstreck: det mar- 
ker man tydligt, sa snart vinden ligger pa 
nagondera sidan. Sydost vind^ar alltid mild 
f5r Lappland och merandels atfoljd af ne- 
derbord. Vestlig vind svalkar och renar 
luften 00 sommaren. I fjellen rasar den 
med ha'ftiga orkaner. Sallan medfor vest- 
lig vind regn pa Svenska sidan; men pa 
Norrska sidan sammanpackar den skyarna 
mot de kolossala bergstoderna och astad- 
lommer en stark nederbord. Detta|forhal- 
lende, som visserligen eger sin grand i na- 
tnren och later forklara sig genom skyar- 
nes sammanpackning mot fjellryggen, ar ge- 
nom langliga tiders erfarenhet befcraitadr, 
det intyga sa val Norrskarne i Nordlanden, 
som nybyggarne i Lappmarken: ostlig vind 
medfbr regn pa Svenska sidan, men ar klar 
pa den Norrska: tvart pm ar vestlig^ vind 
regnig pa den Norrska, men klar pa den 
Svenska sidan. 

§• 4- 

Det hander stundom, att den vestligs 
vinden midt i vintern, undjsr den strangaste 



4o 

' told, tvarhaatigt uppvarmer luften och 
fororsakar hvad mas kallar "torader, eller 
blida. Det ser da at, som skiille oceanens 
tempererade Iuftspher vara ofVerHyttad fran 
Norrige, for att till en tid hamma den bi- 
»tra kolderi. Therm ometern stiger fran 30 
graders kold till j? a 4 graders varme. 
Dessa blidor, intralTa tidtals om vintem i 
Lappmarkeo och vara ifran 5 a. 4 till a 
a 14 dagar. Det, ar val icke nodvandigt, att 
dessa blidor skola intrafFa pa bestamda tider; 
J»en forr eller sednare bar man att vanta 
dera. De gora da halt for alia dem, sorn 
aro stadds pa resor.. Som de oftast arc for- 
enade tned blast, sa sammansmalter snort 
ansenligt i akogarna. Det hander icke sal- 
Ian, att man far kora till marknadsplatsera 
genom en alns djup en'6 pa sjoarna, da man. 
pa aterresan, vid pass 8 dagar derefter^ far 
aka pa glinga eller halis. Yanligtvis ra'knar 
man toliande blidor, oamligen: Helgamess- 
bhdcm, Trettondags-blidan, Marknads-bli- 
dan och Varfrudags-btidan. Likval knn- 
»a somliga uteblifra, eller ock flyttas lang- 
re fram. 

§■5- . 

Nordven rasar died utomordentlig v|Jd- 
samhet och ar tillika nied nordo"t den 
skadligaste af alia vindar. Om varen pla- 
gar nordv;estan sopa tilver hela Norrland, 



och, varar den la'ngre in pa sommaren, s§ 
medfor den sakert ett oar. Ar 1812 var 
Fingstveckan, som ar Norrlands saningstid, 
ratt vacker; men hela Juni manad varade 
Nardvestan, som med en genomtrangande 
is,kyla forstorde all vegetation. Derpa folj- 
de regn i Juli och Augusti manader. Na- 
stan samma var forhallaudet ar 1821. — 
Bada ganska kannbara oar i synnerhet for 
Norrland. — Dessa vindar aro de, som mest 
veika pa klimatet i Lappland. Full nord- 
lig och sydlig vind blaser ock nagon gang, 
den forra midt i vintern under den stran- 
gaste kolden, och den sednare midt i som- 
maren; men deras foljder aro for klimatet 
mime markbara. 

§. 6. 

Sommar,h'dst, vinter, v5r, aro olika eftet 
olika vadervexlingar. Iallmanhet raknarman 
tre sommarmanader:, Juni, Juli, Augusti, 
samt en. hostmanad, September. Ifrtn O- 
ctober till Maj har man vinter. Saledes a- 
terstar en varmanad, som ar Maj. — Vill 
man Ster rakna sommaren ifran den tid, da 
snqn tinar af marken, tilldess den aterkom. 
iner, sa har man 4 manader, namligen Ju- 
ni, Juli, Augusti, September. Detta ar 
vextemas lifsperiod i Xappmarken. Sedan 
har man 8 manaders " vinter, under hvilken 
tid sn5n i skogarna vexer till 3 alnars djup, 



m 

och iserj pa ajoarna till 6 quarter, samt ka« 
len i jorden 1 aln o. 8. v. 

For att bibringa en ljusare asigt af det 
hela, vill jag v ; ,drora hvarje mauad rued 
specielare detalil. 

Jannari: kallt och klart. — Ingen, dag. 
fyra timmars morgenrodnad. Likval sy- 
nes solen 3 till 4 a 6 timmar Sfver horizonten 
i den sodra Lappmarken, samt afven 1 den 
nprra after 13-dagen*). Qvicksilfret faller 
ofta ner i thermometer kulan, Ar i8>6 
lades litet qvicksilfver i ett thefat. Det 
fros inom en timme till en fast metall 
och lat hamra aig. Medel-temperaturn — 
i?° 50. 

§•8. 

Februari fortfar att vara bister med 
30 a 4° graders kold samt omvexlande sno 
och blast. Man har, redan dagsljuset Fran 
klockan 6 a 7 om morgonen till j'a 6 om 
af toners. Ar det klart, sa ser man afven so- 

*) Har Sr solens vxstande ofver hoiizonten per me* 

dium taget. En nogare Itannedom om soletis 

upp- och nedgang i dessa trader inliemtas a£ 

'• JLappufca Almanachan, utgifveii till Haparanda 

horizpnt, belSgen under, %te graden. 



len i sju a atta timmar*). Medeltempera- 
turn — i8° o. 6. . 

§• &• 
i 
Mtirs. Dagarne f5rlanga.s allt mer och 
tner. Redan formar solen under middags- 
stuuden bryta den bistra kolden. — Men 
anem fortfara de ymniga snofallen. X medi- 
um af manaden pliigar redan svanen visa Big 
i de oppna stromvakarne. I sednare quar- 
teret infaller meiandels nagra dagars tova- 
der. Medeltemperatmn 11° 4 0, 

'§. 10. 

April. Har, liksom annorstades, ar va- 
derleken ganska ostadig, blandad med sn6 
och urvader, samt bold och blast. Idee 
desto minre borja redan nagra stra'ckfoglar 
med sin ankomst forebada den annalkande 
varen. Krakan och snosparfven (EringiMa 
nivalis) jntraffa redan i medium af mana« 
deu. Omkrjng denna tiden borjar snon ti- 
»a af taken. Nu har man ljust icke allenast 
hela dagen, utan ifoen ett stycke pa natten, 
Man har redan ofverstatt det varsta af den 
langa vintem, ju narmare man nalkas den 
J Maj. Medeltemperatur 3 9 , o. o. 

*) I Lappmarften synes morgonrodnaden Itmin- 
atone half annan timma fore solens uppgSngj 
afven sS aftonrodnaden efter soleni neflgSna. 



44 

Ma) ar nastan den angenamaste tiden 
af hela aret i Lappmarken. I luften hvim- 
la otaliga fogelskaror, de der, ledsna nied sd- 
derns heta luftkrets, s5ka nordens renare 
spherer och helsa sa gladt sin faderne- 
jord, hvar och earned sin egen behagligastam- 
ma. Skogarne genljudaaf sangfoglarnes qvit- 
ter, af hvilka hvarje individ instammer i 
Skapareus lof ofver lifvets njutning, eller 
besjunger med harmoniskt modifierade to- 
ner sin alskogs omnia foremal. Vattnets 
tysta invanare samla sig ock efter natu- 
ren3 vink pa besta'mda moten till sitt slagtes 
fortplantning. Nu vaknar ock" bjSrnen ur 
sin langa somn, och rehnkorna framfoda si- 
na spada foster pa den kalla snodrifvan. 
Och blomster-gudinuan, annu skytnd under 
vinterns kalla tackelse, borjar afven smycka 
sina gyllne lackar med den gullgula ho- 
ningsdaggen, salices, for att a nyo, pa denna 
-varens friska morgon, med isig barm och 
rosenkind, mota den ater i sitt vardiga ma- 
jestat framtradande, lefvande naturen. 

§• 12. 

Fly ttsf. oglarnss sympathie med arstiderna 
gifver har anledning, att i korthet anfora, i 
hvad ordning da hos oss ofyer sommaren 



45 

froende arter plaga ankamttia till Lappmar- 
ien om vareja. 

Mej den 1. Fjell-gasen (anas Erythropus). 

. — '-is Den vanliga gasen (anas anser?)*) 

i — — — Gra-Mrlan (motaciila abba). 

Anm. Vid samma tid borjar kadervi- 
aet 9amt rypors och hjerpars parning. 

Maj den 10. Knipan (anas clangula). 
Hvitskrakan (mergvts merganser), 

— — — Gfas-anden (anas roscas). 
dro den 14. Spjutanden (anas acuta). 

— — — Tranan (grus cinerea). 

d:o den 2o. Vridanden (anas penelops). 

— ■ — — Krickcm (anas ereca). 

,s, 7 ,. , , j n Cspritfarius 1 

Akernonor (cnara dryas) < r , ... \ 

{et pluvialis ( 

3-d. 2 5 < Lommen columbm ("ptemtrionalis) ■ 

Jet arcticns j 

. — - Storsvartan (anas fusca). 

< — Myrsvartan (anas marila). 

1 — — - — Allankan — — * ' — ~ ~ ~~ ~~* 

, _ i — Sadesarlan (mota'cilla flava). 

_ _ Svalan {huun&o urbica). **). 

*) Jhas Segetum efter Professor Nilsons^utsaga. 
**)DeLatinskanamnehSroeftefProf. Niisons Orni- 
thologia Svecica, jemnforda ined autbentik? 
exemplar uti Museum i Upsala. Stud. Here N' 
F." Bjorkinan har varit mig behjelpKg i tiderna* 
bestammande. Om icke ftvar ocb en fogel kom- 
mer preciat pa den bar utsatta dagen, si visat 
baa sig dock vid denna tiden. 



46 

Vid pas* Jen 25 Maj slntar kadervinet; 
hnipan etch rejan (kaderhonan) borja var- 
pa. 

§• is- v 

For att an mer npplysa varews fram- 
skridande i Lappmarken, far jag bar anfo~ 
ra nagra vexters blomningstider, hvilka 
jag anmarkt i Pitea Lappmark, ar 1820. 
Maj d. 15. Asp (populus tremula L.). 

— d. 19. Myrkull (eriophorum vaginatum.) 

— d. 23. — salix limosa Wahlenb. 

— d. 24. krdkris (empelrum nigrum L.)« 

— d. 25 selg (salix caprea L.) 

- — d. d: — {Primula stricta Horniem.) 
Itnellan den 25 och 30 far man afven se 
bjork i blomma, saint tussilago farfara J^ 
tubus chamasmorus och calta palustris L, 

§• 14. 

I slutet af denna manad borjar saningss- 
tiden i Lappmarken. Under vanliga ar^la^ 
gar man merandels hafra salt kornet innan 
borjan af Juni. Ovanligt tidig ar den var, dS 
man sar den 20. Sednare quarteren af Maj 
utmarka sig stundom med kail nord- 
vestj men, da den uteblifver, sa ar vaderle. 
Jcen ganska frugtsam. Det ha'nder ofta, at t 
varmen om dagen stiger cifver 20 grader. 
En sadan temperatur, blandad med duggregn' 



47 

drifver opp bradden 8 dagar efter sadden. 
Imellcrtid a*r det icke serdeles varmt on 
natterna, hvadan medeltemperaturen ej sti- 
ger h ogre an 2°, 5,0. 

§. 15. , 

./uni bSrjar med smarre sjoars och elf* 
vars islossning, h-vilken, atundom atfoljd a^ 
ett hiskeligt brak och dari, fororsakadt af 
fordamningar, gifver en kraftig signal till 
soramarens annalkande. Snosmaltningen pa- 
skyndas i skogarna, och varfloden tilltager 
tnarkbart hvarje dag. Ocnkring den 10 fram. 
skjnter bradden; angar och dalar grbnska; 
lofskogarne utspricka, Vid denna tiden slap- 
pes boskapen pa bete; sjofoglarne varpa; fi- 
skarne ga opp ifran djupet. Andtligen bor- 
ja'r ock islossningen pS de storre sjoarna un- 
gefarligen 8 dagarfore midsommaren. Upp- 
komtner storm vid gamma tid, sa .> intraffar 
det phenomenet, soffl anses sa besynnetligt 
af soderlandningen.atr. man kan kora pa isen 
den ena dagen och ro pa oppna jjon den 
andra. — Den 20: bgstandig dag. Allesta- 
des inom polcirkeln, der icke hoga berg 
aro i vagen, set man da solen hela natten 
sasom ett glodgadt klot*). Nil kan man se 
henne skarpt i syaen, utan att besvaras af 

*) Enontekis har 7 veckor bestandjg dag och em 
vintern HUa ling natt. Yet. AUad. Handl. 
1803. pag, 208. 



48 

hennes stralar. Nu ar den gyllene ticl, da 
kanske uiangen soderns aon onskade helsa 
den hoga norden. Nu framtrader ock 
blomstergudinnan uti sin mangfargade sbiri* 
rnar-dragt. 



$. 16. 

Vexter, som blomma fore midsom- 
marstiden, far jag har till en del anfora^ 
Juni den 1. Salix majalis Wahlenb., salix 
phylicifolia. Juni den 8. viola palustris L., 
eriophorum alpinum L.,andromedapolyfolia 
£.., eriophorum polystachyon. Den 10, carex. 
panicea L. Den 11. tussilago frigida L. ca- 
rex globularis L. Den 12. carex casspito- 
saL, Den 14. saJix arbuscula L., salix h- 
vida Wahlenb. Den 15. holcus odoratusL*, 
carex dioica L., caiex mikrostachya Ehrn. 
Den 16. siellaria graininea L., ranunculus 
acris L., trollius europasus L., leontodon ta- 
raxacum L. Den 17. thlaspi bursa pastoris 
X,., carex canescens L., menyanthes trifoli- 
ata L., trjentalis europaea L. Dart 19. vi- 
ola canina L„ viola bifiora L., salix glauca 
L., andromeda ccerulea L. Den 22. andro- 
meda hypnoides L., azalea procumbens L., 
carex chordorhiza, Ehrh., sa?ix herbac.ea L. 
Den 23. lychnis dioica L. astragalus alpi- 
titt8 L. cerastium alpinnm, arbutus alpina 
L. in. fl. Medeltemp, 9°» 7°- 



p 

I, 17. 

.fch' manad a"r g ah ska vWm i Lappmar^ 
Isen. I borjan af deiina man ad intraffar f jell- 
floden, soxii liar eh 'Vigtig fn'flyfce'lse pa ra- 
sor, grasvext, fislceri ocffi andfa ekotiarmska 
Snal. Den 2o lull borja karnakrarhe skjuta 
lax. Via samma tid 'infallef afv'eh hoberg- 
Ihingen. 8 till 14 flagar forut boi-jar than. 
me3 loftagten. Omkring de'jn i2"lopl8S; b)6r- 
ken, eburu olika efter* dltk'a ar'st'icler. Dji 
passar tfsah pa, att iaga eller rifva flaTver. 
■Nu ar6 o'ck hybyggarhfe ' g.Sn'ska ' lfrigt sys- 
seisatta m'e'd Bsjie. Gaddan bcb abbbrreti 
ga opp under g"ols1se»et 'p§ gYttridt vattea 
bch bada feig; soto del heter. DS kan en 
l»an rned nagra na't, orh lyckah Si- god, in* 
samla 3 a 4 feft °'t*> dageh. — ■ 3ag harhrwle* 
att slattertiden infaller vid pass den 20 Juli* 
*Mafi borjar da rUe'd hard vaUsairVat och s.i 
kallad« T&dnings-an^ar*). "En*-d*(l > borjat 
ffied Btarra'ngariaa och spar vaHangarna till 
slut; men hvtefn finner jcke, aft de?tta ar en 
lorvand tfana? De fiesta ja-ger- aoh -tutelar ter 
j(poa et aira) stfl tm 1 sin.blomma; och da 
ar det basta tiden att-skorda detn.. Dere- 
mot ar starren .(oarex), knafs.pt helfvsxt vii 
denna tideo. • -,- . ,; 

Lapprk. \, 

*•) Med t&dnings-aitgar. menas i NonJaprl »adaoa 
elfssttand^r, fo»n varit bevekta med bjdrk- osh 



50 

. £ 18. 

Nu km man val saga, alt naturea staf 

^ i sin Jiogsta' fa'gring; Jikval ar det en sak, 

som betager menniskan en ostord njutning 

af soromarens nojen och gor, att vistelsen 

i I/appmarken nu ar minre angenam an yid 

inidsommarstiden. Jag menar Myggatet, 

som icke lemnar nagpn lefvande varelse 

hvarken dag. eller nattro. Icke minre men- 

uiskan, an fanaden, ja! afven foglar och vil- 

da djur lida obeskrifligt af dessa plagoan- 

dar*). Endast rehnarne pa de hfigsta fjell- 

spetsarne och°glaciererna kuntia undvika 

dessa blodtorstiga Render, som svarma mil- 

liontals, oFver iiela landet. Ochj efter her- 

*ar entomoioger annu icke kunriat framte 

nagot botemedel mot detta onda, sa ges ic- 

pilskogarj men *edermefa blifvit upprSdjads 
till augur. 

*) Att mjrggorrta atit opp algon lefvande menniifca-, 
det ar annu icfce Spordtj meti, att manga SmSrfel 
djur, ^Igom fSr, kalfvar, 0. d., derigenom fatt sin 
bane, det har man niiriga exempel p8. Attsma 
fogelungar 1 akogafna Stryka f&rTrennaJ lands* 
plaga, det ffirsakra Lappmarkf>boerne allmSnt. 
Jag har atdrig sett exempel derpaj men det ar 
icke osannolikt, hvadan man afven roner en mark- 
bar *aknad pi fogel efter ett iySrt myggir, 



lc.Mmut, aft talamod. Detta ar oct cleft en* 
tta cat, som gor plagan draglig for info- 
clingen; men varrear det med resande frem- 
lingaf > som icke aro vana dermed. Nybyg- 
\ game plaga val blanda ihop en smorja af 
tjara och sot gra'dda, hvarmed de bestryka bade 
snsigte och harder; men det ar icke stort 
battre, Myggoma sky val till en tid, men 
aro snart lika befa'ngda, som fbtuu Dessut- 
otti aro ogonen i fara for en sadan salva* 

Myggorna Sro fofhamli'gast aF 3 slagj 
hamligen: i :o mygg, hat" exoclwn, med det 
tillnam.net Ungnasa (culex pipiens), bekant 
sa^ vd\ for sitt stickande bett, som sin fori 
smadliga sang. Deftna visar sig redan i sin- 
tet af Junii grasserar undef jiela juli och 
borjar redan minskas vid Augiistij -2:0 Knott 
(culex reptans) kommer i borjah af fotma? 
nadeto och haller ut flastan hela deft matia- 
dem tCnptten haller sig alltid nara mar. 
ken och krypef gerria under kla'derna. For 
honom ar man alltid fri inne i fummen. 
3:0 Hya eller gnadd (culex pulicaris)] ar 
minst och kommer sist. Man kanner knappt, 
nar hon biter; men bettet atfoljes af en kli- 
ande sveda. — Visserligen aro myggorna 
fen stor plaga for menniskor och djur same 
fett Stort. hinder under arbetet* Men, hvem 



banner v'dl antiu deras nytta i nalnrens sto- 
re och visa hushallning? 

Jag lemiiar afven Cat till sakkunnigas 
begrundande, hum det komrtier till, att myg- 
gorna nastaa sky for somliga menniskor. 
I synnerhet skarpa och bleka ansigten lida 
icke mycken mehn af dem. Rok ar det en- 
da medel, som kan fordrifva myggoma ur i 
turn men och skydda dem, somder innelcunna 
vistas. De sa kallade Skogs-Lapparne veta • 
afven att begagna detta medel till sina reh- 
nars forsamlande. Skogs-Lapparne hllla icke 
sina rehnar i vallhela sommaren.sasomFjell- 
Lapparne, utan lata dem ga i villan. Men 
under varsta myggatefcanta'nda de el'dar isko* 
garna, hvadan de, da rehnarne forsamlas frttt 
alia ball, fa tillfa'lie att mjolka sina rehnkor. 
Lasaren tackles har iirsakta den fran am. 
net afvikande berattelsen. Afaigten ar att > 
visa de egenskaper, som landet eger, samt 
gifva en vink otti de formoner, hvilka eri 
kommande nybyggare der kan hafva att van- 
»a; men harvid vill jag icke heller fortiga 
de blister, som kuniia forekomma. ' 

§• 20, 

1 Jul! inanad intraftar iter en gyllend 
epoch for jagare. Alia sjofoglar byta sina 
fjadrar dch mista sina vingar. Man plagar 
i detta tillstand sa'ga dem rugga. Da goiri- 
ma sig val i graset pa ensliga stallen ; men 



55 

J,appmarksboerne jaga efter dem med deriill 
dresserade hundar och gora '. ofta en. god 
faugst, , 

§.21. 

Hat Lappmarken sioa olagenhefcer, si 
har den ock sina formoner. Hjojtronen, 
en lackerhet, som endast tyckes vara, ska- 
pad for den hoga norden, mogna mot glu- 
tei at Juli manacj. Oa plagar man skicksi 
barn och minre arbetsfort folk, for »tc in- 
samla dem i tunntal. Men denna frugt gar 
Icke sillalla ar; och, hvad som arbesynner- 
ligt, da den slar felt i skoglandet, bander 
det icke saltan, att fjellmyror sta alldeles 
rSda aF dem. 

Men saken ar den: de komma sig icke 
till blooming i f jellarna, forr an under den he- 
taste tiden, da de deremot i skogarna blom- 
nia for tidigt och skammas af frost. Ma- 
deltemperaturn 1 5°, 53. 

§. 22. 

AuguHi manad ar merandels utuiarkt 
med mycket regn, Derigenom blir arbe- 
taren ofta hindrad rrsidt i bergningstiden, 
men det hjelper icke; naturen har sin gang, 
och snart infaller afven skordetiden. Om- 
kring Larsmessan, eller den 10 Augusti, har 
man att vanta jernnatterna, och, om da him* 



meleo Idarnar opp i , nordep, star heJa. 
NqrrJands lycka pa vagspel. Ar det ater/. 
muh'gt vid den tiden, si ga de me^a'ndels 
Jyckligt forbi, och da kan 5rsvexten utan fa- 
ra sta 8 dagar la'ngre. Imellertid bar a-. 
fcern vara sbordad innan den 24. — J Lapp, 
marken vet man a'noa icke, b,"ad det vili 
saga, att meja en Sber. Med skaran i han- 
den $ta de der och kroka sina ryggar. -^ 
Det ap sannt, de hafva icke stora akerfali 
it| skryta med; jnen de kunde likval la'r* 
sig, burn det gar till att skorda en aker, 
Ty, hvad 80m no sysselsatter 4 personer en 
hel vecka, det kunde jq pa ett beqvamarei 
s3tt vara skordadt pa en aftonstund. 

Imellertid fortfar hohergningen, Vid 
medium af August* infaller redan det ohygg% 
liga fiostmorfcret, orn natterna. Den end* 
fftrmon dervid ar, att man kan ljustra med 
"fordel, Medeltemperaturn 13Q, 56. 

. §• 83- 

September, pa; ar redan 'sdmmaren* 
gladje forbi, Dagarne fqrkortas, och va- 
derleken ar ruskig, med omvexlande regn, 
blast och snoslask. Imellertid erbjuder na- 
turen afven nU en angenam sysselsattning, 
som tillika lifvar minnet aF det framfarna 
och forljufvar det narvarande, jag menar 
insamlingen af atskilliga bararter, sasom; 
hallon, SmuUron, viuhcir, lingon, blabar, a. 



55 

kerbar^^^Jhvilka, ehurn de icke uppva- 
ga soderns rika frugtskordar, likval alltid, 
ratt anvanda, erbjuda manga angenama och 
helsosamma anrattningar jemte Lappmar- 
kens ymniga sofvelvardr. I medium af Se- 
ptember borja redan lofskogarne nedlagga sin 
lanta sommarskrud. Vexterna vissna pa 
marken, och hela naturen ikla'der sig den 
sorgliga dragt, som vittnar om den annal- 
kande vintern, Medeltempcraturn 5°, 40^ 

§. % 

October. Denna manad plagar kallas 
den gyllene korftiden. Lapparne slagta nii 
sina brunrehnar, och de nybyggare, som haf- 
va rehnar, efterfolja deras exempel. Hvar 
ocb en, som nu har kiingande mynt, eller 
annars st,ar i forbindelse med Lappen, ar 
betankt pa, att skafFa sig sofvel For vintern.' 

Ifran medium aE denna manad, mafste 
boskapen stallfodras, De minre sjSarne till- 
frysa, och marken holjes med snB. I denna 
uianad infaller afVen nagra fiskars stim- 
tid, hvarfore nybyggarne mest sysselsatta 
sig med fiske. Medeltemperaturn — 2° 50, 

§. 25. 

November. Full vinter, Man har val re- 
dan haft sndfore, allt sedan medium af for- 
ra manadenj men nu foist islaggas de stor- 



§6 

, re sjoarne. " I denna mlnaS sysfteUatter ma^ 
sig gemenligen med att kftra heui ved, oc.h> 
ho, Afven Eskas tnycket denna tiden med 
na't och isnot, hvijket verkligen. ai; ett noj~ 
aamt gOromal, da man ingenting anuat kar 
a«utr ; atta. Mede^empjesaturn -*- iq, *, <$,. 

$* tils ■ 

I)ecejnhm 'it, % defc mesta life Jaauariu 
Kold och morker aro de fiander, mot hvil» 
ka man maste strida,, ai, fovilka den forra 
tjfvervinnes med goda eldbrasor, och de$: 
sednare endajst aiedtSlamodoch hopp,. Det 
§r sannt, nu tyckes clet v,ara den iedsamma- 
ste tiden i Jjappmarken; men — - man kry- 
j>er in l siorg akinnpelsar, tar lagpskor, 
pa fdtter, harjdskar pa bander samt ludua 
mSsaor ofvsr hufvud och oron och gar ufc 
oforskraokt, au - bjuda viatern' spetsen^ 
Da man en gang komwit i torelse, sa a'r 
ctat verkljgen icke sa fa'rligt, som man tror,*. 
Salunda utrustad, gar man ut till strids m'ot 
bjornar, vcwgar. reifvnr, iiidrdar-, uttrar, 
harar, lierni,elin.er, ikorrar ooh Inorjpor 
konimer hea isrimmad, men stolt Sfver by- 
tetj omringar nordens vinter-sol, den pra'k- 
tiga brasan, och tillbrin.gar den langa vin- 
terqv^llen med barattelser ora dagens hjel. 
tedater, eller om fordna bragder ocb fa- 
belvejldens jaitesagor. Sahmda lerfver ett 
folk, fritt fran veildens butler: i ett ostordt. 



17 

och kan handa for 1 manges Forste ;«%«% 
vardt lugn. Bvai\ och en ar nojd med sin 
Jott och roissunnar ingen dess lyokKgare 
land eller rikare bord; ty han banner ej 
annat land, an den af odet honom heskar- 
da fadernejarden. MedeltempeKatarn — • 
*7 9 , 8Q. 

§• 27- 

Detta var manadernas temperatur, och, 
mar det beraknas, uppkommer ett medeltal 
af a graders kold och 86 decim. 

Vid ofvervagandet haraf, skola de f sont 
aro vana vid soderns varmare liaftstreck, hvar- 
est man af lnftens medeltemperatur tillaf- 
ventyrs kan bedowa ett lands frugtbarhet, 
troligeo uppgifva allt hopp om vidare upp- 
odlingars mojKghet i Lappmarken. T;y, om 
till exempel den Smalandska jorden, med 
(5 graders medeltemperatur i luften , knappt 
for mar ersatta odlaren med en nojaktig a£» 
kastning, hum skall da Lappland, som, en» 
ligt ofvanstaende berakning, ingen varme 
har, kunna producera sad och jordfrpgter 
for dess kommande inbyggare? 

§• 29- 

Nu kan man yal till en borjan gBra den 
invandningen, att resultaterne a£ dessa me* 
teorologiaka observationer, 8pm aro gprda 



53 

i den nordligaste delen al S venal a JLapp^ 
rnaiken, pa ett rum, der klimatet sakerli- 
gen lider mycken inflytelse af de nargran- 
sande fjellarna, icke kunna la'mpas pa den 
roedlersta och sydligare kappmarkens kli- 
mat. Jag ar imelleftid ofvertygad, att, om 
an meteorologiska observationer anstalldes 
uti nagon af de medlersta Lappmarkerna, 
till ex. Arjeplog, sa skulle icke resulteter- 
ne deraf sa mycket differera fran de forra, 
att nagon betydlig skilnad i frugtbarheteu 
derigenqm vore att parakna. Men en an- 
nan fraga ar det, burn vida ofvanstaende 
xnedeltal uttrycker verkliga summan elJer 
qvinte6*en8en af ^.applauds egentliga vext- 
drift, Man bar naniligen en genare me- 
thod att utrona klimatets heskafFenhet i 
ett land och deq derpa grundade frugthar- 
heten; jag menar jordtemperaturn, hvilken 
atminstone i Lappmarken tyekes narrnare 
svara mot landets sanna vegetation, Herr 
Doctor Wahlenberg, hvara ofortrutna forsk- 
ningar och foraolc med kallkallor, i de fie- 
sta rikets provincer, spridt ett nytt ljuis 6f- 
ver delta sjags geologiska studium, har af- 
ven, under resor i Lappmarken, gjort ob- 
servationer till utronande af jordtempera- 
turn, hvaraf resultaterne redan aro inforda, 
uti Kongl. Yet. Acad. Hancllingar for ar-1809 
samtafven ideas Flora Lappon. Ma detharva* 
ra mig lillatet, att deraf gora ett kort ut- 
drag. Det torde vara laffast, attjemnfora 



59 

de stallen med hvarandra, ftom Hgga unge- 
farligen lika langt fran hafyet eller fjell- 

§< 2 P- 
Jordtemperaturn i Lappland. 

Tegsn'ds 2 Q , 6, Gratrcisk, Storbackeri, Ase- 
le, Lycksele s,°, 2, Jockmgch 2°, o, GellU 
vare, Falgsj'on, Stensele, Sorsele 2°, o. 
jdrjeplog, Randijdur, Misnqs i°, 8. -Rap- 
pen, Tfainoies, Juckasjerfvi, GilUsnijle, Na- 
sa bruk, Qvickjock, Enontekif i°, 7 *)• 
Skogsbrynet, Givorten i°, 4. pilskogM, 
Givorten i°, 2. Firchjaur i°,2, 

§• 5°« 

Dessa observationer gBra. val kliinatet 
i £,appmarken 4 a 5 grader varmare, an 
lufttemperaturn utvisarj men de tyckas Hfe> 
val icke alldeles tillfredsstaUa yar onskan, 
$medan de icke gifva de formonligaste be- 
grepp om ILapplands frugtbarbet, om nam- 
ligen upplandets eller contineotal-vegetatio- 
nen $tode i samma forhallande till medel- 
temperaturen af sitt klimat, som den mot- 
pvarande hafskustens vegetation till desskli- 
mat. Ty, Qm man af luft- och jqrdteoipe^ 

*) Per supposjtionem, 



+ 5 9 - 


53- 


— 2°, 8«. 


+ 6°, 


-JLl 


4- z", oo. 


+ 12°, 


2. 


— ~ o a ,~Q6- 



6o 

raturens saramansatta inverkan ville och ku'n. 
de berakua vegetationens Quantitet och 
Qualitet, det vill saga, sa val vextformer- 
»as mangfald, som deras af temperaturn mo- 
dificerade lifs-period, sa skulle vegetatio- 
nen i Skane i bada fallen forhalla sig till 
vegetationeq i Uppland, som 15 till 125 och 
Upplands vegetationen till Lapplands, sooi 
J,% till o, etjer efter foljande schema: 

Skdne. Uppland. Lappland, 

Jjuft-temp. + 7°, 13. *) 
Jprd-temp. + 8% io. 
€pmp. + 15°, 23, 

Men en sadan theorie vore orimlig, 
hvarfore den icke heller besannas of erfa- 
renheten. 

Men, om man betraktar den quantita- 
tive vegetationen och jordtemperaturn, sa* 
tyckas de i nagoti moa sta i forhallande 
till hvarandra. Da finner man foljande fflr~ 
ballande: 

*) Temperaturn i SfcSne ar anf#rd enligt Mag. 
Forsanders disputation, utgifven i Lund rg2o. 
Temperaturn i Upsala, enligt Doctor Wahlen-. 
berg» Flora Upaaliensis, «aoH i Lappland if* 
ter dots Fiora Lapponica. 



Shine. Upplarid. Lap-planet. 

jprdtem^ -t- 8 8 ', » • + 6°, 5. + 2 e , Oi 

vSxtarternasi 

mSngd, pha-V r,^ . *) 600, *") 250. ungef. 

nerogamer. J 

Men, betraktar man den fcpialitativa ve- 
getationen, sa tyckes den narma sig till etfe 
i'akt forhillande till sommar-rnanadernas 
Kflgsta temperatur. O111 man pa sadant sat* 
betraktar sakeii, sa far den feljande utseen- 

Skcine. Upland. Lappland^ 

SSnlhgso.) medium aj Apr. horjan af Ma] slutetaf Maj 
Skdrdetid.Smedium. af Jug. tnednini af Jug. tned. 4 af Jug. 
Varsiiden.) 

Saledes skulle varsaden i Skane bebofva 
nara 4 manader***) till sin rnogriad.iUpplahd 
vid pass g-§ satnt i Lappland 2-f m§nader. I 
anledning haraf, tyckes sominarmanadernas 
medeltemperatur i Lappland vara for lag i 
anseencle till samma manaders temperatur i 
tJppland oeh Skane. Ty del Vyckes vara 
enligt med sakena natnr, att varsiiden oehof- 
ver Ilka stor vaYmercsarigd till sin tillvexfc 
och mognad i Skane, som samma slags sad be- 
hofvertill sin xnognadiLappland. Saledesbor 
summan af vegetationstidens va;me i Skane va- 
salikamedsummanaf vegetatioristidensyartne 

• *) Mag. Forsand. 1. c. 
**) <542. Wahlenb. t\. Up«. 

*»*) Prof, l'ehr Adr. Gadd, uti sin Svenska landt- 
sR5t8Bli antager 15 veefcor till varaaden* mognad 
i Skane. 



62 

i Lappland. Men mi forhaller sig vegetati* 
onstiden i Skane tilt Vegetalionstiden i 
Lappland, tingefarligen som 15 till io; sale, 
des borde afven dessa tiders medelvarnie 
hafvaettdylikt.jftvandtforhlllande. Men.ef- 
terhittills skedda berakningar* at alia sonV 

marmaoaderslempefatuf h5greiSka,j e an tui 
Lappland, da likvdh efter hvad yegeta'tionen 
antyder, det borde forhalla sig tvartom a t* 
xmnstotve under Judi ocb Juli manader. 'dac 
vote saledes interessant i delta afseende o m 
accurata ocb corresponderande observationer 

stedde under somtnarroahaderna bade iLapD- 
land, Uppland och Skane, for att utrona tL 
ta forhallandet i aiiseende till vegetationeni 
och borde man dervid sa laga, att obser* 
vationerna icke allenast skedde tnorgon mid- 
dag och qvSlj^utan afven under midnatteii 
eller 1 soluppgangen,da kolden ar som star- 
kash 

Men vi lemna dessa provinder, hvllkas 
klimat i mer och minre tnon fijrandras af 
Kafsluftens inflytelse, och ga heldre etfc 
femnfdra Lappland tned motsvarande pro- 
vinces hvilka, likasom det forra, aro afla'gs- 
»ade fran hafvet och narttinre till fjell- 
ryggen- Jemtland, Harjedalen och Dalar- 
ne aro visserligen de provincer, som kun- 
na anses tnotsvarande mot Lappland. Men 
for att simyeket lattare kunna jemnfora, 



Dal 



arne. 



Harjed a I e n, 



Ojra Bjork-Grans. 



Sea 

<6 «— »■ 

Bo o: 

»-• *i 

o rr 

3 ■ 



$fta Tali-Grans. 



a ? 



Ofra Gran- Grins'. 



Sj5-Granien 



Hafs-kusten. 



g SO 
P a 2 

i" i 






?id 



frln 



vid 



ST " 

3 S' 



03 



Skordetiden. 



K< 



fil 



g- 



Rotates.! 



CV 

H 

a 

3 



I 
"5 



Fcm 



pass 



2500 

(800) 

4°, 77 
pass 



I 



med. 
ai 

Mai. 



(Gaffe) 



jfid 



S ko\rde ti dea. 



Korn. 



R1S- 



till 

mad, 
af 



pass 

1 . 


2990 




tela 


till 


• 23 
50 


qjo 
00 


2590 


P, f. 


2°, 6. 
(1700) 


25 


3<5 
rued. 

af 
Aug. 


med. 

af 
J.ug- 


£g00 


P. 1. 


' t 




fran 


2 
till 

med.af 

Aug. 


400 
29 


600 

(Siljaa) 


f, fV 




500 

4 d , 0. 


+ 


600 

(Sunds- 


roll) 



P. f. 



00 



eritlif 



Sjogransen, too egerftligen bor bestiinraas 
efter sjoarnes bojd, kaa mellaa dessa sjoar 
juppna en ansenlig b.oj<f. Saledes bar Herr 
"Hisinger funnit dess faijjgsta hold i Dalarne 
gS till 4267 P. rot; i Harjadalea t8l iooq, 
vid Bolln'as socken, samp i Jemtland vid Lyck- 
kr»g«n till 1161 P. fat. 



«) Brunnar vid LlngSs d. 25 Juli + 3V4J 
I. eh annaa + 3 , g's I en stark k'allSder norrl 
orri Llngls d. 24 Juli + 5°,o. Den 23 Aug. +1 
g 9 , 8- C HSrjedalen bestir mest af tbrra sarid-1 
rtioar, bevexta med tall. Der saknas ock del 
stora sjdarne, «om fmaas i naitgdniaadei 
lands kap ex. 



J e m 1 1 a n d. 



-J Hi 


o 

B 

re 


g = 


Sfcordeti 


djen. 


I Asele 


1 3 

I "? 


Korn. 


Rig. 


{folates. 
1] 


I 






j fraa 


2 
till 


100 

2400 


j Ofra 


Ofra 


Gran- 


Gran- 


• en 


till" - 


1&00 

220 


6fra 


Ofra 

C98<0- 

2°, 1. 


3 8 - ?# ) 
Gran- 

3 a 8' 


Re- 

; 


gioa j 


.4 


12(30 * 


©Fra 


Stor- 


*iOB 


, *^** 


9<58 " 


':'• - .- 




Sj8- 








: 









Lappmarl 



LyckseJe, 

1 6 , 2. .., 

Pilskogar. 



Arieplog 
Givorten. ■ 



Jockmock 
Virikjaur, 



ellivare. 



Bjork- 



TaU- 



Gran- 

&", o. 
Gram. 

2°, 2." 
2°, 6- 



Griinsen 



Gra 



Granien 



*?) / 



flal, 1, j£J. 63, 



B. 



Juckas- 
jerfvi. 



Enontekis. 



2°, 0. 



I 



18 a 9 00 



till 



1200. 

8 a 9oo 
1000? 



• '*) Tjuf kalian melian Rehnberg "Ochping-g Det Sr skada, att sjogransen, eller de stSrre sjoarnea hojd ofver bafvet 
bole dea 12 Juli \QiQ -f- 3°, 8 C. Den |5 Ju- lick e blif v it gepom barometer-observationer utfSnt, i det skogiga Lappland. 
li 1813+ 2 a , 6. Den 30 Aug. + g 8 . Ie|kal-|jag fSr afven erinra, att saningstiden vid fegfikusten i Yesterbotten, afven- 
la midt pa Frospn + 3°, 8; » «n annai|V vidlsom i Asele, infaller omkring den 2o Mai. 

Rodoiundet 4°2 C. Storsjoris tracter rjar sX I *) L/uft-teinp«aturn var ar igoi + i°Y 46; <fner), enligt medium af flere 
val af sitt lage, 10m formation • etc mairkligtilrs obseryationer, utsattes L. T. vid Umea tillSo, 77* 

foretrade framfor mangen annan fran bafvetl , ~X 

aflagsnad province. Detta 5kQDJe8Sfven«ifd«8»l ' . . . 

ills ■ yegsutioa-. J -,- ;, M ('■ ■ 



ae 

a 

'a 
to 



tSlutet 

af 

Mai. 

'Med. 

af 
1 Aug, 



■■■•■■-.. 



Dala 



Ofra Bjonk-Grana. 

oi — ■ 

■ ;, ! lira. 

8 

a 

©fra Tall-Gram. 

I'h 
■ 5 » 
? r 

Ofra G*an- Gratis. 

P <• 2 

00 » 

•"»• (J 

1 I 

Sj5-Gransen- 



Hafs-fcuJten. 



I- 



vid 



frln 



vid 



,g.^ 

•T3 o- 



n- mo 

a to 



jS' 



2500 

4% 77 
pass 



5°- 5- 



tl 



med. 
af 

Maj. 



(Gefle) 



SjSgraqsen, »oni eger 
eftet sjoarnes hoid, kai 
uppnl en ansenli^ bojd 
f Hisinger fuonit deas he 
g S till ^267 t. iot ; t j 
vid Bi/Hna» socken, sam; 
kt«g«a till i«6i ?• ff* 



deras k Hot at och vegetation, far jag fram- 
stal'la har hiFogade tabell N:o 1. Deri fir 
fjrundad pa H:r Hisingefs och D:r Wahleti- 
bergs sarjit afveri hagra egna observatio- 
tier. Hartill far jag a'fven anfora, hvad 
jag hat flaig bekant pm VernUand och Sma- 
land. 

P^ermland. Sm aland***;). 

Jordtefnperaturn vid sjoh . Lufttemp. -f 6°; 28- 

Yngen *) oeh Philipstad **) Saningstid., SkStdetid, 

4- 5°, o 6°, 23' R«g '5 Jpr- 29 Au g- 

SSningHid. Skofdetid. Horn t-2 Ma) at slug. 

Wars. in. afflgaj vied, af Aug. Pptat.iiMaj 2i Septemh. 

Snligt bref af Mag. Forsatider, Nat. 
Hist. Docens i Vexio, varar saningstiden 
for korneti Smaland frari den 18 Ma j andatill 
den 10 jani, och skofdetiden infaller all- 
ttia'nnast omkring slutet af Aitgiisti. "Var* 
saden behofvef till sin niognad 15 a 17 vec- 
tor." 

*) Vet.- Afcad. lialidl. 1869, sid. 2i2, vid sJOrt Yngen kal-' 
lor observerade. 

N:0 1. 2. ' | 3- - 

Jul + 4°, 9. 5°, O, , d:o 

d:o + 5 s , i.. 5°. °. 5 ft . *-, 

Ag.+ 6V9- 6 e , o. ■ s°, °- 

6.0 *:t* * ' > - - - 5°> <>• 

Spt.+ 6 8 , 9. 6°. o. 5°, o. 

•+*) HhingerS Resor, 3 Haft. pag. 8- Kallfix vid Philip* 
stad, obs. i8 21 - 
April. + 5°. o. 
Jim. + 5°i o> 
d:o + 6°, o. 
,Aug. + 6°, 25, sarnt 1322 
a. *SSept. + 6 s , 25 

***): Vet. Atad. Haudl. 1815, pag. J64. 



§• ss> :. 

Af den ii a jeftmforetse kan inheffitas, hit* 
xu tigmperaturn och vegetationen i allrnan- 
het aftaga, jii narnaare man tialkas iSfordenV 
Och, ehuruval proportionen af detti aftagari- 
de icke sa nog® kan besta'mtttasaf blottasades- 
och skordetiderttas forhallaride vid olika 
breddsgrader* sa tyckes likval Jordternpa- 
tatarn, JemnEord med vagetationeii i allman- 
het, gifva oss nojafetiga och tetoligen 
consequents resultater i denna del. 

I synnerhet tyckas de sa kallade vext- 

regioner«a underga markbara forandringar. 

pa hvarje grad. Herr Hisinger* hvaxa ofor- 

trutna und'ersokningnr, under resor genom 

Dalarna, Harjedaien och Jemtland, egna en 

rattskaffeos patriot och en opartisk oa- 

turforskare, har bestamt snogransen sanit 

de ofriga vextregionernasgra'nslinier inatnn- 

de landskaper, genonl isoggranna barotoeter 

observationer, hvilka, iernnforda ined Herr 

Doctor Wahlenbergs i Lappmarken, nog- 

samt ofveftyga oss, att skilnaden i jklimat 

och vegetation pa 8 breddsgrader icke a'r 

sa obetydlig/ it 

Da dp ex. granregioriens ofra grans i Da- 
larna under 6i graden intrSffar vid 2800 
Pariser fots upphojning ofver hafvet, sa har 
.den vid tenontekisV tnellan 68 och 69 gra* 
aer, fallit till 8 a 900 P. fot. Och, onr dee 
icke kan nekas, att samma vextformer ati 



65 

Jiknamniga regioner antyda nngefarligen li- 
fea nuaneer i kliraat och jordmon, sa ar det 
klart, att, om sadesodlingen i Dalarne och 
Harjedalen kan id/kas a'nda till 2000. P. fots 
upphojningofver hafvet, sa torde den i JLspp- 
marken, till ex. ornkring Enontekis, icke va- 
ra att parakna vid en hojd, som ofveretiger 
1000 P* fot. 

§• 54- 

Men, likasom locala Qmstandigheter8 in- 

|v vettan oftast framlockar manga vextformer 

ofver den for dem en gang faststalida grans- 

linien, sa larer man ock, hvad sadesodlin- 

gen angar, vara bera'uigad att gora undan- 

tag. Sasotti exempel derpa far jag anfora 

Fpljande: Ar 1821, hade en gammal Lapp- 

enka satt litet korn under foten affjellber.- 

get Njunnas, belaget 6 fjerdedels mil ofvan 

for Qvickjock i Lulea Lappmark, och hade 

om hosten sk5rdat del herrligaste korn, Som. 

nagonsin kunnat uppvisas. Herr Commi- 

nister UHenius har sjelE niea forundran sett 

prof pa det deraf malda mjolet samt tilli'ka 

med manga andra i Qvickjock varsade per- 

soner atit det deraf pa eget vis forfardiga- 

aa brodet. Jag kan afven intyga, alt der 

vexts korn redan ar 1816. Nu" vet man 

alt delta stalle ickeallenasthojer sigofverbade 

gran- cch latlregionerna, titan det ar afveti 

tiara ■ -bjorkregionens ofra grans och maste 

Lcppm. ■ 5* 



66 

s&ietles egs en upphojmng af Vara 1800 fi 
fot ofver hafvet. Ar icke detta .ett bevis 
pa offlget af deras klagomal, sora foregif va> 
stt Lappland icke Star att hjelpa genom upp- 
odlingar? Pa nyssnasmda stalle, har aldrig 
nagon menniska satt yXan till roten, och lik- 
va'l kan man der pa en helt obetydlig terrain 
inberga8 manaders foder for en hast och 
2:ne kor. En half mil ofvanfore finnes fo- 
der for 30 kor, om sa behagas. Nuardefc 
afven bevisadt, att stallet producer ar korn» 
hvad hindrar da, att det icke ian f5da sin 
man? Och sadana stallen finnas inanga t 
Lappmarken. 

Men den Bkiljaktighet i klimatoch ve- 
getation, som formarkes under olika bredds- 
grader, Ir a'nda obetydlig mot del stora af- 
tagande, som eger rum meilan olika stal- 
len efter landets tvardiameter, det vill sa- 
ga, da man reser fran hafskusten opp at Seve- 
asen. Det ar i bfirjan en markbar akilnad 
pa hvar 5:te mil, och till slut pa "hyar 
4:dedels mil. Orsakerna dertill "bora sokas 
i hbjdenfofver samt aflagsnandet fran haf- 
vet och annalkandet till fjellryggen. Alia 
3 bidraga gemensamt, att smaningom for- 
minska och slutligen undertrycka vegetatio- 
lien. 



6 7i 

Huru vegetationen sin an in germ aftager 
Och slntligen upphorer vid landets upphoj- 
ning ofver hafsytan, del betviflar ingen, af- 
vensorn hvar och en banner hafsluftens #11- 
gorande inflytelse pa otnkring liggande nej- 
der. Men, att afven fjellame med deras is* 
Fait infiuera pa det toarliggande slattlandets 
temperatnr och vegetation, dch ait de tra- 
der, som finnas i fjellarnas gfanmfeap, afven 
pa langt hall lida af dessas iskyla; det ar 
,afven lika sa eniigt rned saftens natur, som 
det ar bekraftadt af erfarenheten* 

£tt forvanande bevis derpa hav tfe?£ 
Bisinger lemnat oss, da ban ttti Harjedalen 
och jemtland har, pa de fran den stora f jell- 
ryggen losryckta, isolerade fjellhergen, fun- 
nit vextregionerna stiga ett par hiYndrade 
lot hogre, an vid fjellarnes baser. 

Att detta forhallande eger rum afveii 
i de Svenska Lapprnarkema, eliuru det iqfee 
fullkotnligen genorn baroineterobservationer 
blifvit ntront, derpa ar inlet skal att tvifta. 
Jag skall afven genotn «§gra observatio«er» 
sotn jag kunttat gora^ foifstJka bekrafta d-tsl- 
samma. 

. t. 57. '■': 

Veifra andan af Sjotj Pecorujaur i La- 
leS LsprytR'ark ligger Bppen for de ru»d ; t <ffla- 



kring belagna fjellarnes averkan. Pa dess 
strander finnas manga fjellvexter, sasom: 
salix lanata L., arabis alpi.na li., carex al« 
pina Sw. m. fl. Pa holmarna deromkring | 
har man gjort fSrsok nied kornutsadet; men 
utslaget har aldrig fallit till odlarens tor- 
mon. Saden mognar icke. Vid ostra andan 
af samma sjo hafva afven forsok bhfvit 
giorda i afseende pa akerbruket, och resul- 
taterna deraf gifva anledning till formonli- 
ga uppodlingars mdjlighet, samt en gladje- 
full forhoppning, att odlaren i en framtid 
fcan genom arbete och flit skSrda frugten at 
sina modor. Der vexer korn sa val,^ som 
pa andra sta'Ilen i Lappmarken. Ocksa fin- 
nes der ingen af ofvanna'mnda fjellvexter, 
Saledes ser man redan en betydlig skilnad 
blott pa en mils distans. I Quickjcck, som 
ligger vid vestra andan af sjon Saggat, fin- 
nas fjellvexter i mangd; men vid ostra an- 
dan af samma sjo saknas de redan. Sam- 
ma ar forhallandet afven vid sjon Tjeg- 
gelvas i Pitea Lappmark. Vid vestra an- 
dan af denna sjo finnes blott bjorkskog, 
samt en ganska lag krypande tallskog pa 
norrasidan; men, daman gatt en fjerdedels mil 
fisterut, sa moter man bade granskog och 
tallskog. H'arkan man icke harleda skiljaktig- 
heteni vegetation fran stallenas olika upphoj. 
»ingofverhafvet,emedandenena andan aisj5n 
maste vara lika hogt uppsatt i atmosphe- 
«n, som den andra, utan fran de omkring- 



6 9 

staende fjellarnes hylande inflytelse upp- 
kotntner denaa olikhet. Och delta gr en 
omstandighet, som ingen mennisko-forma- 
ga kan afhjelpa. M'en hum forhalJer del 
sig egentligen med niyior och karr? 

§. 38. 

Hvarje menniska, afven den enfalldi- 
gasle nybyggare, vet det af erfarenheten, att 
att akerbruk i grannskpet af myror och 
karr icke kan ega bestand. De naturkuntii- 
ge forklara oss orsaken hartill. — 

Allt nog, det ar sannt, det veta vi. 
Men kunna icke dessa myror bortskafFae? 
Kunna de icke forvandlas til] akrar, angar 
och frnglbarande fait? Och skola icke verk- 
ningarne upphora: kold och frostlandther, 
da orsakerna, myrorna, blifvit undanrojda? 
Ja! det tro %i. Det hafva vi hort otntalas 
vara skeddt fordomdags och se vi annu ska 
pa manga stallen. Men det kostar pa, att 
grafva diken.ploja, rodja och branna. Det 
smakar battre att jaga och dessimellan lig- 
ga benuna i maklighet. — Men se, hvilket 
orad! Da sjoarne vagra sin valsignelse, och 
ekogarne sina villebrad, da Hgger den uslingen 
och gnager pa sitt barkbrod och svalter ihpa 
bara benen. Men sa gor icke den idoge, 
torn arbetar i sitt anletes svett. Ett ofor- 
tiutet arbete ofvervinner allt. 



$• 39- 

Men haremot invander man ibland an* 
»at, att myrorna i Lapplatfd icke aro at. 
samma beskafFenhet, som de i det sodra $ve- 
xize, hvilkas bearbetning sa lyckligen al- 
lupit, Detta kan val till en del vara sannt;/ 
men saken fortienar likval vidare undersa-* 
kas, 

Sklne, som genom en egen grundfor- 
raation utgpr liksom en verld to't sig pai 
Scandinavian, ar i det bela mycket oJ iH 
det ofriga Sverige ocb bar salede* gaoska, 
litet gemensamt med Lappland, Man vet, 
att karren i Spne *>W det 9»$W' be&ta at 
branntorf (en till hog grad af forruttnelse 
ftokomtnen ve^tmylla) och erbjuder saledes,, 
der den finnes, en Hka sa nftdvandig, son* 
andvandbar husbehofs artikel. I Skane iin- 
nas saledes ganska U sjadaoa mysor, som be- 
last a L-appland. 

Men, . knapa.t a* B> a « k potmen inom 
graven af SmUand, forran man motes af 
skogar dob berg samt aiyror och karr, som 
v,erkjigen sjirprenera en resande., da ban koni- 
met? fran Skane; ty ban kan icke tanka sig; 
en storre contrast, om ban verkligen stoda 
midt i Lappmarken, I Smaland finna.s sa- 
ledes manga myror, som ofverensstamm* 
med ofvanstaend* beskiifningar. Der fin- 
nas bade homyror och mossmyror. Men, 
om Smalantkiingen annu icke kommit under 



: 7 1 * 

, fund med allmanna myrdi&ningar, skall man 
derfore bestrida mojligheten och fdrmonen 
af deras anyandbarhet? Redan von Linne 
omtalar sadana myror i tia Skanska resa, 
pag. 52, och heklagar sig ofver deras latt- 
ja och fakunnighet, som icke grepo sig an 
med dessa myrors hearbetning* 

J Ostergothland finnas val ganska fa sa 
kallade mossmyror, bevexta med sphagnum 
palustre, betula nana och rubus chamaerao- 
rus; men der finnas sa manga Here sa kal- 
lade flarktnyror, hvilkas grand ar omsom 
sumpig och fast. Da aro merandels bevex- 
ta med carex caespitosa L., eriophora, scir- * 
pi och iunci. Och mi handa aro dessa en 
grad narmare till forruttnelse och odlingsbar- 
het, an mossmyror. Hvilka odemarker midt 
i tjocka folkbygden! Hvilka bailor till ut- 
rymme, arbetslagenhet och befolkning for 
en efterverld! ^—^/^ 

I Nerike och Siidermaniaud finnas 
ganska manga myror af alia slag; men de 
bilda ej fitora fait i anseende till do lata 
granitkullarna, 

I Vestergothland, mellan sjoarna Vet- 
tern och Venern, samt pa Falebygden, fin- 
nas manga gyttjefulla karr, af hvilka lib val 
manga aro begagnade och utgora foder- 
gifvande vatangar. 

Utom det, att i tTppland finnas bade 
-fly-,- flark- och mossmyror, si ofverflodar 



^7 2 

landet till icke Hien del af sa kallacle tnf- 
och rismyror, de forra bevexta med carex 
casspitosa, oeh de sednare med salix phyti- 
cifolia och pentandra, cinersea och aurita, 
Och hvad betyda val de flacka dalarne och 
de vata angarne? Det ar hogsl sannolikt, 
att de fordom icke varit annat an myror, 
hvilka, i arhunciradeB bearbetade, knappt vi- 
sa spar till sin urgrnnd. Man se'r ju af- 
ven manga herrliga akerfalt pa en laglandt 
mark, som varit bevext med b}orrjmossa r 
lufvor och en lagvext krypjung. 

Jag vill ej namna Vermlarids och Da- 
larnes mossfalt same Jemttands och Vester- 
bottews granbevexta moras. Kort sagdt: en 
stor del af Svenska jordea iigger annrc drankfc 
under myror, karr och trasfe, hvilka alia 
fordra den idoge landtmannens omtanka. 



--.' Vi 



§.. 40% 

Det ar allmant bekartt, att karrodlin- 
gen i Skottland gjort betydliga framsteg i.. 
sednare tider. Att hvarje Svensk Jaiidtbra- 
iare, som, Jedd af fdrdomsfria principer, med 
allvar angn'per saken, aldrig behoft klaga 
ofver karrfordens otacksambet, det larer ic- 
ke kunina bestridss. Och, da det tillika ar 
utom all.t tvifvel, att icke allenast locala 
frostlandtheter, utaa afVen klimatet i allman- 
het formildras genom uppodlingar af myror 
och sfcuggrika skogar, sa larer dst icke be- 



' 75" t 

hofva bevisas* att karrodlingar aro af stor- 
gta vigt for Lappmarken, Man kan utan 
Bfverdrift antaga, att en femtedel af landet 
ligger. begraftren under myror, karr, trask 
och moras; och hvad blefve val foljden, om 
de alia blefvo undanrojdft och uppodlade? 

§. 41. 

I hela Lappmarken i allmanhet, men i 
synnerhet i alia fjelldalar, gar vegetationen 
med snabba steg; det vet man a£ erfaren- 
heten. Man sir till exempel den^ forsta 
Juni; den i,o framskjuter bradden, gar i ax 
vid pass den 20 Juli, ocH innan medium a£ 
Augusti ar man redo till skord. Hvar 
annars ha* man exempel pa en sa snar ve- 
getation, sou) fullbordar sitt lo*pp pa 10 
veekor?VonLinne berattar, att, dahan reste i 
Lappmarken ar 1732, hade man satt i Pur- 
kijaur by den sista Maj och skordat den ^28 
Juli. — I sanning ett forvanande bevis pa 
Lappmarkens skyndsamma vegetation. — 
Men, skall man fraga, hvadan da den sto- 
ra spannmalsbristen? Borde icke Lappland i 
folje derail vara en spannnialsrik province? 
Nej, skola manga Lappmarksboer svara, vi 
hafva ofta med de gladaste fbrhoppningar 
betraktat vara akrars snappa tillvext, deras 
%>diga halm och bo'rdiga ax; men, knappt 
har Larsmessan varit inne, eller den 1 Au- 
gust!, f orran, da himmelen klarnat opp i 



74 ; 

norden, vi sett vara ljufvaste forhoppnin' 
gar tilliotetgjorda pa en morgonstund, va- 
ra modor forspillda, vara krafter forstor-. 
da. — r Qch hvad, var oraaken dertill? 

Vi undantaga den handellen, da hela 
landet a'nda till Helaingland hemsokes med 
en alloian frost, sasom ar 18,1 2, och der- 
nast ar 1921; men den Jocala frostlandthe- 
ten, den maste, det ar nodvandigt, harrdra 
af skuggrika skogar och sumpiga karr. — 
Ty hvarfore fryser del icke for aUa inom 
samma socken? Hvrarfore fryser den ena 
grannens, iter vjd kanten af en myra, och 
den andras pa en upphajning eller ancan 
plan, nagra stenkast derifran, blifver oskadd? 
Hvarfore beratta gamla graharige man, hu- 
ru vissa akertegar i deras barndont voro ut> 
satta for frost, men att de, da uppodlingar 
skett rundt omkring, blifvit befriade deri- 
fran? Och hvaresl bora v-al dessa locala o- 
likheter sokas, oan icke i nagon narliggande 
myra eller skogsJund, hvilkas skadliga in- 
flyteJse forqiar forstora d«n herrligaste 
skord? — Och, da sa ar, skall da icke na- 
goming deraf kunna ofvervinnas genom ar- 
bete och flit? 



73 
$■ 43; 

AF detta allt tan dragas den slutsatsen, 
6(t, oro niyror och karr blefve uppodlada 
och undanrojda, sa skulle atmjnstone den 
locals frostlandtheten vara hulpen, och der- 
ated vore redan mycket vunnet, — Men 
hvad kunna val de kringspridda nybyggarne 
gflra? De kunna ingenting gora i start, det 
ar saqntj .men de kunna hyar for sig upp- 
offra nagra dagsverken pa en niyra, som 
ligger sa till sa'gandes bakom stugu-vaggert 
och gor hela luftspberen deromkring ohel- 
sosam, bade for vexter och djur, De kun- 
na rodja, grafva, ploja och hesl den, och 
de skola innan kort hafva den ypperliga- 
ste akerjord och vallang. Qch monne ic- 
ke det skall ldna battre modan, an att fa- 
ra ett par mil till skogs ei'ter ett lass uselt 
myrho? ^- I Banning* on» tnan berakuar det 
tnyckna besvar och de manga dagsverken, 
som erfordras, innan ett lass sadant ho bji f - 
vit inbergadt och framforsladt till ladugar- 
den, sa skaU man med forundran Hnna, att 
pa sin hojd dubhelt sa manga dagsverken 
behbfvas, till att a nyo upprodja en ang, 
hvilken arligen med en tiondedels minra 
moda kunde gifva ett dubbelt battre lass 
vallho. Ty lat en nybyggare hafva endast 
i-| mil till den homyra, som skall inber- 
gas. Otn ban nu skickar dit en drang och 
piga, sa atgar en dag for fram- och aierre- 



7 6 

san: det gor 2 dagsverken. For att hinna 
berga ett lass, Eordras afven en dag for 2 
personer; det gor ock 2 dagsverken. For 
att forsla hem det om vintern, atgar Iter 
en 4 a g f° r hast och karl. Saledes in sum- 
ma 5 dagsverken. Hvad tycks val? Skulla 
icke 2 personer pa lika lang tid kunna upp- 
xodja ett stycke jard vid nybyggarens stall, 
som kunde gifva ett hastlass ho? - — Utan 
tvifvel. Om nybyggaren allenast visste oeh 
ville, nog kunde han fa foder for sin bo- 
skap med minre besvar, an hittills skett. 
Men ho foregar honom med godt exempel? 
H^ad som vidare ar att veta om nybyg- 
games uppodlingar, det inhemtas »f fol- 
jande afdelning. , 



HI. 

Uppodliiigars narvarande sliick i 
LappmarJten, 

■ §.3. ,. f .:,5 

Men hvad ar da. egentliga orsafeen till 
dentroghet, hvarmed uppodjingarne i Lapp- 
mar ken kna pp t tyckas framskrida steg for steg? 
— Val hafva enskilda uppodlingar och der- 
jemte nybyggarnes antal markbart tilllagit 
sedan biJrjan af delta sekeJj men i jcmnfo--' 



77 ■■ 

yelae med den hojd, som uppodlingar, och 
Ikerbilket i synnerhet, redan ernatt, afven 
i de nordligare rikets provincer, lean man ic- 
ke annat an falla i forundran deriifver, att 
Lappmarken kommit sa langt efter. — 

For att fa ett ungefarligt begrepp om. 
ratta orsaken dertill, rtiaste mac foiestalla 
sig saken pa foljande salt. 

§> 2. 

FSr langre tid dllbaka, da Lappmar- 
ken forst borjade besattas med sa kallade 
nybyggare, voro de'ingenting annat an Lap- 
par, utfattige, sadana, som kommit i full- 
komlig mistning af sina rehnhjordar. Ha'r- 
vid far jag anmarka, att ingen ar sa full- 
komligt slaf af sitt yrlce, som Lappen, Sa 
lange han ser sig kunna hafva. afven den. 
fenappaste mojliga bergningaf sin rehnhjord, 
sa befattar han sig alls intet med nagot 
annat, hvarken med fiske, handel eller annat 
arhete, hvarigenom ban kunde fortjana' n.a- 
gonting af andra. Detta utina'rker Lappen. 
sa fullkomligt, att en historicus skulle der- 
af, sasom en physiolog af cranium, kunna 
bilda en national-charakter. ^ 

Men, sedan Lappen, anttngen genom ett 
eller flera pafoljande sa kallade oar, eller 
genom odjur (vargar), eller geriom andra o- 
fdrmodadeblyckorblifvit sa fattig, att han ic- 
ke vidare kan hafva sitt Iifsuppehaile a£ 



78 

rehnhjorden *), da forst tvingas hail a? nb* 
den eller magen, att soka fodan pa tilgot 
annat satt. 

§. 3. " , .'.> 

Fis£e adragef sig da iiaturiigtvis forst 
hans uppmarksamhet. Genom utbyte, an* 
tingen med Norrskar eller Svenskar, skaf- 
far han sig ett par nat, en metkrok> en 
bat nt. an., hvarmed han bland flera ilsksjciar 
utvaljer den ba'sta. 

Vid stranden af en saden sjo borjar ban 
bygga sig en sa kallad sommarkata (koja), 
af spada granar, bjorkar, nafver, torf m. va. 
hvarvid trenne villkor, i anseende till Valet 
af platsen, forst komma i fraga, riamlige*: 
jrmp en god springkalla; ty det sknlle fal- 
la honom ganska besvarligt om vintern, att 
hngga eller vaka-opp b§l pa isen for hvar 
gang, han ville henna vatten. 2:0 Godt for- 
rad pa skog, i synnerhet torrfutu, hvarvid 
han gerna har afseende pa, hum nara, och 
i burn stor myckenhet den finnes i grann- 
skapet ai bans koja. 5:0 Jin je'rnn och sten. 
fri strand eller en sa kallad landning, hvar- 
est han tried beqvamlighet kan conservera 

*) 10 rehnfcor och salede? 15 lifrehnar Sro det min* 
*ta eo Lapp., sisom eoaam person, kaa lefva uo 



19 . , 

sin ban som nit utgor hufvudartikeln i bans 

verkstad. 

§• 4- 

Sedan, allt delta blifvit >a'l besta'Idt, 
Foretager han site nya naringsfang for dagen 
och lemnar for ofrigt titg&ngen deraf i F6r- 
synens hand. Han Hskar om sommaren 
och jagar om vinterh efter villebrad, Men 
en ledsnad, som gransar till vamjelss, at~ 
foljer delta oupphorliga koit- och fiska- 
tande. I synnerhet om sommaren, da den 
dagliga fodan bestarendast af fisk, esoinoftast 
utan salt*), bbrjar menniskan bliiVa matt 
och lung. Hennes hy far en gulblek farg. 
Hon tillbringar den mesta tiden med sof- 
vande. Da han »u icke fmner sig ratt ser- 
deles vSl vid en sadan diet, sa. reser han 
«er pa narmaate landsbygd, for att skafFa 
sig en eller par getter och, i fall han icke 
tanker lagga dem i grytan Vid forsta infal- 
landa snofqre, bvartill han visst icke vore 
serdeles obenageri, sa ar han afven betankt 
pi, att lana sig en lia. 

Jemte det han nu vid sin hemkomst 
iijuter den rara mj&lken, som gor ledsna- 
den vid fisken dragligare, borjar han afven, 

*) Lapparne bruka salt i all kokad mat; men 
Jkctt och fisk torkas ocb atas inerandels o$alta« 
die. 







80 . ;: 

sasom m mera varande nybyggare, att in- 
berga focler for sin boskap. Nasta ar, kan 
handa, skaffar han sig nagon gammal ko, 
ocb, for att kunna bibehalla den vid lif, mlsto 
han timra lUhns och holada. Att dessa bus 
kunna, bade till form och varaluighet, blif- 
va alldeles efter mastaren, det foratas af sig 
sjelft. 

§. 5> 

Salunda borjar ban staUa sin hushall- 
ning i ordning, och inom nagra &t blifver 
han afven jordbrukare. Under sitt vistan- 
deom sommaren, antingen i Norrige eller 
Sverige, bar han. haft tiUfalle, att inhemta 
ytliga^formen Bf ett akerbruk. Utan afse- 
ende pa la'ge eller jordmonens be.skaffen- 
het, fattar ban spade eller hacka och bor- 
jar krafsa eller rora om ytan aF jorden. 
Han breder giidsel anda till quarters djup- 
lek, och, sasom sadesman, stror ban den go- 
ka saden rundeligen. Ju mer jag sir, tan- 
ker ban, desto mera skall )ag ock uppska- 
ra. Nar skordetiden , infaller, hemtar ban 
med; sorgfa'llighetfkarfvarna tillhopa, bul- 
tar axen mot stenballen och sonderbrakar 
kornet med en handqvarn. Sedan kokar 
han vallingar och bakar osyradt brbd, sa- 
dant, so.m fordomdags Abrahams hustru Sara, 
och njuter redan med en cynisk fo'inojel- 
se af jordens fettna oeh groda samt lefver 



. . '• 8f 

for ofrJgt sorgfritt for dagen, slsdns ham 
Iran barndooien varit- van,, att icke ' hafva 
cms org for naorgondagen. 

.&% 

Att manga nybyggen i t-appraailten 
}«aj>a en sadan upprinHelse, derotn vi'ttn'a 
4'fvan de Lappska namnen, h/varmed' de fie- 
sta nybyggen, atminstone i de norra Ea"p\p-, 
markerna, aro benamnda* Pet samtna be- 
•sa-qfrar afven den dagliga erfarenheten. Af 
&e si ballade Skegs-Lappama '*) uppkom- 



6, 



Letpprh, 

*) 1 anieende till vitas genfts plSga Lappartte in* 
flelas i 5 slag, urao Fjell-Lappar. Beta's no- 
niadiska bana Sre't ort» ' a"r'1nella> Nofrska haf- 
vet och Bottniska viken. Om sotamareti vistas 
'$ e pu bogsta liellryggen och i Nofrska sMrgfr* 
den. De Dallas pa Lappska spraket Pafela- 
: hah. 2:do Half-Fjellappar, p8 Lapps'ka 
%arohah. • De fiytta under vSrsta myggStet och 
ihebtan till fieflen, men vistas for ofrigt host och 
Var emkring skogsbrynet, och om vinteup i det 
Wkogiga Lappland. 5:0 Skogs-Lappar, p| Lapp- 
ska Vuowdehah, bo bade sbtrimar ...och .vjrUer t 
Set skogiga Lappland.. De bafva stSrre retinar 
tn de forra. 4ito Fhkar-Lappar, pi L*pp»k« 
faure-Gadel-Sameh, hvilkas jefaadssSu' jag. ba- 



-8a 

inn an i denna .-dag" sai&mLapp-Nybygga^ 
re. I synnerhet nerom sjogranse'n, det 
Skogs-Lapparne hafva sina rehnlandeller be» 
tesdistricter (nomos), traffas nastan i alia 
Lappmarka forsamlingar nybyggen af denna 
art. Manga bland dem hafva tagit denna till- 
Jflykt for Fattigdora. — Dock gifvas afven de, 
som, ehuruegareafrehnbjordar, derjemte an- 
laggt nybyggen. Detta gar an for Skogs-Lap- 
parne, ty de bo merandels pa ettenda sta'lle 
hela sommaren, tinder det de lata sina rehn- 
hjordar kringstrykai vilda skogatna, Men for 
Fjell-Lapparna ar delta ombjligt. Sadana 
Lapp-nybyggare aro fin ofvergang fran he»- 
de- t|ll landtlefnadenj ooh de, som villja se 
landtlefnaden i sin barndom, de ma gerna 
resa till Lappmarken och betrakta dessas 
lefnadssa'tt, • 

Men af allt delta ma ingen sluta, att 
alia nu varande nybyggare aro Lappar till 
sitt ursprung. Nejj det ar eh for van d in- 
bildning a£ alltnanheten, att Kysa sa for- 
domsfulla begrepp om Lappmarken. Man 
tror i allmanhet, att alia menniskor, som 
bo i Lappmarken, aro Lappar* — Qch des- 

sltriEvit, samt «>:to Fattiglappar, pi JLappska 
Miijok, som Sfva tiggeri-b3de i Norn'ge ocfa { 
Sverige. Hit bora Sfven Socken- Lappar, det cill 
saga, rackare och rackardiangar, hund-, hast- och 
Kattfl&are, as. m. 



S 3 
§a Lappar, det ar sannt, i@ aro oh-yfsa- 
de; men hum hafva icke for,da,niarne . ned- 
satt desga arma eretttiter ;] a'nda bs^oth de 
oskSliga djttren! Men det var dd:, ; jag fill 
le saga, att de fiesta nybyggare i'Lapp- 
taarken aro Svenskar och ha'rstaajnia dels 
fran tester- Och Norrbottett, dels frfii Afiger- 
mahland, ja till och med fran SmaTarid. 
Men i de norra LapprnarfcerhaV sasbrri i E- 
nontekis, Juckasjeffvi,im och feet ' Jetlt- 
Vare, harstamma nybyggaFne fran Fiontand. 
Men icke desto mitiie pasiar jag, att 
ttilnga bland de aldsta nybyggefi blifvit 
valde af Lappar. Ty sa glr det till, att, 
l>m en Fiskar-Lapp bor HA strandeh af na~ 
gon sjo, sa fragar narmaste nybyggare, hu- 
rudant lisfeVatten der ar, om der Fumes an- 
ledriing till Sugar o^h sfeog, m. m. Och, da 
Lappen oppenhjertigt herattar forhallandet, 
Strax ar nybyggaren fardig, ait syjia in 
stallet: och, da han'"anlag'f*t sfvbvppefc' vid 
Btaaa ar Lappens koja, sa un»ar h'an honbjrh 
kneppt satta ut ett nat i sjon. Salufnda haf- 
va afven Lapparne haft forsta och hSgsta 
rosterna vid bestimniandet af kyrkoplatser;, 
och dervid har man forna'mligast haft afse- 
ende pa ett godt rehnbetd. Detta hat 'Jafg 
i kdrthet velat anfora, far att. visa, htiru 6- 
tjeniigt bade nybyggen iich 'prestebx)rd : l- 
frSn borjan blifvit valda. 



84 

'$[ 7- - , , 

Nar och hvarest de forsta forsok tnecl , 
uppodlingar blifvit gjorda i Lapptnarken,. 
det bar jag mig icke sa noga bekant. Da 
SchefFerus skref sin Lapporiica 1673, v'oro 
annu inga forsok med sadesodlingar gjprda 
inom Lappmarkens omrade. Hogstrom, 
som skref 17 — , ger oss icke heller nagra 
palitliga underr'attelser om akerbruketa for- 
sta borjan i Lappmarken. Det ar likval 
sannolikt, att akerbruket borjade idkas i 
borjan af forra seclet uti de sodra och kan- 
ske 20 ar sednare uti de ofriga Lappmarks 
forsamlingarna. I Jockmock funnos nybyg- 
gare med aker, da von Linne reste der 

$.' 8. 

Men det vet man med sakerhet, ats 
Lappmarken allt sedan Gustaf Vasas tid va- 
rit laggd under Srenska kronan. Saledes 
ar all dent mark, som der finnes, en kronans 
tilfhSrighet, hvadan afven sa val Kronony. 
byggare som Lapparne betala envissrent* 
till kronan for begagnandet af den jord, som, 
hvardera innehar, den forra for sin odlings- 
mark, och den sednare for sin betesmark. 
3VTen delta beraknas icke efter vidd, utan 
efter landets duglighet till rehnbete och bo« 
efeapsskotsel. 



85 
$■ 9- 

ViA nybyggets insyning forfares unge- 
farligen pa foljande satt. Da en nybygga- 
re arnar intaga ett stycke land af kronans 
mark till uppodling och bearbetning, tager 
han forst en noga kannedoat af landets e- 
genskaper och formoner. De omstandig- 
lieter, som bestamma valet af ett sadant 
nybygge, aro: v.mo naturliga angar, hvilka 
genast kunna inbergas till foder for 4 ;i 5 
kor, hast och far m. m. I det skogiga 
Lappland besta dessa angar mera'ndels af 
iiotnyr or, hvarom redan air namndt. I alia 
ijelldalar ar aldrig brist pa angar, Der fin- 
nas vallangar, starrarigar to. m. 

z:do Godt fiskvatten. Dess halt utro- 
nes genom forsdk samt berattelse af Fiskar- 
Lappar. S'.tio Godt forrad pa skog, i syn- 
nerhet tall, fato Akermark, ehuru de aro 
fa, som befatta sig med eller ens kunna uri- 
dersoka dess duglighet. 

§. io. 

Sedan nybyggaren salunda inhemlat 
kannedom af landet, bega'r han, medelst an- 
aokning hos LandshSfdinge-ambetet, en sa 
kallad iumiission, med anhallan om frihets* 
ar till lattnad under nybyggets anlaggning. 
Sa vida siallet icke forut blifvit syat af na- 



gon annan eller a»aars till sersWldta be- 
hof bestamdr, sa villfares denna begaran, 
oifi LandVhofdingen utfa'rdar imoiission a bel 
rorde nybygge samt gifver sokanden utei 
slutande rattighet, att begagna de formoner. 
Mm till nybygget hara, I folje deraf be- 
x>rdras en La'nsojan och 2:ne namndeman. 
att pa nybyggarens anvisning insyna samt 
i pratocoll irifora de serskildta stalien med 
deras benamningar och egenskapcr, hvilfea 
framdeles ¥*! nybygget kunna ,begagnas. 
Fiskvattenbegransas mednagon vik, ndde el- 
ler elf. Angarne bestamrHas efter vissa i 
skogarna kringspridda myror och varderaa 
af synesr.annen efter deras grasrikhet. Den- 
na vardering sker efter ogonmatt och erfa- 
senhet, hvarigenorn de ungefarligen kunna 
h§ fit|ffijij)3,JiUru stor vidd med deiefter propo* 
itonefad grasrikhet .km giiva ett hastlass ha, 
Opbderefter sker faela berakniagec. Till- ett 
kofoder taknas 5 hastlass, Ett hastlass Ji- 
ka med 3 rehnlass..;..I , a .«'»<• hast raknar 
man 10 lass; pa ett far 1, pa en g 3 t afv-en- 
*a. 

§>* lie.. 

Efter .'sysiagen- borjsr'nybyggets bear- 
betning. Att .satta sig ned i en odemark, ar 
i panning ett vardigt foretag. Det -fordrar 
helsa, umnterhet, radighet qch talampd. 
Detipodvandigaste yid .e" sadant vaif ar 
fiskredskap, sasotm nat och not m. m. vi- 



89 

flare hast, nagra kor, far, getter, yxor, li- 
ar, skara, knif, eWstil och andra husgerads- 
saker. De, som aro fattiga, borja med eh 
lappkoja. Under eotnmaren fiskas dagligen. 
JJar bergningstiden kommer, arbetas efter 
hand; men magen, som alltid krafver sin 
rati, tvingar deni att soka fisksjon. Och, 
1 fa de icke fisk, da ar det snart ute med 
dem, Aro'Sngarne langt borta, si .' fi.ytt.ar 
nybyggaren stundam dit med hela hushallet. 
Om hosten fiskas; omvintern fiskas och jagas. 
Salunda gar det ena aret efter det andra; 
men fiske och jagt opptaga hans mesta tid. 
Det ar nodvandigt, ty fisk, kott och mjolk 
aro hana enda spis, Far han fisk att fcyt-a 
sigtill litet spannemtl till brod, sa ar det val; 
men, hvar om icke, sa lefver han utan. 
En del ata val barkbrod; men de andra, i 
synnerhet i norra Lappmarken, lefva held- 
re utan, 

§, 12. 

I anledning a£i si tryckande otnstan- 
digheter, drar det liinge ut, tnnan nybygga- 
ren kao egna sia uppmarksainhet at aker- 
bfuket. Och> da han abcUHgen skall gri- 
pa sig an msd saken, sa fattar han en yxa, 
spade eller hacka och borjar rodja, sa godt 
han Van, mellan stenar och trad. Otkar 
han med ett fjerdedela tunnland, sa far det 
val bero dervid tills vidare. Han giider dug 1 - 



88 

tigt, $Ir tjockt och skordar §:te kornet, 
Ben fattiga skorden rajiste han- ater slapa 
flera, «iil till qvarn. Mjolet anvandes tjli 
brod oeh valHngar. Vattgrot ar en hSgtid- 
Jighet. Smor, miolb, ost, fet fisk och fatjt. 
fc-qtt aro bans hvardagsratter. Sadant a'c 
vanliga forballandet taed nya nppodlingar 
i Xjappmarken. , . *■ 

. • ' . §■ 13* 

Imeliertid aro manga vackra forsofc 
jned sadesodlingen gjorda i Lapptnarben, do 
der nogsamt ofvertyga ess, aii eit akerbruk, 
afven i Lappland, da det ratfceligen hand- 
haf ves, aldrig leninar odlaren obelont. Ty 
jag viH ej namna Asele, Lycksele och Ar- 
vidsjaur, hvarest ingen tviflar pa uiojlighe^ 
ten och formonen aJ ett akerbruk. Der 
gar man bade rag,, korn och potates till 
husbehof. I Asele och ILyeksele lianas till 
och med fanBognsrbornbonder. Anda opp 
i Sorselet, t0 rail fran hafvet, gifvas nybyg- 
gare, 30m skorda 30 turinor spannmal otn 
aret. Trettio ttmnor anses for en bagatell 
a£ s3derlandningen; men\det ar tillrackligt 
for en Lappmarksbo, som alltid ater rnera 
sofvel, an~ brod. 

Arjeylog ar nastan den daligaste spann- 
malsort i hela Lappmarken. Presten saVett 
skal korn. Der atas afven bar kbrrd. Der aro 



89 

de fattigaste nybyggare, ej flera an 30 till 
antalet. Hvarken klimat eller jordrnon aro 
der samre, an pa andra stallen; men der 
finnas de basta fisksjoar! I Jockmock has 
man vcksh fiskat och jagat och gor det an; 
dock skoter hvar och en tillika sin lilla jord- 
torfva. Nybyggarne der iiro bade flera till 
antalet och formognare. Der ates antingen 
rent eller o'ck alls intet brod. 

Man skulle val tro, att, ju langrenorr- 
ul man kommer, desto samre skuile det blif- 
va i anseende till akerbruket. Men det 
forhaller sig icke s& med Gellivare. Der 
finnas manga formogna nybyggare. 

I Juckasjerfvi Sro afven nybyggare, 
och sasom Finnar lara de nog forsta. sig pa 
sin sak. Juckasjerfvi sockeri larer annars 
ligga hogre an nagon annan i Svenska Lapp- 
marken, ofver 1300 P. fot. Men, som der, 
enligt Prof. Zetterstedt, vexer granskog, a'n- 
da till Tornea trask, si tror jag, att man 
bor hafva god forhoppning. 

EnonteHs tyckes ligga f5r hogt opp i 
noiaen och for langt fran hafvet, for att 
blifva en spannmals-ort. Likval skall der 
vexa korn under de sma fjellbergssidorna. 

§. 14. 

Men annu ar ett stalle fdrbiganget, som 
icke bor forgatas, jag menar Qvickjock, 
ett monster for alia fjelldalar. Qvickjocks 



go 

Capell Jigger 30 mil fran hafvet och en 
halfmil fran fjellryggen. Hvem skulle troj, 
att ett stalle, sa nara i jellarna, hvars half- 
va vegetation bestar af fjellvexter, skulle 
frambringasad?LikvaJ bar man deridkat aker- 
bruk vid passi 50 armed meroch tninrefram- 
gang. Man bar utront, att der vexer sad, sa 
ofta den vexer pa andra stallen i Lappmar- 
ken. Men, har det blifvit oar i Lappmar- 
ken, sa har Vesterbotten delat samma ode. 
— Dock, for att visa, hunt mycket det kotn- 
mei an pa akerbrukets xa'tta akotsel, afven 
i det fjelhika Qvickjock, fir jag anfora liiU 
jande. ' < ■ '•'; ■ 

". §• 15. 

Prestbordet i Qvickjock besaddes p| 
1800 talet med en tunna korn och gaf un- 
gefarligen 5 tunnor i afkastaing. Men, da 
stallet 1806 hade kommit under Commini- 
ster Laestadii vard, hade prestbordet, ar 
1813 till exetnpel, vunnit den forkofran* .att ' 
det afven nu besaddes med en tunna,. men 
gaf 8 till 12 i afkastning. Fore Laestadii 
tid bestodo akrarne af oregelb'undna stycken 
pa torra backar och nedgrafna under sten- 
rOsor; men ban jeranade tegarna, undanroj- 
de stenar och buskar och gjorde, ikrarna 
p lfl j bajta ..'-.'. 

Jemuipt foJjande tabeli. 



Tal>. II, sid. go r § 15, 

Utsacle ocb skordi at Quickjpcks Prastbord. 

' ' ' "• * *- BIgi—iiiMMBWiili" l ll^i | iHIMli 'II 'Hi miHHMIIimMtlHIMUni' * P " J L1ffi'inTl7T7Tr 

A f k a » r n i n'g. 





! a 


' 






CO 






> 


a. 
a 






For ar i8>3- 








Notstycket - 


2 


kappar - 


j=j - » . ' -^, ji 


Iiobolmen - 


£ 


dito 


ii - -■ . 


Kilgirdssidan - - - 


2 


dito - - 


■ -.-■ 


RosbacUen - 


5 


skal ID 


essa 3hogland- 


Gaml. Glrden - - *■* 


a 


kappar(ta 


stycken blefvo 


Skogsgardet • '■-•- 


2 


dito /sk 


ad. a£ torhan. 


(Jitra KryddgSrdstegen. 


■ g: 


kappar - 


IjJ ■ • - <7 


Vid.' vinter- 


tro- 


8ken foil 


- . - ^ 


S u mm a* - < 


i 6 


skal. 


Sum ma: - 


For ar 1814. 


5 




Rosbacken och 








Smastyckena 
Skogsgardet 


v -8f 


kappar - 


^ 5 - I - 


KryddgSrden 


7 


dito - * 


> > * j* m 


och Gaml. Garden 


V 






Ralgardssidan - » - 


2 


dito - • 


- „ -M' 


Koholmen - - - 


2 


dito - - 


. . - - - 


Vid vinter- 


tro- 


sfcen foil 


. 


Summa • 


19} 


ungefarligen. Summa> 



Stridi 




Latt. | 


ET 


1 c 

a 

■■ a 


GO 


H 
c 
a 



Co 1 

*" 1 

QK B 












15 


'"-. 1 


6» 


— 


2# 


16 


2. 


2 


— 


2' 


J 8 


1' 


8 


— 


3 


20 1 










4 


'■ z. 


2 


— 


1 


41* 










15 


1 


41 


— 


1 


— 


V 


41 


I — 


4 


97i 


11 


3 


1 


6 


h— _ en 








str 


idt 


latt 




30 


2 


4 


— 


•7 1 

OS 


28 


2 


3 


— 




19 


I 


3 ; 


— 


2 


30 


2 


7 


— 


7 


— 


2 


— 


r- 


7 


107 


11 


i 


2 


6 



For de andra aren ar blott upptecknadc utsadet; men- afkastnirigen ar ej upp- 
akiifven, 

Pi tea Stad den 18 December 1822*. 

CV N. Lreatadiujb, 



9 l 
§• , 16. 

I Ovickjock finnes afcermark af tvanne 

- slag. Det ena slaget bestir af torra backar, 

j bevexta toed gran- och tallskog. Jordmonen 

'it rod, sandblandad vwjord. , Den ar mi- 

I ger'och fordrar mycken godsel. Samrria 

slags jordmon ar allmannast i hela det sko- 

giga Lappland. Under torra sornrar for- 

torkar saden pa sadan mark, men ger dock 

nojaktig afkastning med yrnnigt regn. 

Till det andra slaget hora de sa kalla- 

de Elfsbackarne. Deras yta hBjer sig vid. 

pass en famn' ofver den framflytande elf- 

vens. De besta af en hordig och ganska 

Jin sandmylla, tillkommen genom flodens 

. ofversvamningar. Denna laga, herrliga angs- 

mark utgSr omkring f quadratmil och pry- 

des af omvexlande bjork-, alder- och pilsko- 

gar. Pa hela den slatten finnes icke en sten ; 

Vill man begagna den till akermafk, sa pto- 

jes den med rist och plog i raka tegar. I 

anseende till myllans jemna fuktighet vexer 

kornet langsamt och mognar sentj men gif- 

ver under torra somrar den heirligaste af» 

kasining. 

%it forvanande bevis pa denna sandmyl- 
las bordighet inhenatas af foljande* Pa 's:n'e 



9| 

likastora akertegar (jag minus ej deras vidd) j 
saddes i borjan af Juni 2:ne kappar korn 
pa fivardera. Braddera tufvade sig vid ro- 
ten sasorn rag, sa att man ibland kunde 
ra'kna 10 till 15 straV fran en enda rot. 
Hahnen rann opp till 2 alnars hojd och 
Iwfintes af stoxa ax. Redan kom dan for- 
sta Augusti, och dessafcegar stodo i sin Mom- 
ma; den 15 kom, och, der fanns blott en 
balfmatad karna. De hvitnande snotoppar- 
ne i norden och den klarnande himraelen 
borjade hota. Man skprdade det Jilla man 
hade, soui var matadf; men de tvanne te- 
garne lemnades ororda. Lyckligtvis pas- 
serade jernnatterna med mulen himmel, och 
tegarne stodo 8 dagar till. Da var det en 
vallust att skorda dem. Skylarne troskades 
serskildt, ocb tegarne gafvo 22 skal stride 
korn hvardera, samt 2:ne skal (ett skal ar 
lika m§d § tunna) sa kalladt latt korn, det 
ar: 48:de kornet! Flera sadana tegar pl5jdes. 
De gajvo alla v rika skordar, i synnerhet un- 
der to$;ra somVar. Men hvad hade de for 
6de efter~saf mannens dod? De vanvarda- 
des. Ograset tag dfverhand och forqvafde 
bradden i dess uppkomst.och degafvo knappt 
halften sP sin forra afkastning. — Vare 
delta nog till bevis pa hvad villja.knnskap- 
och formaga, att allvarligt gripa sig an med 
sakea, iatmk framfor Iattja och fakunnighet. 



93 



§.' i8. 



I Qvictj'bck planterades Stskilliga gronsa- 
ker for koket, sasom: morotter, r'ddbetor, 
nalsternackor, spenat, sallat, mat-rhabnrber, 
kal-rabbi, m. m. 

Potates bora bogeligen recosnmenderas 
i hela JLappmarken. Det 'at aldrig exetn- 
pel pa, att potates-odlingen fullkomligen 
misslyckats. I Qvickjock gaf potatesskor- 
denioide kornet. - fograknadeibland 80 sto- 
ra potates pa ett enda stand; att plocka kap- , 
pen full af 2 stand, var icke ovanligt. I Ar- 
jeplog bar Pro^tinnan Sundelin sko,rdat 60 
tunnor potates i detta ar, 1822. Ar 1820 
om varen upprojde jag ett stycke land med 
spade och hackajslapade dit godsel £ mil 
pa bar och korgar och satte 6 kappar po- 
tates. Hela arbetet hade jag all ieles ensam 
fullbordat pa 8 dagar. Nti hafva mi- 
na fbraldrar der skordat 3 tunnor potates i 
detta ar. 

§. §- 

De fiesta nybyggare satta val potates; 
men hum mycket? '— En kappe, ett skal, 
en half tunna, h6gst en tunha. Pa den lan^ 
ga vintern stryker hela skorden med i Ims- 
hallet. Om varen kommadetill prestgardea 
och tigga nytt sade; och, fa de icke, sa 'it 



94 ; 



det nierandels ute med potatesodlingen det 
aret. -- Dock icke alia sa. De gifvas, som 
hafva egna ballrar och ega potates hela 5- 
ret om. Och hvad ar icke det for eh ted- 
>ar vara i ett hushall* serdeles i det Sofvehi* 
ka Lappland! 



). 20. 



Rofvor vexa i Qvickjock anda till half- 
pun ds vigt. Man har funnit, att ruttet spSrt. 
m$dd ar derastjenligMte jordmon. Afven 
kalr otter gafvo en ymnig skord. Socket ar» 
ter plantprades ock. De vexa, men bomina 
val icke tillmognad. HvitkiU planteradesi 
Qvickjock ,af sal. Comminister Lasstadins. 
Det lyckades. Han slcordade ett ar 5 mar- 
kers kllhufvuden. Man ser deraf, att Qvick- 
jock blandar soderns vextalster med sno- 
fjellens krumpna dvergar. 

Sasom exeoipel pa Qvickjocbs fjell-lifca 
vegetation Jar jag anfdra n%xa fjellvexter, 
som ga fran fjellarna ned i bjork- och gran- 
skogarna omkring Qvickjock. B, efter den 
anfBrda vexten, betyder, att den gar ned i 
bjerkregionenj G, att samms vext gar ned 
och vexer i granregionen; T, i tallregionen. 

Veronica alpina li. B.'.'G. 
Pinguecula alpina L, B, G. T. 
Phleum alpiiuim L. B, G. T. 
' Agrostls alpina- Wild, B. G. 



95 

Aira suspicata L. B. G. 

Poa aIpin«"L.~B> G. T, 

Poa laxa Wild. B. 

Alchemilla alpina L. B. 

Diapenzia lapponica L. B. G. 

Primula stricta Horn. B. G. 

Azalea procuttibetis L. B. G, 

Gentiana nivalis L. B. G. 

Angelica archangelica L. B. G. 

Juncus trifidu* L. B. G. 
i — triglurnis L. B. G. 
*— biglumis L. B. 
*— parviflorus Ehth. B. G. 
— spicatus L. B. G. 
TofjeWia boreal. Wahlenb. B. G. T. 
Epilobium atpimim L. B. 
— b fontanam Wg. B. G. T.J 
Bhseum digynum Wg. B. G. 
Rhododendron lapponicum Wg. G. 
Menziesia €«rulea Syv. G. B. 
Andromeda hypnoides L. 6. 
Arbutus alpina L> B. G. 
Saxifraga cotyledon L. B, G. 

' — — Gppositifolia, 

— ■ — nivalis, 
**- • — stellaris/ 

— — casspitosa, 

— -^- cernua, -•-... 

— — petraea B. G. 

— -r- aizoides B. 
Silene acaulis L, B* 
Stellaria 'ceerastoides L, B. G. 



g6 



Lychnis alpina L. B. G. 
Casrastium alpinum L. B. G* 
Fbtentilla niv«a L. B. 
Thalictruoi alpinum L. B. G. 
t)raba hirta L. B. G. 
Candamine billidefolia L. B. G« 
Arabis alpina L* B. G. 
Astragalus alpinus L. B. G. 
Soncns alpinus L. B. G. 
Hisracium alpinum L. B. G. 
Serratula alpina L. B. G. T. 
Gnaphalium alpinum 'JL. B. G. 

__» _ supinutti Wild. B. G» 
Erigeron alpinum L. B. 

— — ■ uniflorum I». B. G» 
Tussilago frigida L. B. G. 
Viola biflora L. B, G. 
Carex capitata L. B. G. T. 

•— lagopiraa Wg. B. G. ,■,'■ 
. — ustulata Wg. B. 
■ — alpina §w. "B, G. 
- — strata L. B, G. 
. — *■' saxalilis 3C. B. G» 
•— pulla Good. B. 
galix lanata L.. B. G. 
ii herbacea L. B. G. 

— reticulata L. B. G, .-- 

— myrsiiiites f. B. 

— arbuscula L. B. G. T. 
Rodiola rosea L. B. G. etc. 



97 

Pjelldalar, dylika som Qvickjocks, Bunas 
I alia Lappmarker med tner och niinre for- 
tnohlig local. Om ock alia dessa fjelldalar 
lcke knnha, i anseende till fjellarnes infly* 
teJse, frambringa sad, sa skola de likval all. 
tid blifva formonliga for boskapsskotseln i 
anseende till sin grasrikhet. Det ar q« 
troligt, nied hvilken hastighet vegelationen 
Uppdrifves i dessa dalder. — Jag har sett 
Vissa grhsslag, till eXempel taftZteln (aira 
caespitosa), uppna manshojd pa 6 veckors 
t«d. Jag har sett hundfloknn {acomtum sa. 
ptemtnonale) uppranna 4 ainar i hojden 
pa^ en manad. Det ar dock ett noje att 
fikada dessa nordens praktvexter. Hum 
stolt reser sig i c fe e den bladrika lollnn (son- 
chus alpinns) med sina himmelsbla blom- 
spiror; den silfVerfargade boYsttisteln (car- 
dims heterophyllus) med sina purpurfarga- 
de kronor; del aromatlska paska (angelika 
archangelica) med sina hvitstralande para- 
soller och den yfviga struth-onokelti (os- 
tamnda struthiopteris L.)! - Dessa {attar 
bland ort^exter vittna om Qvickjocks yppi- 
ga vegetation. 

Men aflnn nagfa ord om riybygparntJS 
odhngs-satt. Om vintem W ackas g.idseln \ 

Lctppm". *. 



OS 

stora klimpar, hvilka stenfrusna foras pa a- 
krarna samt kastas har och der pa sn6dri£- 
voma. De sSnderhackas om vlren, utbre- 
das och gommas i jorden, som vandes med 
spade och plog. I Lappmarken brukas dett - 
vanliga Morrla'ndska plogen, som vander at 
en, sida. Vidare harfvas akern och besas 
temligen tjockt. Saden nedmyllas tiled hand* I 
grHf eller grafharf. Ungefar 8 dagar deir- 
efter, da grhsen borjat gro, plagar man Ha-. I 
drigt ofverfara ikrarna rued rifvor eller 
krattor. Merandels ar saningstidBn alutad 
pa en vecka, Potates sattas Htet sednare. 
Man gor bankar* 6, quarter breda. Pa dem 
sattas halfgrodda sadespotates, vid pass en 
half aln iran hvarandra, Potatesakern ren- 
sa» fran ogras midt f sommaren, ehuru det* , 
ta icke alltld sker sa ordentligt. 

i 23. 

Orn hosten aftages saden tried skara, 
lagges i kasar fflrsta natten, sedan sattes 
den i skylar, hvilka efter torkningen exas, 
d. a", sadeskarfvarne patroskas lindrigt, hvar-> 
efter de, sedan det mesta affallit, forvaras 
till vintefkolden, da eftertroskDiOgen sker, 
Fotates, rotter, rofvor m. m, inbergas sed- 
nare pa hosten eller mot slutet af Septem- 
ber, Da ny aker ttpprbdjes, sker det med 
logs orval. Akrarne plaga godas hvart an- 
nat Sr. Hvad vexelbruk betyder, det vet 



man icke i Ltappmarken, knappt nog i hela 
Vesterbotten. Hogst satlan plagar nagon 
toybyggara trada sin aker eller lagga den 
i linda*. Svedj'ande och saende af vinterrag 
ar mig vecerligt icke briikligt i Lappmar- 
ken. Annars odlas vifitefrag i de sodra 
Lappmafkerna. Man bar affen gjort for- 
sok dermed i Qvlckjock, och den haf lyc- 
feats under torra somrar; nieri, dS iegniga 
somrar infalla, bar deb skjutit f5r myckefc 
i halm, men icke hiinnit ttiogria. I Lyck^ 
sele har aflidne RronofogdBn L.indabl gjort 
forsok med myrdikningar, och eftefr berat- 
ielse skola de hafva lyckats val. Och hvai> 
fore skola icke my'rorna i Lappmarkert kuri- 
iia bringaa till frtigtbarhen, s& val sdtn ph 
^odra- stallen? Lat vara, att torftnossatt 
(spagntiai), §t sig sjelf Jemnad, i anseende 
till den korta sommaren och ringa hostva- 
tan> icke sa snart karri bringas ' till forrutt- 
tielse* hvilken forvandling hatUs for variv 
det ibrftamsta villkoret for bans frtigtbar- 
tiet; men kan man icke genom tillbjelp af ahdra 
inedel paskynda derrtia process? I Lappniar- 
ken ar ingen brist pa vanlig rtbrunnen ha'st- 
gfidsel, sophSgar och ttrih. Det ar otvif- 
velaktigt, att en blandhirig af allt detta jam- 
te moasan sfculle astadkorhma den berr'liga- 
fete godsel. jag tror, att detta skull* med- 
foi-a storre gagn i en Framdd, an att 
geda torra och Steniga baekar. for att be- 
framja grasvexten. Si bruka de fiesta «tt 



100 

f5r tiden i JLappmark en anvanda sin g5d- ; 
sel. Dermed halla de pa arligen, tilldess 
de slutligen gomt alia smarre stenar och 
fyJIt alia ojemnheter med idelig godsel. 

§. 24. 

Detta 'it uppodlingarnes narvarande 
stick i Lappmarken. Och ar det val un- . 
derligt, oai ett akerbruk af sadan beskaf- 
fenhet annu icke gifvit sa lofvande resul- I 
tater? Ty, on man erinrar sig, h vad som 
fran borjan bestamt valet bade fgr aldre 
och nyare nybyggen och dermed jemnfor 
det aa'tt, hvarpa de usla akerlapparne sedan 
blifvit faandterade, sa iinner man allt for 
tydh'gt, att ett akerbruk af sadan beskafFen- 
het icke kan gifva sin tillborliga afkastning. 
Och deraf slutar den enfalldige nybyggaren, 
att akerbruket icke ar lonande. Men det 
ar forlatligt af honom, ty han ret icke bat-, 
tre. 

§. 25. 

HaraF kan man med ska'l sluta, att a- 
kerbrnkets forsummande och vanskotsel 
harror, dels af den fran uraldriga tider pa 
efterkommande fortplantade och likasom 
a'rfda karleken for jagt och fiske, saait mak- 
lighet och herdalefnad, men fornamligast 
deraf, att verkliga formonen af ett akerbruk 



ioi 



ar bland de fiesta misskand. Nybyggarne 
ara' afven. i denna dag sa intagne af fiske 
och jagt, att de sysselsatta sig dermed he- 
la aret otn, icke slattertiden undantagen, 
och arbeta snart sagdt bade natt och dag, 
afven da naturen vagrar dem sin valsignel- 
se. Deremot hysa somliga ett verkligt 
misstroende for akerbruket. De anse det 
knappt vara moaan vjjrdr, att nedlagga na- 
got arbete derpa: ja! de anse det till och 
med under en karls vardighet att befatta 
sig med sadana smasaker, hvarfore manga 
af dem lemna akerbruket att skotas af qvin- 
nor och barn, under det de sjelfva strofva 
bring skogar och fait. 

$. 86. 

Men ma handa, det icke ar ratt, att 
kasta en »a ofordelaktig skugga pa alia. 
Ma handa hafva manga en god villja, att ar- 
beta och apa efter sa godt de kunna. Men 
hvad kunna de gora?De tryckas af medel- 
loshet och fattigdom. — Det ar icke sa latt, 
att satta sig ned i en odemark med a tom- 
ma hander, utan medel, utan redskap, utan 
kost att lefva med. 

Jag kanner manga ynglingar i Lapp. 

* marken, som, af brist pa medel, hvarken 

kunna trada i aktenskap, eller anlagga ny. 

byggen, ehmu de gerna vore hugade der- 

till. Ty, om da giftatie sig, hvarmed sfeulle 



d-e Jefre i en odemark, der de med y^an | 
handen maste barja med att rod/a qpp -ett 
runs for sin hustomt? — - Mapnen kan btf- 1 
ya tjent sasoro drang J flera ar, Han hap 
Irligfsn fortjeDt en omgang kla'der, dem han 
UQtt ut efter hand. Han har fatt 20 Vt'.i i ar- 
Jig Ion; aro de i behall, sa g| de at pi 
btoiioppsdageoj Brnbar han tobak, sa ha¥ 
ban icke en styfver till ofverlopps, Henne 
som qnnoa har man icke att rakna pa. ty 
$11 henne's egendom bestar i nagra omgan- 
gar kla'der. E)e hafva redan not* blomman: 
af sip alder i andras tjensf. Nu antrada de 
lifvets bana pa egen hand, De satU «'ig 
ned i en odemark. De ma>te biiija rned en 
Jappkoja, Deras fattiga anhoriga gifva dem ; 
ett par getter, en ko, isagra far} det arall deo 
handrackning, da kunna gifva dem. Iraelsr^ 
Jertid borja de arbeta, bo och bygga, sa godl; 
de feunna. Men de maste hafva mat f;0.¥ 
dagen, och den skall hemtas ur flsksjon, som. 
plagar kalla?; "J^Sr Herres visthus." t D« 
villjii lega folk- till bjelp, att timla hu,sj 
rrien de hafoa icke penningar. De villja \a-> 
na, men hafva ingen credit, Salunda forfelas 
ofta ett godt andamal af brist pa erfoder^. 
Jiga medel, 

, I ??< 

Men ponera, att en" nppiigtig menni- 
skovan ra'ckte dessa vilkadiga contrahenle? 



i 



103 

en hjelpsam hand och foresloge dem fol- 
ande villkor: Jag ger eder ett nybygge 
ill everldelig egendom for eder och edra ef« 
terkommande tned det viUkor, att J aibe- 
ten, bebyggen och uppodlen detsamma ef- 
ter yttersta formaga; hv'ad tnenen J, ekulle 
de icke antaga anbudet? Ja; skulle man sva- 
ra; Hvem vill icke bafva nybyggen till 
skanks? Men, am ock nagon vore nog en- 
falldig, att lata uppodla nybyggen^ blott for 
att skanka bort demj hvad hade han f5r 
tack derfer? Eller hum sknlle dessa ny- 
byggen anvandas till batnad for staten? Ty 
icke ar hela Lappmatken oppodlad dermed, 
att en och annao privat man uppsktter na- 
gra nybyggen. 

Hartjll svaras: en sannskyldig menjni- 
skovan gor detta utan ansprak pa beloning, 
endast tned den tillfredsstallelsen,' att hafva 
lindrat roedroenniskors lidanden eller be- 
frarojat deras frannkotnst. Att sadana ny- 
byggen skulle blifva till batnad for staten, 
det skall nedanfore visas. Jag vill imeiler- 
tid anmarka, att ett sadant foretag ar redan 
lyckligen borjadt, af den i N orrlarid sa 
(jmt saknade Friherre Hermelin. 

Hermelins princip var ungefa'rligen den- 
na: Han visste, att i Lappmarken funnos ri- 
ka jernbergj men der fattades folk vid be- 



io4 

arbeiningen i grufvorna, der fallacies ock 
folk vid transporter!. For att afhjelpa den- 
na olagenhet, arnade han plantcra folk om- 
krifig grufvorna och pa vagarna, Han lat 
syna in nybyggen har ocb der i skogarna 
bade likt ocb olikt. Han byggde bus och 
gardar, beaatte dem raed aboer ocb gaf. 
clem nagra hot och litet spannmal att bor- 
ja med; med ett aid: han gaf dem allt ut- 
om egande ratten; och det var redan nog, 
att forfela andamalet, Ty man ml sa- 
ga hvad som heldst otn . egaismen, sasom 
bevekelsegrund for handlingar, det ock 
sjelfva religionen fdrdomer, sa ar dock thy 
varr, om man rati betanker saken, det lilla 
ordet fag, med allt hvad dertill horer un- 
der namn afmin och mitt, den starkaste drif- 
fjedern til! all verksamhet har i verldeu. 
Och bar, i delta afseende, maste den by lias, 
om det skall blifva nagonting af. 

Se pa den vanlottade, som icke rnr om 
en jordtorfva, han arbetar pa, om icke i 
hans charakter framlyser en stampel af 
Jiknojdhet, tankloshet ocb dutnhet, att 
jag. icke ma saga slafviskhet. Han lefver, 
som hvar dag skulle vara den eista. Pen- 
ningen ar bans Gud ocb krogen hans pa- 
radisl Men sa ar det icke i hoga norden. 
Lifvad af en stolt frihetskansla, bearbetar 
Iandtmannen sinegen jord. Han gifver ofver- 
hetenden skatt, som vederbor, presten sin ti» 
onde och hvar man den rati, som honom till- 



io5 

kommer, och t na'r han del gor, si lefver hah 
nojd; ty han ar en man for sig och fruktar 
for ipgen. -^-Men — for att aterkomma 
till amnet^— - Friherre Hermelin fick ny- 
byggare pa sina nybyggen, sa lange han 
orkade underhalla dem; men, knappt foil 
den adelmodige manneh ett offer for sin 
patriotism, ffirran manga bland hans nybyg. 
gare borjade echapera, af fruktan for en 
strangare patron. Somliga rymde till Nor- 
xige med bade boskap och bohag. Somli- 
ga sokte sig nya och egnabostader o. s. v., 
sa att eftertradaren fann manga bland des- 
sa nybyggen bde och tomma. Imellertid haf- 
vadessa nybyggen gjort mycken batnad i 
den Lappmark, der de blefvo anlaggda. 
Och mera hade sakert blifvit, om den salige 
mannen hade fatt fortsatta sina anlaggnin- 
gar. Manga af dessa anlaggningar saldes 
af den sednaste privata innehafvaren fran 
bruket till de mestbjudande. 



$. 29. 

I anledning af dessa atgarder, jemn- 
forda med Lappmarkens narvarande skick 
och nyby^garnes fattigdom, torde hvar och 
en kunna inse nyttan och behofvet af det 
allmannas handrackning, till befra'mjande 
af Lappmarkens uppodling; hvilket jag 
ock vagat talka i hosfoljande Fdrslag. 



10 (J 

Fb'rslaget itinehaller en anvisning tHI 
en nybygg- scholas anlaggning i Lappmarken, 
hvilken sa skulle organiseras, att den, i bor- 
jan understood af det alltnanna, sedermera 
vore en borgen for I-iappmarlcens vidare upp- 
odling, sa langenigot odlingsbart vore ofrigt, 
Jag underkastar mig hoga • vederborandea 
hogt upplysta otndonje, b«ru vidft jag lyQ* 
fcats i denna framsta'Umag. 



Fmteg till en Nyhygg-scholcts anlagg, 
mng i Lappmarken, eller anvis- 
ning, atf pa allmOn hehpstnad 
befrQrnfd allmBnna uppodlingar i 
ji&mride land^hap till hatnad for 
$taten t 



JLifvad a! den yimestfulh uppmuntran, 
h vanned HSgloflige Riksens Stander och 
Bfngil patrioter alUid gatt ' hvarje valment 
t eoio-'Iande for fSdemeslandets val till m5- 
tes, vagar jag slqtljgen till deras hogt upp-^ 
lysta bepySfvande i ddrniwkbet framlagga 
e tt ftfrslag, for hvilket jag, i anseende till 
sakens gpda syftensal, utbedjer mig nagon 
uppmarksaaibet eamt e%t mildt bedotnande, 
% afseende pi de bristfalligheter, som kun- 
na frarote sjg vid sjelfVa aqjnets f5redrag« 
Ijittgssatt, 

Ifran uraldriga tider hafva Sveas a'ro- 
rike Konungar, ofta midt under krigets la- 
gor, icke undandragit sin segerrika arm fran 
fredens trefliga yrken. De hafva, jetnte hvar- 
je reaiig Svensk nndersate, forenat sina be- 
BrSdanden till beframjande af landets *U- 



io8 



maona uppodlinger, sasoui grundvalarne och 
karnan for rikets etyrka och bestand; och, 
da icke minre slojder och vetenskaper, an 
Jandtmanna naringar njutit sa hogtidliga 
vedermalen af var n. v. AUernadigste Kon- 
ung8 o naderika hagn och Jandsfaderliga 
mnvardnad, sa har jag, med afseende derp'a, 
jcka dragit i betankande att framla'gga fol- 
jande korta uppgifter, hvilkas anvandbar- 
het jag i trostefull tillforsigt hemstaller 
till de sakkunniges hogat upplysta beprSf- 
vande. 

Det ar allom nogsamt hekant, hurule- 
des vilda och dystra odemarker annu h6lja 
dessa nordliga lander. Det ar ock icke min- 
re kunnigt, att odemarker, ka'rr och moras 
icke allenast icke bata det samha'lle, inotn 
hvats landamaren de aro danade af Fdrsy- 
»en, utan fast mer utofva ett skadligt in- 
flytande pi nastgransande landers frugtbar- 
het samt menniskors helsa och valstand. 

_ I anledning deraf har jag uti ofvan- 
staende afhandling, sa mycket i min forma. 
ga.stS.tt, velat teckna Lappmarkens bildning 
ochna.turliga beskaffenhet. Jag har tillika ve- 
lat gifvaen vinkomde forraoner, som naturen 
der nedlagt till begagnande af enidog men- 
niskoarm, och har afven, efter min svaga 
fqrmaga, dels af physiska och naturalhisto- 
nska grunder, dels ock af de ton och for- 
sok, hvilka redan blifvit gjorda med van- 
«ga sa'desarter och jordfrugter inom Lapp- 



109 

ttiarkens omrade, velat visa mdjligheten och 
formonen af alltnanna uppodlingar i nk"mn- 
de landskap. Och, findtligen, sedan jag i 
korthet sokt visa uppodlingarnes na'rvaran- 
de skick i detta land och dertned jem.nfort 
deras oformogenhet och fattigdptn, hvilka 
detta vigtiga va'rf tillkommer: sa har jag * 
anledning deraf sola, visa behofvet af det 
allmannas handrackning, och afveh detta ar 
en sak, hvilken jag, i odmjukhet hemsta'ller 
till de sakkunnigas hogt upplysta beddman- 
de. 

Slutligen aterstar den angenama plig- 
ten, att visa, huru de niedel, hvilka moj- 
ligtvis i en framtid komma att anslas till 
uppodlingars befratnjande i Xappmarken, 
bast och safcrast kunna anvandas till vin- 
nande af ett for samhallet sa nyttigt anda- 
mal: Lappmarkens uppodling och befolk- 
ning. 

$. i. 

Da utaf ofvan anforda afhandling in- 
hemtas, huruledes ynglingar af bada konen 
oftast af brist pa medel aro nodsakade att 
afsta fran nya nybyggens anlaggning, sa ar 
det a'fven kJart, att, om sadana unga, drif- 
tiga och beskedliga personer hugnades med 
ttppnmntrande understtfd, hvarigendm da 
blefve istandsatte, att lifriara sig tinder det 
strSngaste arbetet vid sjelfva nybyggets an* 



no 



laggning, eller ock dessa ffl«dtet r tiH tlhdvi* 
kande af imssbruk, ifall de lemnades tilt 
deras egen disposition, diredte anvahdes tilt 
toya nybyggens ahla'ggande, hvilka, sedan 
med deras uppodliiigar vore sa vida kom- 
met, att de kunde foda sin man, finge af dflf. 
till skickliga personer tilltfadas mot forbin- 
delse af ett visst antal dagsverken om aret* 
hvilka dagsverken ater anvatides till nya och 
flera riybyggens aola'ggande', bch vidarefoif- 
unnades dessa toybyggare" sa manga frihetsaf, 
att summan af de dagsverken, hvilka af des- 
sa riybyggare Under den tidefl, litaii ka'nbart 
bettingande for dem sjelfva, blifvit Utgjorda, 
Uppgingo mot beloppet af de kostrJader* 
hvilka af kronari blifvit anVanda vid sjelf- 
ya nybyggets anla'ggniag: da sktille visserli- 
geii icke allenast landets iippodling och be- 
folknihg omedelbarligen beframjas genomV 
fiadaria at det allma'nna vidtagna nyttiga at- 
garder, titan afven krirtgliggande aboers en- 
skildta tnteresse och omtanka, genoiti tipp- 
ttmntrahde efterdSmen, va'ckastillen dnftiga- 
re bearbetning uti en af Lappmarkens in* 
vanare hittills nastan vflnvardad liariHgS- 
|ren» 



§. 2. 

Men, innan jag framlagger egna upp- 
giftcr, vil! jag anfora, hvad som redan fiji 
feuitio ar tillbaka blifvit taiikt och skrif- 



'14a. 

Vet i detta amne, i anledning af en afhand- 
Jing, inford i Kongl. Patiiotiska Sallgka- 
pets Handlingar ar i77i# 2:dra stycke€/ 

Sedan forfattaren till denna afhand- 
ling, Herr Fr. Tfyxel, i korthet visat upp- 
(odlifigars rntijlighet i Lapptoarkeflj dels af 
ds fortra'ffliga odfings- och angslagenheter, 
feom "forf, der haft tillf alle att bese, dels 
ock af de fdrsok ttied sadesodlingen, hvil- 
ka blifvit gjorda i Toirdea pch Keroi Lapp, 
marker, satnt a'fven, till bevis pa regerih- 
gens landsfaderliga omsorg for odemarkers 
iippodlingar, citerat Kongl. Kungorelsen af 
den 20 Novernb. 1741, hvarest hvat och en, 
som anlagger nybyggen i Lappmarken, for- 
sakras om egande ratten* samt 10 ffihetsar 
fraa alia personliga utgifter; sa visa* forf. 
a'fven de hinder* hvilka afsferackt* sa val rika, 
som fattiga fran siidana fofetag, namligen, 
att de rikas forlagskostnader knappt kun- 
de betalas pa en mansalder, och att unga 
contrahenter bland alimogen icke vagade 
gripa sig an med saken i anseende till me- 
delloshet. - 

I anledning ha'raf slutar forf. till nod- 
vandigheten af det allmannas handrackning. 
Han anfiir sasom exempel de uppodlingar, 
hvilka Konungeo i Preussen latit anstalia 
pa allma'n bekostnad, dels genotn contant 
betelning till entrepreneurer, dels ock ge- 
nocn arbetscormnenderingar ar varfvade re~ 
gementen} men forf. anmarker lillika, fit 



11! 



nppoaiingar, efter derina method, ieke lata 
sig gora i Lappmarken, i anseende till ny* 
byggarnes aflagaenhet frfin landsbygden o«h 
den deraf foljande svarigheten vid provi- 
ant-transporten. Slutligeri framla'gger fSr- 
fattaren silt forslag med foljande ord." 

"Om jag ponerar, att boaan i i§, 
hfigst 20 ar skalle arKgen best! nigra och 
50 tunnor spannmal samt 600 daler k:mt 
ipenningar; men kronan deremot efter 6 ars 
forlopp kunde borja att indraga 6:te aret 
18 daler, 7:de 56, 8:de 54 daler k:mt bch 
si vidare i standig progression* och efter 12 
a 15 at kronan kunde b5rja att indraga 
spannemll med flera eontributioner, si att 
verket efter 20 ars forlopp icke allenast 
kunde berga sig sjelft, utan ocic kronao 
borja att vinna mer och mer uti inkom- 
sterna samt derjemte se odemarkerna da re- 
dan med 80 eller flera inbyggare forsedda 
och vara forsakrad om deras arliga tillta- 
gande i storre och storre ma'ngd: monne 
jag icke da kunde saga, att kostnaden vore 
draglig, a'ndamalet van net, och nyttan sva- 
rande mot omkostningarna?" 

"Att den projecterade kostnaden katt 
vara tillra'cklig, ar hvad jag nu fSrst bor 
leda i bevis. Dertill fir jag betjena mig 
af foljande utrakning:" 

"Jag forestalls mig, att 4 huihall ut* 
ses, som hvarje ar borja ny nppodling. 
Hvartdera af dessa hu«hall bestas strax 4 



us 

Itwrior spaniiemal och 150 daler k:mt.i pen* 
ningar, eller e:ne kor och 2:ne far, som 
fdr sagde penningar kunna i orten kopas. 
Ka'r jag ra'knar lifea pa hvart hushall, sa 
j blifver utgiften forsta aret 16 t:r spanne- 
mal och" 600 daler k:mt i penningar. Des- 
sa 4 hushall fa andra aret 4 t:r spannemal 
hvardera; 3!dje aret fa de 5 t:r; 4:de 2 t:r 
och £:te aret en tunna, men fa e; creatur 
eller penningar mer, an forsta areti Ha'ref* 
ter b'ot med ' skal supponeras,, att de icke 
allenast kunna berga sig utan vidare hjelp och 
bhrade, utan ock att de for det 6:te aret kun«| 
»a betala personliga ntgifter och vid i2:te» 
hogst i5:tOnde» aret kunna skattlaggas till 
viss tionde m. m», sa att dessa 4 forsta hus- 
h/all da kunna i det narmaste utgora sa 
aiycket uti alia sina utlagofj som kan 6va- 
ra mot 4 nya hushalls utrustande." 

"Som jag supponerade, att kronan skall 
fortfara med 4 nya hushalls planterandehvarje 
ir och alia ii lika , formon, sa blifver ut« 
giftert 2:dra iret a'fven 600 daler k:mt och 
52 tunnor spannemal, inberaknadt hvad for- 
sta aretsutflyttning annubor fa atnjutaj g;dje 
§ret blifver utgiften 44 tunnor, 4:de aret 
62 tunnor och 5:te aret 56 tunnor, utom 
ofvanberorda 600 daler arligen, nar de for- 
fc *a arens utflyttningar tillaggas pi satt, sortt 
of van ar omrordt. Ochjfc. som ingen ut* 
flyttning, efter min gjorda supposition, bBff 



n4 

hafva nagon hjelp och tillskolt efter 5:te 
aret, sa komma kronans utgifter ati, af- 
ven for 6:te och foljande aren, continu- 
era med 56 tunnor spannemal och 600 
daler k:mt i penningar." 

"Haremot kunde kronan pa det6:te a~ 
ret borja ate indraga personligaafgifter for 
do 4 forsta, som efter lindrigaste rakning, 
a 41- daler pa hushallet:, gor 18 daler k:mt; 
och, som det gjorda forslaget,4 stycken hus- 
hall, sedan hvarje ar skulle tilloka person* 
liga afgiften, sa komme ocksa 18 daler 
hvarje ar att tillaggas de forra, sa att pa 
io:de aret, fran detina afgifternas borjan, el- 
ler i5:de aret fran det forsta nybyggets- 
anlagganrle, personliga afgifterna kunde va- 
ra 180 daler arligen. Fa det i2:te eller 
hogst i5:de aret supponerade jag, att de 
forsta 4 nybyggena kunde skattlaggas, som jag 
ock formodar, att hvar och en larer med- 
gifva. Jag larer icke taga sa mycket, oiu 
jag af hvardera hushallet da bega'r 2 tun- 
nor spannemal och 15 daler k:mt i pen- 
ningar i ett for allt, eller andra persedlar 
till ungefar lika vardej det gor saledes for 
4 hushall pa i6:de aret 8 tunnor spanne- 
mal och 60 daler k:mt. Pa samma grand 
borde skattlaggningarne hvart ar ga for 
sig, sa att pa i7:de aret kronan kunde fa 
x6 tunnor spannemal och 120 daler k:mt 
och sa vidare, pa 22 aret 56 tunnor span- 
nemal och 420 daler k:mt, hvilka, sammau- 



1 ' 



h 



3r< tunnor. 



Tai. Ill, sii. Jig, |. 5* 



1 


i(5 


6o» 


dal.; 


% 




-^, 






























2 


> 


66 


600 id. 


5 


12 


»<* 


*6 


600 


4 


8 


12 


i<5 


16 


600 




4 


8 


12 


\6 


l& 


DOO 1 *'".,". '■ ,>*'-■ 


6 


18 dr. 


4 tr. 


8 


12 


16 


16 1582 AT. - 


7 


18 


18 


4 


8 


Its, 


16 16 


5<54 


8 


ifif 


18 


18 


4 


8 


12 


16. 


16 


54« , 


9 


i8 


18 


18 


18 


4 


8 


IE 


16 


. 16 


5*ff 


10 


i& 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


16 


16 


510 


ii 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


16 


16 


492 


12 


18 


18 


18 


18 


18 18 
18 1 iB 


18 


4 


8 


12 


16 


16 


474 - ;■ 


13 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


16 


i6 


456 


i4 


18 1 18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


16 


16 


m 


15 


18 I i& 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


16 


16 


420 


i<5 


8. s. 1 18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 18 


4 




12 


16 


16 


56» ' 


17 


8> SO 1 89 so 


18 


18 


18 


18 


18 


18I 18 


18 


18I 18 


4 


8 


12 


eo 


i6[3C0 


lO 


8> so 1 8) »o 


8, «o 


18 


»8 


18 


18 


18 18 


m 


18 


»8 


18 


4 


00 


12 


CO 


10 


240 


i9 


8> so y 8, s.s]8j «'o 


89 so 


18 


»8 


18 


18 18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


8 


12 


on 


eo 


180 


Bb 


8» so 1 8» so 8> ** 


8s so 


8» so 


18 18 


i& 18 


18 


18 


18 


18 


18 


18 


4 


00 


12 


«o 


t est ISO' 


fill 8» «» 1 8, « 8 8>«° 


8» so 


89 So 


8. «. 18 


18 J8 


18 


18 


18 


18 


18I 18 


18 


00 


8 


^ DO 


eo o»|o"o 


sal g, «o 1 8> sol 89 *"'8. so 


8» so 


8» so '8. s.l 18 1 18 


18 


18 >8 lfil i'8l 18 18 18 


OO 06' o° ■ OOf ©« 


ag , . . • • • • ■ 8> so« 


mi 


t . • 8, so- 8. « . o- s. v. 




J>5 

laggdi med i8Q daler, som » personliga af- 
gifter af clem, hvilka annu voro oskatilagda, 
borde gifvas, utgjorde 600 daler k:wt*, bvil- 
Jret. blifver det satntna, com till de arliga 
nybyggenas planterande behofdes. Pa s^-.djo 
Sret Jtundekionansaledesborja fa en inkomst, 
som sedan, ju langre jit mer, skulle forokaa.'' 

Med forfattarens goda roinne bar jag 
fran fprgJUenhet velat Sterkalla dessa upp- 
gtfter, rued den forhoppning, att Sfven de. 
kunde bidraga till en narmare vindersokning 
af am net, F6r ati annul tner upplysa forf. 
niening, bar jag bifogatf feasf&Ijande labell. 
Imellertid vagar jag ieke' ga i borgen for 
dessa uppgifiers anvandfaarhet i narva* 
rande tid, 

Fdrf. supponerar, att fyra styeken ny- 
byggare; skola vara redobogne, att anlagga 
nybyggeijL njira hvaraneSra pa ett act* sam- 
ma ar, Han later den* vidkanuas alia om- 
kpstnader vid nybyggeta anlaggning. Hart 
besinnar icke, att de derigenom saita tig i 
flera bundratle dalers r eller, nu for tiden, 
riksdalers skttldV Pa de$ 6:te aret skattlag- 
ges hvajt och ett hushall med 4^ dalers 
utgifc Detf a ar er> draglig utgift; men, 
da nybjfggaren pa det i§jde aret fran an* 
Jaggningetis berjan, skattlagges toed 2 tun- 
root korn och 15 daler till, da tyckes ban 
hafva fatt en borda, som ban icke orkat 
med i langden, Skoh dessa tunnor aflem* 



ji6 

zias in nature, sa blifver det ganska ka'tin- 
bart for en nybyggare i Lappmarken. Pa 
15 ar bdr han va'l hafva hunnit sa* langt 
med sitt akeihruk, att han sar en, halfan- 
nan, hogst 2 tunnor, vare sig korn eller 
rag. Afkastningen blir /f.de, 5:te, hogst 
6:te kornetj da tyckes det vara temligen 
hardt for tin Lappmarksbo, att af 10 
tunnor arligen aflemna 2. Jag eager for 
en Lappmarksbo; ty, om han bodde pa en 
sadan ort, der han med fardel Lunde afyt- 
tra sina varor, eller annars genom arbete 
och handaslojder fdrtjena nagonting, si 
kunde man ingenting saga derom. Men 
just derigenom, att Lappmarken ar, sasom 
forf. rigtigt anmarkt, skild fran all com- 
munication med hela veil den, sa gifves der 
ganska sallan tillfalle till sa kallade extra 
fortjenster. Der ofvas aldrig kopenskap pa 
hela aret om, utom en enda gang. Der 
fiskas och jagas for dagenj det star i Guds 
hand, hvad man far till mat i morgon. 
Deraf bander, att en ' resande knappt far 
kopa mat for penningar. 

§.4. 

Man kunde val tycka, att en nybyg- 
gare horde salta fisk och smor till saluj 
men jag fragar: om nagonting blif ver of- 
rigt, sedan han mattat 5 a 10 p era oners 
hushall endast med mjolk och fisk, hvil- 



117 

ten blifver bans afnamare? Ingen af bans 
grannar vill kopa det af honom. Yill han 
fclifva af med sina frusua sikungar och los- 
saltade smormarker, sa maste han resa 20 
a 30 mil till narmaste landsbygd. Der by- 
ter han sig till litet mjol: men jag forsa- 
krar, att den spannemalen blifvit val betald, 
innan han kommer hem. Da marknaden 
infaller, sa bar han till borgarboden ett par 
pund torra gaddor, nigra marker smor, na- 
gon rehnhud och kanske afvcn nSgot pund 
lim. Men allt delta maste han, i anseende 
till de handlandes langa transport, nodvan- 
digt salja till underpris och far sa mycket 
dyrare betala de varor, hvilka han nodvan- 
digt maste hafva till hnsbehof. En half 
tunna salt 8 Kd., en rulla tobak 24 sk., ett 
Wb mjol 2 a 3 B.&., ett &£ hampa 7 Rd. 
o. s. V. 

Saledes intraflar Lappmarksboernas 
penningfortjenst blott an gang om iret; 
och dl varar den gladjen att ega penningar 
endast en vecka; ty merandels atgar deras 
ringa handelseassa innan slutet at markna- 
den till inkop af de nodvandigaste behof- 
ver. Det tyckes saledes vara enligt med 
sakens natur, att Lappmarksboernas palagor 
hvarken bora eller kunna paokas, sa lange 
handel, naringar, uppodling och befolk- 
ning sta pa sa svaga fotter. Hvad ater an- 
gar kronans forlagg-omkostnader, sa kan 
man icke vanta en sa snar aterbetalningj 



och, om den skall ske, sa tycfees den be- 
qvjimligast kunna ske genuiti dagsverken. 
Alia bafva bander att arbeta, och den som 
icke vill arbeta, ban skall icke heller a'ta. 
I anledning haraf, och far att gora forsla* 
get dra'gligt for nybyggaren, vill jag anfo- 
xa nagra egaa uppgifter, hvilka, ehitru de 
icke smickra tned goda loften om en snar 
vinning, likval torde, med fomtsattande af 
driftiga atgarder, medfora i Framtiden en 
saker batnad for det allma'nna. 

§■ 5- 

Da Lapgmarkeo annu saknar 2:ne vid 
alia byggoaders anlaggningar alldeles mufti 
baiiiga naringsgrenar, natnMgen: sagver-k 
PGb^tfgelbruk, s? bora nodva'ndigt deesa f5- 
rega, innan nagra anlaggningar till nybyg. 
gen patankas. Dessa verk, hvartill materi- 
alier visserligen icke saknas inom landet' 
skola, med skicklighet anlaggde, innan korrfc 
betala sig*). 

*) Inom Lappmarken finnes toig veterllgen eni 
dast pS 2 stallen foraofc gjorda med sagverfc, 
ehuru der ingaiunda saknas hvarken materialier, 
vatten eller skog. Nu varande inbyggare, hvil- 
fca eudast med derail inrattade bilor, icke utah rnyc- 
fcen moda och tidspillan, forfardzga brader till 
iiuabehof, ikulfe otvifvelaktigt med taeksamhet 



J19 



§. 6. 

De medel, hvilka Kotigl. Maj:t i na- 
iler tacktes ansli till uppodiingars befram- 
j ancle i Tjappmarken, kunna ofversandas till 
Landshofdingeambetet i Vester- och Nprr- 
batten, eljer ock nagon annan autoritet, 
hvilken Kongl. Maj:t for godt synes dessa 
medel i nader anfSrtro, hvarijfran de utan 
langa drojsmal kunna utga ef ter hand, i mon 
jsom de behofvas och .anvandas. 

iS 

Inom den socken och det Ian, hvarest 
fSrsok med sadana extraordinarie krono- 

Hiottaga anlaggmngen af ett sagverk. Li&asS 
forhaller det sig med tegelbruk. Man bar med 
ofog klagat, att i Lappmarken icke finnes le- 
ra. Hum vill man vanta, att lergrufvor skola 
yppa sig sjelfva utan «fterspaningat? Jag Sc 
s'aUer, att, om man med jordborr gjorde fsrsofc 
pa de gyttjefuUa k'arren, sfculle man anart blifva 
rik pS lera. I Lulel Lappmark her man fun- 
nit ren och fin lera. I Lycksele och Arvidg- 
jaiir larer den heller icke saknas. Men gansk„ 
fa nybyggare inom Lappmarken kanna konsten 
att bereda och bia'nna tegel. En del forfardi- 
j»ar sioa spi«lar af grasten; men somliga mura 
sina ugnac af obranclt tegel. 



I2Q 

pybyggeus anlgggaticle forst sfcnlle komtaa 
att goras, qtses och beordras af JLaijdsiiof.. 
^ing^atiibetet,, ^ller den autoritet, livilke« 
pfvelihseondet qfver en sadan nybyggschofci 
inader blifvit anfortroddt, oagon, uti lande- 
skotsel ochandranaringar,hvilka, efter hvad 
}andet der eger och formar, fraaideles vid, 
ttl wybygge fcunna konii^a till godo, kit- 
ing man, hvilken sa kallad kranofulhuag- 
tig*) eger, att % e0 iot artvpde for sitt besva'r, 

*} Huruvida denna benamBtng ar pasaande. Urn- 
nas tiU d. e sakfcunnigaj orndorne. Men de e*. 
genakape? och *l*ykaiglieter, soro UHkomma/ e«' 
*3d» D , aro foljande: i:njo Bar ban, ega feS-n, 
wedoai af Jaadet- oeh d-ess naringar. Ejdo Hau 
few ega kunsltap i skrift och rakensftapeu foran- 
4e- 3:tio Han bar insyna tjenliga nybygggta]-, 
Jen,' draga forsprg om. deraa uppbyggancje, upp. 
gora. aceprd wed bu,gad,e arbeiare pch ajlcing 
*a passa., att Sn.damglet <i,ed seb.Qlan,«a:fcr,ast vinnes,, 
4;toPetiljgger^ 

I «W>n sonj ojedlen, fr.au pfverjns.eend<?t inflyta, 
med noggranijbe.t utgifterna. bestrjds suml tfer-3 
jafteMkay fara, hvilken,. med egen och vjttnena 
natferskrift verifi 5 er,ad, till ofv.erinseend.et iflg'an, 
des. t)et ar R annt, att anlgggningens lycfcliga 
*tg5ng be.rot mycket pa bans skiqkljgbet och 
va'i;ma for eaken,. 

Harvid ftunde afven den fragan upptta, em 
I«he nybyggetg ko^tnaade &!&$<•» feor.de, s|elf 



.;■■," a9i 

nppS kronans Cdrut af nagon annan ointag- 
na jord, till nybyggen tjenliga lagenheter 
titse och sedermera dera, uti vederborlig 
ordning, hos Landshofdingeaaibetet imrnis- 
iion begara, som ock, i kraft af kronobe- 
tjenters och na'tnndemaiis syn, dessa nybyg- 
gens kommande egor till framtida siaker- 
het utbryta sasnt syneinstrumentet vid car* 

fa valja tig en plats till nybygge, emedan en 
sSdan mahanda aldra heist bevakar eitt eget 
basta, och man Sfven har anledning att befara, 
,.: det kronofullmSgtig, af likgilltighet, icke alltid 
w utser de tjenligaste nybyggstallen. Men harpi 
far anforas, att, ehuru formonligt an detta mS »y- 
nas, akall man likval, om man litt begrundar 
taken, derutinnan finna en kglla till otaliga o- 
redor, Ty lit den enajdrangen valja sig en plats i 
ester och den andra i ve3ter pi 6 a 10 mils di- 
stans derifrSn; burn skulle det di gl med de 
dagsverken, hvilka af dem gemensamt kommeatt 
utgoras p8 ett st'alle 10 mil i norr, der den 3-'dje 
5 nybyggara drangen mahSnda bebagade insyna 
aitt nybygge? DI skulle de Sine Eorstnamnde be-* 
hofva langre tid, att resa till den ssdjes nybygg, 
atalle, an att fullborda sina dagsverken. Det SU 
■ ligger sSledes kronofullmagtig, att i fSrvag ta. 
ga dfversigt af en hel landstracfta, hvarest la- 
genheter till Hera nybyggen kunna gifvas, pi 
i, det de kommande nybyggarne ej ml vara si 
Ifngt itakjjda frln hvarandra, 



122 

maste Haradsratt behorigen lagfara och b&. 
jkrafta lafca; borandes likval dessa nybyg- 
gens omrade icke omfatta 5 a 4 quadrat- 
mil, sasom hhtills ofta skett, till komman- 
de nybyggaras forfang*), utan ma graosor- , 
na, for hvart. och ett enskildt nybygge, icke 
ftfverstiga en half mil, raknadt fran det 
sla'IIe, der gardafne anfaggas**). 

*) Da en nybyggare mi for tiden anlagger ett ny» I 
bygge, aro naturligtvis godt ;fiskyatten och na- I 
turliga angar de villkor, hvarforutan nybygget ! 
icke tro« liunria ega bestand. Men, som bSr 
de fiskvatten oeh angar Sro vidfc spridda om- 
kring sjoar och nryror i skog»tna, si maste uy» 
bygo-aren fd*r delta behof in&yna vidstrackta , 
t t racter bSdetill lands och sjoss. La{ t. % ea 
ny&yggare satta sig ned vid en sj5, som ar 2 \ 
mil ling, dS insynar han icke allenast bela den 
sjon wed dithorande backar och angar, utan a'f- 
ven de spriddamyrangar, Horn finnaspa 1 till 2 a 5 
mil derifran. Sedan ban salunda kommit i be- 
ginning af nybyggef, si 'fillvallar ban sig af- 
ven rattigbet ofver all den skog och mark, som 
finnes imellan dessa sjoar och fflyror. - 

K--_ * 

**) Vare det likval nybyggaren obehindradr, att 
begagna bSde ling och fiskv'alten utoiri sitfc 
gebiet, «5 lange de icke af nsgoii annan blifvit 
intagua. 



123 

/ §. S. , 

Vidafe aligger det afven bemalde kro- 
uofulltnagtig, att, sasom en redlig och pa. 
litlig man, lata uppbygga och bearbeta des- 
sa insynta nybyggen med kronans medel. 
Detta kan verkstallas antingen genom dags- 
verken mot hetalning efter ofverenskom- 
melse, eller ock genom accord med hinga- 
de entrepreneurer. Sker detta genom dags- 
verken, ma de sa anordnas, att somlige af 
dem anvandas om vintern tilltimmers och spi- 
rors fallandeoch sammanforslalnde, andra om 
varen och Somnaaren till husens upptimran- 
de och andtligen somliga om hosten pa bar 
mark till upprodjande af aker och ang*). 

Sedan behoriga materialier blifvit an- 
skafTade, oppforas byggnaderna pa en der- 
till redan tiliforne under syningen utvald 
tomt. Manglrde'n inrattas efter behof och 
beqvamlighet for dess kommande besittare. 
Den kan vara tiilracklig med en vaning, 
innehallande ett rymligt boningsrnm med 
cammare och forstiiga, hvaraf endast bo- 
ningsrummet inredes med spis och golf 
samt fenster och ofriga nodvandiga meubler. 
Demast uppbygges afven ladugarden. Den 

*) 1 Des.sa dag«verken fcunna for Sfrigt anotdnps 
efter tid och omstandigheter, allenast de for- r 
dela» jemnt pa de arbetssfsyldiga. 



I&4 , 

bor till en borjan vara tillracklig med en 
enda byggnad, bestiende af fa'hus inunder 
och holada ofvanpa, Fabuset inredes med 
rum for 3 a 4 nBtcreatur, 10 a 20 far satnt 
stallmm for en hast med en aerskild af* 
balkniog, 

§, iq. 

Akerjorden bor redan vid syningen af 
kronofullmagtig pa nagot tjenligt stall?, 
vara utstakad. Der uppbrytes, genom dags- 
verken eller beting, atminstone ett fjerde- 
dels innnland alter eller sa mycket, som 
genom spillning af en ko och hast behori- 
gen underhallas kan. 

§. 11, 

Utom naturliga angar, hvilka till en 
del kunna inam nybyggets gransor finnas, 
och hvilkas halt redan medelst vardering 
af aynema'nnen bestamd a'r, bor afven na- 
got sa kalladt radtiingsland a nyo upprodjas 
och, om gorligt ar, med nagot after joid-* 
tnonen passaude hofro basis. 

§. 13. 

De omkostnader och dagsverken, hvil- 
ka till forFardigande af ett sadant nybyg- 
ge erfordras, kuuna UBgefarligen beraknas 

pa foljande salt; 



125 



Synidgsarfvode for Kirono- 
La'nsman och 2:ne Namndeman, 
a 1 Rd. banco om dagen for 
den forraochen Rd. RGS. forde 
eednare, med ekjuts och dag- 
tractamente inberaknadt, da 
hela syn bor inom 5 dagar 
vara fullbordad - - • - 

Till timmer for byggna- 
derna, namligen mangard och 
ladugard, med kroppasar samt 
bjelkar under tak och golf in- 
beraknade, erfordras ungefa'r 
150 st. timmerstockar, tillhvil- 
kas fallande och sammanfors- 
lande, pa bestamd ort, behof- 
vas ungefarligen 18 dagsverken 
med hast och karl, hvilkei, 
raknadt efter de i landet gang 
Lara arbetshyror, a 1 Rd. ban- 
co om dagen, gSr - -"■ - 

Takvirke och takved *) pa 
bada byggnaderna jemte mate- 
rialier till varmtak och golf 
i ladugarden f ordrar - - 

Transp 

*) Med takvirke menas roten, iom 

lSggas ofvan JcroppSaama; men 

med takved foratis una tiinda 

spiror, hviilta laggas ofverst pi| 

ta*«t, fSratt qvarh§Ha nafret. 



Rd. 



18 



28 



18 



6 4 



d.verfc. 



15 



18 



12 



45 



izQ 



g, Transp 

Enklct br'dder till varm. 
tak j rum men, 4 tolfter * 

Dubbia brader till golf, 4 
tolfter - - - '<i - . . 

Na'fver till tab ens betack- 
ning, 4 lass. - . . , . 

Vid uppforandet af bygg- 
Haden plaga merandels 4fearlar 
timra eh sadan byggnad. pa 8 
dagar, bvartill saledes atga 32 
dagsv. det gor t efter en Rd. 
for hvart dagsferb, - - - 

Till ladiigardena upptim- 
rande fordras . - 

Inredningen af rummen, 
hvartill horer tafetackningen pa 
roangard ochladugard t varmtak, 
golf m. m, - - .- -5spgg|a 

Dorrar, dorr gator, fen- 
sterpost'er, m. m. . - 

Materialiertillofvannamn. 
de persedlar, 2;ne tolfter bra- 
der --.*..-_ 

Trenne par fenster samt 
ett dorrlas - - ... 

Tegel till spisel och bale 
u £0> Jivartill fordras 1500 st. 

Transp. 



4 
16 

10 



"45 



3,8 

24 

24 
14 

6 

i5 



10 



3 s 
24 

24 
14 



219 



*49 



127 



tegel 



Transp. 



Ler 



aog 
to 



% 



Murning - - - 
R'ddning af f tunnlanda- 

Rodning af ett tunnland 

Contant till inkop af en 

Dito till inkop af en hast 
Arfvodetiil kronolullaia'g 



Summa 



$J. 


rl.verk. 


219 
3° 

. l4 


149 
14 


16 


If 


2Q 


20 


20 




5" 




3<3 




399 
eller 


*99 
eller 


4 00 


200 




i. 






-v 



&35$ 

EFfer denna berakning, kommer hels 
nybygget att kosta kronan ungeFarligen 40a 
Kd. Det air klart, att ett nybygge, kom- 
met till denna hojd af odling, kan foda sin. 
nian, sa vida det icke vanvardas; ty, hvad 
som nu aterstar i byggnader, sasom: ut- 
htis, korredskap m. in., kanbeqvamligen full* 
bordas af tilltradaren pa nagra a"r. Vid be* 
rakningen af forlagsomkostnadema bar jag 
it," sa att det skall racka till. Etc 



i28 u ;, ( : 

sadant nybygge kunde ma handa genom ac- 
cord fullbordas for 250 Rd., sa mycket 
namligen.somkan astadkommas genom dags* 
yerk och handkraft. Man kunde anmarka* att 
arfvode till kronof ullmaglig icke betalar hans 
niyckna besvarj men monne icke en sadan, 
man afven bor gora nagot fur den goda 
saken? Dessutom far jag naorna, att hans ' 
besvar, om jag undantager syningen, kan 
utrattas pa nigra sSridags-eftermiddagar* 
Han kan vid nagon htigtidsdag, danybyggarne 
aro samlade till kyrkan, komtua Qfverens 
tned hugade arbetare samt anbefalla deni, 
hvad som ar till gorandes. Kan han genom 
entrepfenade upplata arbetet till nagon pilit. 
lig man* sa tna det honom icke formenas, 
endast ban ansvarar for arbetets forsvarlig- 
hflc. Ooh i thy fall larer nagot af ofvan* 
staende summa kunna reduceras. 

§. 14. 

$edan nybygget, salunda bearbetadt, hun* 
nit sa vida, att det kan foda sin man, b'dt 
bemalde kronofullmagtig fran predikstolen, 
eller ock a nagon allman sockenstamma, in- 
om den forsamling, der nybygget anlagdt 
Sr, sadant till hugade sokandes efterrattelse 
ItungOra lata. 

Vid samma tillfaHe b6r afven under- 
ra'ttelse meddelas om de rattigheter och 
gkyldigheter, hvilka ett sadant nybygge at- 



**9 

fjoij". jemta anVianing a cleti man och oirl, 
dit ansokningen stallas b6r. 

§. i5i 

llattigheter och skyldighetefj kvtlka 
yiltradaren af nybygget tillkomma, aro: 
i:o Everldeltg besittningsr&tt for honotrt 
©ch hans efterkororaande tried de villkor, som 
nedanf ore visas. 2 :do FrihetsSr, hvilkas art- 
tal beror pa Kong!. Maj:ts och dess befall- 
ningshafvandes godlfinnande, Frihetsaren 
borde har icke ega rum-, sa frattit de icfee 
la'nde till nybyggscholans forkofran *)j oofi 
Vagar jag tillstyrka, det 2t frihetsar matte 
sadaira nybyggare foruonas, tned de ftirbin- 
€«l$»r, sotn derlill hora, 

£■ i&> ■ - ■ , - 

Till skyldigheter Jhora: i:o Bor aS^ 
ikanden, iunan han far tilltrada nybygget, 

Lapprri, . gj. 

*) Natfilig-'afl genotn "de dagtverUen, hvilfca tili- 
tradaren under denna tid bor afborda. Jag hac 
icke v3gat fSreha fiera an 15 dagsverken/ i an- 
•eende till nybyggarnes Jsnappa omstandigbe- 
ter, v'il vetandes, huru dyrbar hvarje dag bor 
vara for den, som med framgang vill uppodla 
■%n 3deniark. 



i30 

slriftligen forbinda $ig, att till nybygg* 
scholan \utgora atminstone i 15 dagsverken 
om aret, sa lange frihetsaren vara. Dessa 
dagsverken bora af nybyggaren afbordas, 
dels med> dels utati korcreaturj Dock bora 
de icke af horjom litkrafvas tinder berg- 
-ilingstidet), ellei: aii&afs* da da som ba'st be. 
•hoftfas af honoan sjelfj titan bora de forder- 
ias pa det satt, som dfvanfore namdta'r. 

fed Bor sokariden uUryckeiigen for- 
binda sig, att sht krond-nybygge efter yt- 
tersta f8rni§ga bearbeta, iiaderhalla ocli 
forkdfra, sa framt h an icke , vid en Srligeri 
af krottobetjenittgen anstalld syn f sitt ny- 
bygge; forllistig varda skall *). 

Dessntom aligger det afven kronofulb 
inagtlg, att i vittnens och tilltradarens nar. 
vard lata besigtiga ttybygget vid tHltradai^ 
det, pa det att alia anledningar till klago- 
mal a tilltradarens sida matte forekommas 
saint tillika vid en fornyad syn utronas, 

*) Detta ml icfte «S uttydas, som akulle qybyg- 
.. games fulla riitt, att di«ponera 5fver ait^ ny- 
bygge, pi nlgot satt inskraoicas. Det at nam- 
ligen aainrfta torhlllande *ned bvat Och eri *an- 
isan, soid Mattja och siSsaktigbet fornSter. sina 
dagar. H«ri JSpet «akerligen fara, att at *n i- 
dogare man aftrSda kronans jgtd, sont han iefcS 
'•)«1f vill beajbeta* 



hum vida tilltradaren bidragit till sitt ny-< 
bygges forkofran, e^Uer sforfall. 

! " : T . ^ §. if. ■<*■-■'-■ ■./ *S 

' Sedan alia de ohistandigheteri fiom till 
iiy.byggets till r t;radahde hora, salunda bHfvit 
kiingjtfrda, erga Sokandfj fojrsejdda med prest- 
J>etyg orn. aider, ; st ; Snd och arbarhet i seder 
boh ta'nkesatt* alt s*g hos kranofulUpagtig 
rnuntligen eller skriftligen. anrnaia; Infin- 
ha sig flera sqkande, bar isalet dentvcnel- 
Ian afgoras aEkrohofiillmagtjgj pastor loci 
$ch 2:ne namndeman, pi dei iagen oratt gen- 
Otij partislshet sfee ma, 



-Vid forslagets tipprattapdfi boi" afieen- 
ae hafvasr 1:0 pa sakandens arbarhet ocfa 
rgiidsfruktnn: och ma Jngeh, som for nS- 
gon vippenbaf last ka'nder a/, ... ett, sadani 
iiybygge tilitrada. 2. do Pa fattigdum; ty 
den rike kan taga opp nybyggen pa ' egen 
bekostnad. 3:0 Alder. Saledes kan ingeri 
tinder 21, e'j heller dfyer 50 ar, ahyga&lilj 
besittare af ett saddiit riybygge; s3 Vida en 
sadan rnahanda icie behprig^ri .:fQirat%E s^o. 
ta detsamma, ,;.,..< } - 



i5« 



& i§' 



Sedan forslaget salunaa blif vit tipprat- 
tadt, bor detsamnta, vitsordadt af kronofull- 
mSgtig, pastor loci och 2:ne namndeman* 
till ofverinseendet insahdas, hvarifran utfgr^- 
das fastebref till s5kanden. Derifran of- 
verskickas fastebrefvet, jemte ansokningen, 
till kronofullmagtig, hvilken ofverlemnar 
det till den, sotn vederbor* menbehaller sjelf 
ansokningen. Ofaerinseendet behaller for- 
slaget, pa det att hvar och en ma hafva en 
aSker grund for sina atgarder att fram visa, 
i fall nagot kraugel skulle uppkomma *> 

§. 2(3. 

Sedati jag tin i kofthet s5kt visa, hurti 
ett nybygge beqvamligast kan anlaggas och 
anordnas, sa Sterstar afven att redovisa.hu- 
ru. ett sldant, pa aHman hekostnad anlagdtj 
nybygge framdeles kaii gora ratt for sig 
samt bata sainhallet. 

Vi hafva redan sett, att hela nybygget 
kostar kronan vid pass 400 Rd. Antagom 

*J Det air felart* att 6'fverinseendet utfSrdar faste- 
bref i kraft a£ forslaget; men afven de, »Orh 
MpprStta fortlaget* bora hafva en anledning 
att folia, namligen ansofcningen, pS det de iei 
he mltte hafva gjbrt nSgot pS eget bevag. 



/ 



J53 

da, alt forsBk med sldana extra ordinarie 
krononybyggen forst komme att goras i Pi- 
tea och Lulea Xiappmarker, det ar: i Arje- 
plogs, Jockmocks och Gellivares socknar, 8a- 
eom de medlersta och ma ha'nda minst bebodda; 
och lat ett nybygge om aret blifva anlagdt 
i hvardera af dessa socknar: det gor till. 
sammans 3 nybyggen saint i penninge^om- 
kostnader 1200 Rd, Och lat samma capi- 
tal anvanda* i 81 ar, da aro 21 nybyggen 
anlaggda inom hvar och en a£ dessa for- 
samlingar: de utgora sammanlaggda 63, och 
snmman af omkostningarne skulle stiga till 
85,200 Rd. , Om vi no tillika antaga, att 
hvart och ett nybygge afkastar 15 dagsver- 
ken om aret, raknadt fran den tiden, da ny- 
bygget blifvit occuperadt af tilltradaren, 
och dessa dagsverken, i enlighet med Ian- 
dets gangbara arbetshyror, skattas till en 
Rd. RGS. om dagen, sa hafva de nybyggen, 
hvilka blifvit anlaggda inom ofvannamnda 
21 ar, redan renderat 9450 dagaverken, det 
ar lika manga Rd., hvilka forminska ofvan- 
staende summa till 15,750. Da har hvart 
och ett nybygge under dca Uden kostat 
kronan 250 Rd. 

' §, 21, 

Latom oss nu betrakta de 21 nybyg- 
gen serskildt, som aro slutna inom hvar 
och en fgrfiamling. De utgijra pi det lot- 



134 

janda 22 aril 315 dagsverken^ hvrlka' £aIe T > 
des inom are.ts slut ater alstrat ett nytt 
H y^ygg«- Meii, om bu tilltradaren tillaf- 
ventyrs a*r sa fattig, ijtt han icke, utan att 
s&tta sig i skuld, formar fcopa sig en hast 
och Ico, hvarfonitan han vjsst icke l£rer knn» 
na skota sttt nybygge: da fragas, om kro- 
nan atef skall t)estric|a utgifterna dertjU. — : 
IVIajd erinre sig harvicf, att eri kp yir ■' var~ 
derad till 20 Rd. bch en medelmat|ig arbets-t 
hast fPIl 5Q r\d. — Det ar sannt, a$t 70 
Riksdaier eller g ganger dw va'rde icke be-' 
tyder sa inycket for enstat; men, da det icke ar 
&ri{fatna.I«'t med nybyggscbolaris anlaggning,; 
att staten skatl i everldeJiga tjder vidkannas 
omkostnader, gqm scholar* icke sa sna^t kan, 
aterbetala, litan -;he}«j anla'ggoingen glr der^ 
pa ut, atf, sedan kionan med egna, mede| 
salt verket i gang, skall det sedermera kiinna 
hjelpa sig sjelft; s| fciUver det nava'ndigt, 
attgaen m«clelvag, hvilken, ehuru i fofsta paV 
seendet oroande for^Rybyggaren', fikVaj jcV 
ke bor afskra'c&a fionom (ran att soka qch 
begagna nybygget. Man erinre sig, att den 
fprsta tiHtradarsn on innehaft; si$t' riybygr 
ge i 2; ar. Under den tiden har . ban ut- 
gjort 515 dagsverken. At dear har han 
gjprt endast 15 om #i r et, hvilka, pm de yar- 
deras till 15 Rd., yal kanske ofverstiga den 
skfitt, som "h,an; framdeles "kommer att» er- 
lagga till ki-pnatij men han b8r dervid kpm- 
nia ihag^ att hanfStf trada, som oiaii gfo>. 



135 

gar, till dukadt bord; och vidare, att des- 
9a dagsverken icke blifvit frantagna, da da 
varit 8001 mest behoflipa for honom sjelfj 
och nu, sedan 21 are tid gait forbi, at han 
Eardig, att inforlifvas tned det ofriga ge- 
mensamma samhallet, for at? aldrigmerbetun. 
gas tned nagra dagsverken; ban ar ock H- 
ka saker pm besittningsratten af sitt nybyg- 
ge, som hvar och en annan bland bans ge- 
Jikar, hvilken icke njutit nagot uiiderstod 
af kronan: da tyckes- det icke vara fSrmyc- 
ket begardt, om han, vjd sitt aftrade (ran' 1 
nybyggscholan, at den sednaste tilltiadaren 
aflater en hast oph ko, hvilka preatur han 
(att begagna i 2j ar, 

Pet ar sannt, att delta are? tycfees blif- 
va svarast for honom i anseer.de till ha- 
sten, hvilken ban (ormodligen ar tvungen att 
kopa; men hvar far han battre, eller ens 
dylika villkor? Eller hvilken annan 13nar hon- 
om 315 £d«, for att afbetalas utan renta pa 
2i ar? Och hvilken gifver honom hast och 
ko, att begagna.8 gratis pa lika Jjing tid? 
Och, da denna tid ar forbi, rar han om 
sitt nybygge i everldeliga tider, sa franit 
han icke genom la'ttja och uppenbara brott 
{orverkar besittningsratten. 

§• 22, 

Sedan vi saledes fdrsakrat oss Fran den 
farhogan, att bliiva utan sokande vid ny- 
byggets tillsattande, sa skola vi ga vidare 



i hef-raktandef af oybyggschplans fdrfepfran, 
— 4 r bet9methoclen, vid nybyggenas an? 
Ijtggqing, tprd$ kunna bestammas pa fpl- 

jande salt. 

Pa forsta arefc om sqmmareh, msyneg 
*\ykygget. OJU hasten pch V»ntern samlas mate, 
rjalier. Atulraajetom varenuppiimrasbyg°na, 
Aetna; om spmraaren inredas rummen; om 
hfisjen upprSdjas aker och jjng. Tredje are^ 
o,m \jSren ti^trades nybygget. Nu bekppH 
iper tiiltradaren genast en kp. Sjelf fair 
hap besa sip aker, r|an k a .p afven skaf- 
fa, 8ig hofrq pch besa ^in g'ng *), Oca sooj- 
njaren pch h,os,teE\ kanhan redan deltagaivissa; 
dagsverken. Sasom nybyggaren icke be,- 
gUgnar hasten onj somtnaren, sa ^orde de% 
vara tjd^gt nog, a,^t ti|ltradjren emotta > ge£ 
s^p. hast om hasten, 

O.ch harmed ar nybygget fardigt. — I- 
mellgrtid sk:er ipsyningen |ill det andra ny- 
bygget om <5pmmaren pa samma ar,, som 
' #et forsta uppbygges, hvilfcet Jter komtne^ 
»^t tilltradas pm ^arep pa tredj'f aret ef- 
ter ipsyningen. galupda fortfares med sy^ 
*) T, ' e. thimotei (pblemn pjatense et ' afpinum)- 
tuftatdn C^ifa csespitosa), sow merandeli infin 
per «5g sjelfsadd; hvitvcippliug (trifoliuw r,epens) 
pch kanske ^fven rodv&ppling (trifolium pre- 
tense), ehuru den icke trifs si val inom Lapp^ 
marken. Dessa hafcon kunna samlas om ha- 
sten, eljer ock farskrifvas Ma panpaste rapd«» 
bygd. 



Handle, byggaude och tilUradande anda till 
slutet af det 22 aret, fran anlaggningens 
forst* borjan, ^ller egentljgen det 21 fran 
den tid, da det forsta nybygge* var $?> 

digt. 

Fa det 22 aret jndragas kronans medel, 
Da bestar den enskilda nybyggscholan af 
21 arbetande ledamoter. De utgora 515 
dagsverkep om aret. Om de ratt anvan- 
das, bar ett pytt nybygge derigenom vara, 
fullbordadt, bvilket foljande var ban till- 
tradas pa samma viHbor och med samma 
formoner, sqm redan ar namdr. -— 

Pen aldsta nybyggaren, som nn inne* 
fiaft sitt nybygge j fulla 21 ar, trader, P& 
det 25 aret, utur det arbetande samfunaet 
tillika med sitt pybygge, rnen aflemnar, 
meddetsamma, en ko om varen och en hast *) 
on hosten till den nya eftertradaren af del; 
nyss anlaggda nybygget, hvilken trader i den 
bortgaendes stalle. Saledes utgores det ar- 
betande samfundet alltid af 21 ledamoter, 
af hvilka, da de gamla ga bort.de nya 
trada i sta'JIet. Pa det 24 aret borjar den 
aldsta nybyggaren aflagga skatt, hvartned 
han och hans efterkommande fortfara, i en- 

*) Dessa creatur, eharu icke de samma, bora va- 
ra af samma godhet med dem, ban befcommis 
af Isrenan. De bora icke aflemuas forr, an de» 
ras vSrdeblifvit godkaadt af kronobetjenteic eller 
fironofuHmagtrg. 



*38 

ligbet med hvad Svensk lag och tiihtStaq- 
de omstandigheter pafordra. For att gora, 
alltsammans askadligt, bar jag bifogat hoa^ 
foljande tabell. 

Jfrap den tid, da fcrorjans medel frs5n, 
nybyggscholan, atertagaMordeSFven sa kallad 
kronofnllmagtig umbaras. Vill ban af egen 
god villja fortlara njed sitt feall root atoju- 
tande af haifva Ion, sa blir scholan bonom 
sa mycket mera forbunden. I annat fall 
bora de aldsta tilltradarne redan vara sa be-, 
kanta med sakens syftning och gang, at * 
nagpn at dem kan, mot frihet fran dags- 
verken, af de ofriga arbetande ledamoteina 
valjas till Aldermcin, hvilfeen saledes foretrader 
kronofullmagtigs stalled). E'n sadan eger att, 
i saoirad med de ofriga ledamiiterna, utsa 
ijenliga nyby^gstallen, bestamma , arbetsti- 
derna och sa laga, att somliga dagsverken 
anvandas till omedelbara penningfortjen ■ 
ster, bvarigenom scholan blir istandsatt, att 
bestrida de oundgaogligaste utgifter vid, 

*) Utom en sadan alderman, arc de, »om gora 
dagsverken, alltid 20, livilfiaistadkommagoo dags- 

-- verfeen oai Sret. Dagsverken, som ikola forvaud- 
las till.penningfortjenst, Jinn 11 a utgoras anttQ". 
geuvidiSgen eller hot nigoa privat man. 



Tab,, IV % sid, 138, &• 22 > 



JS 


^00 












































& 


'15 


;» 












%- 


3 


| 15 


1 J5'37o 


! 












■'■'■" 


4 


: 15 


»5 


15 


355 


. 


: 


I 


/' ■.. 




• •/ 


5 


15 


15 


15 


15 


34P 




' ' 








6 


15 


15 


15 


15 


15 


325 








, - 


7 


15 


»5 


'5 


15 


15 


1.5 


310! 










8 


ifi 


i5. 


»5 


15 


15 


15 


.15 


m 1 






,•:•-' ■ . <- ■ 


9 


15 1 


15 


•15 


15 


15 


>5 


.15 


15, 


afio 








10 


15 


15, 


15 


15 


J5 


15 


] 5 


15 


15 


265 








n 


i5 


15 


15 


>5 


15 


'15 


15 


15 


15 


'5 


250 




' 


12 


15 


15 


15 


»5 


>5 


15 


15 


V5 


> 5 


*5 


»5 


£35 


: ' " 


13 


15 


J 5. 


15 


1 15 


15 


15 


15 


15 


15 


J5 


15 


i'5 


g£0' 


14 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


i5 


15 


15 


J 5 


15 


£05; ; 


J5 


/i5. 


15 


J5 


i5 


15 


15 


15 


J5 


: 15 


15 


15 


15 


15 


15,19,0' 


16 


15 


»5, 


15 


»5 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


i i5, 


15 


15 


■ 15 


J5 


i?5\ j 


17 


15 


15 


15 


15 


15 


«5 


■ 15 


15 


15 


15 


15 


15: 


J5 


IS! 


15 


15'iqo. 


18 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


>5. 


15 


15 


15 


15; 


15 


15 


m 


15 


15 


'45; 


19 


15 


15 


15 


15 


J5 


15 


15 


15 


15: 


15 


15 


i5: 


15 


h 


15 


15 


i i5 


15 


igo,' 


£0 


15 


J 5 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


5 5 


15 


15 


15 


»5 


! 15 


15 


15 


»i5 


21 


15 


15 


M 


15 


15 


15 


»5 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


'5 


15 


J5 


15 


15 


15 


soo 


22 


15 

70 


*5 
15 


15 
io 


15 
*5 


15 
15 


15 
15 


15 
15 


'5 
15 


15 
15 


15 

15 


15 

i 15 


15. 
15 


>5 
15 


15 

'5 


15 

15 


15 
J5 


is 


,15 


15 
15 


15 
15 


15 
15 


70 


23 


15 


15 


->5\7° 


24 


2 


70 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


15 


J5 


15 


'5 


15 


15 


'5 


15 


15 


15 


15 


15 


15 15I70 


25 


2; 


2 70 


*5 


15 
























1 




-™ 


-I-I15 



Eftec denna berakning, skulle summan a£ kronann omftoslningar for £1 nybyggen stiga till 
5250 Rd. 

Om man supponerar, att nybyggaren efter sitt aftrade fisn nybyggscbolan betalsr 2 Rd. i 
ordiriarie renta till kronan, 8a skulle olvanstaende omkostiiingsBunmia betalas inom 72 Sr, rak- 
aadt fran den rid, d§ kronaiis medel blefvo indragne, 



159 i 

i nybyggets anlaggning. Skulle si handa, 
■ att en sadan alderman samt de ofriga le- 
[ datnoterna, vid nybyggsta'llets val, mer ha- 
j de afseende pa scbolans narvarande beqvam- 
? ligfret, an den kommande Ulltradaren* for-- 
; rnon, sa bor ett sadant at dem valdt nybygg- 
! stalle joke insynas, forran det af syneman- 
nen blifvit godkandt. 

Vid nybyggets tillsattande kan forfa>: ' 
I fas pa samqoa satt, som forut. 

AE flet, spm redan a'r anfordt, torde in= 

i Jiemtas, hufiiledes, de medel, hvilka i nader 

[ torn me att anslas till uppodlingars befra'm* 

jande i Lappmarken, kunde, med forutsat- 

tande af pfvan anf5rda kraftfulla atgarder, 

efter 21 ars fprlopp, r&knadt fran anlagg- 

\ pin gens borjan, $ter indragas, eller, om sa 

I behagades, flyttas pa nagot annat stalls 

{ill andra nybyggens anlaggnSng. Skulle 

: ater capitalet redan i borjan fordubbla*s, sa 

I yore dubhelt- fortnonligare foljder deraf att 

para'kna. Men, sbip ingenting, grundadtpa 

blotta uppgifter, kan tagas for afgjordt, sa 

onskade jag i all valmening foresla, det for- 

sok till en borjan matte goras i en enda 

\ Lappmark, pa det man derigenom matte 

blifva forsakrad, huru vida ett nybygge kan 

forfardigas for ofvan anforda summa, och 

derjemte utronas, huru vida nagon nybyg- 



gare root ofvaustaemle villkor vore hugad 
att tilltrada ett sadant nybygge. Skulla 
forsoket icke, lyckas, sa kunde nybygget pa 
nagot fortnanligt satt foryttras, oph d| 
vore ingenting forlaradt. 

• ? §• 25, ' ' 

Antagom, att nybyggsehalan arbetat i 
50 ar efter medians indragning: da bay hon 
alstrat 30 nybyggen, bvilka, sammanJaggda 
med da forr anlaggda, gora 50 nybyggen pa 
00 ar. Och latom ass dermed jemnfora de 
hrononybyggeh, bvilka blifvit anlaggda i 
Pitea Lappmark oqh Arjeplogs socken pa 
en tid af 80 ar; da belinnes nybyggarnes 
antal for det narvarande knappt utgora 5a 
stycken rokar *). Qui man undantager fjel- 
larna, sa inriefattar hela socken oftfer QO, 
quadratrml. Klimatet ar, atminstone om 
hoaten, mildare, an uti.de langre norms I 
belagna socknar. 

Ijaadet ar genomskuret af stora ajoar 
och elfvajr,-,.hy.ilka-8 ramsntiska strander ev« 
bjuda de formonligaste stallea till uppod-. 
lingar. Tillagg, att da forsok, booi bjifvit 

j *) Min far, en go ars fjaoimaj man, (Bergsf ogde 
vid Nasa silfververfe), ' berattar, a,tt endast ni- 
gra nybyggare fuunos i Arjeplog vid bans barn- 
dorastid, Herr Fryxel namoet atVen pi ett 
atSlle, i ofvanuamrfde afbandling, att in ga uy» 

by§gaie fuuaea i Arjeplog pa 4750 talot. 



j4i 

g/orda med alltnk'nna sadesarter ooh jord- 
frugter, alltid, sa ofta deras odiing blifvit 
ratt handhafd, gifvit nBjaktig afkastning, sa 
vida icke bela Norrland blifvit hemsokt af 
oar. Vid ofvervagandet af allt detta, ma 
man i sanning undra, att icke flere an 30 
nybyggen blifvit anlaggda pa en tid af 80 
fir. 

§. 26. 

Skola uppoaiingar icke ga ttied snabba* 
re steg hadanefter, aa de hittills gjort, och 
man tillika betaftker,. att Lapparne, dels 
genom narvarande nybyggares statnpliu- 
gar *), dels ock getiom manga andra Mllsta- 

,«) Hum detta tillglr. Sf redan nlmdt till en del- 
D3 nybyggaren tillvallar sig bela den land- 
itrSckan, som befinnea mellan bans spridda hS- 
niyror, ofta till 3 M quadratroil, ■! bander, aft 
dl Lappen med sin tebnbjord vill flytta p8 del- 
ta nybygaren* formenta othrade, for att beta 
sina rehnar pa en tallbed, hvilfcen for oftigt ic- 
ke kan begagnas af nybyggaren, si miste ban 
for en mSnada tid och derofrer erlagga till ny- 
byggaren en lefvande, iherandels fullvext rebn. 
Det hSnder afven, att" nybyggaren, for att alle- 
les aflSgsna Lappama frln ?Ltt gebiet, anlandei 
stora skogar. Det ar saledes nodvan'digt, att 
Lapparne »maaingow uttrangas och utdo med 



142 

tande olyckor, altt mer forminsfcas och Iti- 

ta till sin undergSng, sa tyckes man hafva 

sfcaj att befara, det de skattdragandes antal 

forwinsfeasj men kronan sa mycket mer be. I 

■tongas med underhallande af ambetsman I 

fett land, hvilkiet fedan i na'ra 306 at blif. 

mt Jiylladt af Svea Konurtgdrs kafleksrika! 

tich landsfaderliga timvardnadi 

% 27. 

£)et typkes saledes icke vara alideles iti 

tan interesse, att ta'nka pa medel till des$a; 

■odemarkera uppodiing och befolkning. 

Ocb^ da jag harhos till fa'dei\neslandets 
-yan,ner vagat meddela de upplysningar, hvil- 

ka jag tinder ett mangarigt vistahde allt 
.Iran barnddmen oeh sedermera under som-i 

mar- och vinterresor haft tillfalle inhemJ 

ta; Mmt afveh, i lika upprigtig valmeningi 
.vagat uppgifva delta fordag, hvilfeet jag ef- 

ter iriitt begrepp tydlft mig fintta i nagdn 
s mon Aiv^remsi'avataa med Lappmarbena nar- 
.Karandeskickj si bar det skett utan allt an- 
r spra^k pa bifall eller belonirig, endast med 
„den angenama forhoppnirig, att de brist- 

faljigheter, som annu vidlida dessa rader* 
Jijatte bevardigas med ett mildt bedoman- 

tiden. Till »lut sfcola endast fjellarne, dit in. 
gSn annan kan tsomma, blifya en fristad for 
dem. 



m 

ie, sa viil i anseende till sabens gdda syf- 
temal, som fiirfattarens ringa forma ga. Ma 
derffire dessa fragmenter af den^ sakkunni- 
ge ordnas och fullkomnas. Ma forfelade 
meningar uteslutas och visare, andarhalsen- 
ligare inforas; och det skall i alia hanse- 
enden vara min storsta tillfredsstallelse, orri 
jag, afven pa Iangt hall, gifvit anledning 
till hogt ypplysta undersokuingar uti en £6r 
faderneslandet nyttig sak. 

Jnmcirkning. tftom de fornioner, hvil- 
ka genora kronans valgorande atga'rder till 
uppodlingars omedelbara beframjande, kun- 
de tillflyta Lappmarken, skulle afven de 
medel, hvilka dervid kornrne att anvandas* 
blifva en lindrihg uti manga mi varande 
nybyggares fattigdom, emedan de derige- 
nom kunde fortjena hagot med arbete. En 
storre omtanka skulle genom goda efterdo* 
men vacbas hos andra nybyggare, till att 
ba'ttre begagna den jord, som hittills hetes 
vara otacksam. En eft'erverld skulle prisa 
den regerings visa atga'rder, som forvandlat 
odemarker till bebodda stader och tillika' 
i sjelfva anla'ggningen nedlaggt en borgen 
for fortfarande uppodlingar, sa la'nge na- 
got odlingsbart stalls annu vore ofiigt. 



