Boues synoptiska framstallning af Jordytans formationer och deras vigtigaste underordnade massor : ofversatt fran Synoptische Darstellung der die Erdrinde ausmachenden Formationen, so wie der wichtigsten, ihnen untergeordneten​, Massen, (in die Zeitschrift fur Mineralogie, von Leonhard. 1827, II. Band, sidd. 1-239)




■ 






■/- r'&' :, . ?v , ^ ' 


1 





B O U E S 


Synoptiska Framställning 

af 

3forögtans rwiationer 

och 

deras vigtigaste underordnade massor. 


öfversatt 

från Synoptische Darstellung der die Erdrinde ansmachenden Formationer», 
so wie der wiclitigsten, ilinen untergeordneten, Mässen, 

(in die Zeitschrift fui' Mineralogie, von freonhard. 1827, II. Land, sidd. ( — låg,) 

af 

W. HIS ING EK. 






Föror d. 


Härmedelst lemnas såsom Bihang Lill Jern-Kontorets Annaler ett nytt bidrag 
till underlättande af de vetenskapers kännedom , som ligga till grund för Bergs-haiul - 
teringen . 

Genom Bihanget till den föregående årgången var afsigten den , att genom Co- 
nybeares förträffliga Inledning till Geologien föra Läsaren in på gebitet af denna 
vigtiga vetenskap och att göra honom bekant med de märkvärdigaste författare som 
bearbetat detsamma. 

Nu får Läsaren i sina händer en af närvarande tuls förnämsta G eogn osters 
försvenskade öfvcrsigt öfver detta gebit , i hvilken han pä en gång får en samman- 
fattning af alla jordytans olika berg- formationer , ifrån de äldsta som danades vid 
jordens utgående ifrån Skaparens hand, — igenom alla åldrar, hvarvul många släg- 
ten af växter och djur blifvit under elementernas struj i gruset begrafna, — intill 
de formationer som under våra ögon ännu bildas. 

Hvar j e Läsare , som nu först börjar studera denna vetenskap, är ej litet att 
gratulera, deröfver , att han får göra det i en tid , då de spridda observationer , som 
med mycken ihärdighet under de sednast förflutna decennierna blifvit samlade , firmas 
ordnade till ett sammanhängande helt, hvilket han lätt lär att känna, och i hvilket 
man kan insätta egna observationer, för att lättare bedöma dem . 

Hvar och en som studerat äldre Geologers läroböcker, isynnerhet IVernerska 
Skolans, som antagit alt alla olika formationer härrörde från depositioner eller fäll- 
ningar utur vattenflöden, hvilka tid efter annan öfver gått jorden, så vet han att dessa 
vatten-öfversvämningars antal måste antagas nästan oändligt, om derigenom skulle 
kunna förklaras uppkomsten af den mängd olika bergarter som finnas lägrade öfver 
hvarandra j eller som, förekomma såsom sprickfyllnader f gångar) uti de lagerformiga 
bergarterna. livad som isynnerhet ökade svårigheten att i minnet ordna och behälla 
alla dessa olika formationer , var den olika följd som de iagttogo pä olika stallen, i 
det att än några saknades, än ersattes af andra , och än förekommo uti en alldeles 
omvänd eller upp- och nedvänd ordning. 


Småningom hafva flere facta samlats för att på ett af görande sätt ådagalägga 
att ej alla bergarter bildats på väta vägen , utan att en del är o producter af 'en 
smältning; att jordklotet ännu, uti sitt inre, är i ett glödande smält tillstånd , samt 
att de glödande massorna , genom vattnets tillkomst, eller genom någon annan orsak, 
kommit i en våldsam rörelse , hvarvid de, med jordbäfnings-f enomen , sönderbnttit och 
omhvälft den på jordytan stelnade skorpan, och utgjutit sig deremellan och deröfver. 
De pä delta sätt bildade bergarter säger man vara plutoniska eller af mass for mig 
bildning, i motsats emot dem som deponerats uti vatten och som sägas vara nep lö- 
mska eller af stralifierad bildning. 

Boue är en af dem, som på ett utmärkt sätt bidragit att skaffa ljus i dessa 
frågor, och närvarande arbete är ett af honom gjordt försök att ordna de neptuniska 
bergarterna efter deras ålder och att på sidan dervid ställa de plutoniska formationer , 
som emellan hvarje neptunisk epok bildats. Det förstås att härigenom mycket af förr 
oförklarliga saker blifver utredt. Läsaren må äga nöjet att sjelf upptäcka det. 

För att lätta detta höra härtill ännu två saker som felas på vårt språk, i:mo en 
karta öfver Europa (åtminstone) , som upptoge de i geologiskt af seende mest märkvär- 
diga puncter och malmförande berg ; samt 2: do en karakteristik eller beskrifning öfver 
de olika bergarterna, sådan att en njbegynnare deraf kunde betjena sig for att igen- 
känna dem eller skilja dem ifrån hvarandra. Dessa skola fort omständigheterna 
medgifva, komma att följa. Fahlun i Mars 182g. 


Redact. 


Inom fler o Vetenskapers områden liar män forsok t 
att utarbeta Synoptiska fram sta Ilningar, men Geo- 
gnosjen har hitintills varit i saknad deraf a), el- 
ler oek hafva de arbeten, som syftat derhän , varit 
inskränkte till endast en liten del af Geognosiens 
omfång* Då likväl ändamålet med etl sådant för- 
sök fordrar Vetenskapens framställande inom de 
trängsta gränsor, så måste man medgifva, ntt i en 
så ny o di så mån gar tade forskningar omfattande 
Vetenskap, som Geognosien, det ar svårt alt, till 
oeh med endast till Iml vuddragen , i en tafla upp- 
fatta ocli sammanbinda alla der t ill horan de före- 
mål. Jag har derfure inskränkt mig till ordnan- 
de af de delar, som närmast och väsendt ligast till- 
hora denna Vetenskap, och vid uppfattandet af 
hufvuddragen till deras kedja, hafva Gcognostiska 
betraktelser tjenat til! norm* Oaktad t jag begag- 
nat de ni est ansedde Geogn osters åsigter Öfver berg- 
arternas classification , så måste dock följande ar- 
bete anses såsom ett vågudt försök, sannolikt icke 
utan många fel: dess enda fortjenst må blifva, att 
på ett ställe för det pröfvande omdömet framläg- 
ga alla nya Geognosliska upptäckter. 

Då jag till grundval för min dass iflca tion an- 
tagit Natur- for hål lan den och facla, i stället för 
mer eller mindre tvifvclaktiga åsigter, instämmer 
jag med Herr Mac Ccxlqch, att, såsom grund för 
hufvud-afdelningen af stenmassorna, anse deras 
stratification eller fullkomliga brist deraf, och det- 
ta leder till antagande af trenne olika slag af 
BILDNINGAR: MASSFORMIGA, utan all strad- 
fi ei un g j e f ler gen o m hetta och eld u ppkom n a / 
STRATIFIERADE, eller NEPTUNfSIvA; och så- 
dane , VID H VILKAS UPPKOMST BÅDE VAT- 
TEN OCH ELD VARIT GEMENSAMT VER- 
KANDE. Det är icke här tillfälle alt uppräkna 
alla de phenomen, som hos mig stadgat denna 
theori, och h vårföre jag förut gjort reda b), utan 
inskränker jag mig blott till följande antydningar* 

i* Alla Geognosler, som ägt tillfälle att un- 
dersöka både verksamma och utslocknade Yofca- 


Mig äro endast bekante K. au stekts Geojntoslhka Ta- 
itclfer, äfvfjnmm de af af Coädiek, oeh 

det nyaste arbete i demu väg: Tabclle iU>er ver- 
glcichenile Geognoaie af Kcfeiuteix ; men atla afvika 
från min framställning t åtminstone kvad planen 
angår* 

fc} Essai sur FEaosse; Mémoire $tir BAJfemagtie; Mé- 
uiaire sur la France ei FAlleinagne (i Editih. phil. 
Journ. , Juli Mcmtdre sur le Sud-Ouest dela 

F ta n e e ( A ana I e s d vs S c i v nces j i a t , i 8 a j j y ol *11), 

Bote, om Jordem Jornutlr* 


ner, öfveren sstam ma deruti, att man måste åtskilja 
de nya från de utbrända, det är frän sådana trak- 
ter, h vilka i fordna tider erfarit volcanisk inverkan. 

! 2 * De fleste Naturforskare, i synnerhet alla 
som granskat utslocknade voleaner, äro ÖlVerty- 
gade, att alla förekommande strömmar , lager, be- 
ge! berg och gungar tade massor al Tertiär Basalt, 
lika så väl som Trachyter, aro af plutoniskt ur- 
sprung. 

3 , I\ I å n ga ut m ärk t a Geog n os ter me d gi f v a , all 
Basal tens och Trachytens inre natur och lägrings- 
sätt, i alla hänseenden utmärker en Öfverensstäm- 
melse med de secundära Trappar tern a oeh den 
dermed nära beslag tade Porphyrn, så att alla des- 
sa bergarters gemensamma bildnings-satt blifver 
högst troligt. 

Ändte ligen hafva några Geognoster, föranled- 
da af den nära förening, som visar sig emellan 
Porphyr, Granit och Syenit, äfveosom emellan de 
öfriga icke stratifierade bergarterna och dessa mas- 
sors likformiga lägrings-sätt, sett sig föranlåtna att 
anvisa äfveu desse sednare en plats inom det pla- 
toniska området. 

Alla Geognoster antaga de stratifierade berg- 
arterna för neptimiska foster, öied undantag af de o 
kristalliserade Of v er gä ngs -skiffern (talkar tad Gneis, 
Talk-skilfer o. s* v.), äf vensom de vanligen kalla- 
de primitiva sten slag, ett uttryck, som jag und- 
viker, för att icke i förhand fälla ett omdöme öf- 
ver deras prioritet i afseende på den organiska 
naturens tillvarelse. Genom ett eget deiarnes sam- 
manfognings-sätt, och genom närv are Isen af ett 
stort antal kristalliserade mineralier, som saknas 
hos de öfriga stratifieradc massorna, är den sist- 
nämnda dassen af bergarter skild från de öfriga. 
Hos mig har den förmodan uppstått, aLL alla des- 
sa bildningar tillafventyrs äro neptuniska prodtie- 
ter, som af voleaniska verkli i ngsmedel å nyo blif- 
vit bearbetade ocli förändrade* Före, under och 
ei \ er de g ra n i ta r t ad e er u pti o ner n a , u p p vä r m ( les 
småningom öfvergångs^skilfern, elJer öfverlefvorna 
af den oxiderade planet-skorpan, af de från jor- 
dens inre utströmmande heta gaser; följden Karaf 
blef en sönder delning, en uppmjukning och smält- 
ning, i synnerhet i det fall då tryckningen tillika 
var nog stark* Skifferns elementer förlorade sin 
sammanbullniiigs-krnft, de delar, som bilda den, 
blefvo åtskilda, livar igenom de underjordiska gas- 

i 



2 


ntströrrm in garna kunde intränga i den po rusa mas- 
san, Härigenom koiumo de chenmka aftini te terna 
a verksamhet, inom vissa gränsor, utstakade af den 
motarbetande co h ses i on s-kraften, och bergartens de- 
lar erhö Ho en mer el Jer mindre kristall i nisk sam- 
manfogning, under massans flytande tillstånd och 
dess långsamma afkylning, utan att dess ursprung- 
liga bladiga struetur betydligt förändrades, än min- 
dre förstördes. Dessa verkningar af ch em i ska fränd- 
ska per, understödda af dc genom sublima tion i 
bergarten, likasom i Java, införda främmande sub- 
stanser, gåfvo upphof åt det stora antal af kri- 
stalliserade och kristaUiniska minera I-arter, hvifka 
i njurar, slockar och små gångar, så ofta före- 
komma midt i den kristal liniska skiffern; endast 
ett, jemfrirelsevis vida inskränktare, antal af min- 
dre olika sammansatte mineralier bl ef v o efteråt 
bildade genom infiltrationer och k ristal lisation på 
våta vägen * Dessa verkningar af underjordiska 

verknings medel voro i ständigt aftagande, från de 
äldsta tider, till perioden för de nya verksamma 
voleanerna* Denna dristiga theori synes åtminsto- 
ne förena den fördel, att nöjaktigt förklara och 
upplysa alla geologiskt- geognostiska svårigheter 
och tvifvelsmål ; delarnas kristalliniskn tillstånd i 
öfvergångs-bildningen ; de gamla bergbi Idningarnes 
föreningsrätt; deras kristafliniska. njurar: mineral- 
a r ter n as m å n ga r ta de c hem i s k a sammansättning; 
mångfalden af deras reguliem former; de små 
granit-artade gångar, som Gneissen innesluter; de 
krökta oeh vridna bladformer na hos vissa lager 
o, s. v. c). 

De förstörda och åter förenade produeterna af 
äldre och yngre Polcancr finna snarare sin lämpli- 
gaste plats efter de $ t charter , b varifrån dc här- 
stamma, än hland neptuniska bergarter* Flere 
bland dessa massor, som, efter v* Bucifs och mine 
iakttagelser d), äro tydliga ocli omedelbara foster 
af eldens verkan, kunna ieke på något annat rum 
uppställas. Efter denna åsigt utgöra de Volcani - 
ska Breccierna sönderstyckadö bergarter, som af 
jphitoniska massor blifvit genombrutna^ och af dy- 
lika substancer förenade. Hvad de ofri ge Agglo- 
meraterna angår, är det uog att särskilt utmärka 
dem och tillika antyda deras öfvergångar till ver- 
keliga san ds ten s -ar tade bildningar. 

I följd af de, på annat ställe c} utvecklade 
theoretiska åsigter, har jag ansett Mdmforande 
Gångar snarare tillhöra det platoniska än det nep- 


e) Dessa anmcii äro vidare utvecklade i Ann. des Sc* 
nat* Aug. 1824. p* 4 lS ‘ 

d) Se dess AfhsndL i Leoithaetjs Miner* Taschcnb* 
18241 ock min Afliandl. om Tyskland i Journal dc 
Physique, 1823, 

e) Efsai sur TEcossc och Mémoire sur PAlIemagne* 


1 liniska området, emedan upphofvet af de i dem 
innehållna ämnen lättare förklaras genom plato- 
niska än genom neptumska verknings -medel. 

O aktad l Stons fdt- och Gips- bildningars upp- 
komst bör tillskrifvas dels submarmska Solfatarer 
och dels inverkan af syror, som härleda sig från 
Solfa E arer, h vilka brinna vid luftens tillträde, har 
jag likväl uppställt dem bland neptuniska stenslag , 
emedan va 1 1 1 j e t vid de ras bild an d e i c ke va r i t o v cr k- 
samh Om de på den motsatta eller phUoniska si- 
dan sk 11 1 fe uppföras, så borde af lika skäl flerc 
ämnen skiljas frän denna dass, såsom Jernmalms- 
n eder lagern a, vissa Salter och Salt-föreningar 0. s. v* 

Jag har bemödat mig, att vid hvarje formation 
framställa dess utmarktaste Zoologiska kännemär- 
ken; jag liar uppgifvit de grada tioner, hvarmed 
olika Vcxt- och Djur-classér samt deras mångta- 
liga slägter visa sig i jordytans berg-byggnad , 
oeh der j em te utmärkt de epoker, da vissa Vext- 
och Djur -slägter, äf vens om vissa mineral -arter, 
försvunnit ur jord-lagerna. Formationernas under- 
afdelnmgar äro utmärkte med bokståfver, deras 
långsamma eller hastiga öfvergångar antydda, och 
de vig tigaste synonyma benämningar, samt vanliga 
eller ovanliga höjd öfver häftet, bifogade* 

Då man, efter föregående förklaring, granskar 
mitt utkast, hoppas jag att den classifications-me- 
tliod, som blifvit framställd, skall finnas fullkom- 
ligt naturen! ig. Man uppfattar deri med lika lätt- 
het både allmänna och enskäl ta phenoniener , och 
med en enda öfver blick bedöm mer man så väl den 
geognostiska hori zon ten, eller de eqmvalenta for- 
mationerna på olika trakter, som de många ord- 
ningen störande tillfälligheter* Betragtar man jord- 
skorpan såsom sammansatt af neptuuiska och pla- 
toniska depositioner, i en afvexlande kedja, tillika 
med bildningar af blandad t ursprung, så visar sig 
i min öfversig t denna sakernas ordning tydligt fram- 
ställd, oeh alla olika men samtida depositioner 
uppställda mot li varandra* Änclteligén visa äfven 
dessa tabeller med temmcllg noggrannhet, huru 
det platoniska området af tager och inskränkes, 
från de äldre till de nyare bildningarna, äfvensom 
de mellantider, under hvilka de voleaniska phe- 
nomeneu hvilat. 

Några anmärkningar måste jag ännu tillägga, 
för att visa, huru* efter min åsigt, dc ?nängf all- 
di ga depositionerna i olika trakter af Europa. eller 
påden fasta jordytan i allmänhet * stå i förhållande 
till hvarandra y ett föremål, som hittills icke hf it- 
vit be traktad t från sin rätta synpunkt, emedan brist 
af nog omfattande geognostiska observationer har 
gjort, att man ieke alltid tillräckligt åtskilt all* 
manna formationer från locala depositioner* Här- 


3 


igenom blefvo formationerna ofta utan nödvändig- 
het förökade, under den origtiga förutsättnings att 
i h varje iand finna nya forma tioner , Ii ka som, ge- 
nom en motsatt princip, hufYud-foruiationernas an- 
tal allt för mycket inskränktes. — Gam fa och nya 
in i nmi i- massors Mldnings-sätt hief ieke alltid rigtigt 
uppfattad t: derföre ansåg man icke sällan samma 
deposition från den ena och den andra landsträckan 
såsom olika depositioner , genom de siil jak tigheter, 
som maii hos dem iakttog. Likväl är det lätt att 
förstå, att en sand- eller kalk-artad formation på 
en viss trakt , vid jenanförelse med en dylik från 
arman ort, eller från olika ställen i en stor hassm> 
kan visa flerc olikheter, — Om så beskaffade de- 
positioner äro resultat af hafvets eller flodernas 
nederslag eller uppsjaniDingar , följer otvunget, att 
de afsatta delarnes beskaffenhet måste vara skilj- 
aktig efter olika iocaler och efter olika mäktiga 
upplag; samma förhållande skulle älven till cn 
del äga rum, om man från chemiska fällningar 
vill härleda her gar tens uppkomst. 

Om sådane massor utgöras af hafs-djurs of- 
verlefvor, eller dylika af vattnet bearbetade pro- 
dueter, så måste ett och samma lager på olika 
orter visa skiljaktigheter , så väl i anseende till 
sten-ämuets natur, som till petrificater; ty hafs- 
djureri äro icke de samma på olika djup , vid olika 
aistånd från kusterna, under olika luftstreck, eller 
vid olika stränder. Beskaffenheten och sättet , h var- 
igenom dessa öfverlefvor hlifvit omarbetade af hafs- 
vattnet, måste äfven visa sig olika, efter hafvets 
olika rörelser och efter olika vattendjup. 

På jordytan förekomma vissa allmänt utbred- 
da massor , såsom i synnerhet samlar tade ämnen ^ 
sandsten o. s. v., hvaremot andra utgöra mera 
ioctila föremål j såsom alla östraiifierade stendag^ 
kalkarta 1 ^ sa Itartad \ e ämnen ^ t , ex. g i p s- o c li b er g- 
salt, samt brännbara 'ämnen * 

Observationerna ådagalägga, att den sistnämnde 
dassens bildningar endast förekomma strim vis (strei- 
fen), i grupper, eller I större och mindre massor , 
och detta är cn följd af deras uppkomst-sätt. De 
östraiifierade (raassformiga) bergarterna synas i de 
särskilda trakter, der de förekomma, bestämt dessa 
bildningars upphof; således finner man de granit- 
artade bergarterna åtföljde af vissa agglomerater; 
serpentin uppträder I granskap et af vissa sandstenar; 
porphyren träffas i allmänhet ej långt från kol- 
trakter eller vissa secimdära sandstens-arter; bnsal- 
ten beledsagas af brunkol och sandartade samman- 
sättningar-, malmgångar förekomma alltid midt uti 
cl ler vid sidorna af stora massformiga uppstaplm- 
gar o. s. v. Det kan derföre icke förekomma o- 
väntadt, eld man i olika landsorter finner olikhe- 
ter i lagerna af samina formation; således skiljer 
»ig till någon del t. ex» den öfvergångs- eller se- 


cundära-sandsten, som träffas på en ort der mass- 
formiga bergarter finnas, från dylika på orter, 
der desse ej förekomma. 

Det är bekant, att de kalkar tade bergarterna 
icke äro likformigt utbredda pä jordytan, utan 
att deras bildande endast äger rum på vissa Luk- 
ter, t. ex. i bass i ner, i k rökning ar och vikar af 
bassiner, eller på submarimka bergryggar. Äfven 
saltartade ämnen tillhora Ögonskenligen de locala 
bildniiigarnes class, så vida man icke tillerkänner 
dem ett på våta och torra vägen b landad t hild- 
ningssätt. ShUcligen måste äfven brännbara ämnen 
räknas hit, emedan alla faeta synas utmärka, att 
de icke annat äro än organiska materialier, som 
af vattenflöden från strömmar och haf, eller af 
andra kat as tropher, hlifvit lösrifna och under åt- 
skilliga aggregater hegrafna. 

Af det anförda inses, huru mycket m art skulle 
bedragas, om nian t. ex, väntade att finna stenkol, 
brunkol, gips- eller berg- sa It i midten af någon 
stor bassin , derföre att dessa ämnen tillfälligtvis 
förekomma vid bassinens bräddar. Meningen här- 
med är icke att neka möjligheten af ett sådant 
företags framgång; vi anse blott nödigt anmärka 3 
att sannolikheten att finna ifrågavarande bildnin- 
gar, aftager i förhållande till bassinens tilltagan- 
de storlek. Således bör det alldeles icke förekom- 
ma ovantadt, om i en stor bassin, hvars bräddar 
äro belagde med stenkol och salt, i stället för 
dessa ämnen här och der träffas san dar tade sten- 
slag, med foga eller Ingen halt af kol eller sal b 
Kalkar tade bildningar, vid den ena kanten af ert 
bassin, kunna i någon mon afvika från dem på 
motsatta sidan, eller till och med, på olika stäl- 
len, ieke allenast äga olika utsträckning, utan äf- 
ven innesluta locala underordnade lager af Ierar- 
tade, §a utlär tade, kolartadc eller saltartade ämnen. 

For att på lämpligt sätt kunna elassifieera en 
stor del af Alpernas ± Carpathemas Apenninernas 
och Pyrenéernas bergarter, har jag ansett nödigt 
att låta dessa anmärkningar för utgå, I min fram- 
ställning visar sig bos de tro förstnämnde bergs-ked- 
jor en stor sand- och niergel artad bildning, liknan- 
de Gramvacka; det synes sannolikt, att dessa berg- 
arter företräda andra länders sandar tade secundära 
formationer, eller att de ersatta dem alla, ända 
till J ura -kalk en. Dessa faeta kunna, efter min å- 
sigt, förklaras utaf porphyren s totala saknad i des- 
sa trakter; ty Öfver allt, h var est dessa pluto ni- 
ska bildningar uppträda, ha de utplånat de äldre 
ilotz-bildnlngaroés egentliga och egna obar a k ter. 
Vissa delar af Alperna > Ungern , södra Ty rot m. 
fl. länder, lemna öfverr askan de bevis fur denna 
sats f). 


f) Idcmoire sur BAIIcmagne. 


4 


Alla dessa anmärkningar leda Lill om fa ilande 
åsigter rörande det secundära området. Det sy- 
1 1 es ver ké ligen , a tt man, för d j upad i d e t a I j -s tud i u m , 
blifvit beröfvad förmågan att uppfatta samman- 
lian get af allmäniia facta. Utan grundlig under- 
sökning for enade män å ena sidan, under namn af 
äldre och yngre Öfvergångs-gebiet , lager af omät- 
lig mäktighet och talrika omvexKngar af sand- 
och kalk-artade lager , rnidcr det att man å den 
andra sidan ända till oändlighet sönderdelade min- 
dre betydliga massor, emedan de antingen inne- 
höll o petrificater, eller voro lättare att undersö- 
ka, Månne väl flötz-gebictet, vid noga gransk- 
ning, omfattar mer än tvenne väsendfliga och all- 
männa störa formationer, hvaraf den ena, som 
innefattar Krita och Jiira-kalk, är i högsta grad 
kalkartäd, och den andra, som i allmänhet är 
sandartad, innesluter alla ii öl z -sandstenar af hÖ- 
gre ålder än Jiira-kulk? 

Efter min öfyertygefse hlifver svaret nekan- 
de- Man fnrner imder hela flötss-perioden, att de 
sandartade formationerna minskas från djupet upp- 
åt räknad t, och de kalkar tade i omvänd t förhål- 
lande, d. ä. från dagen mot djupet, och emellan 
kritan och jura-kalken, till och med uti den scd- 
nare fEngland* DalmatienJ träffas endast sand- 
artade massor af mindre betydenhet och mera 
obeständiga. Inom de sandartade bildningarna ser 
man blott tillfälligtvis tvenne kalkartade massor 
uppträda, af hvilka den understa är föga mäktig 
och af inskränkt utbredning, medan den andra 
for ingen del kan täfla med Jura-kalkens allmän- 
na omfattning* Slutligen öfvertygar oss den sist- 
nämnde kalkarten, huru mycken erfarenhet måste 
samlas , innan man kan tillåta sig ct afgörande 
omdöme , huruvida den eller den depositionen kan 
anses för allmän, det vill säga, utgör en forma- 
tion; emedan de olika gradationer , som man här 
och der trott stg finna hos denna kalksten, allde- 
les icke Öfverallt igenfinnas, då de stundom före- 
trädas af andra, och den afdelning, livarpå man 
lägger mesta vigt, nemjrgen Lias , saknas i hela 
sydöstra Europa , såsom på Apenninerna * Alper - 
na, i Österrike och i Ungern, 


Allmänna betraktelser öfver de Europeiska 
Bildnitigarn es geographiska fördelning * 
beskaffenhet och ursprung. 

Vår uppställning visat, att de högsta Euro- 
peiska bergspetsar besta af kristalli niska skifferar- 
ter „ eller af of v er gä ngs-deposil i on er * och att for- 
mationernas relativa höjd i allmänhet af tager * från 


de äldre till c(c yngre bildnings-districlerna* Vo- 
re man försäkrad, alt a ila dessa massor blifvit ute- 
slutande bildade genom vatten, utan att sederme- 
ra hafva lidit rubbningar, så skulle man äga sä- 
kra kännemärken, som utvisade vattnets höjd i oli- 
ka epoker , På andra sidan ändrar sig problemet 
bclt och hållet, då man betänker att jordytan 
undergått upphifuingar och äfven n edsänkningar , 
så att de delar, som nit äga ett högt läge, for- 
dom legat ganska lågt, och t ver tom. Vissa land- 
sträckor hafva efter liva rand ra kunnat erfara upp- 
höjning och nedsjunkuiijg, och det är icke otänk- 
bart, att hela Europa cn lid legat under nu va- 
rande veridsbaf 

Så väl de primitiva bergskedjornas inre bygg- 
nad och iagersUipning, omstortningar och spric- 
kor, som i allmänhet utseendet af Europas högsta 
bergsryggar, lemua intet tvifvel om den våldsam- 
het och den större eller mindre hastighet, åtföljd 
af remnande och förskjutningar, h var under deras 
bildning skett. Bergens uppresning synes vara det 
vilkor, som gifvit upphör åt de stora fördjupnin- 
gar man finner vid h uf y ud- bergst r äqk or n a s rötter- 
På detta sätt uppkommo de tertiara bassinerna på 
Alpernas begge äfsluttande sidor, den Böbmiska 
bassinen, Frankrikes secundära bas si ner, Nordsjöns 
och Östersjöns m. 11 , Emedlcrtid ar defc ganska 
svårt att åtskilja de urholkningar, som uppkom- 
mit af ytans sänkning, från dem , som varit en 
följd af sönder reirming eller angränsande iand st räc- 
kas uppdrifning. Till h vilken dera af dessa orsaker 
bör R lie nströ minens urholkade basshi emellan Ba- 
sel och Bingen tillskrifvus? Dessutom ar det väl 
möjligt, att flere ursprungliga fördjupningar på 
jordytan nnvist deras plats åt vissa haf, såsom åt 
Medclhafvet, Östersjön m< il. 

Om jordytans partiella uppskjutningar anta- 
gas, och man tillika medger liafsylan en större 
höjd an nu, så följer af Europas tertiära* secun- 
dära och transiiions-bassiners medelhöjd, att haf- 
vets niveau skall hafva Öfver stigit de flesta tertiä- 
ra bas si ner, med några hundrade till ett tusende 
fot högre än for det närvarande, med undantag af 
de Räjc-rska och Schweiziska bassinerna, iivarest, 
under Flölz- och Öfver gångs-perioden , hafvet öf- 
ve r s L i gi t den e na 1 1 n geh 4 00 0 1° t ? den an dra h ögs t 
6 till 8000 fot. Anses antagandet af en så da o ha is- 
höjd mindre rimlig, sa kan formationernas olika 
niveau äfven förklaras genom hela eontinentens 
uppstigande* 

Geognostiska faeta bevisa* att hafsytam ned- 
sä fik tung* eller bergens upphöjning * i sju ner het 
tilldragit sig mot slutet af den gapila Allu vud-epö- 
ken , efter dm tertiär a grundens anläggning, efter 
Kritans deponering* fbre de yngre Öfver gångs-ber g- 


5 


arternas bildning ■> och kanske till och med forr an 
vissa äldre transäions-hcrgartcr uppkom mo. 

Vid upplyftnings-tbcorien måste man åtskilja 
t ven ne meningar. Efter den ena härleda sig alla 
bergskedjor från uppskjutningar från äldsta tider 
till efter kritans bildande, eller ork efter den ter- 
tiär a grundens anläggning; efter den undra men in- 
gen skulle ojemnhetcr först uppstigit efter kritans 
deposition och under AHuvial-tiden* Oaktadt bcg- 
ge meningar ne grunda sig på dalarnes och berg- 
spetsarnas form, XJr- 7 Flöts- och dc ter ti ära ber- 
gens individuella och respectiva geognosliska stii Il- 
ning o. s. v., är likväl den sednare underkastad 
långt ilere inkast ^ än den fors ta. 

Skulle bergens upplyftning vara en sednarc 
tidens tilldragelse, h vårföre linnes då ieke på dc 
höga bergsryggarne någon tertiär bildning, någon 
Allu vial -deposition? Huru skulle vissa tertiära 
bassiner kunnat fyllas, om deras omkrets förut 
icke varit begränsad? Hvaraf kommer, att tven- 
ne ganska nära till li varan d ra liggande bassiner, 
icke äga lika beskaffenhet i hänseende Ull ämnen 
och struetur? Vore dessa inkast icke väl grun- 
dade, sa skulle BÖhmcns tertiära terrain ej vara 
så olik Österrikes ^ Relmdaléns icke så mycket af- 
vikande från FVestphalens o. s 4 v. 

Det fnctmn, att på dc högsta Europeiska berg- 
sträckor, på Alperna de tertiära depositionerna 
icke kunnat intränga i någon tvärdal, är icke u- 
tan betydelse. Undersökningen af de eanafer, h var- 
igenom lång-dalarnas eller central -kedjans vatten 
uttömmes, visar ögonskenligt, att de cj af vatten- 
strömmar bllfvit tirhålkade, SLr öm fåran har gräft 
sig djupare, här och der hafva skarpa hörn och 
vinklar blifvit afrundade; men intet spår på bergens 
sluttningar vittnar om vatLnets successiva minsk- 
ning, Parall el a k lappers tens- terrasser, eller små 
Agglomerat-plateaucr, finnas endast i sådane da- 
lar, som fordom varit upptagne af sjöar, eller 
so tn utgjort delar af någon stor sjö. Österrikiska 
Alperna och åtskilliga Schiveizer-sjöars Gingifnm- 
gar, lemna talrika exempel af denna art. 

Likväl gäller denna brist på tertiär bildning 
i Alp-dalarae endast för de högsta eller Flock al- 
pen; ty vid Alpernas Östra ända, innesluta dess 
Yttersta utgreningar Mur*$j Leilhas m. fl. tertiära 
bassiner. Dessutom stiga dessa nya depositioner 
t em ligen långt upp i Dravc*s och Savc^s långdalar, 
äfvensom i J/in-daleu, der denna ström an Loger 
en tvär-rigtning. Dessa faeta bevisa, att under 
den tertiära epoken, ägde Alperna redan ett visst 
antal af nu existerande dalar. 

På andra sidan träffas dessa bildningar i fle- 
ra af i/kra-bergeps, Apenninernas och Carpalher - 


nas dalar ocli inom Tysklands bergs-kedjor, då 
dessa dalar icke varit tillslutna, eller legat allt 
för högt Lika förhållande visar sig i de stora 
dalarna omkring Frankrikes central-berggrupp. Då 
likväl de tertiära depositionerna icke uppnå berg- 
spetsarna, så bevisar detta, att de sistnämnde exi- 
sterade förr än ifrågavarande depositioner börja- 
de anläggas- Saknaden af all tertiär bildning öf- 
ver en viss niveau, gör äfven det antagande orim- 
ligt, att de berg, som innesluta der med fyllda da- 
lar, skulle efter deras deposition bllfvit upplyftade- 

Vidare måste mycket äldre upplyftningar ägt 
rum, emedan cle secundära bergarterna icke be- 
tacka bergskedjorna; här och der träffas väl mäs- 
sor af detta slag, till temlig stor höjd uppstigne, 
men i allmänhet visa de sig längs efter berg-röt- 
terna , utan alt i dalarna öfversliga en viss böjd* 
Vid den tidpunkt dessa bergarter bildades, måste 
det Öfriga af berget stått Öfver vattnet; dalarna 
irtåsLe varit tillslutna; elfer hafva strömdrag, som 
fört färskt vatten, hindrat deras afsättande^ l 
några bergsträckor kunde den secundära bildnin- 
gen på detta sätt hämma den tertiära bassinens 
utvidgande i tillslutna dalar, som inträffat då Py- 
renéerna och flere ställen på Alperna . Vill inan 
deremot anlaga, att berg, som med några tusende 
fots höjd öfversliga den vanliga niveauen för se- 
cundära bildningar, blifvit efter deras afsättnnde 
uppdrifna, så måste striinor af dylika massor träf- 
fas på bergens framstående delar. Endast några 
ställen på Alperna och på Pyrenéerna bekräfta 
en sådan Jiypothes* Såsom undantag arö de väl 
grundade; men i allmänhet gäller det icke för 
Europas berg. Några af dessa bergens föga be- 
tydliga höjd, såsom de i norra Tyskland, i Frank- 
rike och i England, ådagalägger att det fhiitfurä , 
ur h vilket Flölz-bergen blifvit afsatte, icke stigit 
särdeles högt, eller oek, alt nämnde landsträckor 
blifvit mindre betydligt uppdrifna än mcdlersla 
delen af Europa, eller att en nedsänkning seder- 
mera in träffa L 

Det är alldeles sant, att förstörelser på flere 
sätt och på åtskilliga trakter kunnat inträffa; men 
ingen ting talar för möjligheten af catastropher 
af den beskaffenhet, att alla spår till sådane bild- 
ningar skulle kunnat utplånas i hela omfånget af 
en stor bergskedja. Dessutom, ju mera våra kun- 
skaper tillväxa genom jemförelser af olika fän ders 
formationer och deras ömsesidiga lager -förhå Han- 
den, ju mer omfattande våra geognostiska chartor 
blifva, desto filligare öfvertygas viderom, att jor- 
dens yta blifvit så mycket mer oregelbunden, ju 
närmare man nalkas den nyare tiden: bnfven blef- 
vo afdelade ; stränderna antogo mera vågform i ga 
con Uu-er; bildnnigarne, mera inskränkta till vissa 

* 


i 


6 


localer, erhollo en sä mycket 1 större mångfald, 
och deras hvarf Lqjde sig noga efter bottenylnns 
ojcmn heter» Sfuteligen erhollo de si It nuvaran- 
de utseende och struetur, genom rubbningar , j*em- 
nandc, uppskjutningar oeli partiella förstörelser. 
Kunna val dessa anordningar, dessa delningar i 
bassiner, haf och sund, dessa hvalfTormigt krökta 
lager, nöjaktigt förklaras genom de gamla bergens 
och hela contineulers hastiga och ny ti made upp- 
drifvaude? Ku sådan tolk nias lärer icke kunna 
försvaras; ty om man älven antager, alt bergs- 
sträckningarna blifvit uppreste frun omätliga svalg, 
så kommer nian ofta i förlägenhet, då man vill 
förklara agglo mererade bergarters ursprung och 
lager-förhållande , berg-arternas olikhet på berg- 
sträckans motsvarande sidor, föreningen af de i 
dalar befintliga secundära och ter! iära bergarter 
med dem i en stor bassiu, äfvensom upphofvet 
af gamla fossila vegctabilier. Inskränker man dessa 
plötsliga uppdr ilningar endast tiil de skilnga ki'I— 
stal ] ud ska bergarterna, och använder man denna 
förklaring förnämligast endast på vära högsta bergs- 
kedjor (Alper), sä möter inan samma svårigheter, 
som likväl alla försvinna om man ån tager» alt t 
h var tidepupkt funnits ett Öfver hafvet stående 
land, olika efter olika ställe och omfång, och att 
detta, likasom hafvets botten, blifvit uppskjutet 
och söndersprängd!. I nfseende härpå tro vi oss 
berättigade till den slutsats att bergskedjornas 
uppskjutande, lika litet som ofri ge v o Jean i ska phe- 
no men, äro bundne till en och samma tidepunkt, 
utan att de i alla perioder ägt rum* Då vi dess- 
utom icke äga något tillförlitligt exempel på hnf- 
vets sänkning, men väl flere bevis på jordytans 
upphöjande, så bör också theorien företrädesvis 
stödja sig vid de senare faeta, häldre än på den 
förstnämndes blotta gissningar. 

De uppltafningar, som ännu tima på jordklo- 
tet, hora alla till vo lea niska p hen omen; h vårföre 
sk u 1 le v i då i e k e till sk ri fv a d em sa m ma o rs a k , 
som tilldragit sig under planet-skorpans bildande? 
Ett säkert ihetunt är, att platoniska eruptioner ligt 
rum i alla de perioder 7 under hvilka medium af 
de åtskilliga bildningarnas relativa hojd Öfver O- 
ceanen tillkännag/fver, antingen h af sytans ncdsdnk- 
ning j eller ock contincnteus upphöjning* 

Förr än Öfvergå tigs -bergen deponerades och 
mot slutet af deras bildande, uppträdde från jor- 
dens innandöme stora massor af granit- och sye- 
nit-artade bergarter» likasom i en senare tid, för 
och efter den yngre t ra »sitions-b tidningen, dylika 
platoniska massor frambringades , oeh dessutom 
DiaMage, Serpentin, Porpbyr och Trapp- arter* 
Vid Flöt/,- bergens begynnande bildning inställde 
sig Porphyr, Trapp- och några Granit- eller Ser- 
pentin- ar tade massor- Slutligen» efter eu tradig 


lång och fuga afhruten livila, utmärktes början af 
den tertiära btldnings-perioden af Trachyt- oeh 
Bas alt-ar tade formationer» oeh ett stort antal från 
voleaniska era I erer utströmmade lavor under Al- 
I u v i a i -epok en. Massa n af dessa ut flyt audCj gl ud an- 
de dm nen j synes alltid sta i ett visst förhållande 
till haf sy lans förmodade Sänkning ^ eller till coti- 
iinentens upjplyf Lning s således var den platoniska 
verksamheten störst under de traehyfc-artadc erup- 
tionerna och under epoken för öfvergångs-bergens 
danande. 

Vore det tillåtet att, medHjUM, v. Been, Sm- 
Toanrs oeh Kr feest e; i s , aase de utgjutna ämnena 
för svaga bevis af ca inre gåsning, som genom 
j ord sk al f, söndersprangningar, upplyftningär, om- 
stör Lningar och eruptioner gjort sig luft, så ägde 
man allt livad snm lord ras lill problemets lösning. 
Efter analogi från närvarande tids vol c norsk a erup- 
tioner, äro vi berättigade att förmoda samma verk- 
ningar i forntiden. Trånga pass och flere dalar, 
t. ex. i södra Tyrolen, visa alla tecken till en våld- 
sam uppkomst; de kunna alldeles icke betraktas 
såsom vatten-utskärningar, men väl såsom en följd 
af sectuidär, platonisk inverkan. SI u tel igen ha 

de voleaniska uppstaplade massorna att uppvisa 
upplyftade neptuniska massor, rubbade, förflyttade 
och omstörtade berg g), så att ti U dessa resultats 
upplysning det endast erfordras en kraft-förstärk- 
ning. Utan aLt antaga sannolikheten af dessa vol- 
eaniska phenometi, så finnas icke andra an öfver- 
lihturliga medel att förklara antingen hafvets slin- 
kande, eller fasta landets uppstigande, och man 
skulle stanna i stor förlägenhet vid förklarandet 
af vissa stenkols -Icrrain ers uppkomst, såsom de i 
llhen-Pfalz, Skottland, England och i hela norra 
delen af Tyskland* 

O m bc r gen aUti d b i be hållit de ra s re 1 a t i v a höj d 7 
och om hafvet, vid den tid som jura-talken bilda- 
des, ägt öfver en stor del af Europa, en vatten- 
höjd af minst 4° cj0 fot, så kan man ej utan för- 
våning se oerhörd t stora nederlag af vegetabilier 
begrafne, på många ställen, långt från Alperna, 
Apenninerna j Pyrenéerna och Skan din av ien j eme- 
dan dessa bergskedjor, efter denna åsigt, voro de 
enda, hvilka som Öar uppstodo öfver den lidens 
haf, och således voro cle enda ställen, h va rest dessa 
vexter kunde trifvas. Huru vore det väl möjligt, 
att vexter med så fina delar, som ormbunkar och 
gräsen, efter så lång färd, emellan sandar tade oeh 
le rar tade lager skulle kunnat bibehålla sig så väl, 
och h vårföre hafva de ieke under resan inveck- 
lat och med lör l några fragmenter af haftfuster? 


g) Hetn. $ur le SwEOucst dc ta France, i Ann, det 
öc. nal* 16^4. 


Slutligen, af hvad orsak finneF man dessa neder- 
lag just emellan bergens krÖkningar och trånga 
pass, långt från de höjder, hvarifrån de skulle 
härstamma? 

I sådant fall skulle man vara frestad alt välja 
den mycket sannolika mening, att vissa bergs-ryg- 
gar undergått starkare förstöring, än andra. Men 
då måste också vissa bergskedjor vid den tideu 
varit mycket högre och äfven väl uppstigit till 
öar; såsom t. ex. de Engelska bergsryggarna, h var- 
på de tropiska vexter vegeterat, som inneslutas i 
delta lands slenkols-bäddar ; skilfer-biklij ingen vid 
Rhen , som lifvat de tropiska vexterna i stenkols- 
lagerna i Pfalz ocli Belgien. Jag tror likväl icke, 
att man är berättigad tillskrifva de sednare orsa- 
kerna så underbara verkningar, och öfver liufvud 
synes det mera sannolikt atl antaga en sänkning 
af vissa delar af jordytan eller dess bergsl läckor, 
hvilket finner sitt stöd af allmänna, förut åda- 
galagda faeta. 

Denna åsigt undanrödjer åtminstone alla svå- 
righeter, och dä nedsänkningar nödvändigt förut- 
sätta upplyftningar, så förklaras deraf, hvarlore 
secundära bildningar i vissa fall uppstiga högre 
på en continent, än på en annan, såsom händel- 
sen är ined vissa Anaesbergens formatiouer, jernn- 
forde med dem i I^uropa. 

Vill man på detta sätt uppskatta liafsytans 
höjd, eller contincntens upphöjning under vissa 
epoker, formedelst formationernas nuvarande re- 
lativa höjd, må man icke förgäta att det finnes 
terrainer, såsom stenkolens, livilka stuudom upp- 
nå en stor höjd, utan att deraf följer att hafvet, 
vid deras bildande, ägt lika höjd, eller att de 
ända dit blifvit upplyllade. 

Såsom vi framdeles skola visa, är det sanno- 
likt, att förnyade stora vatten-ulbrolt från insjöar 
haft det mesta inflytandet på kolens bildande, och 
dessa nederlag kunna derfore fått sin plats vida 
under den fordna Oceanens vattenyta; endast i 
ganska nära granskap af kusterna, eller på små 
Ö ar, ha Alluvier, som härleda sig från sådane ut- 
brott, blifvit afsatte på hafs-s trän der. 

Då Stenkols-gebitet vid Chipo i Columbien 
uppstiger till 8,160 fot, och vid Canta på Cordil- 
lererna ungefär till 1 3, 800 fot öfver hafsytan, skul- 
le vi genom en noga kännedom af dessa terraiucrs 
petrificater kunna stadga vårt omdöme, huruvida 
deras uppkomst bör tillskrifvas deras upplyftning, 
eller är en följd af deras bildningssätt* Samma 
observationer äro också användbara till Molasse- 
brunkolcn; inen i afseende på desse hafva vi intet 
något rätt bindande bevis, om icke till äfventyrs 
någia ställen i Dauphiné (Villar s de Lans m. fl.). 


7 

Slulcligen är det ej ofverflödigt alt förnya 
den anmärkning, att de sécundära och tertiära 
hafs-biidningarnes höjd alldeles icke beständigt ut- 
märker liafvets allmänna hiveau, eller ytans upp- 
lyftningar, emedan sednare upphäfningar kunnat 
tima, soin kanske är händelsen på Alperna och 
Andesbergen. 1 mon efter som formationerna ho- 
pade sig, den ena på den andra, fördelades Ocea- 
nen i afskilda bassiner, och några af dessa sedna- 
re kunde väl i äldsta lider varit 110g skilda från 
det öfriga hafvet, för att gifva dem en något hö- 
gre niveau. Den sista gissningen, som jag här 
uppgifvit såsom en möjlighet, är åtminstone för 
det tertiära gebitet ett obestridligt faetum: ty det är 
ögonskenligt , att vattnet i Frankrikes, norra lysk- 
lunds och Schweiz^ tertiära Bassiner, intagit tren- 
ne olika mveauer. 

Det är förut anfördt, att man igenom upp- 
lyftningar och uppresningar sökt förklara dessa 
olikheter i vattenhöjd; här vilja vi endast tilläg- 
ga, att denna hypothes på intet sätt utreder ter- 
tiära bassiners geognostiska olikhet. Med ett ord, 
vi finna inga faeta, soin medgifva så lindransvärda 
och så nytiinade verkningar, oaktadt vi medgifva 
att dylika phenomen tilldragit sig i alla epoker; 
men det synes som deras intensitet och deras om- 
fattning aftagit från de äldsta till de yngsta geo- 
gnostiska tiderna, emedan deras orsaker följa en dy- 
lik aftagande progression. 

Då raan utgår från dessa, mer eller mindre 
sannolika förutsättningar, behöfver man icke fö- 
reställa sig att hafvet fördom haft större höjd än 
Ojrcrgängs- och Kristalli niska skijjern uppnår, då 
desse delar af bergen efter deras uppkomst kun- 
nat uppdrifvas. Vi sakna alla medel att beräkna 
det liafvets liöjd, i hvars sköte Transitions-för- 
mationen bildades; vi kunna endast derifrån härle- 
da tillvarelsen af en Ocean , lik nuvarande Ver l ds- 
hafvetj intagande de djupaste ställen af jordmassan. 

Aftryck nf Land-vexter, likasom Anthrazit- 
lagers närvaro i öfvergångs-skifFermassan, utmär- 
ker påtagligen, att vissa stenpartier bildade öar 
midt i hafvet, cch att desse Öar närde vexter , 
troligen af mycket mindre mängfald an de , som nu 
betäcka jordytan , oeli detta synes antyda en myc- 
ket jemnare temperatur-fördelning öfver jordglo- 
ben , an nu. Vidare gifva de fossila öjvcrlefvor - 
na af monoeotyledonära vexter frän denna epok 
och de dicolylcdonäras sällsynthet tillkänna, att vex- 
ter na af förstnämnde class voro pä den tiden an- 
tingen de enda, eller åtminstone mot de andra i 
Öfvervägande mängd, och deras likhet eller analo- 
gi med Tropiska vexter för er till den slutsats, att 
atmosphccrens allmänna temperatur var lika om cj 
högre Un den i Aecjuatorial-länderna. Vidare , att 



s 


i hafvet då funnos djur af alla nu kf vande clas- 
scr, Celacéer undantagna / men släkterna tyckas va- 
rit mindre till antalet an nu , och antyda ett vai- 
ten , mera likt det under tropikerna > än under de 
tempererade och kalla luftstrecken. Mänga slag t en 
och de fleste arter igenfinnas ickc mer uti närva- 
rande tids hafsvatten. 

Under och efter alla Öfvcr gängs-bildningars 
depösition uppträdde ostratifzerade massor j (Gra' 
nit— 7 Syooit-, Serpentin-, Por p hyr- och Trapp- 
ar ter), åtföljde af transit ions-lagernas sörulerspräng- 
ning j uppresning ^ någon gång af upplyft ning och 
nedsankning* De sistnämnde verkningarna, som 
vcxelvis uppkommo än på ett ocli samma, än på 
olika ställen , bidrogo till några stora dalars och 
vissa öars ocK berg-gmppevs uppkomst. Om våra 
grundprinciper äro rigtigt fotade, måste nödvän- 
digt j under öfvergå ngs-f qr mation ens b i läande j des- 
sa rubbningar i åtskilliga Mineral-massors läge^ 
hafva verkat niv eai t -oscilla t ioncr ^ dier ändringar 
i h ii f svall ne t s gräns o/y och efter dess utbildning j 
Continentens betydliga upphöjnings eller j om man 
sä vill j en märkbar vaUensankning. 

De plutoniska verkningsmedlen inskränkte sig 
e] dermed, att midt uti de neplumska pfVergåijgs- 
bildningarna ingjuta glödande massor; i hemlighet 
fortforo länge deras verkningar, och först efter eu 
lång tidrymd upphörde deras kraftyttring. Un- 
der sådane förhållanden, som liknade Solfatarer, 
och under utveckling af åtskilliga syrliga, med 
uppehållna malm-partiklar blandade gaz- arter, 
har maa efter all sannolikhet att söka upphofvet 
till Gips- och Berg-salt i Öfvergångs-gebitet, den 
mångfaldiga omväxlingen af kalkar tade oeli 1 er- 
artade fossil ler , talrika gångars bildande oclt stör- 
sta delen af de substanser, som uppfylla dem. 

Viå denna t idepunkt föreställde Europa ett 
omätligt Idafj med många spridda öar och med små j 
submarinska bergsryggar, I norden bdunho sig 
de beggc grupperna af Skaiidinaviens öar j tillika 
med de 6 kottska, Engelska och Irländska Öar ne , 
utgörande de högsta spetsar af dessa orters kristal- 
Jiniska och öfvergå ngs-skiHer berg, I öster bildade 
bergskedjorna emellan Ryssland och Asien andra 
Öar. Mot söder utgjorde största delen ni' Cenlral- 
Alperna bergen i Ligurien och Provence*, ända 
till Ungern en vidsträckt Cöntincni* vid h vars 
norra sida uppreste sig den Franska Qiij eller det 
högsta af mcdlei'sla Frankrike, Wcstphaliska öty 
Rhen strandens stora Skiffer- Platcaitj öar ne som 
formerades af Erzgebirge och liiesengebirge/ samt 
af Carpathiska bergsryggen . Söder om Alperna vi- 
sade sig som öaiy eller såsom submarinska berg j 
en del af Gr ekland 7 Calabricn j Sicilien j C or siat 
och Sardinien j. under det att hafvet i vesfcra Eu- 


ropa orngaf, såsom öaty Pyrenéerna ^ mediers t a de- 
larna af Spanien och PorlugaL 

Till submarinska bergskedjor kan räknas Bre- 
tagne och Conisv&U j en del af Portugal* Fogc- 
siska bergen , Schwarzwahl och Odenwaldj Fick - 
t dbergen , Harz, Böhmer-TValdbcrgen och foten af 
Apenninerna j, likasom öfverbufvud botten ide sund > 
som åtskilja Öar, t. ex. emellan den Engelska och 
Skottska ön , emellan öarne af norra Garpatherna 
och Hiesengebirge, emellan Py renei ska ön och den 
i medlersta Frankrike, emellan Ryska ön och den 
östra Carpathiska o. s, v. Härvid föYtjenar den 
anmärkning afseende, att de flesta af dessa sub- 
marinska berg bestå af de yngsta öfvergå?! gs- 
bergarter* 

Denna föreställning af det fordna hafvels ut- 
seende visar, att de nu varande Europeiska h af vens 
begränsning varit likasom förberedd; Medelhafvet 
af de nordvestra och nordöstra Afrikanska Öarne, 
Kaukaserna och Alperna; Nordsjön, af de nord- 
veslra Europeiska Öarna: Östersjön utmärkt emel- 
lan de Sknndrnaviska och Ryska öarna, Erzgebir- 
ge och Riesengehirge, Vi skola längre fram er- 
fara, liuru de yngre bildningar nes depositioner full- 
borda de särskilta hafvens afbalkuing. 

Vidare fram ter sig den omständighet, att bland 
de öar som lidit minsta förstörelse f eller som va- 
rit högst iipplyftade, är Alperna j eller denö, som 
befunnit sig i medelpunkten al alla Europeiska och 
Afrikanska holmar, hviJka tjenat den förra som en 
dam eller värn emot både Oceanens och Ishafvets 
vågors och strömmars åverkan. 

På andra sidan är det ögousk enligt, att de 
öar som bl f vit mest förstörda j eller minst upp- 
höjda j ii ro de i det v est ra och medlersta Europa* 
ty de berg, som för närvarande utgöra dern , äro su 
Jaga, att de tyckas lidit en förminskning i höjd; 
hit hora Såi Hörbergen i PVestphalen^ Bretagne m. fl, 

I vestra Europa torde några Öar till och med all- 
deles försvunnit. 

Föregående uppgifter bevisa, alt derna stora 
kataslrophy eller snarare denna kedja af kat a - 
stropher , nödvändigt tilldragit sig efter Kolsand- 
stenens bildande , eller till och med efter den 
brokiga Sandstenens /Bunt er SandsteinsJ anlägg- 
ning/ precisa tiden kan cj närmare bestämmas, 

Shitcligcn följer af dessa anmärkningar, alt 
den fordna Oceanen och hafvet intog ungefar sam- 
ma rum „ som det för närvarande innehar. Oar- 
ne ägde du j likasom mij sina berg ^ dalar j floder 
och sjöar/ deras yta be täcktes med vexter af 
Mon oco tyl edomira slugt en ^ som någorlunda liknade 


clcm i hvilka nu träffas under Tropikerna; lande!: 
Tar pryd t med gräsdag, stora trädlika Ormbunkar 
(Filices), åtskilliga träd oeh buskar, med några. 
Dicoly Jedouer, h var af cn del igenfinnas i Stenkols- 
gebilet. Dia gr a MoUuscer och Fiskar tcfde i fl o- 
derna och sjöarna j och åtskilliga Reptili er hade 
deras tillhåll pä de ställen y der floderna fÖllo ut 
i hafvet ; troligen Jans äjvcn Jlere slag Insekter. 

De Em opeiska oarnes varma temperatur un- 
dcrhöUs genom åtskilliga, till en del okända or- 
saker; bland desse Voro troligen i synnerhet verk- 
samma: dr g li) da nde G t *an it— o c h Skiffer-m as som as 
långsam nia ajkylning , hvilka genom plutoni ska verk - 
ningsmcdvl blifv.ii flytande och kr ist alli niska 10; 
haj svälttids utviilgnjng ; den starka af lu nstn ingen y 
betraktad i qj seende pä dess inflytande pä atmo- 
spherens tryckning ^ pä sols tr alar nes vUrnic j och så- 
som värmeledare. 

Liksom hafvet och hafs - ström mar , med till— 
bjelp af floderna, bildade det sandartade Öfver- 
gångs- gebitet af äldre bergarters förstörda delar , 
äf Vensom af de k alkar tade depositionerna af otali- 
ga bafs-fostrrs lem n ingår 7 så fortforo ock i fram- 
tiden samma orsaker alt verka , och upphöra icke 
äfven i närvarande tid att frambringa dylika alster. 

De Europeiska oarnes strömmar och floder 
voro dä ? i i k as o m mi s oit ppkörligt sysselsat ta att 
nedföra till h af vet rullsten j sand och vegetabiliska 
ofverlejvor. Af t v en ne skal bed ref s delta arbete 
fordom pä en vida större scal: först voro floder 
ocli strömmar mycket våldsammare än nu, emedan 
jordens förhöjda temperatur ökade afdimstn ingen 
och de ri ge nom förorsakade så Jiäfliga atmosphe- 
risk-electriska phenomen och skyfall, all orcan erna 
och stör t regnen , som rasa under ^cpiatorn, icke 
der af kunna gifva en rigtig bild. Sedermera må- 
ste också mycket mera regn öfverströrn ma ylen, 
hvars vidd då var mycket inskränkt, och då mol- 
nen i synnerhet voro skockade kring bergen. S!u- 
teligen, då lutningen var inyck c t starkare än nu, 
måste allu vial- massorna blifVa fqrlskaffade ined 
större hastighet. 

Flodernas och ström marnes häftighet ocli kraft 
minskades i mon efter som temperatur och afdunst- 
ning aftogo; den blottade markens vidd Ökades, 
och cle lu lande ström bädda me bl ef v o mera hori- 
aoutda, Detta n Ilmanna aftynande förklarar till 
en del, h vårföre uti den seermdära och tertiäm 
formatiom-kedjan träffas tvenne sviter af sandarta- 
de och kalkarlade bildningar, tvenne åt olika rigt- 
ning aftagande progressioner, ncmiigen, det äldre 

k j Mt-motre sur Ie$ Pyrenucs. Mac Cclloch Mctrt. sur 

ka Rochcs prim. (Journ. of Roy al Juälit. l8a5j ( 

Bote, om Jordens for maisr. 


9 

gebitets sandartade massor i motsats mot yngre 
formationer, och det senares kalkarlade bildningar 
emot de förra* 


Under det strömmarna på detta sätt nedförde 
Al I ti V i er till hafvet, arbetade det t a oupphörlig t ^ ge- 
nom dess periodiska rörelse och ström gängar pä 
Continentens förstorande och anordnade på samma 
gäng de nedförda lemningarne i ordentliga lager 
och hva.rf. Dä hafvet ännu åstadkommer dylika 
verkningar, måste sådant äfveo skett i alla Lider, 
Voro alhmal-massonia allt för stora mot hafvets 
styrka, så kunde vattnet endast angripa ytan, utan 
alt dana ordentliga lager. Efter sådant olika för- 
hållande, bildades äiL tunnare, än mäktigare bäddar. 

Strömmar och bäckar medförde i sitt lopp ^ 
under transitions- gebitets bildning likasom ännu, 
vcgelabilier losrifna frän stränderna * för att be- 
gra f vas i alJuvial-häddarna, Ännu större förstörel- 
ser mätte inträffat under ö f vers vä m n i n gar af hög 
flod eller under regntider; oeh då denna tidens 
sjöar fingo tillfälle att genombryta s ma dammar 
och af rinna j måste vattenmassan A med ökad fart 
i sina allo pps-cana ler , frambringat verkningar, 
h varom utbrotten af vår tids sjöar endast gifva 
en svag teckning i). 

Dessa sammanstötande orsaker voro, efter min 
åsigt, vilkoren för Stenkols- for mat io ne n s bildande. 
Härigenom förklaras den mängd af vegetabjlieroch 
saltvattens musslor, som denna bildning innesluter, 
den nästan lullkomliga saknaden af hafskräk, och 
den oregelbundenhet, som visar sig 1 lagring och 
geographisk utbredning. 


Med ju större omsorg man granskar nyare sjö- 
ars ulbrott till sina orsaker och följder, och vissa 
gamla alla vial -bäddars sam man sä Un in g, ju mera 
finner man likheten i fagrhigssättm.m.medBrun- 
kols-uppJagen i det ter t iära gebitet. Då de sed- 
nare stundom framte en öfv en äskande analogi, i 
anseende till sammansättning och bekafTenhet , så 
väl med dc secundära Brunkolen , som med det 
gamla Sten kols-gebitet, synes det mig som alla 
dessa depositioner blifVit ungefär på lika sätt bil- 
dade, oeh att deras skiijagtigheter endast berott 
af olika bil dniögf-e poker, afvensom af synnerliga 
inträffade omständigheter. Det gifves sam bogar 
af yegcfahilier , hvilka hastigt biifvit begrafne oeh 
förvandlade till kol, under det att andra länge sim- 
mat omkring oeh forst då inbäddades, sedan de 
mer eller mindre multnat eller bHfv i t son ders lycka- 
de, ocli det vegetabiliska ämnet undergått deeompo- 


i) Sc Beskrifn, Öfvcr sjön Mauvoidns utbrott i Val 
de Bag ne j. 


a 


ID 


sition och förvandling; Få détta satt förklaras de 
kolhaltiga fossil ien] as olika beskaffenhet; de jord- 
agtiga Bnmkoien tyckas i synnerhet på det sisl- 
nämnda sättet upp korum it Endast ett litet antal 

biluminnsa, sfan dom kaj kortade fossil i er och Lill 
äfventyrs några k olär tade, tyckas härleda sig från 
djur-ämnen; dit höra vissa af Kalk-Alpernas berg- 
arter* 

Alta observationer instämma den , att alfa 
dessa brännbara materia lie r anlagt sig i fördjup- 
ningar och utgräfda rum, i dalar, vikar och sto- 
ra bafssund. Ofverallt visar sig samma öfverra- 
skände likhet i lager-vekling, samma oregelbunden- 
het, vissa delars afbrott, förklyflniDgjGfr och andra 
phenoroéu , som varit nödvändiga följder af mas- 
sans rörelser* I allmänhet finner man, att ju äldre 
de på detta sätt danade bildningar nro, desto of- 
tare och märkbarare visa sig dessa phenaineät och 
bevisa de verkande orsakernas styrka. Ögonsken- 
Jigt är, att kol-lagerna utbredt sig mera likformigt 
Och varit mindre för tryckningar och oördniugar 
underkastade, då hafskusten varit mycket utsträckt 
och regelbunden, hvarpå, bland andra, vissa se- 
c un dära Brun ko Is- lager lemna bevis (Lias-Sand- 
s ten ens brunkol i PVcstphahn och den öfra Jura- 
kalkens i Istrien). 

Så vida dessa olika depositioners närmande 
till livarandra är grundad på identiteten eNer ana- 
logien af deras ursprung, uppkommer deraf ett 
vigtigt geognostiskt faetnm* Då träd och alluvial- 
lagerna och Brunkol i allmänhet endast äro tillfäl- 
liga inblandningar i Alluvial- Tertiära- oeh Flöt 7 - 
gebi terna, så måste det samma gälla 0111 stenkolen 
i afseende ti 1 1 Gramva eka och röd sandsten, och 
den sistnämnde bildningen skulle, uti en stor och 
vid bassin, intaga blott en liten del, i stallet för 
att uppfylla deu helt oeh hållet, som händelsen 
är med andra bildningar, 

Delta tjenar vidare att förklara det regel lösa 
och oordentliga vid sfen ko Is-lager näs Geographi- 
ska fördelning, beroende af öurnes Storlek oeh 
styrkan hos de medel, hvaraf de uppkommit* 
Ät Ven upplyser det de mångfaldiga läggr-forhål- 
1 anden, som finnas emdlau Gramvackan och sten- 
ko Is-gebitet, h varigenom dessa bergarter på det 
ena stället är o med h varandra förbundne, då på 
en annan trakt deras lager hgga olikformigt och 
ö 1 Ver gr i p an d e på h v a ra n d r a * 

De mäktigaste af Europas stenkols -upplag 
hafva funnit rum på de S ko tiska , Engelska, West- 
pbaliska, norra Böhmens, Carpathernas och med- 
Icrsta Frankrikes öar. Det Skottska nederlaget 
bl ef uppstaplad t i synnerhet i sundet emellan Äkott- 
ska huivud-Ön och den, kanske submariiiska, Grau- 


wacke-bergsryggen i södra delen af detta land. 
Stenkols -lagerna i England och Irland träffas i 
vikar och hugter a T dessa öars skifferberg, el- 
ler i det sund, som den Engelska ön bildat med 
CornwaUs och Bretagnes holmar. Äfvcnså träffas 
stenkolen i Westphalen och Befgicn i små sub- 
nmrinska hugter vid den Westphaliska öns skif- 
ferherg; i Bhenpfafz intaga de botten af ett hafs- 
sund. Den Sachsisk -Bohm iska öns kolart a de bild- 
ningar anlades i snia bassin er fSchlcsienj Tha- 
ra n dt j P lau enjj, e 1 1 c r i djupa gö lar i st ör r e u tv i dg- 
ningar (med levs ta BSkmcn), Vid östra sidan af 
Frankrikes central-o anlades sten kols-bildningen i 
submarinska vikar fFigeacJ ^ och i den motsva- 
rande kustens hugter (iSV. Ktienne ^ södra trakten 
vid MoulinSj Au t un o, s. v»). Vid norra foten af 
Carpalhema , i Österrikiska Alperna k) och i Liga- 
rierij är det troligt att kollagerna blifvit nedlagde 
vid hafskusten. Några andra kol bildningar träffas 
1 Irlandj oiukrin g Bretagne j fLitry , Anzct , Quini- 
per m* fl ), öster om Harz fpfettinj och Thu rin- 
ger Jf ald {lime nan , Kronach i BaiernJ , i södra 
delen af Ungern fOrav icza och Funfkirchenj y i 
Spanien , Portugal och trakten vid Neapel. Utom 
desse, finnas i Europa ingen tfcrrain af stora sten- 
k o Is -formationen, antingen att flere ej blifvit bil- 
dade, eller att de blifvit förstörde eller ock bc- 
grafne under nyare depositioner, b vil ket synes 
varit händelsen längs efter största delen af Alpi- 
ska öji. 

Bland de uppräknade stenkols-lcrramer, blef- 
vo de, som i undra hälften innesluta hafs-musslor 
oc!i omvexla med kalksten, a fsa t ta i submariiiska 
fördjupningar omkring smärre öar och hegrafne 
vid hafsstranden. Del är svårt att bes tam dt a (göra, 
om alla andra kofbildningar haft ett dylikt lagrings- 
sätt, oagtadt sådant icke nödvändigt fordrar en om- 
växling af söt tvättens och hafs-depositioner , emedan 
all u vi er, nedförda till hafvet och på en gång til- 
lika med hafs-nederslag afsatta, fullkomligt för- 
klara detta förhållande. 

Bedan förr än st enkol s-bli ddar ne deponerades ± 
och dfven under denna lid , utbrusto ofta eruptioner 
af Porphyr. De tyckas utofval ett särdeles infly- 
tande pä uppkomsten af stenkolens hufvud massa; 
ty alla stora kol- terminer åtföljas af Porphyr, och 
de tvenne betydligaste sammaiihopiiingar af vext- 
substancer befinna sig just i de två epoker, h var- 
under de underjordiska verkningsmed len uppdrif- 
vit mycket mera lava, än i andra tider. 

Detta inflytande var likväl icke omedelbart: 
Porphyr-hergens uppträdande afbröt här och der 


k) 1 Eotbildmngen emellan Waidhofen och Schcihs 0 . s, v. 
äro af L ryck af Fifices, blandade* med tiafi-skaUjur, 


flodernas lopp, sjöar uppdämdes, under det att 
samma orsalter , eller jordbäfmögar med flere phe- 
nomen, som åtföljde utbrottet, på andra ställen på- 
skyndade stora vattenmassors allopp, och således 
verkade på vilkoren for stenkols-gebitets afsattande. 

Bet Trachy tiska gebitets stractur g or dess- 
utom troligt, att efter sådane omätliga, kristailimska 
bergmassors upphafning, en stor del af de under- 
jordiska ver kn in ga mes arbete blifvit för stor dt af 
öfversvämningar, h vilka ofta äro en följd af nya- 
re eruptioner, och att fragrnenterna^ tillika med 
slaggiga ocb lätta massor, blifvit uppstaplade om- 
kring bergs foten. Den secundära Porphyrns upp- 
trädande måtte varit be ledsagad t af ungefär lika 
phenomen, om den varit nog upphöjd öfver 
vattnet; afven de subniarinska massorna leclo myc- 
ken åverkan, 

Pä sådant satt bildade sig det röda Conglo - 
mer atet , depositioner kända under namn af Todt- 
Liegende, öf ver allt , k var est Porphyr-at ' t ade eru p- 
tioner f unnas . Dess bildningssäft förklarar, h vår- 
före dessa bergarter, likasom kol gebitets, hafva 
en mycket inskränktare utbredning, öu ölrige FlÖtz- 
forma tioner, 

Rundt omkring Erzgebirges odi Riesengebir- 
ges öar, bar Porphyr-massornas förstöring Jemnat 
tillfälle till den röda F iö tz-san ds te ti ens (To dt- Lie- 
gen des) uppkomst, hvaimed botten af den stora 
sec mulära bass i nen i norra Tyskland bief upp fy ld. 
By lika depositioner bildade sig omkring TJarz ocb 
TM ringer IVald , i Uogesiska bergen och i Schwarz- 
walde* De träffas afven i England fEoc eter J ^ men 
der, likasom i Skottland och i Norrige ^ bvarest 
Porphyr-massorna sednare uppstigit, delermincra- 
des deraf bildandet af den yngre Öf ve rgångs- for- 
mationen eller den röda Öfvergångs-sandstenen dold 
red sandstonejj livars kännemärken teinlig nära in- 
träffar med de Tyska Geognosternas Todt-Liegende. 

I no n a I u tmngen af den Alpiska ön saknas 
sccmidär Porphyr, likasom den roda Fiötz -sand- 
stenen; åtminstone visar den sig endast omkring 
berget Estrelle s Por phy r-gr upp i Provence , 

På andra ställen af Alperna finnas några pe- 
lar-grupper af Öfvergångs-Porphyr fTyrol ^ All- 
gau * Ihndetangj Ebna_, GaisalpJ , och der visar sig 
afven fläckvis röd Gfvergångs -sandsten , eller old 
red sandst one f Eltna.it ^ RaUenberg i Tyrotj B oda na 
i f orarlbergj PVaUenstådter-fyån , öfra Steijermark). 
På Alpernas södra affall framstår Porpliyr, som, 
till en del är rj vartsförände, från LPindisch-Kappel 
i Karnthen till A rona vid Lago maggiore .• i syn- 
nerhet visar den sig allmänt i Ty vol > emellan 
Cordevole ocb Adtge* Dessutom träffas hor afven 


Porphyrartade Trapp-massor midt emellan yngre 
öfvergångs- kalksten fMaut Raihel ^ Neumarkt ^ 
Kami hen j Zeuk i GroaticnJ, och emellan Idria 
och T.ach i Karnthen förekomma stundom mäktiga 
depositioner af röd transitions-saridsten f old 7*cd 
SandstoneJ . 

Utbrott af q uarts -förande Porpbyr hafva skett 
i Ungern f Fdnfkirchen J ^ i Bretagne fMontrelois ^ 
Qttimper m* fl, och i Forez fla P alis sej ^ och af 
dessas fragmenter bildades Conglomerat, eller röd 
se rundar san ds len (Todt-Liegende), 

På många orter åtföljes den röda sandstenen 
af en hafs-kalkbildning , sam bevisar att de ställen^ 
der denna fällning skett j åtnjutit tillräckligt lång 
kvila , och att de varit nog fria från sandiga äm- 
nen j för att tillåta hafvet: ensamt att sysselsätta 
sig med deponerande af hafsdj urens fragmenter 
och öfverlefvor. Vissa stenkols -terminer fRhen- 
pfalzj visa bland sina öfra lager en omväxling af 
sandsten och tunna kalkstens -lager, sorn nära lik- 
nar den äldsta Flötz-kalkeu; detta bevisar, att på 
sådane ställen hafvet redan förbereddes till dy hka 
bildningar. 

Vid första anblicken skulle måntro, att den- 
na yexlmg af sand- och kalkartade ämnen måtte 
bero af orsaker, som varit underordnade stora 
oregelbundna perioder; likväl är det möjligt att 
dessa geognosttska uppträden blifvit bestämde af 
en förening af ganska olikartade orsaker. De kalk- 
artade bildningarna af detta slag linnas icke öf- 
verallt; de hafva icke alltid lika mägtighet och 
Llifva ofta tläckvis helt och hållet, eller till en 
del utträngde af sandartade massor, Flötz-Dolo- 
mitens ta i kh al tiga Gouglomerat fcalcaire magnési- 
en secondairej i Normandie och i England ^ JVItis- 
sel kalkens och Jura-kafkcns sandartade lager på 
vissa orter f Tyskland, Dalmat ien J j af vensom de i 
hela iEewper-biidmngen inströdda dolomit-ariade 
partier, ieinua bevisande exempel på det anförda 
och ådagalägga fullkomligt, att floderna och haf- 
vet aldrig upphört att medföra sand och klap- 
persten, Det synes deraf som alla localer icke 
varit lika gynnande för danandet af de rena kalk- 
bdd ni ngnrne, såsom L ex, i nejden af Fogescrna 
och Schwarzwald* SI ute ligen visar oss de kalk- 
artade massornas progressiva tilltagande, från äldre 
ti! i yngre tider, icke allenast vattendjurens stän- 
digt till vevande förökning, ulan bevisar derjemte, 
att deras, n eder lags-platser varit mer ostörda, el- 
ler att hafvet, utan att störas af sand -albivier, 
med mera lätthet och ordning kunnat nedlägga 

i i y öa 

dem i lager. 

Den kalksten , som tillhör den äldre Öfvergångs- 
skiffern , är alltid mer eller mindre blandad luci 


skifferdelar, eller med skiffer genomdragen. I yngre 
kalk-massor ligger skiffern redan i lager , oagtadt 
ännu tunna och svaga 7 men i Grauvackan blifva 
de tydligare, renare och mäktigare, samt visa tyd- 
ligen att de leda sin härkomst från hafsdjuren. 
Längre fram i Flötz-epoken, blir kalkstenen mäk- 
tigare och allmänt rådande. 

Det kan äfven tilläggas, att de orter, som 
varit divers Lrdm made af stora utbrott af vatten, 
eller som blifvit öfverskbljda af häftiga strömmar, 
en viss tid varit tenilig fria från Gesehieben, 
så att vattnet icke haft sådana ämnen att necisläpa 
till hafvet. Först när ströinbaddarne hör jade fyl- 
las ined sand och rullsten, Börjades egentligen 
anläggningen af de sandiga depositionerna i hafvet. 

På en arman sida måste den afsatta kalk- 
massan visa sig till oändlighet föränderlig, efter 
olika tillgång på sjökräk pä olika orter, efter ku- 
stens mer eller mindre fasthet, efter hafsslom mar- 
nes lopp och efter som stranden var mer eller min- 
dre fredad för all n vier och strömdrag. På de stäl- 
len der omständigheterna icke voro fördelaktiga 
för kalkmassors afsattning, uppkommo inga efter 
ringa bildningar der af» 

Anser man sig Berättigad, att bärleda kalk- 
stenens upphof från så svaga väsendens arbete, 
som Zoophyter och Molluskcr, måste man icke 
J ennia nr sig te t huru dessa djur lyckas alt upp- 
iora öar från hafsbotten och slutligen bilda omät- 
liga kalkhankar k). På sådant sätt kan man för- 
söka att förklara den olika fördelningen af yngre 
Öfvergångs-kalksten fmountain UmesloneJ och Fiötz- 
kalksien, Musseikalk och Jura-kafksten. Vid sam- 
ma tid so ra dessa varelser i England och Tysk- 
land anlade k al k bäd dar af några tusende fots mäk- 
tighet, omvexlande med sandartade lager, upp- 
restes vid foten af de Alpiska och Carpathiska öar- 
na omätliga murar af oblandad kalksten. Som 
dessa öar voro de största, så måste hafvet på de- 
ras afsluttning samman hopa större mängd kalk- 
artad lossten (Trummer), än på andra ställen. På 
Alpernas norra a ifall är saknaden af sandartade 
lager särdeles märklig. Var det icke möjligt, att, 
då denna uns floder, relativt till dess vidd, voro 
de största i Europa, häftigheten af dess strömmar 
kunde bortföra rullsten och sand så långt, att 
öfvergångs-kalksten fick i stillbet afsätta sig på 
vissa ställen af dess vidsträckta strand? — Man 
bör vid detta tillfälle anmärka, att So Jfatarerna el- 
ler de utsLrÖmningar af sura ångor, som åtföljt 
Porphyr- och Trapp-erup tioner na på Alpernas sö- 
dra altall» i synnerhet tyckas frambrutit på den 


k) KoTafceuE, nctiestc Rebe um die Welt, BL III.; 
Gaiwaud och Qcoi 1 i Anu, åes $«. Kat. Kor. i8q3. 


motsatta sidan ; åtminslone ha de voleaniskt ut- 
vecklade syrorna här i synnerhet bildat sa! Lar ta- 
de chcmiska föreningar, midt emellan omstörtade 
och söndersprängda kalkarter, och bergsallliar en- 
dast på detta ställe blifvit afsatt 

Ben första Fldtz-kalken (Zcchstcin) förekom- 
mer endast i mindre mäktiga bäddar omkring den 
ö och de 51 l b mar in ska ryggar, som formerades af 
IJarz och Alvenslebert^ höjden, äfvensom här och 
der vid foten af östra delen af Ilessens skiffer- 
bergskedja, vid Odenwalde Thuringer\valde och 
Erz*ebirge. Då det djupa hafvet, som omgnf dessa 
orter, hade en föga lutande botten , egde kalkhild- 
ningen tillfälle att afsätta sig mera ordentligt och 
likformigt. Denna bildning uppstiger mot alladeu 
tidens öar, uppreser sig mot alla Bergsryggar, så 
alt dess lager formera vida bågar, h vilkas conen- 
va sida är vänd mot Bottend juget. På få ställen 
fTlinrinverwaldf hvarest kalken Bctäckt en myc- 
ket ojemil botten, eller der den deltagit i under- 
liggande sand bildningars förändring, upptäcker man 
oordentlighet i struetur och ti made rubbningar. 
Ytterligare innehåller denna bildning här och der 
egna klippmassor, som helt och hållet är o verk 
ai hafskräk, och hvilka, genom sitt läge i vikar, 
blifvit skyddade från förstörelse fLiebensteinXThii - 
ringer WeddeJ. 

Längs efter den Engelska öns östra och nord- 
veetra kust, förorsakade den brantare stranden och 
strömmars inflytande en Betydligare afsatts af kalk- 
sten, an i Tyskland, oagladt det synes som de ut- 
gjorde den ena sidan af en kedjas bägformigt krök- 
ta lager, h vilkas yttersta ändar stödja sig mot 
Har zhtr gets norra alFall. 

Denna kalksten innehåller i allmänhet långt 
mera talkjord, än den I Tyskland, Imlket kanske 
Bör tillskrlfvas de voleaniska verkningarne före den- 
na epok. Vi Unna nemligeu, att den talkhattiga 
kalkstenen ofta träffas i gran skåpet af pluton iska 
produeter; talk haltig Zechstcin visar sig i sällskap 
ined sccundära Augit-bergarter , Bajerns Jura-Bo- 
lomit förekommer i gran skåpet med Serpentin , i 
det vestra Böhmer IValdgeMrge ^ i Tyrolen och i 
Apenninerna träffas den ej långt från Alpernas 
och Apenninernas Serpentin-körtlar, eller ock i 
sällskap med tertiär Augit- porphyr j ytterligare 
finner man ofta den talkhaltiga Öfvergåugs-kalkeu 
åtföljas af Trapp- odi Serpentin-arter* Likväl må- 
ste man medge, att tal k jorden ingår i kalksten af 
alla åldrar, men den infinner sig mera allmänt i 
den spatiga, kristaftiniska Zechstencn, som ofta 
endast utgör es af mer eller mindre okänbara or- 
ganiska öfverfefvor. Af chcmiens framsteg torde 
man framdeles kunna vänta förklaring Öfver talk— 
jordens möjliga uppkomst genom eldens verknin- 
gar under häfsyattiiet. 


De talkhaltiga kalk -depositionerna fortsätta 
från England till Franska kusten, la Mancke och 
C alv ados / men på andra ställen i Frankrike, fin- 
ner man den första Flötz-kafken endast vid nord- 
östra, kanske äfven yid sydvcstra foten af Franska 
centrat-ön, såsom i Bourgogne vid Autun 7 och i 
Deport, Aveyron f Vi lle-Franeh ej. Skulle det ej 
vara de, af vattenströmmar medförda materialier, 
som hindrat dess bildande i norra och sydöstra 
delen af Franska central-ön , omkring Vogeserna 7 
Schwarzwaldc , i BÖhmétt , Mlihrcn, Ungern och i 
hela w^/je/mm-kedjan ? På detta sätt skulle man 
kunna förklara de oerhörda sandartade samma n- 
liopn ingår ne af röd FLötz-sandsten (Todt-liegende), 
talk ar ta d t Conglo m er a l fC alv axlo sJ , eller Gramva c - 
helik sandsten (A penrtinem aj.' ty dylika massor 
betäcka flere af de orter, hvarest man forgäfves 
söker den första Flötz-kalken, såsom i Fbgcs-ber- 
gen , Schwarzwalde ? Apenninerna , Alperna . 

På Alperna , h va re st Öfvergångs-kalken öfver- 
skyler en mycket ojemn yta, har den ieke kunnat 
utbreda sig til t en sammanhängande phiteau, utan 
tvärtom måste den genom höjder och fördjupnin- 
gar lem na rum för yngre bildningar, och dessa 
ojemn heter ökades ännu raer, genom ka! k lagern as 
omstörtande och rubbningar. På dessa ojemna 
bergsidor afsatte sig AHuvier, midl ibland hvilka 
trä Ifas kal k lager, som hafva intet som Öfverens- 
stämmer med den första FlÖtz-kalken , oagtadt de 
tyckas uppkommit yid samma period med denne* 
TJnder det att Alpernas norra sida icke har några 
med dessa seqnivalenta bildningar att uppvisa, är 
forhål landet omvänd t på den Italienska: der träf- 
fas depositioner, alldeles identiska med Tysklands, 
i Vicent inska landet och i södra Ty roten. Vid 

detta tillfälle erbjuder sig sjelf den anmärkning, 
att på alla ställen * der den förstå Flötz -kalken 
liknar den Tyska, finnas stora massor af Por ph yr 
i gran skåpet. Kanske skola framtida observationer 
leda oss till orsaken tiil detta samband. 

I hela vestra Frankrike, Manche och Calva-* 
dös un dantagne, ser man Intet spår af denna for- 
mation \ ån lingen att den blifvit begr äfven under 
yngre depositioner, eller att oceanens oro och 
strömmar der hindrat dess bildande. 

Efter den sccundiira Porphyr-erupti onen följ - 
de utvecklingar af syrliga ock metallhall i ga, g mer* 
och några sprickor uti den ost ratifie rade bergmas- 
san Llefvo på detta sätt fyllda dels med sublime- 
rad malm (Mangan-, Jern-, Koppar-oxider o, s, 
v.), och dels med andra inträngda mineralier. Yis^ 
sa stratifierade bergarter, som hefimtio sig i sof- 
fa t arers granskap , npptogo genom subliraation 
många mmend-stibstancer, under det att ett med 


i 3 

k o Isy rad koppor belastad t Imfs vatten grundläde den 
första Flötz- kalkstenéns metallhalt på vissa orter. 
Likväl yttra vi detta blott som en förmodan, 
emedan vi icke är o okunnige derom, att ifråga- 
varande omständighet och den saltartade substan- 
cen kan vara en secundar produkt, långt sednare 
bildad, an de ursprungliga d eposi ti onerne. 

Den brokiga (bunten) Sandstenen följer öfver- 
allt antingen nppå ofvannämde kalksten, eller på 
den röda sandstenen, eller ock på kol-sandstenen , 
b vilket jag tror antyder en allmän förnyad verk- 
samhet, så väl I de a f h n fVét u p p vräkta All tt vier, 
söra i sjelfva hafvets rörelser. Offer al It lrvarest 
jemhaltigå Porphyrer eller stora Granitmassor 
ii n nas 3 har denna sandsten röd färg, men på de 
orter som sakna dessa bildningar, antager den 
mera likhet och utseende af Gramva eka, eller cn 
grå g! i rnmerb landad sandsten (så vida man i den- 
na formation bör upplaga Carpathemas 7 Alpernas 
och Apenninernas mergeJarfadé sandsten). 

Den brokiga Sandstenen 7 med föga stupande, 
ofta höjda lager, uppfyller alla bugter och sund 
emellan Tysklands Öar och submarinskn klippor* 
BÖhmens bass in utgör det enda undantaget, en 
egenhet, som efter allt utseende beror af dess om- 
gränsning af äldre berg. Vid denna tid utgjorde 
böbroens bass in en frän den stora Europeiska oce- 
anen skarpt afskild bassin, så att den icke kunde 
taga del i a ila det öfriga hafvets bildningar* 

Rhendalen fylldes äfven med brokig sandsten, 
likasom botten af Nordsjöns stora bassin, emedan 
lager deraf uppstiga med motsatt stnpuing i Eng- 
land och i Tyskland. I FrankHke upptager den- 
na bergart en det af fördjupningaivie emellan Vo - 
gcj-bergeo och Central-ön, emellan Pyrenéerna, 
och Bretagne y men för närvarande visar sig den- 
na stenar t endast vid den östra f Lothringen J 7 syd- 
vestra (DeparL des Ländes J och nordvestra kusten 
af denna bassin f Nör mandi C alv ado sJ. Emellan 
Alperna och det mc diers t a Frankrike är det san- 
nolikt Por ph yr o vid Estrelle^ som gynnat dess bil- 
dande i Provence (emellan Érejus och Brignoltes) 7 
äfvensom Granitens granskap dess tillkomst vid 
Årveyrön* Samma sandstenshiidning förekommer 
älven i Arragonieits stora dal, i medlersta Spanten^ 
i C as 1 1 hen och la Mancha 7 likasom ock i Ryssland* 

Den gra brokiga Sandstenen har bciäckt foten 
af Alpernas norra afFall, under det att, på motsat- 
ta sidan, Porphyrns granskap meddelade den röd 
färg och öfriga kännetecken, som utmärka den i 
Tyskiänd (emellan Comers jön och Kärnthen). Den 
sistnämnde sandstenen betäeker första Flotz-kalken , 
äfven h vilar den på äldre secundära eller på tran- 


*4 

silions- och kristaUimska bergarter-, medan norra 
Alpernas grå sandsten ofta öTverdiager stupn in- 
går na af de med Öfvergångskalk fyllda fördjup- 
ningar. Omkring den norra Carpathiska ön for- 
merar denna sandsten ett bred t bälte mot öster, 
den omger på flere sia Ilen den östra Carpathiska 
ön, den uppfyller Siebenburgens bassin och den 
fyller botten i de fördjupningar, som åtskilja de 
äldre bergarterna vid Aspromontc i Calabrietij pä 
mediers ta Apenninerna ( Carraraj och i Ligurieru 

Under denna bildnings anläggning lem nar 
bafvefc bevis, att det ej upphört i sitt bemödande 
alt frambringa kalknrtude massor, ty i detta ge- 
bit finna vi icke allenast en ovanlig myckenhet 
mer ge far tade lager, utan äfven rena kalklager, i 
synnerhet i den öfra och nedra afdd ningen. Stun- 
dom lar kalken midi i sandstenen mycken bc tyd- 
lighet ; den omvexlar der ofta med sandartade berg- 
arter; men ined den omständigheten, att sand- och 
klapper-sten alltid omdrifvits af vatlnets rörelser, 
som synas halva motverkat de organiska kroppar- 
nas, djurs och Yexters uppehåll i detta medium. 

Under denna epok försvagades de underjor- 
diska krafternas verksamhet betydligt* uttömda ge- 
nom de ofantliga massor, som i föregående tider 
och äfven under början af första Flötz- kalk bild- 
ningen blrfvit uppträ ngde från jordens innandöme. 
Likväl hade dessa eld verk städer nog materier till 
betydliga kraftyttringar* såsom utveckling afgazer 
och ångor impregnerade med svafvel- syrlighet, 
saltsyra, boraxsyra m* m. 1), Dessa slags So [fata- 
lt er, som brunno dels under ha Isytan och dds 
med luftens tillträde, äro sannolikt första orsaken 
ti fl de massor af Gips och Sali ^ som den bro- 
kiga sandstenen innesluter. Det som styrker 
denna förmodan, ar den omständigheten, att de 
tvenne största sal tar tade nederlagen träffas i såda- 
jae terminer (yngre öfvergångs-kalk och brokig 
Sandsten eller Ken per), hvilka uppkom ra o någon 
tid efter de största bekanta Porpliyr- och Granit- 
artade eruptioner, v. Bucn har anmärkt, att Gips 
och Bergsalt, likasom Porphyr, ofta förekommer 
vid foten af bergsryggar* 

Den inre sammansättningen af de flesta stora 
Gips- och Salt-mässor har vid första påseendet 
något så eget, att man ej kan sätta i fråga det de 
icke blifvit afsatta ur vatten; ly otn man ville an- 
taga, att de salta rtade substancérna vore omedel- 
bara voleartiska foster,, så, måste nian också till- 

■ m , « , i r ; ' ’ : f ’ 1 - 1 ■ ’ : 

' 4 i • - ; . * j « * <0 

B0räUf^cn,öm Lagunerna, eller helä och 
vattenygtign wtströuv;iingarus af Borax ra, bland 
andra vid 'Månt# Ceråoli i j^olterva , äfvensom upp- 
gifterna öfver Sol latar er och iyflfga Strömmar på 
Java} ifcColusnbien o. s, y. 


skrifva de dem iitföliande ler- och mergel-arler 
ett, lika förunderligt ursprung; inan måste då tro 
på oerliorda förvandlingar, på tillvarelsen al an- 
senliga Luft- och Slam-volcäner fSalsenj. Oag- 
tadt denna sista åsigt för ingen del instämmer med 
närvarande bekanta geognostiska faeta, synes det 
likväl svårt att på våta vägen förklara An hy dri- 
tens bildningj äfvensom flere andra ph enomen; 
tilläfvenlyrs bör man åtskilja tvenne slag af salt- 
bildningar: det ena härledande från neptunisht 

ursprung och secundära So l fa tar-verkningar, det 
andra slaget, till en del eller helt och hållet upp- 
kommet genom omedelbar voleanisk inverkan* 4 

De underjordiska verksamheterna hade upp- 
hört att dana inalm gängar. Bed an i röd Flotz- 
sandsten {JVolfach i Sehwarzwalde) oc!i i före- 
gående FlÖtz-kalk, hlefvo de sällsynta; i brokig 
sandsten känner man alldeles inga, så vida vissa 
sandslensarter i B elfen och vid Bleiberg icke höra 
hit, hvarest blyglans med koJsyrad koppar o. s. v* 
förekommer, äfvensom vid Chessy * i Sp ess ar t och 
några andra. Många lager och. små körtlar af 
Eisenglimmer, som träffas midt i brokig sandsten, 
böra blott anses som anotnala, sällsynta hänydelser* 
Till förklarande af deras bildning, är man kanske 
nödsakad att taga tillflygt till sublimation? 

Mot slutet af den brokiga sandstenens bildan- 
de, var hafsbotten redan någo lunda afdd ad till 
de bassiner, som man för när va rande finner på 
Europas jordyta. Troligen gynnades Musselkalken&± 
eller den andra Flotz-kalkens uppkomst genom des- 
sa ej nog skarpt afgränsade urbölkniugar; ty vi 
finna den i alla trakter af Europa, som varit nå- 
gorlunda skyddade för ström gängar oeh den sto- 
ra Oceanens våldsamhet, men icke på de orter, 
som varit blottställde för Atlantiska hafvels vågor 
(vestra Frankrike , England). Denna kalk bildning 
upptager med sina sväfvandc lager, Lotten af Sach- 
sens bassin och de Sachsiska Hertigdömena: äfven- 
så i Hessen och Franken; man träffar den i pas- 
set emellan Odenwalde och fichwarzwalde j dea 
utbreder sig öfver PVeslphalens och Hannovers 
brokiga sandsten, em dian Ilarz och Alvensltben j 
och flere enstakade massor på Tysklands slätter 
f Rttdersdorf J * bevisa dess stora utsträckning. Stöd- 
jande sig mot Schwarzwalds oeh Odenwalds höj- 
der, uppstiger Musselkalken på andra sidan om 
K hen dalen mot P^ogesbergen och h vilar på denna 
bergsryggens motsvarande sida, äfvensom på syd- 
västra foten af Elfel ocli bergen i Rhenpfalz. Hvar- 
ken i England eller i vestra Frankrike är denna 
bergart sedd, och det är icke troligt att Jurakal- 
ken skulle kunna ÖfveraUt bortgömma den. I obe- 
tydliga spår finner man den vid Pyrenéernas fot 
och troligen äfven i Arveyrons men i hetä det 
ofri ga Europa, Tyroln och Vicenti tiska landet un- 


dan tagne, är den obekant: liv arken i Bohm en el- 
ler i Ungern j på Alperna j Apenninerna eller Car- 
paiherna liar man kunnat upptäcka någon Musse 1- 
kalk emellan de sandiga och mergelartade kalk- 
raassor, h vilka der äro de enda som åtskilja Sten- 
kolen och Jura-kalken. 

De volcamnka phenomenen hade nästan upp- 
hört under denna bildnings tkb En lång hvila 
hade inträlTat efter deras utbrott och Sol Fa t arer, 
likasom ännu händer vid eldsprutande berg ; det 
oagtadt synes det, som Musselkalken, fastän säl- 
lan, likväl någon gång, innesluter Gipsstockar 
och Malmkörtlar ffVestphalenJ* Prof, Huffman 
hor i Gipsen och i Iland nvackan trott sig finna 
förändringar, förorsakade af eld, och i Vicenlin - 
ska landet är Musselkalken malm förande, i gran- 
skåpet af tertiara voleaniska bergarter. 

Vid denna t idepunkt hade redan nä gr a betyd- 
liga Jorand ringar inträffat hos de Organiska krop- 
parna i hänseende till deras natur och JÖr ökning. 
Ifafvet närde fler c nu utgång ne slag ten af stora 
Reptil ier fPlesiosaurus m* fl.); Cetacéer funnos re- 
dan; fUkslägtena hade Llifvit vida talrikare. Det 
torra intogs af cn stor mängd D i co ty ledo n afa vex- 
ter, och förhål Jandet emellan desse och de Mono- 
cotyledouäm närmade sig det närvarande. 

Mussel kalk ens bildande upphörde på åtskilli- 
ga ställen ganska snart, utan a ti vi rigtigt kunna 
förklara oss orsaken; man måste söka den i hals- 
strömmarnas förändrade lopp, i sjöars utbrott, 
eller dy 1 i kt. E n t red jo sandart äd bildnin g { Qua de r- 
san dsten och Ark ose) uppstod midt i hafvet och 
innesluter här ocb der hafsmusslor och träd, som 
floderna medfört. Kanske att de förstenade kiop- 
parne kunnat snarare lemria sina aftryck åt denna 
än åt den brokiga sandstenen, emedan tillförseln 
af Al lu vier och hafvets rörelse var större under 
den senares bildande. Å andra sidan synes det, 
att vattnet denna tiden medfört mera af vegeta- 
bilier och träd, än i begge föregående epoker, 
emedan sandstenen innehåller brun kol a lager (PVest- 
phalen)y som alldeles saknas i Mussdknfk. I de 
trakter, der ingen Musselkalk finnes, kan denna 
bijdning ej skiljas från den brokiga sands Lenem 

De nämnde sandstensbilcLningar förekomma 
i synnerhet omkring fiatz* i kVcstphalen ^ i Bä- 
jernj på den brokiga sandstenens och Musselkalkeus 
stora utbredningar i Luxenburg^ Lothrtngen , i 
Burgund {Avalton &e.) Roijat vid Clermont* samt 
i vest ra {Melle ^ Coufolens m. fl.) och sydvestra 
Frankrike (foten af Pyrenéerna ). I allmänhet upp- 
träder således denna terrain i granskapet af öfver- 
gängs-formationen, de grani tar tade bergarterna och 
den brokiga sandstenen, I anseende till olikar- 


tad t lager förhål lan de tijl dessa senare bergarter, 
anger den sig med egna cbarakterer : i Tyskland 
är den i allmänhet quartzig, eller mergeJ artad, 
men i Burgund och Auvergne ofta gran i t ar t ad* 
Yidare innehåller den i de sistnämnde landsorter 
och i gran skåpet af Granit, Bnryt-spat, Fluss-spat, 
Blyglans m. un Kya undersökningar erfordras, 
för att no ga re bestämma denna sällsamma bland- 
nings ursprung. 

I den öfriga delen af Europa finnes denna 
sandsten ieke, utom på några ställen i södra Ty- 
polens Kalk-Alper och i V icent inska Jandet, der 
den representeras afen mäktig, sandartad röd massa. 

I alla länder, hvarest denna bildning icke före- 
kommer, utvecklade sig Jura - kalk -for mat i o nen , 
såsom i England m. fl,; eller ock förenade sig en 
stor sandart ad och mergelartad massa med denna 
kalk, hviiken representerar alla öfriga secundära 
terrainer i hela sydöstra Europa [Apenninerna ^ 
ned ra Österrike)* 

Utan tvifvel skall man framdeles inse orsaken, 
h vårföre vissa bildningar saknas på flere orter, 
medan de på andra ställen äro mer eller mindre 
allmänna. Vid våra kunskapers närvarande stånd- 
punkt måste förklaringar sökas i mera isolerade 
eller djupare bassiner, eller deras seduare betäc- 
kande, i vissa bergarters förstöring, eller deras 
uteblifvande deposition* Desse äro likväl endast 
vilkorliga antagande. 

Jur a-kalkstenen uppfyller Frankrikes tre stora 
bassiner, h varpå seder mera Greensand och Krita 
blifvit afsatte. Denna kalksten utsträcker sig från 
norra Frankrike Öfver hela östra England; den 
beläcker cn del af den Engelska bassinens kant 
och förbereder, tillika med f Vestphalens och nor- 
ra Frankrikes Jura-kalk, cn bass in för Kritan. I 
norra Tyskland blef den öfra Jura- kalken icke 
bildad; åtminstone träffas den endast i Westpha- 
len och på en utvidgning af den andra Flötz-kalk- 
s te nen norr oin ilavz* Söder om Harz i medier— 
sta Tyskland * finnes den alldeles icke, och l den- 
na bassin förekommer den ej förr än i Polen och 
Ryssland, der den, förbunden med Krita, är allmän. 

En kedja af denna kalksten stirack er sig emel- 
lan Frankrikes norra och sydöstra bass in, tvärt- 
Öfver Sdnveiz, till Bajern och Cbburg, bildande 
på detta sätt en sammanhängande plataau emellan 
Alperna > V ogeserna j Schwaj'z\ealdo och Böhmer- 
PValdgebirge, Denna art af dam skiljer den Schweizi- 
ska och Bajerska bassinen från den Rlien sk a och 
Franska. Härvid erinras man oviliorligt om de 
klippor och bankar af Coraller, Polyper och Mol- 
iusker, som vidt omkring omgifva nya Hollands 



iC 


kuster, och denna likhet blir så mycket lifligare, 
da nian pä flere ställen i denna bergskedja upp- 
täcker tydd i ga spär efter Zoophyters arbeten. Med 
ett ord, det är uppstaplingar af förstörda och åter 
uppresta stenmassor. 

Emellan Alperna och Carpalhenm afsattes en- 
dast smärre massor Jura-kalk; såsom i Mähren 
{ Ni kols ht t rg) , i Ös te rr i k e ( Falkens te in , Em s t bra nn j 
Ilollabrann) och mi dt tit i Ungern (omkring Oféti 
och Gran vid sjön Ba/alon}, Denna bildning bar 
således bidragit att dela så väl den nedra Österri- 
kiska j soin den Ungerska bassinen i tvenne delar. 

Söder om Alpenm har denna formation full- 
ändat Meddhafvets omgränsning 1 södra Spanien 
(Gibraltar j Sierra Honda) ^ i A frie a, Egypten , 
Palestina, Syrien, vest ra Grekland, Joniska Öar- 
11a, Da fm a Uen , norra Sicilien, Apenninerna (från 
Ear en finska viken till Toscana ) , likasom vid de 
Italienska Alpernas fot (frun Lago Maggiore till 
Trieste och Fiume), Öfverallt uppreser denna kalk- 
sten branta stränder mot Medelhafvet och i all- 
mänhet sänka sig södra Europas bergsryggar med 
brantare stupning mot detta haf, än niot jXord- 
sjön oeh Atlantiska Oceanen. 

Ju r a-kal k ens fördelning i Europa visar några 
märkvärdiga geographiska egenheter, Gryphit- 
kalken eller Lias är, tillika med sin sandsten 
och sina brunkol (Pyrenéerna), en för Frankrike, 
Englund och Tyskland enskild tillhörighet, som 
saknas i det Öfriga af Europa. I England ( Sto - 
ncsjield) och i Bajern (Solenhofen) innesluter den 
lagermassor, som utmärka sig från det Öfriga med 
tm stor myckenhet eg o a petrificatör; der emot cha- 
r ak ler ise ras en stor del al Medelhafvets , Pyrené- 
ernas och Ungerns Jura-kalk af Kummu liter- — 
Då Lias-sandstenen är tämlig allmän i nordvestra 
Europa, så innesluta vissa delar af J ura -kalken 
blott sandar tade lager i England, Istrien, Dal- 
matien, Apenninerna, eller koihdtiga lager (Utri- 
en, ön Veglia). OoHlhen, som innehåUes oeh ut- 
märkes i denne kalkstens öfra afdelning, förekom- 
mer i synnerhet på slätterna i Frankrike, England 
och pä ° Alpernas södra fot. Dessluga läge, eller 
den omständigheten, att den utgör bugtiga och 
krökta stränder, leder kanske till förklarande af 
dess egna sammansättning; ty man vet att den ej 
annat är, än splittrade fragmenler af sjödjur (Co- 
raller , Eucrimter o. s. v.) eller sammanvrä k te ska- 
b ,T e coneretioner , hvars kärna är ett litet fragment 
af ett snäckskal eller af en Polyp* Verldshafvet 
är ännu sysselsatt att krossa , söndermala och hop- 
slnmma dylika organiska öfverlefvor. Siuteligen 
förtjenar det anmärkas, att de undra jernhaltiga 
Jura-lngenm endast förekomma i granskapet af 
äldre bergarter, i synnerhet gnmitartade , såsom 


i Bajern, Frankrike, Pvremferna o. s. v.; bild- 
ningssättet af jernhatten i de öfra lagerna är mindre 
lätt att förklara. 

Sedan Jura- kalken upphört att bildas , blefvo 
å nyo Alhi vial-mater ial i er hopslå m made , men de- 
ras utspridning var mycket oregelbunden och man 
finner dem endast i spridda fläckar i Vissa länder 
{Böhmen ) , eller på kanten af en och annan bassin 
(vesfra sidan af norra Frankrikes bassin). Desse 
sandar tade bergarter har man sammanfört under 
namnen Jernsandsten (Ironsand) och Grönsands ten 
(Greensaud, G res Jer ru ginen jc et 'vert) i emedan 
de ofta innehålla partiklar af Jernoxid-hydrat, 
härrörande af äldre bergarters upplösning. 

Dessa sands tensarter finnas vid sidan af Eng* 
lands J mfa -b ild ning; till en del visa de sig myc- 
ket mergel artade och öfvergå då till Krita. Vid 
vestra sidan af Frankrikes norra bassin äro de 
mycket quartzrika; vid Pyrenéernas fot, der de 
endast förekomma i Depark des Ländes ^ äro de 
mycket förstörda. Med visshet vet man ej , om de 
äfveu förekomma i Provence (Grassé). 

T Belgien träffas G reonsa lidsten vid Aachen , 
h varifrån denna terrain förenar sig med den chlo- 
ritartade Krit-mergelu i TVestphalen och utbreder 
sig öfver hela den bug t, h varpå Vader horn är be- 
lägen. I Hannover visar sig åter denna bildning, 
i synnerhet vid Harzens norra fot , vidare vid 
Dresden j i Lausitz, i Sehlesien, Böhmen, Mähren, 
mi dt uti Ungern ( Ofen ), i Skandinavien, Ryssland, 
på några ställen vid Bajerska Alperna (Hausruck, 
Teisendorfy Sont hojen ) , här oeh der i Schweiziska 
Alperna (DiaMerets j, Sch wyz , Entcrvemes m. il*), 
slutligen i Italienska Alperna, i Belluniska och Vi - 
centinska omrädet (Belluno^ Vicmza). 

Hufvud massan härleder sig från skifriga] och 
quartziga Öfvergåugs- bergarter. I Böhmen, på 
Sachsiska gränsen, uppfyller denna sandsten en 
mäktig spricka, soiu måste uppkommit kort förr- 
än sandstenen afsatte sig, ty Böhmen äger ingen 
secundar terrrain: en omständighet, som utvisar 
att^ denna bassin varit afskiid från hafvet, ända från- 
den tid då slen kolsbildningen deponerades, och 
alt den varit fullkomligt afstängd och tillsluten. 

Efter denna locala afhrytning, förorsakad ge- 
nom Grönsandstens bildande, fortfor snart a ter 
den således uppehållna kalkformationen; mer och 
mindre Kritartade bergarter afsatte sig öfverallt, 
h vilka i sig sjelfva ej voro annat än mer och 
mindre förstörda hafskroppar, blandade med ett 
från fasta landet och från submarmska klippor 
afnott kalkslam. Mångfaldiga förändringar i frag- 
menter nas fören ingssätt och stena rtens olika täthet 
och fasthet, uppkom nödvändigt på olika orter* 


Genom Kritan utstakades de sista gränseinar- 
ken för Englands begge tertiära bassiner, likasom 
för de två Franska , i norra och i syd vest ra Frank- 
rike* I Belgien, Westphalen och vid Harz, bil- 
dade den en lång smal sträcka längs efter äldre 
bildningar; botten af fördjupningen emellan dcsse 
berg och de Skandinaviska fylldes dermed, ty 
nian finner strodda ens lakade massor och strim or 
demf mi dt på Jbuncburgs och Holsteins slätter , äf- 
vensom på de Pommerska och Danska och Skan- 
dinaviska öarna (samt södra udden af Sverige), 
Kritan, med sina m erge lar tade lager, betäckte hela 
den Bob miska bassinen och vikarne af det b af, 
hvars vatten sköljde Schlesiem och Galliciens berg. 
Härifrån utbredde den sig till Po Jen och Ryss- 
land, ända till detta Rikes sydligare delar. Man 
finner den midt i Ungern (Ojfcn), kanske äfven i 
Siebenburgen (kalk-mergel med gröna punkter up- 
på saltfdrsrnde bildningar^ äfven vid foten af Ba- 
jerns {Teisenclorfj Sonthojen Schweizfs och Sa- 
vojens Alper {Mords Vo irons). Längs efter Alper- 
nas södra affail ’ (från Co/tt^r-sjÖn till Udine) visar 
denna bildning sig dels såsom en kalksten, upp- 
fylld med Coraller och iVummreliter, och dds som 
en ganska tät kalk, hvarigenom den närmar sig till 
norra Alpernas och nordvestra Pyrenéernas krita, 
Äfven förekommer den täta kritan i Anconas om^ 
råde, på Jo niska öarna och på C reta och Malta. 

Vid detta tillfälle vill jag fästa uppmärksam- 
heten derpå, aLt Europas F lo Iz* forma t joper i all- 
mänhet visa en dubbel skiljaktighet, som utmär- 
ker de nordvestra terminerna frän de sydöstra. I 
den första af dessa ge o gu ost iska regioner finna vi 
flere Stenko Isbildningar, en fullständig suite af se- 
c u n dä ra o ch k a 1 k-f o r ju a ti on er , Gr y p h i L- k a 1 k {Lias) y 
mycket af Öolith, Grecnmnd och jordaktig Kri- 
ta', deremot i den andra regionen träffas ganska li- 
tet Stenkol, men cn mäktig sandartad ha fsbildning, 
som företräder de fem första Flötz-bildmngarna, 
litet Oolifh, en ganska tät Krita men ingen Lias. 
HufvudsakJigast måtte denna olikhet bero af de 
äldre terminernas skiljaktiga natur i begge regio- 
nerna, al' de Europeiska öarnas relativa storlek och 
af egenheter hos hafsfostema. Yld dessa sccun- 
dära bildningars uppkomst, måste Europeiska oce- 
anen varit delad , ehuru oful J kom ligt, i två stora 
hälfter, li vilka då beboddes af ungefär samma va- 
relser; men sednare, och ganska långsamt, egna des 
dessa hälfter till det eller det djurets trefnacL Då 
den andra Flötz-kalken (Mussclkalk) i synnerhet 
fått sin plats emellan de begge nämnde regioner- 
na, eller midt i Europa, så följer deraf, alt den- 
na del af verldshafvet på den tiden varit lemligt 
stilla, af öar skydd ad t från str omsättningar, hvari- 
genom hafsfosterna ägt frihet att i ro anlägga sina 
boningar och dana den ifrågavarande bildningen, 
Boue, om Jordens formalr* 


i 7 

I denna epok var Jordytans utseende mycket 
olika emot den tid Stenkols-Jormationen bildades ^ 
eller till och med fure Jura- bildningen. Ha fs vatt- 
net var redan nedsänkt, atmosphasrens temperatur 
var lägre i förhållande till af tagandet hos de or- 
saker, som verkat den starka hettan, och eonti- 
nentens berg och dalar ägde troligen redan en oli- 
ka temperatur, hvarigenom för samma land upp* 
ko m m o två o I i ka se ri eraf v egeta tion. Da lar nes i n o- 
noeotyledoner och Dicotyledoner visade sig analo- 
ga ined dem , som nu t vi f vas emellan Tropikerna, 
under det att höjder och berg fram alstrade såda- 
ne monocotylecloner och dieot y tedon er, som nu 
växa i Europa, Öfvergången från den ena vege- 
tationen tiil den andra skedde omärkligt; någon all- 
män, plötslig förstöring var ej i fråga* 

Redan förr än cn dol af Jurabildiimgen blif- 
vit afsalt, hade värmen så mycket af tagi t, att en 
stor mångfald af inseeter, fogJar och amphibier 
k u n de ti p p e 1 iå 1 1 a sig på jord en o ch vi d K ritb i 1 d- 
n i n g en , e 1 1 er å im i n st on e vid sl u tet d e röf, e x is t e - 
rade sannolikt redan ett visst antal af egna slag- 
ter af fyr-fötade djur, livars arter till en del för- 
svunnit, såsom' Mastodon ter , Hjortar, BalVar, Björ- 
nar, II vener m. fl* S hl te ligen hade hafsfos terna, både 
till sl ägt-en och avter , omärkligt närmat sig ti It 
1 i k h et mc d nä r va r a nd e tids alster; också' för ek o m- 
nm endast få utgå ngn e slägten i de bildningar^ 
som äro yngre än Kritan. 

Under Krttom bildande begynte Traehyt-erup~ 
t tonerna^ men de betydligaste Trachyi- och Basalt^ 
massör blefvo appdvifm efter Kritbit dningch och 
under Plastiska lerans fEn^aneermJ och den första, 
tertiära kalkens {'Sicilien , PJcenzal deposition. Un- 
der det Öfra tertiära gebitets fullbordande, förlo- 
rade de flesté Trachyfberg eterai höjd* oeli deras 
fragmenter blefvo å nyo sammanbundne fPeMh j 
Feidbachjl Basa It ber' g upp steg o ännu här och der 
från jordens inre. Sto te li gen utgöfo många volca- 
ner, äfven efter den loenla sött vatten s-bildningen, 
sto ra la v a-s l f öm mnr, o ch é m del af des s e e I dfcp ru - 
tandc berg finnas ännu i- • utslocknad! tillstånd f&K 
felj AuvergneJ medan andra brinnande spetsar 
öppnades fElnaJ* 

Tracbyter uppkommo allmänt på de orter, 
bvarest de volcaniska verkningsmedleu i iördmt pe- 
rioder upphäfvit Granit eller Porphyr, såsom i 
Ungern j Frankrike. Detta förhållande bevisar,- att 
de gamla eld verkstäderna fått en förnyftd vévk- 
Samhet, ‘ ■ 

Europas BasnJt-nrtade bergarter oeti ofrige 
Traehytmassor fSiebengebirgeJ ftambröto i skilj- 
aktiga epoker ur skifnga öi Ver gångs- eller kris ta 1- 

3 


linlska ■fcergarter. Till läget, i förhållande till 
hafsytan, skedde några utbrott under vattnet fRe$~ 
serij MittelgebirgCj llcbridemaj ^ uppfyllde spric- 
kor fllebridcnm j Irlandj ± eller bildade subraa- 
r ifiska berg och klippor fSegau, Kaiserslithl , Re* 
bridernaj . Be eruptioner, som skedde i fria luf- 
ten, buro alla kännemärken af nu brinnande vol- 
caner fScktwegrubeJ * eller ock fylldes sprickor och 
hålor med temligt täta stenar ter frankt Alp J. 

Ganska få af dessa volcaniska massor upp- 
staplades midt på denna tidens Öar; dit böra ef- 
ter all sannolikhet C antals och MontdoEs berg- 
grupper; de öfriga uppkommo ])å öarnas afslutt- 
miugar under vattnet, eller vid foten af bergsked- 
jor, h vilkas spetsar endast stodo öl ver vattenytan, 
eller på liafsbottens djup, såsom i Ungern , Jängs 
efter Bosphorenj i Italien, Portugal, Tyskland och 
Skottland* Den stora Ålpiska öns basis, eller det 
medlersta Europa, blef genombruten af dylika c- 
rup tioner, i synnerhet på sydöstra sidan i Eero* 
nes t ska och Pzcenl mska landet, i P adu as gebit 
och i södra Tyroln. I det sistnämnde landet fö- 
rekommer Porphyr- och Granit-massor, som på 
öfverty gande sätt ådagalägga en noga förbindelse 
emellan de gamla och de nya volcaniska bergar- 
terna; men deraf må man alldeles icke sluta till 
ett så nytt Ursprung för all Granit. l*å en annan 
sida är den stora Alpiska on, och äfven den Gre- 
kiska, omringad med en sammanhängande krans 
af volcaniska uppstap lingar, lv vartill horer Tra- 
ehyter och Basalter i Schwaben, vid Banow i 
Mährén , Qber-Pullendorf i Ungern, Trachyt- och 
Bas alt-grupp er ne vid Fcldbach i Stey ermark , i 
Ungern och Siebenburgen, de stora Trachyt-grup- 
perna norr om Smy ma i mindre Asien, Bospho* 
rens basalter, Tracby terna på öarna Suntorino och 
Mdo samt Sardinien, och sluteligen norra Italiens 
volcaniska bergarter. Fler c lärde hafva sökt be- 
visa, att eruptionerna följt vissa raka, böjda eller 
cir ke 1 form i ga ri g tn i n gar (S i c kxeh , v * Hoff , v . B u cn) . 

Dessa skräck ful la volean -utbrott, åtföljde af 
icrgmassonias sönder sprängning, upphäfning ocli 
försänkning, ha sannolikt gifvit continentcn dess 
nuvarande höjd derigenom, att de tvungit hafvet 
att först sänka sig till den lägsta t er ti ä va bassins 
xiiveau fParisJ, och si ute li gen till dess närvaran- 
de ståndpunkt* På detta sätt erh ul l o Europas 
bergs sträckningar småningom deras höjd, och fasta 
landet antog derigenom det skaplynne, som det nu 
äger* I denna tidepunkt er hö Ho södra Tyr olens 
Jura-berg, jernte inånga andra Kalk- och Sand- 
fitensberg de förskräckligt branta stö r t ni n gar, de 
sällsamma foitner och den Öfverr askan de höjd, 
som så mycket utmärka dem* Hafvets tillbaka- 
dragning och de oscillationer, som voro en natur- 
lig följd deraf, bidrogo troligen alt sönderstycka 


Kritbildnmgen i norra Tyskland och vid Medel- 
hafvet, liksom andra lorrn altaner måst betydligt 
lida deraf* Ganska inånga bland de lägre dalarna 
eller slätterna hlefvo vid delta tilihiiie urhåikade, 
eller fördjupade. 

Efter ftillandad krit-bildiung utgjorde Euro* 
pa en stör contimnt* omgifven af mycket sonder* 
styckade kuster ^ och inneslutande många inre haf 
och sjöar med färskt vatten. Vissa delar af södra 
Sverige kunna gifva ett ungefärligt begrepp om 
den Europeiska jordytans utseende på den tiden* 

I norra Europa befann sig el t omätligt haf, 
utsträckt från Ryssland eller till och med från 
Asien öfver norra Tyskland till England, foren ad t 
med Nordsjön och kanske äfven med Ishafvet, Det 
medlersta af Europa intogs af ett annat inre haf, 
som betäckte de Schnrebuska slätterna, ithendafen, 
nedra Schwaben, Bajern, Österrike, Mähren och 
Ungern. Emcflan begge haf ven och med det sist- 
nämnde foren ad t, fanns B öh me tis bassin* I södra 
Europa betäckte Medelhafvet alla lågland, som im 
bilda dess stränder* Det hade ännu icke ge- 
nombrutit Hercuiis Stöder, men var genom cana- 
ler förenad t med Röda hafvet och Svarta hafvet, 
och sammanhängde med vestra Asiens stora bas- 
sin. Frankrike inneslöt tve n ne stora haf: det ena 
sträckte sig emellan Pyrenéerna ^ Saintonge j Perl* 
gord och mellan C antals och Arv ey rons berg; 
det stod i förening med hafvet, som betäckte Lan* 
guedoc och Provence ^ och denna förening måste 
först efter Molasscns bildande upphört, eller åt- 
minstone hlifvit mycket afbruten, Den dam, som 
skilde syd vestra Frankrikes bassin från Verltlshaf- 
yet, finnes nu ej mer, och de Atlantiska hafsvå- 
gornas förstorande makt blef understödd af den 
starka ström, som utbildat Gascogner* viken* Ett 
annat haf betäckte alla lägre länder emellan Pj- 
cardtöj Champagne ^ Bourgogne 7 Limonsin , Ven- 
dée; emellan Mans , Bretagne och Mancke. Äfven 
bildade Londons omgifning i England ett af krit- 
vallar begransadt litet haf, och ön PPight forme- 
rade med motsvarande kust en särskild bassin , el- 
ler kanske var den att räkna till norra Frauk li- 
kes stora haf. 

Alla dessa haf hade en högre vattenyta ån 
Oceanen / eller ock hade deras gamla bas si ner seder- 
mera blifvit olika upplyftade öfver hafvet. De 
åtskilliga bassinernas afgransning (Gesehiedenseyn) 
blir ögonskenligt påtaglig genom de terfiära Kust- 
petrificaterna, h vilkas prototyper måste lefvat på 
nere tusende fots djup, om man också vill an- 
taga att dessa bassiner varit förenade till ett 
enda haf* De upplyfto ingår, som Europa, i 
synnerhet i dess medlersta dd, fiitl erfara, hindra 
att med uoggranhet hunna bestämma de särskilta 


bafvcns relativa höjder; likväl, om man far dumma 
från bass i ner nas närvarande höjd , så skulle Eu- 
ropas Central haf vnrit det högsta , det Nordiska 
och det Engelska hade cn mindre höjd* * Medelhaf- 
vet stod nast intill CentralbafVet upphöjdt, och 
den Franska hassinen var den lägsta* Det är tyd- 
ligt, att lagernas relativa höjd i dessa bassiner icke 
kan gifva ett rätt begrepp Öfver vattenytans höjd, 
i synnerhet i GentralhafVet; således, om vattnet i 
PariY j T Viens * Ungerns och norra Tysklands 
bassiner stått några hundrade fot öfver mi varan- 
de Ocean, eller om dessa länder blifvit till denna 
höjd uppdrifna, följer för ingen del der af, att vatt- 
net uppnått höjden af vissa MoJassebäddar i Schweiz, 
sorn man finner till 3 å 4 o°° fot; vid sjelfva Al- 
pernas uppskjutning inåste desse bergarter äfven 
uppstigit, hvilka, utom denna orsak j icke upp- 
nått mer iin 800, *ooo, 1700 eller högst 2000 fot 
Öfver hafsytan. 

Dessa haf voro med Canalcr mer eller mindre 
förenade med många små haf på fastlandet och äf* 
ven med sottvaUens-sjoar . Dessa vattensamlingar lå- 
go \ id gränso rn a a f fö r s t nä zn n de haf, eller ock v oro 
de inueslutne emellan bugtdalar och hade sina af- 
lopp till stora hafvet. Således erhöll norra Euro- 
pas haf vatten från Hessens oeh Thur ingens bas- 
giner ; It hens och medierst a Europas bassiner sträck- 
te sig längs efter nu varande stora ström bäd dar; 
Medelhafvet hängde tif Ihopa med Spaniens högsta 
bassio, äfvensom med den i Toscana * i synnerhet 
vid Siena; norra Frankrikes bass in var förenad 
med den vid Öfra Loire och Allicr» sydvestra 
Frankrikes bassin var förenad med den vid öfra 
Torn och vid Dordogne / hassinen i sydöstra Frank- 
rike agde samband med den vid Saone o* s. v» 
Med tiden ökades antalet af dessa haf eller inre 
sjöar medelst de skiljemurar som nya s lenbildnin- 
gar uppdrogo, och der under liände, att de inre 
sjöarna redan voro fyjlda ined sött vatten, under 
det de inre haf ven, h varifrån de härstammade, 
inneslöt endast salt vatten* 

Deesa haf mneslöto ett stort antal af öar i 
Bajern, Ungern, norra Europa o* s< v. och deras 
antal Ökades i förhållande till vattnets sänkande 
under den ter ti ära epoken, 

Norra Europas bassin hade temlig fri eom- 
munication med Oceanen och fyllde sig till stor 
del med sand och rullsten, eller Öfver hit fvud med 
sandartade sten-ruiner, som tillfördes från norr 
och från söder* Tid efter annan biefvo Jj r un ko Is- 
bäddar afsatta genom strömdrag och sjöars utbrott, 
h vilkas bildande och uttömmande lättades af vol- 
eauiska åtgärder* Dessa upplag af combustibln 
ämnen fingo sitt rum i bassi nornas vikar fÅrtern > 
Malte* Hclmsfädt* Lausizj* eller vid begge kaa- 


1 9 

terna (Östers jos tranden i Mecklenburg och Preus- 
sen); på andra stallen uppfyllde de fördjupningar 
mi dt i hassinen /Freyenwalde * Brandenburg o* s. 
v.); eller ock träffas dc vid sidorna längs efter 
sjöar, som voro förenade med norra Europas haf 
{Tunn i Rhön 7 Hessen- C assel). 

Under den tid då sand, rullsten, le rar tade 
och merge lar tade ämnen beständigt kringfördes, 
hrnide Molluscér och andra hafskräk endast på 
några fa ställen finna en lugn vistelseort; detta 
är sannolikt orsaken, h varför e GrofkaJkeu bl ef af- 
salt endast i vissa af" dessa bass i ner s djupa vikar 
f Anvers i Belgien * Lemgo i JVestphalcn* Dick* 
holzen i Hannover* Hclmstddt* Égeln vid 3Iagde- 
bur g* LaUsH* GallizienJ * eller i sådana bassiner, 
söm voro nog skarpt skilda från clet ofri ga hafvet 
fDranfdd) C assel i Ilessenf Alla dessa kalkstenar 
tyckas uppkomna vid den tid, sorn de första ter- 
tiära * bildningarna afsattes; åtminstone bära de 
delar der af, som hittills blifvit granskade, nog 
tydliga kännemärken af denna epok. 

De iippslanmingar, som fyllde dessa bassiner, 
härledde sig till större delen från Ur- och Ufver- 
gångs-gebitet; en omständighet, som ganska na- 
lurenligt förklarar den öfver vägande mängden af 
sand- och rullsten mot andra ämnen, äfvensora 
tillkomsten af Tern oxi d-by dr at i de Öfra lagerna. 

En 'svag dam af yngre secundära bergarter 
afstängde denna bassin från Nordsjön; bortJlytan- 
det af dess öfver lopps vatten och h a fs vågornas" kraft 
förstörde småningom denna stiljemur, oeh de ge- 
nom voleaniska verkningsmedel uppkomna spric- 
kor m* m. påskyndade dess genombrytande, h var- 
igenom vattnet ut^r ömmade tid tals mera i massa 
på vissa mellantider, än jemt och småningom. En 
sådan förtskyn dad vattnets återgång måste från 
norr och nordost medföra de flesta stenblock , 
3 i varmed ytan af norra Tysklands tertiära bassin 
är besådd; men de mindre gesclnebcrna ankommö 
vid samma tid som den tertiära sanden m). 

/ den norra Franska hassinen afsatte sig först 
lerartade och sandiga materialier; några upplag 
af brunkol, som härstammade från monoeotykdo- 
ner och dicoty ledoner, blandade med sött vattens 
skaldjur, blefVo uppstaplade deruti, af insjöars ut- 
brytande vatten dier af strömmar. Då började 
Grofkalk att bildas i deuna bassin, hvars hviia 


m) Den kraftj som förflyttat slörre geschiebc nf fler c 
hundrade centnefB vigt mänga mi i , snmt Elfdals 
Porphyv till södra Sverige och ju dra stranden af 
Gitersjöti . synes ej yara förorsakad af cu sådan bas - 

*iu- uttömning* 


Öfuers. 


20 


endast stördes 5 granskapet af aflopps-canaler el- 
ler nära vid inströmmande floder. Mot slutet af 
denua bildnings tid, medförde strömmarne å nyo 
lera-, sand- och kolartade ämnen, och på detta, 
satt bildades de, i granskapet af Paris j i kalkens 
öfra lager befintliga sammanhopningar. På sam- 
ma tid blefvo vissa delar af bassinen, som voro 
blottstulda for flodernas strömgångar {Seine,, Mar - 
nejj mindre salta, och erhöllo kisel- och salt-ar- 
tadé substancer af floder och källor. På detta 
sätt uppkom med den öfre Grofkalken flerestädes, 
såsom vid Paris j en Liselhaltig kalk* el|cr ock en 
mergelartad Gips. Man vet att den sistnämnde bild- 
ningen innesluter några hafs-: och söttvattens-skal- 
djur, äfvensom ben af fyrfotadé djur, som floder 
tillfört den. C. Puevost har räknat ej mindre än 
tio lager af sådan blandning af hafs- och sö (t vat- 
tens-foster. Under denna sakernas beskaffenhet i 
Pariser-bassinen , har det öfriga af stora hafvet 
intet analogt att uppvisa* efter den första sandarta- 
de tertiära formationen erhöllo bassinens syd vest r.a> 
riordvéstra och östra kuster deras egentligen till- 
höriga bergarfér , åtminstone visa dessa kalkar- 
ter både mineralogiska och zoologiska skiljagtig- 
lieter [Fourainfs Falun , Titfeaii från Manchej Loi -r 
fens stränder) och gipsarter bildades endast i den 
östra delen. 7 

En stor mergel- ocli s^n d-artad formation följ- 
de uppå förenämnde bildningar, och inneslöt Jcrn- 
inalra [Nqrmandie) , likasom i norra Europa. Sed- 
narc .förlorade denna bassin sin salthalt ocli hlef. 
en insjö med färskt vatten, hvars vidd småningom 
minskades. Denna sjo afsatte först på flere stäl- 
len {Paris j Le Mans, rii. fl.) kiselhaltiga arlcr och 
derefter mergel och kalk med sottvattens-musslor, 
tillika med vattenvex,ter och kärrvexter. Förlän: 
denna sista epok , voro de Öfra bassinerna vid Alf 
lier och Loire redan skarpt afskilda från det. sto- 
ra liafyet; de voro redan icke annat än, söttvattens 
sjöar, så alt här endast bildades inergel, söttvat- 
tens kalk ocli gips, under hela den tertiära epok 
som foljdé efter grofkalken. Siuteligen, uttömdes, 
desse sfora sjöar genom aflöppens ('Loire ^ Seine J 
utgräfning; . de öfra tertiära bäddarna söndei*styc- 
kades vid vattenutbrotten , betydliga Alluvialsam-? 
lingar bildades i dalärna, ' Mancke - canalen begyn- 
te att utstakas, eller blef åtminstone betydligt ut- 
vidgad. 

Englands Ivcnnc Tertiära Bassiner äro, såsom 
mindre i storlek , äfven af eri mindre olikartad be- 
skaffenhet, men å en annan sida äga deras tre 
hafs-formationer några egna cliarakterer, som tro- 
ligen härleda sig från beskaffenheten af närmaste 
continenteus bergarter, så väl som af granskapet 
eller den ofullkomliga föreningen med norra Eu- 
ropas bassin. Efter några lager af plastisk lera 


med brunkol, afsatte sig en musselförande lerbild- 
ning, i stället för den första tertiära kalken med 
dess sandsten; Gips- och Mergelarter finnas här 
ieke, och emellan Londons lera och den öfra san- 
den, visa sig endast några tillfälliga samlingar af 
musslor, från hafvet och söttvatteu. 

Äfven denna bassin förlorade efterhand sin 
splta; cu sött vattens-bildning utmärker den tertiä- 
ra epokens slut, och denna bassins Kritbankar 
bleivo till en del införda genom aflopp från nor- 
ra Europas inre haf, äfvensom igenom Manche - 
Qanalens utgräfning eller tillfälliga bildning. 

Sydvestra Frankrikes bassin fylldes först med 
tylolasse och Mergel; en afgränsning ägde rum från 
Medel hal vet och straxt bildades på den bredaste 
ocb djupaste delen, en från det öfriga temlig väl 
afskild fördjupning, hvari vattnet var så stilla, att 
ej allenast åtskilliga hafsdjur der kunde uppehål- 
la* sig, utan äfven £n bildning af Grofkalk afsät- 
tas. Då den första bildningen hade upprest en 
slags dam emellan hafvet ocli bassinens botten, 
förlorade en del af den sednare nästan hela sin salt- 
balt, och var, då den första tertiära kalken börja- 
de bildas, endast en sjö med söttvatten. Vid sam- 
ma tid som undra delen af Grofkalken på andra 
orter bildades, afsattes här en kalksten, som var 
fri från musslor, men hade alla kännetecken af 
en sött vattensbildning, och en musselförande sött- 
vatteus-kalk nppkom under musselsandens ( Faluns ) 
bildande i Gironde och Adour och Gipsen vid 
St % Sabme och Beaumont . På ställen der hafvet 
hade communicalion med den saltfria bassinen, 
funnos hafs- ocb sottvattens-musslor sammanblan- 
dade. fDaXj Bazas y MarmandeJj ocli Molasse med 
hafsmuSslor omvexlade med musselfri söt t vattens- 
kalk, samt betäcktes med söttvattens-kalk, som 
träffas på begge bildningarnes grans. 

I den stora insjön upphörde icke lagerbildnin- 
gen förr, än hafvet fick tillfälle att sätta sig i o- 
behindrad förening dermed. Då den farska vat- 
tenmassan icke stod i förhållande till aflopps-cana- 
lernas storlek, måste denna händelse blifva på- 
skyndad. I följd af detta, det salta vattnets in- 
brott i bassinen, uppkomma, förr än den musselfö- 
rande söttvattens-bildningen afsattes, mergelartade 
lager, blandade med ostronskal, hvarpå snart fö! j- 
de en fortsättning af söt t vattens-formationen, och 
en större sandartad liafs-ailuviaL-deposition. 

Efter de sandiga Alluvierna, förlorade Krit- 
dammen, som skiljde bassinon från Oceanen, så 
väl geuorn bass in vattnets arbete* som Atlantiska 
hafssvallet, småningom sin styrka och förstördes; 
vattnet i bassinen flöt bort, Ailuvial -epoken tog 
sin begynnelse, och ingen ny eller- öfre -^öttvat- 


21 


tens-bildnmg föregick, emedan ingen nog afslild 
urgröpning fanns, lämplig att biifva sjö. 

Meddhafvets bassinj omgifven af branta kalk- 
stensklippor, har åtskilliga egenheter. På norra 
sidan bilda sig bar och der Alluv i al -Jager, längs 
efter berg-rötterna (JVagelflue vid Aix m.li), eller 
mäktiga massor af lera, sand och mergeJ, såsom 
vid Apenninerna och vid Alpernas södra fot- På 
ställen som voro gynnande, i* da lar eller vid berg, 
rötter [Sardinien)^ följde en stor kalkbildmng med 
hafsdjur. 

Yid Alpernas södra fot bidrogo hafsdjur och 
pol vpur tili bildning af en klippsträckning af grof- 
knlk med nummuliter: under det att dessa djur, 
vid Apenninernas bägge sidor, icke kunde utföra 
^ina anläggningar, intogs rummet af alhivier af 
sand och lera, h vil ka i norra delen af Ilhoncns 
bassin utbyttes mot Molasse. 

Längs efter Alperna och på Sicilien fortsattes 
kalkbi [dumgen ännu någon tid, så att under den 
ÖfraPariser-grofkalkens bildande afsattes här Niirn- 
mulit-kajk, hvilken här och der omvexlade med 
regenererade v o le an iska stenslag (Eicenza, E trona , 
Not o på Sicilien) j som in nes lö to Brunkol (IVötOj 
Bolca)j likasom vid Paris y men denna bildning 
efterföljdes utmed Alperna af ingen annan. 

Vid bägge sidorna af Apenninerna och på Si- 
cilien underhöll os depositionerna af lera och mergel 
vida längre tid; de inneslöto många hafsdjur; brun- 
kolsmassor uppstaplades här och der (SinigagliaJj 
och stora klumpar eller lager blefvo stundom bil- 
dade af sv af ve 1 , gips (Ealterm) och bergsalt {Si- 
cilien) af i luften brinnande solfa tarer, eller af sub- 
marinska gaz-utveck lingar. 

På sistnämnde orter, äfvensom i Provence 
(Rohnens bassin) , i Languedocj RousUlon och på 
Sardinien j, finner man den tredje stora terliära 
sandar tade formationen, samt Öfverallt, utom i 
R ou ullon* återser inan den andra ter tia ra kalk- 
formationen , som saknas i alla de bassiner, h var- 
om nu fråga varit, Ledan den tid, som den Öfra 
hälften af första terliära kalken bildades, fanns i 
Provence en liten, från Medelhafvet så afskild bas- 
sin, att egna stenslag deri kunde bildas* Denna 
bassin finner ma n vid Atjcy den ar fylld med mer- 
gel-, kalk- och gipsarter, som äro temlig analoga med 
Åloftim tu 'tres-av tern a* Något sednare uppkom i en 
dylik bas si a vid Saliiwllc i Langitedoc , en deposition 
af kalkblandad sand- och sött vattens-magnesi t 

Yatten-utbrott ur sjöar och floder cleiermi- 
nerade i Toscam > midt på de öfra hafsbildmngar- 


na, en bildning af ler-mergelslager med Brunkol, 
som innehöll blandningar af söttvattens- och hafs- 
musslor [Siena)* Denna epokens k al k stens-ar ter 
visa, att det varit först mot slutet af denna pe- 
riod som Uafsfos terna kunnat Jd Va och arbeta i still- 
het på sina boningar, h varemot saknaden af dessa 
bergarter i hela det norra och nordvestra Europa 
utmärker ett oroligt, af läte Aliuvial-öfVersväm- 
ningar besväradt haf. Sedan dessa bildningar blif- 
vit ncdlagde, hade Medelhafvet redan blifvit be<* 
tyd f ig t sänkt, eller ock dess stränder upp lyf tade; 
det sökte beständigt att sätta sig i förening med 
-Oceanen och hade på landet efter lemnat flere in- 
sjöar, h vilkas vatten slu tel igen förlorat sin sälta. 
Deraf bildades här och der sött vattens kalk och 
Travertino, och dessa sten arters täthet och deras 
utbredning var föränderlig, eftersom kalken af- 
sattes ur sjöar eller från källor. På samma tid 
.-be täck te söttvattens kalk och mergel vissa land- 
sträckor i Lan^ttedoc och Provence (/^Jga/z, Mont- 
pellier m. fl* st,) 

Till Europas stora inre haf nedförde ström- 
mar, från alla håll, sand och rullade geschieben 
och vågorna uppvräkte dessa ämnen på stränder- 
na, likasom det ännu denna dag sker. Bildnin- 
garnas fasthet uppkom af den k i sel- och kalkhal- 
tiga vätskan, samt massans tyngd och tryckning. 
På detta sätt bildades sträckor af k aJk artade con- 
glomerater längs efter Alpernas fot i Wiener-bas- 
sinen och alla de mäktiga bildningar af molassc 
och sandsten, samt conglomerat och mergel, som 
omringa den stora Ungerska och Siebcnbiirgiska 
bassinen, och som betacka Mährens slätter, »älven- 
som foten af de Tyska och Sch weitz iska Alperna. 
Yid samma tid uppfylldes Ehendalens och deu 
Eöhmiska bassinens botten med dylika men min- 
dre lerartade sten slag. Den omständighet förtje- 
nar att anmärkas, att i de Tyska conglomerater- 
ua iugå endast fragmenter från närmaste Alper, 
inen i Schweiz och Vorarlberg fora dessa bergar- 
ter fragmenter, som äro alldeles okända i Alperna t 
men h vilkas hemort måste sökas på Schwarz wa/de 
och på K öges-bergen, såsom granit, porphyr o, s, v. 

Af samma orsak, som på andra ställen, upp- 
kommo nu brun kols-lnger inidt uti nyssnämnde 
bergarter; och dessa massor af vegetabiliskt ur- 
sprung, blandade med sötlvattens-musslor, anlade 
sig i urgröpningar (norra Böhmen ) , eller i i vikar 
i ( Haert ng) , ^ ell er- i långdalar och Dra- 

vels dalar), eller ock på förgrunden af den- 
na tids vidlyftiga stränder. Du Alperna på den 
tiden utgjorde let största fasta land, ärdettmtur- 
4igt att i dess bergdalar finna de betydligaste brun- 
kols-Iager (Kärnthen) } eller ock på ber g sträcknin- 
gens fot. 

3 * 


Efter bildandet af detta fors ta tertiära gebio- 
4:et, befans det stora bafvet fördel ad t i ilere sär* 
skilda bassiner med olika vattenhojder. Den Döh- 
miska bassinen och den Rhemka emellan Basel ovXi 
■Btngen* afskilde sig fr a q stora bafvet , från Sa- 
v q yeti till hUallachiel up p ko mmo t vå stora h a f , de n 
■Schweiziska bassinen ocli den Bajerska ^ utsträckta 
•från grannskapet af Aix i Savoijen intill Haas - 
j'iickbévg£n 9 och de inre k as si ner na i Ncdra Öster- 
rike och Ungern* b vartill Öfra Österrikes slätter 
tjenade som föreniugs-canal# Dä klen eller fördjup* 
ningen i Södra SiebenMrgeti, var också afskild från 
den Ungerska, och midt i Alperna hade sjöar hlif- 
,vit bildade, b vilkas vidd utstakades af Känuhens 
slätter, längs efter öfra Drave - ocli ifeue-floderna. 

I Bohmen tyckas de tertiär a bildningarna nä- 
stan upphört med brunkolen, emedan man der 
fällan träffar små upplag {KosienblaU) af kisel- 
ocb mergel-artade sten slag, som kanske äro yngre 
än den första tertiära formationen. Denna bass in 
måste således länge varit en sjö med färskt vat- 
ten, h varur intet stenämne af sa t tes ocli b v art dju- 
ren .ej voro roångtatige. t 

T , löicn-bassinen bilda des, pu no r ra s i d an , a n- 
-da mot Manhcim ett te ml ig mag tigt' nederlag af 
.grofkalk, som i synnerhet i. öfra lagerna inneslu- 
ter många söttvattens musslor, som här måst lef- 
-vat tillsammans med bafskräk , eller blifvit inför- 
da af strömmar* l söder och norr härifrån, synes 
grofkalken betäckt med lera och brunkols-mo- 
la sse, och sällan, såsom vid Backs weiler ^ bidraga 
små isolerade söttvattens-bassiner ti 11 bildande af 
kalk mass or. Undantagande några mu sse Iblandade 
leror i södra delen af denna bassin, visa sig en- 
dast här och der yngre söitvattens-bildningar, så* 
som t, ex, vid sydvestra foten a t Schwarzwaldc- 

I Schweiz består bela tertiära grunden endast 
af sand, sandsten, conglomcrat, mergel och brun- 
kok Emédlertid tyckas vissa gipsb landade inerge!- 
arter i vestra Schweiz, många underordnade sött- 
vattens-, kalk- och brun kols-lager, de mussel fö- 
ran de sa nd s te n$n lassor och de flesta molasse-biid- 
ningarna antyda, b vilka delar i det tredje tertiära 
gebietet de motsvara,, nem ligen den blå leran^ mer- 
geln, sanden och till och med den andra tertiära 
kalken. P Man bar ännu icke afgjort, hvilken sten- 
ar t som motsvarar den första tertiära kalkstenens 
period, och i synnerhet råder största ovisshet om 
det mägtiga lagret af Nagelfkie, som begränsar Al- 
perna, , , \ , 

.» , T r.' i+i ** . 1 U |i / T 

Bajern fram ter längs efter Alperna nästan sam^ 
ma bergarter som Schweitz, medan bassineus norra 
sida bek lädes med en qu artsrik finkorn ig sandsten , 
med sand, mergel och svagt förenade breccier» 


Vid östra sidan, vid foten af Böhmer-Waldgebir- 
ge, träffas lera och brunkol, som, efter vår åsigt, 
tillhoror de bägge öfra tertiära afdehnngarne, 

I Öfra, Österrike är den stora molasse-terrainen 
tydligt betäckt af mergel- och mussel-förande mo- 
lasse, som bor räknas till det tredje tertiära ge- 
bietets epok (Wolf se gg). Samlingar af bitu mi- 

nns t träd, u tan petrillcater , förekomma midt i 
denna nya deposition, beledsagade af sand och pla-?> 
sti sk t lera (PHolJscgg). 

I södra delen af den lilla bassinen vid $.t 
Pollen är förhållandet nästau lika, och den öfra 
tertiära, mUsselb landade sanden är här ännu me- 
ra utmärkt Pollen), -Brunkol, med conglo- 
merat oeb lera, förekommer äfven (Thaleriij, Obriz* 
^ er $) m Den norra delen häjpcr till följande bassin* 

Den stora Österrikiska och Unger sket bassinen 
har ett mångfaldigt mera sammansatt förhållan- 
de och dess bergarter äro alldeles lika med dem, 
som Medel hafvet bildat. Efter con glo merat och 
'urolasse deponerades en egen art grofkalk, sorn 
bildar en nästan oafbmten gördel omkring hela 
bassinen. Till någon del består denna kalksten af 
Jager af förstörda oor a Iler och ntmmti liter, men med 
höjden vinner den mer likhet med Pamer-grofkalken 
och omvexlar med blå lera, som äfven be täcker den. 
Denna mergel och lera, alldeles lik den pd Apenni- 
nerna, innesluter brunkol, eller bituminost träd i 
Österrike (Ncufeld) och i Ungern ( Érennbcrg) f samt 
klumpar af tätt svafvel i C roa ti en [Radobay), En 
talrik mangd fossila kroppar chnraktemerafr de 
Öfra i a geni a, oeb Molasse tyckes på vissa sidor af 
bassinen intaga den förra bergartens ställe, 

Pd leran bar anlagt sig mergel, sand, som till 
en del innehåller musslor, molasse oeb grofkalk, 
och således fulländat det tredje tertiära gebietet, 
likasom i Apenninerna. Sanden eharakteriseras af 
betydliga brunkols-bäddar med lera {O Jen) och 
ti Hfa I liga blandningar af sött vattens- oeb hafsmuss- 
lor (Hellas f Gaja , sjöil Balaton ^ Ar apatak i Sic- 
-benburgen). 

Under samma epok afsattes sand oeb grof- 
kalk på na gr a ställen i norra Sicbenbiirgen , som ha- 
de Sammanhang med den Ungerska bassinen, me- 
-dau samma bergarter ned iades i södra Siebeubtir- 
gen, sannolikt bildade i någon stor insjö, som in- 
tog A lutas bassin oeb som stod i förbindelse med 
det b af, b vilket betäckte PVallaehieL 

Sedan alla dessa formationer blifvit utbilda* 
de, cjvarstadnade ännu söttvattens-sjöar i den bas- 
-siii j i som nu intager Donaus strömbädd. Bland 
dem måste den största varit den, som betäckte 


niedlersta delen af den vidsträckta östra slätten i 
Ungern, åtminstone för att dom ma af' sottvattem- 
‘kalken vid Czrgled 7 JVéstndy in, il* st. Sniärré 
SÖttvattens- sjöar och af oiika ålder ge sig till— 
'känna genom ka I karter , mergef och men il it från 
Sirmien^ Zempliner- comitatet, Mat ra j O/ert, JVim- 
passing och från Eiehkogcl vid JVieh* Öfra Öster- 
rike saknar alla sådane bildningar; att de före- 
komma i Schweiz och Bajern, är förut anförd t. — 
Samlingar af kalk tuff, afsatt af kalkhnltSga källor, 
trätfas ganska ofta i Schweiz och Bajern, men de 
äro alla vida yngre an förutnämnde bergarter. 

De loeala söt t vattens^ kalkMJdningarna böra 
ej förblandas med nästan lika kalklager, som till- 
in 1 ligt vis åtfölja vissa t ert iära brunkö Is-lager på 
Alperna fGråzJ och i Rhendalen. Äfven tyckes 
det Som många andra Små loeala bildningar, till 
ex* vid Omingerij JYikolschiz i Mahrén , Sirmien 
m, fl, icke ha någon gemenskap med i fråga va- 
rande Sot t va t tens- kalk. Dessa stenslag tillhöra en 
äldre epok, till äfventyrs uppkomna efter den blå 
musselmrande leran i särskilda bnssiner; ty man 
finner deras petrifieater till en del inneslutne i den 
^öfra mnsselhaltiga 1 lerans underordnade lager; en 
omständighet, som utmärker att' dessa organiska 
afverlefvor blifvit förda och släpade, än till haf- 
vet, än till någon liten sottvatfcens sjö, lemning 
efter detta haf. 

Efter denna utveekling af bassinerrtas allmän- 
na beskaffenhet norr om Alperna , bör man ej 
underlåta deraf draga den slutsats, att li a fs-fos ter- 
na under hela den tertiär a epoken funnits vida 
mera allmänt i den Österrikiska och Ungerska 
bass in en, än i den Schweiziska oeh Bajerska, eller 
att de lättare fortplantat sig och blifvit bättre bi- 
behållna i den förra, än i den sednare. 

Jemför man dessutom de tertiära bildningar- 
ne på begge sidor om Alperna, så uppkommer 
en märklig åtskillnad hvad beskaffenhet och för- 
' delning angår* Sandar fa de ämnen voro rådande 
på Alpernas norra fot och inträngde i några lång- 
dalar och tvärdalar. På den motsvaföbde eller 
södra sidan är den tertiära formationen kal kartad, 
utan att uppstiga i någon Alp-daL Tillägger man 
vidare, att på den sednare sidén alla stora dalar 
äro tvärdalar, som likna nyss uppkomna sprickor, 
så blir det troligt, att många dalar på norra Alp- 
sidan äro bildade långt förr, än de mesta på mot- 
svarande sidan. Innan de sistnämnde uppkommit, 
måste vattnet från den största delen af bergmas- 
san flyta från söder till norr; de sprickor, som nu 
utgöra dess strömbäddar, kunde cj uppkomma 
for än mot slutet af t er t iära epoken, och ström- 
marna fingo då tid att djupare utgräfva de klyf* 
tor, soj n nyligen uppkommit efter voleaniska eru- 


ptioner och lyftningar* Dalsidöfnas skapnad vid de- 
ras öppningar mot slätten, tillåter icke i södra 
Alperna antaga några af ström loppen förstörda 
“äldre dammar; deras hettat tände mfcån låter o vil- 
k or ligt till den nyss nhförda mciiing* 

Efter den ter t iära bildningens slut; begynte 
A Huv i a l- epoken . Europas bass i ner voro till stor 
del ännu fyllda med vatten och delade i en slor 
mängd söt t vattens-sjöar, såsom i Bajern, Österrike, 
Ungern, Bölimen och Klienländerng , den norra 
Franska bassinen, som var delatH clen Parisiska, 
och den vid öA*a och nedra Loire, fiassinen i 
'syd v est ra Frankrike, norra Europas störa bas sin 
oeh den Engelska hafva troligen icke erfarit det- 
ta småningom aftagande öfvergångstil Istånd , eller, 
om det inträffat, har diet Varit på en kort tid, i 
jemförelse med de < ofri ga bassinernm Medel ha f- 
vet har deremot alltid bibehållit srn sälta* 

Mgre af dessa sjöar lia efterlemnat ansenliga 
depositioner fRhendalen ^ Ungerns Östra slätter, 
Österrike o* s* v*); men andra, hviikas vatten for- 
tare bortströmmade, afsatte endast litet af lera 
"och sand, och strömmarna intogö hos desse tidi- 
gare deras nuvarande furor* Emellan denna epok 
och sjöarnas uttömning, förflöt en ansenlig tid, 
och derundeh öfvergåfvo och ändrade strömmar- 
na mer elter mindre sinn då varande bäddar, så<- 
som for ex. Khendaien, Donau o. s. v. > Dessä Sött- 
vattens-sjöars höjd kon igenkännas of de stora sam- 
lingar af rullsten oeh rnergel, som till en del in- 
nehålla musslor och ben af fyrfotade djur, hvil- 
ket man träffar på östra Ungerns slätter, i Öster- 
rike, i RhendalcUy langs efter Garonne och vid 
flere ' strömmar i norra Tyskland* Upplag af sand, 
rullsten och conglomerat fÅlpernaj på backar- 
na och bergens affallande sidor eller plateauer be- 
visa, att under första hälften af A llu vial -epoken, 
strömmarna i hela Europa hade vida högre bädd 
och niveauän nu, eller ock att de i sitt bpp häm- 
mades och tillbakahöllos i sjöar, li vilkas dammar 
nu äro förstörde* 

Vid samma tid som det färska vattnet afsatte nlla 
dessa ämnen, angreps Continenten af hafvets vågor 
och strömmar, som uppkastade en myckenhet al- 
iuvier på stränderna, der vi* finna dem med vida 
högre läge, än nn varande hafgyta. Kusterna af 
Frankrike, England, Skottland oeh N o m ge upj>* 
visa sammanhoparlé upplager af rnllsteiV, sand, 
mergél oeh musselskal, till betydlig höjd uppvräk- 
te öfver närvarande vattenyta, Samma pKeftomen 
finnes upprepad t på Atlantiska hafvets motsvaran- 
de strand i America fBosionJ och iängs efter ku- 
sterna af Medelhafvet och Östersjön, 

Vid Medeihafs-kusterna finnef man på upp- 
höjda klippor spår efter Pholad-musslors arbeten 


fltfizzaj CapJ Circée* sand, rullsten, conglomerat 
och samlingar af musslor, hvars likar ännu träf- 
fas i detta haf dVizza^ Sidlien, Corinthiska JVäsctJ, 
och sprickorna i dessa kalkberg äro fyllda ined ännu 
Jefvande hafs- och sjö-musslor pGibraltar* Langue- 
doc, Corsica , Nizztij Dalmatien * Joniska Q ar na J* 
med ert breecia af ben fragmenter f&ihraltarj ^ eller 
ock, på mera afstånd frän kusterna, innesiuLes 
denna ben-brecciu endast af sött v ättens- och land- 
musslor* 

De orsaker, som Åstadkommit hafsvattnets sän- 
kande eller Gontinentens upphöjning etter den gam- 
la AlluviaJ-epoken , äro svåra att ådagalägga, eme- 
dan de kunna vara af mångfaldig art, efter olika 
lokala förhållanden. Medel hafvets sänkande måtte 
blifvit påskyndad t genom utbrottet af Asiens stora 
inre haf, oeh det tillfälliga bildandet och djupa 
utskärningen af Gibraltars sund, måtte i synnerhet 
varit den déterminerande orsaken. Arven samma 
orsakur kunna gälla för Östersjön ; men i afseende 
till Nordsjön och Atlantiska hafvet, måsteman a- 
sia andra händelser. 

Om man vore berättigad att uti gamla eru- 
ptioner söka orsaken till de rum, det ena efter 
det andra, som hafvet intog, så kunde vi äfven 
liar taga vår tillflygt till eldsprutande berg, som 
varit verksamma under Alluvial-epoken, älv en som 
til de phcuomener, li vilka voro en nödvändig följd 
der af. Ändtligen nalkas vi en t idepunkt, då Euro- 
pas fasta land började alt antaga sin närvarande 
ib rm och constitution ; hafvet och de ännu åter- 
stående sjöarna fortforo alt bilda afsatser; floder 
och strömmar deponerade klappersten och sand; 
källvatten afsatte här och der kalkmassor; torf 
fortfor att utvidgas; af glaoiernns inflytande sänk- 
tes de heiga bergspetsarna; på flera ställen timade 
instörtningar och bergras, och voleanerna fortsatte 
beständigt att brinna på sina gamla områden, el- 
ler gjorde sig utgång genom nya cratercr i gran- 
skåpet af hafvet, eller på öar. 

Sluteligen förtjänar äfven att nämnas: några 
r slr ömm a rs flor ä nd ra de J opp f Ä rrtoj * 11 ere $ j öa r s 
uttorkande, många instörLningar och bergEhll, upp- 
komsten, försvinnandet eller utslocknandet af vol- 
caniska kägelberg o., s. v. 

Under eld ter t tara gebitets bildande* antog En - 
ropa sfriäningotn den jorrn^ erhöll den 'vegetation 
och de djur* som nu tillhöra det s vid alluvial- 
cpokejis horjan fortfor ännu någon olikhet uti dju- 
rens geographiska for del ning s menniskan bebodde 
dil a rum icke Europas men i den yngre Mltivial - 
perioden* var allt säsoni nu* 

Luftens temperatur minskades små oingom; an- 
talet af dieotyledonära växter förökades ansenligt 


i Europa, medan de monocotyledonära och de, som 
liknade tropiska ve x ter, aftogo och minskades. De 
djur, som till slägten och arter liknade aequato- 
rial-Iändernas, försvunno efter hand, och gingo 
alldeles förlorade vid slutet af den tertiära epo- 
ken. Någre af dessa djur funno tillfälle att ut- 
vandra till de delar af verlden, der en för deras 
.existens nödig värma träffades, h varigenom en del 
kunde bibehålla sig i sequatorial-zonema; men de 
ö fri ge, som ej voro begåfvade med någon utvan- 
d rings- drift, dogo småningom ut i deras gamla 
hemvist, och utgöra nu de försvuudna djurstam- 
marna. Några djur bebodde kanske under den 
tertiära bi Idji ingen Europa och de tropiska län- 
derna gemensamt; kunde desse icke vandra bort 
då kölden blef känbar, så bibehöllo de sin till- 
varelse endast i varmare klimater, och var äfven 
»quatorial-temperaturn för svag, måste de för- 
svinna från jorden. 

På detta sätt är förklaringen lätt oeh enkel, 
b vårföre det tertiära gebietet innehål ier petrifica- 
ter, identiska eller nära identiska med nu lefvan- 
de organism, medan urbilderna till andra för- 
steningar af samma period äro alldeles forsviind- 
na, eller till ocli med deras analogi upphört. 
Deraf härleder sig, att så många skaldjur och 
stora fyrfotade djurs ben blifvit omförda af ström- 
mar och floder under den äldsta alluvial-epoken, 
och deras öfverlefvor begrafne i dalar eller andra 
fördjupningar under mergel och sand. Vi finna 
äfven härigenom bekräftelse på flere naturforska- 
res åsigt i hänseende till de hålor, som äro upp- 
fyllde tued hen af djur, hvilka dels äro obekanta 
i Europa och dels tillhört utgångne slägten, och 
som i desse grottor blifvit sam ut an ho pade vid dju- 
pens död, eller af deras egna lefnadssätt. Man 
finner i hålorna öfverlefvor af djur, hvars natur- 
liga drift å lägger dem att soka dylika bonings- 
platser, blandade med öfverlcfvorna af andra, som 
ijenat dem till uppehälle, eller som af vatten- 
^Jtr ömmar blifvit införda, som tyckes vara händel- 
sen med alla ben-hreccier* Alla pfriga ben och 
.skaldjur, som tillhora Alluvial-epoken, träffas all- 
tid i dalar och på låga ställen* Djuren ioredro- 
go naturligtvis sådane stallen, emedan den varma 
teiuperaturn der bibehöll sig längre; och deras 
öfverlefvor blefvo således der alldeles tillfälligt- 
vis begrafne- Utan tvifvel funno många djur sin 
undergång i vattnet, eller blefvo på ett eller an- 
nat sått dödade, såsom ,ännu händer; men om en 
allmän flod, som på en gång förintade hela djur- 
verlden, är ingen fråga. Om en sådan kataslroph 
tilldragit sig, så skulle man äfven på berg och höj- 
der träffa dessa djur-rester i den mergel och sand, 
som åtföljer dem, eller ock, om desse aftuvier 
blifvit förstörda, så borde åtminstone spår däref- 
ter fhmas på någon upphöjd platcau, som likväl 


25 


ej är händelsen» Längs efter sluttande bergsidor 
och vid småbackar, finner man vål sand , klapper- 
sten ocli gescbiebcn, men ingen geogn ost lärer för- 
svara den satsen: att här är lagerstället for fossila 
hen, eller att dessa Ler g fordom varit öTver täckte 
nf dessa All u vier. lie fossila Öfverlefvor, som träf- 
fas i dessa slags Alluvier, tillhöra alltid sådana 
djur, som finnas i Europa eller äro inhemska i 
orten, Deremot träffar man alla Alluvier med ben j 
eller med fossila Öfverlefvor af djur y som äro 
främmande for Europa*, vid stränder ^ eller i när - 
varande tids laga st r ombäddar ^ eller pä dc slät - 
ter som de vattna^ eller ockj faslän sällan j på la- 
ga plateaueTj som beherrskas af höga berg. 

De geologiska erfarenheterna bevisa, alt hela 
jordytan fordom ägt ett mer dier mindre varmt 
climat, och alt denna varma i luften minskades, 
tillika med de orsaker, som frambragt den ; emed- 
Iertid äro desse pb enomen icke tillfyllestgörande 
för antagande af den mening, att hela planeten 
varit i glödande tillstand. Men temperaturens af- 
tagande på jordytan skedde icke likformigt öfver 
allt, emedan den, efter väf åsigt, bestämdes af de 
voleaniska massornas storlek, af deras afkylmng, 
af olika delar af jordens läge mot solen, afafstån- 
den fr au hafvet od t läget Öfver vattenytan. Här- 
af Llef det en följd, aLt det alltid fanns varmare 
och kallare partier på jorden, och att temperatur- 
zonerna, eller de isotherma i bredd, längd och 
höjd, endast småningom inträffade, efter förhål- 
landet af skiljaktiga Länders locala climater. Ef- 
ter hand erhölfo de olika delarne af jorden deras 
mi varande temperatur; de h vilka läget gyrmade 
att åf solstrålarna blifva åter uppvärmda, blefvo 
de varmaste, medan de andra blefvo kallare i för- 
hållande ii II den kortare eller längre tid, som de 
åtnjoto solstrålarnas uppvärmande kraft. 

Vex t rikets alster måste, vid dessa Öfvergangar 
från värma til! köld, lida mångfaldiga förändrin- 
gar. Vexterna erforo icke blott förändringar, ri- 
tan de antogo äfven efter hand ett fast geogra- 
phiskt läge i länder, som for dem hade en afpas- 
sad temperatur, Äanuna inflytande måste af sam- 
ma orsaker yttra en unge far lika verkan på dju- 
ren; de djur, soni fordrade ett varmt climat, ut- 
bytte först de höga regionerna med de lägre, och 
sedan äfven desse svalnat, flyttade de till de heta 
zonerna. De djur, som Icke förmådde göra ut- 
vandringar, måste efter hand förgås i länder, som 
blifvit dem for kalla, och dc tempererade och kal- 
fa luftstrecken beboddes sluteligen endast af såda- 
ne djur, som antingen voro derefler afpassade, el- 
ler småningom blifvit der vid vande. 

Denna enkla^ från geologiska phe nomen här- 
ledda förklaring j utreder alla förmenta geologiska 
Botic, om Jordms formål ;r. 


anomalier^ livar om så inånga vilkorliga hypoiheser 
uppstått j hypoiheser j motsagda af den beundrans- 
värda och orubbliga ordnings som råder t vcrlds- 
sys temet* 

Det första, på detta sätt upplösta geologiska 
problem, är upphofveij beskaffenheten och lager- 
förhållandet af' stenkols- och bru nkols- 1 errain erna* 
Man faller icke mer i förundran öfver att firma 
en så stor analogi emellan vext-petnficaten hos 
alla länders stenko Isbildningar, att se de tempere- 
rade och kalla zonerna äga analoga pro du eter med 
de tropiska länderna. Likaså nn turen ligt visar sig 
i de särskilta gebieternas brunkols lager $n viss gra- 
dat i on i blandningen af de olika classer af tropi- 
ska och Europeiska vext-alster; ty Europas berg 
och dal nr hade redan då en mångartad vegetation^ 
Tropik-länderna äga kanske nu ej den värme och 
ofri ga nödvändiga fordringar, som äro nödiga for 
de vexters trefnad, livifka äro identiska med do 
i stenkolen inneslutne; derföre är det cj eller o- 
väntadt alt sakna dem i dessa länder. 

Det andra geologiska problemet, elium säll- 
samt, är likväl en ed kel fÖJjd af dc åtskilliga tem- 
peratur-tillstånd, som jordytan erfarit i sär sk il ta 
verldsdelar. Frågan är n em ligen om naturen af 
da fossila Jiafs-prod^tclcrnä^ som äro begrafnc i dc 
fyra httft m dafdel n ingarna,, Öfver gångs- f Flöts- och 
Tertiär a Gebietet* samt sJäuviernc* 

Ju längre man intränger i jordmassan* ju 
st orre enkelhet som visar sig bland djur- och veoet-> 
alster no? desto större enformighet måste också va- 
rit rådande på hela jordytan . Detta faetum vore 
endast en följd af en större . Lem pera turlik het, som 
rådde på hela jorden, ty de an viste orsakerna för- 
utsatte en större eller mindre värmegrad på dc nu 
närvarande kalla eller tempererade zonerna, och 
tilldelade kanske den varma zonen en vida högre 
temperatur, än nu, under det aLt möjligen vissa 
ställen déraf endast hade andra zoners varma. 

Om jordytans temperatur i Europa och på 
det Öfriga af jordklotet, vid den första ber g- for- 
mationens uppkomst, var högre än nu, och om 
den småningom minskades, så är det naturligt, att 
de Europeiska hafven först, såsom öfver allt, lif- 
vade varelser, som analogien ställer närmast in- 
till dem i närvarande Tropiska Iiaf. Sednare, un- 
der det de åtskilliga zonerna bildade#, måste des- 
sa djur bli af cn oändlig mångfald, och de när- 
made sig mer och mer till dem, hvilka nu för 
tiden bebo de länders haf, h va rest mau finner de- 
ras ofverlefvor begrafne. 

TJndcr den långsamma värme-minskningen, 
h var vid den för yissa haislbsters lif nödiga tem- 

i 


/ 


'26 


pérättir upphörde, måste déssa djur, om flytt— 
ningsföVmågmi tillhörde dem* såsom Cetaeifer, Fi- 
skar, Radiariér m* fL, so k a el i mater som vöro me- 
ra lofvande, och de b i behöJ lo sig endast under 
^Equatoru, så vida de dpr funno tillräcklig värma. 
JDe öTriga djuren, som ieke voro BegåfVade med 
fly ttningsförmåga , delade, lika öde med v ex tern n; 
några, hastigt förflyttade till ett kallt luftstreck, 
halva endast kunna frälsa sin tillvarelse på gran- 
sen af den varma zonen, så frajtut de befunno sig 
der; andra, som fordrade an större värme, förlo- 
rade utan undantag deras- tillvarelse. *) 

Häraf följer s att ju niirmarc man från Polen 
nalkas j£fjita£onij desto mer måste de fossila or- 
gamska varelsernas öfverkfvor vara lika j eller till 
slag t en och arter likna dem * som för det närva- 
rande lef va under Tropikerna. Ju yngre flötzhild- 
ningarne och de tertiär a hafs - och söt tvattms-bild- 
ningame är o ^ desto större analogi måste deras pc- 
trificater liga med innevånarne £ hafvet ^ eller t 
Europas färska vatten till dess på slutet några 
helt nya bildningar endast Å eller nästan endast-, in- 
nehålla arter * som åro alldeles identiska med de nu 
lef vande. 

En nödvändig följd af d^nna sats Sr, att ju 
yngre de £ åtskilliga Contmenterj eller i en Gon- 
t i nen t anmärkta grinet er äro j desto mer maste de- 
ras fossila kroppar vara af vikande från en Conti - 
nent till en annan ^ eller rättare från en zon till 
den andra och tillika från en bass in till en an - 
mms men petrif eater från tvänne länder ^ som 
lia samma temperatur j måste alltid visa samma 
förhållanden hvad antalet af lika eller liknande 
djur beträffar^ som ännu finnas lef vande £ dessa 
skillda ländei\ 

Således innehåller grof-kalken från Nya Hol- 
land icke lika petrificater, som i Europa; men den 
förstnämndes petrificater visa samma analogi och 
samma förhållande till de i Australiens haf Jef- 
Vande varelser, som den Europeiska grofkalkens 
etritlpater visar till de i Europas baf lefvande 
jtu\ Eetiaficateine i Medelhafvets tertiara kalk 
. öfverensstärama ieke fullkomligt med dem i kal- 
ken från Norra Europas stora tertiara hassin, el- 
ler med dem i Franska bassinen; men de äga stör- 
re analogi med petrificaterna i Europas tertiara 
central-bassin, än ined dem i den sistnämnde, och 
petrificaterna i det sydvestra Frankrikes bassin, 
närma sig mera till de Medelhafska, än till dem 
som finnas vid Paris eller London, 


n) En sodan flyttning synes öfverflödig att antaga. Be 
funnos Öfycr allt der det yar varmt, dogo endast 
ut der det Jdef för kallt, 

Öfvers* 


Kn annan foljd af de nämnde åsigter är, att 
ju yngre de observerade gehieier aro och ju när - 
ihare intill Mq v atorn j desto snarare kan man vän- 
ta att finna de lefvande analoga eller identiska 
slägterna till deras pctrijicater _> eller åtminstone 
att antalet af analoga lefvande 'sfägten j ar desto 
betydligare , 

Häraf följer att, ju äldre gr biet erna äro, som 
hysa hafs- eller sÖttvattens-pctrificater ^ desto min- 
dre kan man hoppas att åter finna deras identiska 
eller analoga arter eller slägten i den heta zonens 
haf eller färska vatten; ty oaktad t luftstreckets 
värma, fintSas kanske likväl icke der alla viiko- 
reri för dessa varelsers trefhad. 

På detta sätt erhålla vi slutföljder, som noga 
komma öf verens med våra mi varande geognos ti- 
ska kunskaper, och i synnerhet bidraga att sam- 
manbinda de spridda uppgifterna i den geogno- 
'Stiska geographien. 

De fossila öfverlefvornas af fyrfotade och 
land t djurs geo gnos t iska och geographiska fördel- 
nings förklaras af ven nöjagtigt. 

Vid den tertiara epokens början var tempe- 
raturen i vissa låga Europeiska länder ännu tem- 
lig hög, så att fyrfotade och andra djur, analoga 
med dem som nu bebo de varma zonerna, kun- 
de der lefvn; der före träffas sådane varelsers Öf- 
verlefvor i tertiara bassiner, ben af efepbanter, 
rhinoceros, hästar m. m, i Alluvial-mergel , och 
samlingar af liyaen- och björnars ben m. in. i kalk- 
bergens remnor och hålor. XJti c lim a tets lång- 
samma forändring firma vi orsaken h vårföre de 
fleste af dessa djur gingö förlorade, eller utflyttade 
till varmare luftstreck, medan de, som förut be- 
bott Europas liÖjder, voro de enda somhihehÖUo sig. 

Det är klart, att om det fanns varelser, L vil- 
ka, i anseende till den heta zonens för starka 
värma, endast bebodde det t empere rade luftstrec- 
ket, funnos andra som pä en gång trifdes på de 
varma zonernas höga plateauer och på de tempe- 
rerade och kalla cll ma t ernås slätter (Mastodontm 
rm fl.), och kunde desse ej i behörig tid uppsöka 
ett lämpeligt climat, om det slutligen fanns djur, 

, som deremot fordrade en ännu högre temperatur 
. än i de varma zonerna, så måste dessa varelser 
.omkomma, försvinna från jorden, eller efter hand 
. begrafvas bland Alltmer. 

En särskild, i synnerhet under de varma zo- 
nerna verksam omständighet kunde inträffa genom 
plateafrers upplyftande; i det fallet bfftf tempera- 
tur-förändringen så skyndsam, att många djur 
måste omkomma. 


Sluteligen förklaras vexternas och alla jord - 
globens lef vandc varelsers geographiska fördelning 
lika sä enkelt som tydligt. 

Man finner h vårföre efen ena zonens v ex t er 
afvika frän dem uti en annan, h varför alla visa 
vissa åtskillnader, ej allenast efter deras hemor- 
ters längds- och breddsgrader, utan äfveu efter 
höjden öfver hafsytan, eller efter de isometriska 
zoner soni innesluta dera* Härigenom försvinna 
alla svårigheter, som mött hypotliesen för vexter- 
nas flyttning: svårigheter, som varit desto större, 
ju högre läget af de ve x ter, h vilkas utspndnings- 
sätt man ville förklara, varit öfver hafvet. Såle- 
des förklaras vexternas identitet pä alla verldsde- 
1 urnas öfre trakter, h vil k a förut utgjort spridda 
eller närliggande öar. Älven förundras man ej mer 
öfver några slägtens eller arters långväga utsprid- 
ning, såsom t. ex* vissa identiska slägtens eller ar- 
ters isolerade förekommelse i två skilda zoner, 
som hafva ungefär Jika temperatur o* s. v* 

Det som ar sagdt om vexter, gäller, med fa 
undantag af egenheter i organisation, äfven i all- 
mänhet för det organiska lifvets fördelning efter 
bredd, längd oeb isometnska zoner och böjd öf- 
ver hafvet. Då climatet, genom inverkan af dessa 
tre med h varandra förenade orsaker, bl ef olika, 
så måste det utöfva sitt inflytande så val på djur 
som på vexter, och b var t climat måste efter hand 
erhålla sina egna landtdjur och hafsalsfer. Med 
ett ord, hvart climat fick sluteligen sina hafs- 
alster, sin Fauna, sin Flora; jordytan uppvisade 
flera skapelse-kretsar , men endast sparsamt släg- 
ten eller arter med en mer utbildad m dm du el 
Jefnadsart. Slutsatserna stämma fullkomligt Öfver- 
ens med Botanisternas och Zoologernas iaktta- 
gelsen 

Desse äro de allmänna åsigter, som uppkom- 
mit af mitt bemödande att förklara det obekanta 
genom det k anda och af den önskan^ att ej för- 
virra mig i ut tydningar, L var ti 11 närvarande geo- 
logiska och physiska phenomen icke bjuda någon 
ledtråd* Jag bör ej underlåta anmärka, att några 
bland mina i synnerhet vigtiga åsigter, redan för- 
lorat det retande af nyheten. Jag uppfattade dem, 
som Herrar von Humbolot, Noeggeratfi och von 
Waldenstein kunna intyga, redan år 1822; men 
jag är långt ifrån att uteslutande vilja tillegna 
mig dem. 

FJere Geologer hafva anat bergens upplyft- 
ning, såsom Pallas o), DeLitc, Hutton, Sfkeng- 


2 7 

SEY5EN p), JUSTI, VoiGT q), OCh FtCHTEL v). Då 
HtJTTON ansåg gångar, såsom fyllda med plutoni- 
ska ämnen, så ådagaladé Fichtel redan 1794 en 
theori, som nära liknade min, Öfver deras utfy Il- 
ning på flere vägar (or ig in c mixte') s)* Bebisla^ 
meddelade år 1818, i dess ge olögiika institutioner, 
theoretlska antydningar öfver åtskilliga föremål, 
såsom Öfver gipsens, bergsaltets m* m* uppkomst-, 
Heim skref i8ra ganska utförligt öfver bergked- 
jors upphäfning förmedelst basalt och porphyr, 
öfver mineraliers och metallers sublimat io n i berg- 
arter, och öfver föränd ringar hos bergarter, till— 
vägabragte genom volcauiska eruptioner t). Ar 
1820 utkom mitt försök öfver Skottland, hvari 
man finner flere af förut anförde allmänna betrak- 
telser. År 1821 yltrade sig v. Humboldt ungefär 
på lika sätt i allmänhet öfver jordglobens förän- 
drade temperatur u), hvilka åsigter han sednare 
(1824) upprepade i sitt tal öfver Yolcaner. Fee- 
ultsac aflmndlade 1821 hafsytans sänkning efter 
hand, och besk ref isynnerhet den tertiära terrai- 
n en v); hvilka meningar vi till en del antagit* År 

1823 utgaf v. Bucr si ne iakttagelser Öfver dolo- 
mit och porphyr i Tyrolen, äfvensom Öfver upp- 
lyftn ingen af denna del af Alperna, och i8?4 ut- 
vecklade han sin tanka nogare, h varigenom Heim's 
åsigter erhöllo mera utvidgning och precision x). 
Mot slutet af samma år gjorde Fora 1 be sina be- 
räkningar öfver jordens ursprungliga och du va- 
rande temperatur, bekanta v). Ar i8z5 utveck- 
lade F er e vs ac y tt eri i gar e M o llzisc er n a s geogr a p h i - 
ska förbredning, som tem ligen nära öfver ensstäm- 
mer med våra slutföljder z}* Samma år gjorde 
Mac Cllloch a) å nyo bekante dess åsigter Öfver 
primitiva bergarters bildning, hvilka han redan 

1824 meddelat b), och Criciitokl visade c), att 
han delade vissa meningar öfver jordens ursprung- 
liga temperatur. Sluteligen hafva Hoefman, v, Oeyn- 

p) Unicrsnch. iiker dte Entstckuug der jezziger Ol/er- 
fliiche der Erde. 

q) Prakt* Gcbirgskunde. 

r) Bcmcrk. iiber dic Carpathcn, s # 4^3 — 4^4^ 

G Mineralog. Aufsazze, s. 3{54* 

Q Geolog Bescbreib. des Thiirtngcr YYaldgebirge* 

u) Distribution numerique et geographbjue des Yo- 
gé t fiux. 

v) Mcmoircs sur les terrains Tertiairs, i Journal dc 
Pliysique. 

x) Tascbcnb. fur Mineralogi, 1824. 

y) Ann. de Chim, et de Phjs. XXVII, 1 3a 

z) Gcograpbie des MoUusques. (Diet* (VHist* Nat* par 
Baudoi !T.} 

a) Journ. of Sc« of the Boj* InsUt Jan* 

b) Ann. des Sc„ na t* Aout, 1824, 

c) Ann. of Phil* i8a5* 


o) Samb zur Pbysik unå Haturgcschickte, Y* i3i. 


28 


hauses, CnARPENTiin och MoEkGERATt d) lemnnt 
ilere utförliga utvecklingar ofver gips och berg- 
sal ^ och Mer tak, Kefersteih och Pöulett Scrofe e) ? 
hafva än vidare utspridt upphäfni ngs-theori en * 

d) Oevithausew, Rhcinlande o # e* v. i Poo*ehdokF 5 Ann# 
der Pbysik# 

e) Consideratiöas on Volcanos* 


Uppmuntrad af alla dessa arbeten, framläg- 
ger jag mina åsigtcr för det allmänna, och Qnner 
med noje, att så utmärkta Geologer instämma 
der uti , att Geologien erkänner jordskorpan såsom 
en oafbr liten kedja uf volcamska och neptumska 
henomen* Det som ännu återstår att lorkiara, 
öra vi vänta af GhemienSj Physiketxs ock Astro- 
nomiens förepjide (rarasteg. 


Synopti sk Framställning 


J o r ö n t a it s # o r m a 1 1 o u r i 


deras vigtigaste underordnade massor. 


v* x *> - • 

' * 


m 







jF ö x s t a 


Kr i stal lini sk a Skiffer berg 


Stratifieracle eller Nepturuska Bildningar. 

I. GNEIS- FORMATION, Erzgebirge i Sachs en \ 

IValdgebirge i Böhmen j Schwarzwald, Limonsin, ( HiS^ta^höjd 

Skottland Swerige , Norrige ^ Canaduj Grön- £ ^minstone J&S5 Fot. 
land j Brasilien j Columbieiij o. s. v. I 



Hornblcml- 
f 5 rande 
berg- ar tor 


Kalkste 


{■ 

•i 


Hornble nd-Gnei s, 
Amphibolit (Horn bl en d- 
gestein), A mp hi b ol-skiffer j 
{H o r nb i e n d-s k i f f e r). 
Kornig (Sverige j Finland^ 

| f Skottland). 

(. Tät (Ön Tyrie). 

- Do lo mi t, korni g {Jona i Skottland) 

\Q vartsfels, kornig. 


Skottland, 
Skandinavien , 
Bohmen, 


‘Vackra Marmorarter* 


} 


II. GLIMMERSKIFFER-FORMATION. 

Den egentliga Glimmerskiffera har ej så stor 
utsträckning, som Gneissen; en Fältspats-blan- Y^yf*^ tiu V°°o“ F&* 
dad förändring är likväl mycket allmän och 
hänför es till Gneis (Skottland') 


Under- 

ordnade 

Lager 

ocli 

Stockar 



-blandade Stenarter 
kalksten {Alperna) 

‘ ps Spetsen af {Mont Cenis) 
arts fe Is. 


En stor myckenhet af 
mångfaldiga imieslutne 
kristalliserade Mineralier: 

Granat, Distken, 
Beryil, Chiasto- 
lith, Corund, Kry- 
olith, La zu lith 
i Kalksten o. s. v. *) 

eller såsom Stockar: 
Gran a t fe Is, 
Magnet-eisenfels, 
fLapplandj ? 
Kokko 1 i t h -fel s, 
Graphit-förande 
Gnei s 

(Uafnerzell i BdjernJ* 


) 


Dessa Formationer äro, genom väl kända öfvergängar, noga förbundna med de påföljande fAl- 
pernaj Pyrenéerna* Tyskland* Skottland Skandinav imj * 


f) Härtill kan läggas Sta ur otid, Apatit, Spinell {Södermanland ) , Or hit (Stockholm), Z i r k o n 
(Stockholm) ? Cbon dr odit (Aker* Finland) t Spbon {Trollhättan* Östergöthland)* Öfveru 



0 


dassen* 


eller så kallade Urski fferberg. 


Mass/ ormiga eller Plutoniska Bildningar. 

GRANIT J K agelformiga. berg och stående Stockar (Kaolin- 
Granit med Skapo] i t och Halb-Opal i Bäijerrij Sachsisk T opas fels, 
Pirutforande Granit, Lepidoiit-Granit vid Rozena i Mähren ) ; — La - 
gerformiga Stockar eller Gängar {Skottland > Bbhmer-TVald ) ; — Gångar 
{Finland j med Beryll, Turmalin, Topas m. m, Bäijern, Faklun) — och i 
D rumm er (Skottland > Skandinav ien j Pyrenéerna}*' Högsta hojd i Europa öf- 
ver 4 000 Fot 

SYENIT i Kägelberg [Bohmeri ) — stående eller lager artade Stöc - 
karj eller lagerartade Gängar [Skottland} j — Gångar och Drummer 
(j Skottland ). 

DIA BAS i synnerhet i lagerformiga Stockar eller Gängar och i 
egentliga Gängar (Skottland* Norrige ). 


Stora Bildningar 
eller Stockar af 
W o i s s t e i n \ 
öfvergaug frän / 
Gneis- till Gra- 
nit-struetur genom 
plutonisk inverkan* 


Alla dessa bergarter bildades sednare än omgifvande Skiffer; likväl kan defas 
uppkomst-tid icke noga bestämmas, oagtadt flereblifvit tippdrifne under eller 
efter Grauwacke-formationen , t* ex* vissa Granit-gängar , Granit- och Syenit- 
Stockar o, s. v* 

SERPENTIN i ståe nde 7 stundom cylindriska Stockar och lager ~ 
artade Stockar eller Gängar (Mahren * vestra Böhmer- TV dd-Qebirge). 

Hess uppskjutande är samtidigt med Grauwackc-bildningen* eller till och med 
här och der, med Stenkols-bildningen. 

Den är äts kild från den kristalliniska Skiffern med otydligt skifriga och egna 
Ralkstensarter, och vid beröringspunkten , genomdragas de sednare med Ser- 
pentin, eller bilda en Breccia [Skottland* Varieteter af Ver de - A n t ico). 


PORPHYR i Gångar, ofta icke äldre än Grauwaekan; och lager- 
ar ta d e Gångar frå n u fv ergångs-* o ch Fl ötz - p er io cl en fErzgebirge * vestra 
Böhmer- TValdgebirge * Skottland j* 


BASALT i G ångar från första Tertiära perioden [Skottland o* fl. st*)* 

Nätformiga och komande Mil m gängar eller Stockverk i slratifierade och i raass- 
formiga Bildningar* I de sistnämnde samLidiga med sjelfva bergarten, i dc 
förra äro Gångame ofta icke äldre än Grauwacka P {Erzgebirge) 

YTTRO-TANTALIT, GADOLINTT m, m. 

Kolsyra d Strontian finnes endast i Malmgdngar i Gncis (Skottland)* Zcoli» 
k ther förekomma här äfven* 



4 


VA 


a n » t a 


Öfv 


Stratifierade eller Neptimiska Bildningar. 

I. TALK-, Q VARTS- och LERSKIFFER - FORMATION. — \ 
Alperna , högsta höj cl 8 — io,ooo Fot, Pyrenéerna > Ardemierna , I 


ergangs- 


H. h, på Östra sidan 3 ,ooo F. , 
tagne } Skottland II. h. 3,700 F. 


TauruSj, IL h. 2,600 F., B re- ■ 


HutViul- 

bergarter 

ock 

Afarter: 


Under- 

ordnade 

Lager 

och 

Stockar: 


{ 

I 

i 


Glimmerskiffer 
Talkskiffer 
Quartsig Talkskiffer 
Chloritskiffer 

Quartsig Chloritskiffer 

Lerskiffer 
Quartsig Lerskiffer 
Kornig Quartsfels 
Tät Quartsfels 
Vanlig Gneis 
VTalkartad Gneis 


stundom 
Sandstens- 
lika sten- 
ar ter 


f några inströdda 
) Mineralier , 
Magnet- 
jcrumaim. 




^ arter ^ 

t 


Ckiastolilli, 
Di pyr, 

J e r n k i s m. m* 


Högsta höjd i Europa i4>656f. 


a 


^ Första spår till Kok 


ry n sten ssjuffer (W easclnefer) 

KiseUkiffer 
A I un s k i f f e v 

Kolblen dförande Skiffer fAl- 
pernaj 

Kalkar t ad Lerskiffer fAlptrnaJ 

C kristalliserade Mineralier 
< 55, Horn L len d e, A vt g i t, 

Granat* Tafelspat. 

Half-kornig kalksten 
Tät Kalksten med kalkspats- 

drummer i) I o 

Kalk-Brcceia { Alper na , Ligurimjj 

nig Dolomit |n3gr^krist a lH#cra^Mi«ralier, 

Tät Dolomit 2) 

Korn ig Gips \Savöjsha Alperna, Ligurien vid 

Tät Gips 5 Isoverde nära Genua- 


nig Kalksten f Alperna, P/re-'! ^ 
néenia } ÅpennimrnaJ I 

( B R 

-t i s 


^ f kristalliserade Mineralier 
i sällsynta, ss* F a 1 1 s p a t 
(_ (Col du Bonhomnie)* 


PetrificaUr, högst sällan 
Zoop byter, Ortbo- 
ccratiter, W a u i i 1 i- 
ter, M u s $ 1 o r , P a I ;e- 
a d e r (Bretagne * La 
Manche), leraningar af 
Monocetyledöncr 
{Alperna}- 


Lage rf or m i ga Sto c- 
kar af Horn b 1 e n d e- 
blandad Skiffer, 

S tr å Is te n $- Sk i f fer 
(Stye ) , Eisenglim- 
merskiffer ( Brasilien, 
Bäijern) , Gr a nitar- 
tade Stcnslag med 
Eisenglimmer {Skott- 
land , Bicentinska områ- 
det} > Serpentin- 
blandad Glimmer- 
skiffer (A Iperna ) , 
Granitarta d, ta Ik- 
blandad Gneis, 
Tälg&ten m. m. 


Diamantens geogno- 
s ti ska uppträdande. 


i) Jemtland, Stördal £ Norrigc t Lcrskificrn underordnad, 
a} Ljusnedal i Ilerj edaleiu 


5 


<& i a 0 0 c n. 

1 ) c r g. 


Massformiga eller Plutonis ka Bildningar. 

GRANIT, porphyrartad, stundom hå-(gerartiga Gangar,) salIan Tertiara 

lig Granit, Skrift-Granit, Pinit-Granitl&ångar och Drum-f 
ö (mer (ErzgdKrge). ) (0n Aran >' 

I grannskap af Skiffer finner man denne förändrad, med förvirrade blad ock stundom stycken inneslutne i 
Graniten. 

SYENIT i Stockar , lagerf ormiga Gangar ^ Gångar och Drummer. 

{ vanligen i la ger ar- 
tiga Stockar eller 
Gångar, och i 
egentliga Gångar. 

KUGELFELS i Stockar fCorsicaJ. 


{ 


SELAGIT, eller Ily perstlien-Syenit i Kågclberg och Stockar fSkottlandj Eng - 
landj och i Gångar (Ön Skye ). 

EUPHOTID, i Kågclberg och Stockar ( LigurienJ # 

{ i Kågclberg eller StOC- 'j Många inneslutne mineralier såsom Horn bl ende, 
kar och lager artiga VAugit, Ckromjcrn, Chrysopras, Pimelit, 
Gångar (Ligurien). »• — Gedigen Koppar, Platina? {Ural) 


Högsta höjd i Europa i443o Fot. 

AUGITFELS 



PORPTTYR 
TRAPPARTER 


ir ] 1 


iEn Breccia, bestående af Augitfcls och 
kornig kalksten, åtföljer denna bergart 
vid Port de Vherz . # 


lager ar tiga och andra Gångar af den yngre Grauwackans ålder 
fVendcej Cornvallj ErzgebirgcJ . 


i 


I grannskapet af sistnämnde bergarter befinnes Skiffern stundom förändrad ( Trebischthal J); tät 
Kalksten har blifvit kornig (i beröring med Granit på Pyrenéerna ochSyenit i Bannat)\ — minera- 
lier ha blifvit bildade i Kalksten C Pyrenéerna , Bannatj Odenwaldjj och Malmkörtlar i samma berg- 
art (af Jern vid Vicdessos j Koppar i B annat). 

Öfverkorsande ock nätformiga Malmgängar eller Stockverk i de Stratifierade och i de massformiga 
bildningarna: i dc sednare af samtidig bildning med bergarten, i de förstnämnda af Grauwaakans 
eller FlÖtz-Porphyrens ålder. — Guld, gedigen Koppar, RÖd kopparmalm, \Viirfclerz, 
Chromsyradt Bly. — Cranmalmers och Tantalilcns öfversta gräns. — Licvritens, 
Axinitens och Anatasens geognostiska uppträdande i Gängar i Skifferbergen. •'»' * 


1 


<5 



6 


4h 


II. ÄLDRE G RA.U WACKE-F 0 RMÅTION. Södra Skottlaml, Hög- 
sta höjd 3 , 3 oo F-, Wales , H. h. 3 , 5 yi F., Ciunberland , II. Ii, Monocotylodoner; 
3,022 F., Bretagne j Harz, II. h. ungefär 2,000 I" 1 2 ., Vogesiska Lan dt v ex ter, 

bergen, H. h. 2,049 F., Frankenwald, Gesenke i Mähren , Pyre- 
néerna , H. h. ungefär 7,0 cio Fot, 


Fiskar. 


HufYudberg arter 


rter fGrauwacka iLerski 

^Grauwack-skifferjocli Gli 

i 


ffer ? K is el sk iffer 3 Fältspats- 
mm er-D r u m me r i L e r s k iff er 


1 


t 


Underordnade 

Lager 

eller 

Stockar: 


Conglomerat 


Lerskiffer 


Kiselskiffér 

Alunskiffer 


fhvitt f Pyrenéerna * Departement de la 
ManeheJ. 

grått f Merslavodizza vid Malavodij 
Capcllbcrgen / 

fröd t fCutnberlandj Calvados och la 
MancheJ , 

[med Orthoceratiter i) fHartz , Skan- 
f dinavienj. 

med Palaeader fAngers^ La MancheJ, 
jned Fiskar iha. m. fQlari$j Schweiz J> 

J (Skottland * Mojffat> Leadhills , Harz) 




Kolbl en ds k iffer fP ogesiska Pscudo-vV Ikaniska Sten- 

Alperna ) BretagneJ* / arter Polignjr ^ Bretagne). 


K or nig Kalksten {Frammant^ Sdurmek). 

Ilalfkomig Kalksten {Södra Skottland j Cumbcrland). 

{ Ko 1 $ y r a d t Jc r n oeti 
Jernoxid-hydrat i 
Stockar, med Arra- 
g o a i t CSteijermark, Val 


Tät Kalksten med Pallade r (Tri lobiter) 2) Skan iinavitn , 
LiJlandj Pragj Hof vid Baireuthj Eifelj Dudley j Nord- 
Amcrica. 


rp •« j, 

^ * i Dol om It fGerolsteinj* 

K orm g J 


I nit ra grannskap 
med Granit och 
Syenit bildades 
tät G n e i s » H 0 r n-> 
r fels (//ars, S. W, 
Skottland j Bretagne] 
ocb Skör Iskiffer 
( Harz , Covn va H\ 


1 ) Ortboeeratites tennis Wahlerib * ock Graptoiither (Sverige). Skiffern ofta hård , u tbl ekt ock 

Cellulös nära vid Trapp-Iager eller Gångar £<Sfow*e., Fester go tlanä)* 

2) Stora Ortk ocer ati ter* Li tui ter* Spkarouiter C Sverige), 


/ 


/'GRANIT: 

Dornhvrartad Granit/* K ' d S ell > er S’ Ugerartiga Gängar och Drummcv (, Skottland , 
* 1 J ‘ \ iTomge). 

malmförande Granit (Zinnwald) i Kägelberg eller stående Stockar. 

Topasens ölversta gräns. 

SYENIT: 

porpliyrartad Syenit 
Zircon-Syenit 
malmförande Syenit 
Diabas 


i Kägelberg eller Stående Stockar ( Skottland, Norrigej Ungern) j 
lager artiga Gängar (ColentinJ , Gångar och Drummer 
{Skottland, Norr i ge). 


Platinans hemvist {Ural, Columbien), 

SELAGIT eller Hypersthen-Syenit i stående Stockar [lian), i) 

EUPHOTID : 

porpliyrartad Euph.p Karlberg eller stående Stockar pBasteberg pä SarZj "Alperna 
. 1 I i DauphinéeJj cylindriska Stockar (i kalksten vid JVil- 

V ariollt J lendorph i Österrike) j lager artiga Gångar (Hor nblen d-Ser- 

Serpentin V pentin pä Pyrenéerna , Variolit, Dia] lage-Porphy r i Zf- 

* F gurienj med Jernkis Monte Ramazzö)j och i Gångar . 

Öfvergångs-kalkstcn, blandad med Serpentin, eller ca Breccia, i gränsen af Kalksten och Serpentin 
vid }V illendorf vid JViuti* 


{ 


KUGEL-PORPHYR > 

MANDELSTENS - FOR- 
M1G PORPHYR 

LER-PORPHYR , 

MANDELSTEN - ARTAD 
LER-PORPHYR, 

TRAPP-ARTER ^ 

MANDELSTEN 

(Epidot, Qvarts, Kalk- 
spat, sällan Datolith. 

SCHAALSTEIN ell. B 1 a t- 
t e r s t e i n (JVt estphalcrij 
Cumberlancfy 

AUGIT-TRAPP (Prag) \ 


i Kägelberg, 
lage rartiga 
Stockar och 
Gångar fEng- 
landj Sieben- 
biirgenj. 


I Gran 

I t 

< 

i 


wacka, som inneslufes i Porphyr och i con- 
tact der med är förändrad [Vörospatak , /. ar/os 
Banya i Siehenburgeri) , uppfyid med Guld hal- 
tig Jernkis och innehållande Minera l-Hol z 
( Vörospatak ); tät kalksten som blifvit kor- 
nig och upp fy ld med Jcrnoxid ( Frammont), 


stående Stockar i Öfvergängs-berg rCumberlandj y i lagerartiga 
Stockar (Palaead-Kalk vid Prag), i lagerartiga G&ngar 
(i Cumberlandj PVestphalen ), 


Högsta höjd Öfver 4ooo Fot 


O A*byn m. fl. st. i Elfdalen i D alarm i lagerartade massor. 





t Is 


8 

ILI* YNGRE GRAUWACKE- eller RÖDA ÖFVERGÅNGS-S ANDSTENS-FORMATION. 

Syn* Old red Smidstom j Gris pourpré intermediaire j rother Sandstein und Co n g lo- 
in c r a t i Skottland (Eoud) \ rother Sandstein på Pyrenéerna (Charfotier) och vissa Gr amvack e-ar ter. 

Öfverallt hyarest stora Porphyrbildningar under denna epok Mifvifc uppdnfoa , såsom i Skottland , Aoi*- 
rige m* fL st. , har denna Sandsten en stor vidd och mägtighet; deremot finnes den inom trängre 
gränsor och mindre utbredd der, hvarest antingen inga Porphyrmassor uppskjutit, eller endast förord- 
sakat smärre Druramer {Pyreneerna). 


St oi ‘-Bi it ann ien , Non 'ige* 

Högsta höjd 2 till 3ooo Fot* 
Magtighetcn Ofyer 2 # ooo Fot. 

QUARTSIGT CONGLOMERAT, 
af äldre bergarters stycken, 
allmännast af rödagtig farg (Skottland}* 

GRANIT -CONGLOMERAT 

[Fyre i j Skottland*)* 

RÖD och II VI T TÄT SANDSTEN 
m-ed Musslor, 

MERGELARTAD SKIFFER- 
LERA, 

JERNHALTIG SKIFFERLERA. 

Apenninerna * Carpathema* Norra 
Tyskland. 

Mägtighet Öfvcr 2,000 Fot* 

RÖDT CONGLOMERAT 

(Mcdlcrsta Böhmen). 


NÄGRA GRAUWACKE- ARTER 

(IlarZj B v hmen). 

RÖD och HVIT SANDSTEN 

( med le r s ta Böhmcrt ) . 


Nordvestra Frankrike* 


QUARTSIGT CONGLOMERxAT ? 
fin[t och gr of t, 

TÄT CONGLOMERAT 

{Calvados)* 

RÖD och HVIT TÄT SANDSTEN 
med Musslor, 

Lcpt^naJ (Pr od uc t a Sow,), 
Conularia [Maj i Calvados}* 


Alpernas norra och södra sida * 
Högsta höjd ofyer 3,opo F. 


RÖDT CONGLOMERAT 

QVallenstädier Sjön > Eltnau f Tyrol> 
emellan Idria och Lack)* 

GRANIT-CONGLOMERAT 

( Valorsine , Sargau$) t 

ROB och HVIT TÄT SANDSTEN 

{Rattenberg , Rodana , lyrol)* 


Pypeneevttct, 


QUARTSIGT CONGLOMERAT, 
RÖD 

och 

HVIT 

(Cierp och Pyreneernas södra sida). 


Canada och Nord- America. 


CONGLOMERAT af äldre 
bergarter 

(stränderna af de stora sjöarna). 


RÖD ocb IIVIT SANDSTEN. 


HÄRD SKIFFERLERA. 


9 


PORPHYR ^ COKGLO- 
MERAT 


TRAPP-CONGLOMERAT 


i tagerartiga Slockar i noga förening med Porphyr eller Trnppf; 
stundom Porphyr- dier Trapp-JSrcceier bildade mider 
Porpliyrens eller Trappens uppskjutning, eller i egen t lig it 
eller Neptuuiska Lager midt uti dc Strulifierade bildnin- 
garna; st undoin egent ligt P o r p li y r- dl er T r a p p-G o n g 1 o- 
merat, som har oeli der innesluter Petrifieater ff Eosgau ^ 
Englandj och sojii divergä i stratilierade bergarten 


ffatforroiga eller korsande malm gängar af Blyglans* Galmcja, Cinobcr ^Dombrawa i Sielmibxwgén) 
uti de stratifierade och niassJonuiga bildningarna ; på samma tid uppkomna med dc niassfcrmiga berg- 
ar ler na, som innesluta dem, finner man kiseim angan. Tel In r, Guldkis. — Ofvciöta gränsen lör 
G u 1 å : l? W i s ni u t, A q t i ra o u t W o 1 f r a xn * Arsenik* Fharmacolitk, G u 1 d L i s ? m» m. 


f; 

I f 


IrPiAMT 
SYE.MT 
SELAG1T (Ön Skye) 


J i Kagelberg eller stående Stockar. 


SERPENTIN i Gångar (med Trapp i Skett! and, Forfarshirc). 

n^r> T>TT v”T> \ i I si tt t* f n r 1 1 rr n Cr d a. a ar f 


{ 


PORPHYR 
PORP H Y R-MANDELSTEN 
TR AP P-ARTER 
MANHELSTEN 
AUGIT-TRAPP 
POR PH YR-COXGLOMER AT 
TR APP-CON GLO.MER AT 


} i lager artiga Gångar fMont-rose, Bervie i Skottlandjj til er i 
Stockar och Gångar CDundceJ* 

^ i stående eller lagerartiga Stockar och Gångar fDundeéJ. 

J i lagerartiga Gångar ^ eller i Lager fBervieJ. 


Sammansnärjde Glugar af Jcrnoxid och Jc r noxid-Hy dr a t (Skottland). — Platinans öfversta 

g l ä fl s. 


2 


I 




Underordnade Lager * 


10 


IV. YNGRE ÖF VER GÅNGS- KALK-FORMATION* 


Syn* Encrinalj Mountain eller mctalllfcrous Limestone^ Calcairc Alpin > eller Zechstein 
på Alperna och Pyreneerna, H o c h g e h i r g s - k a 1 k Utti nger och Escusn \ Calcairc ä Encrines ? 

BfitTDAÄT, 


iSf or-Britannicn * 


Mägtighct Dfvrer 900 FoL 
Högåta höjd 2,384 Fot. 


TÄT GRÅ KALK- 
STEN med E ner ini- 
ter, Lcplssner, 
Dalman, i ) 


Nederländerna 

och Nordvestva Frankrike. 


Högsta höjd 2,000 F, 


( Orsten (S tinkkalk) 
{Castlcton)* 

Do lo mit (Matlock J. 
__ Stink- Dolo mit 
O o 1 i t h - arta d 
Kalksten {Bri- 
stol)* 

Mal m förande 
Kalks ten. 


E isen kalk {Irland)* 
/ Mergei* 


Sandsten (Syn, 
Millstone-Grit), 


Ut frät t Sandsten 
med En cr i ni ter* 


TÄT GRÅ KALK- 
STEN (Marquise j 
Picardiey med E n- 
cr initer, Lep t£e- 
ner QLaManche). 

BRUN KALKSTEN 

(^Picardiéy 


O r s t e n merendels sva r t 


Malm fö rande Kalk- 
sten med Galm e ja 
och Jern-oxid-hy- 
dra t. 


Mergei. 

Sandsten* 


Pjrrencerna* 

Högsta höjd 5 till 6 s ooo F, ? 


Utfrätt Sandsten med 
Encr i ti i ter. 
Skiffer-ler a ? bi- Skiffer 1 er a, till en del 
tuminÖs och | bituininos. 

Jer n h a 1 ti g, 


med Spherosi- 
d e r i t* 


SELENIT 

(Alston-Moor')' 


SVAGA STENKOL 
i Stockar 

{England j Skottland ). 


SVAGA STENKOL 

{Nederländerna j 
Marqiäse ). 


TÄT GRÅ KALK- 
STEN {Fltou, Taras - 
con ) med Musslor 
{Cirqne de Gavarnie). 


Svart Olsten. 


Sandig Mergei med 
Musslor. 

Mergei -artad Glirn- 
mer-Sandsten med 
Växt-a ft ryck (G«- 


varniet. 


Norra Tjrskland. 
Högsta höjil 2,000 F. ? 


TÄT GRÅ KÅLK- 
S TEN {Mahren) med 
Eucriniter, Lep- 
tsener (7/ars, Baj- 

reath')- 


Or sten. 

D 0 1 0 m i t ( Gcrolstein ). 


Mer ge i. 
Grauivacke, 


Utfrätt Sandsten med 
E n c r i n i t e r. 


TÄT GIPS 

{Tarasco if). 

KORNIG GIPS 

{Fitoit). 

SELENIT 

medQuar tskjr istall 

{Fitouy 


TÄT GIPS. 


i) [Goltland). 


i i 


- .V * ■' * 


‘ -l ' A i 0 W i 
- 

-m ' ' i' .1 - ’j ' j j . 


. 

n * * t * I . : .t i ♦ 

4 


o '■ .i 

. AU\\ t V*‘< 

V/ nM? . f 


* — - 
\ 


F OK Pin il i Stockar (Ble/bergj Windi sch- Kappd > Kärnthen)* 


. . • 


* 1 ■: 'i t. . . • > A , r J < ■ 


y-*’" i 

{ Man de isten i slående Stockar i Sandsten vid IVeumarkts i Kalk- 
I sten vid Mänt, Karnthen med Dato i it h; i stående Stockar i 

TRAPP- ARTER / Kalksten i Gaisalp, Bindelang , 

j Augit-Trapp i G a hg ar i Kalksten i England, North umbcrland , och 
; ... . i lagerartiga Stockar dier Gångar fCaslletonJ, 

t L \ . in *- v . - 

Högsta n&jd gfvei 3 7 ooq Fot* 


ii *. i ui J o 'U. 
J1 , fi f T' 

*1 Hl* 


* i . 


J a 



13 


CirpathcVntt t 1 
. tpetmmema* 

K. b, a till 3 ,ooo[ F, 


TÄT, GRA eller 
SA AKT KALK- ; 
STE A, utanPetri-l 

fieuLer, stundom ] 
med Horns t ein, i* 
om ve <1 ande lager 
ined Mcrgelaktig 
G ra inv a eke (^Li- 
gurien, Toscana 


Malm faran de 
K u t k s i c n fKielcc j 
Galiciens SchlesienJ* 


Alpernas norra aeh so dra sula* Ungem * B annat M Skhenhnrgm* 
II. ii* 9,089 till öfvar 10,000 Fot 

TÄT KALKSTEKj GRj ^ ocll jjVIT {Norra 

liALr K OlOlGr > Kalk-Alperna, Kärnthen). 
KALKSTEN ) r 

(Ofta klyftfull , otydligt stratifierad och' utan Petrificatcr)* 

TÄT KALKSTEN med E n c r i 11 i t er (Salzburg), 
Leptffiner (JBtejberf). 

fOpaliseranctc M iisjcl-marmor). 


RÖD 


UL 

XIN 


BI 
11 VIT 


b 


T V "T 1 ? \ T TTCTiriM f till goda Mana oT-aUer i 
lAi IkALlkOlJMl | lagren* öfre delar. 


iV. 


med II oms te i n QSalzburgj Tyrol 
Carpathermi)* 

Or ste 11 , m eren de Is svart fBecc _> Leohm 3 /ont meh an). 
— med Asp halt (Vorarlkergj Bäijern , Savoyen)* 

Il 1 1 ter kal k. 

S E i n h~D oloui i t* 

Eauclnvacke, ofta ined Gips och Salt fBcXj Hall j 
J Hat dh of en j Tetsdor/j Petersdorfj. 

Oolith artad Kalksten fAighj* 

31 a 1 m fo rande Kalksten med Blyglans, G a 1 m c j a, 
Spatig Jer nmalm f Raibel * B lej ber g J BliijemJ. 

Svart Mergel med Anthrazit och Q v i eks il fv er 
fl dr i a ^ Vassen* Val ImpcrinaJ . 

— ined Asp halt och Fiskar fSeefeld i Tyrol ) * 

31 erge 1 artad G limm er hal ti g Sandsten f Hallan * 
Ann ahci g i Öst a 'rike) * med Pcfcrificater fR aT 
bel , Gosau* Lavaschcrthal i Tyrolj* 

(Qp a J isc r a n de M u ss c 1 -M ar mo r). 

Conglomerat och Sandsten med Kaikraassor fl- 
dria* Piesting i Östern kej, 

Skifferler eller Lcrskiffer. 

J er n hal tig Skifferler, 

Salt och Gips, Lera och Mergel (Syn. Hasselge- 
birge)* ined Jernkis, Jernglimmer, Bly- 
glans och S vafvcl-Arsenik {Tyrol* Salzburg)* 
An hy dr it (ifex . * Lilienfeld). 

med Cinnober fVal Monaco 
Agordo )* 


( 


jj Gips, tät 3 

») ~ } 

f / — trudig J 

S c 1 c n i t 


I Salt, tätt 

— s t ra ligt j 


Nord- America, Canada* 

TÄT GRÅ KALK- 
STEN mod E n c r i- 
niter o. Musslor, 


TÄT KALKSTEN 
med Horns to iu i 
öfra Lagrot. 


Orsten [Eaton}* 


Mer ge L 
Sandsten, 

Conglomerat 

Skifferler* 
Eisen-Mergel med 
Jerntis och Sphac- 
rosiderit. 

Sa It -Mergel. 

Tät Gips och Sele- 
nit i i Stockar* 


Stenko J. | £ . 

S vy 1 ve 1 > 7 , 

. t 1 1 j I kanalen* 
i & £ ock ar J 


I - Strängt} Nakburs, Tyroln), 

I S v a g a Stenkol, med B i t u m c n , } (G osau , May- 
crsdor/l) 

Svafvel i körtlar fi kalk* BcxJ . 

De lager af Anthrazit och sämre Stenkol, mcil Yext-aftryck, som här förekomma, antyda 
en nära förbindelse med den Egentliga Stenkols-formation. Af denna anledning hafva nagre 1 orlat- 

t are hänfört den sed nar e till Öivcrgångs-Bildninganie, 

ÖfvcH&i gränsen föi- goda Marmor-a r ter trallas Maud denna Formations kalkstenar ter* 


Anhy di 
funne i 
Sand i 
af Pcscir 



i IFarscltaUs i Zritscimffc fur Miner alogicj 18 ^ 8 , 3 > 



Malmgångar och Stockverk: stora nederlag af Blyglans och Galmeja* 

Öfverst rGSagarne har* genom aÖnderdelriingar ock clicrmiska afflnitcters inverkan» samt infil- 
trationer scdnast uppkommit Kolsjradt och Phosphorsjradt Blyi Spatig jeriv 
malm (Kolsyradt Jern) har hiifvit förvandlad till Jcrnoxid-Hydrat. 

Witherit och Arragonit förekommer i Malm gångar af detma period. 


i 


-r/L. 


Ht 

. '.i I . ' - . r' * ' 



n 

MM 



Mra 

fm ' 





fl 




€ t e tr i e 

Flöt s- 


Stratifierade eller Neptuniska Bildningar. 

I. FÖRSTA FLÖTS-SANDSTENS-FORMATION. 


i. STENKOL. — Norra Tyskland, Tharandt , Plan- 
en, IVettin, Böhmen, Miihren , Schlesien, Gali- 
cien, Funfkirchen , Oravicza i B annat , Bon- 
champ , Autan, S:t Etienne, Auvergne , Bre- 
tagne, Litry , Nederländerna , England, Pesturn 
vid Neapel, Norra och Södra America, Grön- 
land, Nya Holland, China m. fl. st. 


Högsta höjd i Europa 1,600 till 3 ,ooo F. 


Sandsten. 

Fältspats-blandad 

Sandsten, stundom 
röd (Böhmen ). 
Conglomerat. 


.{ 


Lcrskiffer. 
Ri tuminös 
Lcrskiffer. 


sällan med 
A m in o n i t c r 
och Pcctini- 
ter i botten- 
lagren. 


Spliserosiderit. Clay i- 
ronstone. 

Skiffcrkol. 

Kanclkol. 

Mineraliskt Trädköl. 
Conincoal-eoral, eller 
Skiflerkol ined trattlik 
sammanfogning ( Eng - 
^ land'). 


[Kalkmergel med Fiskar 
C Rlicinpfalz , Skoltlandj. 
iTät Kalksten. 

[Olsten C RhcinpfalzJ. 


Österrike , Cai % patherna t 
Apenninerna* 

H. h. 2 — 3 ,ooo F. 

Grå Mergel-Sand- 
sten (med Växt- 
delar^). 

Conglomerat med 
Fältspat (Ipsitz). 
Mcrgclskiffer. 

B i t u m i n ö s M er gel- 
skiffcr med Af- 
tryck af Ph a ne- 
roga mer och F i- 
liciter ( Ipsitz ). 


4 v:\r-tjn iö '! : 

*' • • . !, .**3 a •»’ •«': 

r J. : *. •• lo.. Luirrr 
LidhiitmOl Ji /ii t 1 .1 ö* “ 


In ur 


Många Mo no c o ty 
lcdoncr, Land- 
vcxtcr och Dico- 
ty le do ner (Litry, 
Newcastle ). Intet 
spår af Sjödjur 
finnes i något af dc 
bekanta stora neder- 
lagen af Stenkol. 

I några Lager före- 
kommer tvåska- 
1 ig a M uss lo r , som 
mera likna dem, som 
tillhöra färskt vat- 
ten, än dc som lin- 
oas i hafvet. Fiskar- 
na tillhöra så val 
hafvet, soin Floder. 


Kalkmergel m. Hafs- 
Musslor {Ipsitz), 
Tät Kalksten. 

Orstcn. 


Trappcns och Por- 
phyrens uppskjut- 
ning begynner med 
Grauwacke-bildnin- 
gen, och slutar vid 
Rothes todt-Licgen- 
de, eller något sed- 
narc; ett förhållande, 
som är satt utom 
alla tvifvclsmål ge- 
nom omväxlingen af 
Trapp-och Porphyr- 
arter eller Conelo- 
meratlagcr med Nep- 
tuniska Sandstcns- 
bildningar, under 
hela denna period. 




Pseudovulcaniska Stenarter 
fSt* Etienne j Duttweilerj Skottlandj. 


De egentliga feta Skifferkolen förekomma endast och i myckenhet i denna Förmation. 
^lagring betäcka de här och der än Grauwackan, än äldre Bergarter. 


Med olikformig 



*5 


€ i a s 0 e tt. 


p r o’ 

1 b* 


EUPHOTID 

SERPENTIN 


Massformiga eller Platoniska Bildningar. 

Epoken for ZinmvcddSj Bavenos m, fl. Granit-massors upphäfning, 

tillsamman) i Kägel- och kilA (Prato Impruntta, Monte 
\formiga Stockar, hvars rotter I Cerboli i Toscnaa^ i Mo- 
< ligga djupt ned, medan den öfrayfy* 11 * Borghetto i Ltgu- 
) dde» Leläclcr de swUCerade S”" 

{ bildningarna* J Österrike). 

De Stratifierade bergarterna äro vid contactspuneterna stundom förändrade: MergcU 
kalk liar öfvcrgått till Jaspis-arter) Prato > Crfmtfno/^dalenJ, — Under dessa 
sten arters uppskjutande, har en egen Enp ho ti d-brc c c i a blifvit bildad i 
gränsen af de stratifieradc bildningarna. 


PORPHYR, ofta slaggig. 
LER-PORPHYR. 
KAOLIN-PORPHYR C Halle). 

TÄT PORPIIYR med GRANAT. 
KLINGSTENS-ARTAD PORPIIYR, 

HALFFÖRGLASAD PORPHYR. 
PECIISTEIN. 


i kägelberg {Sachserij Lilry) , 
lagerartiga Stockar fSkott- 
| land, Schlesieiij LitryJ, Gångar 
och D rumm er fSkottlandj, 


i lagerartiga Gångar eJlcr 
Stockar (Trebisch thal), och 
Gångar (Ön Ärran). 


H, b. i Europa a, 3 finda till 4<>oo F. 


SERPENTIN-ARTAD TRAPP 
med Asbest. 


fi Stockar {Inchkolm vid Edin- 
l burgh). 


i 


AUGIT- TRAPP, WACKA. 

F ÄLTSP AT- ARTAD TRAPP, jordfor-, 


mig förändring* 


i Kägelberg [Edinburgh ^ 
Rhemp/ah) j Stockar j lager- 
, ar liga Stockar eller Gängar , 
Joch Gängar f Edinburgh ■> fTha- 
randtj Nordhum bcrlandj. 


I dessa stcnarters grann- 
skap finnas de Stratiåe- 
rade bergarterna förän- 
drade: Sandsten har 
blifvit hårdare ( [Salis - 
hurjr t Crai§) , Lcrskiflern 
har blifvit Jaspisa rtad. 
Granater i hårdnad Skif- 
ferler (Ön An gles ea), 
Stenkol förvandlade till 
Cpak (jblewcaslei IV ettid), 
andra Stenkol till Au- 
thrazit eller till en del 
till pris mati sk Gra p hit 
{Saltcoast , Cumnock i 
Skottland). 


BALF-F Ö RGIf ASAD TRAPP* { i stående eller lagerartiga Stockar (Rheihpfalz)* 

i 


1 6 




110 PlI-TODT-LIEGEiNDE £Hod Sandsten), — ■ Fogesernaj Schwarzivaldj Thiirin- 
gerwaldj Böhmen ^ New red Sandstone Euckland. Finnes ej på Alpernas och 
Pyrenéernas norra sida. 

Högsta höjd 3,Goa F. (Malingångar i Schwarzwalde)* 


Denna bildning består af CONGLOMERåT- 
ARTER, eller en mycket FÄLTSPATSRIK 
eller POB.PHYHARTAD SANDSTEN, 
OQh indelas i 


EGENTLIG ROTIIES TODTES vid Hatle, Tharandt, 

[ JForezj Mouhns j Bretagne ? berget FEstrelie j, Cartigny, 

[ YVE1SS-LIEGENJDES, vid TVettiiij Eislcbeiij med Kol- 
syrad Kopparoxid, 


Den Kopparbaltiga Sandstenen vid Chessy, nära vid Lyon t och vid vestra foten af U raliska. bergen^ torde 
snarare tillhöra Buatcr Sandstein än Todt-Liegeude. 

Norra Tysklands Wciss-Liegende utgör förening emellan Zcchstcin och roth-todt-Liegcnde, t) 


IL FÖRSTA FLÖTSKALK STENS-FORMATION (Zech-l S P at ‘ sam£ af Hafcpeirificatcr, Amphjbicr, 
stei») Syn. Magnesian limestom . Talkartad Kalkslcn.J lusccl ft r ’ ApteaérT* i°7«"dei¥ dUWU 


Tyskland, 

Högsta höjd åtminstone i,44^ f* 

A. BITUM. MERGELSKIFFER. 
KOPP ARSK1 FFER med Fiskar, 

Insectcr, Carpolither. — Allo- 
phan, jordfor mig Kolsyrad 
Koppar oxid { Mansfeld). 

B . TÄT GRÅ ZECIXSTEIN 
med Laeptener och Gryphiter 
(ScaLornEm). 

BITTERKALK [Sckwarzburg'). 
EISEN KALK £ Schmalkalden ) 

med Spathcisenstcin. 

ORSTEN (SUnkstein), 

C. ASCHE dier JORDFORMIG 
KALKMERGEL. 
RAUGHWAGKE dier brecei- 

artad och hali g Kalksten, 

RAUHER-KALK (Syn, flfihien- 

kalk) (Gliickshrunn). 
KORNIG och TÄT GIPS ( Narz ) 
med Aphrit (Syn, SkifferspatJ* 


Frankrike . 


BITUMINÖS MERGELSKIFFER 

(Filléjranche? Auturil* med Fiskar, 
Carpo li ther. 


TÄT GRÅ KALKSTEN med Bi- 

Y al ver CAuturi)* 

BITTERKALK ( Carentan , Car- 

tigny i C alv ados'). 

ORSTEN. 

JÖRDFORMIG KALKMERGEL, 
Hå lig Kalksten (i^* 4 c).f 
BITTERKÅLK-CONGLO- 

ME R A 1 (Cart i gny), 

KISELARTAD HÅLIG MER- 
GELKALK med Calcedon 


England . 

H. h. 8^5 F. Mägtighet 3oo F. 

SKIFRIG BITTERKALK 
(Sander land)* 


TÄT BITTERKALK. 


KULFORMIG och DRUFFOR- 
MIG BITTERKALK 


JORDFORMIG BITTERKALK, 

BRECGIARTAD och IIÅLIG 
BITTERKALK (Saähshields), 
BITTERKALK-GONGLO- 
MERAT- 


Förenad med Bunter- Saudstcin ge- 
nom öfvergångar och lager-vexliug. 


Förenad med Btmter-Sandstcin genom 
lager-v exling. 


(CastUly i Calvados). 

Förenad med Bunter-Sand^tein genom 
Uger-vcxling, 


Denna Formation förekommer troligen äfven i Norra och Södra America. — ° Den är oduglig till Marmor, 
och h vilar, har och der, med olikformig lagring på StenkolsMldningar QEagland), eller på äldre Ter- 
ra al ioncr. 2 } 


0 Hela denna Formation saknas i Skandinavien. 
3 ) I Sverige och Norrige saknas denna Formation. 


>7 


PORPHYR-CONGLOMERATV) 

THONSTEPV, några AYACK-t 
ARTER Q Fettiii) X 
TR ATP-CÖ3N' GLOMERAT , J 


la ge 7' ar t ig a Stockar, som äro noga förbundna med Po rpli yr 
eljer T r a , p p i vidare t verkliga B r e c c i e r {Södra Tyrol, IfalleX 
eller i Stockfor miga neptuniska Lager bland dc stra- 
tificradc berg-ar terna i Co n gl o mer a te t, »om småningom: uf- 
vergå till dc stratifierade Lilduingarne och som någon gång inne- 
sluta Vext-aftryck (Rochtiz i Sachien), 


Betydliga förråder af Aga ter och Ecolither, såsom Stilhit, Meso typ. 

Oordentliga Malmgångar och Drömmer både i stralificrade och i de massformiga bergarterna, — Qfversta 
gränsen för Q nicks Ufy er, kristalliserad Man ga no* id och Tenn, 


TERTIÄRA TRAPP-ARTER och \ 
AU GIT- TRAPP-GONGL OMERAT J 


* Gii/t gar j iaserartiga Gångar (St. Antonio, Fiten- 
t ms ka Jandet), 


Mcrgclskiflern finnes hårdnad närmast vid Trappgångar ne Antonio). 


Oordentliga Malmgångar och malmkörtlar med Gedigen Koppar, Malachit, Blyglans, Blende. 
Qfversta gränsen för Co bo It- och Nickelmalmcr, Fablers och de stora nederiaeerna af Gal- 
m c j a. 



3 


Lager, Stockar och Körtlar. Körtlar. 


iS 


IIL BUNTE SANDSTEIN-FORMATION. (Brokig Sandsten.) 
Syn* En del af Kol» Sands ten Reodakt, Alpernas 
Grauwacke hos flere Geologer, en del af Alpkalk- 
sten Uttihger, äldsta Molasse längs efter Alperna y I- 
talienarnes Pietra Serena ^ Forte Toscana ocli MacignOj 
Red Marl* 


Några Monocotylodona och dico- 
tytedona LandvexLor, mänga 
Vattenvcxter, Musslor och Zoo- 
phyter i de Öfversla lagerna 
(Sit iz i Elsas > fVieliczka). 
Nedersta gränsen för Bi tu men ? 


Tyskland. 

Högsta höjd 2,000 Fot, 
Vanligen i 5 — 1800 Fot* 


Sclileskiij Galicien. 


Frankrike * f 

IL h, r,8oo — 2,000 F* 


Massformiga 

Bildningar. 


A. BROKIG SAND- 
STEN. 


B. BROKIG MERGEL 


( 

( 


Mergel-kalk 
tät Kalk (öfycrst)* 
Oolith, dels 
B i 1 1 e r k a 1 k, 
Horn-Mergel ocli 
Qvartsig Sandsten 
(JVestphalm)- 

Gips och 
Salt samt 
Salt-Mergel 

(IVurtemberg, i a fv ex Lin g 
med Musselkaik}. 
Ler-artad Jern» 
malm* 

Brun kol* 


i 


Jern-glimmer. 

Jer n k is* 

Qu arts* 

Boracit i Gips 

[LiXnclturg). 

Bitu men i Gips 

{Hoisteui)* 

B I y g 1 a n s. 
Malackit QBlejbcrg)* 

Salt-källor. 


BROKIG SAND- 
STEN. 
Mergelartad grft, 
Grauwackelik 
Sandsten (Ga- 
licien^. 


MERGEL. 


Gips-Mergel. 

Salt. 

Salt-Mergcl 

( Wie liczka) f mcdMu s & 1 or , 
Car poli L her [Bockniä)* 
mc d Br u u ko 1 ( Wi eliczk a) * 


Svafvel i njurar 
f&dkienj* 


Salt-källor* 


BROKIG SAND- 
STEN (Foges- 
bergenj, Avejroitj 
Perigord). 

RÖBGRÄ SAND- 
STEN (emellan 
Prignolles och 
Frejus* 

BUNTER MER- 
GEL ( [Elsas ), 

AI er g c I kalk, 

tät kalk (öfyerst)* 


Quartsig Sandsten* 

Gips (Roqucvairc i 
Provence , Decize , Loth- 
ringen, Saintangc vid S:t 
Jean dAngely ?) 


Brunkol med FiJici- 
ter {Vic , Sulz i Elsas'), 


TERTIÄR 

BASALT 

och 

B VS ALT- 


CONGLO- 

MERAT. 


2 KagcF 
bergj, kil- 
f ormigtz 
h Stockar 
o* Gångar 
fllessm}* 


SMÄLT sönderspruc- 
ken och ut blekt SAAB- 
STEN invid Basalt* 

(Sadhsett* Eschwege, Eisenach, 
Vicenza). 

Uppdrifven och för- 
ändrad Sandsten invid 
Au gi t-Porphyr 
{Val di Rif vid Predazzo), 
Mcrgel och' Sandsten, hvars 
Ugcmgtnin-g är parallel med 
vcrticala Trappgångar 
(i Tassa dakn). 


\ 


Shandhiavien saknar dcirna Formation* 


J 9 


IV. ANDRA FLÖTSKALKSTENS-FORMATION eli.br MUS- pmUjtming# Sjödjup, C«teei«r, 
SEL KALKSTEN. — S y n. Zechsteiii i Sydvestra Tysk- Krabbo”* ( IVurtemher^) m p p trä d a 
land hos flce Auctorer. 

Mc tssformiga 
Bildningar. 


TERTIÄR 

BASALT) ell , er \iifor- 

f mig a Lagfor, 

{ i Gängar O- 

Lagerart, 

( V^nånsla 

o mräcfat)* 


Tyskland, 

Nofåostra Frankrike. 

Södra sidan af Alperna* å 

Högsta höjd a 3 G75 F. 
Medelhöjd 3,000 F» 

IL h, ij^oo F. 


A, OOLITH- ARTAD 
KALKSTEN tiii en 

del B i 1 1 e rk a 1 k fneders t) É 

OOUTH- ARTAD 
KALKSTEN. 


B. GRÅ TIT KALK- 
STEN med Encriniter* 

Svart Or sten, Arrago- 
nit, S v a f v e Is yrad 
S trontian fT Värt ern - 
bergs PyrmontJ, 

GRÅ TÄT KALK- 
STEN m. Eucreniler. 

SVART ORSTEN 
^Stinkkalk). 

GRÅ TIT KALK- 

S TEN med E n c r i- 
ni ter {Ficenzcij Södra 
Tyrol > 

a GUL, GRÅ, BLÅ- 
SIG BITTERKÅL K 

med Horns tei n. (Syn. 
Rauchwacke), 

GUL, GRÅJIÅLIG 
BITTERKALK 

med Hornstein 
fSavernej. 

< 

D, MERGEL- ARTAD 
KALK xn ed Q u a r t s- 
k ris tall, Blyglans 
m, m. Brunkol i undra 
och ofra Lagren {Pyr- 

mont)* 

0 

MERGEL -ARTAD 
KALK. 

TÄT MERGEL- 
KALK med Vext- 

aftryck, Blyglans, 
Galmcja* Mangan- 
Epidot, invid ter' 
ti är A u g i t-P orphyr 
C Vicen tinsk a området). 

GIPS i 1 Stockar fFVcst- 

phalenj. 


1 1 * 

1 

TÄT KALKMERGEL 

i omvexlande lager med 
Ken per- Sandsten 
oeh Mer g el. 


1 

1 


HÅRDNAD KALK 

nära invid Basalt* Ka l fc- 
s ten i Basalt (JVarbur* J 
Hessen > VkanzrtL En dol af 
de ix fönind rade Kalkstenen 
vid Canzacolu 


1 England och Skandinavien saknas donna Formation, 


i u 

i 



50 


V. TREDJE FLöTS-SANDSTENS-FORMATION, eller KEUPER. Sja-djar och m u «w, 
S vn. Quader-Sandsten Boué öfver Tyskland och Frankrike, “ico^edon^Vester 1 
Ark oå c Brohgnurt och Bosnard, Marnes irisées Charbaut. i) siutan Filiccs. 


Tyskland* 

Högsta höjd s,3oo F. 
Vanliga höjden 800— i,5oo F. 

f Mergelartad Sancl- 
slen (röda k tig, 
gråaktig). 
Ivalk-mergel och 
»3 | Ler-mergel af flere 
£ | färgor, röd, blå, 
r V, m. rp. 

^San dsten , 1 Ii vit ock gul 
f med Vcxtaftryck (West- 
phaten y Köbur g). 

Plastisk Lera 

( Koburg )* 

Bitte r kalk? gra, hvit, 
hålig, med H or ds tei n 
(Koburg'), 

Oolithartad Mergel, 
till en del Bitterkaik? 
{Wurtemberg), 

Trattmergel (Tuten- 
mergel) {IFurtemberg). 

Gips, tät ock trådig 
(Durrheim), 

Brunkol ffflurtembergj* 

Jernkis och E i se nk i sel. 
Svafvelsyrad Stron- 
tiam 

S t r å 1 i g M a 1 a c h i L 
Bly, phosphorsy rad t 
och k o 1 s y v a d t (Kifoeck* 
Pressat i Bäijern)* 


\ 


Östra Frankrike * 

II. k. 900 till i,ooo F. 


M er ge lar tad Sand- 


ste n. 


Kalk-mergeL 

Ler-mergel. 


Sfdrestra Frankrike* / Massformiga 


Sandsten, hvit och gul 
med Vcxtaftryck ( Couches , 
Luxemburg , F i gy „ Vi c)* 

Lera (Figy, Basel), 

Sandsten, grof, quart- 
sig, granitisk, kisel artad 
( Figy a Aulan* Avallon , 
Sombernon)* 

Oolith, till en del 
Bitterkaik QKie). 


Gips, lät och trådig 
QLothringeri). 

Salt och Saltkällor. 
Brunkok 

Jernkis. 

Fluss-spat. 

B aryts p at. 

Malachi t, 

B len de och Blyglans 
i Burgunds A r k o s e , 
invid Granit. 

G hr omoxid [Ecouchets), 


Sand och 
Mergel med Vat- 
ten ve x te r ( Bi- 
dache nära Ba- 
jonne). 


Hvit Sandsten. 


Sandsten, grof, 
qu ar is i g , gr an i ti sk , 
kisel ar ta d ( Me lie r Con~ 
jo lens > Dcpart* de la 
Charmte et F ien ne). 


Bildningar * 


AUGXT - POR- 
PH YR 

TERTIÄR BA- 
SALT 

i Gänga r jTyrolj 
Vtcmtinska Om- 
rådetj* 


{ 


Fluss-spat. 

Barytspat (Rojat vid 
Clermont )* 

M alach it* 

Blendc o. Blyglans 
(jfontron)* 


1 


Denna Sandsten saknas i England och nordvestra Frankrike. 
Genom Lagervexlmgar är denna Formation förbunden' med Lias. 


i) Af EnoiscfrURT räknas Sandstenen vid Hör i Skanc med vext^aflryck tili År kos e. 



2 I 


Yl. TREDJE FLoTSKALK -FORMATION 
eller JURA-KALKSTEN, 


Ed myckenhet t 5 ctrificater, merendels lagervis eller i 
forna af Stockar, Med visshet förekommer för första 
gången Nu ram ii liter, Kräftorj Föglar, Liäccter och små 
fjrfotade Landd j ar. 


Nordvestra och Srdvcstra 
Tyskland 

J. LIAS/r. Grå, sandig 
eller Mer- i Mer g eltal k. 


[ 


2. Mer gei- 
kalk. 

Ritter kaik 
( l Fes tp h alen ) « 

3. Mergel- 

sk i ffe i\ 
Alunhai tigj 
svart Mer- 
ge 1 skiffer 
med Se / e n i t 
fAmhergJi Ba- 
ry tspat 
f&anzj. 
Lermergel 
med M nssel- 
kalk-lager. 

R mnk ol 

[A mbär g , 
Westph aled), 

4* Lias- L San ri- 
stet! f Q nå- 
der san ds len , 
Lise n-sand- 
s t e i n) 

[Wixrtemberg) , 

med Jern hy- 
dra t, Wavdiitj 
Arragonit, Li- 
senblau 
[Öherpfalz), 
Sandi g ? till 
en de i k isel ar- 
tad b vit eller 
gul Merge 1 
med Y. 
tryck ? oi Ver Jef- 
vor af Frön, 
Musslor m. m, 
5. J e r n b a 1 1 i g 
O o i i t h (O- 
strea ens ta ta). 


Högsta höjd a^jooFot, 
vanliga höjden emcilao Soo och 
1*700 Fot. 


gel-kaik 
ined Gry- 
phcect ar* 
cuata 
Lam. 

I dfra la- 
gerna Gry* 
phcua Gym - 
bium Lam. 
Plcsiosau- 
rus m. m. 
f JVilrtem- 
berg;. 

Syn. 
Zeeh- 
stein. 
Ibland lem- 
uarMussel- 
kalkstenen 
ämnen till 
sämre 
Marmor. 


Schweiz, Nordvestra 
o. Sydöstra Frankrike. 

rSandig Mer- 
g e 1 k a 1 k. 

Me r g e 1 k a I k 
[Provence'), 


Mergelskif- 

fer (V £v arai$). 

I Al un hal ti g 
Mer ge 1 sk i f- 
fer med Sele- 
nit och Svaf- 
ve Isyr ad 
St ro n tia o 
( Arau). 

L e rm e r g e 1 . 


Brunkol och 
B i t u m e n 

[B axel), 

Lias-Sa n ri- 
ste n (Cintrcijy 
Band, Luxem- 
burg) 

med Yext-öf- 
yerlefvor» 


V 


J e r n h a 1 1 i g 
OoJith (söder 
Om C aen, Nancy, 
Fvrecy) * 
(Ostrea crislata). 


Pyrenéerna och 
sydvestnt Frank - 
rike. 


Mer ge 1 kalk 
med Svafvel 
o. Åsphalt eller 
Petroleum. 
[S.t Bovs vid 
Ort hes). 
Merge lkalk 
med Gry phcua 
Cymbium LA». 
[S;t Gir ond). 


Stora Britannhn, ^ Massformiga 


Brunkol och 
Bi tu men 
[Ort hes). 
Lias-Sa n ri- 
ste n ? hvit gul 
eller Jern hal ti g 
Sandsten med 
Musslor 
[Navarreins) 
e> grå Mer g- 
lig Sandsten 
(Y ex ter, Bru n- 
kol) [tes Corbi - 
eres , Nalzen ). 


Sandig Mer- 
ge I kal k. 
Merge Ik a 1 k 
eller hvit 
L i a s. 

Blå L ia s. 
Mergelskif- 
f e i\ 

A I un sk i ffer 
med Selenit 

[IFhitby), 


Ler merge 1. 
O p a I i s e- 
rande 

MnsseJkal k. 
Brunkol. 


Jern lera med 
Bob n erz i ne- 
dra Ju rak al k en 
[Nalzen), 


K i se i art a d 
Sandsten 
mccl Musslor 
[Harptrae), 


Jern haltig 
Oolith (O- 
strea cristata). 

H, h. G— 700 V, 
Mägtighet 
4— 5 00 F. 


Bildningar* 


TERTIÄR 

AUCIT- 

PORPHYR, 

till en del Gra- 
nitiskjeiler malm- 
förande i G Ii n- 
gtiry Kägel* 
berg och lager* 
artiga Gångar 
eller stående 
Slockar [ricm- 
za 1 Predazzo). 

H, h, G — 700 Fot* 

TERTIÄR A 
G UAjNTT AR- 
TADE STEN- 
SLAG med 
Skörl j Kägel- 
berg eller stå- 
ende Stockar 

[Predazzo), 

BASALT, BA- 
SALT-BREC- 
CIA 3 Gångar 
och Stockar 
[fVnrUtnberg), 


Lias år på Alper nna södra sida ersatt af Dolomit, som gar upp Mil iclooo fots höjd* På norra sidan af 
Alperna , i Neder-Osterrike och Ungern finnes ej eller Lias om man cj såsom sädan vill anse visso der bcfineUliga 
kalksortcr til Isära mans med rlcn Fucus- fö rande sandsten och bi Limiiuösa mnsscksandÄlcn emellan Pust Ing och Grun- 
hach; men då skall man åfven nödgas mcdgifva att cj Schweiz Faknar Nu mmu l iV-kalk. Är Pohlens mcrgéJkalk 
med syafyel och asphah att anse såsom Lias? Den guldhalliga Sandsten i Brasilien och hviU Sandsten vid Lake 
mperior i No t ra Amerika* Schoolciuft, iiro hc ggc Lia^saudjten, 

3 ** 


22 


Nordvcsira och Syd vest ra Tyskland* 


Sydvestra Tyskland* 

B. TÄT JURA- 
KALK med under- 
ordnade massor af J u~ 
ra -Do lom i t oeh tät 
Oolith (Regenshupg } 
Ulm m m. ni.) 


Norra Tyskland* 

OOLITH och TÄT 
JURA-KALK 

(Hildesheim). 

EN C RINIT-K ALIi 
med Bohnerz 

(frostar} * 

M e r g C 1 (HUJeshcim). 
H. h. ioo F« 


(, SKTFFERK ALK (med Fiskar ^Kräftor , 
Inseeter, Petrodaetylus, Sköldpaddor, Fog lar, 
Sällan Ammoniter ( Solenhofen ). H. L F, 


D. LERMERGEL med BOHNERZ 

(Bäijerti), 


Schweiz , Frank rik e * 


OOLITH och TÄT 
JE RA KALK med B i t li- 
men (Sessel, N euchatel). 

ENCRINIT-KALK 

( Jura t L angres } 
och I) o 1 o tn i t-k I i ppor 

( Cet te f Niz za s Pro ven ce j 
Pont S:t Esprit) och Mer- 
g C 1 ( Part en ffessiti). 
Jura-kalk med I e in- 
ni ng ar af Sköldpaddor 

(Sölothurn)* 

Kalk med Fili ci ter 
(Mamcrs i Normandie)* 

M a d repa r-k a 1 k ( Caen ) 
med Mer ge 1 och Tar- 

tu fl i t (Xormandie)* 
Tät Kalk (Term a nl on ) . 
Lera (Dives, Ma mers 
i Normandiet* 

Tät Kalk eller Oolith 

(L is ienx s Mortag ne")* 

M e r g e J-L e r. 

Mer ge 1 -L e r (Honfleur , 

Bou lo nn o is t Ch fimu agn e ) . 

Til! en del Chloritisk 
Oolith eller Tät Kaik 

(Sa le ve vid Geneve') 
med Fl u s s p a t och s t v å I- 
G i p s (Ö fversta kalk lagret 
vid Ranville , Gris-Nez i 
Picardie)* 

LERMERGEL med 
BOHNERZ (Jura), 


Pyrenéerna. 


TÄT KALKSTEN och 
OOLITH {Lire Frankrike)* 
Do lo lm t (Na tem, 

Pyrenéerna')* 


Tät Cerithkalk 

C La Rocheäe )* 

M ad re por-Kal k 

(La Rochelte ). 

Mergel-Ler, blått och 
grönt ( Cap Chat el la l tion >. 
K u m m it l s t-k a 1 k stun- 
dom Chloritisk (cmdkn 
La Ruchelie oeh Rochejort t 
Pyrenéerna „ 

M u s s e I k a J k 
( Roches vid RochefortJ] 


Den Jcrnmalms-fÖrandc Leran förenar denna Formation med den nästfÖljande. 

Lins, J n r akalksten och Dolo mit förekommer äfycn i Polen , Apenninerna , Jo nis k a liarna, Co- 


23 


Stor- B rit ann ien. 


OOLITH ocli tät 

Kalksten eller 

GREAT- OOLITH 

med MergeL 
H. h. 1 , 02*2 F. 
Mägtighet 4oo F. 
Stonefields-slate. 
Cornbras h-L i m e- 
s t o n e. 

Förest M a r b 1 e med 
Tartuffi te. 


Mergel-Ler eller Ox- 
ford Clay. 

C or al rag eller Ma- 
il r e p o r-k a I k . 

H. h. 5;6 F. 

Kim mer i dge Clay, 
eller Lera. 

H. h. 5oo F. 
Portlands kalk. 
Purbecks Kalk 
H. h. 3oo F. 
Mägtighct 5oo F. 


Norrsidan af Alperna , Un- 
der-Osterrike och Ungern. 


TÄT KALK och 

OOLI Hl [Ernstbrunn) , 
med Dolomit ( Nikols - 
bur g , Staat o. s. v. i Öster - 
rike , O Jen, Bakonywald). 


(SKIFFER KALK 

med fiskar ( Platensee ). 


Mer ge I-ler {Ofen). 


[Nummulit-kalk 

(Ofen Bakonjrwald )• 


Sydsidan af Alperna, Apen- 
ninerna , Dalmalien o. s . v. 


TÄT KALK (hvit, 

gul, eller rod) 

(Apenninerna'). 

OOLITH ER (Södra 

Tyrol, Bellunn , Friaul, 
K min) med Dolomit 
(Mola , Sicilien , Ancona) 
Tät kalk med ool ith, 
calcedon, f lin ta 
( Sicilien , Corfu , Xante 
Ancona). 


Korall-kalk ( Fiume , 

Kapellen gebir ge). 

Mergel-ler och Mer- 
gel-sandsten med 
vextdelar, Gips 
( Dalmatien , Istrien). 

C b 1 o r i t k a I k (Nizzd). 

Nummul i t-k a 1 k 

(Ville-Franche vid Nizza, 
Istrien , Da Imatien , 
Kyrkostaten ), med Svaf- 
vel k is-s t o ekar ( Zovi - 
ntaco, Istrien) r med kol- 
lager (Albona, Istrien, 
Dalmalien). 


Lias i Irland ocli pa ön 
Skye är nära intill Basal- 
ten förvandlad till Ba- 
sal t-Jaspis. — Vid Au- 
git-Porpbyr och Granit- 
arter, ar Jura-kalk ocli 
Dolomit förändrad till 
korn ig kalksten fPre- 
aazzoj och innesluter Ido- 
cras m. m. 'Predazzo j 
MonzonibergJ. 


lumbien , Patagonien ocli i Missi ssippi-bassin. Den sällan täta Kalkstenen med Hornstcin i Bra- 
silien , hörer älven dit. Medelhafyet omgifvesSnästan öfver allt af Jurakalk ( Spanien , Barbariet , 
Egypten, Syrien o. *. ▼.)• 


VII. GRÖNA SANDSTENS -FORMATION. 
Syn. Bunter Alpen-Sandstcin. Bimter- 
Sandstein i Ungern, BeudAnt, en del 
af Tysta Geologers Quader-Sandstein. 


Mänga Hafs-petrificatcr, Monoeotyledona och Dieo- 
tyledona lemtiiogar r SCH t vattens musslor, Bit u men 
(England> Norra Frankrike), 


Noi ra Tysktan d A Bokmen , Mäh ren , 
Bät/ern* 

A. .JERN- SANDSTEN och 
SAND med Lera, Jer nm alm 

(Blansko i Mähren ), 

Gr of t Conglomerat 

( Dresden , Freiberg ) . 

& GRÖN SANDSTEN 

och Sand ofta Mergelartad 
(Regensburg t Lissiz , Jung Rimzlau , 
Harz ) , 


C. MERGEL med Brunkol 

och Eitumen 
(öbor a i Mähren ). 

Kiselartad Mergel, Sand- 


Schweiz , Nordvästra* Nord- och 
Sydöstra Fhank rike, 

i 

JERNSAND och SANDSTEN 

Sill och gr of (Olos i Norra an- 
die, Le Matis. Boulonnois) 4 med 

Jern m a I m (Le Mans) f med Lera 

(Boulonnois). 

[Förstenad t träd (Angcrs). 

GRÖNSAND och SAND- 

S f EN (Bellegarde j, La Fleche , Pi- 
mrdié ), 


MERGEL och Sandsten 

{emellan Blanc Nez och Fissant 
i Picardie)* 

Salthaltiga källor 
(yid Anzin). 


England och Irland. 
H. h. g$3 Fot. 

JERNSAND. 
(IL -.stings Sand). 

MUgtighet 5oo Fot. 


Träd, T a r E u f f i t (Syn, IVcald- 
Clay )* 

GRÖNSAND 
([Shank lins Sand), 

IMägtighct 3oo F. 

MERGEL. 

Mägtighcl 3oo F* 

Trattformig Kalk, 

Sandsten och Mergcl 
(Gauh ocli Mersthamstone). 


Denna Formation, som afven förekommer i Ryssland, Pyrenéerna, omkring Alperna, der den går upp till 
7000 Fots hojd, Nord-Amerikanska Staterna, är noga förbunden med den näst följande eller Rrit- 
formation. 1) 


1) Gröns and pä Skånes sj^döstra udde, forhunden med Sandsten, Brunkol och Krita* 





Massformiga Bildningar. 


BASALT, | 
BASALT-TUFF. J 


la ger ar tig Stock {C os taha ocli Madonna de San Orso vid Schio 

i ficentinska Omiådct). 


i 

( 


TERTIÄR BASALT \ 
och [BASALT-TUFF. j 




i Gångar och lagerartiga Gångar (Schio). 


4 



Ufversta gränsen för Ammonitcr odh Bcfciuuiler. 


2 (> 

VIII. K RIT- FO RM \T EON. 

Syn. AVeisser Jnra-kalk, Hausm&kk; ScagKa. 


Belgien, Norra Tyskland j Bohtnen > 
M ahy en. 


^/XHLORIT ARTAD KRITA 

(Planer kalk) med Gryphsea Co- 
ItL I a ba (Jicgensbw 'g 7 Böh men), 

T ii t Ch lorit-Kr ita 

( RegensburgJ* 

Ki s e I b I a n d ad C h I o r i t-Kr i ta 
(Blänsho i Mähveii)* 

Mergel* 

Tät kalk med Musslor 
(Echn\xhl t Beget^sburg), 


B . LÖS och MÖR KALK 

yid Mastricht. 

Merglig eller gr of Krita 

{Pir na, norra Harz ) , 

Tät Kalksten, svart, hvit, 
rod, med Horns te in 
{Fader horn , Harz)* 


a JORDA RTAD KRITA 
llied FL INTA Ciiinejurg). 


Sydöstra och Norra Frankrike, 
H, b* 6—900 Fot, 


GULOR ITARTAD KRITA 

(Le Mans, Sauntur t Chatellerault , 
Su Mrnchould, Betlegarde* Dep art, 
du Far?) (Oibitoiither). 


Kiselblandad Krita 
{La Fleche)* 


BACULIT-KALK 

(ValogneSy La Manche). 

MERGLIG KRITA fCraic 

tufeauj med Magnesit fColum* 
mierjj med Ilornstein f Paris}. 


JORDARTAD KRITA med 
FLINTA och Svafvelsyrad 
Stron tian {Meudon vid Paris). 


England oc/t Irland. 
Mugtighct (joo till i,ioo F. 
H. b, 1,0 ii Fot. 


CHL ORIT ART AD KRITA 
Qlulatoestone) (Belfast), 


K > 


MERGLIG KRITA 

(Ghalkmarfy* 
Mägtighet 3— 4oo t F, 


JORDARTAD KRITA med 
FLINTA* 


Kiitan öfvergär icke i följande Formation, Mergel-krita (med Belcnanitcr ocb Craiuolitcr) förekommer 
Ryssland* Pyr mierna, vid norra ojch lödra sidan af Alperna m. il. st. 


Sé ?rj u l an * af Alpern a , Ungern , 
H» ll, 'jiQQQ Fot» 


CHLORITARTAD 

KHI FA (Berget c tes Bis)* 


Tat Nuimnuiitkalk, livit 
eller röd 

[Arz j Sonthojen } Schweiz). 


Sydsidan af Alperna Maka o, s. v. / ]ff assformiga Bildningar. 


livit kalk med ett grönt 
.ämne, öfver Saltlagrén i 
SiebenbWrgen? 


MERGLIG KRITA 

Neukirkm j Hausreickau 

tT. 31 1 .livit kalk ' 

( Berg e t Bo irons) ? 


r 'd r l*.t ; i , 

KISELRLANDAD, 
lUiECClEAliTAl) 
KRITA' (Of en) 

ined Tungspat. 


CHLORITARTAD 
K RITA ( Relllino). 

f ;• ■ . 

Corall- och l^uinmulit- 
kalk (Gebitet Utcenza > Puglia 
p et rosa?) 


Jd 


TERTIÄR 
AU G IT- 
PORPHYR 


såsom livar.* 

► ofversta del betäcker 
Kritan f Schio f 


R V SALT ? | i G a n g a r flt ta n dj 

BASALT- \ [och lager ar t i ga 
BRECCIA j Gangar fSchiof 


/ Förändrad och “s ö ndérsprän g d 
Krita i contaet med Angit-Por- 
phy r (Schio) / — h ä r d n a d och iil I 
Marmor förvandlad Krita 
f B c! fas t i Jrlandf 


a 


MER&KL och KALK- 
MERGEL QSchiöf Bellimo) 

■ - L * \ i. ' 

Tät kalk hyit eller röd (Syn, 
S c agli a) {ficenzåt Södra Ty- 
rol * sannolikt Sicilien och trak- 
ten omkriug Ancond). 


Oördéntliga Malm ^drum mer och (fån- 
gar — Blyglans, si If v er hal tig 
Blyglans, B len de i Augit- 
Porphyr \ {Schio)* 


1 ~ 
. 


*1 v v/ r Y 

vd fi 


c • • • 

a rUT^TJ 


n \ 

ih 


i Shiine, pä Seland, Ön J/j n, Rugcn , IVolUn och U sedom; llere länkar af Kntformation i Schkueu, Polen, Udden 

1 l ' ' ' 




28 


dTieröf 

Tertiära 


Strcitijieradc eller Neptuiusha Bildningar* 

1. FÖRSTA TERTIÄRA SANDSTENS-FORMATION. Syn. Jrgile Plastique. 

Mrckeijhct af Vcxters Sfvcrkfvor; Söltvatteas [Musslor ocli Fiskar; Insecler; stora Dägg-djur som köra 


1 1 1 1 Landci (Mastoiloiitci 1 u. j 

Narra Frankrikes bas sin, [ 
H, h, ungef* Soo F. r 


MERGEL-LERA. { 
PLAST [SK LERA. 
SAND: 
SANDSTEN. 

Qvartssnnd i körtlar 

gFerson'), 

CONGLQMERAT. 

K isel-Gonglomerat , 

QRenncs), 

Njurar af Jer n liy- 
dra t. 

Jordfor mig Gips, 

Jo r dagliga BRUN- 
KOL, 13 v u ii k o i med 
Jer n k is, ined BERN- 
STEN ^AuteuiV ) , och 
med Blende {AuimiV)* 
Öf vers ta gränsen for 
Blende* 

Al amin it. 

I öFyerflta Lagerna en till- 
fällig blandning af Sött- 
f a t te n s - ocb b a f s - Mnss lo r 
ock Snäckor (Melanopsidor). 


t v-)- 

Ön JVight och Londons 
bass in. 

H* b* Öfrer Goo F* 
Mägligki io q till ijioo F* 


MER G ELLER A.* 
PLASTISK LERA. 
SAND. 


CONGLOMERAT. 

Kis e 1-C o n g 1 o m e r a t 
[Hert fordshire). 


BRUNKOL med 
BERNSTEN. 


1 öfrersta Lagerna en 
blandning af Sottvattcns- 
ocU Lafs-Mnsstor* 


Sydvéstra Frankrikes 
ba&sitt* 


MERGELLERA. 


MOLASSE med Hafs- 

rau ssl or i o fver s t a livarf- 
ven (Marmande)* 

KALK-CONGLO- 
NI ER AT finnes ej i 
denna bassirt, deremot 
i den iistra 
(Aix i Provence)* 

BRUNKOL (sällsynt). 


Norra Tyskland, Dannenmrk 
och Rysslands bas sin. 


MERGELLERA. 
PLASTISK LERA. 
SAND ocli rullsten. 
Tat Sandsten {Zeiz), 


Rullsten. 


Jordformig Gips. 
Jor dag tiga BRUNKOL. 
Brunkol med Jernkis 

(Mecklenburg , Helmstädt,) 

med BERNSTEN, MEL- 
LIT, Svafvel och Alu- 
jninit, med Saltvattens- 
musslor, Inseeter och 
Fiskar, (ben af 
Mastodonter). 


2 9 


C l a ss s c tr. 

•a 

berg. 

Massformiga eller Plutonis/ia Bildningar. 


Det är ofta svart att med vissbet bestämma dc tidepunkter* dä följande massor under den tertiära cpö 
kcn^blifvit uppdrifne. 


i 


TRACHYT: 

granitartad Trachyt med 


GU mm er 
Hornblende 
Augi t 
Quarts 


i 


i Kägeljbcrg och stående Stockar , mer- 
ändels omgifne af Öfvergungs-berg. 


porphyrartad Trach|yt med Granater i stående Stockar och str omlika utbredningar. 

förglasad Trachyt / Obsidian )i stående Stockar, Strömmar (Ungern/ 

J l Pechstein J och i Gungar fCantalJ, 

pimstensartad Trachyt med Perlsten fGlashtitteJ . 

De flcste Trachytberg omgifvas af Öfvergångs-berg eller af Granit. 

Tv T TNflQTFN / vanlig \ i Kugelbcrg eller Strömmar pu äldre berg, med Leucit 
~ * tjor darta d J och Spheri fKaiserstulilJ. 


i 


4 ° 




I 


3o 


Rhens-bassin, emellan 
Basel och B ingen, 

H. b. 800 Fot 

Schweiz , Biiijeins- och 
Öfra Österrikes bassi/u 

H. h. 4,000 Fot. 

MahrenSt Nedre Österrikes , 
Ungerns och Siebenburgens 
bassin. 

MERGELLERA? 



SAND. 


SAND och rullsten 

med petrificater 
( Eisenstadt ). 

Sandsten med 
Idafs-musslor 

(Alzey). 

Molasse? 

Molasse? 

CONGLOMERAT 

med Hafsmusslor 
(Kr euznach m. il. st.). 

KALK-CONGLO- 
MERAT (vid Iläring ) 
och Nagelflue längs 
efter Schweizcr- 
Alperna ( Thun ). 

KALK -CONGLOME- 
RAT (i Wie/ter-bassincn , 
och i Ungern ). 

Jcrnoxid-hydrat 

{Strömberg*), 




Italiens bassi/i. ’ 


MERGELKALK och 
LERA (vid foten af 
af Alperna, Onigoj , 
(med hafs-Musslor)* 


CONGLOMERAT 


( Apenninerna ). 


( Porcellin-Jaspis (Z?öA/ne/i). 
Jords lägger (ÄtfAme/i). 
Trippel -ler a {Bilin). 


Denna lilla Formation livilar racd olikformig stratificring på Flöts- eller aldre bergarter. 


Bähmens hassin ♦ 


MERGEL-LERA. 
PLASTISK LERA. 
SAKD. 


Sandsten (med quarts- 
kristall och porphyr). 


CONGLOMERAT 

(Carlsbad). 

Ki se 1 -Cong 1 om era i 
( Blaiuko i Mäkren)* 

BRUNKOL* 

Sällan ined Sottvattens- 
Musslor (Unio, Anodonta) 
och Inseeter {Bilin). 


AUGXT-POKHYR (Vicenza, Södra Tfrol, Dumb artonshire i Skottland, 

Hebridenut)* 

Högsta höjd 8,000 Fot* 


AUGITARTAD BASALT 

med Oliviiij Nepl 


lagerartiga Stockar , Gängar, 
Strömmar och stående Stockar 
C Odenwaldj. {I äldre bergarter)* 


iASALlf ’ 

►helin* | 

FaLTSPATSARDAD BASALT i Kågelberg och Stockar . 
HALF-FÖRGLASAD BASALT f farande en del af ett Kli ge/- 

iFl fi* I - * fT f Å.-T *1 M A f* #>■»'' (rt rt ■■ aA* n T jrm u. 


(svart eller blå) 


berg {ftlarostico i Vicent inska Lan - 
det) eller som Strömmar, 


TRACHYT-CONGLOMERAT \ 
JORDAKTIGT TRACHYT- I 
CONGLOMERAT med Guld? | 

{Kö nigs berg) med Opal ■ 

PIMSTENS-CONGLOMERAT } 
ALUNSTEN med Vext^aftryet i 

och Musslor (TJngernJ 

BASALTARTADT CONGLO- I 
MEliAT 1 


i lagerartiga Stockar 7 La- 
ger och stående Stockar 
(Ungern, Seckler-Land, Untei^Bhein, 
Cantal m. 11* st) 


GifVes det, som GreFBitEosEH försäkrar, en verkligt Guldhaltig Tra- 
chy t? — Öfvcrsta gränsen för 8 i 1 fv e r h a l t i g Blyglans Blenda 
m, Jl. Stockverk i Augit-Porphyr (Val Zuccanti vid Schio). — Spar- 
samt: af A ga ter, men stora nederlag af ZeoUther, Halb-Opal, 
Opal och H a uy n* — Ar ra gon i tens öfverata gräns; Ncphelins 
och Lcucitens nedersta gräns, 



32 


II. FÖRSTA TERTIÄRA KALK-FORMåTION. 
Syn. Calcaire grossier. Gr of kalk. 


Myckenhet aF ealcinerade Musslor, Ben af Dägg- 
djur af utgång oa arter* Öfyersta gränsen for 
Cramolltbcr, 


Norra Frankrikes bas sin. 


H* b, 6oo FoL 


a. Nederst, 

4. KALK-CQNGLO- 
MEK AT sammansatt af 
Hafsdjur och Musslor 
(Cleons vid NanteSj Dinant t 
La Manche). 

Cli loris t i sk kalk* 


K u mm u lit-ka Ik 


b, Öfverst. 

B. SANDIG MER- 

GELKALK m. Musslor 

[Gr i gno n). 

Falun i Tourrame [Douc)* 


C. CERITH-KALK 

{'PariSy Miliolither) med 
Fiuss-spat, » (Fluss - spatens 
öfyereta gräns), 

C /Brun ko Is-Ler a med 
^ I Sö 1 1 va t tens - Musslor 
*3 1 [Mont rouge). 

Phosphorsy rad} 
Kalk-Sandsten, 

1 el ler Sand med Sött- 
t ättens- och Ilafs- 
Musslor { Beauchamp )* 
Mcrgel och Mer- 
tgelkalk, vexelvis med 
kiselhaltig kalk 
( Mont-rouge ). 


Sydvestra Frankrikes bassin < 

Norra' Tyskland 
och Rysslands bassin* 

H t h, ajoo FoL 

IL K 5oo Fot. 

a. Nederst* 

MADREPOR- o» MUS- 
SEL-CONGLOME- 
RAT, eller tät kalk med 
några Musslor [Bordeaux) , 
och spår af Brunkol* 

Chlorilisk Kalk. 

(LcmgOj Osnabröck\ 

Chlorilisk Lera 
in. Musslor (Helmstädt). 

b. ÖfversL 

SANDIG MERGEL- 

KALK med Musslor 
[Dax, Leognan ), med Jern- 
hydrat [Dax) J med SöLt- 
vattens-Musslor [Dax* 
Merignaé) med Cranioli- 
ther [Bordeaux)* t 

SANDIG MUS- 
SELKALK 

( Attfwcrpen > Dickhohen). 

GROFKALK 

[Cassel, Galicien, Meck- 
lenburg vid Sternherg, 
och på Faröe}. 

Tät Mergelkalk med 
Saltvattens- och Hafs- 
Musslor, som lager i den 
Öl ver sta sandiga Mussel- 
Mergeln [Soucasj] Bazas ), 



Llhen-bassinen 
etfiellan Basd ock Bingon. 


H. U. 8oq Fot. 


SANDIG MERGEL- 
KALK, eller MUS- 
SELKALK, medSött- 
va t ten s- och H afsrm i $$ l o r 
(i $y?i * Flusskaik 

STEISlSGEa)- 


GROFKALK 

{Turkhem, Frankfurt). 


Tj rrp c PnEvos^s och mina ffeo^nostista forskningar i södra Frankrike bevisa, att den tertiära Kalken 
ieta MIMI bildad T X ^ BaTsiner ^i<l g aen tiden voro /edannägra delar af flcrc bas.iner 18 mi.dl.fe bU>- 


SaH halKga s jOar ; sS a tt medan Grofkalk "bildades P ä det ena ^et uppW 
oä ett anr.at Mereel och Söttyattenskalk med Gips och kisclartade stenslag. J. Pke vost antager, att KislIjomI ocli 
SvafvcIsyM blifvÄ af floder eller källor ingjutne i bassinen, och har tydligt visat , att de sista lagcr-a fsättiimgarn^ 
i Pariser 'bassinen, endast ägt rum längs efter vissa floder. Således vtsar sig Gipsen pa det lertiara oimådct cn- 


iimåm: 








35 


j Mährens, Ned ra Österrikes, 
Ungerns och Sieheti* 
burgens bassin r 

Iffli il ' 


W/lfl 




Nu mmuli t-kalk 

(JVollersdorf , Ungern } 

i öl vers ta delen. 


Schweiz f Öfre Österri- 
kes och Uäijerns bas sin. 


II, li, F* 


Sicilien och Italiens b as sin 


1 


H. Ii. ufver tjooo I\ 

N u m niu l i t-kalk 


Massformiga 

Bildningar. 


[Verona, Vicenza, Sicilien), 
m e d Ta v t u ff i te r ( C ast cl 
G omber t o) ? med b I å 
I, c r m orgel- lager och 
Musslor [Bass a nöj C aste t 
Gomberto ) (med Gry- 
phsea cokimba, Plagio- 
sloma spinosa). 


BASALT ARTADE 
STENSLAG 

i Kagelberg, lagerav- 
tiga Stockar (B t egonza ) , 
Gångar ( Vicenz. a )> 
och i Strömmar* 


Molasse? 


BASALT- 

CONGLOMERAT 

{Cassel i II ess en } Vicen z a t 
Sicilien), med Musslor, 
med Svafvelsyrad 
Stron tian. 


GROEKALK , 
CERITH-KALK 

£ Ö f v e r S t ^ [Frinzen dorf) * 
Nedersta delen af b la- 
te ra (Syn. Tegel), 
Brunt o h Men i östra 
Ungern , i Siebenburgen } 
1 stället för b tå lera ? 
Molasse, 


B i å Lera [Subap ennin- 
ska bergkullarna}* 
Brunkol ( Balen ). 
Uusodi (Sicilien^ 
Tät S ti n k sk i ffer- 
kaik med Yext- och 
Fisk' af tryck 
( Bölca , Salcedök. 

Dessa bägge sta Lager lig- 
ga Öfvcrs t i Nummtdit-kai- 
ken eller vid foten af 
Alperna, 


BASALTARTAD 

BRECCIA 


i stående Stockar 
[Verona un IL st.) 


) 


TRACHYTARDADT 
CO N G L OM ER A T, 


PXMSTENS- 

CONGLOMERAT 

i Lager dier Stockar , 


da$t såsom a ndcrorclnade "massor i Kalk, icke sa som en Formation, som Bnoimvurr af misstag uppgifver. Det sy- 
ucs troligt , ii f t vissa vikar af denna bassin blifvit tidigt skilda från Hufvud-bassincn, så att under en stor del, 
eller ock kanske umler bela den tertiara perioden, endast Söttvattens-kalk eller Mergel der blifvit bildade, 

(Blå ock grön Lera med Musslor ödr kalk-bollar [London clayj , är i Londons bassin paralld med Chlo- 
ritisk. kalk i norra Frankrike*) 


34 




FuRSTA TERTIÄRA KALKENS SÖTTVATTENS-RILDNINGAR. 

Afsatser i sött eller föga salt vatten, liktidiga med grofkalkens, och dermed intimt förenade, 
såsom vid Paris {'Syn, Formation gypseuse; depot d’cait douce infericurj. 


\ Norra Frankrikes 
bas sin. 


Londons och 
Q n ffiighVs 
Lass in. 


Sfdvestra Frankrikes 
bassitu 


Sydöstra Frank- 
rikes bas situ 


Norra Tysklands 
1 b as sia. 


Rhens Lass in fr* 
Basel till Bin gen* 


Ii, h- a5o F. a* jon* 


II. h* 9 g F. 
Mag t. 03 F. 


Khelkall^jTi* 

med calccdon 
{Brie t Berrjr), 


Mergetka I k med 
bo h (Argenton), 

5 k i f f c r m orgel 
M orgelpips 
K. o r n i g gips 
Tät g i p s (o: cd ben ) 
S o I c d i t 

Jord artad gips 
(Unps Åtame) med 
Mcuilittu 

Tät S ra f re Is y rad 
S tron ti a u. 

S B t tv a t ten - sna c-j 
kor, och ofta Hafs- 
mimel-lager , cl ler 
ofta cn blandning af 
beggc, 

(Mcrgel-gips och ki« 
selJuilk bafva bildat 
sfg jemte hvarandra, 
och gipsen synes en- 
dast vara samtidig 
med Ce r i tli~ kalken 
vid Parisi) 


Blergel. 


IL h. Goo F. 

Molasse med SöLtvat- 
t c n s Kalklager (Fille- 
neuve) \ Söttvalten- 
k a l k a tan musslor* 
med t ungs pa t 
{Lot et Gaj'Qnne); 
samtidigt med don Täta 
Gr of k a I kon (i Giron- 
r/eV 111 e d M u s $ l o i och 
]> c ii af daggande djur, 
■samtidigt med den (>f- 
Tcrsta sandiga Mussel- 
kalkcn ( i Gironde), 

Söttvattcn-qvarts 
(Mc uti er c) i Stockar 
{Damäzan * Grateloup). 
Kiselkalk med Horz- 
stcin (Aurillac)* 

Mer g cl mod Ostron 
emellan beggc arterna 
sött vatten - kalk 
{ i stigttillön). 

M orgel mod Selen it, 
ofvannå söttvatteu- 
kalken- 

Gips med sva fve I syra rl 
S tron t i an ä stockar ( S:l 
Sa b ine * Bea u mont ) . 


M c r g c 1 k a I k 
till en dol skif- 
frig med sött v ät- 
tens- och Hals- 
musslor och 
finkar (///kr)* 

Mergclkalk 
under basal ter 
(t Fiitarais), 

Mc r g c L 

Ytergelgips^ 

K o r n i g g i p s ( ^ 
Tät gips [ k) 
Seicuit. J v 


I denna basshi 
äro cj dylika 

bild ningar 

^fundna. 


L h. öfver 5oo F. 
Mag tig het 0oF. 


S G 1 1 va t le n s- 
k a l k med b C n 
(^Buxweiler), 


B r n n k o l uti 
nedersta del ar ne, 


q [Ve gränsen för Tungepat och Svafvc Isyra d St ron ti an* Denna bildning har växlande la^er med 


OD 


Tetnrucligcri ofta däggande land -djur. Bon af utdöda slägton 
©c b arter af fiskar o* s. v. 


Of ver - Österrike* 


I donna bassln aro 
cj dylika bild n inga] 
fundnOt om icke 
vissa söttvattcn-, 
kaik- och brun- 
kols 'lager, h vilka 
förekomma i Molas- 
sen i Schweiz, ktirtn: 
räknas hit. 


Mähren * Ungern 
och Ne de?'- Öster-* 
rike * 

- i 

Italiens b as sin. 

Bohmens bass in. 

Bia iera* 

Bi a lera. 

Pol er skiffer 
T r i p p e 1 s k i f- 
f er med söttvat- 
tens-fisk-af tryck. 

, Brunkol 

Brunkol* 

H a 1 f o p a I 

(Radeboy). 
S va f ve 1 

Svafvel, kryst, och 
dcrbt [Asenate 

(Kostenhlatt ?id 
Billin). 

{Radeboy) med 

Sicilien ). 


kalkraergel 

Kalkmergcl (Fi- 


( Af tryck af Fi- 

skar, Inscctcr) 


skar och in- 

{Siniga g Ha), 


sectcr). 

T a t gips 
(Uolterra)* 
S e 1 c n i t 



QNizza . , Sicilien)* 

* 


Gips med blad-af- 
tiyck ( Stardella vid 
Pavia), 

S v a f v c l s y r a d 
S t r o n t i a n 
( Sicilien). 

De små lager som 


Salt och Salt-kiil' 


1 o r [Sicilien , 

här finnas, höra 


V olterrd)* 

troligen oj till 
denna formation, 
utan till Grof- 
kalkens, om ej 
till den första 
ter ti ära 
sandstens. 


Loires , AUieres f 
Tams bassifit 


Mor g c Ikalk t 
porös t u ff k a l k 
med söttvattcn- 
sniickor 
(indusia)i 

Bon (Man t de la 
Boulade , 
Qergovia)* 
KaikmcrgeJ. 

T r a d i g gips * 
[Pny en Velaf) 
med ben* 

H. h* i Pur 
i,qoo F. 

Gips [Aigue- 

perse)* 


Alliers och Loi- 
res bassiuer haf- 
vaSand och Gon- 
glo mera t under 
SöLtvatlrn-ka I- 
ken och MergcJn- 


jllassformiga 

Bildningar, 



Andra tcrtiära Lera- och SandiUnt -formation* 


III. ANDRA TERTIÄRA SANDSTENS -FORMATION och ANDRA TER- 


Norra Frankrikes 
hamn* 


IL h. Gqö l^o L 


A, Me r ge I -lera 

med Ostron. 


Londons och Ön 
Wigkts b a ss i/u 


Sydvestra Frank- 
rikes bass in* 


Sydöstra Frankrikes 
bas sin. 


H« h, 600 Fot 
Mägtighet 3o FoL 


Molass med pclrifica- 

ter {Dauphuiée). 


Blå Iera 3 b ii r och der 
med. petrificatcr(.Pmt£ S:t 
KsprityMoittpellicr')} til I- 
fiiUiglvis med chlorit i 
de nedre delarna, med 
13 r a n k 0 1 {Pont $;t 
Esprit > och högst på 
h ergen yid Grenoble). 


Norra Tysklands 
ock Rysslands bass in. 


Lera med brunkol 
(i hl and flere basal ter), 
med TCAtaftrvch* 


Trippel -skiffer med 
delar af fiskar 
{Hab ich ts wald). 


TIÄRA KALKEN. 


Flerestades otaligt af Musslor. 


Rhen - bass i n en frän 
Basel till B ingen* 


H. h, ätruinst- 800 F, 


Sand Died J 0 r d- 
h e c k ( io b s an') eller 
Brunkol och lager 
af SoUvatten-kalk 
(Mixhlhausert)* 


Mer ge 1 med Sele- 
ii i t och Musslor. 




Schweiz > Räi/ern, 
Ö fvevO ster rike. 


Miihren^ Ned Ös t er r. 

Ungern* Siebcnb* 


Sub a lp inslå It a lien , 

Sicilien* 




H. Il aEminst. a,5oo F. 


Massformiga 
j Bildningar* 


M o I a S S med Ha- 
ge 1 flue oc li Mer- 
gellera, stundom ined 
Musslor i de ö Iver- 
sta delarna (. Belp - 
berg r W al fe gg), med 
Brunkol 

och Söi tvätten - k al k 
(Conri dalen,, II är ing). 


Mcrgel to cd Sele- 
nit {Boudiy)* 


Local Söttvatlen- 
bildning vid 
Oeningen, 

Mer g elskiffe r, 

IC alk mer gel-sktf- 
fe r (med vextaf- 
tryck, inseeter, am- 
pliibier , fiskar). 


Molass dier Blå 

Lera, stu ndom med 
petnfieater, i synner- 
het i de öfre delar- 
na, h va rest Mel an- 
opsides redan före- 
komma, med Brun- 
kal, h vilka åter ofta 
beledsagas af Sött- 
vaLten-kalk (Graz, 
^ t tnien , Kä rn then) 
med Seleuit, 

Po le rs k i f fer f 
Halfopal (ZamutOj 
Zempliiij „ 


Local Söttvatten- 
bildning vid Nikol- 
schiz i Mähren. 


Mergelka Ik-skif- 
fer. Stinkkalk- 
skiffer. 

Halfopal såsom la- 
ger (Insecter, fiskar). 


TÄT 

BASALT 

PORÖS 

BASALT 


Sas. Kägel-' 
[ berg (Qber~ 
puliendorf 
Steyermark) 
j Sås. Lager 
I o. Stackar 

' (omkr. Rom), 


BASALT- ( 
CON- ) 
GLOME-) 
HAT ( 


Sås. Lager 
o. Stockar 
[Rom, Feld- 
lach in 

Steyermark)* 


Ha 1 fopa l , MeniHth 
( Puta uti Tatra ). 



5 * 





Norra Frankrike* 

bassin. 

Rondons och Qn 
W ights b as sin. 

Sydvestra Frankrikes 
bas situ 

Sydöstra Frankrikes 
b as sin. 

B* Mer ge J, 

Mer ge L 

MergeL 

S andig Mergel* 

K Ic bskiffer- 



Sandig Grofkalk, 




Sand med Lera 
£ Montp el l ier)* 




Söl tvätten kalk 
med Magnesit 
( Sa l in el£e } G tu 1 d ) . 

C. Sand ( BayeUx, 
Mantmoi ency) , , 

med Jernhydrat {Nor- 
rnandie) J gallan med 
Mustdor ock Palmträd* 

Sand med Musslor 
! £■$}■’«* Bags hot- sand). 

S a n d { ti u n M u s sl o r) 
med Jernhydrat, ocb 
Mangan oxid (med 
Palm träd)* 

S ä n <1 och S a n d s t c n 

med H a fs musslor , 
Ostron ni, m. 

Sandsten med cpiar ts- 
blandad kalkspat 
[FontaitieMeai f)* 

Sands ten. 

Lenainit 
[S: i Severe). 

Conglpmerat , 
i Stoekar, 

Sand utan musslor 
ined rullsten [Montpel- 
licr j S:t Paul truis 
chateaux). 

/). Den andra tertiära 
kalken fciar. 


Den andra ter liar a 
kalken skulle fela, j 
o m Mo la ss c n v e r kc - ' 
ligen motsvarade 
Ar g i le pfastiaiie och 
ej den Bia leran. 

Sandig Grofkalk 
(«S>r Paul, trots 
chateaux* 

Chloritisk Grof- 
kalk (Montpeliier), 

0 


Ö fvers la gran sen for 
M a ii g a u o x i d. 



Norra Fysk länds 
och Rysslands lass ut, 

S 3 n d med J o r d- 
Lcck (Zilénzig , 
Preu$sen)> 


med Ler;i och Brun- 
kol (Corvoy)) 
(InseclérJj 
med Jcrnhydrat 
(jemhalUga källor). 


Stenblock; 
R ulls te n* 


Grofkalk 
(Östra Galizien), 



3 ^ 


R h en -bas s in en fj -dn 
/Jas el till B ingen. 


Sandsten och Sand 
raed Brunkol 
( fog elsg ebirge , 

IV etter au) 
(Blad-a f tryck). 


MassclhaUig 

M öl a ss 

eller Mer g el. 


Hör kalken vid 
Mainz hit? 


Sch weiz , Bäijern, 
Of ver- Österrike, 

Sandig Marge L 


Sandlager. 


Sand 111 ed Lera 
och Brunkol 
QFolJsegg, Usnach)* 


Mussethattig 

M O I a s s- 


Sandsten och 
sand fr* Nord* 
Riiijem, 

Na « e 1 fl li c-lagren i 
öfversU Molassen i 
Schweiz* 


Mähren, Ned* Österrike t 
Ungern j Siebenbärgcn* 

Sandig Mer ge I* 


S a n d 1 a g c r med h a f$- 

£>ch sött vattens-m tissloi 
(Neritiner t Hellas) Mc 
lithop^idcr (G ava* 
Mytihis), 

S a n d i g M u $ s e i k a l k 

(Aloedling)* 

San d med L c r a och 
Brunkol i Stockar 
(SöLly. musslor: TV Jy 1 i - 
lus, Anodonla o. s* v.) 
( T/t a lem vid OJ en) 

Sand eller Sand- 
sfen med liafs-ruusslor 
[S;z B ö It en, Prrawort 
m * f. s.) 

Sandsten och Sand 
utan m u 1 o r ( Gum*- 
poldsk tre h ett) , och med 
Rullsten ocli ('oifglo- 
m era ter QVieti)* 


Suba lp ins k a li a lien > 
Sicilien, 

Sandig Mer ge 1 
med lager af Kalk- 
inergcl, £So t tvätte n s- 
musslor) (Sieana), 


Kalk-Mussel- 
Sandsten 
(Stockachj Lenzburg). 

Egentlig G ro f kalk 
felar. 


Sandig G r o f k a 1 k 
( men). 


G r o f k a ] k (Pesth , 

Oed enbur g') 
med MiiUoUlber. 


Lera och Brunkols- 
Jagcr, (Sötty. Musslor: 
P1 anor ber , Melanopsi- 
der , Nei iliner m, il,). 
(Vid Sienna Unnas fem 
sådana stockar, den 
ena öfver den andra}* 

Sand m cd M as s 1 o v 

( Is c B ia j Neapel). 

Sandsten eller Sand 
utan Musslor! 
QMonte Marino), 
med B ulls ten och Con~ 
g lo mer a t {Rom)* 


Sandig G r o fk a I k 

och Grofkalk (Fol- 
t er ra , Sienn a , As p ro~ 
rno/uCi Otrentdja 
med Milliotither 
(Sar din ien , Sicilien )■ 


Massformiga 

Bildningar* 


B AS AL-*" 
TIS K 
LEU- 
Cl T- 
LAVA 


Si som 
S £ ramm a r 
(Ca po di 
Bove, Ti- 
ter bo m. f* s. 


TERTUAA SÖTTVATTENS-EILDNINGAR of olika ålder, 

på åtskilliga inskränkta terrainer, uppkomna innan nu Vexter af Ms utgångne och dels ännu lefraa- 
varande dalar bildades på Slätterna ( Depot supéricur dc slägten; Musslor och Snäckor. 

(J 7 cau döucej . 


Norpa Frankrikes 
has sin* 

H. In 600 F. 


Ä. Söttvattens- 
Q u a r t S * Meu- 

iitre), med Musslor, 


B . Mer g el. 


C , Sött vattens- 

k a J k (Orleans)* 
(med vattenvexter}* 


Ön JVight 
och Londons b&ssitu 

IL h. ( 00 F. 
Mag tig het 55 F. 


Mer ge 1 - 


Söttvattens- 

kalk. 


Sydöstra Pranhnkes 
bassin. 

Stundom under liaTs- 
ytan* 


M e V g e 1 

{'Montpellier). 

Sött vattens- 

kalk [U hodes , le 
Vig an). 

Den Mergetkalk , 
som finnes under Ba- 
salt i Vivara i$ > torde 
äfveu höra bit* 


Schweiz och Bajerns 
bassin. 


SÖttvattens-kalk. 

Tät SÖtt vattens 
kaik (Ulm),') H. h. 
i 5 äo F, , iVaLlerstem)* 

Los SÖt t va t tens- 

kalk (Ffeidenheim) j 
(med vattenvexterj- 


f Massfonniga 
Bildningar . 


BASALTAILTADT 

CQNGLOMERAT 

i lager arti ga 
St ockar på kalk. 


KiselkaJ k (Locle). 

H, Ii. i ; o 5 o Meter. 
Md g Lig h. ioo Meter. 


Mussei-Mergel 

(Heidenheim), 


B ASALT ARTAD 
LA\ A t St r ö m- 
mar och k äg el- 
berg* 


{ 


h 


Frän de Tertiara Eildningarua gifves ingen öfvergång tiH Allavial-afsatsenia* 

Utom de förut anförda stallen förekomma tertfåra b il dpi? gar i i Ungern och Ne dr a Österrik* * nf KiseL 
kalk, Kalkmergei och Söttvattcns-kalk; i Italien, a^ Kaik mer get och Söttvattcns-kalk ; på Island och Gröiiland , 
af Brunkol och Lera; i Portugal t af Brunkol och Mnsselblandad Kalk ; i Spanien, af Sand, Musscl-Sandsten {Bar* 
cellona, dHicante), Söttvattcns-kalk QBurgost Pr ej enal}; i Norra America Lera, Brunkol, Musseisand pch Mtissel- 
hal t ig Kal ksten (Florida); i Mississippi-bassin ; i norra Columhien och på V estindiska o ar ne (J&uadeloupe , Bar- 
bados , Jamaica, Antigua m . fl.}, Musselsand och mtisselhaliig kalksten; i Sardinien ocli i Grekland* vid Corinth 
isynnerhet sandhaitig , m tissel förande kalksten , vid Baspkoren, i IValldchietoch. Molrfau , i synn erhet Lera } Brun- 
kol och Sand; i södra Ryssland och på de stora slätterna midt uti Asieri af Sand, Musscl-sänd, Lera o, s. v* 
(^Buckariei); i Indien j Lera, Brunkol, Mergel med ben af Pala-otherium (stränderna af Ganges); på ön Cejlon, 
musselhaltig kalksten med hafsdjur; i Nya Holland och på Motluckiska öar na t Lera med kräftor* Musse Ikalk 
o* s> y. ; på flcrc ställen i norra dden och i det inre af Afric&, få Madeira och på Canarie-ödma t i synnerhet 
Lera, Saad och MussdhaLfc* 







r: 


. . , 

"i iu>'\Vf 



6 


4 2 


|twte 

A 1 1 u v i a 1 - 


Stratifierade eller' Ncptuniska Bildningar. 


T. ÄLDRE ALLUTIAL-BILDNIISGAR. (Syn. DUwvium . ,) — 


Dc yngre Alhivial- bildningarna aro icke alltid sivilda från de äldre; en 
sådan skilnad är endast tillfällig, och på andra ställen öfvergå bägge bild- 
ningarna i hvarandra, som bevisar alt de hiirleda sig från en och samma 
ännu verkande orsak. Etnedlcrtid ha dessg Natur-verkningar fortfarit att 
aftaga och minskp, fran äldre till sednare tider. Der de yngre Alluvial- 
bilduingarna finnas verkligt åtskilda, måste orsaken till den äldre bild- 
ningens uppkomst hqstigt hafva uppkört att verka, såsom t cx. i en stor 
Bassin, hvars vatten plötsligt afrunnit genom fördämningens bristande o. 
s. v. — Dessa bildningar betäcka merendels olikformigt de andra Forma- 
tionerna. 


Ännu lcfvandc Vextslag? 
— Snäckor och Musslor frän 
sjöar, floder och landet. — 
Lcmningar af försvundna och 
ännu lefvande Djur, utom af 
meuuiskor. 


Äldre Haf s-bildningar. 

1. Sand, klappersten (rullsten} ocli upplag af multnade Vexter, längs ef- 
ter hafsk usterna oeh ofta ganska liögt öfver nu varande hafsyta f Stora BritannicnJ* — 
Vissa Kalk-conglomerater (Kusten vid Nizza * Sicilien m. fl. st.) 

2. Bankar af Musslor, Sand och Mergel med ben och hafsdjur, längs ku- 
sterna och öfver nu varande niveau för högsta Flod-vatten (ö*stra kusten af England (Crag), 
Fortli och Clydes stränder i Skottland * södra Norr i ge i)* vid La Rochelle och vid bugten 
af Gironde (Ostron-bankar), Nord- Americanska kusten vid Boston o. s. v.). 

3. Sandigt Kalkslamm i urholkningar och sprickor i kalk -klippor m. fl. st. fMeäel- 
hajvetj. — Tät Kalk, med Musslor, hvars likar träffas lefvande i Medelhafvet (Nizza* 
Gibraltar J. — Musselkalk-breccia på Sicilien . — I3en-breccia, eller tillhårdnad Slnmm 
med ben af i landet lefvande djur och land-snäck-arter ( Corsica * Dalmatien * Joniska öar- 
ne* Montpellier* Rousillon m. m.), sällan också med hafsmusslor fNizza* Gibraltar */ . 

4» Corall- eller Madrcpor-klippor öfver nu varande hafsyta (ön Lamlash vid Skott- 
land j Sbderhafvet ). 

5. Spår af Pholas-Musslor på åtskillig höjd öfver hafsytan på klippor vid hafskuster- 
11 a f Nizza* Cap Circco i Neapclj. 

Ch Torf af vattenvexter, bildad i hafvet. 

7 . Stora Sandbankar, bildade genom hafs-strömmar. a) 


\) Mussel-lager på flerc Öar utanför Bohus Län och på backarna vid Uddevalla. 

•/) Kanske ha pä detta sätt dc stora San dåsar ne i Sverige och Finland uppkommit? 




<£ l a $ $ t n. 

bäddar. 


( 


ÄLDRE LAVA 


STENIGA LAVOR 


GLASIG LAVA 
Obsidiun, PiinsLeii, 


j, i Strömmar f Island j. 


i r jtln L'i 

w.* \ I V 


r VA o. ä 


J 


1 



tt/\t ^ i vtcl’ t rAVPT A\frn i f Bss&l t*Co n s loni^m t med Zirton {‘'P t,i&yj+ l^iinsteijs bon 1 
vOLGÅiNISKI LUjNuLOAlhHA 1 | glomerat, i AW* eller iafcer. 


> — Jbt k . \ taotft .■ 
y\X *: r ;wv\ \j\ Avi. , nv : .V, .nvr;\ >1 , * a. , ^ 


Ä i cl v c s a m m a n h o p n i p g a r af Stenbl€els > L a p i IT i ? Aska el [er .P i tu t ■t*n- » 






■ v 






44 


Äldre Sjö - och Flod-bildningar längs efter stränderna eller vid utloppen ocli 
öfver 11 u varande vattenyta upphöjda. 


i . Sand, r u 1 1 s t c n ocli bäddar af multnade v e x t e r , i form af plotéauer och ter- 
ia$ser (om g i fm n garn e af Sjöar med mmskadt vatten i Glen Roy* Skottland 7 Genever-sjonJ. 
— Några Gongfomcrater* 


9 . Lermergel nied Yext-öfverlefvor (längs efter Mississippi). 


3 . 


Sjö- eller 
Flod- 
Mcrgcl 


med rullsten, hårda Mergelkakor och bollar fKaiscrstuhl ^ 
UngcrltJj, Len, till en del af förs v u ridna Djur, och SöU- 
vattens- och Land-snäckor, hvars 1 ef v ande arter nu mera | 
sällan träffas. 


GaromiCj 
Rhen j, 

Don an - dalen , 
Norra Tyskland. 


S jÖ-mergel med Sottvattens-niusslor och hen of djur, hvars arter till en del äro utgångna, 
under Tolffmossai: i Skott J a n d ./ Forfaj'$hireJ. 


4, Ben-breccia, i remnor i kalk -klippor, långt från hafsslrän derna (Romagnano* nära 
vid Verona , i Jura-kalksten, Concud i Arragonierij Ville Franche i Separt. Aveiron , Lu- 
nd och Montpellicr i tertiär kalk). 

Xldre Kalktuff (bildad vid sidorna af Sjöar eller af källor), ofta med sådane djurs ben, 
som antingen icke fnmas mer i landet, eller också äro alldeles fÖrsvundna (Pyrmont^ Södra 
HarzJ / stundom med Söttvattens- och Land-snäckor, hvars arter väl ännu existera, men i 
orten högst sällan förekomma (Baden ^ ÖstcrrikeJ. 

Bens amlingar, hvars ursprungliga djur-arter till en del äro försvundna, i Lera ocli Kalk- 
tuff i Berghålor (i synnerhet i kalk-klippor). (Öfvergångs-kalksten vid Belenyes i Ungern J 
Mixnick vid Bernck i Steyermarkj Iserlon i ffjestphalenj Bmmannshöle på HarZj Kirkilale , 
Banwell, i Jurakalk i Adelsberg, Gailenrcuth, i Gips vid Gera , i Grofkalk vid Lunelvicl , 
S.-t Macaire vid GaronneJ. 

Äldre Torfmossar, stundom betäckta af KalktufF fPyrmontJ, med Selenit — stundom 
lägre än nu varande hafsyta yöster sjöstränder na j Pommern , fSkdneJ, Mecklenburg t Eng - 
land j Skolllandj. 

ITopa vräkningar af jord och stenblock, tillkomna genom gamla ras, eller ned- 
sänkningnr, förorsakade af jordbäfningur, vatten-instörtningar och bortsköt jningar m. m. 
I alla Bergstrakter. 


En del af Vextmyllan på högre punkter af jordytan. — Bergarternas förvittrande, 
vexternas multnande och djurens förstöring, aro härtill verkande orsaker. 




kastningar* 


Mcjonitens, NeplielinSj Meliitens m. fl* mineraliers uppkomst i äldre Lava eller nt- 


■ v i Q i!-p 


l ■ ! ’ 


» / »v ' 


' 




r n :* t,iU\U . 


2 ' * J : ! ifi 


PRODUCTER AF ÄLDRE SOLFATARER UNDER IIAFVET. 


f\ U Å 


PRODUCTER AF ÄLDRE SOLFATARER, SOM BRUNNIT PÅ FASTA LANDET, 

Alunsten. 


UTSLOCKNADE VOLCANER {Auvergm). 


nu, , , i. . . 






m 


■ 



46 


II. YNGRE ALLUVIAX-BILDNINGAR. Lcmnmgar af endast sa Jane Djur, som ännu lefva i 

(Sy n. Alluvilim.") siara inbildningar. Landet, af McimUioben och KonsUrbeien. 

Yngre hafsbil ilningar* som knappt öfverstiga det högsta Flodvattnets yla. 

1. Sand, Rullsten ocli upplag af multnade Vexter ocli Djur (liafsduinema i Skottland , 

Gascögne). 

2. Kalkar tade, genom kal k b al tiga infiltrationer sammankittade Sandbankar f Mes si naj ^ 
med hafs musslor oe.h äfven Menn isko-ske le t ler f&uadelonpej* 

3. Gorall-k lip por, som ännu bildas i Söderhafvet. 

4* Spår efter Pho la s-nmsslor på Serapis tempel- colon ner vid Neapel ^ troligen en följd af 
någon vuleanisk verkning, 

5, Nya, i liafvet uppkomna S a n d b anka r. 

Yngre Sju- ocli Ström bildningar, längs efter stränderna, eller framför ut- 
loppen, som endast vid högsta vattenstånd äro betäckta, 

1. Sand, klappersten ocli bäddar af multnade Vexter och Bjur, 

2. Slam mfä Ilningar ined vexters och djurs öfverlefvor* 

-> Af rf Kolsyradt Hatron (Sjöar i Egypten,, Barbariet* medlcrsta Asien * i Cötum- 

, i sa sei a ^ Hen) j Sal t sy rad t Na tron (Sjöar i södra Ryssland j i Asien m* fl* st) 

Samlingar af Djurs- ocli någon gång Me nn i sk oben i hålor och i Kalk tuff 
f Durfört _> Dep ar t*- du Gardj , 

Yngre i s m il S j ö a r b i 1 d a d K a 1 k t 11 f f fSiebenbilrgen j RomJ ^ af floder afsatt Kalk- 
tuff (Cascaden vid Ter ni) ^ Kalk tuff bildad af, käli vatten fCarlsbadj Alper naj — Pisolith, 
— Oägta Alabaster. — Bessa depositioner fortfara ännu och omsluta Lon dsnäckor oeh 
SÖtt vattens-musslor, ben och Leif af ortens ännu lefvancle djur och vexter fGave de PauJ. i) 

Y n g r e To r f m O S S a r , hvilk as bil dn ing ä n nu fortfar och som stundom i nnehålia Men n isko- 
skeletter och Konst-producter, såsom i Skottland ^ England o. fl, orter. 

Uppstå p lingar af Stenblock ocli Sand, uppkomna genom nedsjzmkningar och in- 
stöVtrnngar (foten af Rigi^ emellan Dobra och Deva i Siebenbärgeiu — Isbergens (det- 
scii ern as) M o r a i n e r, 

Sal tar tade Mineralier, som bilda sig i Grufvor, i hålor och på jordskorpan i flere 
Länder (Ungern * Asiens slätter m. m,), såsom Sal petter, Sal petter syr ad- och Svaf- 
velsyrad Kalk, Alun, Svafvelsyrad Kop par oeh Jern, Svafvel o. s, v, 

Jernhal tiga , Saltlialt i ga ocb varma Mineral - källors depositioner, 
såsom Jer n-o x i d-h y d r a t , Ängs- och Myr-malm pSkottlandj Mecklenktrgf 2 ) Jernkis 
fAuvergnej j, pulverulent eller kristalliserade Svafvel { Baden i ÖsterrikeJ* 

Ä c X till till, som beständigt alstras. 


i; I Sverige : B enest a i Shäne , Odensala vid Jcmtlands Storsjo, Omberget, Rihle på Gott lamt. 
a) Sjö* och Myrmat mer i Smaland , Nertke m* fJ. Svenska landsorter, samt i Finland. 


E- 1 

C/3 

< 

i4 


LAVA-BLOCK 
ÅTSKILLIGA BERGARTER 
LATILLI 

AXTGIT- och T1TAN-SAND 
aSKA 
PiMSTEN 



Regn- och Snö-vatten uppslammar dessa Utkastningar och bildar deraf VULCANISKA 
TUFFER; susom 

Au g i t- Tuff I 

Rasal t-T uff ! , r , , 

Fäi tspatsartad Tuff f sasom Stockar. 

Pimstensar tad Tuff J 

En LEK-TUFF {Mofa) med lemningar af Fiskar , bildas i underjordiska hålor genom vatt- 
nets verkan på fältspa tsar tade vulcauiska stenar ter* — Mej onit, VYolIastoni t, Eisspath m. m. 
förekommer* 

Submarinska S ölfa t a r - p r odu eter plsland* ön St Michadj. 

Producter af Solfatarer som brinna med luftens tillträde; såsom 
Svafvelj Ahtn fPouzzolij GuadeloupCj berget Budoshegjr i SiebenburgenJ, 

Svafv el sy re haltiga Sjöar , fordria Solfatarer, fyllda med vatten (ön Java). 

Sia m m - V ul C an er f Modena j Sicilien Krim * ColumbienJ. 


Strömmar 


f med Saltsyra {Rio F magre, ColumbienJ. 
\ med Salt- och S valv c Isy ra {favaj. 


Laguner med Boraxsyra (Tqscomj* eller itfdunstnmgar af heta, sura vattenångor. 
Varma Källor (Carlsbad) och flere mineral-källor (i Siebenbitigen) j Kiselsinter Crj ser). 
Mof etter (Eifet, AuvergnCj Italien). 

Brinnande Vulcaner f «{t«yradt Natrom 
och deras 1 s vafv J elsyra . 

utdunstnmgar ( saltsyrad Koppar. 



















>r *-• . .) 

. ..... 

!•*' - '-M, i C 

l 


• . 1 - il i i \ 
* f Jii -1 i !l i ) 




r\ 


/ * \ 


♦' - * v ’ ... . 


:t\ • - r ! 

I { ' . t 

u, ' • ii i j ^ 






t Ar 


'* *■ 1 ' - •• c ' : ; ^ > V, . .r’ _ ■: /-;•.(! ' . • 

* 1 




''Im* ‘ ♦ / 

Jlfi *i **1 


-■ , , 

I ‘ ' i - *M. f. . . 

[ * * - f ■ r : 




>n 'ii i* i* . 1 

, • ** * 4 * V. 1 i . 


' - • ■ ■ V , * ■. » i \ 

V ! r* ) * v * t , , ^ M *\ <• } I • 


t , u . * ’ • 








* * V > 

y * . * > ' 1 ■ * . « "u r. < \ 

. r \ 


J 1 . U / * 




' 







T. L. 


Det utkast titt ett Bergart-Lexicon som härmed öfverlemnas , är s under den full- 
komliga saknaden af ett dylikt arbete j att anse som ett bihans och nödhjelp titt för- 
klarande af de namn j hvilka förekomma i Öf versättningen af Herr Boue’S Synoptiska 
framställning af Jordformationerna. Vt arnad af flere misslyckade försök i andra gre- 
nar af Naturläran _> har man ännu ej vägat öf versättningar och nyheter i värt språk 
af främmande namn ^ hvilka äfven hos andra nationer vunnit burskapj såsom Gneis , 
Grauwacke , LiaSj Molasse m. fl. Chardkteristiken är kort och sammandragen titt blott 
de väsendtligaste delar j till och med utelemnadvid några allmänt kända föremål. Vill 
anledning för en mera fullständig och omfattande Bergart-beskrifning , som skutte upp- 
lysa föremålet frän alla sidor j är nedanstående lilla tafla bifogad. 


BERGARTER. 


Enkla eller Likartade 
Blandade eller Olikartade 


Textur. Brott. Glans. Hårdhet. Streck. Pulver. 


Sammanlimma de Stycken. Cement- eller gluten massa. 

(Eonglomerater, Sand- 
stenar m. m.) 

Osammanhängande Med skarpa eller rundade kanter, 

(Gescliibc, Rullsten , Sand). 


Kol. 


( 


{ 


Kristallkornig. 
Skifrig eller blad i: 


Tät 

Structurl Hålig och porös. 
Porphyr — 

0 Mandelstens — 
^ Co n glo mera t — 


Tillblandade oväsendtUga substancer. 


Petrificatcr* 


ofvergähgar 


{ 


genom subslancers utbyte, 
genom st ruc tur-förändring. 


Förändring f Vi t tring. 

nfluft, vatten ocIk Deco mposition, 

Temperatur / Cörglasning, smältning o. s. v. 


Lagerdelning Strykning. Slup ning. Mäglighet, 
(Schichtung}. 


Massfördelning Rätvinklig. Rhomboidalisk. Parallelepipedisk. Pelarformig. 
(Absonderung). Tafvelfortnig. Spliceroidalisk. 


Klyftför delning 

(Zerkliiftung}. 


Gångar. 


/•Stryk ning. 

Underordnade I utSniDg. 

jgf oc 1 j 7 \ Mägtiglvet, 

r rammande lager * | T ö ö T 

ö \ Lager — oeh uungmassa. 


Lager f orhällandef Li 1 
(Xagerung). \01i 


oIikfoiii?gJ reIatift tiU underliggande lager. 


Bergform. 

Användbarhet och bruk. 
Synonymi. 

Litteratur. 


IIlSINGER. 



m 


A. 

ALPKALKSTEN , sc Zeclistein. 

AL U ASKI F FE K , A ra peli te II a ii y , en c f- 
ier bränning Ahuigifvande Lerskiffer, som 
är tydligt sk ifri g och ofta fin bl a dig, af 
svart, svartgrå och svartbrun färg. I 
Skandinavien , der den utgör lager iöf- 
vfcrgåiigsfor mation, är den omärkligt ge- 
nomdragen med Jernkis och äger ofta 
så stor balt af kol ocli bitumén, att den 
efter antändning bibehåller sig glödan- 
de. Orsten, Hepatit, Antrakonit och le- 
ra förekomma i bollar* rundade massor 
och små lager. Dess Petrificater äro Ole - 
nas Tessinij bucephalus , sp i nu? o sus och 
gih&QSUS DåIsM Ak; Battus pisif ormis och en 
liten mussla , Atrypa lenticularis Dalm. 

AMPHIBÖLIT, flor nhlendgestein, Am- 
phi bo Ii te- v och; mässfor mig, tiit eller 
kornig Harnblcnde* svartagtig eller svart- 
grön* Den uppträder dels såsom lager och 
dels i egne massor i Gneis och Glimmer- 
skiffer. 

. AMPHIBOLSKIFFER * Ho r n.b 1 e n ds k i f- 
fer, Horiiblende i sk i f riga , bladiga mas- 
sor, underordnade Gneis och Gliinmer- 
skifler* 

AA AGENIT Hally, se XJrfelsconglo- 
m e r a t, 

A PH A A IT Hauy. Hufvudmassan tät Fält- 
spat och horiiblende* intimt förenade och 
sammansmälte (Tit Diorit-ma&sa), Af 
inströdde fältspats- eller hornblendkri- 
staller får den ofta ett porpbyrlikt ut- 
seende. Färgen är smutsigt mörfegröu- 
agtig* gråagtigt svart och svartgrön. Tät, 
utan glans, med musselllkt brott, som 
närmar sig till jemt och splitlrigt. Den 
iifvergår till D i orit och, genom mellan- 
arter, till Syenit. Den synes tillhöra de 
äldre platoniska hildningarne* 

AR KOSE EiiONGNfÅRT, m hvit, dels qtiart- 
sig och dels granitisk Sandsten, afgröf- 


re och finare korn, med VexUaftrycL 
Brohgnurt beskrifver den som en egen 
bergart, para Hel med Brokig sandsten, 
eller näst under densamme, och hänforer 
der till den hvita quartsiga Sandstenen 
v i c L Hor i Sk å ne m ed k o ll ntn r j C rea - 
déer * Filhiter och aftvyck af bådé jfior- 
vejcters och dieotyledonära vexlbhuL — < 
C a r 1 s b a d , AV a 1 d s h u t vid R hen, 
Cbåteix i A u ver g n e, 

ASC1IE, se Zcchstein. 

AUG1TFELS, Lheraolit, af Pyroxén 
£A tigit-). massa, som är dels kornig, 
dels blad ig och dels nästan tät, fördelad 
i bäddar af 1 1 till 2 fots m äg t i gliet och 
genomdragen med otaliga sprickor och 
k ly ffcer* Den förekom mer 1 P y v c n c- 
erna i egna massor ino m kornig kalk- 
sten. 


AUGIT-PORPHYR kallas äfven af sin färg 
S v a r t p 0 r p b y i\ Ar i eke q va rtsför a n- 
de, inen innehåller fältspat, pyr oxen 
och pistazit. Den är till sitt förhållan- 
de ännu mindre känd* ' Yal di Fas- 
sa* vid Rhen, T hur inger AVaide. 


B. 

BASALT består, likasom Dolerit, af Py- 
roxén, tiit Fältspat (FeJdstein) och ma- 
giietisk jerniurdm, men i så små delar no- 
ga och tätt förenade, att synglaset en- 
dast upptäcker dem* Färgen är alltid grå- 
svar tag ti g eller svart. Inströdde suhstan- 
cer äro öli vin, pyroxén, fältspat, Horn- 
bi ende, Z irkon m, m. Den är antingen 
pelarformig, kulformig eller oordentligt 
for klyftad. Porer och bläsor fyllas af 
åtskiliige Zeolifcärter, kalkspat* Arragon.it 
och Kiselarter , såsom Calcedon , opal, 
Hyalit ocb dessutom Grunerde. Såsom 
bergformation betraktad, modifierar sig 
Basal ten i a} Egentlig Basalt, K) 

x 



3 




Ph o noll t, c) Dolerit, d) Basaltth on 
som öf vergår i Wa c k a , e^) B a s n 1 1- c o n- 
g lo me ra t, och f) Basalttuff* 
BASÅLT-CÖIsGLOMERAT af agglomere- 
rade större och mindre, brända eller 
smälta Basaltartade stycken, som omgif- 
va och bilda BasaU-craterer. 

BASALT-TUFF består af förstörda delar 
af Basa liar ter, som af vatten bli f vit upp- 
slammade och afsäfte. 

BENBRECCIA, ett aggloinerat af mång- 
faldiga djurarters ben och kalkstycken, 
sa inman bund ne af kalk och en kalk- och 
jemhaltig lera. Ben fragmen terna ha till- 
hört Lejon , Tigrar j Harar * Fär j Hjor- 
tar 3 Antitoper , Oxar , Hästar , Amor > 
Foglar m* in. Den förekommer utmed 
Medelliafvet vid Gibraltar, Cctte, 
Nizza, Gorsica, Sicilien, Dalma- 
ti en. 

BENGIPS, Gypse ä Ossemcns, en sölt- 
vaUexts-bildning af kornig gips rned mer- 
gel lager. Y i d M ont m a r t r e fore kom m er 
der i ben af stora utdöda Quadrupeder, 
Palaeotherin m , A noplotb erium, 
D idel p b is, Xiphodon, Chaeröpo- 
tamus, Dicliobunus, Ada p is. 

BERGKALK, Mountain carboniferous 
L i m s t o ne , har länge och äf ven a f 
Bote bli f vit räknad till Öfvergfingsbild- 
ningen, men af andre uppstäld bland de 
Secundura, i grannskapet af den Stora 
Stenkolsformation. Stenar ten är härd , 
svartgrå, tät, ofta biturninös kalksten, 
med starkt stupande lager. Den är i syn- 
nerhet utmärkt for sin rikedom af me- 
taller, i synnerhet bly, Zink och jern, 
i England och Nederla&d» Bland Pe- 
trificater innesluter den llere arter Pa- 
hvader (Tri lobiter) Cor aller ^ Tere - 

bratuttter j samt någre arter af slägter- 
na AmmoniteSj Naulihts, Comtlaria ^Qr- 
thoceratites j Euomphalus ^ Cin uSj, Car - 
diam, 

BERGSALT , S t e i n sa Iz , förekommer i 
mag tiga flfttsbäddar och stock form i ga 
lager afvexlande med Lera och Gips, 


tillhörande dels Zeclisteins- bildningen , 
dels emellan denna och den Brokiga 
Sandstenen. De största nederlagen före- 
komma i Polen, Tyr o In, Salz- 
bourg, Wimpfen, Sulz vid Ne c- 
kar, Nortwich i England, Santa Fe 
de Bogo ta £10,280 fot öfver liafsytan). 
BITUM 1 JYÖS M ER G ELSK I FFER , se K o p- 
p a r $ k i f f e r. 

BRADFORTH CLAY, se Lias. 

BRANDSKIFFER består' af mycket bitu- 
rninös Skifferi er, af svart eller svartbnm 
färg och som emellan glödande kol är 
antändlig med blåagiig laga. Yanligeii 
träffar man den i steiikolsflötser. 

BRECCIA kallas en bergart sam ma 11 hopad 
af åtskillige stena rters kantiga styc- 
ken, med något bindande ämne agglu- 
tinerade. Efter stenshigens olikhet upp- 
komma olika benämningar af Kalk-, 
Basalt-, porpli vr-breccia 0. s. v. 

BROKIG SANDSTEN, Bunter San fi- 
steln, New red San dsto ne and red 
Mari, G res bigarree* I de understa 
lagerna råder en rödbrun, finkornig sand- 
sten, med rödagligt bindande ämne af 
lera. Stenar ten är randad hvit, som gif- 
vit upphö f till namnet. Derofver före- 
komma hvita sands tensla ger med gluten 
af plastisk lera, som ofta ar afsöndrad i 
särskildta lager* Öfverst hvilar en mäg- 
tig bädd röd Mergellera , i synnerhet 
der de b vita sandstenslagerna fela. Mer- 
gelleran omvexlar med en lös, fin, kor- 
nig Sandsten, tät mergelartad kalk och 
Oolit. Mcrirehi innehåller äfven flötser 

O É 

af Gips och An Ityd rit. Pelrificater fin- 
nas inga, eller åtminstone tvifvefegtige. 

BRUNKOL. Under Brunkol räknas a) 
Pcchbol (Jayct, Gagas), som äro hår- 
da, med stark glans och hvavi träd- 
strueturn är till det mäsla försvunnen. 

b) Y a n li g a 33 r u n k o 1 ä ro svar t bru- 
na med svaga lemningar efter trädfibrer. 

c) Egentlig Li gn i t, B i t uzn i nös t träd, 
livari trädformen med fibrer och sa [Vin- 
gar ännu är bibehållen, färgen ljusare 


3 


eller mörkare brun. cl} Moorkol, i 
der b, ofullkomligt skifrig massa, fiirgen 
emellan svart och svarlbrun, brottet jemnt 
med skimrande glans, c} Jordkol, Erd- 
kohle, till mull sönderfallna Brunkol; 
ocli Q Al un jord, som tyckes vara ett 
förändra d t Brunkol. 

BRUNKOLS SANDSTEN, se Molasse. 

BRYN STENSS K IF FER , We tzschiefer , 
se L erskiffer. 

C. 

CERITHK ALK , se Grofkalt. 

CHLOR1TKALK , Chloritkrita, Craie 
ch lo ri tee,Glauconie crayeuseBftOMG- 
KiAivr, en oren krita, utmärkt af in- 
strödda grönagtiga korn af ett jernhaltigt 
fossil, hvars färg gil vit anledning till det 
besynnerliga namnet. Anmärkpingsvärdt 
är, att detta fossil, all Lid i samma form 
af små korn är utspridt bland de yngre 
secundiira och i några terliära bildnin- 
gar, till ex. utom Kritan, i Grönsand, 
Grofkalk , Londonclay , Molass. Desse 
Korn uppgifvas alt innehålla Kiselsyra 
5o delar, jern-protoxxd ar. Lerjord o, 7 , 
Kali 10 och vatten 11 delar. — Jem- 
fÖr K r i t a. 

Cl ILO R ITSKIFFEIl, af gronagtig Chlorit, 
tunnbladig och ofta vågskifrig, med till- 
fälliga inblandningar af Talk, glimmer, 
oetaedrisk jernmalm , bitterspat, liorn- 
blende, granat, topas, Gahnit, Disthen, 
turmalin, jernkis m. m. Vanligen ar Chlo- 
ritskilfern förbunden med glimmerskiffer 
och lerskilfer, eller dem underordnad. 

CONGLOMERAT. Detta namn tillägges en 
samman hopning af större och mindre 
rundade stenstycken (kullerstenar 
och block}, med något Lindningsämne 
förenade till en massa. Efter de olika 
ämnen hvaraf styckena bestå, får con- 
glomeratet namn af kalk-, kisel-, por- 
phyr-, basalt-conglomerat o. s. v. Skil- 
naden från Breccia är endast styckenas 
kantighet, som bevisar alt de ej varit 


rullade och afuötlc “såsom i conglome- 
ratet, innan de sammanbunt! os. Biigge 

namnen utmärka endast elt structur-lör- 
bållande, likasom Sandsten, Porphyr m. m, 
CORAL RAG, jemför Lias och Jura- 
kalk. 

CORNBRASH, se Lias. 


D. 

DIA B ASE Brongmiakt, Gr uns te in Wer- 
ner, se G rön sten. 

DIALLAGE-SMARAGDITFELS, se Eu- 

p h o ti d. 

DIORIT IIauv, Grunstein Wern. Hiif- 
vud massan, eller den i mängd öf ver vä- 
gande substancen är kornig eller småbia- 
dig, någon gång strålig Hornblende med 
grå lät Fältspat (Feldstein}, som är fö- 
ga urskiljbar; således har den samma 
beståndsämnen som Grönsten, hvaraf deii 
är en modificalion med olika hergstru- 
ctur: Grönslenen faller Ingrig eller slock- 
formig i Gneis m. m., Dioriten deremot 
utgör dels egna kullar och bergkoner 
(Westergöthland), eller gånglika utfyll- 
ningar i formationer af åtskilliga åldrar. 
Delta förhållande, tillika med de berg- 
arters ofta förändrade lynne, med livil- 
ka den står i närmaste beröring, äro 
omständigheter, som tala för dess Pla- 
toniska bildning. 

DIOR IT> M ANDELSTEN , Dioritmassa med 
runda körtlar af Calcedon. 

DIOR1T-PORPHYR. Diorit grundmassa, 
med afsöndrade fällspa Iskris ta ller till por- 
pbyrstructur. 

DOLER1T, Mim ose, af en kornig före- 
ning af fältspat (merendels tät} och Py- 
roxcn. Den tillhör Basaltbildningen och 
förekommer, efter olika structur-förhål- 
landc, såsom Doleri t-porphy v och 
Dol er i t-m andels t en. 

DOLOMIT, Kolsyrad kalk- och talk- 
jord, ingår i lager såväl bland de äld- 
sta stratifierade bergarter, som bland se- 


cundära bildningar, till ex. i Zecbsteins 
formation under namn af Rauchvvac- 
ke, Éauchkalk, Magnesian-Lim- 
stone; i Ju ra -formation såsom Talk- 
h al lig Jurukalk; ii f ven i Musselkalken 
träffas den stundom. Petrificater äro i 
allmänhet sällsynta oeh träffas mäst i 
Rauchwacke, såsom Grjphcea aculeata 
Terebratula pelargonata „ elongata och 
suf flata m, m. 

DO MIT von Buch. Tät Dolerit massa med. 
Glimmer. Jemför Trachyt. 


E. 

EISENCLIMMER - SKIFFER , 1 1 a b i r i t. 

Si de ros c ris te Brokgxiaät, af quarts 
och Ei sen g lim mer, sk i fri g t förenade i 
ofantliga lagermassor i Minas Geraes 
i Brasilien. 

EKLOGIT IIauy. Diallage (Smaragd il) 
och Granat i kris tallinisk- kornig före- 
ning. 

ERBSENSTEIN, se PisoliE 

ERLANFELS L eoxhabd, af Erlan (Leonh. 
Handbucli der Oryktognosie, 2 Aufbige 
-06) med glimmer, som utgör en berg- 
massa af minst 100 famn. mägtigliel i 
Sacbsen vid Schwarzenberg, emellan 
Pöhle och Eila. Tillhör Gneisbild- 
ningen. 

EUPHOTIDj IIauy, Gabbro von Brcn. 
Tät fältspat. (.Tade, Säussuril), med grå 
eller grön Diallage (Smaragdil) i kornig 
förening och mnssformig. Den uppträder 
Bland Gncis- Granit- och Syenit-artade 
bildningar. 

EURIT d'Aubuissön, bufvud massan en lem- 
lig ren lät fältspat (Feldstein), inneslu- 
tande glimmer med flere inströdde mi- 
neralier. Texln rn dels kornig, dels skif- 
vig. Jemf. Häl le flinta. 

EUR 1 TPORPHYR. Grundmassan Enrit, 
med fältspats- eller Ämplubo Ikristaller 
till porphyrstruclur. 


F. 

FISK - SKIFFER , Bitu minos Mer g el- 
skiffer eller Kopparskiffer (se des- 
sa ord), med af tryck af Oskar ? såsom 
PatcBomscum Freislebense , Palcnothrise 
macrocephdlum magnmti ocli parvum , 
Glupea Lametherii j Esox Elslehiensis ^ 
Stomateus 3 major 3 gfbbosus 3 hexago- 
mts 3 Knorrii och angulaius s som i syn- 
ner lie t f Grekom m a v i d M a n s fe 1 d , R i c- 
clielsdorf och i Hessen* (Fiskskiilem 
fi ån Pia t ten berg vid Claris, räknas 
af Buckeand till Grauwacke-fovmation,) 

FLOREMKERMiRMOR, en art Mergel, 
hvars ruin lik a teckningar härröra af dc- 
■com ponerad kolsyrad JernoxiduL Deu 
förekommer i njurar och rullstenar i 
Aroo-fl oden. 

FOREST MARBLE, se Lias, 


G. 

GABBRO von Buch, sc Eupbotid, 

GIPS, Svafvclsyrad kaik, tät och kornig 
samt blad ig, tillhör så väl de äldsta som 
secundära och tertiära bildningarnc, ol- 
tast beledsagade af Mergel och lera. 

G LIM M ER-SKIFFER , la ger for mig Lerg- 
art af Glimmer och r plätts, med vanli- 
gen ganska tydlig skifrig textur, lifter 
de förändringar som glimmern har un- 
dergått och efter dess utbyte ined an- 
d va ä mnen , up pkomsmef Lerartad, 
Cli lo ri tar tu d Gli mm er skiffer o. s. 
v. Underordnade lager finnas af kornig 
kalkslen, talkskiffer och Tälgslcn, Gips, 
liornblende m. m. Främmande inströd- 
de fossilier äro Hornhleinle, Granat, 
Stamotid, Cyanit, Chiastolit m. fl. 

GJN EIS , Gneass, stra ti fler ad, bergar t a f 
fältspat, glimmer och quarls såsom lmf- 
v u d bes Landsdelar, mer eller mindre tyd- 
ligt skifrig, eller närmande sig till Gra- 
nitartad struetur , såsom i Skandinavien, 
der den i ofantliga massor blandar sig 


5 


med cn in era sparsamt förekommande 
Granit, [Underordnade lager äro kor- 
nig kalksten, jern och koppar -malmer, 
Ämphibol - skiffer , Dolomit, Grönsten, 
Hulleflinta m. m. Främmande inbland- 
ningar äro Ämphibol och Granat, Sphcn, 
Ortbit , Zirkon , natron - spodumen. I 
gängar af Granit förekommer Gadolinit, 
vanlig Topas, Smaragd, Albit, Tan tali t, 
Pyrorthit, Gahnit m. m. 

GRANIT, massformig, kornig bergart af 
faltspat, q u arts och glimmer, livaraf den 
sistliämde ntgör minsta andelen och lig- 
ger vanligen i afskilda enkla blad utan 
ordning inströdd och utan att, såsom i 
Gneisen, gifva åt massan skifrig textur. 

GRANUUT AV ei ss , sc AVeisstein. 

GRAPT OLITSK IFFER , ett namn som man 
i Sverige börjat att gifva en art Ler- 
skifTer, hvars läge i Öfverg&ngs- forma- 
tionen är näst öfver kalksten, och i A r e- 
stergöthland emellan denne och Diorit. 
Det är en ler skiffer af svartagtig, mör- 
kare eller ljusare grå färg, ända till h vit- 
grå och livitgulagtig; i allmänhet föga 
hård, men genom förändring stundom 
klingande och eldande mot stål. Den 
är mer eller mindre tunn- och rät-skif- 
rig, i allmänhet nästan vågrätt. Vid 
beröring och i nit ra grannskap med Dio- 
rit-lagret, h varmed den i VestergÖtland 
är öfvergjnten, eller af Diorit-g&ngar och 
upp trängda Dinrit-massor, såsom i Skå- 
ne, är en betydlig förändring af hårdhet 
och färg märkbar och troligen cn ver- 
kan af hetta, Petrificater, ulom Grap- 
toliter Likm., som äro de vanligaste och 

’ gifvil anledning till namnet, äro Ortho- 
ceratites tennis Vaolenh., Calymene cen~ 
t rina Dalm., A saphus mucroruttus , gra- 
Jiulatus och laciniat.iis; Patellites con- 
centricus V ahlenb. , LeptCéna rugosa His., 
Orthis pecteti , Atrypa reticularis och 
crassicostis Dalm.; Sphcronites auranti- 
um His. , och så stjelkstumpar af så kal- 
lad Fncrinites Jlexibilis, 


GRAUAVACK A, Psammite Hauy. En art 
Sandsten af Ö iver gångs-bildningen , hvars 
dels runda och dels kantiga korn och 
stycken af olika storlek, af quarts, ler- 
skiffer , granit in. m. äro insänkte uti och 
saramanbundne af en Lerskiffermassa, el- 
ler ock af en högst finkornig gramvaeka. 
G RAUAVACKE -SKIFFER är en Lerskif- 
fer, som genom upptagande af quarts, 
sand och glimmer närmar sig till Grau- 
vracka, men har skifrig textur. 

GREISSEN, Hyalomicte Rr. en Granit 
med grå faltspat och hvit glimmer med 
Tennmalm, dels insprängd i hela sten- 
massan, dels samlad i rika lager. Zinn- 
\vald vid Altenberg. 

CROFKALK, Pari ser kalk, Nummulit- 
kalk, af gröfre och finare korn, med 
splittrigt brott, ljus gråa gli g, gulgrå och 
gulbrun, ofta sandblandad och med grö- 
na korn. Den innehåller jemte några 
Sött vattens - musslor en nästan oräkne- 
lig mängd af Skaldjur från hafvet och 
äfven Zoophyter, af slägterna Nummu- 
lites , Lenticuiites , Milioliles , Conus 
Ancillaria , Terebellum , Cyprcea , Mar- 
ginella , V aluta , JSassa j Purpura , Cas- 
sis j Pterocerus , Str ombus , Roslellaria, 
Triton j Mur ex j Fusus, Plerotoma Ce- 
rithium , Turbo , Turritellaj Monodonta, 
Trochus j Solarium j Natica , Nerita , Atu- 
pullaria, Paladin a, Melania, Lymncea, 
ffelix, Bulla, Patella, Ostrea Pecten, 
Spondylus , Chamaj Mytilus, Pectuncu- 
lus j Area , Cardita, Cardium, Cythercsa , 
Ludna , Corbis , Corbula , Crassate.Ua, 
Bland Zoophyter Madrepora, Turbino- 
Ha , A strea , Ovulites , Lunulites 3 Alveo- 
Utes j Beteporites m, m* Aftryck af Fi- 
skar . deras ben, ryggkotor och tänder. 
Aftryck af Blad och stjelkar, 

GRYPHITKALK. kallas en Jura- eller Li- 
askalk med Gryplum arcuata och Gr. 

Cymbium. 

GRÖNPORPHYR AVerner , A p ha n i t-p o r- 
phyr IIauy. Mörkgrön Aphanit 

i* 


6 

bottenmassa , med blekgröna fältspats- 
kristaller, utgör Porfido verd Anlieo. 

GRÖNSAJND, Gr ee ns a n cl, G 1 a u c an iesa- 
bleuse Broxgn., en formation under kri- 
tan, nära förbunden med Krilmergel och 
Quadersandsten. Mergel och sand, mer- 
ändels möd svartgröna chloritlika kom 
är rådande, men lager så väl af Sand- 
sten, som rnergelartad grå kalksten om- 
vexla med sanden i vågräta bäddar. Skal 
af hafsmolluscer finnas i myckenhet af 
slag t erna Ammonites , JSaidilus , tlamites , 
Turrilites, Bdemnitcs , Pleurotoma, Tro - 
cl lus j Mwex , Auricula , Turbo, Dm - 
taliiim , Serpula , P ald/a , Area, Po - 
ctunculuSj Nucula, T riporna, Venus, Car - 
di ta, Corbula, Cardium, Chama , Po- 
eten, Ostrea, Inoceramus, Mya, Modio - 
la, Perna, Terebratuhi , jemte flere E- 
chini ; således mycken likhet med de pe- 
trificater, som tillhöra den orena gröfre 
kritan, Craie itufeau och Craie chloritée. 

GUÖNSTEN, Grunstein Werner, Dio- 
j i t IIauy, Diabas Brokgniart. Muss- 
lor mig, stundom skifrig och lagrig berg- 
art (Grönstensskiffer) af tät, komig 
eller bladi g Hornblende i öfvervägaude 
liufvmlmassa, med tät fältspat, som all- 
tid Ör grå. Då fältspats-kristalier äfven 
ligga afsöndrade i massan, uppkommer 
Grö nstejisporpbyr. 

G KÖNSTENS POR PHYR och CRöNSTENS- 

SKIFFÉR, se G röns ten. 


H. 

HASELGEBTRGE, se Salz-tlion. 

HEMITHRENE Brojmjef., af Hornblende och 
Kalk, med kornig textur* (Var af Grön- 
sten). 

HO RNBLENDSK I FFER , se Amphibol- 
skiffe v. 

HORNSTEIN - PORPHYR och I1ÄLLE-. 

. FLINT -PORPHYR för äfven namn af 
Q u arts fö r ande eller R ö d po r p hyr, 
till akilnad från Augit- eller Svart- 


Porphyr. Grundmassan i den förra, 
li vartill äfven Euritporphyr kan räk- 
nas, är i de äldsta bildningarna (Elf- 
el alen i Sverige) antingen Hornstein, 
Ilällellinta eller Eurit, stundom Kisel- 
skiffer, ganska tät och bård; i andra yng- 
re bildningar i mer och mindre förän- 
dradt tillstånd, eller faltspatsartad med 
malt, jordart ad t brott (C h ristia nia-trak- 
ten i Norrige, 11 a! le i Tyskland), f är- 
gen går från svartbrimt och lefverbrnnt, 
till rödbrunt, tegelfärg, grönt och grå- 
agtigt. Fältspa iskristallerna finnas från 
små prickar till större rliomber, van li- 
gen af blekröd eller hvit färg. Inströd- 
de ieke väsendtlige substancer ärohjuavts, 
glimmer, magnetisk jemmnlm ru. m. 

HY PERST 1 J ENFELS, Feldstein (tät fältspat) 
med llyperstbén (Labrador-lrorublende) 
i kornig förbindelse, 

HYPERSTIIEN -SYENIT, sc Syeirit och 
Selagit. 

HÄLLEFLINTA. Härmed förstå Svenska 
Mineraloger en stratifierad bergart, van- 
ligast af rödagtig eller gråa g tig färg, hvar* 
hufvudmassa är tät fältspat (Feldstein) 
med intimt ocli oskil jbart invald quavts, 
i mer eller mindre tydligt skifiiga lagcr- 
n lassor i Gncis. llornblendc, quarts oeb 
ilere oväsernllliga fossil ier fmnas otia in- 
strödda* Med Eurit är den, om ej i- 
dentisk, åtminstone nära besläglad. Den 
Hällcflinta, som träffas inom malmförande 
lager (Sala, Dannemora m. fl.) är dere- 
mot ett rent mineralogiskt species , tät 
fältspat , bland bvilken en förändring 
från Finn b erge t i Yestmanland hlit- 
vit af Ci.arke kallad Bedit, — Jemför 
Eurit ocli Eurit-porpbyr. 

HÖHLENKALK , (Grott ka 1 k) nämnes 
stundom den kalksten hvari stora hålor 
oeli grottor förekomma. De träffas mer- 
ändels i Dolo miliska kalk-arter af Zech- 
stein och Jurakalk. På deras botten 1 ur- 
nas stundom stora bensnm lingar af Or- 
sus spelarns, aretieus och prisens, Ilyce- 
7 ier af flere arter, Lejon, Tigrar, Var- 


gar j Piäfvar, Mår dar ^ Får m. fl. i syn- 
n erhet i hålorna vid G a i i e n r e ut h , 
Scharzfeld , Liebenstem > Allén- 
s t o I u i Tysk la iid ; L u nel-Vicil i 
Frankrike 5 Sund vig, Kirkdale,Graw- 
ley-Rocks i England. 

J. 

JERXSAND, Ma gn ete isen sand, san- 
dig Titaryeisen, Iserin, Menakanit, 
Samtformig magnetisk, merendels Ti tan- 
ka! Lig jonimalin, i kantiga, sällan tyd- 
ligt oclactlr iska korn, Manda de med kom 
af fältspat, Pyr oxen, Oliv in, Zirkon, Spi- 
nell, Corimd, Ti La nit. Granat, quarts, 
glimmer m. m-, uppkastad på Hals- och 
insjö-stränder. L a a c li er - s j ö n , M ueg- 
gei-sjön vid Berlin, "Womb-sjön i Skå- 
ne, stränderna af Usedom och Wollin. 

IRONSA3ND, en jernhaltig Sandsten af quarts- 
gesebibe, rullsten från knappnåhhufvu- 
dens till dufäggs storlek, sammmanbnml- 
na med ett jernhaltigt kiseiartadt cement» 
Hess sammanhang är så lust, att den van- 
ligen sönderfaller till sand , hvarmed dess 
lager äfven onnexla. Färgen är Lruii 
af jernoxid, sällan gulagtig. Mergel, Le- 
ra och Brunkol förekomma sparsamt. 
Den finnes i synnerhet i England oeh 
vestra Frankrike* 

ITAB1RIT, se Eisenglimm erskiffer, 
ITAIvOLYiVttT, Imqm., Elastisk Sand- 
sten, G elen kquartz, Kornigt-skif- 
rig bergart af quarts och talk, eller 
ehlorit, från Brasilien. 

JUBAKALK är tät, i i brottet nmsselar- 
tad eller splittrig; färgen h vitgrå eller 
gulagtig, men alltid ljus. En del är 
tunnskil Vi g (Tal k skiffer), en del be- 
slår af Oolit, andra lager äro Dolo- 
m it a r t a d e . Tunna mergelar tade mc 1 - 
J a ii -la ger förekomma äfven oeh bol- 
lar af flinta eller hornslein. Madre- 
p o r k a i k oel i C o r a 1 r a g räk na s äfven 
li it, likasom L i thographs ten från So- 


len Ii o fe n. Bland den myckenhet Pe- 
trificater som den innehåller, finnes ben 
af stora Saurier^ lemningar af Didel - 
pkis och Kräjta rter men i synnerhet 
skaldjur från hafvet, Belemniter Am - 
moniter^ Terebratiditer> m. m. ; Echini- 
ter j Co r aller ? Encriniter och Pe.jitacrC 
niter m. nu Den skali öfvergu till Krita 
och ofta hvila på Ouadcrsandsten. 
KALK-BRECCIa , agglutineraÅ bergart af 
ka Ikstens-s tycken, sanimanlijnniade med 
kalk. Pyr ene er na, 

KAL KSTEN, KORNIG , U r - K alkslc n. 
Fin- och grof-kornig, vanligast kristalfi- 
niskt kornig, sällan LäL kolsyrad kalk. I 
massan finnes ofta tillfälligtvis inströdd 
Ampliibol, Granat, Skapolit, tät Mtspat, 
magnet- jernmalra, jernkis, Pyroxén, Ma- 
lacolit, Glimmer, ädel Serpentin, Spi- 
ncll, Chondrodit, Grammatit, Tafélspat, 
Idocras, Sphen m. m. Den förekommer 
i skifriga mägtiga lager massor inom Gneis 
oeh GlimmerskifTer, och är i Sverige i 
synnerhet mycket utsträckt i Söderman- 
land och Vestmanland. 

KALK TUFF. Porös ocli svampig kalk- 

massa, uppkommen af deponerad kolsy- 
rad kalk ur k al k hal Ligt vatten från käl- 
lor, uppå vexter, blad och mossa, som 
den således innesluter, tillika med åt- 
skilliga Landtdjurs öfvcrlefvor, samt land- 
oeh flod-snäckor. Ilos oss förekommer 
den i Skåne vid Benesta, på Göttland 
(jVible) och i Jemtland (^Odensala), 
men af större mägtighet i Tyskland- Dess 
bildande fortfar ännu* Den Italienska 
Traver t i no och Sprudels tein vid 
Carls bad har lika uppkomst, men är 
i homogen, hård, Lät eller kornig massa. 

KEUPEIi, ett i sednare tider antaget namn 
på en bildning, hvars läge är emellan 
Musselkalk och Lias. Den liar äfven blif- 
vit kallad Brokig Mer gelformation 
(Kefj-hstbin]). Den innehåller omvex- 
lande jager af en fl er färgad , brokig Mer- 
gel-lera, röd, blå, grön ocb grå; samt 
Sandsten, hvaraf en del är finkornig, ler- 


s 


artad och flcrfärgad, en annan del mera 
liård och q u artsi g. Underordnade finnas 
Gips, sämre Stenkol och sällan kalk la- 
ger i Westpluilen, Thuringen, sö- 
dra Tyskland, vid foten af Voges- 
h er gen, i England och i Ryssland 
emellan Riga och Pettersburg, vid 
"Wolga o. s. v. Pefcrificater äro mycket 
sällsynta, endast i de undre linkorniga 
Sandsten slagerna träffas aflryck af Plan- 
ta Calamarim . 

KIMMERlDGE CLAY, se Eias. 

KISELKALK. Hvit oeh grå, tät eller högst 
finkornig kalksten, genom dränk t af ki- 
sel. Den förekommer vid Champigny 
ju. fl. st. vid Paris, innesluter öfverlef- 
vor af Sött vattens skaldjur, räknas till clen 
xnedlersta Söttvattensbildningen och har 
sitt läge emellan Grof-kalk och Ben- 
gips. 

K1SELSKIFFER, Plitanite Hauy. Tät ki- 
selmassa, jernoxiduJ- och Ler (?) hal tig af 
slätt, musselikt eller spliltrigt brott, med 
svart, grå, grönagtig, brun och röd färg, 
ofta randig. Sktfrig, men full af rit- 
sor och förklyftuiugar åt alla håll. Ut- 
gör merändels underordnade lager i Ler- 
skiffer och stundom grundrnassan i ELf- 
dals porphyr. 

KISELTUFF afsättes ännu ur heta käll- 
vatten vid Geyser på Island och äf- 
ven ur kalla vatten, såsom vidj Tre- 
styn på Carpatherna oeh på berget A- 
r a c o i a b a i Brasilien. 

KEEBSKIFFER, se Sugskiffer. 

KLLNGSTE1N, se Phönolit. 

KOLSANDSTEN, Meta xy te Hauy, Till- 
hör den stora Stenkolsformation och be- 
står af en lös, finkorm g, merändels hvit- 
grå Sandsten, med lerartadt gluten oeh 
i massan inströdda glimmerblad. Man 
träffar deri stamstycken af stora Filices, 
Palmträd 3 stora Rörve.xter oeh bladaf- 
tryck; Skaldjurs öfverlefvor äro mera säll- 
synta. 

KOLSKIFFER, se Skif ferier. 

K OPPARSKIFFER , B i t u m i n ö s M e r g e 1- 


skiffer, Fiskskiffer, utgör det un- 
dersta lagret i Zéchstems-for mation. Den 
tnnnbladiga Skiffermassan består af en 
mörk eller svarlaglig mergelskiffer, ge- 
nomdränkt med bitomen , koppar och 
jern, samt mindre allmänt med Cobolt, 
bly, silfver m. m. Aflryck af Fiskar ^ 
Gryphfsa aeuleata , Terebratula lacunosa 
Schi-otheim, jemte mera sällsynt af Lyco- 
podier och planta bambucece förekomma 
deri vid Mans fel d, Riechelsdorf, i 
Thuringen m. 11. st. — Jemför Fisk- 
skiffer. 

KRITA, Chalk. Kritans charaktcrer äro för 
allmänt kända att behöfva upprepas. Med 
henne sluta sig dc Secundära eller Flöts- 
bildningarne. Den renaste och fina kri- 
tan, späckad med Flintböllar, ntgör det 
öfversta lagret; derunder finner man en 
mer eller mindre af sand och lera för- 
orenad krita, hvars olika modificationer 
få namn af K rit m er ge 1, Craie tufeau , 
Craie chloritée, Glauconie cra- 
yeuse. Den så kallade Plänerkalk är 
äfven blott en local modification af sam- 
ma bildning. Under kritan möter van- 

■ö 

ligen GrÖnsand, Jurakalk , eller Quader- 
sandsten. I Sverige (Skåne, Blekinge) 
ii v ganska Htet af det öfra renare k rit la- 
gret bevaradt, men deremot finnes ra er a 
af de undre af sand orenade lagerna, 
blandade med bard kalksten ocli kalk- 
hal ti ga Sandsteiisärtöde samman-gyttrin- 
gar, liviiande på Grönsand. 

I K utbildningens flere iBodifica tioner 
förekommer en stor mangd petrificater: 
lien af stora Scmrier, Hafs- sköld paddor ^ 
af Fiskar i synnerhet Haj fisken ^ vertc- 
b rer, tä n der och f jä 1 1 ; Kräftor j Ech h 
niter (jårhinoneus ^ GaleriteSj Ananchy- 
tcSj Spata??gus , NudeoUtes^) och deras 
taggar. Mölloscet af slagterna Belemni- 
tesj ScaphiteSj flarnnes* Turrilites^Jm- 
moniteSj JYautilns, TroduiSj CasstSj Ce- 
rithium , Lutraria j Pecterij r l 1 rigonia , 
Plagiostoma * Ostrea j Podopsis > In oce- 
ramas Mj tiius , Caiilhts ^ Grjpf usa j 



9 


Crania, MagaSj Thecidea och Terebra - 
tu/a; några Milleporer o. s. v. 

KJUTMERGEL, Chalkmarle, en ljusgrå, 
lus, kalkarlad och ofta kritartad skifrig 
Mergcl-art, som ofta öfvergår till grof 
hård krita eller kalk och å en annan 
sida, genom tillblandning af sand, till 
Grönsand. 

KUGELFELS utmärker en bergart-struc- 
tur, deri delar af sjelfva bergarten af- 
söndrat och sammandragit sig i form af 
klot, bollar och kulor, som ligga på stör- 
re eller mindre afstånd spridda i sten- 
massan. Detta förhållande träffas hos 
fiere bergarter, såsom Porpliyr, Basalt, 
Diorit m. m., hvaraf uppkommer Por- 
phyr- Basaltkugelfels o. s. v. 

LAVA. Dermed förstås de stenartade sub- 
stancer, som i uppmjukadt eller smält 
flytande tillstånd blifva af Yolcaner ut- 
gjutna i form af Strömmar och Kägel- 
foriniga kullar. 

LERA. Vanligt ler af mångfaldiga pro- 
portioner af sand och lerjord och der- 
af uppkommande otaliga förändringar af 
färg, smidighet, finhet o. s. v., af olika, 
merendels economiska benämningar. Den 
vanliga leran tillhör Alluvial-bildningen 
och är ett resultat af förstörda bergar- 
ter, hvars finaste delar af vatten blifvit 
uppslammade. Den Plastiska leran till- 
hör Brunkols-bildningen, hvari den af- 
vexlar med sand. 

LERSKIFFER, Phyllade Brongn. Man 
antager i allmänhet Lerskiflern såsom 
en intim blandning af fint fördelad 
Glimmer, Quarts, Fällspat, Talk och 
Hornblende, likväl skulle jag af flere 
anledningar, här för vidlyftiga att an- 
föra, anse den egentliga och rena Ler- 
skiffern, i synnerhet den som ingår i 
den äldsta och i Öfvergångs-formation, 
såsom en egen kemisk förening, eller 
mineralogiskt species. Efter dess olika 
plats bland formationerna och efter dess 
economiska användbarhet, får deu olika 


namn af Urlerskiffer, Grauwacke- 
skiffer, Alun-skiffer, Tak-skiffer 
m. m. 

L1IERZOLIT, se Augitfels. 

L1AS, Svart Mergcl-formation. De 
bergarter som utgöra Liasbild ningen , hän- 
föras af Boué till Jura-for mation, men 
af Engelske Geologer och Keferstein m. 
fl. uppföras såsom en egen bildning näst 
uppå Keuper. Den innehåller Mergel, 
som är svart, stinkande, mer och min- 
dre ren, sandig eller lerartad; Lias- 
kalk eller Grypliit-kalk, med Gry- 
phcea arcuata och Gr. Cymbium , ofta 
Oolitisk och äfven Dolomitisk ; och Lias 
sandsten af gulagtig, brun, hvit och 
grå färg, både linkornig och ganska grof- 
kornig, med kalkartadt gluten. I un- 
derordnade lager förekommer Schiefcr- 
Glanz- och Pechkol samt lerartad Jerri- 
malm. Petrilicater träffas af Iclityosau - 
rus, P/eniosaurus , Belemuiter , Ammo - 
niter, Scaphiter, Nautiliter ; afslägterna 
Gryphcea , Terebratula , Mytilus, Pinna , 
Donax, Venus, Cardium, Chama, Pla- 
giostoma, Pecten, Ostrea, Trigonia, Mo- 
diola och Patella; flere slags Echini 
m. ra. 

I England är denna formation me- 
ra utvecklad än på något annat bekant 
ställe. Lagerna visa sig, nedifrån räk- 
nade , af Lera , mörkblå Mergel som om- 
vexlar med grof Lias-kalkslen; denne är 
dels blå och dels gråaglig, med jordar- 
tadt brott; Mergeln är ofta grå och svart, 
stundom Kol- och Alun-haltig. Derpå 
följer Oolit-series af Sand, Sandsten med 
Lera, Mergel och hård Oolit-kalk, Ba- 
stard Freestone; sedan Fullcrs- 
e a r th af blåagtig kalk , vexelvis med Mer- 
gel, som till en del användes till Valk- 
ler; Great Oolite af en ljus tät Kalk 
med stora Oolilkorn; Bradforth clay 
eller blå Mergel-lcra, grof kalkig Sand 
med tunna blåagtiga Kalklager eller Fo- 
rest mar .ble, hvit Lera ined blåagtig 

2 


10 


gr of Kalksten eller Cornbrasli. Der- 
ofver Oxford- eller Cluncli clay af 
blå lera, som vexlar med en mérgelar- 
tad, bltuni inös, ofta brännbar Skiffer med 
Jenimalmsbollar och en blå, hård, nier- 
gelartad Kalk; derpå mägliga bäddar af 
Sandsten, grå kornig Kalk med många 
Ma d reporér > C o r a 1 r a g ; vidil re K i in- 
ro e r i d g e c 1 a y , e Iler blå sk ifr i g Me r- 
gel-lera, som förer Gips-spat, är ofta 
iituminös och öfvergår till Stenkol; se- 
dan Portland Qolit, en grof ool Star- 
tad Kalksten ; P u r b e c k Le d s af lerig 
Kalksten, som vexlar med sk i fr ig Mer- 
gel och h vari träffas Gips underordnad* 
öfverst ligger Ironsajid, en gul och grå, 
med Mergel, Lera och Stenkol a fvex lan- 
de jcrnhaUig Sandsten, som sin te ligen 
belackes af W e a 1 d clay, Sn mörk , styf 
lera, som vexlar med hlåagtig Mergel 
och innehåller både lager och concretio- 
ncr af kalk artad beskaffenhet, samt pe- 
trificater af Vivipara Jiuviorum^ Pete- 
\v ort h m art le kallad. 

LIAS-S ANDSTEN, se Lias. 

LIGNIT, Bl tum inöst träd, se Brunkol. 

LIGN1T-SANDSTEN. Jemte den Sand, 
so m f Öreko m m e r i B r u n k o 1$- o ch pla- 
stiska Ler-formation , finnes lagervis en 
grof Sandsten, som fått namn af Li- 
gnit-Sandstem 

LIM ONIT, R asenei sen s tein, Sjö- och 
M y rmalm. A Huvud-bildning af Jern- 
oxid-hydrat i sjöar, mossar och kärr. 
LOESS, Loss Steinikger , Leonh., en art 
Mergel af Lera, Kalk, Kisel-pulver och 
små Gli m m erfjäll, af gulgrå färg, med 
sött vattens Skaldjur i calcineradt tillstånd. 
Tillhör Diluvial-bildningen vid Ande r- 
nach, Heidelberg, AVeinheim med 
flera ställen. 

LON T DÖN CLAY, London -ler a är af 
mörk färg, ofta mergelarlad, gul, jem- 
väl sandig med gröna korn. Den anses 
utgöra i England en mot Grof-kalkcn i 
Frankrike equivulent bildning, och har 


äfven ett ansenligt förråd af petrifi- 
ca ter. * 

LYMNE-KÄLK, se Sött vattens-kalk. 


M. 

MADREPOR - KALE , Coral-rag, nigör 
vissa lager i Jura- och Lias-kalk, upp- 
fy] d ra ed Madreporer. 

MAGNESIAKALK , M a g ne s i an - L i m s t o- 
ne, se Dol omi t. 

MANDELSTEN, Spilite. Mandelsten-stru- 
Cturn består af en hottenmassa hvari 
ligga inströdda runda, eller merendels 
a 11 ån ga mandlar och kulor ai en mot 
grundmassan olikartad substans. \ an- 
jigen innehålla desse kulor kalkspat, 
Zeolitarter, quarts, Caleedon och Grim- 
erde. Sannolikt är grundmassan af plu- 
toniskt ursprnng, och kulorna ha varit 
öpna bläsor, som genom in iil tra tion bli f- 
vit fyllda med främmande, vanligen kri- 
stalliniska ämnen. Blåsrummens väggar 
äro släta och glatta, så att kulorna ofta 
utfalla, hvilket bevisar att de sist till- 
kommit såsom fyllning i redan öpna liå- 
lor. Efter olika bottenmassa uppkom- 
mer Basalt-mandclsten, Wackartad 
mandelsten o. s. v. 

MERGEL, en mer eller mindre hård för- 
ening af lera och kal kpulfver, oftast blan- 
dad med sand. Efter dessa ämnens o- 
lika proportioner får den namn af Kalk- 
Ler- eller Sandmergel. — ■ Mcrgel- 
sten är en fastare och hårdare Mergel, 
stundom biturainöS- 

MEBGELS ANDSTEN, se Molass. 

MERGELSKIFFER, skifrig, fast, stundom 
bituminös mergel. 

MIMOSE Hauy, se Dol er i t. 

MOLASS, Merge Isan dsten. Brun kols- 
sandsten, Lös, finkornig Sandsten af 
quartskorn, förenade med ett föga syn- 
bart Cement af Kalk eller Mergel. bär- 
gen grå eller hvit, stundom giönagtig. 
Glimmerblud ligga intrödde jemnsidigt 



11 


med lager rigtningen. Petrificater af Hafs- 
och Sött vattens Molluscer, öfverlefvor af 
Quadrupeder och Vexter. 

MUSSELKALK har sin plats näst öfver den 
Brokiga Sandstenen. Den vanliga Mus- 
selkalieil är askgrå, rökgrå, gulgrå och 
blågrå, alltid enfärgad. Brottet är glans- 
löst , tätt , småsplittrigt och rätskifrigt. 
Stundom innehåller den bollar af Fliu- 
ta eller Hornstein, som ligga parallelt 
med stenlivarfven. Öfverst i lagret blir 
stenar ten styckevis porös, hålig och liård, 
af ljusare färg, och hvarfven, som nu 
falla mycket tjocka, innehålla Oolit. I 
underordnade lager förekommer Gips, 
saltförande lera (Salzthon) och dåliga sten- 
kol af en Vitriolhallig bituminös lera, 
eller så kallade Lettenkohle. Coelestin och 
Barytspat förekomma stundom såsom främ- 
mande fossilier (B udersdor f, Jen a). 
Bland Musselkalkens petrificater äro ylm- 
monites nodosus , NaulUus bulorsatus* Cha - 
ma striata j Avicula socialis Denta- 
lium laivis Schloth, och Encrinites lilii- 
formis Lamatik bland en mängd andra 
de mest utmärkte. Största delen äro lik- 
välblotta stenfylhungar, beröfvade sjelfva 
skalen. Lexnningar af Djur äro högst säll- 
synta, och af Vexter endast bland de så 
kallade Lettenkohle. 


N. 

NAGBLFLUE» Gompholit Brosgn, Ett 
slags Conglomerat af större och smärre 
kalkstensgesehibe, sällan stycken af Sand- 
sten, Grauwaeka, Granit, Porphyr m. 
tu-, förenade med ett gluten af kalkig- 
sandstensartad na t or (Melass). Dess la- 
ger omvexia med Molass. Den förekom- 
mer i synnerhet i SdvweiLz, äfven i Tysk- 
lajid från Österrike genom Salzburg, Ba- 
jern och Sehwahen till Bodensjön- 
NEW RED PORPHYR BxmAND xn. fl. Man 
finner denna Porphyr öEVcrst uppå Stora 
Stenkokhi kinin ge ji, erncLkn denna och 


Röda Sandst ensformation (Rollies Todt- 
liegende). Med Bägge står den i nära 
förbindelse, genomtränger dem i skapnad 
af Stockar och Gångar , och rubbar i syn- 
nerhet Kolflötsernas regelbundna läge. 

JSEAV RED SANDSTONE, se B r okig San d- 
sten, 

NUMMULITKALK, se Gr of kalk. 


o. 

OBSIDIAN, L a v a glas, M ar e k a n i t , Hr a f- 
tinna (på Isländska). HalTgenomskin- 
lig, svart, glasig voleanisk slagg. 

OLD BED SANDSTONE, se B ö dt Con- 
glomerat. 

OOLIT, Rogenstein, Rommsten, består 
af samma nhopade och )ned kalk eller ler- 
artad massa förenade runda korn ;if kalk, 
inuti concentriskt skaliga, med eller n- 
,tan kär ne af ett saiidkorn eller en liten 
bit af något petrilicat. Kornens storlek 
är olika, från Wallmo-fröets till 1 tums 
tvärlinca, likväl inom ett ocli sannna la- 
ger jemnstora. Då kornen uppnå stor- 
lek af ärter, får den namn af Pisolit, 
Erbsens tein. Oolilen tillhör i synner- 
het Lias och J ura-formä tioner na, men 
träffas äfven bland de öfra lagerna i Bro- 
kiga sandstens-bildningen , i Tyskland 
och England flerestädes, i Sverige en- 
dast på Gottlands södra udde. Jemför 
Lias. 

ORSTEN, svart, svartgrå och gulgråagtig 
kalksten, imkoniig och spatkörnig eller 
ock stänglig, känd äf sin slinkande lukt 
vid rifniiigoch söndersliigning. Dess pe- 
trilicater i Svenska Öfvergångsbildningar- 
lic äro Olenus gibbosus j Hat tus pisijor- 
mis och beviga t us Datjhan, samt en li- 
ten mussla, Alrypa lenticidaris Daijj. 
Jemför Stinks tein. 

ORTH OCER ATI T -KALK, Palteadka l k, 
0/ v e rgå ngsk a 1 k. Dess petrifieäter i Sve- 
rige äro bland Palasader (Trilobilcr) af 
C al fm e» e-s lä g t e t 9 arter, al Asaphus 12, 



12 


af Nileus 2 , af IHamus 4 > af Ampyx 
Dalm. 2 arter. Af Skaliljursslägten af Li- 
tuites 2, af Conularia i, af Orthocera- 
tites 5 , af Euomphalus Sowerb. 2, af 
Turbo 1 , Trochus 1 , Patella (T) 2 , Car- 
dium 1 , Leptcena 3 , Orthis 6 , Delthyris 
2 , Åtrypa Dalm. 4 > och af Ter ebr a tu- 
ta 1 art. Bland Zoophyter och Polyper 
af Sphwronites His. 2 arter, af Favosi- 
tes(J') 1, af CariophyUia 1 , af Axtrea i, 
och af Millepora 1 å 2 arter. 
OXFORD- eller CLUNCH CLAY, Ox- 
for dlera, se Lias. 


P. 

PARISERKALK, Pariser Grofkalk, se 
Grofkalk. 

PECHSTEIN - PORP 1 IYR , af Pechstcins 

grund massa af halflbrglasadt utseende, med 
glasi g faltspat i spridda kristaller, som 
stundom utanpå äro öfvcrdragne med 
emalj, och hvars’ kanter äro afrundade. 
A r r a n i Skottland, P 11 y G r i o 11 x i Cantal. 

PEGMATITE IIauy, se Skriftgranit. 

PERLSTEN, Per lite, består af större och 
smärre kulformiga massor och korn af 
concentriska skal , smält eller förglasadt 
utseende, med perlemoartad glans och 
vanligen grå färg. Den bildar egne berg- 
massor och räknas till Trachyt; jem- 
för detta ord. 

PHONOLIT, Porphyrscliiefer, Kling- 
s te in Wern. Hufvudmassan är tät Fält- 
spat (Fcldstein), med inströdde fält- 
spatskristaller. Färgen svartgrå med ljus- 
grå fläckar, eller gröhaglig med gråa 
fläckar. Den är utan glans. Brottet o- 
jemnt, splittrigt. Förekommer dels mass- 
formig,j dels grofskifrig och dels pclar- 
formig 1 B ö hmen, Fulda, Siebenge- 
birge, i Auvergne m. fl. st., ocli till- 
hör tle Plutoniska bildningarne. 

PIITANITE Hauy, se Kiselskiffer. 

PI MSTEN, en allmänt känd Yolcanproduct. 
PIMSTENS CONGLOMERAT och BREC- 


CIA, sammansatt af Pims ten sstycken med 
Pimstensrnassa förenade. Den förekom- 
mer i trachytiska bergstrakter, såsom vid 
Rhen, i Ungern, Mont d’or och Can- 
tal i Frankrike. 

PISOLIT, Erbsenstein, en afsättning ur 
kalkhaltigt rinnande vatten på Sandkorn 
o. m. d., som deraf skålformigt omgif- 
vas vid Carls b ad ocli Felsö Lélocz 
i Ungern. Jemf. O o 1 i t. 

PLASTISK LERA, K r ukm ak arler a, till- 
hör Brunkolsformation näst öfver Kritan. 

PLÄNERKALK, jemför Krita. 

POLERSKIFFER är ganska lös, tunnbla- 
dig och rätbladig, till färgen gul- och 
rödaglig, sällan grå eller brunagtig. Den 
förekommer i grannskap med Stenkol, 
hvarföre Werner ansåg den som en af 
vatten hopslamm ad aska efter brända Sten- 
kol, hvaremot andra Geologer betrakta 
den som en yngre Söttvattens-bildning. 

PORPHYR. Detta namn betecknar endast 
en viss struetur hos bergarten, likasom 
benämningarna Conglomerat, Mandelsten 
0. s. v. För att determinera sjelfva sten- 
slaget, fordras derföre alltid en tillsats, 
såsom Horns tei nsporphyr, Augilporphyr 
o. s. v. Phorphyrnamuet användes äf- 
ven för att utmärka en viss formation, 
livari hufvudmassorna bestå af porphyr- 
artade stenslag. Det som utmärker Por- 
phyrstrueturen är, att i en grundmassa 
som kan vara af olika ämnen, ligga in- 
strödde kristaller af vanlig fält spal. Desse 
utesluta likväl icke inblandningar af an- 
dre substancer, såsom giimmer, rjuurts 
m. m. 

PORPHYRSKIFFER, se Phonolit. 

POSTLIN - JASPIS, P or c el i an i t , en af 
jordbrand bränd och förglasad Skilferler. 

POUDD 1 NG STON E , ett slags finare ctm- 
glomerat eller Nagelflue. Det föremål 
som egentligen gifvit anledning till nam- 
net består af rundade smärre bitar af 
Flinta, förenade med annat flintämne, 
från Ilertfordshire. 

PUMITE Cor.uiEiv, se Pi msten. 




i3 


PURBECK BEDS ? se Lias. 

P Y R O M ER ID M owte mo, N a J> o 1 e o n - p o r- 
phyi\ Porphyre globuleux de Cor- 
se ? af större eller mindre knlor och bol- 
lar af J till 3 — 4 tums diameter. Desse 
kulor bestå vanligen af en strålformig 
fältspat, b vars strålar sammanstöta i me- 
delpuJÉften , omgifue af tunna Quarts- 
1 am el ler. Kulornas mellanrum uppfyl- 
les af tät fältspat (FfelcLsteiiy) med spar- 
samt inblandad q u arts. Färgen är dels 
hvit, dragande i gult eller rodt, dels röd- 
agtig, gröngrå och ljusbruii; quartsen 
merändels rök grå eller svartgrå- Den fin- 
nes endast på Corsiea, med foga känd t 
lager-förhållande. 

Q. 

OUADERSaNDSTEN. Den är dels medel- 
måttigt finkorn ig , dels af gröfre quarts- 
k or n- Gemen te t, som sammanbinder kor- 
nen j är vanligen lerartadt, men föga syn- 
ligt* Färgen är h vitgrå eller ljtisgulag- 
tig. Den är ofullkomligt eller intet skif- 
rig, men liva rflordelningarne äro tydliga 
och massan delad genom perpendieulu- 
ra, Öpna och nästan rätvinkliga spric- 
kor, som ofta gifva klipporna ett besyn- 
nerligt ruinlikt utseende. Petrificater af 
Skaldjur från hafyet, några Palmarter och 
stora bladformer äro sällsynte* Med G rön- 
sand och Jura-kalk står den ofta nära 
förbunden. 

QUARNSTEN , Me n 1 i e r e s , kallas i Frank- 
rike en ung Quartsbildning, samtidig med 
äldre Kalk tu JF. Den är vanligast (vid 
Paris^) rodagtig, grå, klingande, porös 
eller tät, med eller utan förstenade sott- 
vattens skaldjur ocb träd. På andra stäl- 
len liknar den en HörnstcnSartad, ljus- 
grå , halfgenomskinl ig Quarts (Epernon) , 
eller en ogenomskinlig, hvit eller röd- 
ngt ig J aspisartad quarts (T ri el och M on- 
irKeViE). 

Q^DiVRTSFELS W erx* , Q u a r t z - ge s t e i n 


Leötn’H, af dels korn i g ocb dels tät Quarts, 
med grofsplittrigt brott och mer ocli min- 
dre anlag till tjoekskifrighet. Stundom 
oblandad ocli ren, stundom med glim- 
raer, fältspat m. m. Den bildar i jVor- 
rige betydliga lagermassor i Öfra Tel- 
lemarken, Nu mm edal och Guld- 
b ra n d s d a 1 , utgörande en equivalcnt 
bildning mot Lerskiffier, yngre än Gncis 
ocb GlimmerskifFer, men äldre än Grau- 
vvacka. 

R. 

RASENEISENSTE1.N, se Limon.lt. 
RAUCHWACKE, RAECHJvÄLK, öfra la- 
gret i Z e c h s t ei n s-L i lchiingen . 

ROMMSTEN, Rogenstein, se Oolit. 

RÖD PORPHYR , se H or n s l e in p o r p h y r. 
RÖD SANDSTEN, New red Conglome- 
rat. Rotlies und weisses Todtlic- 
gende, Aelterer Sandstcin Leonh., 
Pséfite Brongk. Mer eller mindre gvof- 
kornig, ända till congloraeratartad Sand- 
sten. Kornen och stycken Bestå af quarts , 
granit, gneis, gli miner-, ler- ocb kisel- 
skifFer, porphyr, Diorit m. ra., samman- 
Bundne med en jernlialtig, merändels 
rödbrun mergclarlad massa, som ofta in- 
nehåller Glimmer. Inga petrificater af 
Skaldjur, sällan vegetabiliska öfverlefvor. 
I allmänhet hvilar den på porphyr (New 
red porphyr) och he täckes af Zechstein. 
I Tyskland finnes den på flere ställen i 
Tlniringerwaldc, Schlesien m. m. , 
på Alpernas södra sida och i Skott- 
land, men saknas alldeles i Sverige. 
RÖDT CONGLOMERAT, OJd red Sand- 
ston c, utgör en del af Werners Grau- 
vvacke och efter Bockeand den äldsta 
länken af Secundära formationer. Den 
hestår af en röd eller brun, sällan grå, 
grofkornig, glimmerb landad Sandsten, af 
större och mindre quarts, glimmer och 
fiillspatscfelar. Läget är emellan Grati- 
wackan och den egenteliga Stenko Ishild- 


ningen 3 således väl skild från den Röda 
Sandstenen, som h vilar på sistnämde 
bildning. Den förekommer på gränsen 
emellan England och Wales, vid Huy 
i Nederland. 

s. 

SALTLERA, Sal z t hon, är c o kolhaltig 
bitumiuös Lerart, som i hela sin massa 
är genomdragen med små koksal tspar- 
ti cl ar ock äfven med större saltklumpar* 
Den är vanligast svartgrå eller ljusgrå; 
fet, seg och vattentat- Lager af Gips fö- 
rekomma deri och Gipskristall , jernkis, 
Blende och Blyglans träffas inströdda 
här och der i massan- Den åtföljer de 
stora Salt-bildningarne under namn af 
H aselgebirge, utgör saltmassans tak 
och bevarar den från nedträngande vat- 
ten- — Hall i Tyroln, Wieiiezka, 
Nordwicli i England m. fl, st. 

SANDSTEN* Sand af finare oeh grofre 
kom, förenade med något bindande äm- 
ne, till mer eller mindre fast och hård 
stenmassa. Under flere olika benäm- 
ningar, till h vilka man får hänvisa, 
förekommer Sandsten så väl bland Öf- 
ver gångs- som de secundära oeh ter- 
tiära stratifierade bildningarne, dels som 
sjelfstäudig bergart, dels som underord- 
nade lager- Då i stället för sandkorn, 
som alla beröra h varandra, storleken 
växer till klappersten , geschibe och stör- 
re stenblock, som icke, eller löst, tan- 
gera h varannan, får massan namn af 
Conglomerat eller Breccia. — Man 
jemföre Röd sandsten, Brokig sand- 
sten, K o Isa uds ten , Liassandsten, 
Q ii ader sandsten o. s, v, 

SÅNDMERGEL- Sandformig, gul och röd- 
agtig Mergel oeli sand ined giiminer ut- 
gör, tillika med en grå och blå Mergel 
och Gips, sa ju t gul, lös Sandsten den 
så kallade Subappenninska forma- 
tion, full af calcinerade hafsmolluscer. 

SCHILLERFELS Raumer, se Enphotid* 


SELAGIT, sc Hypersthen-Syenit 

SERPENTIN, R o c h e S e r p e n t i n e u s e , lä t, 
eller i högsta grad finkomig och intim 
blandning af Diallage och tät fältspat, 
således en Euphotid af fina och sam- 
manträngde delar, med splittrigt brott 
och grön färg, som drager åt brunt * 
grått och s varta g tigt, ofta fläckvis förde- 
lad. Tillhör egentligen Gneisoch Glirn- 
merskiffer-biidningame (Leon h ard), Uauy 
de re nio t förstår med Serpentin Werners 
G cmeiner Serpentin, oren af flere in- 
bi andningar- 

SKIFFERLER, Schieferthon, Kohlcn- 
schiefer. Rituminös och kolhaltig skif- 
rigLcra af blå, brun och svartagtig färg, 
ofta innehållande ler ar t ad Jeriimalm 
(Thoneisenstein) och omvexlande med 
Stenkol och Kolsandsten- Ycxtaftryck 
förekomma ovanligt sköna i Ski [Ferier, 
a f Palmacitep J Casuarina ^ Calamiter * 
Ficiciter m. m- 

SKR1 FSKIF F ER, S v a v t k r i t a, Z e i c h n e'n- 
schiefer, en modiflcation af Lerskif- 
fer, mycket kolhaltig, mild och vek, 
med jordartadt brott. 

SKRIFTGRANIT, Pegmatite Hauy, en 
förändring af Granit, hvari quartsen fin- 
nes i tunna skifvor, verticalt riglade mot 
fältspatens bladytor. Glimmerblad är o 
sällsynta. 

STENKOL. Den egentliga eller Stoi^ Sten- 
kols- forma tion innehåller i dess understa 
lager Lerskiffer och några tunna liyarf 
af en tät, mörk och bitumiuös Kalk- 
sten. Midi uti formation råder Koisand- 
sten, som vexlar med SkiSerler oeh fö- 
rcr Thoneisenstein. Öfverst ligger en lös 
Kolsandsten, omvexlande med Skiffer- 
ler och Kolflötser* Gångar (T)yke$) af 
Grönsten, Trapp (Toadstone), Porphyr 
och Mandelsten, afskära ofta lagerna och 
rubba deras oi^dning. 

Stenkolsbildningen“ är l>land de äld- 
sta Secundära och följer näst uppå Berg- 
kalk eller Mountain carbomferous Lirn- 
stone, samt betäekes af Porpyr £New 


i.5 


red Porphyr)* Till niödificationer af 
Slc n kol r ii knas : 1} l ä L t e r k o 1 , (Schitefe r- 
kohle,Slale Coal) med ofullkomligt och 
flackmusscllikt brott, emellan jemnt och 
jordartadt, färgen emellan svartgrått och 
sammetssvart, ytan ofta flerfärgat anlu- 
pen, med fettglans ; structuren bladig 
och skifrig* Grofkol (Grobkohle) ä- 
ro en blandning af en mycket jernliaJtig 
S k i fler le r m e d B 1 ii t te r k o 1 s- ni a s s a . C a n - 
ne Ikol med stormussligt, nästan jemnt 
brott, svartgrå och sammetssvart färg, 
svag fettglans som upphö jes genom vi f— 
ning* Kusskohle £Soofc-Goal) , bestå- 
ende af jordformiga delar af svagt sam- 
manhang; brottet finkornigt och jordar- 
tadt; färgen mörk jemsvart; utan glans, 
knappt skimrande; trädas alltid tillsam- 
man med Blätterkohlc- 

ST1NICSTEIN , S t i n k k a 1 k , L u c n 1 1 i t e 
Brongn. af grå och brun färg, utan glans, 
utgör oftast en del af Rauehwackan el- 
ler det öfi a lagret i Zcelistcinsformation, 
stundom förbunden med gips* I Sven- 
ska Öfvergångsbergen förekommer under 
namn af Orsten och utgör underord- 
nade lager i Aluuskiffer (se Or sten). 
STINKSKIFFER, skifrig Stinkkalk. 
SUGSKIFFER, Kiebschiefer, en hvit 
och gråagtig, mjuk tunnbladig stenart, 
märkvärdig för sina njurar af Menilit* Den 
finnes vid M e s n il-m o n tant och M o n t- 
m a r t r e och tillhör Bengips - formation. 

SURTURBRAND £på Island), egentlig 
Lignit. 

SVARTKRITA, se Skrifskif fer* 

SVART - POR PH Y R , se Au g i t -porphyr. 

SYEN1T, massformig, sällan skifrig berg- 
art ()Syen i t - skiffer) af bladig eller 
stråiig Hornblende, och bladig lältspat, 
oftare röd än grå, merendels i öfverv ti- 
gande mängd i korn ig förening- Stun- 
dom är Syeniten porphyrartad af in- 
strödda Riltspa Iskristaller £Sy en i t -por- 
phyr); stundom är Zirkon inblandad 
(Z i r k o n-Sy e n i t) ; någon gång är fält- 
spaten utbytt mot Labrador och Horn- 


bleudct mot Hypersthen (11 ypersthe n- 
syeuit, Selagit). En likaså ovanlig 
som bemärkelse värd inblandning är Oli- 
vin, funnen af Berzeliijs i Hypersthen- 
syenit med magnetiska jernmalmskom 
från Åsbyn i Dal ar ne* 

SYEMT- PORPHYR och SYENITSK1F- 
FER, se Syenit* 

SÖTT VATTÉNSK ALK , Ly m n é - k a 1 k. 
Den egentliga Sött va t tens -kalksten är af 
hvit eller grå och brun färg, tät, med 
splittrigt brott och skifrig* Den är dels 
ren, dels raergel- och lerartad, stundom 
kiselartad (Åe Kiselkalk), Inga hals- 
snäckor, men en stor mängd Söttvattens- 
och landsnäckor och bi val ver af slä g terna 
L jmnx&a Pl anor bi s ^ Hel L r P a Indi n a ? 
BulimuSj Cyclostoma Potamides , Papa , 
A ncjlus ? Succinea^ Phjsa Anodonta , 
Mra . Någre aftryck af både bekanta 
och okända Hextdelar^ Inseeter ^ Fiskar 
och Ampldbmr - 

T. 

TAFELSK1FFER , tmmskifrig Lerskiffer, 
tjenlig till skriflaflor, 

TAKSKIFFER, tmmskifrig Lerskiffer, an- 
vändbar till taktäckning* 

T ALK S KIFFER , S t é a s c h I s t e Bröhuk* O- 
tydligt, eller mer eller mindre skifrig 
Talkmassa, ofta med gli m mer , cjuarts ni* 
m. Förekommer vanligast i Lager i 
Giieis eller G lim mer skiffer* 

TAPAJN HOACAN GA Leo^jh* , Eisenslein- 
Conglomernt. En art Breccia af stycken 
af Jernglans oeh Magnetisk Jer n malm , 
stundom äfven Itacolumit, förenade med 
röd, brun eller gul Jernoekra* Den 
förekommer i dalar och pä bergsidor 
såsom en betäckning på Eisen glim mer- 
och Lerskiffer i Provmcema Minas oeh 
Goyas, och är ofta Guidföraiide. 

TOPASFELS "VVRRjv./fopaz ose m e Brongn*, 
en klippa vid Schneckenstein , bestå- 
ende af h vitgul Topas, quarts och Tur- 
malin i kornigt-skifrig förening* 


tS 

TE \C1IYT. Såsom bergart betraktad be- 
står den af en finkornig grundmassa af 
flcrc substancer , vanligen ial tspa tsar tade, 
Evari Egga inbäddade kristaller af en 
ofta sprickfull glasig fältspat j som utgör 
hufvudcharaktern. Såsom Bildning inla- 
ger den sin plats nära Porphyrn bland 
platoniska formationer. Att den enligt 
von Buchs åsigt är en af underjordisk 
hetta oeb gas-utveckling förändrad Gra- 
nit, synes ieke otroligt. Dess liufvud- 
sakliga modificationer äro 

a') Egentlig Trachyt, T rapp - 
porphyr Werner, Domil v. Buch, Len- 
cosline granulaire Co rim er, är af porphyr- 
likt utseende genom en rnängd sprick- 
full och glasig fältspat, äfven ofta po- 
rös och slaggar tad; Grundmassan är van- 
ligen ljusgrå och innesluter, utom fäll- 
spat, glimmer och hornblende, eller är 
af inblandade ämnen nästan utträngd, 
hvaraf stenarten liknar, en Granit (Tra- 
chyte granitdi.de), eller förer endast fäil- 
spat (Trach . porbhyroidé) , eller visar 
sig stundom svart med mindre fältspat 
och Pyroxén (Trach. noir), eller jern- 
Ealtig (Trach. ferrugineux) , eller jord- 
artad och porös (Dom ite'), eller än mera 
porös och blandad med glimmer {Trach. 
semivitrenx) , eller slaggartad (Trach. 
scorijieuxj. 

b ) T rachy t-porphyr, Trapp-por - 
phrr Wf.rn. erhåller af glasig fältspat ett 
alldeles porphyrlikt utseende; är afijuS 
Oirg, hyser ofta Calcedon och quarts- 
k ris tall,' men icke eller sällan Ampjii- 
bol och Pyroxen; massan är icke slagg- 
artad, men stundom blåsig och halfför- 
glasad, ej af synnerlig hårdhet, ofta pe- 
1 a rfonni g t fördelad. 

c) Per 1st en, Perlite , är charak- 
teriserad utaf Perlsteu och ett i allmän- 
het giasavtadt anseende. Pechstein och 
Obsidian visa sig i underordnade mas- 
sor. Af faltspat och svart glimmer blir 
Pe ris te nen ofta porphyrarlad. Se vidare 
Perlsicn. 


d) Q na r n s ten s -porph yr , Por- 

phjre molaire. Grund massan är bård, 

ofta llornstensartad med quarts , fält- 
spat och glimmer, fullsatt med bläsor 
och lemnar goda quarnstenar (så kallad 
Rhenländsk quarnsten ). 

Ofvanpå och jemte dessa bergarter 
ligger 

e ) T rachyt-Coftglomerat och 
Tuff af större och mindre brotlslycken 
af några af föregående modificationer; 
desse äro] dels decomponerade och tj 11 
en del af nya stenmassor åter samman- 
bimdne; oftare bilda de fullkomlig Tuff, 
af vatten uppslammade till en grö t lik 
massa (jlToyit) och sedan lagervis afsatt, 
stundom omvexlaiule ined vngre llöls- 
h tidningar. Opaiiseradt träd och några 
petrificater träffas stundom* Bland mo- 
dificationer af dessa Congl omera Ler räk- 
nas P i mstens - Conglomeral och T rass 
från Anderna c h och O b er- Win ter 
vid Rhen. 

Man finner Trachyt-formationer så- 
som hvalftbrmigt uppresta berg i Tysk- 
land , i synnerhet vid R hé n s t r ö m men; 
i Ungern, i Frankrike (Puy de Dome, 
Mont d’ o r , Clermont, Cantal); 1 I- 
talierij* på Grekiska öarna , Canarie-öar- 
na, Antillerna, Island, Kamtschalka och 
i America £G h i m b o r a s s o , P i t c h i n- 
ga, Goto p axi in. (1* st.)* I Stor-Bri- 
tannien» Ryssland och Skandinavien tyc- 
kas de fela. 

TRAPP. Detta namn tillädes af äldre Sven- 
ska Mineraloger s&dane Diori t- och Grön- 
stensarter , h vilka genom förkly ftningar 
fördela sig i quadriga stycken, hvaraf 
stenmassan i stort får clt trapplikt ut- 
seende. — Wereer betecknade dermed 
en formation, Flötz-lrappforniation, h var- 
under han inbegrep Wucka , en del Grön- 
sten och Mandelsten, Doleril och FlÖlz- 
trapp-porphyr. 

TRÅPP-POR PI TYR Werner, se Trachyt 
TRAPP-S ANDSTEN, en grof Sandstensart 
af medelmåttig* fasthet bildad i den sand, 


som hörer till ilen plastiska leran ocli 
Briinkolsbildningen, näst ötVer Kritan. 

TRASS, ett af vallen hopslammadt volcaniskl 
Coilglomerat, hvari Phnslen är det luif- 
viu Isak ligaste. Se Trachyt c}. 

TRAVERTINO, se Kalktuff. 

TRÄDKOL , ett verkligt kolad t, eller på 
annat sätt till kol forändradt träd med 
tydliga fibrer, som visar att det tillhört 
dieotyledonära trädslag. Finnes i större 
och mindre stycken i den hvita Sand- 
stenen med Yextaftryck vid Hör i Skåne, 
som Brojjgxiart räknar till Arkose. 

TURMALINSKIFFER , S ch ör Isk i f fe r , 

kallas af Leosnhard en blandning af quarts 
och Turm alin med kornigt- skifrig stru- 
etur, sotn förekommer vid Eibtmstoek. 

TUFEAUKALK, se Krita. 

TÄLGSTEN, Topfstein, economisktnamn 
på en Talk massa b vilken, genom inbland- 
ning af chlorit, glimmer, Bitterspat m. 
m. är mindre klyfbar och mera samman- 
hängande än TaikskifFcr och derföre kan 
arbetas till Kokkärl och llete beliof. 

u. 

TOFELS - CONCLOUFJUT, Urfels- 
T r ii m m e r-g e s t e i n Lkonh. , A n a g e n i t e 
Hauy. Agglutinerad bergart af större 
och mindre, dels kantige ocb dels run- 
dade stenstycken af äldre Bergarter, såsom 
Glimmer-, Hornblcnde- eller Cldorit- 
skiffer, Gneis ocli Lerskiffer geschibe. 
Granit-massor, rullsten af Quarts eller 
Fältspat m. m. Det bindande ämnet är an- 
tingen granitarladt, glimmer -skifFerlikt , 
cjuartsigt, eller ock ett söndermalet grus af 
sjelfva bergarten. Dess läge är under den Rö- 
da Sandstenen, eller emellan dess bäddar. 

w. 

WACKA,’ Vaki t Urokgn. är efter ulse- 
ende likartad, lät men ofta bälig ocli 


•17 

bläsig, stundom finkornig med jordar- 
tadt brott; färgen gjönagtig, askgrå, 
svartgrå oeh svartbrun ; oftast är den man- 
delstensartad, då håligheterna äro be- 
klädda eller fylda med Kalkspat, Mé- 
sotyp, Stilbit, Analcim, Chabasi, Preli- 
nit, Arragonit, Quarts, Grunerde m. m. 
Den står i nära förvandtskap med Ba- 
salt och förekommer i synnerhet på 
F serberna, Tyroln, Fassa, Ober- 
stcin, Ho 1 mestrand m. 11. st. 

WEAL D CLAY, se Lias. 

WEISSSTEIN Werner, Gra nu li t AVeiss , 
L e p ty n i l e Haö y. Hufvudmassan tät 
Fältspat, Hälleflintartad, af llere färger. 
Brottet småsplittrigt; texturn kornig, som 
närmar sig Lill skifrighet. Den finnes 
aldrig fri från inblandning af Ilornbleii- 
de. Granat, Turmalin, Glimmer eller 
quarts. Den är underordnad Gneis- och 
G limmerskiffer-bilduingarne. 

VOLGAN-ASKV, Cinérite Cordier. 

VOLCAN-TUFF, Pouzzolan, Tufaite 
och Pépcrite Coruier. 

z. 

ZECHSTEIN, A 1 p - k a lks te 11 . Ttufvud- 
massaa ar Lät, med gröfre ocli finare 
splittrigfc brott. Färgen röd, bruna g ti g, 
orent grå eller giilagtigt grå och rökgra. 
Pe t ii fiea te r äro Belemniter^ Jmmoniter 3 
NaatiUter^ Bucarditer Pectinilev , Li- 
st radier, Terebratuliter^ Grypfam gigas* 
cjmbittm och aculeataj, biand h vilka dm 
sistnämnde anses i synnerhet utmärkande 
för Zechstciu- Af Yext-leniningar skola 
Jlga zlter foreko m ma. 

Sfcenarten liar lemnat sitt namn åt 
cu secundar Kalk- formatjon, hvars läge 
är emellan den Höda och den Brokiga 
Sandstenen. Botten lagerna bestå af Kop- 
parskiHcr (lYi tum i nös Mcrgclskilfcr^t de 
med lersta afofvan beskrefne egentliga Zec ti- 
steln och de Öfra af Ilauchwacka , Ei- 

3 


1 » 


st‘n- Kal k slem, Doloiuil och su kallad A- 
schc, soin är en bituminös, lös Mergel. 

Z1RKON-SYENIT, se Syenit. 

ö. ! 

ÖFVERGÅNGS -KALKSTEN, tät, sällan 
kornig, af ljusare och mörkare grå, svart- 
grå, blågrå, rödbrun och rödagtig färg. 
.Brottet småsplittrigt, ojemnt, utan glans 
undantagande några här och der glän- 
sande kalkspats-gaistor» Den år i stort 


fördelad i jemnsidiga, räta lag, vanligen 
föga lutande, men ofta mer eller min- 
dre starkt stupande, någon gång mellan- 
häddade med tunna små lager af mer- 
gelartad kalk eller lera. I Noyrige om- 
vexlar den med Lerskiffer (som tillhör 
Grauwacka); i Sverige förekommer den 
merendels emellan bituminös ALunskiffer 
ochLerskiffer (Graptölitskiffer). Dess ut- 
märktaste petrificaler i de äldsta bildnin- 
garne äro stora Orthoceratiter Palceader 
(T rilobiter) , Terebratuliter och Sphce - 
roniter. Jcyaför Orthoceratitkalk. 




1 T 


T • 


rättelser. 



Sid. i . 

Spalt. 

1. 

rad. ir. nedifrån, 

står: utslocknade 

läs: utslocknade 


12. 

— 

1. 

— 19. uppifrån, 

— hafsstöinmar 

— hafsströmmar 


- i4- 

— 

2. 

— 2. nedifrån, 

— lielä 

— hela 


— 24. 

— 

r. 

— 35. uppifrån, 

— glaciernas 

— glacierernas 


25. 

— 

2. 

— 9* “ 

— petrificaten 

— petrificaterna 

Tabellerna 

2. 



i Noten, 

— O r h i t 

— O r t h i t 

— 

— 6. 



— r. uppifrån, 

— Monocotylodoner 

— Monocotyledoner 

— 

— *4- 

— 

4. 

— 6. — 

— Licgen- 

— Liegen- 

— 

21. 

— 

3. 


— Grynhees 

— Grypliees 

— 

23. 

— 

2 . 

— 1. och 2. 

— Under 

— Ned ra 

— 

— 32. 

— 

z. 

— 1 1. 

— Chloristisk 

— Chloritisk 

— 

— 35. 

— 

3. 

— i5. 

— Dusodi 

— Dusodil 

Geogn. Lexic. 

- 4 . 

— 

2. 

— 5. 

— Palaeothrise 

— Palaeothriscuna 

— 

— 5. 

— 

1. 

— 2. nedifrån, 

— och så 

— och några 


— 6. 

— 

1. 

— 8. — 

— Var 

— Var. 


— i3. 

— 

1. 

— 6. — 

— Ilörnstensartad 

— kfornstensarlad 

— 

— i4- 

— 

2. 

— 22. uppifrån, 

— Ficiciter 

— Filiciter 










- 












>■ ■; 

■ ' • f. - 

■ 

' 
















B O U É S 


Synoptiska Framställning 

af 

orSS£tan0 # 0 r m a 1 1 0 n e r 

och 

deras viktigaste underordnade massor. 


öfversatt 

från Synoptische Darstellung der die Erdrinde ausmachenden Formationen, 
so wie der wichtigsten, ihnen untergeordneten , Mässen, 
fin die Zeitschrift fur Mineraiogie, von JLeonhard. 1627, II. Band, sidd. 1—239,) 


af 

W. HISINGER. 




✓ 


Föror d. 


Härmedelst lemnas såsom Biliang till Jern-Rontorets Annaler ett nytt bidrag 
till underlättande af de vetenskapers kännedom , som ligga till grund för Bergs-hand - 
teringen . 

Genom Bihanget till den föregående årgången var afsigten den j att genom Co- 
nybeares förträffliga Inledning till Geologien föra Läsaren in pä gebitet af denna 
vigtiga vetenskap och att göra honom bekant med de märkvärdigaste författare som 
bearbetat detsamma . 

Nu får Läsaren i sina händer en af närvarande tids förnämsta Geognosters 
försvenskade öfversigt öfver detta gebit ^ i hvilken han pä en gång far en samman- 
fattning af alla jordytans olika b er g- formationer ifrån de äldsta som danades vid 
jordens utgående ifrån Skaparens hand ^ — igenom alla åldrar ^ livarvid många släg- 
ten af växter och djur blifvit under elementernas strid \ i gruset begrafna > — intill 
de formationer som under våra ögon ännu bildas . 

Hvarje Läsare^ som nu först börjar studera denna vetenskap är ej litet att 
gratulera , deröfver ^ att han får göra det i en tid j då de spridda observationer som 
med mycken ihärdighet under de sednast förflutna decennierna blifvit samlade finnas 
ordnade till ett sammanhängande helt j hvilket han lätt lär att känna j och i hvilket 
man kan insätta egna observationer j för att lättare bedöma dem . 

Hvar och en som studerat äldre Geologers läroböcker, isynnerhet 1 Verner ska 
Skolans , som antagit alt cdla olika formationer härrörde frän depositioner eller fäll- 
ningar utur vattenflöden , hvilka tid efter annan öfvergått jorden ^ sä vet han att dessa 
vatten-öfversvämningars antal måste antagas nästan oändligt > om derigenom skulle 
kunna förklaras uppkomsten af den mängd olika bergarter som finnas lägrade öfver 
hvarandra , eller som förekomma såsom sprickfyllnader fgäiigar ) uti de lagerformiga 
bergarterna . Hvad som isynnerhet ökade svårigheten att i minnet ordna och behålla 
alla dessa olika formationer var den olika följd som de icigttogo på olika ställen , i 
det att än några saknades än ersattes af andra ^ och än förekommo uti en alldeles 
omvänd eller upj och Jiedvänd ordning. 


IV 


Småningom liafva jlere facta samlats för att på ett af görande sätt ådagalägga 
att ej alla bergarter bildats på våta vägen , utan att en del är o producter af en 
smältning; att jordklotet ännu, uti sitt inre , är i ett glödande smält tillstånd j samt 
att de glödande massorna , genom vattnets tillkomst, eller genom någon annan orsak, 
kommit i en våldsam rörelse , hvar vid de, med jordbäfnings-f enomen , sönderbrutit och 
omhvälft den på jordytan stelnade skorpan, och utgjutit sig der emellan och der öfver. 
De på detta sätt bildade bergarter säger man vara plutoniska eller af massformig 
bildning, i motsats emot dem som deponerats uti vatten och som sägas vara neptu- 
niska eller af stratifierad bildning. 

Boué är en af dem, som på ett utmärkt sätt bidragit att skaffa ljus i dessa 
frågor, och närvarande arbete är ett af honom gjordt försök att ordna de neptuniska 
bergarterna efter deras ålder och att på sidan dervid ställa de plutoniska formationer, 
som emellan hvatje neptunisk epok bildats. Det förstås att härigenom mycket af förr 
oförklarliga saker blifver utredt. Läsaren må äga nöjet att sjelf upptäcka det. 

För att lätta detta höra härtill ännu två saker som felas på vårt språk , i:mo en 
karta öfver Europa (åtminstone), som upptoge de i geologiskt af seende mest märkvär- 
diga puncter och malmförande berg, samt 2: do en karakteristik eller beskrifnitig öfver 
de olika bergarterna , sådan att en nybegynnare deraf kunde betjena sig för att igen- 
kämia dem eller skilja dem ifrån hvarandra. Dessa skola så fort omständigheterna 
medgifva, komma att följa. Fahlun i Mars 182g. 

Redact. 


K 


Inom flere Vetenskapers områden liar man försökt 
att utarbeta Syn optiska framställningar, men Geo- 
gnosien har hitintills varit i saknad deraf a), el- 
ler ock liafva de arbeten, som syftat derhän, varit 
inskränkte till endast en liten del af Geognosiens 
omfång. Då likväl ändamålet med ett sådant för- 
sök fordrar Vetenskapens framställande inom de 
trängsta gränsor, så måste man medgifva, att i en 
så ny och så mångartade forskningar omfattande 
Vetenskap, som Geognosien, det är svårt att, till 
och med endast till liufvuddragen , i en tafla upp- 
fatta och sammanbinda alla dertill hörande före- 
mål. Jag har derföre inskränkt mig till ordnan- 
de af de delar, som närmast och väsendtligast till- 
höra denna Vetenskap, och vid uppfattandet af 
liufvuddragen till deras kedja, hafva Geognostiska 
betraktelser tjenat till norm. Oaktadt jag begag- 
nat de mest ansedde Geognosters åsigter öfver berg- 
arternas classification, så måste dock följande ar- 
bete anses såsom ett vågadt försök, sannolikt icke 
utan många fel: dess enda förtjenst må blifva, att 
på ett ställe för det pröfvande omdömet framläg- 
ga alla nya Geognostiska upptäckter. 

Då jag till grundval för min classification an- 
tagit Natur-förhållanden och facta, i stället för 
mer eller mindre tvifvelaktiga åsigter, instämmer 
jag med Herr Mac Culloch, att, såsom grund för 
hufvud-afdelningen af stenmassorna, anse deras 
stratification eller fullkomliga brist deraf, och det- 
ta leder till antagande af trenne olika slag af 
BILDNINGAR: MASSFORM1GA, utan all strati - 
fiering eller genom helt a och elcl uppkomna ; 
STRATIFIERADE, eller NEPTUNISKA; och så- 
dane, VID II VILKAS UPPKOMST RÅDE VAT- 
TEN OCH ELD VARIT GEMENSAMT VER- 
KANDE. Det är icke här tillfälle att uppräkna 
alla de phenomen, soin hos mig stadgat denna 
theori, och hvarfÖre jag förut gjort reda b), utan 
inskränker jag mig blott till följande antydningar. 

i. Alla Geognoster, som ägt tillfälle att un- 
dersöka både verksamma och utstocknade Volca- 


a) Mig äro endast bekante Karstens Geognostiska Ta- 
beller, Ufvensom de af Leonhard, af Cordier, och 
det nyaste arbete i denna väg: Tabelle uber ver- 
gleichende Geognosie af Keeerstein ; men alla afvika 
frän min framställning , åtminstone hvad planen 
angår. 

b) Essai sur 1 ’Ecosse; Mcmoire sur bAIIcmagne; Mé- 
moire sur la France et FAiloiriagne (i Edinb. phil. 
Journ. , Juli 1828); Mémoire sur le Sud-Ouest de la 
France (Annales des Sciences nat. 18 vol. IQ. 

Bouc, om Jordens format. r. 


ner, öfverensstämma deruti, att man måste åtskilja 
de nya från de utbrända, det är från sådana trak- 
ter, hvilka i fordna tider erfarit voleanisk inverkan. 

2 . De fleste Naturforskare, i synnerhet alla 
som granskat utslocknade voleaner, äro Öfverty- 
gade, alt alla förekommande strömmar , lager, ke- 
gelberg och gängartade massor af Tertiär Basalt, 
lika så väl som Trachyter, äro af plutoniskt ur- 
sprung. 

3. Många utmärkta Geognoster medgifva , att 
Basaltens och Trachytens inre natur och Jägrings- 
sätt , i alla hänseenden utmärker en öfverensstäm- 
meise med de secundära Trapparterna och den 
dermed nära beslägtade Porphyrn, så atl alla des- 
sa bergarters gemensamma bildnings-sätt blifver 
högst troligt. 

Ändteligen liafva några Geognoster, föranled- 
da af den nära förening, som visar sig emellan 
Porphyr, Granit och Syenit, äf vensom emellan de 
öfriga icke stratifierade bergarterna och dessa mas- 
sors likformiga lägrings-sätt, sett sig föranlåtna att 
anvisa äfven desse sednare en plats inom det piu- 
toniska området. 

Alla Geognoster antaga de stratifierade berg- 
arterna för neptuniska foster, med undantag af den 
kristalliserade Of vergangs-skijfern (talkartad Gneis, 
Talk-skilfer o. s. v.), äfvensom de vanligen kalla- 
de primitiva stenslag, ett uttryck, som jag und- 
viker, för att icke i förhand fälla ett omdöme öf- 
ver deras prioritet i afseende på den organiska 
naturens tillvarelse. Genom ett eget delarnes sam- 
manfognings-sätt, och genom närvarelsen af ett 
stort antal kristalliserade mineralier, som saknas 
hos de öfriga stratifierade massorna, är den sist- 
nämnda classen af bergarter skild från de öfriga. 
IJos mig liar den förmodan uppstått, att alla des- 
sa bildningar tiiläfventyrs äro neptuniska produo- 
ter, som af voleaniska verkningsmedel å nyo blif- 
vit bearbetade och förändrade. Före, under och 
efter de granitartade eruptionerna , uppvärmdes 
småningom öfvergångs^skilfern , eller öfverlefvorna 
af den oxiderade planet-skorpan, af de från jor- 
dens inre utströmmande heta gaser; följden häraf 
blef en sönderdelning, en uppmjukning och smält- 
ning, i synnerhet i det fall då tryckningen tillika 
var nog stark. Skifferns elementer förlorade sin 
sammanhållnings-kraft, de delar, som bilda den, 
blefvo åtskilda, hvarigenom de underjordiska gas- 


1 


o 


utströmningarna kunde intränga i den porösa mas- 
san. Härigenom kommo de ehemiska affinitetcrna 
i verksamhet, inom vissa gränsor, utstakade af den 
motarbetande cohaesions-kraften, och bergartens de- 
lar erhollo en mer eller mindre kristalli nisk sam- 
manfogning, under massans flytande tillstånd och 
dess långsamma afkylning, utan att dess ursprung- 
liga bladiga structur betydligt förändrades, än min- 
dre förstördes. Dessa verkningar af ehemiska fränd- 
skaper, understödda af dc genom sublimation i 
bergarten, likasom i lava, införda främmande sub- 
stanser, gåfvo upphof åt det stora antal af kri- 
stalliserade och kristalliniska mineral-arter, livilka 
i njurar, stockar och små gångar, så ofta före- 
komma midt i den kristalliniska skiffern; endast 
ett, jemförelsevis vida inskränktare, antal af min- 
dre olika sammansatte mineralier blefvo efteråt 
bildade genom infiltrationer och kristallisation på 
våta vägen. Dessa verkningar af underjordiska 
verkningsmedel voro i ständigt aftagande, från de 
äldsta tider, till perioden för de nya verksamma 
volcanerna. Denna dristiga theori synes åtminsto- 
ne förena den fördel, att nöjaktigt förklara och 
upplysa alla geologiskt-geognostiska svårigheter 
och tvifvelsmål; delarnas kristalliniska tillstånd i 
Öfvergångs-bildningen; de gamla bergbildningarnes 
förenings-sätt; deras kristalliniska njurar; mineral- 
arternas mångartade ehemiska sammansättning; 
mångfalden af deras reguliera former; de små 
granit-artade gångar, som Gneissen innesluter; de 
krökta och vridna bladformerna hos vissa lager 
o. s. v. c). 

Dc förstörda och äter förenade produeterna af 
äldre och yngre Eolcancr finna snarare sin lämpli- 
gaste plats efter de stenarter, hvarifrån de här- 
stamma, än bland neptuniska bergarter. Flere 
bland dessa massor, som, efter v. Buch ? s och mine 
iakttagelser d), äro tydliga och omedelbara foster 
af eldens verkan, kunna icke på något annat rum 
uppställas. Efter denna åsigt utgöra de V olcani- 
ska Breccierna sönderstyckade bergarter, som af 
plutoniska massor blifvit genombrutna^och af dy- 
lika substancer förenade. Hvad de öfrige Agglo- 
meraterna angår, är det nog att särskilt utmärka 
dem och tillika antyda deras öfvergångar till ver- 
keliga sandstens-artade bildningar. 

I följd af de, på annat ställe e) utvecklade 
theoretiska åsigter, har jag ansett Malmförande 
Gängar snarare tillhöra det plutoniska än det nep- 


c) Dessa ämnen äro vidare utvecklade i Ann. des Sc, 
nat, Aug - . 1824. p. 418. 

d) Se dess Afhandl. i Leoj7Haros Miner. Taschcnb. 
1824, och min Afhandl. om Tyskland i Journal de 
Physique, 1823. 

e) Essai sur TEcosse och Mémoire sur PAllemagne. 


tuniska området, emedan upphofvet af de i dem 
innehållna ämnen lättare förklaras genom pluto- 
niska än genom neptuniska verknings-medel. 

Oaktadt Stensalt - och Gips- bildningars upp- 
komst bör tiliskrifvas dels submarinska Solfatarer 
och dels inverkan af syror, som härleda sig från 
Solfatarer, livilka brinna vid luftens tillträde, har 
jag likväl uppställt dem bland neptuniska stenslag, 
emedan vattnet vid deras bildande icke varit overk- 
samt. Om de på don motsatta eller plutoniska si- 
dan skulle uppföras, så borde af lika skäl flere 
ämnen skiljas från denna dass, såsom Jernmalms- 
neder lagerna, vissa Salter och Salt-föreningar o. s. v. 

Jag har bemödat mig, att vid hvarje formation 
framställa dess utmärktaste Zoologiska kännemär- 
ken; jag har uppgifvit de gradationer, livarmed 
olika Vext- och Djur-elasser samt deras mångta- 
liga slägter visa sig i jordytans berg-byggnad , 
och derjemte utmärkt de epoker, då vissa Vext- 
ocli Djur -slägter, äfvensom vissa mineral -arter, 
försvunnit ur jord-lagerna. Formationernas under- 
afdelningar äro utmärkte med bokstäfver, deras 
långsamma eller hastiga öfvergångar antydda, och 
de vigtigaste synonyma benämningar, samt vanliga 
eller ovanliga höjd öfver hafvet, bifogade. 

Då man, efter föregående förklaring, granskar 
mitt utkast, hoppas jag att den classifications-me- 
thod, som blifvit framställd, skall finnas fullkom- 
ligt nalurenlig. Man uppfattar deri med lika lätt- 
het både allmänna och enskilta phenomener, och 
med en enda öfverblick bedömmer man så väl den 
geognostiska horizonten, eller de equivalenta for- 
mationerna på olika trakter, som de många ord- 
ningen störande tillfälligheter. Betragtar man jord- 
skorpan såsom sammansatt af neptuniska och plu- 
toniska depositioner, i en afvexlande kedja, tillika 
med bildningar af blandadt ursprung, så visar sig 
i min öfversigt denna sakernas ordning tydligt fram- 
ställd, och alla olika men samtida depositioner 
uppställda mot h varandra. Ändteligen visa äfven 
dessa tabeller med temmelig noggrannhet, huru 
det plutoniska området aftager och inskränkes, 
från de äldre till de nyare bildningarne, äfvensom 
de mellantider, under hvilka de Yolcaniska phe- 
nomenen hvilat. 

Några anmärkningar måste jag ännu tillägga, 
för att visa, huru j efter min åsigt , de mängfall- 
diga depositionerna i olika trakter af Europa eller 
pä den fasta jordytan i allmänhet > stä iförhällande 
till hvarandra y ett föremål, som hittills icke blif- 
vit betraktadt från sin rätta synpunkt, emedan brist 
af nog omfattande geognostiska observationer har 
gjort, att man icke alltid tillräckligt åtskilt all- 
männa formationer från locala depositioner. Här- 


igenom blefvo formationerna ofta utan nödvändig- 
het förökade, under den origtiga förutsättning, att 
i hvarje land finna nya formationer, likasom, ge- 
nomen motsatt princip, lmfvud-formationernas an- 
tal allt för mycket inskränktes. — Gamla och nya 
mineral-massors bildnings-sätt blef icke alltid rigtigt 
uppfattadt; derföre ansåg man icke sällan samma 
deposition från den ena och den andra landsträckan 
såsom olika dej>ositioner, genom de skiljaktigheter, 
som man hos dem iakttog. Likväl är det lätt att 
förstå, att en sand- eller kalk-artad formation på 
en viss trakt, vid jemnförelse med en dylik från 
annan ort, eller från olika ställen i en stor bassin, 
kan visa flere olikheter. — Om så beskaffade de- 
positioner äro resultat af hafvets eller flodernas 
nederslag eller uppslamningar, följer otvunget, att 
de afsatta delarnes beskaffenhet måste vara skilj- 
aktig efter olika localer och efter olika mäktiga 
upplag; samma förhållande skulle äfven till en 
del äga rum, om man från chemiska fällningar 
vill härleda bergartens uppkomst. 

Om sådane massor utgöras af hafs-djurs öf- 
verlefvor, eller dylika af vattnet bearbetade pro- 
ducter, så måste ett och samma lager på olika 
orter visa skiljaktigheter, så väl i anseende till 
sten-ämnets natur, som till petrilicater; ty hafs- 
djuren äro icke de samma på olika djup, vid olika 
afstånd från kusterna, under olika luftstreck, eller 
vid olika stränder. Beskaffenheten och sättet, hvar- 
igenom dessa öfverlefvor blifvit omarbetade af liafs- 
vattnet, måste äfven visa sig olika, efter hafvets 
olika rörelser och efter olika vattendjup. 

På jordytan förekomma vissa allmänt utbred- 
da massor , såsom i synnerhet sandar tade 'ämnen 
sandsten o. s. v., hvaremot andra utgöra mera 
löQala fÖremcll j såsom alla ostratificrade stenslag j, 
kalkarter j saltar tade ämnen * t. ex. gips- och berg- 
salt, samt brännbara ämnen . 

Observationerna ådagalägga, att den sistnämnde 
dassens bildningar endast förekomma strim vis (strei- 
fen), i grupper, eller i större och mindre massor , 
och detta är en följd af deras uppkomst-sätt. De 
ostratificrade (massformiga) bergarterna synas i de 
särskilda trakter, der de förekomma, bestämt dessa 
bildningars upphof; således finner man de granit- 
artade ]3ergarterna åtföljde af vissa agglomerater; 
serpentin uppträder i granskapet af vissa sandstenar; 
porphyren träffas i allmänhet ej långt från kol- 
trakter eller vissa secundära sandstens-arter; basal- 
ten beledsagas af brunkol och sandartade samman- 
sättningar; malmgångar förekomma alltid raidt uti 
eller vid sidorna af stora massformiga uppstaplin- 
gar o. s. v. Det kan derföre icke förekomma o- 
väntadt, då man i olika landsorter finner olikhe- 
ter i lagerna af samma formation; således skiljer 
sig till någon del t. ex» den öfvergångs- eller se- 


cundära-sandsten, som träffas på en ort der mass- 
formiga bergarter finnas, från dylika på orter, 
der desse ej förekomma. 

Det är bekant, att de kalkartade bergarterna 
icke äro likformigt utbredda på jordytan, utan 
att deras bildande endast äger rum på vissa trak- 
ter, t. ex. i bassiner, i krökningar och vikar af 
bassiner, eller på submarinska bergryggar. Äfven 
saltartade ämnen tillhöra ögonskenligen de locala 
bildningarnes class, så vida man icke tillerkäuner 
dem ett på våta och torra vägen blandadt bild- 
ningssätt. Sluteligen måste äfven brännbara ämnen 
räknas hit, emedan alla facta synas utmärka, att 
de icke annat äro än organiska materialier, som 
af vattenflöden från strömmar och haf, eller af 
andra katastropher, blifvit lösrifna och under åt- 
skilliga aggregater begrafna. 

Af det anförda inses, huru mycket man skulle 
bedragas, om man t. ex. väntade att finna stenkol, 
brunkol, gips- eller berg-salt i midten af någon 
stor bassin, derföre att dessa ämnen tillfälligtvis 
förekomma vid bassinens bräddar. Meningen här- 
med är icke att neka möjligheten af ett sådant 
företags framgång; vi anse blott nödigt anmärka, 
att sannolikheten att finna ifrågavarande bildnin- 
gar, aftager i förhållande till bassinens tilltagan- 
de storlek. Således bor det alldeles icke förekom- 
ma oväntadt, om i en stor bassin, hvars bräddar 
äro belagde med stenkol och salt, i stället för 
dessa ämnen här och der träifas sandartade sten- 
slag, med föga eller ingen halt af kol eller salt. 
Kalkartade bildningar, vid den ena kanten af en 
bassin, kunna i någon mon afvika från dem på 
motsatta sidan, eller till och med, på olika stäl- 
len, icke allenast äga olika utsträckning, utan äf- 
ven innesluta locala underordnade lager af lerar- 
tade, sandartade, kolartade eller saltartade ämnen. 

FÖr att på lämpligt sätt kunna classificera en 
stor del af Alpernas ^ Carpaihernas j Apenninernas 
och Pyrenéernas bergarter, har jag ansett nödigt 
att låta dessa anmärkningar forutgå. I min fram- 
ställning visar sig hos de tre förstnämnde bergs-ked- 
jor en stor sand- och mergelartad bildning, liknan- 
de Grauwacka; det synes sannolikt , att dessa berg- 
arter företräda andra länders sandartade secundära 
formationer, eller att de ersätta dem alla, ända 
till Jura-kalken. Dessa facta kunna, efter min å- 
sigt, förklaras utaf porphyrens totala saknad i des- 
sa trakter; ty öfver allt, h var est dessa plutoni- 
ska bildningar uppträda, ha de utplånat de äldre 
fiötz-bildningarnes egentliga och egna charakter. 
Vissa delar af Alperna j, Ungern » södra Tyrol m. 
fl. länder, lemna öfverraskande bevis för denna 
sats f). 


f) Mymoire sur PAllemagne. 






4 

Alla dessa anmärkningar leda Lill omfattande 
åsigter rörande det secundära området. Det sy- 
nes verkeligen , att man, fördjupad i detalj-studium, 
biifvit beröfvad förmågan att uppfatta samman- 
hanget af allmänna facta. Utan grundlig under- 
sökning förenade man å ena sidan, under namn af 
äldre och yngre Öfvergångs-gebiet, lager af omät- 
lig mäktighet och talrika omvexlingar af sand- 
och kalk-artade lager, under det att man å den 
andra sidan ända till oändlighet sönderdelade min- 
dre betydliga massor, emedan de antingen inne- 
hölio petriffeater , eller voro lättare att undersö- 
ka. Månne väl flötz-gebietet, vid noga gransk- 
ning, omfattar mer än tvenne väsendtliga och all- 
männa stora formationer, hvaraf den ena, som 
innefattar Krita och Jura-kalk, är i högsta grad 
kalkartad, och den andra, som i allmänhet är 
sandartad, innesluter alla llÖtz-sandstenar af hö- 
gre ålder än Jura-kalk? 

Efter min öfvertygelse blifver svaret nekan- 
de. Man finner rmd er hela liötz-perioden, att de 
sandartade formationerna minskas från djupet upp- 
åt räknadt, och de kalkartade i omvändt förhål- 
lande, d. ä. från dagen mot djupet, och emellan 
kritan och jura-kalken, till och med uti den sed- 
liare ('England^ DalmatienJ träffas endast sand- 
artade massor af mindre betydenhet och mera 
obeständiga. Inom de sandartade bildningarna ser 
man blott tillfälligtvis tvenne kalkartade massor 
uppträda, af hvilka den understa är föga mäktig 
och af inskränkt utbredning, medan den andra 
för ingen del kan täfla med Jura-kalkens allmän- 
na omfattning. Slutligen öfvertygar oss den sist- 
nämnde kalkarten, huru mycken erfarenhet måste 
samlas, innan man kan tillåta sig et afgörande 
omdöme, huruvida den eller den depositionen kan 
anses för allmän, det vill säga, utgör en forma- 
tion; emedan de olika gradationer, som man här 
och der trott sig finna hos denna kalksten, allde- 
les icke öfverallt igenfinnas, då de stundom före- 
trädas af andra, och den afdelning, hvarpå man 
lägger mesta vigt, nemligen Lias , saknas i hela 
sydöstra Europa, såsom på Apenninerna > Alper- 
na, i Österrike och i Ungem . 


Allmänna betraktelser öfver de Europeiska 
Bildningarnes geographiska fördelning , 
beskaffenhet och ursprung. 

Vår uppställning visar, att de högsta Euro- 
peiska hergspetsar besta af kristalliniska skiffer ar- 
ter eller af Öfvergängs-depositioner j och att for- 
mationernas relativa höjd i allmänhet af tager j frän 


de äldre till c\e yngre bildnings-districlcrna. Vo- 
re man försäkrad, att alla dessa massor biifvit ute- 
slutande bildade genom vatten, utan att sederme- 
ra liafva lidit rubbningar, så skulle man äga sä- 
kra kännemärken, som utvisade vattnets höjd i oli- 
ka epoker. På andra sidan ändrar sig problemet 
helt och hållet, då man betänker att jordytan 
undergått upp häfn ingår och äfven nedsänkningar , 
så att de delar, som nu äga ett högt läge, for- 
dom legat ganska lågt, och t ver tom. Vissa land- 
sträckor hafva efter hvarandra kunnat erfara upp- 
höjning och nedsjunkning, och det är icke otänk- 
bart, att hela Europa en tid legat under nu va- 
rande veridshaf. 

Så väl de primitiva bergskedjornas inre bygg- 
nad och lagerstupning, omstortningar och spric- 
kor, som i allmänhet utseendet af Europas högsta 
bergsr} r ggar, leinna intet tvifvel om den våldsam- 
het och den större eller mindre hastighet, åtföljd 
af remnande och förskjutningar, hvarunder deras 
bildning skett. Bergens uppresning synes vara det 
vilkor, som gifvit upphof åt de stora fördjupnin- 
gar man finner vid liufvud-bergsträckornas rötter. 
På detta sätt uppkommo de tertiära bassinerna på 
Alpernas begge afsluttande sidor, den Böhmiska 
bassinen, Frankrikes secundära bassiner, Kordsjöns 
och Östersjöns m. fl. Emedlertid är det ganska 
svårt att åtskilja de urholkningar, som uppkom- 
mit af ytans sänkning, från dem, som varit en 
följd af sönderremning eller angränsande landsträc- 
kas uppdrifning. Till hvilkendera af dessa orsaker 
bör Ithenströmmens urholkade bassin emellan Ba- 
sel och Bingen tillskrifvas? Dessutom är det väl 
möjligt, att llere ursprungliga fördjupningar på 
jordytan an vist deras plats åt vissa haf, såsom åt 
Medelhafvet, Östersjön m. fl. 

Om jordytans partiella uppskjutningar anta- 
gas, och man tillika medger liafsytan en större 
höjd än nu, så följer af Europas tertiära, secun- 
dära och transitions-bassiners medelhöjd, att liaf- 
vets niveau skall hafva öfverstigit de flesta tertiä- 
ra bassiner, med några hundrade till ett tusende 
fot högre än för det närvarande, med undantag af 
de Bajerska och Schweiziska bassinerna, hvarest, 
under Flölz- och Öfvergångs-perioden, hafvet öf- 
verstigit den ena ungef. 4 00 ° fot, den andra högst 
6 till 8000 fot. Anses antagandet af en sådan hafs- 
liöjd mindre rimlig, så kan formationernas oiika 
niveau äfven förklaras genom hela continentens 
uppstigande. 

Geognosiiska facta bevisa j att haf sy lans ned- 
sankningj, eller bergens upphöjning j i synnerhet 
tilldragit sig mot slutet af den gamla Alluvial-epo- 
ken , efter den tertiära grundens anläggning , efter 
Kritans deponering^ f Öre de yngre Öfver gängs-ber g- 


5 


arternas bildning j och kanske till ocli med forr an 
vissa äldre transitions-bergarter uppkommo. 

Vid upplyftnings-theorien måste man åtskilja 
tvenne meningar. Efter den ena Lärleda sig alla 
Bergskedjor från uppskjutningar från äldsta tider 
till efter kritans bildande, eller ock efter den ter- 
tiära grundens anläggning; efter den andra menin- 
gen skulle ojemnheter först uppstigit efter kritans 
deposition och under Alluvial-tiden. Oaktadt beg- 
ge meningarne grunda sig på dalarnes och berg- 
spetsarnas form, Ur-, Flöts- och de tertiära ber- 
gens individuella och respectiva geognostiska ställ— 
liing o. s. v., är likväl den sednare underkastad 
långt flere inkast, än den första. 

Skulle bergens upplyftning vara en sednare 
tidens tilldragelse, h vårföre finnes då icke på de 
höga bergsryggarne någon tertiär bildning, någon 
Alluviai - deposition ? Huru skulle vissa tertiära 
bassiner kunnat fyllas, om deras omkrets förut 
icke varit begränsad? Hvaraf kommer, att tven- 
ne ganska nära till livaraudra liggande bassiner, 
icke äga lika beskalfenliet i hänseende till ämnen 
och structur? Vore dessa inkast icke väl grun- 
dade, så skulle Dölimens tertiära terrain ej vara 
så olik Österrikes j Rehndalens icke så mycket af- 
vikande från kVestphalens o. s. v. 

Det factum, att på de högsta Europeiska berg- 
sträckor, på Alperna j de tertiära depositionerna 
icke kunnat intränga i någon tvärdal, är icke u- 
tan betydelse. Undersökningen af de canaler, hvar- 
igenom lång-dalarnas eller central -kedjans vatten 
uttömmes, visar ögonskenligt, att de ej af vatten- 
strömmar blifvit urhålkade. Strömfaran har gräft 
sig djupare, här och der liafva skarpa hörn och 
vinklar blifvit afrundade; men intet spår pä bergens 
sluttningar vittnar om vattnets successiva minsk- 
ning. Parallela klapperstens-terrasser , eller små 
Agglomerat-plateauer, finnas endast i sådane da- 
lar, som fordom varit upptagne af sjöar, eller 
som utgjort delar af någon stor sjo. Österrikiska 
Alperna och åtskilliga Schweizer-sjöars omgifnin- 
gar, lemna talrika exempel af denna art. 

Likväl gäller denna brist på tertiär bildning 
i Alp-dalarne endast för de högsta eller Hochal - 
pen: ty vid Alpernas östra ända, innesluta dess 
yttersta utgreningar Mur s ^ Lcithas m. fl. tertiära 
bassiner. Dessutom stiga dessa nya depositioner 
teml igen långt upp i Drave J s och Save J s långdalar, 
äfvensom i 7/i/i-dalen, der denna ström antager 
cn tvär-rigtning. Dessa facta bevisa, att under 
den tertiära epoken, ägde Alperna redan ett visst 
antal af nu existerande dalar. 

På andra sidan träffas dessa bildningar i fle- 
ra af /wra-bergens, Apenninernas och Carpalher- 


nas dalar och inom Tysklands bergs-kedjor, då 
dessa dalar icke varit tillslutna, eller legat allt 
för högt. Lika förhållande visar sig i de stora 
dalarna omkring Frankrikes central-berggrupp. Då 
likväl de tertiära depositionerna icke uppnå berg- 
spetsnrna, så bevisar detta, att de sistnämnde exi- 
sterade förr än ifrågavarande depositioner börja- 
de anläggas. Saknaden af all tertiär bildning öf- 
ver en viss niveau, gör äfven det antagande orim- 
ligt, att de berg, som innesluta derrned fyllda da- 
lar, skulle efter deras deposition blifvit upplyftade. 

Vidare måste mycket äldre upplyftningar ägt 
rum, emedan de secundära bergarterna icke be- 
täcka bergskedjorna; här och der träffas väl mäs- 
sor af detta slag, till temlig stor höjd uppstigne, 
men i allmänhet visa de sig längs efter berg-röt- 
terna, utan att i dalarna öfverstiga en viss höjd. 
Vid den tidpunkt dessa bergarter bildades, måste 
det ö fr i ga af berget stått öfver vattnet; dalarna 
måste varit tillslutna; eller liafva strömdrag, som 
fört färskt vatten , hindrat deras afsäitande. I 
några bergsträckor kunde den secundära bildnin- 
gen på detta sätt hämma den tertiära bassinens 
utvidgande i tillslutna dalar, som inträffat på Py- 
renéerna och flere ställen på Alperna . Vill man 
deremot antaga, att berg, som med några tusende 
fots höjd öfverstiga den vanliga niveauen för se- 
cundära bildningar, blifvit efter deras afsäitande 
uppdrifna, så måste strimor af dylika massor träf- 
fas på bergens framstående delar. Endast några 
ställen på Alperna och på Pyrenéerna bekräfta 
en sådan hypothes. Såsom undantag äro de väl 
grundade; men i allmänhet gäller det icke för 
Europas berg. Några af dessa bergens föga be- 
tydliga höjd, såsom de i norra Tyskland, i Frank- 
rike och i England, ådagalägger att det fluidtim, 
ur livilket Flölz-bergen blifvit afsatte, icke stigit 
särdeles högt, eller ock, att nämnde landsträckor 
blifvit mindre betydligt uppdrifna än medlersta 
delen af Europa, eller att en nedsänkning seder- 
mera inträffat. 

Det är alldeles sant, att förstörelser på flere 
sätt och på åtskilliga trakter kunnat inträffa; men 
ingen ting talar för möjligheten af catastropher 
af den beskaffenhet, att alla spår till sådane bild- 
ningar skulle kunnat utplånas i hela omfånget af 
en stor bergskedja. Dessutom, ju mera våra kun- 
skaper tillväxa genom jemförelser af olika länders 
formationer och deras ömsesidiga lager-förhållan- 
den, ju mer omfattande våra geognostiska chartor 
blifva, desto lifligare öfvertygas viderom, att jor- 
dens yta blifvit så mycket mer oregelbunden , ju 
närmare man nalkas den nyare tiden: hafven blef- 
vo afdelade; stränderna antogo mera vågformiga 
conturer; bildningarne, mera inskränkta till vissa 


i 


6 


Iocaler, erhöllo en så mycket ‘ större mångfald, 
och deras hvarf böjde sig noga efter bottenylans 
ojemnheter. Siuteiigen erhöllo de sitt nuvaran- 
de utseende och structur, genom rubbningar , reru- 
nande, uppskjutningar och partiella förstörelser. 
Kunna väl dessa anordningar, dessa delningar i 
bassiner, haf och sund, dessa hvalfformigt krökta 
lager, nöjaktigt förklaras genom de gamla bergens 
och hela continenlers hastiga och nytimade upp- 
drifvande? En sädan tolkning lärer icke kunna 
försvaras; ty om man äfven antager, att bergs- 
sträckningarna biifvit uppreste från omätliga svalg, 
så kommer man Y>fta i förlägenhet, då man vill 
förklara agglomererade bergarters ursprung och 
lager-förhållande, berg-arternas olikhet på berg- 
sträckans motsvarande sidor, föreningen af de i 
dalar befintliga secundära och tertiära bergarter 
med dem i en stor bassin, äfven som upphofvet 
af gamla fossila vegetabilier. Inskränker man dessa 
plötsliga uppdrifningar endast till dc skifriga kri- 
stal liniska bergarterna , och använder man denna 
förklaring förnämligast endast på våra högsta bergs- 
kedjor (Alper), så möter man samma svårigheter, 
som likväl alla försvinna om man antager, att i 
livar tidepunkt funnits ett öfver hafvet stående 
land, olika efter olika ställe och omfång, och att 
detta, likasom liafvets botten, biifvit uppskjutet 
och söndersprängd!. 1 afseende härpå tro vi oss 
berättigade till den slutsats ^ att bergskedjornas 
uppskjutande, lika litet som öfrige voleaniska phe- 
nomen, äro bundne till en och samma tidepunkt, 
utan att de i alla perioder ägt rum. Då vi dess- 
utom icke äga något tillförlitligt exempel på haf- 
vets sänkning, men väl flere bevis på jordytans 
upphöjande, så bör också theorien företrädesvis 
stödja sig vid de senare faeta, häldre än på den 
förstnämndes blotta gissningar. ' 

De upphäfningar, som ännu tima på jordklo- 
tet, böra alla till voleaniska phenomen; h vårföre 
skulle vi då icke tillskrifva dem samma orsak, 
som tilldragit sig under planet-skorpans bildande? 
Ett säkert faetum är, att platoniska eruptioner agt 
rum i alla de perioder , under hvilka medium cif 
de åtskilliga bildningarnas relativa höjd Öfver O- 
ccanen t illkcinnagifv er j antingen haf sytans nedsänk - 
ning j eller ock contincntens upphöjning . 

Förr än Öfvergångs-bergen deponerades och 
mpt slutet af deras bildande, uppträdde från jor- 
dens innandöme stora massor af granit- ocli sye- 
nit-artade bergarter, likasom i en senare tid, för 
och efter den yngre transitions-bildningen, dylika 
plutoniska massor frambringades , och dessutom 
Dialiage, Serpentin, Porphyr och Trapp- arter. 
Vid FJötz- bergens begynnande bildning inställde 
sig Porphyr, Trapp- och några Granit- eller Ser- 
pentin-artade massor. Slutligen, efter en temlig 


lång och föga afbruten hvila, utmärktes början af 
den tertiära bildnings.- perioden af Trachyt- ocli 
Basal t-ar tade formationer, och ett stort antal från 
voleaniska craterer utströmmade lavor under Al- 
lu via I -epoken. Massan af dessa utflytande , glödan- 
de ämnen j synes alltid stå i ett vissi förhållande 
till haf sy Lans förmodade sänkning eller till con- 
tinentens upplyf träng ; således var den plutoniska 
verksamheten störst under de trachyt-artade erup- 
tionerna och under epoken för öfvergångs-bergens 
danande. 

Vore det tillåtet att, med Heim, v. Bucrr, Sar- 
torius och Keferstei?t, anse de utgjutna ämnena 
för svaga bevis af en inre gäsning, som genom 
jordskalf, sÖndersprängniugar, upp lyftningar, om- 
störtningar och eruptioner gjort sig luft, så ägde 
man allt livad som fordras till problemets lösning. 
Efter analogi från närvarande tids voleaniska erup- 
tioner, äro vi berättigade att förmoda samma verk- 
ningar i forntiden. Trånga pass och flere dalar, 
t. ex. i södra Tyrolen, visa alla tecken till en våld- 
sam uppkomst; de kunna alldeles icke betraktas 
såsom vatten-utskärningar, men väl såsom en följd 
af secundär, plutonisk inverkan. Sluteligeii ha 
de voleaniska uppstaplade massorna att uppvisa 
upplyftade neptuniska massor, rubbade, förflyttade 
och omstörtade berg g), så att till dessa resultats 
upplysning det endast erfordras en kraft-förstärk- 
ning. Utan att antaga sannolikheten af dessa vol- 
eaniska phenomen, så finnas icke andra än öfver- 
nhturliga medel att förklara antingen liafvets sän- 
kande, eller fasta landets uppstigande, och man 
skulle stanna i stor förlägenhet vid förk farandet 
af vissa stenkols -terrainers uppkomst, såsom de i 
Rhen-Pfalz, Skottland, England och i hela norra 
delen af Tyskland, 

Om bergen alltid bibehållit deras relativa höjd, 
och om hafvet, vid den tid som jura-kalken bilda- 
des, ägt öfver en stor del af Europa, en vatten- 
liöjd af minst /{ooo fot, så kan man ej utan för- 
våning se oerhördt stora nederlag af vegetabilier 
begrafne, på många ställen, långt från Alperna, 
Apenninerna , Py reneer na ocli Skandinavien , eme- 
dan dessa bergskedjor, efter denna åsigt, voro de 
enda, hvilka som öar uppstodo öfver den tidens 
liaf, ocli således voro de enda ställen, hvarest dessa 
vexter kunde trifvas. Ilnru vore det väl möjligt, 
att vexter med så fina delar, som ormbunkar och 
gräsen, efter så lång färd, emellan sandartade och 
Jerartade lager skulle kunnat bibehålla sig så väl, 
och h vårföre hafva de icke under resan inveck- 
lat ocli medfört några fragmenter af liafsfoster? 


g) Méua. sur lc Sud-Oucst dc la France, i Aan, dc* 
bc. nat, 18*24. 


Slutligen, af hvad orsak finneF nian dessa neder- 
lag just emellan bergens krokningar och trånga 
pass, långt från de höjder, hvarifrån de skulle 
härstamma? 

I sådant fall skulle man varå frestad att välja 
den mycket sannolika mening, att vissa bergs-ryg- 
gar undergått starkare förstöring, än andra. Men 
då måste också vissa bergskedjor vid den tiden 
varit mycket högre och äfven väl uppstigit till 
öar; såsom t. ex. de Engelska bergsryggarna, h var- 
på de tropiska vexter vegeterat, som inneslutas i 
delta lands stenkols-bäddar ; skiffer-bildningen vid 
Rhen, som lifvat de tropiska vexterna i stenkols- 
lagerna i Pfalz och Belgien. Jag tror likväl icke, 
att man är berättigad tillskrifva de sednare orsa- 
kerna så underbara verkningar, och öfver liufvud 
synes det mera sannolikt att antaga en sänkning 
af vissa delar af jordytan eller dess bergsträckor, 
livilket finner sitt stöd af allmänna, förut åda- 
galagda facta. 

Denna åsigt undanrödjer åtminstone alla svå- 
righeter, och dä nedsänkningar nödvändigt förut- 
sätta upplyftningar, så förklaras deraf, h vårföre 
secundära bildningar i vissa fall uppstiga högre 
på en continent, än på en annan, såsom händel- 
sen är med vissa Andesbergens formationer, jemn- 
förde med dem i I^uropa. 

Vill man på detta sätt uppskatta liafsytans 
hojd, eller continentens upphöjning under vissa 
epoker, förmedelst formationernas nuvarande re- 
lativa höjd, må man icke förgäta att det finnes 
terrainer, såsom stenkolens, hvilka stundom upp- 
nå en stor höjd, utan att deraf följer att hafvet, 
vid deras bildande, ägt lika höjd, eller att de 
ända dit blifvit upplyltade. 

Såsom vi framdeles skola visa, är det sanno- 
likt, att förnyade stora vatten-utbrott från insjöar 
haft det mesta inflytandet på kolens bildande, och 
dessa nederlag kunna derföre fått sin plats vida 
under den fordna Oceanens vattenyta; endast i 
ganska nära granskap af kusterna, eller på små 
öar, ha Al lu vier, som härleda sig från sådane ut- 
brott, blifvit afsatte på bafs-s trän der. 

Då Stenkols-gebitet vid Chipo i Columbien 
uppstiger till 8,160 fot, och vid C anta på Cordil- 
iererna ungefär till i 3 , 8 oo fot öfver hafsytan, skul- 
le vi genom en noga kännedom af dessa terrainers 
petrificater kunna stadga vårt omdöme, huruvida 
deras uppkomst bör tiilskrifvas deras uppiyftning, 
eller är en följd af deras bildningssätt* Samma 
observationer äro också användbara till Molasse- 
brunkolen; men i afseende på desse liafva vi intet 
något rätt bindande bevis, om icke till äfventyrs 
någia ställen i Dauphiné ( Villar s de Lans m. fl.). 


7 

Sluteligen är det ej öfverflödigt att förnya 
den anmärkning, att de secundära och tertiära 
hafs-bildningarnes höjd alldeles icke beständigt ut- 
märker liafvets allmänna riiveau, eller ytans upp- 
lyftningar, emedan sednare upphäfningar kunnat 
tima, som kanske är händelsen på Alperna och 
Andesbergen. I mon efter som formationerna ho- 
pade sig, den ena på den andra, fördelades Ocea- 
nen i afskilda bassiner, och några af dessa sedna- 
re kunde väl i äldsta tider varit nog skilda från 
det öfriga hafvet, för att gifva dem en något hö- 
gre niveau. Den sista gissningen, som jag här 
uppgifvit såsom en möjlighet, är åtminstone för 
det tertiära gebitet ett obestridligt factum: ty det är 
ögonskenligt , att vattnet i Frankrikes, norra Tysk- 
lands och Sehweiz’s tertiära Bassiner, intagit tren- 
ne olika niveauer. 

Det är förut anfördt, att man igenom upp- 
lyftningar och uppresningar sökt förklara dessa 
olikheter i vatt enhö jd; här vilja vi endast tilläg- 
ga, att denna hypothes på intet sätt utreder ter- 
tiära bassiners geognostiska olikhet. Med ett ord, 
vi finna inga facta, som medgifva så undransvärda 
och så nytimade verkningar, oaktadt vi medgifva 
att dylika phenomen tilldragit sig i alla epoker; 
men det synes som deras intensitet oeli deras om- 
fattning aftagit från de äldsta till de yngsta geo- 
gnostiska tiderna, emedan deras orsaker följa en dy- 
lik aftagande progression. 

Då man utgår från dessa, mer eller mindre 
sannolika förutsättningar, behöfver mail icke fö- 
reställa sig att hafvet fordom haft större höjd än 
Of ver gängs- och Kristalli niska skiffern uppnår, då 
desse delar af bergen efter deras uppkomst kun- 
nat uppdrifvas. Vi sakna alla medel att beräkna 
det liafvets höjd, i hvars sköte Transitions-for- 
mationen bildades; vi kunna endast derifrån härle- 
da tillvarelsen af en Ocean , lik nuvarande Verlds- 
hafvetj intagande de djupaste ställen af jordmassan» 

Aftryck af Länd-vexter, likasom Anthrazit- 
lagers närvaro i Öfvergångs-skiffermassan , utmär- 
ker påtagligen, att vissa stenpartier bildade Öar 
midt i hafvet j och att desse öar närde vexter , 
troligen af mycket mindre mängfald an de , som nit 
betäcka j ordytan och detta synes antyda en myc - 
ket jemnare temperatur-fördelning öfver jordglo - 
beiij än nu. Videtre gifva de fossila öjverlefvor - 
na af monocotylcdonära vexter frän denna epok 
och de dicotylcdonäras sällsynthet tillkänna j att v ex-* 
terna af förstnämnde class Voro pä den tiden an - 
tingen de enda ^ eller åtminstone mot de andra i 
öfver vägande mängd ^ och deras likhet eller analo- 
gi med Tropiska vexter forer till den slutsats att 
atmosphccrens allmänna temperatur var lika om ej 
högre än den i Accjuatorial-länderna, Vidare ^ att 



i hcfvet då funnos djur af alla nu lef vande clas- 
ser , Cctacéer undantagna; men släkterna tyckas va- 
rit mindre till antalet an nu , och antyda ett vat- 
ten , mera likt det under tropikerna , an under de 
tempererade och kalla luftstrecken. Mänga s lagt en 
och de fleste arter igenfinnas icke mer uti närva- 
rande tids hafsvatten . 

Under ocli efter alla Öfv er gängs-bildningars 
deposition j uppträdde ostratifierade massor ^ (Gra- 
nit-, Syenit-, Serpentin-, Porpliyr- och Trapp- 
arter), åtföljde af transitions-lager nas sönderspräng- 
ningj uppresning j någon gång af upplyf tning och 
nedsänkning. De sistnämnde verkningarna, som 
vexelvis uppkommo än på ett och samma, än på 
olika ställen , bidrogo till några stora dalars och 
vissa oars och berg-gruppers uppkomst. Om våra 
grundprinciper äro rigtigt fotade, måste nödvän- 
digt j under Öf ver gångs-j örmationens bildande , des- 
sa rubbningar i åtskilliga Mineral-massors läge 
hafva verkat niveau-oscillationer s eller ändringar 
i haf svattnets grans or s och efter dess utbildnings 
Continentens betydliga upphöjnings eller s om man 
så vills cn märkbar vallensänkning. 

De plutoniska verkningsmedlen inskränkte sig 
ej dermed, att midt uti de neptuniska öfvergångs- 
bildningarna ingjuta glödande massor; i hemlighet 
fortforo länge deras verkningar, och först efter en 
lång tidrymd upphörde deras kraftyttring. Un- 
der sådane förhållanden, som liknade Solfatarer, 
och under utveckling af åtskilliga syrliga, med 
uppehållna malm-partiklar blandade gaz- arter, 
har man efter all sannolikhet att söka upphofvet 
till Gips- och Berg-salt i Öfvergångs-gebitet, den 
mångfaldiga omväxlingen af kalkartade och ler- 
artade fossilier, talrika gångars bildande och stör- 
sta delen af de substanser, som uppfylla, dem. 

Vid denna tidepunkt föreställde Europa ett 
omätligt ELafs med många spridda öar och med småj 
submarinska bergsryggar. I norden befunno sig 
de begge grupperna af Skandinaviens öar j tillika 
med de Skottska , Engelska och Irländska öar ne, 
utgörande de högsta spetsar af dessa orters kristal- 
liniska och öfvergångs-skifferberg. I öster bildade 
bergskedjorna emellan Ryssland och Asien andra 
öar. Mot söder utgjorde största delen af Central- 
Alpernas bergen i Ligurien och Provence , ända 
till Ungerns en vidsträckt Continents vid hvars 
norra sida uppreste sig den Franska öiis eller det 
högsta af medlersta Frankrike, Wcstphaliska ans 
Rhenstrandens stora Skiffer -P late au öarne som 
formerades af Erzgebirge och Riesengebirge; samt 
af Carpathiska bergsryggen. Söder om Alperna vi- 
sade sig som öar s eller såsom submarinska bergs 
en del af Grekland , Calabrien j Sicilien s Corsica 
och Sardiniens under det att liafvet i vestra Eu- 


ropa omgaf, såsom öars Pyrenéernas mediers ta de- 
larna af Spanien och Portugal. 

Till submarinska bergskedjor kan räknas Bre- 
tagne och Cornwall s en del af Portugals Voge- 
siska bergen s Schwarzwald och Odenwald s Ficli - 
telberge/is Harz , Böhmer-BValdbcrgen och foten af 
Apenninerna s likasom öfverlmfvud botten i de sund , 
som åtskilja Öar, t. ex. emellan den Engelska och 
Skottska ön, emellan öarne af norra Carpatherna 
och Riesengebirge, emellan Pyreneiska ön och den 
i medlersta Frankrike, emellan Ryska ön och den 
Östra Carpathiska o. s. v. Ilärvid förtjenar den 
anmärkning afseende, att de flesta af dessa sub- 
marinska berg bestå af de yngsta öf ver gångs- 
bergart em 

Denna föreställning af det fordna hafvets ut- 
seende visar, att de nu varande Europeiska hafvens 
begränsning varit likasom förberedd : Medelliafvet 
af de nordvestra och nordöstra Afrikanska Öarne, 
Kaukaserna och Alperna; Nordsjön, af de nord- 
vestra Europeiska Öarna: Östersjön utmärkt emel- 
lan de Skandinaviska och Ryska öarna, Erzgebir- 
ge och Riesengebirge. Vi skola längre fram er- 
fara, huru de yngre bildningarnes depositioner full- 
borda de särskilta hafvens afbalkning. 

Vidare framter sig den omständighet, att bland 
de öar som lidit minsta förstörelse, eller som va- 
rit högst upplyftade, är Alperna s eller den Ö, som 
befunnit sig i medelpunkten af alla Europeiska och 
Afrikanska holmar, livilka tjenat den förra som en 
dam eller värn emot både Oceanens och Ishafvets 
vågors och strömmars åverkan. 

På andra sidan är det ögonskenligt , att de 
öar som blifvit mest förstörda s eller minst upp* 
höjdas äro de i det vestra och medlersta Europa; 
ty de berg, som för närvarande utgöra dem , äro så 
låga, att de tyckas lidit en förminskning i höjd; 
hit höra Skifferbergen i FVestpJialen s Bretagne m. fl. 

I vestra Europa torde några öar till ocli med all- 
deles försvunnit. 

Föregående uppgifter bevisa, att clenna stora 
katastroph , eller snarare denna kedja af kata- 
stropher s nödvändigt tilldragit sig efter Kolsand- 
stenens bildande , eller till och med efter den 
brokiga Sandstenens (Bunt er S andste insj anlägg- 
ning; precisa tiden kan ej närmare bestämmas. 

Sluteligen följer af dessa anmärkningar, att 
den fordna Oceanen och liafvet intog ungefär sam- 
ma runis som det för närvarande innehar. Oar- 
ne ägde dås likasom nits sina bergs dalar s floder 
och sjöar; deras yta betäcktes med vexter af 
Monocotyledonära slägtenj som någorlunda liknade 


dem ; hvilka nu träffas under Tropikerna; landet 
yar prydt med grässlag, stora trädlika Ormbunkar 
(Filices), åtskilliga träd och buskar, med några 
Dicotyledoner, hvaraf en del igenfinnas i Stenkols- 
gebitet. Nägra Molluscer och Fiskar lefde i flo- 
derna och sjöarna j och ätskilliga Reptilier hade 
deras tillhåll pel de ställen , der floderna f öllo ut 
i hafvet s troligen fans äfven fl ere slag 1 Insekter. 

De Europeiska öarnes varma temperatur un- 
derhölls genom åtskilliga, till en del okända or- 
saker; bland desse voro troligen i synnerhet verk- 
samma: de glödande Granit - och Skiffer-massornas 
letngsamma afkylning , hvilka genom plutoniska verk- 
ningsmedel hlifvit flytande och kristalli niska h); 
hafsvaltnets utvidgning ; den starka afdunstningen , 
betraktad i afseende pä dess inflytande pä atmo- 
splierens tryckning , pä solsträlarnes värme j och sä- 
so?n värmeledare. 

Liksom hafvet och hafs- strömmar, med till— 
bjelp af floderna, bildade det sandartade Qfver- 
gångs- gebi tet af äldre bergarters förstörda delar, 
äfvensom af de kalkartade depositionerna af otali- 
ga hafs-fosters leinningar, så fortforo ock i fram- 
tiden samma orsaker alt verka, och upphöra icke 
äfven i närvarande tid att frambringa dylika alster. 

De Europeiska Öarnes strömmar och floder 
voro dä, likasom nu, oupphörligt sysselsatta att 
nedföra till hafvet rullsten sand och vegetabiliska 
öfverlefvor. Af tvenne skäl bedrefs detta arbete 
fordom pä en vida större scal: först voro floder 
och strömmar mycket våldsammare än nu, emedan 
jordens förhöjda temperatur Ökade afdunstningen 
och derigenom förorsakade så häftiga atmosphe- 
risk-electriska phenomen och skyfall, att orcanerna 
och störtregnen, som rasa under yEquatorn, icke 
deraf kunna gifva en rigtig bild. Sedermera må- 
ste också mycket mera regn öfverströmma ytan, 
hvars vidd då var mycket inskränkt, och då mol- 
nen i synnerhet voro skockade kring bergen. Slu- 
teiigen, då lutningen var mycket starkare än nu, 
måste a Iluvial- massorna blifva fortskaflåde med 
större hastighet. 

Flodernas och strÖmmarnes häftighet och kraft 
minskades i mon efter som temperatur och afdunst- 
ning aftogo; den blottade markens vidd ökades, 
och de lutande strömbäddarne blefvo mera hori- 
zontela. Detta allmänna aftynande förklarar till 
en de!, hvarföre uti den secundära och tertiära 
formations-kedjnn träffas tvenne sviter af sandarta- 
de och kalkartade bildningar, tvenne åt olika rigt- 
ning aftagande progressioner, nemligen, det äldre 

h) Mémoire sur les Pyrenécs. Mac Olloch Mom. sur 

les Rochcs prim. (Journ. of Royal Jnstit. 

Boue 2 om Jordens for mal: r. 


9 

gebitets sandartade massor i motsats mot yngre 
formationer, och det senares kalkartade bildningar 
emot de förra. 


Under det strömmarna på detta sätt nedförde 
Alluvier till hafvet, arbetade detta oupphörligt , ge- 
nom dess periodiska rörelse och strömgängar pä 
Continentens förstorande och anordnade pä samma 
gäng de nedförda lemningarne i ordentliga lager 
och hvarf Då hafvet ännu åstadkommer dylika 
verkningar, måste sådant äfven skett i alla tider. 
Voro alluvial-massorna allt för stora mot hafvets 
styrka, så kunde vattnet endast angripa ytan, utan 
att dana ordentliga lager. Efter sådant olika för- 
hållande, bildades än tunnare, än mäktigare bäddar. 


Strömmar och backar medförde i sitt lopp , 
under transitions-gebitets bildning likasom ännu, 
vegetabilier losrifna frän stränderna ^ för att be- 
grafvas i alluvial-bäddarna. Ännu större förstörel- 
ser mätte inträffat under öfversvämningar af hög 
flod eller under regn tider; och då denna tidens 
sjöar fingo tillfälle att genombryta sina dammar 
och af rinna* mäste vattenmassan j med Ökad fart 
i sina aflopps-canaler , frambringat verkningar, 
h varom utbrotten af vår tids sjöar endast gifva 
en svag teckning i). 


Dessa sammanstötande orsaker voro, efter min 
åsigt, vilkoren för Slenkols-formationens bildande. 
Härigenom förklaras den mängd af vegetabilier och 
söttvallens musslor, som denna bildning innesluter, 
den nästan fullkomliga saknaden af hafs kräk , och 
den oregelbundenhet, som visar sig i lagring och 
geographisk utbredning. 


Med ju större omsorg man granskar nyare sjö- 
ars utbrott till sina orsaker och följder, och vissa 
gamla alluyial-bäddars sammansättning, ju mera 
finner man likheten i lagringssätt m. m. med Brun- 
kols-upplagen i det tertiära gebitet. Då de sed- 
nare stundom framte en öfverräskande analogi, i 
anseende till sammansättning och bekaflenhet, så 
väl med de secundära Brunkolen, som med det 
gamla Stenkols-gebitet, synes det mig som alla 
dessa depositioner blifvit ungefär på lika sätt bil- 
dade, och att deras skiljagtigheter endast berott 
af olika bildnings-epoker, äfvensom af synnerliga 
inträffade omständigheter. Det gifves, samlingar 
af vegetabilier , hvilka hastigt blifvit begrafne och 
förvandlade till kol, under det att andra länge sim- 
mat omkring och först då inbäddades, sedan de 
mer eller mindre multnat eller blifvit sönderstycka- 
de, och det vegetabiliska ämnet undergått decompo- 


i) Se Be3krifn, öfrer sjön Mauvoisins utbrott i f r al 
de Bagnes. 


a 



10 


sition och förvandling. På detta sätt förklaras de 
kolhaltiga fossiliernas olika beskaffenhet; de jord- 
agtiga Bi unkolen tyckas i synnerhet på det sist- 
nämnda sättet uppkommit. Endast ett litet antal 
bituminosa, stundom kalkartade fossilier och till 
äfventyrs några kolartade, tyckas härleda sig från 
djur-ämnen; dit höra vissa af Kalk-Alpernas berg- 
arter. 

Alla observationer instämma deri , att alla 
dessa brännbara materialiér anlagt sig i fördjup- 
ningar och utgräfda rum, i dalar, vikar och sto- 
ra hafssund. Öfverallt visar sig samma öfverra- 
skande likhet i lager- vexling, samma oregelbunden- 
het, vissa delars afbrott, för k lyftningar och andra 
phenomeåi , som varit nödvändiga följder af mas- 
sans rörelser. I allmänhet finner man, att ju äldre 
de på detta sätt danade bildningar äro, desto of- 
tare och märkbarare visa sig dessa phenome'n och 
bevisa de verkande orsakernas styrka. Ögonsken- 
ligt är, att kol-lagerna utbredtsig mera likformigt 
och varit mindre för t ryckningar och oordningar 
underkastade, då hafskusten varit mycket utsträckt 
och regelbunden, hvarpå, bland andra, vissa se- 
cundära Brun kols-lager lemna bevis (Lias-Sand- 
steriens brunkol i PVestphalen och den öfra Jura- 
kalkens i Istrien ). 

Så vida dessa olika depositioners närmande 
till hvarandra är grundad på identiteten eller ana- 
logien af deras ursprung, uppkommer deraf ett 
vigtigt geognostiskt faetum. Då träd och alluvial- 
lagerna och Brunkol i allmänhet endast äro tillfäl- 
liga inblandningar i A 11 u vial- Tertiära- och Flötz- 
gebiterna, så måste det samma gälla om stenkolen 
i afseende till Grauwacka och röd sandsten, och 
den sistnämnde bildningen skulle, uti en stor och 
vid bassin, intaga blott en liten del, i stället för 
att uppfylla den helt och hållet, som händelsen 
är med andra bildningar. 

Detta tjenar vidare att förklara det regel lösa 
och oordentliga vid stenko 1 s-lagernas Geographi- 
ska fördelning, beroende af öarnes storlek och 
styrkan hos de medel , hvaraf de uppkommit. 
Äfven upplyser det de mångfaldiga lager-föi hål- 
landen, som finnas emellan Grauwackan och sfen- 
kols-gebitefy h varigenom dessa bergarter på det 
ena stället äro med hvarandra förbundne, då på 
en annan trakt deras lager ligga olikformigt och 
öf Ver gripande på hvarandra. 

De mäktigaste af Europas stenkols -upplag 
hafva funnit rum pade Skottska, Engelska, Wést- 
phaliska, norra Böhmens, Carpatliernas och med- 
Jersta Frankrikes öar. Det Skottska nederlaget 
blef uppstaplad t i synnerhet i sundet emellan Skott- 
ska huf vud-ön och den , kanske submarinska, Grau- 


wacke-bergsryggen i södra delen af detta land. 
Stenkols-lagerna i England och Irland träffas i 
vikar och bugter af dessa öars skifferberg, el- 
ler i det sund, som den Engelska ön bildat med 
Cornwalls och Bretagnes holmar. Äfvenså träffas 
stenkolen i Westphalen och Belgien i små sub- 
marinska bugter vid den Westphaliska öns skif- 
ferberg; i Rhenpfalz intaga de botten af ett hafs- 
sund. Den Sachsisk -Böhmiska öns kolartade bild- 
ningar an Iades i små bassiner fSchlesietij Tha - 
randtj PlauenJ ^ eller i djupa gölar i större utvidg- 
ningar (médlersta BÖlimen). Yid östra sidan af 
Frankrikes central-ö anlades stcnkols-bildningen i 
submarinska vikar fFigeacJ, och i den motsva- 
rande kustens bugter (St. Etienne södra trakten 
vid Moulins Autun o. s. v.). Yid norra foten af 
Carpatherna , i Österrikiska Alperna k) och i Ligu- 
rieiij är det troligt att kollagerna blifvit nedlagde 
vid hafskusten. Några andra kolbildningar träffas 
i Irland , omkring Bretagne j fLitry , Anzet , Quim- 
per m. fl), öster om Harz fTVettinJ och Thiir in- 
ger PFald IIlmenaiL , Kronach i BaiernJ , i södra 
delen af Ungern föravicza och Fiinfkirchen J , i 
Spanien , Portugal och trakten vid Neapel. Utom 
desse, finnas i Europa ingen terrain af stora sten- 
ko Is-formationen, antingen att flere ej blifvit bil- 
dade, eller att de blifvit förstörde eller ock be- 
grafne under nyare depositioner , hvilket synes 
varit händelsen längs efter största delen af Alpi- 
ska Ön. 

Bland de uppräknade stenkols-terrainer , blef- 
vo de, som i undra hälften innesluta liafs-musslor 
och omvexla med kalksten, afsatta i submarinska 
fördjupningar omkring smärre öar och begrafne 
vid hafsstranden. Del är svårt att bestämdt afgöra, 
om alla andra kolbildningar haft ett dylikt lagrings- 
sätt, oagtadt sådant icke nödvändigt fordrar en om- 
växling af söttvattens och hafs-depositioner , emedan 
alluvier, nedförda till liafvet och på en gång til- 
lika med hafs-nederslag afsatta, fullkomligt för- 
klara detta förhållande. 

Redan forr än stenkols-baddarne deponerades > 
och äfven under denna tid , utbrusto ofta eruptioner 
af Porphyr . De tyckas utöfvat ett särdeles infly- 
tande pä uppkomsten af stenkolens hufvudmassa ; 
ty alla stora kol-terrainer åtföljas af Porphyr, och 
de tvenne betydligaste sammanhopningar af vext- 
substancer befinna sig just i de två epoker, hvar- 
under de underjordiska verkningsmed len uppdrif- 
vit mycket mera lava, än i andra tider. 

Detta inflytande var likväl icke omedelbart: 
Porphyr-bergens uppträdande afbröt här och der 


kj I Kolbildningen emellan tVaidho fen och Scheibs o. s. v. 
äro aftryck af Filices, blandade med hafs-skaldjur* 


1 1 


flodernas lopp, sjöar uppdämdes, under det att 
samma orsaker, eller jordbäfningar med flere phe- 
nomen, som åtföljde utbrottet, på andra ställen på- 
skyndade stora vattenmassors aflopp, och således 
verkade på vilkoren för stenkols-gebitets afsättande. 

Det Trachy tiska gebitets structur gör dess- 
utom troligt, att efter sådane omätliga, kristalliniska 
bergmassors upphäfning, en stor del af de under- 
jordiska verkningarnes arbete blifvit förstördt af 
öfversvämningar, hvilka ofta äro en följd af nya- 
re eruptioner, och att fragmenterna , tillika med 
slaggiga och lätta massor, blifvit uppstaplade om- 
kring bergsfoten. Den seeundära Porphyrns upp- 
trädande måtte varit beledsagadt af ungefär lika 
phenomen, om den varit nog upphöjd Öfver 
vattnet; äfven de submarinska massorna ledo myc- 
ken åverkan. 

Tti sådant satt bildade sig det röda Conglo - 
meralct ; , depositioner kända under namn af Todt- 
Liegende, öfver allt , hvarest Porphyr-ar tade erup- 
tioner funnos . Dess bildningssätt förklarar, h vår- 
före dessa bergarter, likasom kolgebitets, hafva 
en mycket inskränktare utbredning, än öfrige Flötz- 
forma tioner. 

Rundt omkring Erzgebirges och Riesengebir- 
ges öar, har Porphyr-massornas förstöring lemnat 
tillfälle till den röda Flötz-sandstenens (Todt-Lie- 
gendes) uppkomst, hva i med botten af den stora 
seeundära bassinen i norra Tyskland blef uppfyld. 
Dylika depositioner bildade sig omkring Tlarz oeh 
Thiiringer bVald „ i Vogesiska bergen och i Schwarz - 
walde. De träffas äfven i England (Ex eter J ^ men 
der, likasom i Skottland och i Norr ige ^ hvarest 
Porphyr-massorna sednare uppstigit, determinera- 
des deraf bildandet af den yngre Öfvergångs-for- 
mationen eller den röda Öfvergångs-sandstenen (old 
red sandstonejj hvars kännemärken temlig nära in- 
träffar med de Tyska Geognosternas Todt-Liegende. 

I norra lutningen af den Alpiska ön saknas 
sccundär Porphyr, likasom den röda Flötz -sand- 
stenen; åtminstone visar den sig endast omkring 
berget Estreltés Porphyr-grupp i Provence . 

På andra ställen af Alperna finnas några pe- 
] ar-grupp er af Öfvergångs-Porphyr (Tyrof All- 
gau j Ilindclang ; Ebna ^ GaisalpJ , och der visar sig 
äfven fläckvis röd Öfv ergångs -sands ten, eller old 
redsandstone fElniaiij Raltenberg i Tyrof Tiodana 
i V or ar Iberg, b Vallenst adter-s]ön , öfra Steij ermark). 
Pa Alpernas södra affall framstår Porphyr, som, 
till en del är q vartsförande, från bVindiscli-Kappel 
i Karnthen till A rona vid Lago maggiore: i syn- 
nerhet visar den sig allmänt i Tyr of emellan 
Cordevole ocb Ad/ ge. Dessutom träffas här äfven 


Porphyrartade Trapp-massor midt emellan yngre 
öfvergångs-kalksten (Maut Raibel Neumarkt * 
Kiirnfhen j Zeuk i CroatienJ , och emellan Idria 
och Lach i Karntlien förekomma stundom mäktiga 
depositioner af röd transitions- sandsten Cold red 
Sandst onej. 

Utbrott af quarts-förande Porphyr hafva skett 
i Ungern ( F iinfkirchen J ^ i Bretagne (Montrelois * 
Qtiimper m. fl. och i Forez (la P alis sej ^ och af 
dessas fragmenter bildades Gonglomerat, eller röd 
secundär sandsten (Todt-Liegende). 

På många orter åtföljes den röda sandstenen 
af en haf s-kalkbildning , som bevisar att de stallen , 
der denna fällning skett „ åtnjutit tillräckligt lång 
hvila , och att de varit nog fria från sandiga äm- 
nen > för att tillåta hafvet ensamt att sysselsätta 
sig med deponerande af hafsdjurens fragmenter 
och öfverlefvor. Vissa stenkols -terrainer ( Rhen - 
pfalzj visa bland sina Öfra lager en omvexling af 
sandsten och tunna kalkstens -lager, som nära lik- 
nar den äldsta Flötz-kalken; detta bevisar, att på 
sådane ställen hafvet redan förbereddes till dylika 
bildningar. 

Vid första anblicken skulle måntro, att den- 
na vexling af sand- och kalkartade ämnen måtte 
bero af orsaker, som varit underordnade stora 
oregelbundna perioder; likväl är det möjligt att 
dessa geognostiska uppträden blifvit bestämde af 
en förening af ganska olikartade orsaker. De kalk- 
artade bildningarne af detta slag finnas icke öf- 
verallt; de hafva icke alltid lika mägtighet och 
blifva ofta fläckvis helt och hållet, eller till en 
del utträngde af sandartade massor. Flötz- Dolo - 
mi tens talkhaftiga Gonglomerat (calcaire magnési- 
en seconclairej i Normandie och i England ^ Mus- 
selkalkens och Jura-kalkens sandartade lager på 
vissa orter ( Tyskland , DalmatienJ j äfvensom de i 
hela Äefqper-bildningen inströdda dolomit-artade 
partier, lemna bevisande exempel på det anförda 
och adaqalägga fullkomligt, att floderna och haf- 
vet aldrig upphört att medföra sand och klap- 
persten. Det synes deraf som alla localer icke 
varit lika gynnande för danandet af de rena kalk- 
biidningarne, såsom t. ex. i nejden af Vogeserna 
och Schwarzwald, Sluteligen visar oss de kalk- 
artade massornas progressiva tilltagande, från äldre 
till yngre tider, icke allenast vattendjurens stän- 
digt tillvexande förökning, utan bevisar derjeirite, 
att deras, nederlags-platser varit mer ostörda, el- 
ler att hafvet, utan att störas af sand -alluvier, 
med mera lätthet och ordning kunnat nedlä^a 
dem i lager. °° 

Den kalksten, som tillhör den äldre Öfvergångs- 
skiffern, är alltid mer eller mindre blandad med 


skifFerdelar, eller med skiffer genomdragen. Tyngre 
kalk-massor ligger skiffern redan i lager, oagtadt 
ännu tunna och svaga, men i Grauvackan blifva 
die tydligare, renare och mäktigare, samt visa tyd- 
ligen att de leda sin härkomst från hafsdjuren. 
Längre fram i FlÖtz-epoken, blir kalkstenen mäk- 
tigare och allmänt rådande. 

Det kan äfven tilläggas, att de orter, som 
varit öfverströminade af stora utbrott af vatten, 
eller som blifvit öfverskoljda af häftiga strömmar, 
en viss tid varit temlig fria från Geschieben , 
så att vattnet icke haft sådana ämnen att nedsläpa 
till liafvet. Först när ström bäddarne började fyl- 
las med sand och rullsten, börjades egentligen 
anläggningen af de sandiga depositionerna i liafvet. 

På en annan sida måste den afsatta kalk- 
massan visa sig till oändlighet föränderlig, efter 
olika tillgång på sjÖkräk pä olika orter, efter ku- 
stens mer eller mindre fasthet, efter hafsstömmar- 
nes lopp och efter som stranden var mer eller min- 
dre fredad for alluvier och strömdrag. På de stäl- 
len der omständigheterna icke voro fördelaktiga 
for kalkmassors afsättning, uppkommo inga eller 
ringa bildningar deraf. 

Anser man sig berättigad, att härleda kalk- 
stenens upphof från så svaga väsendens arbete, 
som Zoophyter och Mollusker, måste man icke 
lemna ur sigtet huru dessa djur lyckas att upp- 
föra öar från liafsbotten och slutligen bilda omät- 
liga kalkbankar k). På sådant sätt kan man för- 
söka att förklara den olika fördelningen af yngre 
Öfvergångs-kalksten (mountain limeslonej och Flötz- 
kalksten , Musselkalk och Jura-kalksten. Vid sam- 
ma tid som dessa varelser i England och Tysk- 
land anlade kalkbäddar af några tusende fots mäk- 
tighet, omvexlande med sandartade Jager, upp- 
restes vid foten af de Alpiska och Carpathiska öar- 
na omätliga murar af oblandad kalksten. Som 
dessa öar voro de största, så måste liafvet på de- 
ras afsluttning sammanhopa större mängd kalk- 
artad lössten (Trummer), än på andra ställen. På 
Alpernas norra affall är saknaden af sandartade 
lager särdeles märklig. Var det icke möjligt, att, 
då denna öns floder, relativt till dess vidd, voro 
de största i Europa, häftigheten af dess strömmar 
kunde bortföra rullsten och sand så långt, att 
öfvergångs-kalksten fick i stillhet afsätta sig på 
vissa ställen af dess vidsträckta strand? — Man 
bör vid detta tillfälle anmärka, att Solfatarerna el- 
ler de utströmningar af sura ångor, som åtföljt 
Porpliyr- och Trapp-eruptionerna på Alpernas sö- 
dra affall, i synnerhet tyckas frambrutit på den 


k) Kotzebce, neuestc Beisc nm die Welt, Bd. III,; 
Gaimaud och Quoi’ i Ann. des Se. Nat. Not. i8a5. 


motsatta sidan; åtminstone ha de voleaniskt ut- 
vecklade syrorna här i synnerhet bildat saltarta- 
de chemiska föreningar, inidt emellan omstörtade 
och söndersprängda kalkarter, och bergsalt har en- 
dast på detta ställe blifvit afsatt. 

Den fursta Flutz-kalken (Zeclistein) förekom- 
mer endast i mindre mäktiga bäddar omkring den 
ö och de submarinska ryggar, som formerades af 
Harz och Alvensleben- höjden, äfvensom här och 
der vid foten af östra delen af Hessens skiffer- 
bergskedja, vid Odenwalde j Thuringerwaläe och 
Erzgebirge. Då det djupa liafvet, som omgaf dessa 
orter, liade en föga lutande botten , egde kalkbild- 
ningen tillfälle att afsätta sig mera ordentligt och 
likformigt. Denna bildning uppstiger mot alla den 
tidens öar, uppreser sig mot alla bergsryggar, så 
alt dess lager formera vida bågar, b vilkas conca- 
va sida är vänd mot bottendjupet. På få ställen 
fT/ui ringer waldj, hvarest kalken betäckt en myc- 
ket ojernn botten, eller der den deltagit i under- 
liggande sandbildningars förändring, upptäcker man 
oordentlighet i struetur ocli timade rubbningar. 
Ytterligare innehåller denna bildning här och der 
egna klippmassor, som helt och hållet äro verk 
af hafskräk, och hvilka, genom sitt läge i vikar, 
blifvit skyddade från förstörelse C Licbenstein i Thii - 
ringerwaldej. 

Längs efter den Engelska Öns östra och nord- 
vestra kust, förorsakade den brantare stranden och 
strömmars inflytande en betydligare afsatts af kalk- 
sten, än i Tyskland, oagtadt det synes som de ut- 
gjorde den ena sidan af en kedjas bägformigt krök- 
ta lager, b vilkas yttersta ändar stödja sig mot 
Harzbergets norra alfall. 

Denna kalksten innehåller i allmänhet långt 
mera talkjord, än den i Tyskland, hvilket kanske 
bör tillskrifvas de voleaniska verkningarne före den- 
na epok. Vi finna nemligea, att clen talkhaliiga 
kalkstenen ofta träffas i granskapet af pluton iska 
produeter: talkhaltig Zechstein visar sig i sällskap 
med secundära Augit-bergarter , Bajerns Jura-Do- 
lomit förekommer i granskapet med Serpentin, i 
det vestra Böhmer FValdgcbirge > i Tyr olen och i 
Apenninerna träffas den ej långt från Alpernas 
och Apenninernas Serpentin-körtlar, eller ock i 
sällskap med tertiär Augit- porpliyr; ytterligare 
finner man ofta den talkhaltiga öfvergångs-kalken 
åtföljas af Trapp- och Serpentin-arter. Likväl må- 
ste man medge, att talk jorden ingår i kalksten af 
alla åldrar, men den infinner sig mera allmänt i 
den spatiga, kristalliniska Zechstenen, som ofta 
endast utgöres af mer eller mindre okänbara or- 
ganiska öfverlefvor. Af chemiens framsteg torde 
man framdeles kunna vänta förklaring öfver talk— 
jordens möjliga uppkomst genom eldens verknin- 
gar under hafsvattnet. 


De talkhaltiga kalk -depositionerna fortsätta 
från England till Franska kusten, la Manche och 
C alv ados ; men på andra ställen i Frankrike, fin- 
ner man den första Flötz-kalkén endast vid nord- 
östra, kanske äfven vid sydvestra foten af Franska 
central-ön, såsom i Bourgogne vid Aututi , och i 
De par t. Aveyron f Ville-FrancheJ. Skulle det ej 
vara de, af vattenströmmar medförda materialier, 
som hindrat dess bildande i norra och sydöstra 
delen af Franska central-ön, omkring Vogeserna , 
Schwarzwalde , i Bohm en , Mahren , Ungern och i 
hela Apennin- kedjan? På detta sätt skulle man 
kunna förklara de oerhörda sandartade samman- 
hopningarne af röd Flötz-sandsten (Todt-liegende), 
talkartadt Conglomerat fCalvadosJ ^ eller Gramvac- 
kelik sandsten f Apenni ner naj ; ty dylika massor 
beläcka flere af de orter, hvarest man förgäfves 
söker den första Flötz-kalken, såsom i Voges- ber- 
gen, j Sclvwarzwalde , Apenninerna , Alperna. 

På Alperna , hvarest Öfvergångs-kalken öfver- 
skyler en mycket ojemn yta, har den icke kunnat 
utbreda sig till cn sammanhängande plateau, utan 
tvärtom måste den genom höjder och fördjupnin- 
gar lem na rum för yngre bildningar, och dessa 
ojemnheter ökades ännu mer, genom kalklagernas 
omstörtande och rubbningar. På dessa ojemna 
bergsidor afsatte sig Alluvier, midt ibland hvilka 
träffas kalklager, som hafva intet som öfverens- 
stämmer med den första Flötz-kalken, oagtadt de 
tyckas uppkommit vid samma period med denne. 
IJnder det att Alpernas norra sida icke har några 
med dessa sequivalenta bildningar att uppvisa, är 
forhållandet omvändt på den Italienska: der träf- 
fas depositioner, alldeles identiska med Tysklands, 
i Vicentinska landet och i södFa Tyrolen. Vid 
detta tillfälle erbjuder sig sjelf den anmärkning, 
att på alla ställen, der den första Flötz-kalken 
liknar den Tyska, finnas stora massor af Porphyr 
i granskapet. Kanske skola framtida observationer 
leda oss till orsaken till detta samband. 

I hela vestra Frankrike, Manche och Calva - 
dos undantagne, ser man intet spår af denna for- 
mation; antingen att den blifvit begrafven under 
yngre depositioner, eller att oceanens oro och 
strömmar der hindrat dess bildande. 

Efter den sccundiira Porphyr-eruptionen f ölj- 
de utvecklingar af syrliga och mclallhaltiga gaser, 
ocli pågra sprickor uti den ostratifierade bergmas- 
san blefvo på detta sätt fyllda dels med sublime- 
rad malm (Mangan-, Jern-, Koppar-oxider o. s. 
v.), och dels med andra inträngda mineralier. Vis- 
sa stratifierade bergarter, som befunno sig i sol- 
fatarers granskap , upptogo genom sublimation 
många minerai-substancer, under det att ett med 


i 3 

kolsyrad koppar bélastadt hafs vatten grundläde den 
första Flötz- kalkstenens metallhalt på vissa orter. 
Likväl yttra vi detta blott som en förmodan , 
emedan vi icke äro okunnige derom, att ifråga- 
varande omständighet och den saltartade substan- 
cen kan vara en securidär produkt, långt sednare 
bildad, än de ursprungliga depositionerne. 

Den brokiga (bunten) Sandstenen följer öfver- 
allt antingen nppå ofvannämde kalksten, eller på 
den röda sandstenen, eller ock på kol-sandstenen , 
Ii vilket jag tror antyder en allmän förnyad verk- 
samhet, så väl i de af håfvét uppvräkta Alluvier, 
som i sjelfva hafvets rörelser. Öfverallt hvarest 
jernhaltiga Porphyrer eller stora Granitmassor 
finnas, har denna sandsten röd färg, men på de 
orter som sakna dessa bildningar, antager den 
mera likhet och utseende af Grauwacka, eller en 
grå glimmerblandad sandsten (så vida man i den- 
na formation bör upptaga Carpathernas , Alpernas 
och Apenninernas mergelartade sandsten). 

Den brokiga Sandstenen , med föga stupande, 
ofta böjda lager, uppfyller alla bugter och sund 
emellan Tysklands Öar och submarinska klippor. 
Böhmens bassin utgör det enda undantaget, en 
egenhet, som efter allt utseende beror af dess om- 
gränsning af äldre berg. Vid denna tid utgjorde 
böhmens bassin en från den stora Europeiska oce- 
anen skarpt afskild bassin, så att den icke kunde 
taga del i alla det öfriga hafvets bildningar. 

t 

Khendalen fylldes äfven med brokig sandsten, 
likasom botten af Nordsjöns stora bassin, emedan 
lager deraf uppstiga med motsatt stupning i Eng- 
land och i Tyskland. I Frankrike upptager den- 
na bergart en del af fördjupningarne emellan Vo- 
ges-bergen och Central-ön, emellan Pyrenéerna, 
och Bretagne s men för närvarande visar sig den-» 
na stenart endast vid den östra fLothringenJ , syd- 
vestra (Depart. des LandesJ och nordvestra kusten 
af denna bassin CNormandie > CalvadosJ. Emellan 
Alperna och det medlersta Frankrike är det san- 
nolikt Porphyrn vid Estrelle , som gynnat dess bil- 
dande i Provence (emellan Frejus och Brignolles 
äfvensom Granitens granskap dess tillkomst vid 
Arveyrön. Samma sandstensbildning förekommer 
äfven i Arragoniens stora dal, i medlersta Spanien, 
i Castilien och la Marichay likasom ock i Ryssland . 

Den gra brokiga Sandstenen har betäckt foten 
af Alpernas norra affall, under det att, på motsat- 
ta sidan, Porphyrns granskap meddelade den röd 
färg och öfriga kännetecken, som utmärka den T 
Tyskländ (emellan Comer-s jön och Kdrnthen). Den 
sistnämnde sandstenen betäcker första Flötz-kalken, 
äfven h vilar den på äldre secundära eller på tran- 
.y . 2 * 


sitions- och kristal liniska bergarter, medan norra 
Alpernas grå sandsten ofta öfverdiager stupnin- 
garna af de med Öfvergångskalk fyllda fördjup- 
ningar. Omkring den norra Carpathiska ön for- 
merar denna sandsten ett bred t bälte mot Öster, 
den omger på flere ställen den östra Carpathiska 
Ön, den uppfyller Siebenbiirgens bassin och den 
fyller botten i de fördjupningar, som åtskilja de 
äldre bergarterna vid Aspromonte i Calabrien > pä 
medlersta Apenninerna fCarraraJ och i Liga r i en. 

Under denna bildnings anläggning lemnar 
hafvet bevis, att det ej upphört i sitt bemödande 
att frambringa kalkartade massor, ty i detta ge- 
bit finna vi iqke allenast en ovanlig myckenhet 
mergelartade lager, utan äfven rena kalklager, i 
synnerhet i den öfra och nedra afdelningen. Stun- 
dom får kalken midt i sandstenen mycken betyd- 
lighet; den omvexlar der ofta med sandartade berg- 
arter; men med den omständigheten, att sand- och 
klapper-sten alltid omdrifvits af vattnets rörelser, 
som synas hafva motverkat de organiska kroppar- 
nas, djurs och Vexters uppehåll i detta medium. 

> ' - O • ; ö f i 4 : . * i • • i . 

Under denna epok försvagades de underjor- 
diska krafternas verksamhet betydligt ^ uttömda ge- 
nom de ofantliga massor, som i föregående tider 
och äfven under början af första Flötz- kalk bild- 
ningen blrfvit uppträngde från jordens innandöme. 
Likväl hade dessa eld verkstäder nog materier till 
betydliga kraftyttringar, såsom utveckling afgazer 
och ångor impregnerade med svafvel- syrlighet, 
Saltsyra, boraxsyra m. m. 1). Dessa slags Soifata- 
rer, som brunno dels under hafsytan och dels 
med luftens tillträde, ära sannolikt första orsaken 
till de massor af Gips och Salt > som den bro- 
kiga sandstenen innesluter. Det som styrker 
denna förmodan, är <jen omständigheten, att de 
tvenne största saltartade nederlagen träffas i såda- 
»e terrainer (yngre öfvergångs-kalk och brokig 
Sandsten eller Keuper), hvilka uppkommo någon 
tid efter de största bekanta Porphyr- och Granit- 
artade eruptioner, v. Buch har anmärkt, att Gips 
och Bergsalt, likasom Porphyr, ofta förekommer 
vid foten af bergsryggar* 

Den inre sammansättningen af de flesta stora 
Gips- och Salt-mässor har vid första påseendet 
något så eget, att man ej kan sätta- i fråga det de 
icke blifvit afsatta ur vatten; ty om man ville an- 
taga, att de saltartade substancer.na vore omedel- 
bara volcaniska föster^i så- må&te man också till— 

:»? < mo . ■ ‘ -■><» 

1) Jen) fö t Berättelsen öm Lagunerna, eller heta och 
vattenagtjga utströrnningarna af Borax-syra, bland 
apdra vid Mqntp Cerboli i Volterva , äfvensom upp- 
gifterna öfver Solfatärer och syrliga strömmar på 
Java ) i ^Columbien o. s. v. 


skrifva de dem åtföljande ler- och mergel-arter 
ettjika förunderligt ursprung; man måste då tro 
på oerhörda förvandlingar, på tillvarelsen af an- 
senliga Luft- och Slam-volcaner fSalsenJ . Oag- 
tadt denna sista åsigt för ingen del instämmer med 
närvarande bekanta geognostiska facta, synes det 
likväl svårt att på våta vägen förklara Anhydri- 
tens bildnings äfvensom flere andra phenomen; 
tilläfventyrs bör man åtskilja tvenne slag af salt- 
bildningar: det ena härledande från neptuniskt 

ursprung och secundära Solfa tar-verkningar, det 
andra slaget, till en del eller helt och hållet upp- 
kommet genom omedelbar volcanisk inverkan. ^ 

De underjordiska verksamheterna hade upp- 
hört att dana malmgångar. Redan i röd Flötz- 
sandsten ( TVolfach i Schwarzwalde) och i före- 
gående Flötz -kalk, blefvo de sällsynta; i brokig 
sandsten känner man alldeles inga, så vida vissa 
sandstensarter i Belgien och vid Bleiberg icke höra 
hit, hvarest blyglans med kolsyrad koppar o. s. v. 
förekommer, äfvensom vid Chessy ^ i Spessart och 
några andra. Många lager och små körtlar af 
Eisenglimmer, som träffas midt i brokig sandsten, 
böra blott anses som anoinala, sällsynta händelser. 
Till förklarande af deras bildning, är man kanske 
nödsakad att taga tillflygt till sublimation? 

Mot slutet af den brokiga sandstenens bildan- 
de, var hafsbotten redan någolunda afdelad till 
de bassiner, som man för närvarande finner på 
Europas jordyta. Troligen gynnades Musselkalkens , 
eller den andra FlÖtz-kalkens uppkomst genom des- 
sa ej nog skarpt afgränsade urhölkningar; ty vi 
finna den i alla trakter af Europa, som varit nå- 
gorlunda skyddade för strömgångar och den sto- 
ra Oceanens våldsamhet, men icke på de orter, 
som varit blottställde för Atlantiska hafvets vågor 
(vestra Frankrike, England). Denna kaikbildning 
upptager med sina sväfvande lager, botten af Sach- 
sens bassin och de Sachsiska Hertigdömena: äfven- 
så i Hessen och Franken; man träffar den i pas- 
set emellan Odenwalde och Schwarzwaldes den 
utbreder sig öfver TVestplialens och Hannovers 
brokiga sandsten, emellan Ilarz och Alvensltben 
och flere enstakade massor på Tysklands slätter 
fRudersdorf J j, bevisa dess stora utsträckning. Stöd- 
jande sig mot Schwarzwalds och Odenwalds höj- 
der, uppstiger Musselkalken på andra sidan om 
Rhendalen mot Vogesbergen och hvilar på denna 
bergsryggens motsvarande sida, äfvensom på syd- 
vestra foten af Eifel och bergen i Rhenpfalz . H var- 
ken i England eller i vestra Frankrike är denna 
bergart sedd, och det är icke troligt att Jurakal- 
ken skulle kunna Öfverallt bortgÖmma den. I obe- 
tydliga spår finner man den vid Pyrenéernas fot 
och troligen äfven i Arveyron> men i hela det 
öfriga Europa, Tyrolti och Vicentinska landet un- 


i5 


dantagne, ar den obekant: h varken i Bölimen el- 
ler i Ungern j på Alperna j Apenninerna eller C är- 
patherna liar man kunnat upptäcka någon Mussel- 
kalk emellan de sandiga och mergelartade kalk- 
massor, h vilka der äro de enda som åtskilja Sten- 
kolen och Jura-kalken. 

De volcaniska phenomencn hade nästan upp- 
hört under denna bildningstid. En lång hvila 
hade inträffat efter deras utbrott och Solfatarer, 
likasom ännu händer vid eldsprutande berg ; det 
oagtadt synes det, som Musse 1 kalk en, fastän säl- 
lan, likväl någon gång, innesluter Gipsstockar 
och Malmkörtlar fTVestphalenJ. Prof. Hoffman 
har i Gipsen och i Rauchwackan trott sig finna 
förändringar, förorsakade af eld, och i Vicentin - 
ska landet är Musselkalken malmförande, i gran- 
skapet af tertiära volcaniska bergarter. 

Vid denna t idepunkt hade redan nägra hetyd - 
liga förändringar inträffat hos de Organiska krop- 
parna i hänseende till deras natur och förökning. 
Hafvet närde flere nu utgångne slägten af stora 
Reptilier f P lesiosaurus m. fl.); Cetacéer funnos re- 
dan; fisksiägtena hade blifvit vida talrikare. Det 
torra intogs af en stor mängd Dicotyledonära vex- 
ter, och förhållandet emellan desse och de Mono- 
cotyledonära närmade sig det närvarande. 

Musselkalkens bildande upphörde på åtskilli- 
ga ställen ganska snart, utan att vi rigtigt kunna 
förklara oss orsaken; man måste soka den i hafs- 
strömmarnas förändrade lopp, i sjöars utbrott, 
eller dylikt. En tredje sandartad bildning (Quader- 
sandsten och Arkose) uppstod midt i hafvet och 
innesluter här och der hafsmusslor och träd, som 
floderna medfört. Kanske att de förstenade kiop- 
parne kunnat snarare lenma sina aftryck åt denna 
än åt den brokiga sandstenen, emedan tillförseln 
af Alluvier och hafvets rörelse var större under 
den senares bildande. Å andra sidan synes det, 
att vattnet denna tiden medfört mera af vegeta- 
bilier och träd, än i begge föregående epoker, 
emedan sandstenen innehåller brunkolslager ( West - 
phalen ), som alldeles saknas i Musselkalk. I de 
trakter, der ingen Musselkalk finnes, kan denna 
bildning ej skiljas från den brokiga sandstenen. 

De nämnde sandstensbildningar förekomma 
i synnerhet omkring Harz ^ i kVcstphalen > i Ba- 
jern; på den brokiga sandstenens och Musselkalkens 
stora utbredningar i Luxenburg > Lothringen> i 
Burgund ( Avallon &c.) Roijat vid Clermontj, samt 
i vestra (Melle ^ Couf olens m. fl.) och sydvestra 
Frankrike (foten af Pyrenéerna ). I allmänhet upp- 
träder således denna terrain i granskapet af öfver- 
gångs-formationen, de granitartade bergarterna och 
den brokiga sandstenen. I anseende till olikar- 


tadt lager förhållan de till dessa senare bergarter, 
anger den sig med egna charakterer: i Tyskland 
är den i allmänhet quartzig, eller mergelartad, 
men i Burgund och Auvergne ofta granitartad. 
Vidare innehåller den i de sistnämnde landsorter 
och i granskapet af Granit, Baryt-spat, Fluss-spat, 
Blyglans m. m. Nya undersökningar erfordras, 
för att nogare bestämma denna sällsamma bland- 
nings ursprung. 

I den öfriga delen af Europa finnes denna 
sandsten icke, utom på några ställen i södra Ty- 
rolens Kalk-Alper och i Vicentinska landet, der 
den representeras af en mäktig, sandartad röd massa. 

I alla länder, hvarest denna bildning icke före- 
kommer, utvecklade sig Jur a -kalk- formationen , 
såsom i England m. fl.; eller ock förenade sig en 
stor sandartad och mergelartad massa med denna 
kalk, hvilken representerar alla öfriga secundära 
terrainer i hela sydöstra Europa (Apenninerna ^ 
jiedra Österrike). 

Utan tvifvel skall man framdeles inse orsaken, 
b vårföre vissa bildningar saknas på flere orter, 
medan de på andra ställen äro mer eller mindre 
allmänna. Vid våra kunskapers närvarande stånd- 
punkt måste förklaringar sökas i mera isolerade 
eller djupare bassiner, eller deras sednare betäc- 
kande, i vissa bergarters förstöring, eller deras 
uteblifvande deposition. Desse äro likväl endast 
vilkorliga antagande. 

Jur a-kalkstenen uppfyller Frankrikes tre stora 
bassiner, h varpå sedermera Greensand och Krita 
blifvit afsatte. . Denna kalksten utsträcker sig från 
norra Frankrike öfver hela östra England; den 
beläcker en del af den Engelska bassinens kant 
och förbereder, tillika med FVestplialens och nor- 
ra Frankrikes Jura-kalk, en bassin för Kritan. I 
norra Tyskland blef den öfra Jura-kalken icke 
bildad; åtminstone träffas den endast i Westpha- 
len och på en utvidgning af den andra Flötz-kalk- 
stenen norr om Harz . Söder om Harz i mcdler- 
sta Tyskland finnes den alldeles icke, och i den- 
na bassin förekommer den ej förr än i Polen och 
Byssland , der den, förbunden med Krita, är allmän. 

En kedja af denna kalksten sträcker sig emel- 
lan Frankrikes norra och sydöstra bassin, tvärt- 
öfver Schweiz, till Bäjern och Coburg, bildande 
på detta sätt en sammanhängande plateau emellan 
Alperna j, Vogeserna > Schwarzwalde och Böhmer- 
TValdgebirge. Denna art af dam skiljer den Schweizi- 
ska och Bäjerska bassinen från den Rhenska och 
Franska. Härvid erinras man ovilkorligt om de 
klippor och bankar af Coraller, Polyper och Mol- 
lusker, som vidt omkring omgifva nya Hollands 



iC 

kuster, och denna likhet blir sa mycket lifligare, 
då man på flere ställen i denna bergskedja upp- 
täcker tydeliga spår efter Zoophyters arbeten. Med 
ett ord, det är uppstaplingar af förstörda och åter 
uppresta stenmassor. 

Emellan Alperna och Carpatherna afsattes en- 
dast smärre massor Jura-kalk: såsom i Mähren 
[Nikolsburg) , i Österrike [Falkenstein, Ernstbruniij 
Hollabrunn ) och midt uti Ungern (omkring Ofen 
och Gran vid sjön Balaton)., Denna bildning har 
således bidragit att dela så väl den nedra Österri- 
kiska, som den Ungerska bassinen i tvenne delar. 

Söder om Alperna har denna formation full- 
ändat Medelhafvets omgränsning i södra Spanien 
[Gibraltar j Sierra Ronda) ^ i Africa, Egypten, 
Palestina, Syrien, vestra Grekland, Joniska öar- 
na, Dalmatien, norra Sicilien, Apenninerna (från 
Tarentinska viken till Toscana ), likasom vid de 
Italienska Alpernas fot (från Lago Maggiore till 
Trieste och Fiumc), Öfverallt uppreser denna kalk- 
sten branta stränder mot Medelhafvet och i all- 
mänhet sänka sig södra Europas bergsryggar med 
brantare stupning mot detta haf, än mot Nord- 
sjön och Atlantiska Oceanen. 

Jura-kalk ens fördelning i Europa visar några 
märkvärdiga geographiska egenheter. Gryphit- 
kalken eller Lias är, tillika med sin sandsten 
och sina brunkol ( Pyrenéerna ), en för Frankrike, 
England och Tyskland enskild tillhörighet, som 
saknas i det öfriga af Europa. I England ( Sto - 
nesfield) och i Bajern [Solenhofen) innesluter den 
lagermassor, som utmärka sig fran det öfriga med 
en° stor myckenhet egna petrificater; deremot cha- 
rakteriseras en stor del af Medelhafvets, Pyrené- 
ernas och Ungerns Jura-kalk af Nummuliter. — 
Då Lias-sandstenen är tämlig allmän i nordvestra 
Europa, så innesluta vissa delar af Jura-kalken 
blott sandartade lager i England, Istrien, Dal- 
matien, Apenninerna, eller kolhaltiga lager (Istri- 
en, ön Veglia), Oolithen, som innehålles och ut- 
märkes i denne kalkstens öfra afdelning, förekom- 
mer i synnerhet på slätterna i Frankrike, England 
och på Alpernas södra fot Dess låga läge, eller 
den omständigheten, att den utgör bugtiga och 
krökta stränder, leder kanske till förklarande af 
dess egna sammansättning; ty man vet att den ej 
annat är, än splittrade fragmenter af sjödjur (Co- 
naller, Encriniter o. s. v.) eller sammanvräkte ska- 
lige concre tioner , hvars kärna är ett litet fragment 
af ett snäckskal eller af en Polyp. Verldshafvet 
är ännu sysselsatt att krossa, söndermala oeh hop- 
slamma dylika organiska öfverlefvor. Sluteligen 
förtjenar det anmärkas, att de undra jernhaltiga 
J ur a- lagerna endast förekomma i granskapet af 
äldre bergarter, i synnerhet graniter tade, såsom 


i Bajern, Frankrike, Pyrenc'erna o. s. v.; bild— 
ningssättet af jernhalten i de öfra lagerna är mindre 
lätt att förklara. 

Sedan Jura-kalken upphört att bildas, blefva 
å nyo Alluvial-materialier hopslammade, men de- 
ras utspridning var mycket oregelbunden och man 
finner dem endast i spridda fläckar i vissa länder 
(. BÖlimen ), eller på kanten af en och annan bassin 
(vestra sidan af norra Frankrikes bassin). Desse 
sandar tade bergarter har man sammanfört under 
namnen Jernsandsten (Ironsand) och Grönsandsten 
(Greensaud, Gres ferrugineux et vert), emedan 
de ofta innehålla partiklar af Jernoxid-hydrat, 
härrörande af äldre bergarters upplösning. 

Dessa sandstensarter finnas vid sidan af Eng- 
lands Jura-bildning; till en del visa de sig myc- 
ket mergelartade och öfvergå då till Krita. Vid 
vestra sidan af Frankrikes norra bassin äro de 
mycket quartzrika; vid Pyrenéernas fot, der de 
endast förekomma i Depart. des Ländes * äro de 
mycket förstörda. Med visshet vet man ej , om de 
äfven förekomma i Provence ( Grasse ). 

I Belgien träffas Greensandsten vid Aachen * 
hvarifrån denna terrain förenar sig med den chlo- 
ritartade Krit-mergeln i TVestphalen och utbreder 
sig öfver hela den bugt, h varpå Paderborn ä r be- 
lägen. I Hannover visar sig åter denna bildning, 
i synnerhet vid Harzens norra fot , vidare vid 
Dresden j i Lausitz, i Schlesien, Böhraen, Mähren, 
midt uti Ungern [Ofen), i Skandinavien, Ryssland, 
på några ställen vid Bajerska Alperna ( Hausruck , 
Teisendorf Sonthofen ), här och der i Schweiziska 
Alperna [Diablerets > Schwyz , Entervernes m. fl.), 
slutligen i Italienska Alperna, i Belluniska och Vi- 
centinska området [Belluno j Vicenza ). 

Hufvud massan härleder sig från sk i fri ga] och 
quartziga öfvergångs- bergarter. I BÖhmen, på 
Sachsiska gränsen, uppfyller denna sandsten en 
mäktig spricka, som måste uppkommit kort förr- 
än sandstenen afsatte sig, ty Böhmen äger ingen 
secundär terrrain: en omständighet, som utvisar 
att. denna bassin varit afskild från hafvet, ända från* 
den tid då stenkolsbildningen deponerades, och 
att den varit fullkomligt afstängd och tillsluten. 

Efter denna locala afbrytning, förorsakad ge- 
nom Grönsandstens bildande, fortfor snart ater 
den således uppehållna kalkformationen; mer och 
mindre Kritartade bergarter afsatte sig öfverallt, 
hvilka i sig sjelfva ej voro annat än mer och 
mindre förstörda hafskroppar, blandade med ett 
från fästa landet och från submarinska klippor 
afnött kalkslara. Mångfaldiga förändringar i frag- 
menternas föreningssätt och stenartens olika täthet 
och fasthet, uppkom nödvändigt på olika orter. 




r 7 


Genom Kritan utstakades de sista gränsemär- 
ken för Englands begge tertiära bassiner, likasom 
för de två Franska, i norra och i sydvestra Frank- 
rike. I Belgien, Westplialen och vid Harz, bil- 
dade den en lång smal sträcka längs efter äldre 
bildningar; botten af fördjupningen emellan desse 
berg och de Skandinaviska fylldes dermed, ty 
man finner strödda enstakade massor och strimor 
deraf midt på Liineburgs och Holsteins slätter, äf- 
vensom på de Pommerska och Danska och Skan- 
dinaviska öarna (samt södra udden af Sverige). 
Kritan, med sina mergelartade lager, betäckte hela 
den Böhmiska bassinen och vikarne af det haf, 
hvars vatten sköljde Schlesiens och Galliciens berg. 
Härifrån utbredde den sig till Polen och Ryss- 
land, ända v till detta Rikes sydligare delar. Man 
finner den midt i Ungern (O/m), kanske äfven i 
Siebenbiirgen (kalk-mergel med gröna punkter up- 
på saltförande bildningar), äfven vid foten af Bä- 
jerns ( Teisendorf Sonlhofcn ), Sclnveiz^s och Sa- 
vojens Alper ( Monts Voirons ). Längs efter Alper-» 
nas södra affall (från Comer-s jön till Udine ) visar 
denna bildning sig dels såsom en kalksten, upp- 
fylld med Coraller och Nummeliter, och dels som 
en ganska tät kalk, hvarigenom den närmar sig till 
norra Alpernas och nordvesträ Pyrenéernas krita. 
Äfven förekommer den täta kritan i Anconas om-« 
råde, på Joniska öarna och på C reta och Malta . 

Vid detta tillfälle vill jag fästa uppmärksam- 
heten derpå, att Europas Flötz- formationer i all- 
mänhet visa en dubbel skiljaktighet, som utmär- 
ker de nordvesträ terrainerna från de sydöstra. I 
den första af dessa geognostiska regioner finna vi 
flere Stenkoisbildningar, en fullständig suite af se- 
cundära och kalk-formationer, Gryphit-kalk {Lias\ 
mycket af Oolith, Greensand och jordaktig Kri- 
ta; deremot i den andra regionen trätfas ganska li- 
tet Stenkol, men en mäktig sandartad hafsbildning, 
som företräder de fem första Flötz-bildningarna, 
litet Oolith, en ganska tät Krita men ingen Lias. 
Hufvudsakligast måtte denna olikhet bero af de 
äldre terrainernas skiljaktiga natur i begge regio- 
nerna, af de Europeiska öarnas relativa storlek och 
af egenheter hos hafsfosterna. Vid dessa secun- 
dära bildningars uppkomst, måste Europeiska oce- 
anen varit delad , ehuru ofullkomligt, i två stora 
hälfter, hvilka då beboddes af ungefär samma va- 
relser; men sednare, och ganska långsamt, egnades 
dessa hälfter till det eller det djurets trefnad. Då 
den andra Flötz-kalken (Musselkalk) i synnerhet 
fått sin plats emellan de begge nämnde regioner- 
na, eller midt i Europa, så följer deraf, att den- 
na del af verldshafvet på den tiden varit temligt 
stilla, af öar sky ddadt från strömsättningar, hvari- 
genora hafsfosterna ägt frihet att i ro anlägga sina 
boningar och dana den ifrågavarande bildningen. 

Boue', om Jordens for mat. t. 


I denna epok var jordytans utseende mycket 
olika emot den tid Stenkols-formationen bildades ^ 
eller till ocli med före J ur a-bildningen. Hafsvatt- 
net var redan nedsänkt, atmosphaerens temperatur 
var lägre i förhållande till aftagandet hos de or- 
saker, som verkat den starka hettan, och conti- 
nentens berg och dalar ägde troligen redan en oli- 
ka temperatur, hvarigenom för såittma land upp- 
kommo två olika serier af vegetation. Dalarnes mo- 
nocotyledoner och Dicotyledoner visade sig analo- 
ga med dem, som nu trifvas emellan Tropikerna, 
under det att höjder och berg framalstrade såda- 
ne monoeotyledoner och dicotyledoner, som nu 
växa i Europa. Öfvergången från den ena vege- 
tationen tiJl den andra skedde omärkligt; någon all- 
män, plötslig förstöring var ej i fråga. 

Redan förr än en del af Jurabildningen blif- 
vit afsatt, hade värmen så mycket aftagit, att en 
stor mångfald af inseeter, foglar och amphibier 
kunde uppehålla sig på jorden, och vid Kritbild- 
ningen, eller åtminstone vid slutet deraf, existe- 
rade sannolikt redan ett visst antal af egna släg- 
ter af fyr-fotade- djur, hvars arter till ert del för- 
svunnit, såsom’ Mastod on ter , Hjortar, Bäfrar, Björ- 
nar, IJyener m. fl. Sluteligen hade hafsfosterna, bådo 
till slägten och arter, onlärkligb närmat sig till 
likhet med närvarande tids alster; också förekom- 
ma endast få utgångne slägtert i de bildningar, 
som äro yngre än Kritan. 

-■ Under Kritans bildande begyn te Trachyt-ernp^ 
tioner na men de betydligaste Traehyt- och Basalt-* 
massor blefvo uppdrifne efter Kritbildningeh och 
under Plastiska lerans f EugancernaJ ocli den första 
tertiara kalkens f Sicilien ^ Vicenzaj deposition. Un- 
der det öfra tertiära gebitets ' fullbordande, förlo- 
rade de fleste Trachytberg deras höjdj ooh deras, 
fragmenter blefvo å nyo sa mm än bundne fPesth , 
FeldbachJ / Basaltberg uppstégo ännu här och der 
från jordens inre. Sluteligen utgÖto många volea- 
ner, äfven efter den locala söttvattens-bildningen, 
stora lava-strömmar, och en del af desse eldspru- 
tande berg finnas ännu i utslocknadt ti 1 lstånd f Ei- 
fel j Auvergnej j medan andrä brinnande spetsar 
öppnades fEtnaJ. 

Trachyter uppkommo allmänt på de orter, 
hvarest de voleaniska verkningsmedlen i fordna pe- 
rioder upphäfvit Granit eller Pörphyr, såsom f 
Ungern j Frankrike. Detta förhållande bevisar,' att 
de gamla eld verkstäderna fått en- förnyad 1 verk- 
samhet. 

Europas Basa It-ar tade bergarter oeli öfrige 
Trachytmassor fSiebengebirgeJ fi;ambrÖto- i skilj- 
aktiga epoker ur skifriga öfvergångs- eller kristal- 

3 


*8 


liniska ‘bergarter. Till Jaget , i förhållande till 
hafsytan, skedde några utbrott under vattnet flles- 
seiij Alittelgebirge ^ Ilcb rider na J uppfyllde spric- 
kor fHebriderna j Irlandj eller bildade subma- 
rinska berg och klippor fHcgau^ Kaiserstuhl , He- 
bridernaj . De eruptioner, som skedde i fria luf- 
ten, buro alla kännemärken af nu brinnande vol- 
caner C SchneegrubeJ eller ock fylldes sprickor och 
hålor ined temligt täta stenarter frauke AlpJ . 

Ganska få af dessa volcaniska massor upp- 
staplades midt på denna tidens öar; dit höra ef- 
ter all sannolikhet Cantals och AlontdoFs berg- 
grupper; de öfriga uppkommo på öarnas afslutt- 
jningar under vattnet, eller vid foten af bergsked- 
jor, hvilkas spetsar endast stodo öfver vattenytan, 
eller på liafsbottens djup, såsom i Ungern, längs 
efter Bosphoreiij i Italien, Portugal, Tyskland och 
Skottland. Den stora Alpiska öns basis, eller det 
medlersta Europa, blef genombruten af dylika e- 
ruptioner, i synnerhet på sydöstra sidan i Ver o - 
nesiska och Vicentinska landet, i Paduas gebit 
och i södra Tyroln . I det sistnämnde landet fö- 
rekommer Porphyr- och Granit-massor, som på 
Öfvertygande sätt ådagalägga en noga förbindelse 
emellan de gamla och de nya volcaniska bergar- 
terna; men deraf må man alldeles icke sluta till 
ett så nytt ursprung för all Granit. På en annan 
sida är den stora Alpiska ön, och äfven den Gre- 
kiska, omringad med en sammanhängande krans 
af volcaniska uj^pstaplingar, h vartill hörer Tra- 
chyter och Basal ter i Sclivvaben, vid Banow i 
Mähren, Ober-Pullendorf i Ungern, Trachyt- och 
Dasalt-grupperne vid Feldbach i Steyermark , i 
Ungern och Siebenbtirgen , de stora Trachyt-gr up- 
perna norr om Smyrna i mindre Asien, Bosplio - 
rens basalter, Trachyterna på öarna Santorino och 
Milo samt Sardinien, och sluteligen norra Italiens 
volcaniska bergarter. Flere lärde liafva sökt be- 
visa, att eruptionerna följt vissa raka, böjda eller 
cirkelformiga rigtningar (Sickler, v. Hoff, v. Buch). 

Dessa skräckfulla volcan-utbrott, åtföljde af 
Bergmassornas söndersprängning, upphäfning och 
försänkning, ha sannolikt gifvit continenten dess 
nuvarande höjd derigenom, att de tvungit liafvet 
att först sänka sig till den lägsta tertiära bassins 
niveau fParisJ , och sluteligen till dess närvaran- 
de ståndpunkt. På detta sätt erhöllo Europas 
bergssträckningar småningom deras höjd, och fasta 
landet antog derigenom det skaplynne, som det nu 
äger. I denna tidepunkt erhöllo södra Tyrolens 
Jura-berg, jemte många andra Kalk- och Sand- 
stensberg de förskräckligt branta störtningar, de 
sällsamma former och den öfverraskande höjd, 
som så mycket utmärka dem. Hafvets tillbaka- 
dragning och de oscillationer, som voro en natur- 
lig följd deraf, bidrogo troligen att sönderstycka 


Kritbildningen i norra Tyskland och vid Medel- 
hafvet, liksom andra formationer måst betydligt 
lida deraf. Ganska många bland de lägre dalarna 
eller slätterna blefvo vid detta tillfälle urhålkade, 
eller fördjupade. 

Efter fulländad krit-bildning utgjorde Euro- 
pa en stor continent omgifven af mycket sönder - 
styckade kuster och inneslutande mänga inre haf 
och sjöar med färskt vatten . Vissa delar af södra 
Sverige kunna gifva ett ungefärligt begrepp om 
den Europeiska jordytans utseende på den tiden. 

I norra Europa befann sig ett omätligt haf, 
utsträckt från Byssland eller till och med från 
Asien öfver norra Tyskland till England, förenadt 
med Nordsjön och kanske äfven med Ishafvet. Det 
medlersta af Europa intogs af ett annat inre haf, 
som betäckte de Schweiziska slätterna, Rhendalen , 
nedra Schwaben , Bajern, Österrike, Mähren och 
Ungern. Emellan begge hafven och med det sist- 
nämnde förenadt, fanns Böhmens bassin. I södra 
Europa betäckte Medelhafvet alla lågland, som nu 
bilda dess stränder. Det hade ännu icke ge- 
nombrutit Herculis Stöder, men var genom cana- 
ler förenadt med Röda hafvet och Svarta hafvet, 
och sammanhängde med vestra Asiens stora bas- 
sin. Frankrike inneslöt tvenne stora haf: det ena 
sträckte sig emellan Pyrenéerna > Saintonge j Peri - 
gord och mellan Cantals och Arvcyrons berg; 
det stod i förening med hafvet, som betäckte Lan - 
guedoc och Provence och denna förening inäste 
först efter Molassens bildande upphört, eiler åt- 
minstone blifvit mycket afbruten. Den dam, som 
skilde sydvestra Frankrikes bassin från verldshaf- 
vet, finnes nu ej mer, och de Atlantiska hafs vå- 
gornas förstörande makt blef understödd af den 
starka ström, som utbildat Gascogner- viken. Ett 
annat haf betäckte alla lägre länder emellan Pi - 
cardiej Champagne > Bourgogne , Limonsin , Ven - 
dées emellan Alans , Bretagne och Alanche . Äfven 
bildade Londons omgifning i England ett af krit- 
vallar begränsadt litet haf, och ön TVight forme- 
rade med motsvarande kust en särskild bassin , el- 
ler kanske var den att räkna till norra Frankri- 
kes stora haf. 

Alla dessa haf hade en högre vattenyta an 
Oceanen / eller ock hade deras gamla bassiner seder- 
mera blifvit olika upplyftade öfver hafvet. De 
åtskilliga bassinernas afgränsning (Geschiedenseyn) 
blir ögonskenligt påtaglig genom de tertiära Kust- 
petrificaterna, hvilkas prototyper måste lefvat på 
flere tusende fots djup, om man också vill an- 
taga att dessa bassiner varit förenade till ett 
enda haf. De upplyftningar, som Europa, i 
synnerhet i dess medlersta del, fatt erfara, hindra 
att med noggranhet kunna bestämma de särskilta 


hafvens relativa höjder; likväl, om man far dömma 
från bassinernas närvarande höjd, så skulle Eu- 
ropas Centralhaf varit det högsta, det Nordiska 
och det Engelska hade en mindre höjd, Medelhaf- 
vet stod näst intill Gentralhafvet upphojdt, och 
den Franska bassinen var den lägsta. Det är tyd- 
ligt, att lagernas relativa höjd i dessa bassiner icke 
kan gifva ett rätt begrepp öfver vattenytans höjd, 
i synnerhet i Gentralhafvet; således, om vattnet i 
Paris' j T Viens j Ungerns och norra Tysklands 
bassiner stått några hundrade fot öfver nu varan- 
de Ocean, eller om dessa länder blifvit till denna 
höjd uppdrifna, följer för ingen del deraf, att vatt- 
net uppnått höjden af vissa Molassebäddar i Schweiz, 
som man finner till 3 å 4 °oo fot; vid sjelfva Al- 
pernas uppskjutning måste desse bergarter äfven 
uppstigit, hvilka, utom denna orsak ^ icke upp- 
nått mer än 800, iooo, 1700 eller högst 2000 fot 
Öfver liafsytan. 

Dessa haf voro med Canaler mer eller mindre 
förenade med många st nå haf på fastlandet och åf- 
ven med sottvattens-sjoar. Dessa vattensamlingar lå-« 
go vid gränsorna af förstnämnde haf, eller ock voro 
de inneslutne emellan bugtdalar och hade sina af- 
lopp till stora hafvet. Således erhöll norra Euro- 
pas haf vatten från Hessens och Thuringens bas- 
siner ; Rhens och medlersta Europas bassiner sträck- 
te sig längs efter nu varande stora strömbäddar; 
Medelhafvet hängde tillhopa med Spaniens högsta 
bassin, äfvensom med den i Toscanaj i synnerhet 
vid Siena; norra Frankrikes bassin var förenad 
med den vid Öfra Loire och Allier / sydvestra 
Frankrikes bassin var förenad med den vid öfra 
T aj'ti och vid Dordognc; bassinen i sydöstra Frank- 
rike ägde samband med den vid Saone o. s. v. 
Med tiden ökades antalet af dessa haf eller inre 
sjöar medelst de skiljemurar som nya stenbildnin- 
gar uppdrogo, och derunder hände, att de inre 
sjöarna redan voro fyllda med sött vatten, under 
det de inre hafven, h varifrån de härstammade, 
inneslöt endast salt vatten. 

Deesa haf innesloto ett stort antal af oär i 
Räjern, Ungern, norra Europa o. s. v. och deras 
antal Ökades i förhållande till vattnets sänkande 
under den tertiära epoken. 

Norra Europas bassin hade temlig fri com- 
munication med Oceanen och fyllde sig till stor 
del med sand och rullsten, eller öfver hufvud med 
sandartade sten-ruiner, som tillfördes från norr 
och från söder. Tid efter annan blefvo Brunkols- 
bäddar afsatta genom strömdrag och sjöars utbrott, 
hvilkas bildande och uttömmande lättades af vol- 
caniska åtgärder. Dessa upplag af combustibla 
ämnen fingo sitt rum i bassinernas vikar ( Ar ter nj 
UallCj Helmstådtj LausizJ j eller vid begge kan- 


*9 

terna (östersjöstranden i Mecklenburg och Preus- 
sen); på andra ställen uppfyllde de fördjupningar 
midt i bassinen /Freyenwalde ^ Brandenburg o. s. 
v.); eller ock träffas de vid sidorna längs efter 
sjöar, som voro förenade med norra Europas haf 
(Tunn i Rhon , Ilesscn-C assel). 

Under den tid då sand, rullsten, lerartade 
öch mergelartade ämnen beständigt kringfördes, 
kunde Molluscer och andra hafskräk endast på 
några fa ställen finna en lugn vistelseort; detta 
är sannolikt orsaken, h vårföre Grofkalken blef af- 
satt endast i vissa af dessa bassiners djupa vikar 
CA nv ers i Belgien Lemgo i TVestphalenj Dick~ 
holzen i Hannover j Helmstadt j Egeln vid Magde - 
burgj Lausizj GallizienJ eller i sådana bassiner, 
som voro nog skarpt skilda från det öfriga hafvet 
CDranfeld , Cassel i HessenJ. Alla dessa kalkstenar 
tyckas uppkomna vid den tid, som de första ter- 
tiärä bildningarna afsattes; åtminstone bära de 
delar deraf, som hittills blifvit granskade, nog 
tydliga kännemärken af denna epok. 

De uppslamningar, som fyllde dessa bassiner, 
härledde sig till större delen från Ur- och Öfver- 
gångs-gebitet; en omständighet, som ganska na- 
turenligt förklarar den öfvervägande mängden af 
sand- och rullsten mot andra ämnen, äfvensom 
tillkomsten af Jernoxid-hydrat i de öfra lagerna. 

En svag dam af yngre secundära bergarter 
afstängde denna bassin från Nordsjön; bortflytan- 
det af dess öfverloppsvatten och hafsvågornas kraft 
forstörde småningom denna skiljemur, och de ge- 
nom voleaniska verkningsmedel uppkomna spric- 
kor m. m. påskyndade dess genombrytande, lxvar- 
igenom vattnet utsrömmade tidtals mera i massa 
på vissa mellantider, än jemt och småningom. En 
sådan fortskyndad vattnets återgång måste från 
norr och nordost medföra de flesta stenblock , 
hvarmed ytan af norra Tysklands tertiära bassin 
är besådd; men de mindre geschieberna ankommo 
vid samma tid som den tertiära sanden m). 

I den norra Franska bassinen afsatte sig först 
lerartade och sandiga materialier; några upplag 
af brunkol, söm härstammade från monocotyledo- 
ner och dieotyledoner, blandade med sött vattens 
skaldjur, blefvo uppstaplade deruti, af insjöars ut- 
brytande vatten eller af strömmar. Då började 
Grofkalk att bildas i denna bassin, livars hvila 


m) Den kraft, som förflyttat större geschicbe af flere 
hundrade ccntners vigt många mi! , samt Elfdals 
Porphyr till södra Sverige och andra stranden af 
Östersjön , s # ynes ej yara förorsakad af cn sådan bas- 
sia-uttömning. 

Öf vers. 


endast stördes I granskapet af aflo.pps-canaler el- 
ler nära vid instrÖmmandé floder. Mot slutet af 
denna bildningstid, medförde strömmarne å nyo 
lera-, sand- och kolartade ämnen, och på detta, 
sätt bildades de, i granskapet af Paris ^ i kalkens 
Öfra lager befintliga sammanhopningar. På sam- 
ma tid blefvo vissa delar af bassinen, som voro 
blottstölda för . flodernas s t röm gångar f Seine ^ Mar - 
nej ^ mindre s^ilta, och erhöllo kisel- och salt-ar- 
tade substancer af floder och källor. På detta 
sätt uppkom med den öfre Grofkalken flerestädes,, 
såsom vid Paris j en Liselhaltig kalk, eljer ock en 
mergelartad Gips. Man vet att den sistnämnde bild- 
ningen innesluter några hafs-: och söttvattens-skal- 
djur, äfvensom ben af fyrfo tade djur, som floder 
tillfört deh. C. Prevost har räknat ej mindre än 
tio lager af sådan blandning af hafs- och söttvat- 
tens-foster. Under den,na sakernas beskaffenhet i 
Pariser-bassinen , har det öfriga af stora hafvet 
intet analogt att uppvisa; efter den första sandarta- 
de tertiära formationen erhöllo bassinens sydvestr.a, 
riordvéstra och östra kuster deras egentligen till- 
höriga bergarter , åtminstone visa dessa kalkar- 
ter både mineralogiska och zoologiska skiljagtig- 
lieter \Fouraine J s Falun , Tufeau från Manche . Lo i-* 
rens stränder) och gipsarter bildades endast i den 
ostfa delen. 

En stor mergel- och sand-artad formation följ- 
de* uppå förenämnde bildningar, och inneslöt Jern- 
m alm (NQrmandie'), likasom i norra Europa. Sed- 
nare förlorade denna bassin sin salthalt och hle£ 
en insjö med färskt vatten, livars vidd småningom’ 
minskades. Denna s jo afsatte först på flere stäl- 
len (Paris j Le Mans , m. fl.) kiselhaltiga arter och 
def efter mergel och kalk med söttvattens-musslor, 
tillika med vattenvexter och kärrvexter. Förrän; 
denna sista epok , voro de öfra bassinerna vid Al - 
lier och Loire redan skarpt afskilda från det. sto- 
ra hafvet; de voro redan icke annat än, söttvattens 
sjöar, så att här endast bildades mergel, söttvat- 
tens kalk och gips, under hela den tertiära epok 
som följde efter grofkalken. Sluteligen ' uttömdes, 
desse stora sjöar genom aflöppens YLöiré ^ SéineJ 
iitgräfning^ . de öfra tertiära bäddarna söndep^styc- 
kades vid vattenutbrotten, betydliga AI|uy^am-t 
lingar bildades i dalarna, Manclie-caxidXevi begyn- 
te att utstakas, eller blef åtminstone betydligt ut- 
vidgad. 

Englands tvenne Tertiär a Bassiner äro, såsom 
mindre i storlek, äfven af en mindre olikartad be- 
skaffenhet, men å en annan sida äga deras tre 
hafs-formationer några egna charakterer, som tro- 
ligen härleda sig från beskaffenheten af närmaste 
continentens bergarter, så väl som af granskapet 
eller den ofullkomliga föreningen med norra Eu- 
ropas bassin. Efter några lager äf plastisk lera 


med brunkol, afsatte sig en musselförande lerbild- 
ning, i stället för den första tertiära kalken med 
dess sandsten; Gips- och Mergelarter finnas här 
ieke, och emellan Londons lera och den öfra san- 
den, visa sig endast några tillfälliga samlingar af 
musslor, från hafvet och söttvatten. 

Äfven denna bassin förlorade efterhand sin 
själta; en söttvattens-bildning utmärker den tertiä- 
ra epokens slut, och denna bassins Kritbankar 
blefvo till en del införda genom aflopp från nor- 
ra Europas inre haf , äfvensom igenom Manche - 
Qanalens utgräfhing eller tillfälliga bildning. 

Sydvestra Frankrikes bassin fylldes först med 
]\Iolasse och Mergel ; en afgränsning ägde rum från 
Medelhafvet och straxt bildades på den bredaste 
och djupaste delen, en från det öfriga temlig väl 
afskild fördjupning, hvari vattnet var så stilla, att 
ej allenast åtskilliga hafsdjur der kunde uppehål- 
la sig, utan äfven £n bildning af Grofkalk afsät- 
tas. Då den första bildningen hade upprest én 
alags dam emellan hafvet och bassinens botten,, 
förlorade en del af den sednare nästan hela sin salt- 
halt, och var, då den förstä tertiära kalken börja- 
de bildas, endast en sjö med söttvatten. Vid sam- 
ma tid som undra delen af Grofkalken på andra 
orter bildades, afsattes här en kalksten, som var 
fri från musslor, men hade alla kännetecken af 
en söttvattensbildning, och en musselförande sött- 
vattens-kalk pppkom under musselsandens (Faluns) 
bildande i Gironde och Adoiir och Gipsen vid 
St, Sabine och Beaumont . På ställen der hafvet 
hade communication med den saltfria bassinen, 
funnos hafs- och söttvattens-musslor saipmanblan- 
dad Q.fpaXj Bazas MarmandeJ och Molas.se med 
hafsmusslor omvexlade med musselfri söttvattens- 
kalk, samt betäcktes med söttvattens-kalk, som 
träffas på begge bildningarnes gräns. 

I den stora insjön upphörde icke iagerbildnin- 
gen förr, än hafvet fick tillfälle att sätta sig i o- 
behindrad förening der med. Då den färska vat- 
tenmassan icke stod i förhållande till aflopps-cana- 
lernas storlek, måste denna . händelse blifva på- 
skyndad. I följd af detta, det salta vattnets in- 
brott i bassinen, uppkommo, förr. än den musselfö- 
rande söttvattens-bildningen afsattes, mergelartade 
lager, blandade med ostronskal , hvarpå snart föl j- 
de en fortsättning af söttvattens-formationen, och 
en större sandartad hafs-ailuvial-deposition. 

Efter de sandiga Alluvierna, förlorade Krit- 
daramen, som skiljde bassinen från Oceanen, så 
väl genom bassin vattnets arbete^ som Atlantiska 
bafssvallet, småningom sin styrka och förstördes; 
vattnet i bassinen flöt bort, Alluvial-epoken tog 
sin begynnelse, och ingen ny eller- öfre söttva t- 


21 


tens-bildning föregick, emedan ingen nog afskild 
urgröpning fanns, lämplig att blifva sjö. 

Medclhafvets bassin j omgifven af branta kalk- 
stensklippor, har åtskilliga egenheter. På norra 
sidan bilda sig här och der Al Ju via I-lager, längs 
efter berg-rötterna (Nagelflue vid Aix m. il*.), eller 
mäktiga massor af lera, sand och mergel, såsom 
vid Apenninerna och vid Alpernas södra fot. På 
•ställen som voro gynnande, i fe dalar eller vid berg, 
rotter ( Sardinien ), följde en stor kalkbildning med 
hafsdjur. 

. X * • \ , ' • ‘IfJ ! ] 

Vid Alpernas södra fot bidrogo hafsdjur och 
polyper till bildning af en klippsträckning af grof- 
kalk med nummuliter: under det att dessa djur, 
vid Apenninernas bägge sidor, icke kunde utföra 
,sina anläggningar, intogs rummet af a II u v ier af 
sand och lera, hvilka i norra delen af Hhonens 
bassin utbyttes mot Molasse. 

Längs efter Alperna och på Sicilien fortsattes 
kalkbildningen ännu någon tid, så att under den 
öfra Pariser-grofkalkens bildande afsattes här Niim- 
mulit-kalk, hvilken här och der omvexlade med 
regenererade volcaniska stenslag ( Vicenza , Verona , 
JVoto på Sicilien) j som inneslöto Brunkol (NotOj 
Bolca)^ likasom vid Paris ; men denna bildning 
efterföljdes utmed Alperna af ingen annan. 

Vid bägge sidorna af Apenninerna och på Si- 
cilien underhöllos depositionerna af lera och mergel 
vida längre tid; de inneslöto många hafsdjur; brun- 
kolsmassor uppstaplades här och der ( SinigagliaJj 
och stora klumpar eller lager blef vo stundom bil- 
dade af svafvel, gips ( Valterra ) och bergsalt (*SY- 
cilien ) af i luften brinnande solfatarer, eller af sub- 
marinska gaz-utveckiingar. 

På sistnämnde orter, äfvensom i Provence 
( Rohnens bassin), i Languedoc ^ Rousillon och på 
Sardinien j finner man den tredje stora tertiära 
sandartade formationen, samt Öfverallt, utom i 
Rousillon återser man den andra tertiära kalk- 
formationen , som saknas i alla de bassiner, hvaiv 
om nu fråga varit. Bedan den tid, som den öfra 
hälften af första tertiära kalken bildades, fanns i 
Provence en liten, från Medelhafvet så afskild bas- 
sin, att egna stenslag deri kunde bildas. Denna 
bassin finner man vid Aix ; den är fylld med mer- 
-gel-, kalk- och gipsarter, som äro temlig analoga med 
Mont mar tres-av ler na . Något sednare uppkom i en 
dylik bassin vid Salinellc i Languedoc , en deposition 
af kalkblandad sand- och söttvattens-magnesit. 

Vatten-utbrott ur sjöar och floder determi- 
nerade i. Toscanaj midt på de öfra hafsbildningar- 


na, en bildning af ler-mergelslager med Brunkol, 
som innehöll blandningar af söttvattens- och hafs- 
m us si or (< Siena ). Denna epokens kalk stens-arter 

visa, att det varit först mot slutet af denna pe- 
riod som hafsfosterna kunnat lefva och arbeta i still- 
het på sina boningar, hvaremot saknaden af dessa 
bergarter i hela det norra och nordvestra Europa 
utmärker ett oroligt, af täta Alluvial-Öfversväm- 
ningar besväradt haf. Sedan dessa bildningar blifi- 
vit nedlagde, hade Medelhafvet redan blifvit be- 
tydligt sänkt, eller ock dess stränder upplyftade; 
det sökte beständigt att sätta sig i förening med 
►Oceanen och hade på landet efterlemnat flere in- 
sjöar, h vilkas vatten sluteligen förlorat sin sälta. 
.Deraf bildades här och der söttvattens kalk och 
Travertino, och dessa stenarters täthet och deras 
Utbredning var föränderlig, eftersom kalken af- 
sattes ur sjöar eller från källor. Pä samma tid 
-betäckte söttvattens kalk ocli mergel vissa land- 
sträckor i Languedoc och Provence (Vigan, Mont- 
pellier m. fl. st.) 

Till Europas stora inre haf nedförde ström- 
mar, från alla håll, sand och rullade geschieben 
och vågorna uppvräkte dessa ämnen på stränder- 
na, likasom det ännu denna dag sker. Bildnin- 
garnas fasthet uppkom af den kisel- och kalkhal- 
tiga vätskan, samt massans tyngd och tryckning. 
På detta sätt bildades sträckor af k al k artade con- 
glomerater längs efter Alpernas fot i Wiener-bas- 
sinen och alla de mäktiga bildningar af molasse 
och sandsten, samt conglomerat och mergel, som 
omringa den stora Ungerska och Siebenburgiska 
bassinen, och som betäcka Mährens slätter, -äfven- 
som foten af de Tyska och Schweitziska Alperna. 
Vid samma tid uppfylldes Rhendalens och den 
Böhmiska bassinens botten med dylika men min- 
dre lerartade stenslag. Den omständighet förtje- 
nar att anmärkas, att i de Tyska conglomerater- 
na ingå endast fragmenter från närmaste Alper, 
men i Schweiz och Vorarlberg föra dessa bergar- 
ter fragmenter, som äro alldeles okända i Alperna , 
men hvilkas hemort måste sökas på Schwarzwalde 
och på V oges-bergen , såsom granit, porphyr o. s. v. 

Af samma orsak, som på andra ställen, upp- 
kommo nu brunkols-lager midt uti nyssnämnde 
bergarter; och dessa massor af vegetabiliskt ur- 
sprung, blandade med sötlvattens-musslor ,• anlade 
sig i urgröpningar (norra Böhmen ), eller* i vikar 
\(Haer ing) eller, i långdalar (Save^s och Dra - 
ve’s dalar), eller ock på förgrunden #f den- 
na tids vidlyftiga stränder. Då Alperna på den 
tiden utgjorde let största fasta land, är det natur- 
ligt att i dess bergdalar finna de betydligaste brun- 
kols-lager (Kar nt hen), eller ock på bergsträcknin- 
gens fot. 

. . . 3 * 



Efter bildandet af detta första tertiära gebie- 
-tet, héfans det stora liafvet fördel ad t i flere sär- 
skilda bass i ner med olika vattenhöjder. Den Bo ke- 
miska bassinen och den Rlienska emellan Basel och 
Bingerij afskilde sig från stora liafvet, från Sa- 
rvoyen till TVallacliiet uppkommo två stora liaf, den 
Schweiziska bassinen ocli den Bajerska utsträckta 
-från grannskapet af Aix i Savoijen intill Haas - 
rzVcAbergen , och de inre bassinerna i Nedr a Öster- 
rike och Ungern j hvartill Öfra Österrikes slätter 
:tjenade som förenings-canaL Dälden eller fördjup- 
ningen i Södra Siebenbiirgen, var också afskild från 
-den Ungerska, och midt i Alperna hade sjöar blif- 
.vit bildade, h vilkas vidd utstakades af Kärnthens 
slätter, längs efter öfra Drave - och ^^e-floderna. 

I Bbhmen tyckas de tertiära bildningarna nä- 
stan upphört med brunkolen, emedan man der 
-sällan träffar små upplag ( Kostenblatt ) af kisel- 
ocli mergel-artade stenslag, som kanske >äro yngre 
än den första tertiära formationen. Denna bassin 
måste således länge varit en sjö med färskt vat- 
ten, hvarur intet stenämne afsattes och hvari dju- 
ren ej voro ' mån g tali ge. t 

I Rlien-b as sinen bildades, på norra sidan, än- 
da m o ti Manhcinij ett temlig mägtigt nederlag af 
.grofkalk, som i synnerhet i; Öfra lagerna inneslu- 
ter/många söt t vattens musslor, som här måst taf- 
sat tillsammans med hafskräk, eller blifvit inför- 
da af strömmar. I söder och norr härifrån, synes 
grofkalken betäckt med lera och brunkols-mo- 
lasse, och sällan, såsom vid Buchsweiler bidraga 
-små isolerade söttvattens-bassiner till bildande af 
kalkmassor. Undantagande några musselblandade 
leror i södra delen af denna bassin, visa sig en- 
dast här och der yngre söttvattens-bildningar, så- 
~som t. ex. vid sydvestra foten af Schwarzwalde . 

I Schweiz består hela tertiära grunden endast 
•af sand, sandsten, conglomerat, mergel och brun- 
Jkoi. Emedlertid tyckas vissa gipsblandade mergel- 
arter i vestra Schweiz, många underordnade sött- 
vattens-, kalk- och brunkols-lager, de musselfö- 
rande sandstensmassor och de flesta molasse-bild- 
ningarna antyda, hvilka delar i det tredje tertiära 
gebietet de motsvara,, nemligen den blå leran^ mef- 
geln, sanden och till och med den andra tertiära 
kalken. f Man har ännu icke afgjort, h vilken sten- 
•Qrt som motsvarar den första tertiära kalkstenens 
.period, och i synnerhet råder största ovisshet om 
det niägtiga lagret af JNagelllue, som begränsar Al- 
perna, 

. «. j .i ’■ ■■.'[ i;! - In** jlir ir;SiI 

Bajern framter längs efter Alperna nästan sam- 
ma bergarter som Schweitz, medan bassinens norra 
sida bek lädes med en quartsrik finkor nig sandsten, 
med sand, mergel och svagt förenade breccier. 


Vid östra sidan, vid foten af Böhmer-Waldgebir- 
ge, träffas lera och brunkol, som, efter vår åsigt, 
tillhörer de bägge öfra tertiära afdelningarne. 

I Öfra* Österrike är den stora molasse-terrainen 
tydligt betäckt af mergel- och mussel-förande mo- 
las.se, soin bör räknas till det tredje tertiära ge- 
bielets epok {IVolfsegg). Samlingar af bitumi- 
nöst träd, utan petrificater , förekomma midt i 
denna nya deposition, beledsagade af sand och pla^ 
sti sk t lera {VUolfsegg). 

I södra delen af den lilla bassinen vid S:t 
Volten är förhållandet nästan lika, och den Öfra 
tertiära, musselblandade sanden är här ännu me- 
ra utmärkt {S.t Volten ). Brunkol, med conglo- 

merat och lera, förekommer äfven ( Thalern Obriz~ 
berg). Den norra delen hörer till följande bassin. 

Den stora Österrikiska och Ungerska bassinen 
har ett mångfaldigt mera sammansatt förhållan- 
de och dess bergarter äro alldeles lika med dem, 
som Medelhafvet bildat. Efter conglomerat och 
-molasse deponerades en egen art grofkalk, som 
bildar en nästan oafbruten gördel omkring hela 
bassinen. Till någon del består denna kalksten af 
lager af förstörda coraller och nummuliter, men med 
höjden vinner den mer likhet med Pariser-grofkalken 
och om-vexlar med blå lera, som äfven betäcker den. 
Denna mergel och lera, alldeles lik den på Apenni- 
nerna, innesluter brunkol, eller bituminost träd i 
Österrike ( Neufeld ) och i Ungern ( Brennberg ), samt 
klumpar af tätt svafvel i Croatien (Kadobay). En 
talrik mängd fossila kroppar charakteriserar de 
Öfra lagerna, och Molasse tyckes på vissa sidor af 
bassinen intaga den förra bergartens ställe. 

På leran har anlagt sig mergel, sand, som till 
en del innehåller musslor, molasse och grofkalk, 
och således fulländat det tredje tertiära gebietet, 
likasom i Apenninerna. Sanden charakteriseras af 
betydliga brunkols-bäddar med lera {Ofen) och 
tillfälliga blandningår af söttvattens- och hafsmuss- 
lor {Hellas, Gay a, sjön Balaton , Arapatak i Sie- 
benbärgen ). 

Under samma epok afsattes sand och grof- 
kalk pa nagra ställen i norra Siebenbiirgen, som ha- 
de, Sammanhang med den Ungerska bassinen, me- 
"dan samma bergarter nedlades i södra Siebenbiir- 
gen, sannolikt bildade i någon stor insjö, som in- 
tog Alutas bassin och som stod i förbindelse med 
det haf, hvilket betäckte Wallachiet. 

Sedan alla dessa formationer blifvit utbilda- 
de, qvarstadnade ältnn söttvattens -sjöar i den bas- 
sin,,! som nu intager Donaus strömbädd. Bland 
dem måste den största varit den, som betäckte 


medlersta delen af den vidsträckta östra slätten i 
Ungern, åtminstone för att dörnma af\ söttvattens- 
dtalken vid Czigled , Nesmely m. fl. st.' Smärré 
Söttvattens- sjöar och af olika ålder ge sig till— 
'känna genom kalkarter, mergel och menilit från 
Sirmieri , Zernpliner-comltatet, Ma.tr a , O fen , LVim- 
passing och från Eichkogel vid Wien. Öfra Öster- 
rike saknar alla sådane bildningar; att de före- 
komma i Schweiz och Bajern, är förut anförd t. — 
-Samlingar af kalktulf, afsatt af kalkhaltiga källor, 
trätfas ganska ofta i Schweiz och Bäjern, men de 
äro alla vida yngre än förutnämnde bergarter. 

De locala söttvattens- kalkbildningarna böra 
ej förblandas med nästan lika kalklager, som till- 
fälligtvis åtfölja vissa tertiära brunkols-lager på 
Alperna {GrazJ och i Rhendalen . Äfven tyckes 
det som många andra små locala bildningar, till 
ex. vid O eningen j Nikolscliiz i MdHren , Sirmien 
m. fl. icke ha någon gemenskap med i fråga va- 
i*andé sött vattens-kalk. Dessa stenslag tillhora en 
äldre epok, till äfventyrs uppkomna efter den blå 
mussel förande leran i särskilda bassiner; ty man 
finner deras petrificater till en del inneslutne i den 
Öfra mussel hal ti ga lerans underordnade lager; en 
•omständighet, som utmärker att dessa organiska 
öfveriefvor blifvit förda och släpade, än till haf- 
vet, än till någon liten söttvattens sjö, lemning 
efter detta haf. 

Efter denna utveekling af bassinernas allmän- 
na beskaffenhet norr om Alperna , bör man ej 
"underlåta deraf draga den slutsats, att hafs-foster- 
na under hela den tertiära epoken funnits vida 
mera allmänt i den Österrikiska och Ungerska 
bassinen, än i den Schweiziska och Bajerska, eller 
att de lättare fortplantat sig och blifvit bättre bi- 
behållna i den förra, än i den sednare. 

Jemför man dessutom de tertiära bildningar- 
ne på begge sidor om Alperna, så uppkommer 
en märklig åtskillnad hvad beskaffenhet och för- 
delning angår. Sandartade ämnen voro rådande 
på Alpernas norra fot och inträngde i några lång- 
* dalar och tvärdalar. På den motsvarande eller 
södra sidan är den tertiära formationen kalkartad, 
utan att uppstiga i någon Alp-dal. Tillägger man 
vidare, att på den sednare sidan alla stora dalar 
äro tvärdalar, som likna nyss uppkomna sprickor, 
så blir det troligt, att många dalar på norra Alp- 
sidan äro bildade långt förr, än de mesta på mot- 
svarande sidan. Innan de sistnämnde uppkommit, 
måste vattnet från den största delen af bergmas- 
san flyta från söder till norr; de sprickor, som nu 
utgöra dess strömbäddar, kunde ej uppkomma 
för än mot slutet af tertiära epoken, och ström- 
marna fingo då tid atl djupare utgräfva de klyf- 
tor, sojdq nyligen uppkommit efter voleaniska eru- 


ptioner och lyftningar. Dalsidornas skapnad vid de- 
ras öppningar mot slätten, tillåter icke i södra 
Alperna antaga några , af strömloppen förstörda 
‘äldre dammar; deras betraktande föranlåten ovil- 
korligt till den nyss. anförda meiiin g. 

Efter den tertiära bildningens slut* begynte 
Alluvi al- epoken. Europas bassiner voro till stor 
del ännu fyllda med vatten och delade i en stor 
mängd söttvattens-sjöar, såsom i Bäjern, Österrike, 
Ungern, Bölimen och Rhenländerna, den norra 
"Franska bassinen, som var delad -'i deii Parisiska 
och den vid öfra och nedra Loire. I^äSsinen i 
sydvestra Frankrike, norra Europas störa bassin 
och den Engelska hafva troligen icke erfarit det- 
ta småningom aftägande öfver gå ngstf llstånd , eller, 
om det inträffat, har det varit på en kort tid, i 
jemförelse med de öfriga bassinernä. Medelhaf- 
vet har deremot alltid bibehållit sfn s ( älta. 

Kågre af dessa sjöar ha efterlemnat ansenliga 
depositioner f Rhendalen j Ungerns östra slätter, 
Österrike o. s. v.); men andra, hvilkas vatten for- 
tare bortströmmade, afsatte endast litet af lera 
“och sand, och strömmarna intogö hos desse tidi- 
gare deras nuvarande fåror. Emellan denna epok 
och sjöarrtas uttömning, förflöt en ansenlig tid, 
och derundeb öfvergåfvo och ändrade stlbmmar- 
ne mer eller mindre sina då varande bäddar, så'- 
som för e\v Rhendalen, Donau o. s. v: Dessä éött- 

vattens-sjöars höjd kan igenkännäs af de stora Sam- 
lingar af rullsten och mergel, som till en del in- 
nehålla musslor och ben af fyrfotade djur, hvil- 
ket man träffar på östra Ungerns slätter, i Öster- 
rike, i Rhendalen , längs efter Garonne och vid 
flere ' strömmar i norra Tysklarid. Upplag af sand, 
rullsten och conglomerat fAlpemaj på backar- 
na ocli bergens aifal lande sidor eller plateauer be- 
visa, att under första hälften af Alluviai-epoken, 
strömmarna i hela Europa hade vida högre bädd 
och niveau än nu, elleif ock att de i sitt lopp häm- 
mades och til Ibakahöllos i sjöar, hvilkas dammar 
nu äro förstörde. 

Vid samma tid som det färska vattnet afsatte alla 
dessa ämnen, angreps Continenten af hafvets vågor 
och strömmar, som uppkastade en myckenhet al- 
luvier på stränderna, der vi- finna dem med vida 
högre läge, än nn varande hafsyta. Kusterna af 
Frankrike, England, Skottland och Norrige’ upp- 
visa samrtfanhopade upplager af rftllsteti', sancl, 
mergel och musselskal, till betydlig höjd uppvräk- 
te öfver närvarande vattenyta. Samma phehomeh 
finnes upprepadt på Atlantiska hafvets motsvaran- 
de strand i America ("BostonJ och längs efter ku- 
sterna af Medelhafvet och Östersjön. 

Vid Medelhafs-kusterna finnei * 1 man på upp- 
böjda klippor spår efter PholaÖ-musslors arbeten 


fNizzaj CapJ Clrcéej sand, rullsten, conglomerat 
och samlingar af musslor, hvars likar ännu träf- 
fas i detta liaf fNizza, Sicilien , Corinthiska Näset J, 
och sprickorna i dessa kalkberg äro fyllda med ännu 
lefv an de hafs- och sjö-musslor f Gibraltar ^ Langue- 
doc , Corsica , Nizza^ Dalmat ien j Joniska ÖarnaJj 
ined eri breccia af benfragmenter {'GibraltarJ J eller 
ock, på mera afstånd från kusterna, inneslules 
denna ben-breccia endast af söttvattens- och land- 
musslor. 

De orsaker, som åstadkommit liafsvattnets sän- 
kande eller Continentens upphöjning efter den gam- 
la Alluvial-epoken , äro svåra att ådagalägga, eme- 
dan de kunna vara af mångfaldig art, efter olika 
lokala förhållanden. Medelhafvets sänkande måtte 
blifvit påskyndadt genom utbrottet af Asiens stora 
inre haf, och det tillfälliga bildandet och djupa 
utskärningen af Gibraltars sund, måtte isynnerhet 
varit den determinerande orsaken. Äfven samma 
orsaker kunna gälla för Östersjön; men i afseende 
till Nordsjön och Atlantiska hafvet, måsteman a- 
11a andra händelser. 

Om man vore berättigad att uti gamla eru- 
ptioner söka orsaken till de rum, det ena efter 
det andra, som hafvet intog, så kunde vi äfven 
Lär taga vår tillflygt till eldsprutande berg, som 
varit verksamma under Alluvial-epoken, äfvensom 
til de phenoroener, livilka voro en nödvändig följd 
deraf. Ändtligen nalkas vi en tidepunkt, då Euro- 
_pas fasta land började att antaga sin närvarande 
form och constitution; hafvet och de ännu åter- 
stående sjöarna fortforo att bilda afsatser; floder 
och strömmar deponerade klappersten och sand; 
källvatten afsatte här och der kalkmassor; torf 
fortfor att utvidgas; af glaeiernas inflytande sänk- 
Jtes de höga bergspetsarna; på flera ställen timade 
instörtningar och bergras, och voleanerna fortsatte 
beständigt att brinna på sina gamla områden, el- 
ler gjorde sig utgång genom nya craterer i granr- 
•skåpet af hafvet, eller på öar. 

Sluteligen förtjenar äfven att nämnas: några 
, strömmars förändrade lopp f ArnoJ , flere sjöars 
. uttorkande , många instörtningar och bergfall, upp- 
komsten, försvinnandet eller utslocknandet af *vok- 
caniska kägelberg o.; s. v. 

Under det tertiära gebitets bildande > antog Eu- 
ropa småningom den form ^ erhöll den 'vegetation 
och de djur som nu tillhora det; vid alluv i al- 
epokens början fortfor ännu någon olikhet uti dju- 
rens geographiska fördelning ; menniskan bebodde 
da annu icke Europa; men i den yngre Alluvial- 
periodeiij var allt såsom nu. 

Luftens temperatur minskades småningom; an- 
talet af dieotyledonära växter förökades ansenligt 


i Europa, medan de monocotyledonära och de, som 
liknade tropiska vexter, aftogo och minskades. De 
djur, som till slägten och arter liknade aequato- 
rial-ländernas, försvunno efter hand, och gingo 
alldeles förlorade vid slutet af den tertiära epo- 
ken. Någre af dessa djur funno tillfälle att ut- 
vandra till de delar af verlden, der en för deras 
existens nödig värma trä/Fades, hvarigenom en del 
kunde bibehålla sig i aequatorial-zonerna; men de 
öfrige, som ej voro begåfvade med någon utvan- 
drings-drift, dogo småningom ut i deras gamla 
hemvist, och utgöra nu de försvundna djurstam- 
marna. Några djur bebodde kanske under den 
tertiära bildningen Europa och de tropiska län- 
derna gemensamt; kunde desse icke vandra bort 
då kölden blef känbar, så bibehÖllo de sin till- 
varelse endast i varmare klimater, och var äfven 
aequatorial-temperaturn för svag, måste de för- 
svinna från jorden. 

På detta sätt är förklaringen lätt och enkel, 
hvarföre det tertiära gebietet innehåller petrifica- 
ter, identiska eller nära identiska med nu lefvan- 
de organism, medan urbilderna till andra för- 
steningar af samma period äro alldeles försvund- 
na, eller till och med deras analogi upphört. 
Deraf härleder sig, att så många skaldjur och 
stora fyrfotade djurs ben blifvit omförda af ström- 
mar och floder under den äldsta alluvial-epoken, 
och deras öfverlefvor begrafne i dalar eller andra 
.fördjupningar under mergel och sand. Vi finna 
äfven härigenom bekräftelse på flere naturforska- 
res åsigt i hänseende till de hålor, som aro upp- 
fyllde med ben af djur, h vilka dels äro obekanta 
i Europa och dels tillhört utgångne slägten, och 
som i desse grottor blifvit samraanliopade vid dju- 
pens död, eller af deras egna lefnadssätt. Man 
finner i hålorna öfverlefvor af djur, hvars natur- 
liga drift ålägger dem att söka dylika bonings- 
platser, blandade med öfverlefvorna af andra, som 
tjenat dem till uppehälle, eller som af vatten- 
strömmar blifvit införda, som tyckes vara händel- 
sen med alla ben-breccier. Alla öfriga ben och 
.skaldjur, som tillhöra Alluvial-epoken, träffas all- 
tid i dalar och på låga ställen. Dju,ren föredro- 
go naturligtvis sådane ställen, emedan den varma 
temperaturn der bibehöll sig längre; och deras 
Öfverlefvor blefvo således der alldeles tillfälligt- 
vis begrafne. Utan tvifvel funno många djur sin 
undergång i vattnet, eller blefvo på ett eller an- 
nat sätt dödade, såsom ,ännu händer; men om en 
allmän flod, som på en gång förintade hela djur- 
verlden, är ingen fråga. Om en sådan katastroph 
tilldragit sig, så skulle man äfven på berg och höj- 
der träiFa dessa djur-rester i den mergel och sand, 
som åtföljer dem, eller ock, om desse alluvier 
blifvit förstörda, så borde åtminstone spår deref- 
ter finnas på någon upphöjd plateau, som likväl 




ej är händelsen. Längs efter sluttande bergsidor 
och vid småbäckar, finner man valsand, klapper- 
sten och geschieben, men ingen geognost lärer för- 
svara den satsen: att här är lagerstället för fossila 
ben, eller att dessa berg fordom varit öfvertäckte 
af dessa Ailuvier. De fossila öfverlefvor, som träf- 
fas i dessa slags Ailuvier, ^tillhöra alltid sådana 
djur, som finnas i Europa eller äro inhemska i 
orten. Deremot träffar man alla Ailuvier med ben 3 
eller med fossila Öfverlefvor af djur_, som aro 
främmande for Europa 3 vid stränder 3 eller i när- 
varande tids laga str ombäddar 3 eller pä de slät- 
ter som de vattnaj eller ock 3 fastän sällaiij pä lä- 
get plateauerj som belierrskas af höga berg . 

De geologiska erfarenheterna bevisa, att hela 
jordytan fordom ägt ett mer eller mindre varmt 
climat, och att denna värma i luften minskades, 
tillika med de orsaker, som frambragt den; emed- 
lertid äro desse phenomen icke tillfyllestgörande 
för antagande af den mening, att hela planeten 
varit i glödande tillstånd. Men temperaturens af- 
tagande på jordytan skedde icke likformigt öfver 
allt, emedan den, efter vår åsigt, bestämdes af de 
voleaniska massornas storlek, af deras afkylning, 
af olika delar af jordens läge mot solen, af afstån- 
den från liafvet och läget öfver vattenytan. Här- 
af blef det en foljd, att det alltid fanns varmare 
och kallare partier på jorden, och att temperatur- 
zonerna, eller de isotherma i bredd, längd och 
höjd, endast småningom inträffade, efter förhål- 
landet af skiljaktiga Länders locala climater. Ef- 
ter hand erhöll o de olika delarne af jorden deras 
nu varande temperatur; de hvilka läget gynnade 
att äf solstrålarna blifva åter uppvärmda, blefvo 
de varmaste, medan de andra blefvo kallare i för- 
hållande till den kortare eller längre tid, som de 
åtnjöto solstrålarnas uppvärmande kraft. 

Vextrikets alster måste, vid dessa öfvergångar 
från värma till köld, lida mångfaldiga förändrin- 
gar. Vexterna erforo icke blott förändringar , u- 
tan de antogo äfven efter hand ett fast geogra- 
phiskt läge i länder, som for dem hade en afpas- 
sad temperatur. 6amma inflytande måste af sam- 
ma orsaker yttra en ungefär lika verkan på dju- 
ren; de djur, som fordrade ett varmt climat, ut- 
bytte först de höga regionerna med de lägre, och 
sedan äfven desse svalnat, flyttade de till de heta 
zonerna. De djur, som Icke förmådde göra ut- 
vandringar, måste efter hand förgås i länder, som 
Llifvit dem för kalla, och de tempererade och kal- 
la luftstrecken beboddes sluteligen endast af såda- 
ne djur, som antingen voro derefter afpassade, el- 
ler småningom bhfvit dervid vande, 

'Denna enkla 3 frän geologiska phenomen här- 
ledda förklar ing j utreder alla förmenta geologiska, 
Bouc , om Jordens format :r. 


anomalier j hvarom sä mänga vilkorliga liypotheser 
uppstått 3 liypotheser motsagda af den beundrans- 
värda och orubbliga ordnings som rader i verlds- 
systemet. 

Det första, på detta sätt upplösta geologiska 
problem, är upphofvetj beskaffenheten och lager- 
fÖrhällandet af stenkols - och brunkols-terrainerna . 
Man faller icke mer i förundran Öfver att finna 
en så stor analogi emellan vext-petrificaten hos 
alla länders stenkolsbildningar, att se de tempere- 
rade och kalla zonerna äga analoga produeter med 
de tropiska länderna. Likaså naturen ligt visar sig 
i de särskilta gebieternas brunkolslager en viss gra- 
dation i blandningen af de olika classer af tropi- 
ska och Europeiska vext-alster; ty Europas berg 
och dalar hade redan då en mångartad vegetation* 
Tropik-länderna äga kanske nu ej den värme och 
öfriga nödvändiga fordringar, som äro nödiga för 
de vexters trefnad, hvilka äro identiska med de 
i stenkolen inneslutne; derfÖre är det ej eller o- 
väntadt att sakna dem i dessa länder. 

Det andra geologiska problemet, ehuru säll- 
samt, är likväl en eftkel foljd af de åtskilliga tem- 
peratur-tillstånd, som jordytan erfarit i särskilta 
verldsdelar. Frågan är nem ligen om naturen af 
de fossila haj s-p ro dieter nä som äro begrafne i dc 
fyra hufvudaf delningarna * Öfvergängs -, Flöts- och 
Tertiär a &ebietet 3 samt Ailuvier ne. 

Ju längre man intränger i jordmassan > ju 
större enkelhet som visar sig bland djur- och vext— 
alsterna 3 desto större enformighet måste också va- 
rit radande pä hela jordytan. Detta faetum vore 
endast en följd af en större , temperaturlikhet, som 
rådde på hela jorden, ty de an viste orsakerna för- 
utsatte en större eller mindre värmegrad på de nu 
närvarande kalla eller tempererade zonerna, och 
tilldelade kanske den varma zonen en vida högre 
temperatur, än nu, under det att möjligen vissa 
ställen deraf endast hade andra zoners värma. 

Om jordytans temperatur i Europa och på 
det öfriga af jordklotet, vid den första berg-for- 
mationens uppkomst, vär högre än nu, och om 
den småningom minskades, så är det naturligt, att 
de Europeiska hafven forst, såsom öfver allt, lif- 
vade varelser, som analogien ställer närmast in- 
till dem i närvarande Tropiska haf. Sednare, un- 
der det de åtskilliga zonerna bildades, måste des- 
sa djur bli af en oändlig mångfald, och de när- 
made sig mer och mer till dem, hvilka nu för 
tiden bebo de länders haf, hvarest man finner de- 
ras öfverlefvor begrafne. 

Under den långsamma värme-minskningen , 
hyarvid den för Yissa hafsfosters lif nödiga tem- 

4 


S 


'26 


perätur upphörde, måste dessa djur, ofn flylt- 
inngsförmågän tillhörde dem, såsom Cetace'er, Fi- 
skar, Hadiarier m. fl., söka cl i mater som vöro me- 
ra lofvande, och de bibehöllo sig endast under 
JEquatoru, så vida de dpi* funno tillräcklig värma. 
JDe Öfriga djuren, som icke voro begåfvade ined 
flyttningsförmåga, delade lika öde med vexterna; 
några, hastigt förflyttade till ett kalit luftstreck, 
hafva endast kunna frälsa sin tillvarelse på grän- 
sen af den varma zonen, så fram t de befunno sig 
der; andra, som fordrade än större värme, förlo- 
rade utan undantag deras tillvarelse, *) 

Här af följer, att ju närmare man frän Polen 
nalkas Z Er/uatorn , desto mer mäste de fossila or- 
ganiska varelsernas Öfverlefvor vara lika eller till 
slägten och arter likna dem , som for det närva- 
rande lefv a under Tropikerna. Ju yngre flbtzbild- 
ningarne och de tertiära hafs- och sottvattens-bild- 
rungarne aro_, desto större analogi mäste deras pe- 
trifcater äga med innevänarne i hafvet_, eller i 
Europas färska vatten j till dess pä slutet nägra 
helt nya bildningar endast ^ eller nästan endast , in- 
liehälla arter > som aro alldeles identiska med de nu 
lefv ande. 

En nödvändig följd af d$nna sats Sr, att ju 
yngre de i åtskilliga Continenter j eller i en Con- 
tinent anmärkta gebieter äroj desto mer maste de- 
ras fossila kroppar vara af vikande frän en Conti- 
nent till en annan * eller rättare frän en zon till 
den andra och tillika frän en bassin till en an- 
nans men petrificaier frän tvänne länder , som 
ha samma temperatur mäste alltid visa sctmnra 
förhållanden hvad antalet af lika eller liknande 
djur beträffar ^ sotn ännu finnas lef vande i dessa 
skillda lähder * 

Således innehåller grof-kalken från Nya Hol- 
land icke lika petrificater, som i Europa; men den 
förstnämndes petrificater visa samma analogi och 
samma förhållande till de i Australiens haf lef- 
. Vande varelser, som den Europeiska grofkalkens 
.petrificater visar till de i Europas haf lefv ande 
djur. Petrificaterne i Medelhafvets tertiära kalk 
. Öfverensstämma icke fullkomligt med dem i kal- 
ken från Norra Europas stora tertiära bassin, el- 
ler med dem i Franska bassinen; men de äga stör- 
.re analogi med petrificaterna i Europas tertiära 
.central-bassin, än med dem i den sistnämnde, och 
petrificaterna i det sydvestra Frankrikes bassin, 
närma sig mera till de Medelhafska, än till dem 
som finnas vid Paris eller London* 


n) En sådan flyttning synes öfverflödig att antaga. De 
funnos öfvcr allt der det var varmt, dogo endast 
ut der det blef för kallt. 

Öfvers, 


En annan följd af de närnnde åsigter är, att 
ju yngre de observerade gebieter är o och ju när- 
niare intill JEqvalorn desto snarare kan man vän- 
ta att ftina de lefv ande analoga eller identiska 
slllgterna till deras petrificater eller åtminstone 
ätt antalet af analoga lefvande slägten j är desto 
betydligare , 

Iiaraf följer att, ju äldre gebieterna ärOj som 
hysa hafs- eller söttvattens-petrifeater ^ desto min- 
dre kan man hoppas att äter finna deras identiska 
eller analoga arter eller slägten i den heta zonens 
haf eller färska vatten ; ty oaktadt luftstreckets 
värma, finnas kanske likväl icke der alla vilko- 
reri för dessa varelsers trefnad. 

På detta sätt erhålla vi slutfoljder, som noga 
komma öfverens med våra nu varande geognosti- 
ska kunskaper, och i synnerhet bidraga att sam- 
manbinda de spridda uppgifterna i den geogno- 
•stiska geographien. 

De fossila öfvcr lefv or nas af fyrfolade och 
landtdjurs geognostiska och geographiska fördel- 
nings förklaras af ven nojagtigt. 

Vid den tertiära epokens början var tempe- 
raturen i vissa låga Europeiska länder ännu tem- 
lig hög, så att fyrfotade och andra djur, analoga 
-med dem som nu bebo de varma zonerna, kun- 
de der lefva; derföre träffas sådane varelsers öf- 
verlefvor i tertiära bassiner, ben af elephanter, 
rhinoceros, hästar m. m. i Alluvial-merge! , och 
samlingar af liyaen- och björnars ben m. m. i kalk- 
* bergens remnor och hålor. Uti climatets lång- 
samma förändring finna vi orsaken h vårföre de 
fleste af dessa djur gingo förlorade, eller utflyttade 
till varmare luftstreck, medan de, som förut be- 
bott Europas höjder, voro de enda som bibehöllo si g. 

Det är klart, att om det fanns varelser, h vil- 
ka, i anseende till den heta zonens för starka 
värma, endast bebodde det tempererade luftstrec- 
ket, funnos andra som på en gång trifdes på de 
varma zonernas höga plateauer och på de tempe- 
rerade och kalla climaternas slätter (Mastodonten 
m. fl.), och kunde desse ej i behörig tid uppsöka 
ett lämpeligt climat, om det slutligen fanns djur, 

L som deremot fordrade en ännu högre temperatur 
. än i de varma zonerna, så måste dessa varelser 
. omkomma, försvinna från jorden, eller efter hand 
begrafvas bland Alluvier. 

En särskild, i synnerhet under de varma zo- 
nerna verksam omständighet kunde inträffa genom 
plateauers upplyftande; i det fallet blef tempera- 
tur-förändringen så skyndsam, att många djur 
måste omkomma. 


Sluteligen förklaras v externas och alla jord- 
globens lefvande varelsers geograpliiska fördelning 
lika sd enkelt som tydligt. 

Man finner hvarfore den ena zonens vexter 
afvika från dem uti en annan, hvarför alla visa 
vissa åtskillnader, ej allenast efter deras hemor- 
ters längds- och breddsgrader, utan äfven efter 
höjden öfver hafsytan, eller efter de isometriska 
zoner som innesluta dem. Härigenom försvinna 
alla svårigheter, som mött liypothesen for vexter- 
nas flyttning: svårigheter, som varit desto större, 
ju högre läget af de vexter, h vilkas utspridnings- 
sätt man ville förklara, varit öfver hafvet. Såle- 
des förklaras vexternas identitet på alla verldsde- 
1 ar nas öfre trakter, h vil k a förut utgjort spridda 
eller närliggande öar. Äfven förundras man ej mer 
öfver några slägtens eller arters långväga utsprid- 
ning, såsom t. ex. vissa identiska slägtens eller ar- 
ters isolerade förekommelse i två skilda zoner, 
som hafva ungefar lika temperatur o. s. v. 

Det som är sagdt om vexter, gäller, med få 
undantag af egenheter i organisation, äfven i all- 
mänhet för det organiska lifvets fördelning efter 
bredd, längd och isometriska zoner och höjd öf- 
ver hafvet. Då climatet, genom inverkan af dessa 
tre med hvarandra förenade orsaker, blef olika, 
så måste det utöfva sitt inflytande så väl på djur 
som på vexter, och hvart climat måste efter hand 
erhålla sina egna landtdjur och hafsalster. Med 
ett ord, hvart climat fick sluteligen sina hafs- 
alster, sin Fauna, sin Flora; jordytan uppvisade 
flera skapelse-kretsar, men endast sparsamt släg- 
ten eller arter med en mer utbildad individuel 
lefnadsart. Slutsatserna stämma fullkomligt Öfver- 
ens med Botanisternas och Zoologernas iaktta- 
gelser. 

Desse äro de allmänna åsigter, som uppkom- 
mit af mitt bemödande att förklara det obekanta 
genom det kända och af den Önskan^, att ej för- 
virra mig i uttydningar, hvartill närvarande geo- 
logiska och physiska phenomen icke bjuda någon 
ledtråd. Jag bör ej underlåta anmärka, att några 
bland mina i synnerhet vigtiga åsigter, redan för- 
lorat det retande af nyheten. Jag uppfattade dem, 
som Herrar von Humboldt, Noeggerath och von 
Waldenstein kunna intyga, redan år 1822; men 
jag är långt ifrån att uteslutande vilja tillegna 
mig dem. 

Flere Geologer hafva anat bergens upplyft- 
ning, såsom Pallas o), DeLuc, Hutton, Spreng- 


2 7 

SEYSEN p), JlJSTI , VoiGT q), OCh FlCHTEL 1'). Då 
Hutton ansåg gångar, såsom fyllda med plufoni- 
ska ämnen, så ådagalade Fichtel redan 1794 en 
theori, som nära liknade min, öfver deras utfyll- 
ning på flere vägar (origine mixte} s). 'Breislak 
meddelade år 1818, i dess geologiska institutioner, 
theoretiska antydningar öfver åtskilliga föremål, 
såsom öfver gipsens, bergsaltets m. m. uppkomst. 
Heim skref 1812 ganska utförligt öfver bergked- 
jors upphäfning förmedelst basalt och porphyr, 
öfver mineraliers och metallers sublimation i berg- 
arter, och öfver förändringar hos bergarter, till— 
vägabragte genom voleaniska eruptioner t). År 
1820 utkom mitt försök öfver Skottland, hvari 
man finner flere af förut anförde allmänna betrak- 
telser. År 1821 yttrade sig v. Humboldt ungefär 
på lika sätt i allmänhet Öfver jordglobens förän- 
drade temperatur u), h vilka åsigter han sednare 
(1824) upprepade i sitt tal öfver Volcaner. Fer- 
rusag afhandlade 1821 hafsytans sänkning efter 
hand, och beskref isynnerhet den tertiära terrai- 
nen v); livilka meningar vi till en del antagit. Ar 

1823 utgaf v. Buch sine iakttagelser Öfver dolo- 
mit och porphyr i Tyrolen, äfvensom öfver upp- 
lyftningen af denna del af Alperna, och 1824 ut- 
vecklade han sin tanka nogare, hvarigenom Heim's 
åsigter erhöllo mera utvidgning och precision x). 
Mot slutet af samma år gjorde Fouribr sina be- 
räkningar öfver jordens ursprungliga och nu va- 
rande temperatur, bekanta y). År 1825 utveck- 
lade Ferrusac ytterligare Molluscernas geographi- 
ska förbredning, som tem ligen nära öfverensstäm- 
mer med våra slutföljder z). Samma år gjorde 
Mac Culloch a) å nyo bekante dess åsigter öfver 
primitiva bergarters bildning, hvilka han redan 

1824 meddelat b), och Crichtok visade c), att 
han delade vissa meningar öfver jordens ursprung- 
liga temperatur. Sluteligen hafva Hoffman, v. Oeyn- 

p) Untersuch. iiber die Entstehung der jezziger Ober- 
fläche der Erdc. 

q) Prakt. Gebirgskundc. 

r) Bemerk. iiber dic Carpathcn, s 4 4 * 8 — 4 ^ 4 * 
Mineralog. Aufsäzze, s. 364 » 

t) Geolog. Bescbreib. des Thiiringer Waldgebirge. 

u) Distribution nurnérique et geographique des Ve- 
gétaux. 

v) Mémoires sur les terrains Tertiairs, i Journal de 
Physique. 

x) Taschenb. fur Mineralogi, 1824. 

y) Ann. de Chim. et de Phys. XXVII, i 5 & 

z) Geographic des Mollusques. (Diet. d’Hist. Nat. par 
Baudoiw.) 

a) Journ. of Sc. of the Roy, Instit. Jan, 

b) Ann. des Sc. nat. Aout, 1824» 

c) Ann» of Phil, i 8 a 5 . 


0 ) Sami. zur Pbysik und Naturgeschichte, V. i3i. 


aS 

ÖAUSEX, CnARPENTiER och Noeggeratö d) lemnat 
flere utförliga utvecklingar öfver gips och berg- 
salt, och Merian, Keferstein och Poxjlbtt Scrope e), 
liafva §n vidare utspridt upphäfnings-theorien. 

d) Oeyitiiausew, Rheinlande o# s. v* i Pogöeitdorfs Ann# 
der Physik# 

e) Considerations on Volcanos, 1826, 


Uppmuntrad af alla dessa arbeten, framläg- 
ger jag mina åsigter för det allmänna, och finner 
med nöje, att så utmärkta Geologer instämma 
deruti, att Geologien erkänner jordskorpan såsom 
en oafbruten kedja af voleaniska och neptuniska 
phenomen* Det som ännu återstår att förklara, 
böra vi vänta af Chemiens, Physikens och Astro- 
nomiens föröde Jramsteg. 



Syn optisk Framställning 

. af 


Jorbgtans # o t tn a 1 1 o n t r 


och 



deras vigtigaste underordnade massor. 


dF ö t 0 t a 

Kristalliniska Skifferber 




Stratifierade eller Neptumska Bildningar. 

I. GNEIS-FORMATION, Erzgebirge i Sachse?i 1 
VValdgebirge i Böhmen_, Schwarzwaldj Limousin , f Högta ^höjd 

Skottland Swerige , Norrige j Canadaj Grön- G tminstouc e&85 Fot. 
landj Brasilien j Columbien o. s. v. 1 



Hornblend- 
fö rande 
berg-arter 


Kalksten 


Ho rnblend- Gneis, 
Amphibolit (Hornblend- 
gestein), Amphibol-skifferj 
(H o r n b 1 e n d - s k i f f e r). 
Korni g (Sverige j Finland , 
Skottland). 

Tät (Ön Tyrie). 


Skottland , 
Skandinavien , 
Böhrncn. 


'Vackra Marmorarten 


»Dolomit, kornig (Jona i Skottland) 
vQvartsfels, kornig. 

II. GLIMMERSKIFFER-FORMATION. 

Den egentliga Glimmerskiffern har ej så stor 
utsträckning, som Gneissen; en Fältspats-blan- tuiVooo Fot*, 

dad förändring är likväl mycket allmän och * 
hänföres till Gneis (Skottland') 




Under- 

ordnade 

Lager 

och 

Stockar: 


Ilornblend-blandade Stenar ter 
Ko mig kalksten (Alperna) 

Kornig Gips Spetsen af (Mont C enis) 
Kornig Quartsfels. 


En stor myckenhet af 
mångfaldiga inneslutne 
kristalliserade Mineralier: 

Granat, Dist hen, 
Beryll, Chiasto- 
lith, Co rund, Kry- 
olith, Lazulith 
Kalksten o. s. v. *) 

eller såsom Stockar: 
Granatfels, 
Magn et-eisen fels, 
CLcupplandj , 
Kokko lith— fels, 
Graphit-förande 
Gneis 

pHafnerzell i BujernJ. 


) 


Dessa Formationer äro, genom väl kända öfvergångar, noga förbundna med de påföljande (Al- 
perna* Pyrenéerna j Tysklandj Skottlandj Skandinavien^, 


f) Härtill kan läggas Staurotld, Apa tit, Spinell ( Södermanland ), Or hit ( Stockholm ), Zirkon 
C Stockholm), Chondrodit Offcer, Finland ), Sphcn ( Trollhättan , Östergöthland ). Öfvers% 


o 


o 


dass en. 

eller så kallade Urskifferberg. 


Mcissformiga eller Plutoniska Bildningar . 


GRANIT i Kagelf ormiga berg och stående Stockar (Kaolin- 
Granit med Skapolit och Halb-Opai i Baijern Sachsisk Topasfels, 
Pini tförande Granit, Lepidolit-Granit vid Rozena i Mahren ); — La- 
ger f or miga Stockar eller Gängar {i Skottland ^ Böhmer-JVald ); — Gängar 
{Finland j med Ber yl], Tur ra alin, Topas m. m. Baijern , Fahlun ) — och i 
Drummer {Skottland j Skandinavien j Pyrenéerna ).' Högsta höjd i Europa öf- 
ver 4ooo Fot. 

SYENIT i Kä gelberg (Bohmeri ) — stäende eller lager artade Stoc - 
karj eller lager artade Gängar {Skottland) j — Gängar och Drummer 
{Skottland). 

DIA BAS i synnerhet i lagerf ormiga Stockar eller Gängar och i 
egentliga Gängar ( Skottland „ Norrige). 


Stora Bildningar 
eller Stockar af 
Wcisstein; 
öfvergång från 
G ne is- till Gra- 
nit-structur genom 
plutonisk inverkan. 


Alla dessa bergarter bildades sednare än omgifvande Skiffer; likväl kan deras 
uppkomst-tid icke noga bestämmas., oagtadt flere blifvit uppdrifne under eller 
efter Grauwacke-formationen , t* ex. vissa Granit-gångar, Granit- och Syenit- 
Stockar o. s. y. 

SERPENTIN i stäende , stundom cylindriska Stockar och lager* 
artade Stockar eller Gångar {Mahren j vestra Bohmer-TVald-Gebirge). 

Dess uppskjutande Ur samtidigt med Grauwacke-bildningen, eller till och med 
här och der, med Stenkols-bildningen. 

Den är åtskild från den kristalliniska Skiffern med otydligt skifriga och egna 
Kalkstensarter, och vid beröringspunkten , genomdragas dc sednare med Ser- 
pentin., eller bilda en Breccia Skottland , Varieteter af Vcrde-Antico). 


PORPHYR i Gängar , ofta icke äldre än Grauwackan; och lager- 
artade Gängar från Öfvergångs- och FlÖtz - perioden fErzgebirge ^ vestra 
BÖhrner- TValdgebirge Skottlandj. 

BASALT i Gångar från första Tertiära perioden {Skottland 0 ♦ fl. st.). 

Nätformiga och korssande Malmgångar eller Stockverk i stratifierade och i mass- 
formiga Bildningar. I de sistnämnde samtidiga med sjelfva bergarten, i de 
förra äro Gångarne ofta icke äldre än Grauwacka. ( [Frzgebirge ) 

YTTRO-TANTALIT, GADOLINIT m. m. 


Kolsyrad Strontian finnes endast i Malmgångar i Gneis (Skottland) , Zeoli- 
k th er förekomma här äfyen. 



4 


« tr t a 


Öfv er gång s- 

Stratifierade eller Neptuniska Bildningar. 

I TALK-, QVARTS- och LERSKIFFER - FORMATION. — \ 

Alperna, högsta höicl 8 — 10,000 Fot, Pyrenéerna , Ardennerna , 1 Petrificaier, högst sällan 
II. h. på östra sidan 3 , 000 F., Taurus, IL h. 2,600 F., Bre - 1 oophyter ’- rt l ° 
tagne, Skottland H. h. 3,700 F. 


Hufvud- 

bergarter 

ocli 

Afar ter: 


( 


Glimmerskiffer 
Talkskiffer 

I - Quartsig Talkskiffer 
Chloritskiffer 

Quartsig Chloritskiffer 

Lerskiffer 
Quartsig Lerskiffer 
Kornig Quartsfels 
Tät Quartsfels 
| Y anlig Gneis 
VTalkartad Gneis 


pliyt 

ccratiter, Nautili- 
ter, Musslor, Palce- 
ader {Bretagne j La 
Manche ), lemningar af 
Monocotyledoner 
{Alperna'). 




stundom 
Sandstens- 
lika sten- 
arter 


{ några inströdda 
Mineralier, 
Magnet- 
jernmalm, 

f Chiastolith, 
) Dipyr, 

V. Jer nkis m. m. 


Högsta höjd i Europa i4 ? 656f. 


Under- 

ordnade 

Lager 

och 

Stockar: 


\ 


r Brynstensskiffer (W ezschiefer) 
Kiselskiffer 
Alunskiffer 

Kolblendförande Skiffer ("Al - 
pernaj J 

Kalkartad Lerskiffer ("AlpernaJ 


Första spår till Kol. 


Kornig Kalksten ("Alperna, } Pyre- 
néerna, ApenninernaJ 

H a 1 f-k o r n i g kalksten 
Tät Kalksten med kalkspats- 
drummer i) 

Kalk-Breccia C Alperna, LigurknJ 

Kornig Dolomit 
Tät Dolomit 2 ) 


f kristalliserade Mineralier 
g <ss. Hornblende, Augit, 

S? Granat, Tafelspat. 

B 3 

fc ° pr- 

2 £ f kristalliserade Mineralier 
£■ < sällsynta, ss. Fältspat 

( Col du Bonhomme). 

Cnågra kristalliserade Mineralier, 
\ ss. Vesuvian, Tremolit. 


Lagerformi ga Stoc- 
kar af Hornblende» 
blandad Skiffer, 

S trålsten s-Skiffer 
{Skye ), Eisenglim- 
merskiffer ( Brasilien , 
Bäijern) , Grani t ar- 
tade Stenslag med 
Eisenglimmer {Skott- 
land , Vicentinska områ- 
det), Serpentin- 
blandad Glimmer- 
skiffer (. Alperna ), 
Granitarta d, talk- 
blandad Gneis, 
Tälgsten m. m. 


Diamantens geogno- 
stiska uppträdande. 


Kornig Gips 
Tät Gips 


" \Savojska Alperna , Ligurien.y id 
J Isoverde nära Genua . 


1 ) Jemtland , Stördal i Norrige , Lerskiffern underordnad. 

2 ) Ljusnedal i Her j edalen» 


€ l a 0 0 e n 


♦ 


5 


b e r g. 


Massf ormigci eller Plutoniska Bildningar. 


sällan med Tertlära 
Basalt-gångar 
(Ön Ar an). 


/ C i Kägelberg, la- 

GRANIT, porphyr artad, stundom hå-Jgerartiga Gångar, I 

lig Granit, Skrift-Granit, Pinit-Granit.) Gångar och Drum-j 

[ mer (ErzgetiHrge). 

I grannskap af Skiffer finner man denne förändrad, med förvirrade blad och stundom stycken inneslutne i 
Graniten. 

SYEYIT i »Stockar , lagerf ormiga Gångar j Gångar och Drummer. 

{ vanligen i la ge rar- 
tiga Stockar eller 
Gångar , och i 
egentliga Gångar # 

KUGELFELS i Stockar fCorsicaJ . 

SELAGIT, eller Hyperstlien-Syenit i Kå gelberg och Stockar ("Skottland j Eng - 
landj och i Gångar (Ön Skye). 


{ 


EUPHOTID, i Kägelberg och Stockar { LigurienJ . 

{ i Kägelberg eller Stoc- "JManga inneslutne mineralier sås' 
kar och lagerartiga J-Augit, Chromjcrn, Chrys 
Gängar ( Ligurien ). Jm.m. — Gedigen Koppar, 

Högsta hö'jd i Europa i443o Fot. 

AUGITFELS 


såsom Hornblende, 
sopras, Pimelit, 
Platina? {Ural) 



PORPHYR 
TRAPPARTER 


sr ] 1 


iEn Breccia, bestående af Augitfcls och 
kornig kalksten, åtföljer denna bergart 
vid Po7't de Vherz. 0 


i lager ar tiga och andra Gångar af den yngre Grauwackans ålder 
fVcndéej Cornvallj ErzgebirgeJ. 


i 


I grannskapet af sistnämnde bergarter befinnes Skiffern stundom förändrad ( Trebischthal !); tat 
Kalksten har blifvit kornig (i beröring med Granit på Pyrenéerna ochSyenit i Bannat)\ — minera- 
lier ha blifvit bildade i Kalksten ("Pyrenéerna ^ B annat > Odenwaldj ,, och Malmkörtlar i samma berg- 
art (af Jern vid Vicdessos^ Koppar i Bannat ). 

Öfverkorsande och nätformiga IVIalmgångar eller Stockverk i de Sira ti fi era de och i de massfbrmiga 
bildningarna: i de sednare af samtidig bildning med bergarten, i de förstnämnda af Grauwaakans 
eller FlÖtz-Porphyrens ålder. — Guld, gedigen Roppar, RÖd kopparmalm, \V ii r fe l.er z, 
C li romsyra dt Bly. - Öra nmal.mers och Tantalitcns öfversta gräns. — Licvritcns, 
Axinitens och Anatasens geognostiska uppträdande i Gångar i Skifferbergen. o * 

I-V 



6 


II. ÄLDRE GRAUWACKE-FORMATION. Södra Skottland , Hög- 
sta höjd 3 , 3 oo F., IVales } H. h. 3 , 5 7 r F., Cumberland, II. h. 
3,022 F., Bretagne j Iiarz s II. h. ungefär 2,000 F., Vogesiska 
bergen , H. h. 2,049 Frankenwald j Gesenke i Mähren Pjre- 

néerna j H. h. ungefär 7,00,0 Fot. 


M 0 n 0 c 0 1 y 1 o d o n e r ; 
Landtv exter, 
Fiskar. 


H.f„dl«r 8 „Ur(G'-‘>uwacka ltep.ki 

^Grauwack-skitter Joch Gh 


ff e r, K 1 s e 1 s k i f f e r, Fältspats- 
mmer-Drummer i Lerskiffer 




i 


JÖ V 
■\ i\ 


Underordnade 

Lager 

eller 

Stockar: 


Conglomerat 


Lerskiffer 


["h vitt f Pyrenéerna j, Departement . de la 
MancheJ. 

grått fMer slav odizza vid Mal av o di ^ 
Capellbergen J. 

fröd t CCumberland * Calvados och la 
MancheJ . 

fined Orthoceratiter i) fllartz, Skan - 
| dinavienj. 

irned Palaeader f Ångers „ La MancheJ . 
[med Fiskar m. m. dGlariSj, SchweizJ. 


Kiselskiffer 
A 1 u n s k i f f e r 


i 




\ ' 


C Skottland , Moffat > Leaclhills J Harz ) 
Kolblends kiffer fVogesiska Pseudo-v'ulkaniska Sten- 




gerij Alperna , BretagneJ . 


arter (Poligny, Bretagne). 


Korn ig Kalksten ( Frammontj Schirmek ). 

Halfkornig Kalksten (Södra Skottland j Cumberland). 

iiolsyradfc Jcrn och 

TätKalksten med Kalk spatsdrumm er 
(HarZj, Marmaroschj Siebenbiirgen) 



-hy dr a t i 
med Arra- 
(Steij ermark , Val 
Italien ). 


Tät K,alksten med Palaeader (Trilobiter) 2 ) Skandinavien , 
LiJlandj Pragj Hof vid Baireuthj Eifelj Dudley ^ Nord- 
America. 


Tät 

^Kornig 


| Dol omi t fGcrolstcinj . 


I nära grannskap 
med Granit och 
Syenit bildades 
tät Gneis, Horn- 
fc Is (Harz, S. W 3 
Skottland j Bretagne) 
och Skörlskiffer 
(Harz, Cornvall'). 


1) Orthoccr atites tenuis Wahlenb. och Grapto li ther [Sverige). Skiffern ofta hård, utb lekt och 

cellulös nära vid Trapp-lager eller Gångar (Skäne j V ester gotlana). 

2) Stora Orthoceratiter, Lituiter, Spheeroniter (Sverige). 


J 


s GRÅNIT: 

Dornhvr artad Granit-f* Kägelberg, lagerartiga Gångar och Brummar ( Skottland , 
* 1 J c c \ Norr ige), 

malmförande Granit ( Zimiwald ) i Kägelberg eller stående Stockar . 

T op as ens öfversta gräns. 

SYENIT: 

porphyrartad SyenitA 

Zircon-Syenit fi Kägelberg eller Stående Stockar ( Skottland , Norr i ge , Ungern ), 

i n.. i o . , / lager artiga Gångar (CotentinJ , Gångar och Drummer 

malmforande Syenitj (Skottland, Mrrige). 

Diahas J 

P 1 a t i n a.n s hemvist ( Ural p Columbien )♦ 

SELAGIT eller Hypérsthen-Syenit i stående Stockar ( Harz ). i) 

EUPHOTID : 

porphy rartad Euph.f* Kägelberg eller stående Stockar fB as teberg pS Harz> \ 'Alperna 
. X 1 i DauphinceJj, cylindriska Stockar (i kalksten vid JVil- 


Yariolit 
Serpentin 


lendorph i Österrike) j lager artiga Gångar (Hornblend-Ser- 
pentin på Pyrenéerna , Variolit, D ial iage-Porphy r i Li- 
gurienj med Jernkis Monte Ramazzo)j och i Gångar . 


Öfvergångs-kalksten, blandad med Serpentin , eller en Breccia, i gränsen af 4 Kalksten och Serpentin 
vid }V illendorf yid tViea . 




KUGEL-PORPHYR 

LSTENS-Fo«- ■ . « 

MIG PORPHYR i l s a t 8 0 e c kar tl o!h 


MANDELSTENS - FOR- I i Kägelberg, C 

_ t£> 1 rt cr n T* rt -n f i cr n 


m iwiiiuni « Stockar och 3 

< LER-PORPIIYR / Gångar r Eng . - \ 

MANDELSTEN - ARTAD I UrtnjT ~ 

LER-PORPHYR / 


l 


Grauwacka, som inncslutes i Porphyr och i con- 
tact der med är förändrad ( Vörospatak , Lapos 
Banya i Si eb enbur g en ) , uppfyld med G.uldhal- 
tig Jernkis och innehållande Mineral-Holz 
( Vörospatak ); tät kalksten som blifvit kor- 
nig och uppfyld med Jcrnoxid ( Frammont ). 


TRAPP-ARTER 
MANDELSTEN 

(Epidot, Qvarts, Kalk- 
spat, sällan Datolith. 

SCHAALSTEIN ell.Blat- 
t e r s t e i n (JVestphalerij i 
Cumberland ) 

AU GIT-TR AP P {Prag) j 


i stående Stockar i Öfvergångs-berg CCumberlandf, i lager art i ga 
Stockar (Palaead-Kalk vid Prag), i lagerartiga Gchigar 
(Cumberlandj FFestphalen )♦ 


Högsta höjd Öfver 4 ooo Fot. 


O Asbyn m. fl. st. i Elf dalen i Dal ar ne i lagerartade massor. 



8 



IU. YNGRE GRAUWACKE- eller RÖDA öFVERGiNGS-SANDSTENS-FORMATION. 

Syn. Old red Saiulstonej G res pourpré intermediaire j rother Sandstein und Conglo- 
mcrat i Skottland (Boue) ; rother Sandstein på Pyrenéerna (Charpentier) och vissa Grauwacke-arter. 

Öfverallt hvarest stora Porphyrbildningar under denna epok blifvit uppdrifna , såsom i Skottland , Nor- 
rige m. fl. st., liar denna Sandsten en stor vidd och mägtighet; deremot finnes den inom trängre 
gränsor och mindre utbredd der, hvarest antingen inga Porphyrmassor uppskjutit, eller endast förord- 
sakat smärre Drummer ( Pyreneerna), 


Stor- Brit annien , Norr ige. 

Högsta höjd 2 till 3 ooo Fot. 
Blägtigheten öfver 2,000 Fot. 

QUARTSIGT CONGLOMERAT, 
af äldre bergarters stycken, 
allmännast af rödagtig färg {Skottland)* 

GRANIT - CONGLOMER AT 

( Fyre i Skottland ). 


BIERGELARTAD SKIFFER- 
LERA. 

JERNHALTIG SKIFFERLERA. 

Apenninerna j Carpathernaj Norra 
Tyskland, 

Mägtighet öfver 2,000 Fot. 

RÖDT CONGLOMERAT 

(Mediers ta Böhmen ), 


NÅGRA GRAUWACKE-ARTER 

(. HarZj Böhmen ). 

RÖD och HVIT SANDSTEN 

(medlersta BöhmenJ, 


Nordvestra Frankrike. 


QUARTSIGT CONGLOMERAT, 
fin|t och groft. 

TÄT CONGLOMERAT 

( Calvados), 


med Musslor. 

Leptaena] (Producta Sow.), 
Conularia (May i Calvados)^ 


Alpernas norra och södra sida. 
Högsta höjd öfver 3 ,ooo F. 


RÖDT CONGLOMERAT 

(kV allenstlidtev Sjön, Elmau , Tjrrol , 
emellan Jdria och Lack). 

GRANIT-CONGLOMERAT 

( Valorsine , Sargans ). 

RÖD och HVIT TÄT SANDSTEN 

(. Rattenberg , Bodana, Tyrol )♦ 


Pyrenéerna . 


QUARTSIGT CONGLOMERAT, 
RÖD 

och 

HVIT 

(Cierp och Pyreneernas södra sida). 


Canada och Nord-Anierica. 


CONGLOMERAT a f ä 1 d r e 
bergarter 

(stränderna äf de stora sjöarna). 


RÖD och IIVIT SANDSTEN. 


RÖD och HVIT TÄT SANDSTEN , RÖD och HVIT TÄT SANDSTEN 
m]ed Musslor. 


HÅRD SKIFFERLERA. 


9 


PORPHYR - CONGLO- 
MERAT 

TRAPP-CONGLOMERAT j 


lager artiga. Stockar i noga förening med Porphyr eller Trappf; 
stundom Porphyr- eller Tra p p-b r ecci er bildade under 
Porphyrens eller Trappens uppskjutning, eller i egentliga 
eller Neptuniska Lager midt uti de Stratilierade bildnin- 
garna; stundom egentligt Porphyr- eller Trapp-Conglo- 
rnerat, som här och der innesluter Petrificater fl Fasgau ^ 
Englandj och som öfvergå i stratilierade bergarter. 


Nätforroiga eller korsande malmgängar af Blyglans, Galmcja, Cinober \Dombrawa i Siebcnlurgfin ) 
uti de stratilierade och massformiga bildningarna; pä samma tid uppkomna med de massformiga berg- 
arterna, som innesluta dem, finner man k i sel mangan, T el lur, Guldkis. — Ufversta gränsen för 
Guld? Wi sm ut, Autimon, Wolf ram. Arsenik, Pharmacolith, Guldkis? m. m. 


i 
i, 

# TR. 


GRAxNTT 

SELAGIT (ön Skye) } * **!'»•« dkr sliende S,ock„r. 

SERPENTIN i Gangar (med T rapp i Skottland J Forfarshirc). 

PORPHYR. \ i lagerartiga Gangar ('Mont-rose , Bervie i Skotllandj, eller i 

PORPHYR-MANDELSTEN J Stockar och Giingar f DundecJ. 

TRAPP-ARTER ") 

MANDELSTEN l i stående eller lager artiga Stockar och Gangar f. DundecJ . 

AUGIT-TRAPP J 

TRAPP-GONGLO^RAT AT } 1 u S crarli $ a Gangar, eller i Lager fBervieJ. 

Sammansnärjde Gangar af Jernoxid och Jcrnoxid-Hy dr at ( Skottland ). — Platinans öfversta 
gräns. 


V 



J 



Underordnade Lager. 


IO 


IV. YNGRE ÖFVERGÅNGS-KALK-FORMATION. 


Syn. Encrinalj Mountain j eller mctallifcrous Limestonej Calcaire Alpin j eller Zechstein 
på Alperna och Pyr ene erna, Hochgebirgs-kalk Uttinger och Escher ) Calcaire ä Encrines? 
Ueudant. 


Stor-Britannien . 


Mägtighet öfver 900 Fot. 
Högsta höjd 2,384 Fot. 


TÄT GRÅ KxlLK- 
STEN mecl E n c i' i n i- 
ter, Leptaener, 
Dalman, i} 


fOr sten (Stinkkalk) 
( Castleton ). 

Do lo mi t fftlatlockj. 
S t i n k - D o 1 o m i t. 
Oolith-artad 
Kalksten {Bri- 
stol), 

Malmfö rande 
Kalksten. 


Eisenkalk {Irland). 
/ Mer ge 1. 


ISandsten (Syn. 
Millstone-Grit). 


| Utfrätt Sandsten 
med En cr in i ter. 
| Skiffer-lera, bi- 
■ tu min ös och 
Jernhaltig, 
med Spherosi- 
de rit. 


Nederländerna 
och Nordvestra Frankrike . 


Högsta höjd 2,000 F. 


TÄT GRÅ KALK- 
STEN (Marquisej 
Picardie ) med E n- 
criniter, Leptse- 
n e r (La Manche ). 

BRUN KALKSTEN 

(Picardie') 


Orsten merendels s vart. Svart Orsten. 


Pyrenéerna. 

IiÖgsta höjd 5 till 6,000 F. ? 


TÄT GRÅ KALK- 
STEN ( Fitoiij Taras- 
con') med Musslor 
(Cirqite de Gavarnie). 


Norra Tyskland . 
Högsta höjd 2,000 F. ? 


TÄT GRÄ KALK- 
STEN ( Mcihren ) med 
Encriniter, Lep- 
taener QHzrz, Baj - 
reutli ). 


Malm fö rande Kalk- 
sten med Galm e ja 
och Jcrn-oxid-liy- 
drat. 


Mergel. 

Sandsten. 


Utfrätt Sandsten med 
Encriniter. 

Skiffer le ra, till en del 
bituminös. 


SELENIT 

(Alston-Mooiy 


SVAGA STENKOL 
i Stockar 
( " England j Skottland 


; i 


med 


Sandig Mergel 
Musslor. 

Mergel-artad Glim- 
mer -San dsten med 
Växt-a ft ryck {Ga- 
varnie). 


Orsten. 

D o 1 0 m i t {Gerolstein\ 


Mer ge I. 
Grauwacke. 


SVAGA STENKOL 

(Nederländerna j 
Marquise). 


TÄT GIPS 

(Tarascoii). 

KORNIG GIPS 

(Fitoii). 

SELENIT 

medQuartskJristall 

(Fitoii). 


Utfrätt Sandsten med 
Encriniter. 


TÄT GIPS. 


( Gottland ). 


1 1 


• $ ? 1 > ' l) • / i, 

M - • j\ .1, 'J J • 


*\ 


(■) 


\ ' « 

/: ...tis * 


ti i,://, Lj 

. • - * ! > ii • . j i i 

- : 

. 


PORPHYR i Stockar ( Blejbergj W indiscli-Kappcl j Kärnthen )♦ 




TRAPP - ARTER 


\ l> JSl 
6 • .in 


Mandelsten i stående Stockar i Sandsten vid Neumarkt ; i Kalk- 
sten vid l Mautj Kärnthen med Datolith; i stående Stockar i 
Kalksten i Gaisalp j Hindelang. 

Augit-Tfapp i Gängar i Kalksten i England > Northumberlaiul j ocli 
i lager artiga Stockar eller Gängar fCastletonJ . 


Högsta höjd öfver 3,ooo Fot. 


C irpathcrna , ’ 

. Ipenninerna. 

H. b. 2 till 3 ,ooo! F. 

TÄT, GRA eller 
SVART KALK- 
STE A , utan P e tr i- 
fieate r, stundom 
med Horns tein, i 
om ve ilande lager 
med Mergelaktig 
Gra uwacke (Zf- 
gurieiij Toscana 


ISI a 1 m fö rande 
Kalksten C Kielce ^ 
( j alicieiij SchlesienJ. 


j Alpernas norra och södra sida, Ungern > Bannat , Siebenbnrgen. 
II. h. 9,089 till öfver 10,000 Fot. 

|TÄ T tK VLK ste K| gr : v och HVIT (]y orra 

jllALFKOKMG f Kalk- Alperna j Kcirnthen). 
KALKSTEN ) 

j (Ofta klyftfull, otydligt stratifierad och' utan Petrificater). 

TÄT KALKSTEN med Encriniter {Salzburg), 
Leptaener Blejberg ). 

(Opaliscrandc Musscl-marmor). 

RÖD \ 

GUL I rr VT T r A T QTTTTST C till goda Marmor-arter i 
BRUN | JNAIjIvo J. . ^ lagrens öfre delar. 

11 VIT ) 

med TI oms te in QSciIzburgj Ty vol , JS. 
Carpcitherna ). 

Or sten, merendels svart fBex * Lcohnij MontmelianJ. 

— med AspLalt (V or ar Iberg j Bäijern , Savoyen). 
Bitter kal k. 

S t i n k-D o 1 o m i t. 

Piauchwacke, ofta med Gips och Salt (Box * Hallj 
JVaidhofen j Tets do rf j Petersdorfj . 

Oo 1 i th artad Kalksten fAigleJ. 

Malm fÖ rande Kalksten med Blyglans, G al me ja, 
Spatig Jer n ra alm fRaibel * Blejbcrgj BäijernJ. 
Svart Mer ge 1 med Antli razit och Qvicksilfver 
fl dr i a j, Fiisserij Val ImperinaJ . 

— med Asp halt och Fiskar fSeefeld i TyrolJ. 
Mer ge 1 artad Gli m mer haltig Sandsten ('Hallein J 
Annabergi ÖsterrikeJ j med Petrificater fRai- 
bel , GosaUj Lavaschcrthal i TyrolJ. 

(OpaJiseraiule Mussel-Marmor). 

Conglomerat och Sandsten med Kalk massor fl- 
driaj P iest ing i ÖsterrikeJ . 

Skifferler eller Lerskiffer. 

Jernhaltig Skifferler. 

Salt oeh Gips, Lera och Mergel (Syn. Plasselgc- 
birge) med Jernkis, Jernglimmer, Bly- 
glans och S vafvel-Arsenik {Tyrolj Salzburg). 

An hy dr i t (Bex* Lilienfeldj . 

med Cinnober fV %l Monaco 
Agordo ). 


( 


| Gips, tät 'J 

cr i - yjs [ 

s / — tradig 1 

r- \ S e I c n i t 


? Tjrroln). 


Svaga Stenkol, med Bi tu men, 1 
ers do rf ) 

Svafvel i körtlar fi kalk_, BcxJ. 


(< Gosau , May - 


Nord- America, Canada , 

TÄT GRÅ KALK- 
STEN med E n c r i- 
niter o. Musslor* 


TÄT KALKSTEN 
med Horns te in i 
öfra Lagret. 


Or sten {Eaton)* 


Mergel. 

Sandstem 

Conglomerat. 

S kiffer ler. 
Eisen-Mergel med 
Jernkis och Sphac- 
rosiderit. 
Salt-Mergel. 

Tät Gips och Sele- 
nit i Stockar , 


Stenko I 
Svafvel 
i S t ock ar \ 




Er le - 
I kanalen . 


De In^er af Anthrazit och sämre Stenkol, med Vext-aftryck, som här förekomma, antyda 
a förbindelse med den Egentliga Stenkols-formation. Af denna anledning liafva nagre Foiiat- 
tare hänfört den sednare till Öfvergångs-Bildningarne. 


en nara 


Öfversta gränsen för goda Marmor-arter träffas bland denna Formations kalkstensarter. 


Nagre, under denna familj uppförde bergarter, torde svårligen höra dit , sasom: Kalksten fran Ber , - med 
Anhydrit, gips ocii Stensalt i Petrificaterna hänvisa till Liashildningen. — - Oohthcn fran 1 Aigle; ingen Oohtli ar 
funnen i rigtig Öfvergångs -formation. — Mcrgel-artad giimmcrhaltig Sandsten fran HaLleia höier till Bunten 
Sandstein. — Den svarta Mergeln med llornstein och Fiskar frän Seefeld i Tyrol erinrar om Lias-skilfcu Anm. 
af Puscir i JVarschuu , i Zeilschrift fur Mineralogic, 1828, jX:o 3 , s. 3 j8. 


i3 


- d 


»G 








/ 


- , •- • V . i - 


' “ < r J| 

i -ili •• • . • 




Malmgångar och Stockverk: stora nederlag af Blyglans och Galmeja. 

Öfverst fGSngarne har, genom sÖnderdelningar och chcrmiska affiniteters inverkan, samt infil- 
trationer sednast uppkommit Kolsyradt och Phosphorsyradt Bly; Spatig jern- 
malm (Kolsyradt Jem) har hlifvit förvandlad till Jcrnoxid-Hydrat. 

- 

Witherit och Arragonit förekommer i Malmgångar af denna period. 


: 

. 'i ‘ * ' . \i\u r v 

-n ' / r/z/V A* 


4 


C 1 1 ir i e 

Flöts- 


Stratifierade eller Neptuniska Bildningar. 

I. FÖRSTA FLÖTS-SÅNDSTENS-FORMATION. 


i. STENKOL. — Norra Tyskland, Tharandtj Plau- 
en, kVettiiij Böhmeiij Mcihren, Sclilesien , Gali- 
cien j Funfkirchen j Oravicza i B annat Bon- 
chanip j Autinij S:t E ti ennej Auvergne j Bre- 
tagne , Litrjj Nederländerna j England , Pestum 
vid Neapel Norra och Södra America Grön- 
landj Nja Holland > Cluna m. fl. st. 


Högsta höjd i Europa i,Goo till 3,ooo F. 


r S andsten. 

Fält s p a t s -b 1 a n d ad 

Sandsten, stundom 
röd (JBöhmen 
Conglomerat. 



Lerskiffer. 

Bituminös 

Lerskiffer. 


! sällan med 
Ammonite r 
och Pectini- 
ter i botten- 
lagren. 


Spha^r osideri t. Clay i- 
ronstone. 

Skifferkol. 

Kanelkol. 

Min er alis k t Tråd k bl. 
Gon i n e o a 1 - c o r ä 1 , eller 
Skifférkol nted trattlik 
sammanfogning QEng- 
1 land 


Österrike , Carpatherna, 
Apenninerna . 

H. h. 2 — 3,ooo F. 

Grå Mergel-Sand- 
sten (med Växt- 
delar). 

Conglomerat med 
Fältspat ( Ipsitz ). 
Mer gel skiffer. 
Bituminös Mergel- 
skiffer med Af- 
try c k af Pli a ne- 
r o a' a m e r och F i- 

o 

liciter Qlpsitz). 


Ei )!• i : 

^ •« .\,.Öä ru 

t o i . u r : v 1 j A Fa&rcK* 

ji/Kl l -a.A (itut 


Minga Mono co ty» 
lcdoncr, Land- 
vexter och Dico- 
tyle doner ( Litrjr > 
Newcastle ). Intet 
spår af S j ö d j u r 
finnes i något af de 
bekanta stora neder- 
lagen af Stenkol. 

I några Lager före- 
kommer tv åska- 
liga M ii ss Jo r , som 
mera likna dem, som 
tillhöra färskt vat- 
ten, än de som fin- 
nas i hafvet. Fiskar- 
na tillhöra så väl 
hafvet, som Floder* 


Trappens och Por- 
p hyrens uppskjut- 
ning begynner med 
Grauwacke-bildnin- 
gen, och slutar vid 
Rothes todt-Licgen- 
de, eller något sed- 
narc; ett förhållande, 
som är satt utom 
alla tvifvelsmål ge- 
nom omväxlingen af 
Trapp-och Porphyr- 
arter eller Conglo- 
meratlager med Nep- 
tuniska Sandstens- 
bildningar, under 
hela denna period. 


=T Kalk mergel med Fiskar 
t -1 J fRheinpfalZj Skottlandj . 

S* jTät Kalksten. 
r ‘ glOrsten fRheinpfalzJ. 


Kalkmergel m. Hafs- 

Musslor ( Ipsitz) % Pseudovulcaniska Stenarter 

Tät Kalksten. pSt* EtienriCj Duttweilerj Skottlandj . 

Orsten. 


De egentliga feta Skifferkolen förekomma endast och i myckenhet i denna Förmation. Med olikformig 
°lagring betäcka de här och der Un Grauwackan, än äldre Bergarter. 


€ l a 0 0 t n 


1 0 


b e r g. 


Massformiga eller Platoniska Bildningar. 

Epoken for Zinnwalchj Bavenos m. fl. Granit-massors upphäfning. 


EUPIIOTID 

SERPENTIN 


( (tillsamman) i Kägel- och kilA^Prato Impruneta, Monte 
for mig a Stockar , hvars rötter I Cerboli i Toscaua, i Mo- 
iigga djupt ned, medan den öfra \dena, Borghetto i Ligu- 
delen Mackor de sna.iCe.-.de JBf 

^ bildningarna. J Österrike > 


De Stratifierade bergarterna äro vid contactspuncterna stundom förändrade: Mergel- 
kalk har öfvergått till Jaspis-arter) Prato , Cravignola- dalen). — Under dessa 
stenarters uppskjutande, har en egen Euphotid-brec cia Dlifvit bildadi 
gränsen af de stratifierade bildningarna. 


PORPHYR, ofta slaggig. 
LER-PORPHYR. 
KAOLIN-PORPHYR (Hallé). 

TÄT PORPHYR med GRANAT. 
KLIN G STENS-ARTAD PORPHYR. 

HALFFÖRGLASAD PORPHYR. 
PECHSTEIN. 


i kägelberg C Sacliserij LitryJ ^ 
lager artiga Stockar fSkott- 
\ lantis Schlesienj LitryJj, Gängar 
och D rum mer fSkottlandj . 


i lager artiga Gängar eller 
Stockar ( Trebisch thal och 
Gängar (Ön Ärran). 


H. h. i Europa 2, 3 ända till 4000 F. 




SERPENTIN-ARTAD TRAPP 
med Asbest. 


fi Stockar (Jnchkolm vid Edin - 
\ burgh). 


AUGIT-TRAPP, WACKA. \ „\- K *Å e ! be el 

FÄLTSPAT-ARTA.D TRAPP, jordfor-|„;;Ä«U ° elle^G?//^, 

och Gängar C Edinburgh > CTha- 


mig förändring. 


I dessa stenarters grann- 
skap finnas de Stratifie- 
rade bergarterna förän- 
drade: Sandsten har 
blifvit hårdare (1 Salis - 
lury , Craig) , Lerskiffem 
har blifvit Jaspisartad, 
Granater i hårdnad Skif- 
ferler (Ön Anglesea ), 
Stenkol förvaudlade till 
Coak (. Newcasle , IVettin), 
andra Stenkol till An- 
thrazit eller till en del 
till prismatisk Graphit 
{Saltcoast > Cumnock i 
Skottland ). 


HALF-FÖRGLASAD TRAPP. 


randtj Nordhumbcrlandj . 


{ i stående eller lager artiga Stockar ( Rheinp/alz ). 










1 6 


2 . I\0 1 JI-TODT-LIEGENDE (Röd Sandsten), — * Vogeserna ^ Sch warzwald Thiirin - 
genvald j Böhmen j New red Sandstone Buckland. Finnes ej på Alpernas och 
Pyrenéernas norra sida. 

Högsta höjd 3, Goa F. (Malmgångar i Schwarzwalde ). 


Denna bildning består af CONGLOMERAT-) EGENTLIG ROTHES TODTES vid Halte, Tharandt, 


ARTER, eller en mycket FÄLTSPATSRIK, 
eller PORPHYRARTAD SANDSTEN, 
oQh indelas i 


ForcZj Moulins j Bretagne, berget V Estrelle ^ Carligny . 

WEISS-LIEGE1N DES , vid TVettin j Eisleberij med Kol- 
syrad Kopparoxid. 


Den Kopparhaltiga Sandstenen vid Chessy , nära vid Lyon , och vid vestra foten af Ut'aliska bercenj, torde 
snarare tillhöra Bunter Sandstein än Todt-Liegende. 

Norra Tysklands Weiss-Liegende utgör förening emellan Zechstcin och roth-todt-Liegcnde. i) 


II. FÖRSTA FLÖTSKALKSTENS-FORMATION (Zech-] 
stein) Syn. Magnesian limestone . Talkartad Kalksten. J 


Sparsamt af Hafspetrificater, Amphibicr, 
Insccter, Algazitcr. — Öfversta gränsen 
w för Lseptener, Palseader? 


Tyskland . 

Högsta höjd åtminstone i,443 F. 

A. BITUM. MERGELSKIFFER. 
KOPPARSKIFFER med Fiskar, 

Inseeter, Carpolither. — Allo- 
p h a n , jordfor mig Kolsyrad 
Kopparoxid ( Mansfeld ), 

B. TÄT GRÅ ZECHSTEIN 

med Lseptener och Gryphiter 
(Schlotheim). 

BITTERKALK ( Schxvarzburg )♦ 
EISENKALK ( Schmalkalden ) 
med Spatheisenstein. 

ORSTEN (Stinkstein). 

C. ASCIIE eller JORDFORMIG 
KALKMERGEL. 
RAUGHWACKE eller b r e c c i- 
artad och hålig Kalksten. 

RAUHER-KALK (Syn. Höhlen- 

kalk) ( Glncksbrninn ). 
KORNIG och TÄT GIPS {Harz) 
med Aphrit (Syn, Skiffer spat ). 

Förenad med Bunter-Sandstein genom 
lager-vexling. 


Frankrike. 


BITUMINÖS MERGELSKIFFER 

(Villcjranche? Autun ) , med Fiskar , 

G ar p o ii ther. 


TÄT GRÅ KALKSTEN med Bi- 
val ver {Autun). 

BITTERKALK ( Carentan , Car - 

ti gny i C alv ados). 

ORSTEN* 

JORDFORMIG KAEKMERGEL. 

Hålig Kalksten {Figeac). 1 

BITTERKALK-CONGLO- 
MERAT ( Cartigny ). 
KISELARTAD HÅLIG MER- 
GELKALK med Calcedon 

( Castilly i Calvados ). 

Förenad med Bunter-Sandstein genom 
lager-vexling. 


England. 

H. h. 8;5 F. Mägtighet 3oo F. 

SKIFRIG BITTERKALK 
(< Sunderland ). 


TÄT BITTERKALK. 


KULFORMIG och DRUFFOR- 
MIG BITTERKALK. 


JORDFORMIG BITTERKALK 

BRECCIARTAD och HÅLIG 
BLTTERKALK ( Saithshields ). 

BITTERK ALR-COJX GLO- 
MERAT. 


Förenad med Bunter-Sandstein ge- 
nom Öfvergångar och lager-vexling. 


Denna Formation förekommer troligen äfven i Norra och Södra America. — Den är oduglig till Marmor, 
och hvilar, här och der, med olikformig lagring på StenkolshHdningar £ England }, eller på äldre For- 
mationer. 2 ) 


1 ) Hela denna Formation saknas i Skandinavien. 

2 ) 1 Sverige och Norrige saknas denna Formation. 


J 7 


PORPHYR-CONGLOMERAT,) 
TIIONSTEIN, några WACK-f 
ARTER (JVettin)X 
TR APP-CON GLOMERAT , j 


i lag er ar t ig a Stockar , som Sro noga förbundna med Porphyr 
eller T r a p p ; vidare i verkliga B rccc ier (Södra Tyrol, Ii alle), 
eller i Stockformiga neptuniska Lager bland de stra- 
tifierade berg-arterna; Conglomerater, som småningom öf- 
verga till de stratifierade bildningarnc och som någon gång inne- 
sluta Vcxt-aftryck ( Rochliz i Sachsen ), 


Betydliga förråder af Aga ter och Zeolither, såsom Stilbit, Mes o typ. 

Oordentliga Malmgångar och Drummer både i stratifierade och i de massformiga bergarterna. — Öfversta 
gränsen för Q u i eks il f 7 er, kristalliserad Manganoxid och Tenn. 


TERTIÄRA TRAPP-ARTER och j 
aUGIT-TRAPP-CONGLOMERAT j 


1 Gängar j laser arti c a Gångar 
tinska landet). 


(St. Antonio , Vicen- 


Mergelskiflcrn finnes hårdnad närmast yid Trappgangarne (St. Antonio ). 


Oordentliga Malmgångar och malmkörtlar med Gedigen Koppar, Malachit, Blyglans, Blende. 
Öfversta gränsen för Cobol t- o,ch Nickelmalmer, Fahlerz och de »tora nederiagerna af Gai- 
meja. 


3 


Lager, Stockar och Körtlar* Körtlar. 


18 


III. BUNTE SANDSTEIN-FORMATION. (Brokig Sandsten.) 
Syn. En del af Kol-S an ds ten Betjdant, Alpernas 
Grauwacke hos flere Geologer, en del af Alpkalk- 
sten Uttinger , äldsta M o 1 a s s e längs efter Alperna , I- 
talienarnes Pietra Serena Forte Toscana och MacignOj 
Red Mart.. 


Några Monocotyledona och dico- 
tyleclona Landvexter, många 
Yattcnvcxtcr , Musslor och Zoo- 
phyter i de öfversta lagerna 
(Sulz i Elsas , fVieliczka )♦ 
Nedersta gränsen för Bitumen? 


Tyskland. 

Högsta höjd 2,000 Fot, 
vanligen i 5 — 1800 Fot. 

A. BROKIG SAND- 
STEN. 


B. BROKIG MERGEL 

^Mergel-k alk 
tät Kalk (öfverst). 

O o 1 i t h ? dels 
Bitterkalk. 
Horn-Mergel ocli 
Qyartsig Sandsten 

( JVestphalen ). 

Gips och 
Salt samt 
Salt-Mergel 

( JVurtemherg , i afvexling 
med Musselkalk). 

Ler -artad J e r n- 
malm. 

B r u 11 k o 1 . 


Schlesien, Galicien . 


BROKIG SAND- 
STEN. 
Mergclartad gra, 
Grauwackelik 
Sandsten (Ga- 
licieii). 


MERGEL. 


Gips-Mergel. 

Salt. 

Salt-Mergel 

( JVieliczkd ), med Musslor, 
Carpolither ( Bochnia ), 
med Brunkol (JVieliczkd). 


Frankrike. 

H. h. 1,800 *—2,000 F. 


BROKIG SAND- 
STEN (Voges- 
bergen, Avejron 
Perigord'). 

RÖDGRÅ SAND- 
STEN (emellan 
Brignolles och 
Frejus. 


i 


Massformiga 
Bildningar . 


TERTIÄR 

BASALT 

och 

BASALT- 

CONGLO- 

MERAT. 


i Kägel-* 
bergj kil - 
formiga 
Stockar 
o. Gängar 
f Hessen). 


BUNTER MER- 
GEL QElsas'). 
M e r g e 1 k a I k ? 

tät kalk (öfverst). 


Quartsig Sandsten. 

' Gips ( Rocjuevaire i 
Provence , JDecize , Loth - 
ringen , Saintonge vid S:t 
Jean (PAngely?') 


SMÄLT sönderspruc- 
ken och utblekt SAND- 
STEN invid Basalt. 

(i Sachseiij Eschwege , Eisenachj 
Vicenza ). 

Uppdrifven och f ö r- 
ä 11 dr ad Sandsten invid 
Augit-Porphyr 
(Fal cli Rif vid Predazzo), 
Mergel och Sandsten, hvars 
lagerrigtning är parallel med 
verticala Trappgångar 
(i Fassa dalen). 


Brunkol med Filici- 
ter (Vic , Sulz i Elsas). \ 


Jern-glimmer. 
Jer n k is. 




Q u a r t s. 

Boracit i Gips 
(Lxuiekurg). 
Bitumen i Gips 

(. Holstein ). 
Blyglans. 

Ma la c hi t ( Blejherg ). 


Salt-källor. 


Svafvel i njurar 

rGalicienJ. 


Salt-källor. 


SI; nndinavien saknar denna Formifion. 


*9 


IV. ANDRA FLÖTSKALKSTENS-FORMATION em, er MUS- TSmlfeim»™. Sjodjar Cetacéer, 
SEL KALKSTEN. — Syn. Zeclistein i -Sydvästra Tysk- JÄSw* 

lancl hos flcre Auctorer. ^ är första gången, kanske 

afyen JNummuliter ( JVurtemberg J. 


Tyskland. 

Högsta höjd 2,675 F. 
Medelhöjd 2,000 F. 

A. OOLITH- ARTAD 
KALKSTEN till en 

delJBi tterkalk(nedcrst). 

B. GRi TIT KALK- 
STEN med Encriniter. 

Svart Or sten, Arrago- 
nit, Svafvelsyrad 
St rontian fTViirtem- 
bergj. PyrmontJ. 

C. GUL, GRi, BLÅ- 
SIG BITTERKALK 

med Horns tein. (Syn. 
Rauchwacke). 

D. MERGEL-ARTAD 
KALK 111 ecl Q u a r t s- 
k ris t all, Blyglans 
rn. m. Brunkol i undra 
och o‘fra Lagren (P/r- 
?nont). 

0 

GIPS i Stockar fTVcst- 
phalenj. 

TIT KALKMERGEL 

i omvexlande lager med 
Keu per - Sandsten 
oeh Mergel. 


Nordöstra Frankrike. 
H. h. 1,200 F. 

OOLITII - ARTAD 
KALKSTEN. 

GRi TIT KALK- 
STEN m. Encreniter. 

SVART ORSTEN 
(\Stinkkalk). 


GUL, GRÅ,HiLIG 
BITTERKALK 

med Ilornstein 
CSaverncJ. 

MERGEL-ARTAD 

KALK. 


Södra sidan af Alperna • 


GRÅ TÄT K ALK- 

STEN med Encri- 

ni ter ( Vicenza , Södra 
Tyr o t). 




TÄT MERGEL- 
KALK med Vext- 

aftryck. Blyglans, 
Galmeja, Mangan- 
Epidot, invid ter- 
tiär Augi t-Por phyr 
C Vicentinska området J. 


Massfoi'miga 

Bildningar. 


TERTIÄR fåuåVät 

BASALT j eller kil for - 

f mig a Lager. 

{ i Gangar o. 

Lager ar t. 

(VMnsU 
området )♦ 


HÅRDNAD KALK 

nära invid Basalt. Kalk- 
sten i Basalt (JV ar bur g , 
Il essen* Yicenzd). Eri del af 
den, förändrade Kalkstenen 
vid Canzacoli. 


i - 


I England och Skandinavien saknas donna Formation. 


20 


Y. TREDJE FLÖTS-SANDSTENS-FORMATION, eller KEUPER. Sjö-djur och Musslor, 
Syn. Quader-Sandsten Boué öfver Tyskland och Frankrike, “icotyi°edona°vLte^ 
A r k o s e Brongniart och Bonnard, M a r n e s i r i s é e s Charbaut. i) suiian luiices. 


Tyskland. 

Högsta höjd 2,3oo F. 
Vanliga höjden 800 — i, 5 oo F. 

Mergelartad Sand- 
sten (rödaktig, 
gråaktig), 
k-merge 
mergel af flere 
rgor, rö ’ 
gul m. ra. 


tl o-- 

Ivalk-mergel och 
| | Ler-mergel af fler 
~ I färgor, röd, blå, 


1 


/Sand ten,’ hvit och gul 
§ med Vextaftryck ( West - 
phalen. Kobur g). 

Plastisk Lera 
(Kobur g). 

Bitter kalk? gra, hvit, 
liålig, med Hornstein 
(Koburg). 

Oolithartad Mergel, 
till en del Bitterkalk? 
(W\ irtemberg). 

T rattmergel (TuteH- 
mergel) (Wu rtemberg). 

Gips, tät och trådi g 
(Durrheim). 

Brunkol (TViirtembergJ. 

k. 

Jernkis och Eise nkisel. 
Svafvelsyrad S tron- 
tian. 

Strålig Malachit. 
Bly, phosphorsyradt 
och kolsyradt (Vilseck, 
Pressat i Buijern). 


Östra Frankrike . 

H. h. 900 till 1,000 F. 

Mergelartad Sand* 
sten. 

Kalk - mergel. 
Ler-mergel. 


Sandsten, hvit och gul 
med Vextaftryck (Couches , 
Luxemburg , Vigy , Vi c). 

Lera (Vigy, Basel). 

Sandsten, grof, quart- 
sig, grani tisk, kiselartad 
(V igy y Autiuij Avallon t 
Sombernon ). 

Oolith, till en del 
Bitterkalk (Vic). 


Gips, tät och tradig 
(Lothringen). 

Salt och Saltkällor. 
Brunkol. 

Jernkis. 

Fluss-spat. 

Bary ts pat. 

Malachit. 

B len de och Blyglans 
i Burgunds A r k o s e , 
invid Granit. 

C hr om oxid (Ecouchets). 


Sydvestra Frankrike. 


Mas sform i ga 
Bildningar. 


Sand och 
Mergel med Vat- 
ten vexte r (2?/- 
dache nära Ba- 
jonne 


Hvit Sandsten. 


AUGIT - POR- 
PHYR 

TERTIÄR BA- 
SALT 

i Gångar jTyrolj 
Vicentinska Om - 
rådet J . 


Sandsten, grof, 
quartsig, granitisk, I 
kiselartad (Me lie, Con - * 
jo lens, Dcpart. de la / 
Charente et Vienne). ^ 


Fluss-spat. 

Barytspat ( Royat vid 
Clermont). 
Malachit. 

Blende o. Blyglans 
(Kont ron), 

l 


Denna Sandsten saknas i England och nordvestra Frankrike. 
Genom Lageryexlingar är denna Formation förbunden med Lias. 


1) Af Al. Brongnurt räknas Sandstenen vid Hör i Skäne med vext-aftryck till Ar kose. 





2 I 


VI. TREDJE FLÖTSKALK-FORMATION 
eller JIJR A-KALKSTEN. 


En myckenhet Pctrificater , merendels lagervis eller i 
form af Stockar. Med visshet förekommer för första 
gången 1N T ura rau liter, Kräftor, Foglar, Inseeter och små 
fyrfotade Landdjur. 


Tyskland 


Sra 

xL 


J. LIAS 
eller Mer- 
gel-kalk 
med Gry - 
phcea ar- 
cuata 
Lam. 

I öfra la- 
gerna Gry - 
phcea Cyrri - 
bium Lam. 
Plesiosau - 
rus m. m. 

C TV ur t cm- 
bergj. 

Syn. 
Zech- 
stein. 
Ibland lem- 
n ar Musse 1- 
kalkstenen 
ämnen till 
sämre 
Marmor. 


( 


i. G r å , s a n di g 
Mergelkalk. 

2 . Mergel- 
kalk. 

Bitter kalk 
( JVestphalen ). 

3. Mergel- 
s k i f f e r. 

A I u n h a 1 1 i g , 
svart Mer- 
g e 1 s k i f f e r 
med Se I e n i t 
fAmbergJ, Ba- 
r y t s p a t 
CBanzJ . 

L er mer ge 1 
med Mussel- 
kalk-Iager. 

Brunkol 
{Amberg , 
JVestphalen), 

4» Lias-Sand- 
s t e n f Q u a- 
der sandsten, 
E isen-s an d- 
s te in) 

( 'JVurtemberg ) , 
med Jernhy- 
drat, "Wavellit, 
Arragonit , Ei- 
senblau 
(Oberpfalz), 
Sandig, till 
en del kiselar- 
tad hvit eller 
gul Mergel 
med V, ;:t-af- 
tryck, öfverlef- 
vor af Frön, 
Musslor m. m. 
5. Jernhaltig 
O oli th (O- 
strea cristata). 


Högsta höjd 2,400 Fot, 
vanliga höjden emellan 800 och 
1,700 Fot. 


Schweiz, Nordvestra 
o. Sydöstra Frankrike . 

'Sandig Mer- 
gelkalk. 

Mergelkalk 
{Provence). 


>\ 

CA I 

n 


M e r g e l s k i f- 
fer {Vivar ais). 
Alunhaltig 
Mergelskif- 
fer med Sele- 
nit och Svaf- 
velsyrad 
Stron tian 
{Ar au). 

Lermergel, 


Brunkol och 
Bitumen 

{Basel). 

Lias-Sa n d- 
sten {Cintreij, 
Basel, Luxem- 
burg) 

med Vext-Öf- 
yerlefvor* 


Jernhaltig 

Oolith (söder 
om C aen, Nancy , 
j Evrecy ) , 

[ (Os trea cristata). 


Pyrenéerna och 
sydvestra Frank- 
rike, 


Mergelkalk 
med Svafvel 
o. Asphalt eller 
Petroleum. 
{S:t Bocs vid 
Ort hes). 
Mergelkalk 
med Gryplicea 
Cymbium LAm. 
{S:t G irond). 


Stora Britannien. ^ MdSsformigd 


Brunkol och 
B i t u m e n 
{Ort hes). 

Lias-San d- 
sten, hvit gul 
eller Jernhaltig 
Sandsten med 
Musslor 

{Navarreins) 
e. grå Merg- 
lig Sandsten 
(Vexter, Bru n- 
kol) {Les Corbi- 
eres , Nalzen ), 


Sandig Mer- 
gelkalk. 
Mergelkalk 
eller hvit 
Lias. 

Blå Lias. 
Mergelskif- 
fe r. 

Alunskiffer 
med S e 1 e n i t 
{ JVhitby), 


L e r m e r g e I. 
O p a 1 i se- 
rande 

Mus sel kal k. 
Brunkol. 


Bildningar , 


TERTIÄR 

AUGIT- 

PORPHYR, 

till en del Gra- 
nitisk, eller malm- 
förande i G än - 
gar j Kägel- 
berg och lager- 
artiga Gängar 
eller stäende 
Stockar {Vicen- 
za, Predazzo). 

H. h. 6 — 700 Fot. 

TERTIÄRA 
GRANITAR- 
TADE STEN- 
SLAG med 
Skörl i Kagel- 
berg eller stä- 
ende Stockar 
{Predazzo). 

BASALT, BA- 
SALT-BREC- 
CIA i G äng av 
och Stockar 
{JVörtemberg). 


K i se Iartad 
Sandsten 
med Musslor 
{llarptrae). 


Lias är på Alpernas södra sida ersatt af Dolomit, som gar upp till iclooo fots höjd. På norra sidan af 
Alperna, i Neder-Österrike och Ungern finnes ej eller Lias om man ej såsom sådan vill anse vissa der beflndtliga 
kalksorter tillsammans med den Fucus-förande sandsten och bituminösa musscl-sändsten emellan Piesting och Griin - 
bach; men då skall man äfven nödgas mcdgifva att ej Schweiz saknar Nummttlit- kalk. Är PohJens mergelkalk 
med svafvel och asphalt att anse såsom Lias? Den guldbaltiga Sandsten i Brasilien och hvita Sandsten vid Lake 
superior i Norra Amerika, Sciioolciuft, äro beggc Lias-sandslen. 

3 ° 



Jer n lera med 
Bohn erz i ne- 
dra Jurakalken 
{Nalzen). 


Jernhaltig 
Oolith (O- 
strea cristata), 

H. h. G—700 F, 
Mägtighct 
4 — 5 oo F. 



22 


Nordvestra och Sydvestra Tyskland . 


Sydvestra Tyskland . 

7f. TÄT JURA- 

KALK med under- 
ordnade massor af J u- 
r a-Dolomit ocli tät 
O O i i t h {Regensburg , 
Ulm m. m .) 


Norra Tyskland . 

OOLITII och TÄT 
JUR A-KALK 

(Hildesheirn). 

ENCRINIT-KALK 

med Bohnerz 

0 Goslar)j 

Mer"el ( Hildesheirn ). 

H. h. ioo F. 


C. SKIFFERKALK (med Fiskar Kräftor, 
Inseeter, Petrodactylus, Sköldpaddor, Foglar, 
sällan Ammoniter (Solenhofen). H. h. 2 — 3 , 000 F. 



D. LERMERGEL med BOHNERZ 

{. Bäijcrn ). 


Schweiz, Frankrike . 


OOLITII och TÄT 
JUR AKALK med B i t u- 

men {Ses sel, N euchatel). 

ENCRINIT-KALK 

{Jura, Långres ) 
och Do lomi t-klippor 
(Cctte , Nizza , Provence, 
Pont S:t Esprit ) ocli Mer- 
g C 1 {Port en Bessiri). 

J u r a-k a I k med 1 e re- 
ningar af Sköldpaddor 
{> Solothurn ). 

Kalk ined Filiciter 

{Maniers i Normandie). 

M adre p o r-k a 1 k {Caen) 
ined Mergel och Tar- 

t U f f i t {Normandie). 
Tät Kalk {EermantonJ. 
Lera {Dives, Mamers 
i N ormandie'). 

Tät Kalk eller Oolith 

{Lisieux , Mortagne 

M e r g e I-L e r. 
Mergel-Ler {Honfleur, 
Boulonnois , Champagne. '). 

Till en del Ghloritisk 
Oolith eller Tät Kalk 

{Saleve vid Geneve') 
med F 1 u s s p a t och s t r å I- 
Gips (öfversta kal k lagret 
vid Ranville, Gris-Nez i 
Picardie ). 

LERMERGEL med 
BOHNERZ {Jura). 


Pyrenéerna. 


TÄT KALKSTEN och 

OOLITH {Inre Frankrike). 

D o 1 o m i t {Nalzen , 
Pyrenéerna ). 


Tät Cerithkalk 

( [La Rochelle ). 

M a d r e p o r-K a 1 k 
{La Rochelle). 

Mergel-Ler, blått och 
grönt (Cap Chatellallion ). 
Nurereulit-kalk stun- 
dom Chloritisk ([emellan 
La Rochelle och Rochefort , 
Pyrenéerna . 

M u s s e 1 k a 1 k 
( Roclies vid Rochefort.) 


Den Jern malms-föran de Leran förenar denna Formation med den nästfÖljande. 

Lias, Jur akalksten och Dolo re it förekommer äfven i Polen , Apenninerna, Joniska uarna , Co- 


23 


Stor-Britantiien. 


OOLITH ocli tät 

Kalksten eller 

GREAT-OOLITH 

med Mergel. 

H. h. 1,022 F. 
Mägtighet 4oo F. 
Stonefields-slate. 
Cornbras h-L i m e- 
s t o n e. 

F o r e s t M a r b I e med 
Tartuffite. 


Mergel-Ler eller Ox- 
ford G 1 a y. 

C or al ra g eller Ma- 
d r e p o r-k a 1 k . 

H. h. 5 7 6 F. 

Kim me ridge Clay, 
eller Lera. 

H. h. 5oo F. 
Portlands kalk. 
Purbecks Kalk 
H. h. 3oo F. 
Mägtighet 5oo F. 


N or? y si dan af Alperna, Un - 
der-Qsterrike och Ungern. 


TÄT KALK och 

OOLI TO {Ernstbrunn) , 

med Dol o mi t ( Nikols - 
bur g , Staat o. s. v. i Öster - 
rike , OJ en , Bakonywald ). 


(SKIFFERKALK 

rned fiskar ( Platensee ). 


Mer ge 1-1 er (Of en). 


[Nummulit-kalk 

{Ofen Bakonywald). 


Sydsidan af Alperma, Apen- 
ninerna , Dalmatien o. s . v. 


TÄT KALK (hvit, 

gul, eller röd) 
{Apenninerna'). 

OOLITH LU (Södra 

Tyrol , Belluno , Friaul , 
Krain) med D o 1 o m i t 
( Mola , Sicilien , Ancona ) 
Tät kalk med oolith, 
calcedon, fl inta 
( Sicilien , Corfu , Zante 
Ancona ). 


Korall-kalk (Fiume , 

Kapellen gebir ge'). 

Mer ge 1-1 er och Mer- 
gel-sandsten med 
vextdelar, Gips 
{Dalmatien f Istiden ). 
Chloritkalk ( Nizza ). 

Nummuli t-k a I k 

{Ville-Franche vid Nizza, 
Istiden , Da Imatien , 
Kyrkostaten ) , med Svaf- 
velkis-s t o ekar (Zovi- 
tiiaco, Istrien) med kol- 
lager (Albona, Istrien, 
Dalmatien). 


Lias i Irland och på Ön 
Skye är nära intill Basal- 
ten förvandlad till Ba- 
salt-Jaspis. — Vid Au- 
git-Porphyr och Granit- 
arter, är Jura-kalk ocli 
Dolomit förändrad till 
kornig kalksten fPre- 
dazzoj och innesluter Ido- 
eras m. m. jPredazzo j 
MonzonibcrgJ . 


lumbien , Patagonien och i Miss is sippi-b as sin . Den sällan täta Kalkstenen med Hornstcin i Bra- 
silien , horer äfvcri dit. MedelhafVet omgifvesjnästan öfver allt af Jurakalk {Spanien, Barbariet , 
Egypten, Syrien o. *. y.)« 


24 


VII. GRÖNA SANDSTENS -FORMATION. 
Syn. Bunter Alpen-Sanclstein. Bunter- 
Sandstein i Ungern, Beudant, en del 
af Tyska Geologers Quader-Sandstein. 


Manga Hafs-petrificater, Monocotyledona och Dico- 
tyledona lemningar, Söttvattens musslor, Bitumcn 
{England t Norra Frankrike ). 


Norra Tyskland, Böhmen, Mähren, 
JBäijern . 

A. JERN- SANDSTEN och 
SAND med Lera, Jer n malm 

(B lansko i Mähren ), 

Groft Conglomerat 
{Dresden t Freiberg ). 

B. GRÖN SANDSTEN 

och Sand ofta Mergelartad 
{Regensburg , Lissiz, Jung Bunzlau, 
Harz ). 


C. MERGEL med Brlmkol 
och B i tumen 
{Obora i Mähren ). 

Kiselartad Mergel, Sand. 


Schweiz , Nordvestra, NoVd- och 
Sydöstra Frankrike . 

JERNSAND och SANDSTEN 

till ocll gr of ( Glos i INorman- 
die, Le Mans, Boulonnois) , med 
Jerumalm {Le Mans) , med Lera 
( Boulonnois ). 

[Forstenadt träd ( Ångers ). 

GRÖNSAND och SAND- 
STEN {Bellegarde , La Fleche, Pi - 
cardie ). 


MERGEL och Sandsten 

(emellan Blanc Nez och Vissant 
i Picardie ). 

Salthaltiga källor 
(yid Anzin ). 


England och Irland . 
H. h. 9 q 3 Fot. 

JERNSAND. 
(Hastings Sand). 

Mägtighet 5 oo Fot. 


Träd, T a r t u f f i t (Svn. TVcald- 
Clay), 

GRÖNSAND 
(Shanklins Sand). 

[Mägtighet 3 oo F. 

MERGEL. 

Mägtighet 3 oo F. 

Trattformig Kalk. 

Sandsten och Mergel 

{Gauli och Mersthamstone). 


Denna Formation, som äfven förekommer i Ryssland, Pyrenéerna, omkring Alperna, cler den går upp till 
7000 Fots höjd. Nord- Amerikanska Staterna , är noga förbunden med den nästföljandc eller Krit- 
formation. 1) 


1) Gröns and på Skånes sydöstra udde, förbunden med Sandsten, Brunkol och Krita. 



1 





20 


VIII. K RIT-FORM ATION. 

Syn. ‘Weisser Jura-kalk, XIåusmann; Scaglia. 


Öfversta gränsen för Ammoniter och BeknmiiLer. 


Belgien , Norra Tyskland , Böhmen , 
Mähren . 


J. CIIL ORIT ARTAD KRITA 

(Planer kalk) med Grypliaea Go- 
lumba [Regensburg , Böhmen). 

Tät Clilorit-Kr it a 

( RegensburgJ. 

Kiselblandad Chlori t-Krita 
( B lansko i Mähren ). 

Mergel. 

Tät kalk med Musslor 
(Eckmöhl, Regensburg ). 


j?. LÖS och MÖR KALK 

yid Mastricht. 

Mer g lig eller gr of Krita 

[Pir na , norra Ilarz)* 

Tät Kalksten, svart, liv it, 
r 6* d , med Hornstein 
[Paderborn , Iiarz ). 


C. JORDARTAD KRITA 
med FLINTA [ Luneburg). 


Sydöstra och Norra Frankrike. 
H, h. 6 — 900 Fot. 


CHLORITARTAD KRITA 

( Le Mans , Saumur , Chatellerault , 
S:t Menehouldj Bellegarde * Dep ar t. 
du Far?) (Orbitolither). 


Kiselblandad Krita 

( La Fleche )♦ 


BACULIT-KALK 

[Valognes, La Manche ). 

MERGLIG KRITA rCraie 

tufeauj med Magnesit (• Colum • 
mierjj med Hornstein ( Paris ). 


JORDARTAD KRITA med 
FLINT A och S vafvelsyrad 

Stron tian [Meudon yid Paris). 


England och Irland. 
Mägtighct Goo till i, 3 oo F. 
H. h. 1,011 Fot. 


CIILORITARTAD KRITA 

(Mulatoestone) ( Belfast ), 


MERGLIG KRITA 
(Chalkmarl'). 
Mägtighel 3 — 400. F. 


JORDARTAD KRITA med 
FLINTA. 


Kritan öfvergar icke i följande Formation. Mergel-krita (med Belemniter och Craniolitcr) förekommer 
Ryssland j Pyrenéerna , yid norra o£b »ödra sidan af Alperna m. fl. st. 





A 7 6 vrsidan'af Alperna, Ungern . 
H. h. 7,000 Fot. 


C HLORIT ARTAD 

I\RIfA (Berget des Fis), 


Tät Nummulitkalk, hvit 
eller röd 

[Arz t Sorithqfen, 1 Schweiz), 


C o r a 1 1- ocli y u m m u I i t- 
kalk (Gebitet Vicenza, Puglia 
petrosa ?) 




II vi t kalk med ett grönt 
.ämne, öfver Saltlagren i 
Siebenbiirgen , p 


MERGLIG KRITA 

Neukirken j Hausröckeiu 

-Tät li v i t k å 1 k r 
(Berget Voirons )? 


v r m^f : i 

KISELBL ANDAD , 
BUECCIEAIIT-U) 
KRITA (Ofen) 

med Tungspat. 


MERGEL och KALK- 
MERGEL [Sch io, Be Hund) 

. . •" K . 

Tät kalk hvit eller röd (Syn. 
Scaglia) ( Vicenza , Södra Ty - 
vol , sannolikt Sicilien och trak- 
ten omkring Ancona ). 




Förändrad och ^söndersprängd 
Krita i contact med Augit-Por- 
phyr (Schio)/ — hårdnad och till 
Alarm or förvandlad Krita 
C Belfast i Irlandj . 


Oördéntliga Mahn-^d.rummer och Gån- 
gar — Blyglans, silf y er hal tig 
Blyglans, Blende i Augif- 
Porphyr [{Schio}. 


i - 




I x " 


1 V) 


no V - r r.t,- \ Kpp 

. • .r.< ; ' *• v. • ; : ' s 

i Skdne , på Seland , 3/öVz, ftiigett , JVollin och Usedom; flere länkar af Kritformation i Schl-enen, Polen, Södra 







28 

$ i e t B t 

Tertiära 

Stratificra.de c/kr Neptuniska Bildningar. 

I. FÖRSTA TERTIÄRA SAND STEN S-FORMATION. Syn. Jrfle Plastique. 

Myckenhet af Vcxters öfvcrlefvor; Sötlvattens [Musslor och Fiskar; Insccter; stora Dägg-djur som höra 
till budet (Mastodonter o. s. v.)» 


Norra Frankrikes bassin ♦ 

II. h. ungef. 800 F. 


MERGEL-LERA. 
PLASTISK. LERA. 
SAND. 
SANDSTEN. 

Q v a r t s s an d i körtlar 

( Vierson ). 

CONGLOMERAT. 

Kisei-Congloinerat 

( Hennes 

Njurar af J e r n h y- 
drat. 

Jordformig Gips. 
Jordagtiga BRUN- 
KOL, Brunkol med 
Jernkis, med BERN- 
STEN (. Auteuil ), ocli 
med B l e n d e ( Auteuil ). 
Öfversta gränsen för 
Blende. 
Aluminit. 

I öfversta Lagerna en till- 
fällig blandning af Sött- 
rattens- och hafs- Musslor 
och Snäckor (Melanopsider). 


Öji IViglit och Londons 
bassin . 

IL h. Öfver 600 F. 
Mägtigh. 100 tiii 1,100 F. 


MERGELLERA. 
PLASTISK LERA. 
SAND. 


CONGLOMERAT. 

K i s e 1-C onglomerat 
{Her t f ordsh ire ). 


BRUNKOL med 
BERNSTEN. 


1 öfversta Lagerna en 
blandning af Söttvattens- 
och hafs-Musslor. 


Sydvestra Frankrikes 
bassiiu 


MERGELLERA. 


MOLASSE med Ilafs- 
musslor i öfversla hvarf- 
ven ( Marmande ). 

KALK-CONGL 0- 
MERAT finnes ej i 
denna bassiri, deremot 
i den iistra 
(Aix i Provence )* 

BRUNKOL (sällsynt). 


Norra Tyskland, Dannemark 
och Rysslands bassin . 


MERGELLERA. 
PLASTISK LERA. 
SAND och rullsten* 
Tät Sandsten {Zeizy 


Rullsten. 


Jordformig Gips. 
Jordagtiga BRUNKOL. 
Brunkol med Jernkis 

C. Mecklenburg , Hclmstädt ,) 

med BERNSTEN, MEL- 
LIT, Svafvel och Alu- 
min it, med Söttvattens- 
musslor, Inseeter och 
Fiskar, (ben af 
Mastodonter). 


j 




€ l a .* $ e tr* 


berg. 


Det är ofta svart att med visshet bestämma de tidepuakter* dä följande massor under den tertiära epö- 
kcn^blifvit uppdrifne, 



TRACHYT: 

granitartad Trachyt med 


Kågeljberg och stående Stockar , mer- 
ändels omgifne af Öfvergångs-berg. 


Obsidian 

Pechstein 


porphyrartad Trach|yt med Granater i stående Stockar och strömlika utbredningar, 
förglasad Trachyt ^ 

pimstensartad Trachyt med Perlsten CGlashiitteJ . 

De fleste Trachytberg omgifvas af Öfvergångs-berg eller af Granit. 


} i stående Stockar j Strömmar ( UngernJ 
och i Gångar fC antal 


TCTTNf^TFN / van lig \ i Kagelbérg eller Strönmiar på äldre berg, med Leucit 
\ jordartad ) och Sphen C KaiserstuhlJ. 


4 * 


m 



wmm 


3o 


Rliens-bassin , emellan 
Basel och Bingen , 

H. b. 800 Fot. 

Schweiz , Baijerns- ocb 
Öfra Österrikes bassiru 

H. h. 4,000 Fot. 

Mahrens , Nedre Österrikes j 
Ungerns och Siebenbiirgens 
bass in. 

MERGELLERA? 



SAND. 


SAND och rullsten 

med petrificater 
( Eisenstadt ). 

Sandsten med 
Hafs-musslor 

QAlzejr). 

Molasse? 

Molasse? 

CONGLOMERAT 

med Hafsmusslor 
(Å> e iizn ach m. fl. st.). 

KALK-CONGLO- 
MERAT (vid Häring ) 
och Nagelflue längs 
eftei’ Schweizer- 
Alperna (T/iun). 

KALK -CONGLOME- 
RAT (i ff^iener-bassinea, 
och i Ungern ). 

Jernoxid-hydrat 

(< Strömberg ). 




Italiens bas sin* 


MERGELKALK och 
LERA (vid foten af 
af Alperna, OnigoJ ^ 
(med hafs-Musslor)» 


CONGLOMERAT 


( Apenninerna ). 


( Porcellin-Jaspis (. Bohmen ). 
Jordslagger ( Bohmen ) . 
Trippel -ler a (. Bilin ). 


Denna lilla Formation livilar raed olikformig stratificring pä Flöts- eller aldre bergarter. 




Bohmens bassin . 


MERGEL-LERA. 
PLASTISK LERA. 
SAND. 


Sandsten (med qu arts- 
kristall och porphyr). 


CONGLOMERAT 

( Carlsbad ). 

Kisel-Conglomerat 

[B lans ko i Mähren ). 

BRUNKOL. 

Sällan med Söttvattens- 
Musslor (Unio, Anodonta) 
och Inseeter {Bilin). 


3i 


AUGIT-PORHYR t Vicenza, Södra Tyrol 3 Bumlartons hire i Skottland , 

Hebriderna ). 

Högsta höjd 8,ooo Fot. 


AUGITARTAD BASALTj 

med Olivin, Nephc 


3ASALT f * 

Dhelin. ) 


lager artiga Stockarj Gångar ^ 
Strömmar och stående Stockar 
( OdenwaldJ . (I äldre bergarter). 


FÄLTSPATSARDAD BASALT i Kagelberg och Stockar. 
HALF-FÖRGLASAD BASALT f ? t S° rande en deI af ett K:i S^~ 


(svart eller blå) 

k TRACHYT-CONGLOMERAT 
JORDAKTIGT TRACHYT- 
CONGLOMERAT med Guld? 

( Königsberg ) med Opal i 

PIMSTENS-CONGLOMERAT ) 
ALUNSTEN med Vext-aftryck - 
och Musslor fUngcrnJ 

BASAL TARTADT CONGLO- 
MERAT 


| berg {Mar o Stic o i Vicentinska Lan - 
k det) eller som Strömmar ; 


i 

i 


i lager artiga Stockar , La- 
ger och stående Stockar 
( Ungern , Seckler-Landj Unter-Rhein, 
Cantal m. fl. st.) 


GifVes det, som GrefBREUNER försäkrar, en verkligt Guldhaltig Tra- 
chyt? ~ Öfversta gränsen för Silfverhaltig Blyglans, Blende 
m. fl. Stockverk i Augit-Porphyr {Val Zuccanti vid Schio). •— Spar- 
samt af Agater, men stora nederlag af Zeolither, Halb-Opal, 
Opal och Hauyn. — Arragonitens öfversta gräns; Nephelins 
och Leucitens nedersta gräns, 


/ 





32 


II. FÖRSTA TERTIÄRA KALK-FORMaTION. 

Syn. Calcaire gr os sier. Grofkalk. 


Norra Frankrikes bassin . 


H. b. 600 Fot. 

a . Nederst. 

A. KALK-CONGLO- 

MERAT sammansatt af 
Ha fs djur ocli Musslor 
(Cleons vid Nantes , Dinant , 
La Manche ). 

Cli loris t i sk kalk* 

3 \ r ummulit-kalk 

k (Gisors).^ 

b. Öfverst . 

B. SANDIG MER- 
GELKALK m. Musslor 

( Grignon ). 

Falun i Tourraine (Doué). 


C. CERITH-KALK 

CFaris , Miliolither) med 
Fluss-spat, »(Fiuss - spatens 
öfversta gräns). 

;a med 
■ Musslor 

. ----- g e )- „ 
Phosphorsyradj 

Kalk-Sandsten, 

* eller Sand med Sött- 
vattens- och Hafs- 
Musslor ( Beauchamp ). 
Mergel och Mer- 
| g e 1 k a 1 k, vexelvis med 
cg I kiselhaltig kalk 
£ \ (Mont-rouge). 



Sydvestra Frankrikes bassin. 1 

i Norra ■ Tyskland 

och Rysslands bassin. 

H. h. 400 Fot. 

H, h. 5 oo Fot. 

a. Nederst . 

MADREPOR- 0. MUS- 
SEL - CONGLOME- 
RAT, eller tät kalk med 
några Musslor (Bordeaux) , 
och spår af Brunkol* 

Chloritisk Kalk. 

(LemgOj Osnabrö.ck\ 

Chloritisk Lera 
m. Musslor ( Helmstädt ). 

b. öfverst. 

SANDIG MERGEL- 
KALK med Musslor 

(Dax, Leognan ), med Jern- 
hydrat (. Dax ), med Sött- 
vattens-MussIor ( Dax , 
Merignac) med Cranioli— 1 
ther {Bordeaux). i 

SANDIG MUS- 
SELKALK 

( Antwerpen , Dickholzen ). 

GROFKALK 

(Cassel, Galicien, Meck- 
lenburg vid Sternberg, 
och på Faröe 

Tät Mer ge lkalk med 
Sötlvattens- och Ilafs- 
Musslor, som lager i den 
öfversta sandiga Mussel- 
Mergeln (6onc<w,! Bazas ), 



Myckenhet af calcinerade Musslor, Ben af Dägg- 
djur af utgångna arter. Öfversta gränsen for 
Craniolither, 


Rhen-bassinen 
ertellan Basel ock Ringen. 


H. b. 800 Fot. 


SANDIG MERGEL- 
KALK, eller MUS- 
SELKALK, med Sött— 

vattens- och Hafsmusslor 
(Syn. Fl us sk al k 
Steininger)* 

GROFKALK 

( Turkheitn, Frankfurt). 


Herr C. Prevost’s och mina geognostiska forskningar i södra Frankrike bevisa, att den terhära Kalken 
. r. vi; r •«. Eilrlad i alla Bassiner. Vid den tiden voro redan nagra delar af flere bassiner förvandlade till La- 
n e i vatten eller svagt Salthaltiga sjöar; så att medan Grofkalk bildades pa det ena stället, uppkom 

på ett annat Mergel och Söttvattenskalk med Gips och kisclartade stenslag. J. Prevost antager, att Kiseljorct och 
Svafvelsyra blifvft af floder eller källor ingjutne i bassinen, och har tydligt visat , att de sista lager-afséttningarna 
i Parisei-bassincn, endast ägt rum längs efter vissa floder. Således visar sig Gipsen pa det tertiara omiådet en- 



35 


JMährens, Neclra Österrikes, 
Ungerns och Sieben - 
burgens bassi/i . 


Nummulit-kalk 

{JVollersdorf , Ungern) 

i öfversta delen. 


GROFKALK, 

CERITH-KALK 

('Öfverst) ( Prinzendorf ). 
]N T edersta delen af blå- 
lera (Yyrc. Tegel). 
Brunkol. Men i östra 
Ungern j i Siebenburgen , 
i stället för blå lera, 
Molasse. 


Schweiz’s , Q/re Österri- 
kes och Bäijerns bass in* 

H. Ii. 4,000 F. 


Sicilien och Italiens bassin . 


H. h. öfver 1,000 F. 

Nummulit- kalk 

( Verona , Vicenza , Sicilien ), 
med Tartuffiter {Castel 
Gomberto ), med blå 
L e r m e r g e 1 - lager och 
Musslor ( BassaiiOj Castel 
Gomberto) (med Gry- 
phcea columba, Plagio- 
stoma spinosa). 


Massformiga 
Bildningar . 

BASALTARTADE 

STENSLAG 

i Kligelberg , lagerar - 
Éfgrf Stockar ( Bregonza ), 
Gängar {Vicenza), 
och i Strömmar. 


Molasse? 


i 


BASALT- 

CONGLOMERAT 

( Cassel i Ilessen , Vicenza , 
Sicilien), med Musslor, 
med Svafvels) r rad 
Strontian. 


BASALTARTAD 


Blå Lera (, Subapejinin - 
ska bergkullarna). 
Brunkol {Bolca). 

X) u s o d i {Sicilien). 
Tät Stink skiffer- 
kalk med Yext- och 
Fisk-aftryck 
{Bolca, Salcedo ). 

Dessa bägge sista Lager lig- 
ga öfverst i Nummulit-kal- 
ken eller vid foten af 
Alperna, 



dast såsom underordnade'massor i Kalk, icke såsom en Formation, som Browgniart af misstag uppgifver. Det sy- 
nes troligt, att vissa vikar af denna bassin blifvit tidigt skilda från Hufvud-bassinen , så att under en stor del, 
eller ock kanske under hela den tertiära perioden, endast Söttvattens-kalk eller Mergel der blifvit bildade. 

(Blå och grön Lera med Musslor och kalk-bollar {Lonclon clayj > är i Londons bassin parallel med Chlo- 
ritisk kalk i norra Frankrike.) 





. 

*r- 



FÖRSTA TERTIÄRA KALKENS SÖTTVATTENS-BILDNINGAR. 


Afsatser i sött eller föga salt vatten, liktidiga med grofkalkens, och dermed intimt förenade, 
såsom vid Paris C Syn. Formation gypseuse ; depot d/eau douce infcrieurj. 


Norra Frankrikes 
bassin . 


H. h. a5o F. s. m. 


Londons och 
On IVighVs 
bassin. 

H. h. 90 F. 
Magi. 63 F. 


Kisclk 


1 r h vi t 
talk \ röd 
med calccdon 
[Bric , Henry}, 

Mergclkalk med 
ben (Argen ton). 
Skiffermergel 
Mergelgips 
K 0 r n i g gips 
Tät gips (med ben) 
S c 1 e n i t 
Jord artad gip 
(längs Mar ne) med 
MeniJith. 

Tät Svafvelsyrad 
S t r o n t i a n. 
Söttvatten - snäc- 
kor, och ofta Hafs 
mussel-lager, eller 
ofta en blandning a 
begge. 
(Mcrgel-gips och k i - 
selkalk hafva bildat 
sig jemte h va rand ra, 
och gipsen synes en- 
dast vara sam lid ig 
med Ccrith-kalken 
vid Paris.} 


Mergel. 


Sydvestra Frankrikes 
bassin . 


Sydöstra Frank- 
rikes bassin. 


H. h. 600 F. 

M o las se med Sött vat- 
tens Kalklager (Fille- 
neuve } ; Söttvatten- 
kalk utan musslor, 
med tungspat 
(Lot et Garonne ); 
samtidigt med den Täta 
Grofkalken (i Giron- 
de\" med Musslor och 
ben af däggande djur, 
samtidigt med den Öf- 
versta sandiga Mussel- 
kalkcn (i Gir onde}. 

Söitvattcn-qvarts 
(Mc ul i er c) i Stocka ) 

( Damazan , Grateloup). 
K ise 1 kalk med Holz- 
stcin ( Aurillac ). 

Mergel med Ostron 
emellan begge arterna 
söttvatten - kalk 
( Aiguillon }. 
Mergel med SeJcnit, 
ofvanpä söttvatten- 
kal ken. 

Gips med svafvelsyrad 
S tron tian i stocka r ( S:t 
Sabinej Beaumont}. 



Mergclkalk 
till en del skif- 
frig med sötlvat- 
tens- och Hafs- 
musslor och 
fiskar QAix). 

Mergclkalk 
uuder basal ter 
(i F i var ais). 

M c r g c 1. 

Mergelgips^ 
Korn ig g i p s I ^ 
Tät gips f £ 
Selcuit. J * 


Norra Tysklands 
j bassin. 


I denna bassin 
äro ej dylika 
bildningar 
[fundna. 


Rhens bassin fr. 
Basel till Bin sen. 


1. h. öfver 5oo F. 
Mägtighet Öo F. 


Söttvatten s- 
ka 1 k med be n 
( Buxweiler ). 


Brunkol uti 
nedersta delarne, 


Öfre gränsen för Tungspat och Svafvelsyrad Stron t ian. Denna bildning har växlande lager med 





Schweiz , Baijern och 
Öf ver - Österrike, 


I denna bassin aro 
cj dylika bildningar 
fundne, om icke 
vissa söttvatten-, 
kalk- och brun- 
kols- lager, hvilka 
förekomma i Molas- 
sen i Schweiz , kunna 
räknas hit. 


A k 

OD 


Tcmmcligen ofta däggande land-djur. Ben af utdöda slägten 
och arter af fiskar o. s. v. 


Mähren , Ungern 
och Nede?'-Öster- 
rike . 

Italiens bassin. 

Bölimens bassin. 

Blä lera. 

Blå lera. 

Polerskiffer 
Trippelskif- 
f c r med sÖttvat- 
tens-fisk-aftryck. 

Brunkol 

B runk ol. 

Halfopal 


S vafvel, kryst, och 

QKostenblatt vid 

S vafvel 

derbt QAsenate 

Billin). 

(Radeboy) med 

Sicilien). 


kalkmergel 

Kalkmergel (Fi- 


(Aftryck af Fi- 

skar, Insccter) 


skar och in- 

(Siniga glia). 


seeter). 

Tät gips 
( Volterra ). 



Selen it 



(Nizza , Sicilien). 

* 


Gips med blad-af- 
tryck (Stardella vid 
Pavia ). 

Svafvelsyrad 

Strontian 

(Sicilien). 

De små lager som 


Salt och Salt-käl- 


lor ( Sicilien , 

här finnas, höra 


Volterra), 

troligen ej till 
denna formation, 
utan till Grof- 
kalkens, om ej 
till den första 
tertiära 
sandstens. 


Loires , Allieres , 
Tams bassin , 


Mergelkalk , 
porös tuff kalk 
med söttvattcn- 
snäckor 
(Indusia). 

Ben (. Mont cle la 
Boulade , 
Gergovia ), 
Kalkniergel. 

T rådig gips»' 
(^Puy en Velay ') 
med ben. 

H. h. i Puy 
1,200 F. 

Gips ( Aigue - 
per se'). 


Alliers ocli Zoj- 
res bassincr haf- 
va Sand och Con- 
glomerat under 
Söttvatten-ka I- 
ken och Mergcln. 


Massformiga 
Bildningar . 




i Co c 

^6 fS 


Om; ä 


B 2 w 

\ 35 ' 


AnJi'a trrtiära Lera- oeh Sandstens -formation. 


III. ANDRA TERTIÄRA SANDSTENS -FORMATION och ANDRA TER- 


Norra Frankrikes 
bassin . 


II. h. 600 Fot. 


A . Mergel-lera 
med Ostron. 


Londons och Ön 
IVights bassin . 


Sydvestra Frank- 
rikes bassin. 


Sydöstra Frankrikes 
bassin . 


H, h. 600 Fot. 
Mägtighet 3o Fot. 


M olass med pcfrifica- 
ter ( Dauphinée ). 

Blä lera, här och der 
med petrificatcr [Pont S:t 
Esprit , Montpelliej •), till- 
fälligtvis med chlorit i 
de nedre delarna, med 
Brunkol {Pont S:t 
Esprit , och högst på 
bergen vid Grenoble'). 


Norra Tysklands 
och Rysslands bassin . 


Lera med brunkol 
(ibland fiere basal ter), 
med vextaftrjck, 


Trippcl-skiffer med 
delar af fiskar 
(. Habichtswald ). 


TIÄRA KALKEN. 


Flerestades otaligt af Musslor. 


Rhen - bassinen från 
Basel till Bingen 


H, h. åtrainst. 800 F. 


Sand med Jord- 
beck ( Lobsati ) eller 
Brunkol och lager 
af Söttvatten-kalk 
( Mixhlkausen ), 


M e r g e 1 med S e 1 c- 
n i t och Musslor. 


Schweiz j Båijern , 
Öfver m Osterrike. 


H. h. åtminst. 2 , 5 oo F. 


MoJass med Na- 
g e 1 f 1 11 e och Mer- 
gellcra, stundom med 
Musslor i de öfver- 
sta delarna ( Belp - 
berg , Wolf egg ), med 
Brunkol [Kussnachl) 
och Söi tvätten -kalk 
{Cow fdalen., Häring'). 


Mer ge 1 med Sele- 
nit ( Boudrjr )♦ 


Måhren , Ned. Österr. 
Ungern , Siebenb . 


Sub alpinska Italien, 
Sicilien , 


Molass eller Blå 

Lera, stundom med 
petrificater, i synncr 
het i de öfre delar- 
na, hvarest Melan- 
opsides redan före- 
komma, med Brun- 
kol, hvilka åter ofta 
beledsagas af Sött- 
vatten-kalk ( Graz , 
Sy rmien , Kärnthen) 
med Selenit. 

Polerskiffer, 
Halfopal ( Zamuto , 
Zempliii ) . 


Local Söttvatfcn- 
bildning vid 



Mergelskiffer. 

Ivalk mergel-ski f- 
fe r (med vextaf- 
tryck, inseeter, am- 
phibier, fiskar). 



Norra Frankrikes 
b as sin. 

Londons och Ön 
fVights bassin. 

Sydvestra Frankrikes 
bassin . 

Sydöstra Frankrikes 
bassin. 

Noi'ra Tysklands 
och Rysslands bassin. 

B . Mergel, 

ii' '\\ 

Mer ge L 

Mergel. 

Sandig Mergel. 

Sand med Jord- 
beck (Zilenzig , 
Preussen ), 

Klebskiffer. 



Sandig Grofkalk. 


i 



Sand med Lera 
( Mon t p el l ier ) . 

Söttvattcnkalk 
med Magnesit 
[Salinelle , Gard ). 

med Lera och B r u n- 
kol (Corvoj ) , 
(Insccter), 
med Jernhydrat 
(jemhalliga källor). 

C. Sand [Baycux, 
Montmorency) j 
med Jcrnhydrat ( Nor - 
mandié) , sällan med 
Musslor och Palmträd. 

•Sand med Musslor 
(Syn. Bagshot-sand). 

Sand (utan Musslor) 
med Jernhydrat, och 
Manganoxid (med 
Palm träd). 

Sand och Sandsten 
med Hafsmussior, 
Ostron m. m. 


Sandsten med quarts- 
hlandad kalkspat 
( Fontainebleatt)\ 

Sandsten. 

L c n z i n i t 
{JS:t Severe ). 

Conglomerat 
i Stockar. 

Sand utan musslor 
med rullsten ( Montpel - 
lier j S:t Paul tro is 
chateaux ). 

Stenblock; 

Rullsten. 

D. Den andra tertiära 
kalken felar. 


Den andra tertiära 
kalken skulle fela, 
om Molassen verke- 
ligen motsvarade 
Argile plastique och 
ej den Blå leran. 

Sandig Grofkalk 
(S:t Paul , trois 
chateaux . 

Chloritisk Grof- 
kalk (Montpel lier). 

Grofkalk 
(Östra Ga/izien). 

0 


Öfversta gränsen för 
Manganoxid. 




3 9 


Rhen-bassinen jrän 
Basel till B in gen . 

Schweiz , Baijern , 
Oj ver - Östei'rike. 

Mähren, Ned. Österrike, 
Ungern , Siebenbörgen. 

Sub alpins k a Italien > 
Sicilien. 


Sandig Mergel. 

Sandig Mergel. 

Sandig Mergel 

med lager af Kalk- 
incrgel, (Söttvattens- 
musslor) (Sienna). 

Sandsten och Sand 
med Brunkol 
(Vogelsgebirge, 
JVetterau) 
(Biad-aftryck). 

Sandlager. 

Sand med Lera 
och Brunkol 
( JVolfsegg , Usnach). 

Sandlager med h a fs- 
och sött vatlens-mussloi 
{Neritiner , Hellas ) Me- 
lanopsider (Gava, 
Myt ilus). 

Sandig Musselkalk 
(JMoedling). 

Sand med Lera och 
Brunkol i Stockar 
(Söltv. musslor: Myti- 
lus, Anodonta o. s. v.) 
( Thalern Yid Oj en) 

Lera och Brunkols- 
lagcr, (Söttv. Musslor: 
Planorber, Mclanopsi- 
der, Neritiner m. fl.). 
(Vid Sie/ina finnas fem 
sådana stockar, den 
ena öfver den andra). 

Mussclhaltig 
M o 1 a s s 
eller Mer g el. 

-r* 

Mussclhaltig 
M o i a s s. 

Sandsten och 
sand fr. Nord - 
Bäijern . 

N a g e 1 f 1 u e-lagren i 
öfversta Molasscn i 
Schweiz . 

Sand eller Sand- 
sten med hafs-musslor 
(ji:t Po It en, Pyrawori 
m. f. s.) 

San ds Len ocli Sand 
utan musslor (6’wm- 
poldskirchen ), och med 
Rullsten och Conglo- 
merater ( IVien ). 

Sand ^d Musslor 
( Iscliia , Neapel). 

Sandsten eller Sand i 
utan Musslor i 
QMonte Marino). 
med Rullsten och Con- 
glomerat ( Ro/n ). 

Hör kalken vid 
Mainz hit? 

K a 1 k - M u s s e 1- 
Sandsten 
(i Stockach , Lenzburg). 

Egentlig Grofkalk 
felar. 

1 

Sandig G r o f k a 1 k 
( JVien). 

G r o f k a 1 k t Pesth , 
Oedenburg ) 
med Miliioiilher. 

i 

Sandig Grofkalk B 

och Grofkalk {Vol- 
ter ra , Sienna, Aspro- 
mo/ite , Otrento) , 
med Milliolither 
[Sardinien , Sicilien). 


t • 

Massforiniga 

Bildningar. 


BASAL- 

TISK 

LEU- 

C1T- 

LAVA 


Sa som 
St ?' 6 mm ar 
* ( Capo f/i 
Bove , / 7 - 
in. f. s. 




TERTIÄR A SÖTTVATTENS-BILDNINGAR af olika ålder, 

på åtskilliga inskränkta terrainer, uppkomna innan nu Vexter af dels utgångne och dels ännu lcfvan- 
varande dalar bildades på Slätterna f Depot supérieur dc slägten; Musslor och Snäckor. 

t Vc.au doucej . 


Norra Frankrikes 
bassiti . 

H. h. 600 F. 


A. Sött vattens- 
Quarts ( Syn.Meu - 
iiere) j med Musslor. 


P>. Mer g el. 


C. Söttvattens- 

kalk (Orleans), 
(med vattenvexter). 


Ön W i glit 
och Londons bassin. 

H. h. (\ 00 F. 
Mäg tighet 55 F. 


Mer g el. 


SÖttvattens- 

kalk. 


Sydöstra Frankrikes 
bassin. 

Stundom under liafs- 
ytan. 


M e r g e 1 

( Montpellie r). 

S ö 1 1 v a 1 1 e n s- 

k a 1 k (/? hodes , le 
Vigan). 

Den Mergeikalk, 
som finnes under Ba- 
salt i Vivarais t torde 
äfven höra hit. 


Schweiz och Bajerns 
bassin. 


Sött vattens-kalk. 

Tät Söttvattens 
kalk Q Ulm ),) H. h. 

i53o F., W all er st ein). 

Los Sö 1 1 va t ten s- 
k a 1 k (Hcidetihcim ^ , 
(med vaUcnYCxter;• 


/ Massformiga 
Bildningar. 


BASALTARTADT 

CONGLOMERAT 

i lager art i g a 
Stockar på kalk. 


K i se Ikalk (Locle). 

H. h. x.o5o Meter. 
Mägtigh. 100 Meter. 


Mus sel - Mergel 

(Heidenheim). 


I 


BASALTARTAD 
LAVA i St r ö m- 
mar och kägel- 
berg. 






4 » 


Frän de Tertiära Bildningarna gifves ingen öfvergäng till Alluvial-afsatserna. 


Utom de förut anförda stallen förekomma tertiära bildningar : i Ungern och Nedra Österrike* af KiseL 
kalk, Kalkmergel och Söttvattens-kalk; i Italien , af Kalkmergel och Söttvattens-kalk; på Island och Grönland , 


af Brunkol och Lera; i Portugal, af Brunkol och Musselblandad Kalk ; i Spanien , af Sand, Mussel-Sandsten ( Bar - 
cellona , Alicante ), Söttvattens-kalk (JBurgos, Frej enal )/ i Norra America Lera, Brunkol, Mussehsand p^h Mussel- 
haltig Kalksten (Florida); i Mississippi-bassin ; i norra Columbien och på Festindiska öarne (puadeloupe Bar- 
bados, Jamaica, Antigua m. fl.), Musselsand och musselhaltig kalksten; i Sardinien och i Grekland , vid Corinth 
isynnerhet sandhaltig, musselförande kalksten, vid Bosphoren , i IVallacliiet och Moldau , i synnerhet Lera> Brun- 
kol och Sand; i södra Ryssland och på de stora slätterna midt uti Asien af Sand, MusseLsänd, Lera o. s. v. 
QBuchariet) ; i Indien , Lera, Brunkol, Mergel med ben af Paläeotlierium (stränderna 1 af Ganges'); på ön Cejlon, 
musselhaltig kalksten med hafsdjur; i Nya Holland och på Molluckiska öarna , Lera med kräftor, Musselkalk. 
o. s. v.; på flere ställen i norra delen och i det inre af Africa, på Madeira och på Canarie-öärna , i synnerhet 


Lera, Sand och Musselkalk, 


- 


I . ' . 

i V, \* • -.i 


V.n\ 


.jq U . f in;?: 

3'iii ! i*l • t 


• i 


/ , • . ; f: rv*°i » 

*>o A i '. - 

.(••n f i?j ; : k ’ ‘ i rtO’u>J 












i 




I 








mm 


m 




4 2 


$ t m t e 

A 1 1 u v i a 1 - 

Stratifierade eller Neptuniska Bildningar. 

I. ÄLDRE ALLUyiiL-BlLDNiNGÅR. (Syn. Diluvium.') — 

De yngre AHuvial- bildningarna aro icke alltid skilda frän de äldre; en 
sådan skilnad är endast tillfällig, och på andra ställen öfvergå bägge bild- 
ningarna i hvarandra, som bevisar att de härleda sig från en och samma 
ännu verkande orsak. Emedlertid ha dessa Natur-verkningar fortfarit att 
aftaga och minskas, från äldre till sednare tider. Der de yngre Alluvial- 
bildningarna finna r s verkligt åtskilda, måste orsaken till den äldre bild- 
ningens uppkomst hastigt hafva upphört gtt verka, såsom t. ex. i en stor 
Bassin, hvars vatten plötsligt afrunnit genom fördämningens bristande o. 
s. v. — Dessa bildningar betäcka merendels olikformigt de andra Forma- 
tionerna. 

Äldre Haf s-bildningar. 

1. Sand, klappersten (^rullsten} ocli upplag af multnade Vexter, längs ef- 
ter hafsk usterna och ofta ganska högt öfver nu varande hafsyta (Stora BritannienJ . — 
Vissa Kalk-conglomerater (Kusten vid Nizza_, Sicilien m. fl. st.) 

2. Bankar af Musslor, Sand ocli Mergel med ben och hafsdjur, längs ku- 
sterna och öfver nu varande niveau för högsta FJod-vatten (Östra kusten af England (Crag), 
Forth och Clydes stränder i Skottland södra Norrige i)_, vid La Rochelle och vid bugten 
af Gironde (Ostron-hankar), Nord- Americanska kusten vid Boston o. s. v.). 

3 . Sandigt Kalkslamm i urholkningar och sprickor i kalk -klippor m. fl. st, (Medel- 
hajvetj. — Tät Kalk, med Musslor, hvars likar träffas lefvande i Medelhafvet ( Nizzaj 
GibraltarJ. — Musselkalk-breccia på Sicilien . — Ben-breccia, eller tillhårdnad Slamm 
med ben af i landet lefvande djur och land-snäck-arter ( Corsica * Dalmatien > Joniska öar- 
ne_, Montpellier j Rousillon m. m.), sällan också med hafsmusslor rNizza GibraltarJ . 

4. Corall- eller Madrepor-klippor öfver nu varande hafsyta (ön Lamlash vid Skott- 
land SÖderhafvet ). 

5. Spår af Pholas-Musslor på åtskillig höjd öfver hafsytan på klippor vid hafskuster- 
11a J Nizzaj Cap Circeo i Neapel J . 

Ch Torf af vatten vexter, bildad i hafvet. 

7. Stora Sandbankar, bildade genom hafs-strömmar. 2) 


Ännu lefvande Vextslag? 
— Snäckor och Musslor från 
sjöar, floder och landet. — 
Lemningar af fÖrsvundna och 
ännu lefvande Djur, utom af 
menuiskor. 


\) Mussel-Iager på flere Öar utanför Bohus Län och på backarna vid Uddevalla. 

•/) Kanske ha på detta sätt de stora Sandåsarne i Sverige och Finland uppkommit? 


43 


C l a 0 g e it 

bäddar. 

. 

Massformiga eller Plutoniska Bildningar. 


fiDCV ’ 

-vy i 


( 


ÄLDRE LAVA 
STENIGA LAVOR 


} i Strömmar i nuvarande dalar C VivaraiSj VdayJ. 




} Fältspatsartad Lava fNcapelj. Basaltar tad Lava. 


GLASIG LAVA 
Obsidian, Pimsten. 


\ i Strömmar flslandj . 

J 


•;> j 


■.h . 


\-r\-x n » tv-ttot/T' rrkTW^T rmf t» \ t 1 f Basalt-Conglomerat med Ziikon ( VeläyJ , Pirnstens-C 
AOLCAMSKl COjNGLOMLRA | glomerat, i Stock eller Lager. 


>Y/\vj. ■. . i\\ ’ \.r\\ ^ 


Äldre sammanhopnipgar af Stenblock, L a p i 1 1 i ? Aska el ler P 1 in $ f f 


m 

) 

1 


ht.: rt 



Äldre Sjö- och Flod-bildningar längs efter stränderna eller vid utloppen och 
öfver nu varande vattenyta upphöjda. 

t. Sand, rullsten och bäddar af multnade vexter, i form af plaféäuer och ter- 
iasser (omgifningarne af Sjöar med minskadt vatten i G len Roy, Skottland, Genever-sjönJ. 
— Några Conglomerater. 

2. Ler mer ge 1 med Vext-Öfverlefvor (längs efter Mississippi). 


Sjö-mergel med Söttvattens-musslor och hen af djur, hvars arter till en del äro utgångna, 
under Torfmossar i Skottland. (Förfar shirej. 

4* Ben-breccia, i remnor i kalk-klippor, långt från hafsstränderna rRomagnano nära 
vid Verona i Jur a-kalksten. Concud i Arragonienj Ville Fr anche i Depart. Aveiron , LuÅ 
nel och Montpellicr i tertiär kalk). 

Äldre Kalkttiff (bildad vid sidorna af Sjöar eller af källor), ofta med sådane djurs hen, 
som antingen icke finnas mer i landet, eller också äro alldeles försvundna fPyrmont , Södra 
HarzJ; stundom med Söttvattens- och Land-snäckor, hvars arter väl ännu existera, men i 
orten högst sällan förekomma ( Baden j ÖstcrrikcJ. 

Bensamlingar, hvars ursprungliga djur-arter till en del äro försvundna, i Lera och Kalk- 
tuff i Berghålor (i synnerhet i kalk-klippor). (Öfvergångs-kalksten vid Belenyes i Ungern , 
Mixnick vid Bernek i Steyermarkj Iserlon i Wystplialeiij, Baumannshölc på HarZj Kirkdale > 
Banwell , i Jurakalk i Ädelsberg , Gailenrcuth , i Gips vid Gera , i Grofkalk vid Lunelvielj 
S.t Macaire vid GaronneJ . 

Äldre Torfmossar, stundom betäckta af Kalktuff fPyrmontJ j med Selenit — stundom 
lägre än nu varande hafsyta röster sj ö-stränderna j Pommern , fSkaneJ , Mecklenburg j Eng - 
landj Skottland J. 

Hopa vräkningar af jord öch stenblock, tillkomna genom gamla ras, eller ned- 
sänkningar, förorsakade af jordbäfningar, vatten-instörtningar och bortsköljningar m. m. 
I alla Bergstrakter. 

En del af Yextmyllan på högre punkter af jordytan. — Bergarternas förvittrande, 
vexternas multnande och djurens förstöring, äro härtill verkande orsaker. 


S i ö- el 1 er T me d rullsten, hårda Mergelkakor och bollar 

1 _ I TInceni'™ ) lmn till £»n rlpl n f ’ frire vurirtnn T)ili 


Mevgel I S ällan träffas. 


UngcrnJj ben, till en del af försvundna Dju 
vattens- och Land-snäckor, hvars lefvande a: 



GaronnCj 
Rhen j 

Donau- dalen , 
Norra Tyskland. 






4 ”> 


kastningar. 


Me joni t ens, Nephelins, Me 11 i tens m. fl. mineraliers uppkomst i äldre Lava eller nt- 



» : “l • !»| Cl k \'-r 

• ’ ' » -s ; ' ! • : 


> / *.!>., 


r .. 




. >fl i(>8 C l ■ J i 
•.•'I f- ..r ,• 


: • ’ r ; . M-iiH. . 




PRODUGTER AF ÄLDRE SOLFATARER UNDER HAFVET. ‘ 


T U . A 


PRODUGTER AF ÄLDRE SOLFATARER, SOM BRUNNIT PÅ FASTA LANDE! V 

Alunsten. 




II. YNGRE ALLTJ VI AL-BILDNINGAR. Lemningar af endast sådane Djur, som ännu lefva i 

(Syn. Alluvium Slam mbildningar. Landet, af Menniskoben och Konstarbeten, 

Yngre hafsbildningar, som knappt öfverstiga det högsta Flodvattnets yta. 

i. Sand, IL 11 listen ocli upplag af multnade Vexter och Djur (hafsduinerna i Skottland, 

G as co g ne). 

i. Kalkartade, genom kalkhaltiga infiltrationer sammankittade Sandbankar f MessinaJ j 
med liafsmnsslor och äfven Mennisko-skeletter (GuadeloupeJ. 

3. Co r all-klippor, som ännu bildas i Soderhafvet. 

4* Spår efter P ho las- musslor på Serapis tempel -colonner vid Neapel j troligen en följd af 
någon vuleanisk verkning. 

5. Nya, i hafvet uppkomna Sandbankar. 

Yngre Sjö- och Strömbildningar, längs efter stränderna, eller framför ut- 
loppen, som endast vid högsta vattenstånd äro betäckta. 

1. Sand, klappersten och bäddar af multnade Vexter och Djur. 

2. S lammfällningar med vexters och djurs öf v er 1 ef v or. 

X Af ^ . rf KolsyradtNatron (Sjöar i Egypten > Barbariet > medlersta Asien > i Colum - 
sa sei a bien) * Saltsyradt Na tron (Sjöar i södra Ryssland j i Asien m. fl. st.) 

Samlingar af Djurs- och någon gång Menniskoben i hålor och i Kalktuff 

('Durfort', Depart.> du Gardj. 

Yngre i små SjÖar bildad Kalktuff { Sieben biirgen , Rom J > af floder afsatt K a 1 k- 
tuff (Gascaden vid Ter ni) , Kalktuff bildad af, källvatten fCarlsbadj Alper naj — Pisolith. 
— Oägta Alabaster. — Dessa depositioner fortfara ännu och omsluta Landsnäckor och 
Söttvattens-musslor, ben och Löf af ortens ännu lefvande djur och vexter fGave de PauJ. i) 

Yngre Torf mossa r, hvilkas bildning ännu fortfar och som stundom innehålla Mennisko- 
skeletter och Konst-producter, såsom i Skottland * England o. fl. orter. 

Uppstaplingar af Stenblock och Sand, uppkomna genom nedsjunkningar och in- 
störtningar (foten af Rigij> emellan Dobra och Deva i Siebenbiirgen. — Isbergens (Glet- 
sch er nas) M o r a i n e r. 

Saltartade Mineralier, som bilda sig i Grufvor, i hålor och på jordskorpan i flere 
Länder ( Ungern „ Asiens slätter m. m.), såsom Salpetter, Salpettersyrad- och Svaf- 
velsyrad Kalk, Alun, Svafvelsyrad Koppar och Jern, Svafvel o. s. v. 

Jernhaltiga , Salthaltiga och varma Mineral - källors depositioner, 
såsom Jern-oxid-h y dra t, Ängs- och Myr-malm ^Skottland MecklenburgJ 7 2 ) Jernkis 
fAuvergncJ j pulverulent eller kristalliseradt Svafvel C Baden i ÖsternkeJ . 

Vextmull, som beständigt alstras. 


1) I Sveidge: Benesta i Skäne , Odensala vid Jemtlands Storsjö, Omberget , Vihle på Gottland. 
a) Sjö- och Myrmalmer i Smaland , Nerike m. fl. Svenska landsorter, samt i Finland. 


STENAR TADE < 


GLASIGA 


uigit-artade "j 

lasait-artade f . •• 

, i , . . i>lO£/0 

al tspats-artade l 
,euci t-artade J 


Obsidian 
P i msten 


mm ar ocli Gängar. 


Strömmar och Stockar. 


såsom lagerartiga Stockar. 


LAVA-BLOCK 
ÅTSKILLIGA BERGARTER 
LAPILLI 

AUGIT- och TITAN-SAND 
ASKA 
P1MSTEN 

Regn- och Sno*-vatten uppslammar dessa Utkastningar och bildar deraf VULCAN1SKA 
TUFFER; såsom 


A u g i t - T u f f 
Basal t-T uff 
Fältspatsartad Tuff 
Pims ten sar t ad Tuff 


såsom Stockar. 


En LER-TUFF (. Moja ) med lemningar af Fiskar, bildas i underjordiska hålor genom vatt- 
nets verkan på fältspatsartade vulcaniska stenarter. — Mejonitj Wollastonit, Eisspath m. m. 
förekommer. 

Submarinska Solfat ar-proclucter {Island, ön S.t Michaelj. 

P roducter af Solfatarer som brinna med luftens tillträde ; såsom 
Svafvel, Alun {Pouzzoli , Guadeloupc, berget Budoshegy i SiebenhiirgcnJ. 

Svafvelsjrehaltiga Sjöar, fordna Solfatarer, fyllda med vatten (ön Java). 

Slamm - v ul C an er { Modena , Sicilien, Krim, ColnmbienJ. 


Strömmar 


f med Saltsyra {Rio Vinagre , ColnmbienJ. 
\ med Salt- och Svafvelsyra { Javaj . 


Laguner med Boraxsyra fToscanaJ , eller utdunstningar af heta, sura vattenångor. 
par rna Källor ( Carlsbad ) och flere mineral-källor (i Siebenburgen) , Kiselsinter [Gryser). 
M of etter ( Eifel , Auvergne, Italien). 


Brinnande Vulcaner 
och deras 
utdunstningar 


saltsyradt Na tron. 
saltsyrad Ammoniak, 
svafvelsyra. 
saltsyrad Koppar. 









o * . . , i J 




r- • 


!» i - i 'i - • • * > .Mi. i £ 

< - 1) j» i/i • - ’ ; j u •> } 

•' u - ; ' ■■■•■ • . ' : * } • ■ • . 




.•TM ' 

• } ,®rjxi 

I Ar 


■ 






'■ i ' . ; . . . / 


'•i *r - ‘ t 

)ns -t; 


. • i • !' 

....... t 

' i / t 't l-fcj;: ; 

? -in', • r 




* - • - * * ' » * *• I i I I 5 

' 1 ! 

, • ^ • 4 •* , > • - -'..i.- v, . i 

• VY , < * \ - , ‘ • v . • \ . 

• ^ \ . ' v • *\ ', %v, 

. v »V, • . V 






, i 

: \ ■ •••. v • 

- 

• * 

i t. / ' 

s * - •• 1 . * / 










T. L. 


Det utkast till ett Bergart-Lexicon, som härmed öfverlemnas är , under den full- 
komliga saknaden af ett dylikt arbete att anse som ett bihang och nödhjelp till för- 
klarande af de namn hvilka förekomma i Öf versättningen af Herr Boué’s Synoptiska 
framställning af Jordformationerna. V arnad af flere misslyckade försök i andra gre- 
nar af Naturläran j har man ännu ej vägat öf versättningar och nyheter i värt språk 
af främmande namn hvilka äfven hos andra nationer vunnit burskap såsom Gneis , 
Grauwacke LiaSj Molasse m. fl. Charakteristiken är kort och sammandragen till blott 
de väsendt ligaste delar j till och med utelemnadvid några allmänt kända föremål. Till 
anledning för en mera fullständig och omfattande Bergart-beskrifning j som skulle upp- 
lysa föremålet från alla sidor j är nedanstående lilla tafl a bifogad. 


BERGARTER. 


Enkla eller Likartade 
Blandade eller Olikartade 


Textur. Brott. Glans. Hårdhet. Streck. Pulver. 


Samraanlimmade Stycken. Cement- eller gluten massa. 

(Conglomerater, Sand- 
stenar m. m.) 


Osamman hängande Med skarpa eller rundade kanter. 

(Gescliibe, Rullsten, Sand). 


Kol. 


r Kristallkornig. 

Skifrig eller bladig. 
I Tät. 

Structurl Hålig och porös. 

| Porphyr — 

| Mandelstens — 


yConglomerat — 


I 


Tillblandade oväsendtlisa substancer. Petrificatcr. 

U y 


öfvergähgar^ 


genom subslancers utbyte, 
genom structur-förändring. 


Förändring j Vittring. 
af luft, vatten och< Decomposition. 

Temperatur I Förglasning, smältning o. s. v. 


Strykning. Stupning. Mägtighet. 


Lagerdelning 
(Schichtung). 

Massfördelning Rätvinklig. Rhomboidalisk. Parallelepipedisk. Pelarformig. 
(Absonderung). Tafvelfonnig. Sphasroidalisk. 

Klyftför 'delning 
(Zerkltiftung}. 




Användbarhet och bruk. 


Bergform. 


Synonymi. 

Litteratur. 


Hisinger. 



ESS 


A. 

ALPKALKSTEN, se Zechstein. 

ALUNSKIFFER, Ampeli te Hauy, en ef- 
ter bränning Alungifvande Lerskiffer, som 
ar tydligt skifrig och ofta finbladig, af 
svart, svartgrå och svartbrun färg. I 
Skandinavien, der den utgör lager i Öf- 
vergångsfor mation, är den omärkligt ge- 
nomdragen med Jernkis och äger ofta 
så stor halt af kol och bi tumen, att den 
efter antändning bibehåller sig glödan- 
de. Orsten, Hepatit, An träkon i t och le- 
ra förekomma i bollar, rundade massor 
och små lager. Dess Petrificater äro ö/e- 
?ius Tesslni., bucephalus j spimdosus och 
gibbosus Dalman ; Bcittus pisif ormis och en 
liten mussla , Atrypci lenticularis Dalm. 

AMPHIBOLIT, Hornblendgestein, A m- 
phibolite-r och; massformig, tät eller 
kornig Hornblende, svartagtig eller svart- 
grön. Den uppträder dels såsom lager och 
dels i egne massor i Gneis och Glimmer- 
skiffer. 

AMPHIBOLSK IFFER , Ilornblendskif- 
fer. Hornblende i skifriga, bladiga mas- 
sor, underordnade Gneis och Glimmer- 
skilfer. 

ANAGENIT Hauy, se Urfelsconglo- 
mera t. 

APHANIT Hauy. Hufvud massan tät Fält- 
spat och hornblende, intimt förenade och 
sammansmälte (dät Diorit-massa). Af 
inströdde fältspats- eller hornblendkri- 
stuller får den ofta ett porphyrlikt ut- 
seende. Färgen är smutsigt mörkgrön- 
agtig, gråagtigt svart och svartgrön. Tät, 
utan glans, med mussellikt brott, som 
närmar sig till jemt och splittrigt. Den 
öfvergår till Diorit och, genom mellan- 
år ter, till Syenit. Den synes tillhöra de 
äldre plutoniska bildningarne. 

A R KOSE Brongnjart, en hvit, dels quart- 
sig och dels granitisk Sandsten, af gröf- 


re och finare korn, med Vext-aftryck. 
Brongniart beskrifver den som en egen 
bergart, para Hel med Brokig sandsten, 
eller näst under densamme, och hänförer 
d er li 11 den hvita quartsiga Sandstenen 
vid Hör i Skåne med kolbitar „ Cyca- 
deer y Filwiter och aftryck af både Rör- 
vaxters och dicotyledonära vextblciå . — 1 
Ca ris b ad, Waldshut vid Rhen, 
Chåteix i Auvergne. 

ASCHE, se Zechstein. 

AUG1TFELS, Lberfcolit, af Pyroxen. 
(Angit*). massa, som är dels kornig, 
dels bladig och dels nästan tät, fördelad 
i bäddar af i~ till 2 fots mägtighet och 
genomdragen med otaliga sprickor och 
klyfter. Den förekommer i Py rene- 
er na i egna massor inom kornig kalk- 

- sten. 

AUG1T-PORPHYR kallas äfven af sin färg 
Svar tporphyr. Ä 1 1 icke qvartsföi an- 
de, men innehåller fältspat, pyroxen 
och pistazit. Den är till sitt förhållan- 
de ännu mindre känd. ~ Val di Fas- 
sa, vid Rhen, T hur inger Walde. 


B. 

BASALT består, likasom Dolerit, af Py- 
roxön, tät Fältspat (Feldstein) och ma- 
gnetisk jernmalm, men i så små delar no- 
ga och tätt förenade, att synglaset en- 
dast upptäcker derru Färgen är alltid grå- 
svartagtig eller svart. Inströdde substan- 
cer äro Olivin, pyroxen, fältspat, Horn- 
blende, Zirkon m. m. Den är antingen 
pelarformig, kulformig eller oordentligt 
förklyftad. Porer och blåsor fyllas af 
åtskillige Zeolitarter, kalkspnt, Arragonit 
och Kiselarter , såsom Calcedon , opal, 
Hyalit och dessutom Grunerde. Såsom 
bergformation betraktad, modifierar sig 
Basalten i a) Egentlig Basalt, b) 

i 


2 


P ho noli t, c) Dole rit, d) Basaltthon 
som öfvergår i Wacka, e) Basalt-con- 
glo me ra t, och Q Basalt tuff. 
BASALT-CONGLOMERÅT af agglomere- 
rade större och mindre, hrända eller 
smälta Basaltartade stycken, som omgif- 
va och bilda Basalt-craterer. 

BASALT-TUFF består af förstörda delar 
af Basaltar ter, som af vatten blifvit upp- 
slammade och afsatte. 

BENBRECCIA, ett agglomerat af mång- 
faldiga djurarters ben och kalkstycken, 
sammanbundne af kalk och en kalk- och 
jernhaltig lera. Benfragmenterna ha till- 
hört Lejon, Tigrar j Harar j, Fär j Hjor- 
tar , Antiloper , Oxar , Ilastar 3 Åsnor y 
Fog/ar m. m* Den förekommer utmed 
Medelhafvet vid Gibraltar, Cette, 
N i z z a , C o r s i c a , Sicilien, Dalma- 
ti en. 

BENGIPS, Gypse å Ossemens, en sött- 
vattens-bildning af kornig gips med mer- 
gel lager. Yid Mont m a r t re förekommer 
deri ben af stora utdöda Quadrupeder, 
Palaeotheriu m , A n oploth erium, 
D i d e 1 p h i s, X i p h o d o n , C h a e r ö p o- 
tamus, Dichobunus, Adapis. 

BEPiGKALK, Mountain carbon iferous 
Lim sto ne, har länge och äfven af 
Boue blifvit räknad till Öfvergängsbild- 
ningen, men af andre uppstäld bland de 
Secundära, i grannskapet af den Stora 
Stenkolsformation. Stenarten är hård, 
svartgrå, tät, ofta bituminös kalksten, 
med starkt stupande lager. Den är i syn- 
nerhet utmärkt för sin rikedom af me- 
taller, i synnerhet bly. Zink och jern, 
i England och Nederland. Bland Pe- 
trificater innesluter den Jlere arter Pa- 
hvacler (Trilobiter) ^ Cor aller j Tere - 
bratuliter j, samt någre arter af släg ter- 
na AmmoniteSj Nautilus , Conularia j Or- 
thoceratites j Euomphalus , Cirncs Car- 
diuni . 

BERGSALT, Steinsalz, förekommer i 
mägtiga flötsbäddar och stockfor miga 
lager afvexlande med Lera och Gips, 


tillhörande dels Zechsteins- bildningen , 
dels emellan denna och den Brokiga 
Sandstenen. De största nederlagen före- 
komma i Polen, Tyroln, Salz- 
bourg, Wimpfen, Sulz vid Nec- 
kar, Nortwich i England, Santa Fe 
de Bogota (A 0,280 fot öfver hafsytan). 
BITUMINÖS MERGELSKIFFER, se Kop- 

BRADFORTH CLåY, se Lias. 

BRANDSKIFFER bestar af mycket bitu- 
minös Skifferler, af svart eller svartbrun 
färg och som emellan glödande kol är 
antändlig med blåagtig låga. Yanligen 
träffar man den i stenkolsflötser. 

BRECCIA kallas en bergart sammanhopad 
af åtskillige stenarters kantiga styc- 
ken, med något bindande ämne agglu- 
tinerade. Efter stenslagens olikhet upp- 
komma olika benämningar af Kalk-, 
Basalt-, porph yr-breccia o. s. v. 
BROKIG SANDSTEN, Bunt er Sand- 
st ein, New red Sa n ds ton e and red 
Mari, G res bigarree. I dc understa 
lagerna råder en rödbrun, finkornig sand- 
sten, med rödagtigt bindande ämne af 
lera. Stenarten är randad hvit, som gif- 
vit upphof till namnet. Deröfver före- 
komma hvita sandstenslager med gluten 
af plastisk lera, som ofta är afsöndrad i 
särskildta lager. Öfverst hvilar en mäg- 
tig bädd röd Mergellera , i synnerhet 
der de hvita sand stenslagern a fela. Mer- 
gellera n omvexlar med en lös, fin, kor- 
nig Sandsten, tät mergelartad kalk och 
Oolit. Mergeln innehåller äfven flötser 
af Gips och Anhydrit. Petrificater fin- 
nas inga, eller åtminstone tvifvelagtige. 
BRUNKOL. Under Brunkol räknas a) 
Pechkol (Jayet, Gagas), som äro hår- 
da, med stark glans och hvan träd- 
strueturn är till det mästa försvunnen. 

b) Van Lig, a Brunkol äro svartbru- 
na med svaga lemningar efter trädfibrer. 

c) Egentlig Lign i t, Bi tum inöst träd, 
livari trädformen med fibrer och safrin- 
gar ännu är bibehållen, färgen ljusare 


3 


eller mörkare brun. d) Moorkol, i 
derb, ofullkomligt skifrig massa, färgen 
emellan svart och svarlbrun, brottet jemnt 
med skimrande glans, e) Jordkol, Erd- 
kohle, till mull sönderfallna Brunkol; 
och f) Alunjord, som tyckes vara ett 
förändradt Brunkol. 

BRUNKOLS SANDSTEN, se Molasse. 
BRYNSTENSSKIFFER , We tzschiefer , 
se Lerskiffer. 

C. 

CERITHKÅLK, se Grofkalk. 

CHLORITKALK , Chloritkrita, Craie 
c Ii 1 o v i 1 e e, G 1 a u c o n i e c r a y e u scBroxg- 
niart, en oren krita, utmärkt af in- 
strödda grönagtiga korn af ett jernhaltigt 
fossil, hvars färg gif vit anledning till det 
Besynnerliga namnet. Anmärknings värd t 
är, att detta fossil, alltid i samma form 
af små korn är utspridt hland de yngre 
secundära och i några tertiära bildnin- 
gar, till ex. utom Kritan, i Grönsand, 
Grofkalk, Londonclay, Molass. Desse 
Korn uppgifvas att innehålla Kiselsyra 
5o delar, jern-protoxid 2 1 , Lerjord o, 79 
Kali io och vatten ii delar. — Jem- 
för Krita. 

CHLOR1TSKIFFER , af grönagtig Chlorit, 
tunnbladig och ofta vågskifrig, med till- 
fälliga inblandningar af Talk, glimmer, 
octaedrisk jernmalm , bitterspat, horn- 
blende, granat, topas, Gahnit, Disthen, 
turmalin, jernkis m. m. Vanligen är Chlo- 
ritskiffern förbunden med glimmerskHFer 
och lerskiffer, eller dem underordnad. 

COIN T GLOMERAT. Detta namn tillag ;ges en 
sammanbopning af slörre och mindre 
rundade stenstycken (kullerstenar 
och block), med något bindningsämne 
förenade till en massa. Efter de olika 
ämnen hvaraf styckena besta, får con- 
glomeratet namn af kalk-, kisel-, por- 
phyr-, basalt-conglomerat o. s. v. Skil- 
naden från Breccia är endast styckenas 
kantighet, som bevisar att de ej varit 


rullade och afnötle 'såsom i conglome- 
ratet, innan de sammanbundos. Bägge 
namnen utmärka endast ett structur-för- 
bållande, likasom Sandsten, Porphyr m. m. 

CORAL RAG, jemför Lias och Jura- 
kalk. 

CORNBRASH, se Lias. 


D. 

DIABASE Brongniart, Grunstein Wer- 
ner, se Grön sten. 

DIALLAGE-SMARAGDITFELS, se Eu- 

ph otid. 

DIORIT Hauy, Grunstein Wern. HuF- 
vud massan, eller den i mängd öfvervä- 
gande substancen är kornig eller småbla- 
dig, någon gång stralig Uornblende med 
grå tät Fältspat (Feldstein), som är fö- 
ga urskiljbar; således har den samma 
beståndsämnen som Grönsten, hvaraf den 
är en modificalion med olika bergstru- 
ctur: Grönstenen faller Iagrig eller stock- 
formig i Gneis m. m., Dioriten deremot 
utgör dels egna kullar och bergkoner 
(Westergöthland), eller gånglika utfyll- 
ningar i formationer af åtskilliga åldrar. 
Detta förhållande, tillika med de berg- 
arters ofta förändrade lynne, med livil- 
ka den står i närmaste beröring, äro 
omständigheter, som tala för dess Plu- 
toniska bildning. 

DIORIT-MANDELSTEN, Dioritmassa med 
runda körtlar af Calcedon. 

DIOR1T-PORPHYR. Diorit grundmassa, 
med afsöndrade fältspatskristaller till por- 
phyrstructur. 

DOLER1T, Mimos e, af en kornig före- 
ning af fältspat (merendels tät) och Py- 
roxen. Den tillhör Basaltbildningen och 
förekommer , efter olika structur-förhål- 
lande, såsom Dolerit-porphyr och 
Dol er i t-m andels t en. 

DOLOMIT, Kolsyrad kalk- och talk- 
jord, ingår i lager såväl bland de äld- 
sta stratifierade bergarter, som bland se- 


4 


candära bildningar, till ex. i Zechsteins 
formation under namn af R a u c b w a c- 
ke, Rauchkalk, Magnesian-Lim- 
stone; i Ju ra -forma tion sAsom Talk- 
h a-lt ig Jur akalk; äfven i Musselkalken 
träffas den stundom. Petrificater äro i 
allmänhet sällsynta oeh träffas mäst i 
Rauchwacke, sAsom Gryphxea aculeata_, 
Terebratula pelargonata elongata och 
suf flata m. m. 

DOMIT von Buch. Tät Dolerit massa med 
Gli mmer. J e mför T r a c h y t. 


E. 

EISENGLIMMER - SKIFFER , 1 1 a b i r i t , 

Sideroscriste Brongniart, af quarts 
och Eisenglimmer, skifrigt förenade i 
ofantliga lagermassor i Minas Geraes 
i Brasilien. 

EKLOGIT Hauy. Diallage (Smaragd it) 
och Granat i kristallinisk- kornig före- 
ning. 

ERBSENSTEIN, se P i sol i t. 

ERLANFELS Leonhard, af Erlan (Legnh. 
Handbuch der Oryktognosie, 2 Auflage 

• y36) med glimmer, som utgör en berg- 
massa af minst 100 famn. mägtighet i 
Sachsen vid Schwa r zenberg, emellan 
Pöhle och Erla. Tillhör Gneisbiid- 
ningeu. 

EIJPHOTIDj Hauy, G.abbro von Buch. 
Tat fältspat (Jade, Saussuril), med gr A 
eller grön Diallage (Smaragdit) i kornig 
förening och massformig. Den uppträder 
bland Gneis- Granit- och Syenit-artade 
bildningar. 

EURIT d’Aubuissön , hufvudmassan en tem- 

• lig ren tät fältspat (Feldstein), inneslu- 
tande glimmer med flere inströdde mi- 
neralier. Texturn dels kornig, dels sk i f- 

' vig. Jemf. Iläll ef lin t a. 

EUR1TPORPHYR. Grundmassan Eurit, 
med fältspats- eller Amphibolkristaller 
till porphyrstructur. 


F. 

FISK - SKIFFER , Bituminos Mergel- 
skiffer eller Kopparskiffer (se des- 
sa ord), med aftryek af fiskar, såsom 
Pulceordscum Freislebense , Palceothrise 
macrocephdlam , magnum och parvum , 
Clupea Lametheriij Esox Eislebiensis 
Stomateus , major 3 gibbosus , hexago- 
juis j Knorrii och angulalus , som i syn- 
nerhet förekomma vid Mansfeld, Rie- 
clielsdorf och i Hessen. (Fiskskiffern 
från Platten berg vid G la ris, räknas 
af Buckland till Grauwacke-formation.) 

FLOR E ATI K E R MA R M O R , en art Mergel, 
hvars ruinlika teckningar härröra af de- 
componerad kolsyra d Jernoxidul. Den 
förekommer i njurar och rullstenar i 
Arno- floden. 

FOREST MARBLE, se Lias. 


G. 

GABBRO von Buch, se Eupliotid. 

GIPS, Svafvelsyrad kalk, tät och kornig 
samt bladig, tillhör så vål de äldsta som 
secundära och tertiära bildningarne, ol- 
tast beledsagade af Mergel och lera, 

GLIM MER SKIFFER , lagerformig berg- 
art af Glimmer och quarts, med vanli- 
gen ganska tydlig skifrig textur. Efter 
de förändringar som glimmern har un- 
dergått och efter dess utbyte med an- 
d ra ämnen , uppkommer L e r a r t a d , 
Chloritartad G li m m er sk i f fer o. s. 
v. Underordnade lager finnas af kornig 
kalksten, talkskiiTer ocn Tälgsten, Gips, 
hornblende m. m. Främmande inströd- 
de fossilier äro Hornblende, Granat, 
Staurotid, Cyanit, Chiastolit m. fl. 

GNEIS, G ne us s, stratifierad bergart af 
fältspat , glimmer och quarts såsom liuf- 
vud beståndsdelar , mer eller mindre tyd- 
ligt skifrig, eller närmande sig till Gra- 
nitartad structur, såsom i Skandinavien, 
der den i ofantliga massor blandar sig 


5 


med en mera sparsamt förekommande 
Granit. itJnderordnade lager äro kor- 
nig kalksten, jern och koppar -malmer, 
Ämpliibol - skiffer , Dolomit , Grönsten , 
Hälleflinta m. m. Främmande inbland- 
ningar äro Amphibol och Granat , Sphen, 
Orthit , Zirkon , natron - spodumen. I 
gångar af Granit förekommer Gadolinit, 
vanlig Topas, Smaragd, Albit, Tantalit, 
Pyrorthit, Gahnit m. m. 

GRÅNIT, massformig, kornig bergart af 
fältspat, quarts och glimmer, hvaraf den 
sistnämde utgör minsta andelen och lig- 
ger vanligen i afskilda enkla blad utan 
ordning inströdd och utan att, såsom i 
Gneisen, gifva åt massan skifrig textur. 

GRANULIT Weiss, se Weisstein. 
GRAPTOLITSKIFFER, ett namn som man 
i Sverige börjat att gifva en art Ler- 
skiffer, hvars läge i Öfvergångs- forma- 
tionen är näst öfver kalksten, och i Ve- 
stergöthland emellan denne och Diorit. 
Det är en lerskiffer af svartagtig, mör- 
kare eller ljusare grå färg, ända till hvit- 
grå och hvitgulagtig; i allmänhet föga 
hård, men genom förändring stundom 
klingande och eldande mot stål. Den 
är mer eller mindre tunn- och rät-skif- 
rig, i allmänhet nästan vågrätt. Yid 
beröring och i nära grannskap med Dio- 
rit-lagret, h varmed den i Vestergötland 
är öfvergjuten, eller af Diorit-gångar och 
uppträngda Diorit-massor, såsom i Skå- 
ne, är en betydlig förändring af hårdhet 
och färg märkbar och troligen en ver- 
kan af hetta. Petrificater, utom Grap - 
toliter Linn., som äro de vanligaste och 

1 gifvit anledning till namnet, äro Ortho - 
ceratites tenuis Vaiilenb., CaJymene cen - 
triria Dalm., Asaphus mucronatus ^ gra- 
nulatus och laciniatus; Patellites con - 
centricus Vahlenb. , Leptoena rugosa His., 
Orthis pecten Atrypa reticidaris och 
crassicostis Dalm. ; Spheronites auranti- 
um His. , och sa stjelkstumpar af så kal- 
lad Encrinites flexibilis. 


GRx\LT\VACK A, Psammite Hauy. En art 
Sandsten af ÖlVergångs-bildningen , hvars 
dels runda och dels kantiga korn och 
stycken af olika storlek, af quarts, ler- 
skiffer, granit m. m. äro insänkte uti och 
sammanbundne af en Lerskiffermassa, el- 
ler ock af en högst finkornig grauwacka. 
GRAUWACK E- SKIFFER är en Lerskif- 
fer, som genom upptagande af quarts, 
sand och glimmer närmar sig till Grau- 
wacka, men har skifrig textur. 

GREISSEN, Hyalomicte Br. en Granit 
med grå fältspat och hvit glimmer med 
Tennmalm, dels insprängd i hela sten- 
massan, dels samlad i rika lager. Zinn- 
wald vid Altenberg. 

GROFKALK, Pariserkalk, Nummulit- 
kalk, af gröfre och finare korn, med 
splittrigt brott, ljus gråagtig, gulgrå och 
gulbrun, ofta sandblandad och med grö- 
na korn. Den innehåller jemte några 
Söttvattens - musslor en nästan oräkne- 
lig mängd af Skaldjur från hafvet och 
äfven Zoophyter, af slägterna Nummu - 
lites , Lenticulites ^ Miliolites Conus 3 
Ancillaria > Terebellunij Cyprcea Mar- 
ginella , Volutaj Nassa ^ Purpura ^ Cas- 
sis Pterocerus , St rombus , Rostellaria ^ 
Triton j Mur ex FusuSj Plerotoma Ce- 
rithium > Turbo ^ Turritella Monodonta> 
Trochus j Solarium j, Natica > Ner it a Am- 
pullaria Paludina Melania Lymncea > 
HeliXj Bulla , Patella Ostrea > Pecten j 
Spondylus, Chamuj MytiluSj Pectuncu - 
lus j Area j Cardita ^ Cardium j Cytherceaj 
Ludna j Corbis Corbula Crassatella. 
Bland Zoophyter Madrepora > Turbino - 
Ha A strea j OvuliteSj Lunulites ■> Alveo - 
lites > Reteporites m . in. Aftryck af Fi- 
skar . deras ben ryggkotor och tänder . 
Aftryck af Blad och stjelkar. 

GRYPHITKALK kallas en Jura- eller Li- 
askalk med Gryphcea arcuata och Gr. 
Cymbium. 

GRÖNPORPITYR Werner, Aphanit-por- 
phyr Hauy. Mörkgrön Aphanit ( 7 } 

i* 



6 


bottenmassa , med blekgröna fältspa is- 
kristaller, utgör Por f ido verd An ti c o. 
GRÖNSAND, G r e e ns a n d, G 1 a u c ani e sa- 
bleusé Brongn., en formation under kri- 
tan, nära förbunden med Krilmergel och 
Quadersandsten. Mergel och sand, mer- 
ändels med svartgröna cldoritlika korn 
är rådande, men lager så väl af Sand- 
sten, som mergelartad grå kalksten om- 
vexla med sanden i vågräta bäddar. Skal 
af hafsmolluscer finnas i myckenhet af 
slägterna Ammonites s Nautilus , Hamites , 
TurriliteSj Belemniies , Pleurotoma, Tro- 
cfiuSj Mar ex , Auricula , Turbo s Den- 
t alii an Serpula , Patella, Area , Pe- 

ctunculuSj Nucula, Trigonia, Venus , Car- 
dila . , Corbulaj Cardimn , Chama , Po- 
eten , O strea j InoceramuSj Mya s Modio- 
la , Terna , Terebratula ., jemte flere E- 
chini ; således mycken likhet med de pe- 
trificater, som tillhöra den orena gröfre 
kritan, Craie tufeau och Craie chloritée. 

GRÖNSTEN, Grunstein Werner, Dio- 
rit IIauy, Diabas Brongniart. Mass- 
formig, stundom skifrig och lagrig berg- 
art (Grönsten sskiffer) af tät, kornig 
eller bladig Hornblende i öfvervägande 
bufvudmassa, med tät fältspat, som all- 
tid är grå. Då fältspats-kristaller äfven 
ligga af söndrade i massan, uppkommer 
G rö nstensporphyr. 

GRÖNSTENSPORPHYR och GRÖNSTENS- 
SKIFFER, se Grönsten. 


H. 

.H ASELGEB1RGE , se Salz-thon. 

HEMITHRENE Brongn., af Hornblende och 
Kalk, med kornig textur. (Var af Grön- 
sten). 

HORNBLENDSKIFFER, se Amphibol- 
s k i f f e r. 

HORNSTEIN - PORPHYR och I1ÄLLE- 

_ FLINT - PORPIIYR får äfven namn af 

. Quartsförande eller Röd porphyr, 
till akilnad från Augit- eller Svart- 


Porphyr. Grundmassan i den förra, 
livar till äfven Euritporphyr kan räk- 
nas, är i de äldsta bildningarna (Elf- 
dalen i Sverige) antingen Hornstein, 
Hälleflinta eller Eurit, stundom Kisel- 
skiffer, ganska tät och hård; i andra yng- 
re bildningar i mer och mindre förän- 
dradt tillstånd, eller fältspatsartad med 
matt, jordartadt brott (Christiania-trak- 
ten i Norrige, Ha lie i Tyskland). Fär- 
gen går från svartbrunt och lefverbrunt, 
till rödbrunt-, tegelfärg, grönt och grå- 
agtigt. Fältspatskristallerna finnas från 
små prickar till större rhomber, vanli- 
gen al blekröd eller hvit lärg. Inströd- 
de icke väsendtlige substaueer ärojxjuarts, 
glimmer, magnetisk jernmalm m. m. 

JTYPERSTHENFELS, Felclstein (läl fältspat) 
med Hypersthén (Labrador-hornblende) 
i kornig förbindelse, 

HYPERSTI1EN -SYENIT, se Sy eni t och 
Selagit, 

HÄLLEFLINTA. Härmed förstå Svenska 
Mineraloger en stratifierad bergart, van- 
ligast af rödagtig eller gråagtig färg, hvars 
hufvudmassa är tät fältspat (Feldstein) 
med intimt och oskiljbart inväfd quarts, 
i mer eller mindre tydligt skifiiga lager- 
massor i Gncis. Hornblende, quarts och 

. llere oväsendlliga fossilier finnas ofta in- 
strödda. Med Eurit är den, om ej i- 
dentisk, åtminstone nära besläglad. Den 
Hälleflinta, som trälfas inom malmförande 
lager (Sala, Dannemora m. fl.) är dere- 
mot ett rent mineralogiskt species, tät 
fältspat j bland hvilken en förändring 
från Finnberget i Vestmanland blit- 
vit af Ci.arke kallad Leelit. — Jemför 
Eurit och Eurit-porphvr. 
HÖHLENIiALK , (Grottkalk) nämnes 
stundom den kalksten hvari stora hålor 
och grottor förekomma. De träffas mer- 
ändels i Dolomitiska kalk-arter af Zech- 
stein och Jurakalk. På deras botten fin- 
nas stundom stora bensamlingar af Ur- 
sm spelarns , aretieus och priscuSj Hyie- 
ner af flere arter, Lejon . Tigrar „ V ar- 


gar j Rå f var, Mår dar > Får m. fl. i syn- 
nerhet i hålorna vid Gailenreuth, 
Scharzfeld , Liebenstein , Allen- 
stein i Tyskland; Lunel-Vicil i 
Frankrike; Sundvig, Kirkdale,Gra\v- 
ley-Rocks i England. 

J. 

JERNSAND , M agneteisen sand, sa n- 
dig Titaneisen, Iserin, Ménakanit. 
Sandformig magnetisk, merendels Titan- 
hallig jernmalm, i kantiga, sällan tyd- 
li<> t oelaedriska korn, blandade med korn 
af fällspat, Pyroxen, Olivin, Zirkon, Spi- 
nell, Corund, Titanit, Granat, quarts, 
glimmer m. m., uppkastad på Hafs- och 
insjö-stränder. Laach. er-sjön, RI u e g- 
gel-sjön vid Berlin, Womb-sjön i Skå- 
ne, stränderna af Usedom och Wollin. 

JtRONSAND, en jernhaltig Sandsten af quarts- 
geschibe, rullsten från knappnålshufvu- 
dens till dufäggs storlek, samramanbund- 
na med ett jernhaltigt kiselartadt cement. 
Dess sammanhang är så löst, att den van- 
ligen sönderfaller till sand, hvarmed dess 
lager äfven omvexla. Färgen är brun 
af jernoxid, sällan gulagtig. Mergel, Le- 
ra och Brunkol förekomma sparsamt. 
Den finnes i synnerhet i England och 
vestra Frankrike. 

ITABIR1T, se Eisenglimmerskiffer. 
ITAIvOLYMIT, Leonh., Elastisk Sand- 
sten, G e 1 e n k q u a r t z. Kornigt - skif- 
rig bergart af quarts och talk, eller 
chlorit, från Brasilien. 

JTURAKALK är tät, i \ brottet musselar- 
tad eller splittrig; färgen h vitgrå eller 
gulagtig, men alltid ljus. En del är 
tunnskifrig (Talk skiffer), en del be- 
står af Oolit, andra lager äro Dolo- 
in i t a r t a d e. T unna mergelartade mel- 
lan -lager förekomma äfven och bol- 
lar af flinta eller hornstein. Ma dre- 
por kal k och Coralrag räknas äfven 
hit, likasom Li thographsten från So- 


len ho fen. Bland den myckenhet Pe- 
trificater som den innehåller, finnes ben 
af stora Saurier lemningar af Didel - 
plus och Kräftarter j men i synnerhet 
skaldjur från hafvet, Belemniter „ Am - 
moniterj Te reb ra tull ter, m. m. ; Echini - 
ter j Cor aller ^ Encriniter och Pentacri - 
niter m. m. Den skall öfvergå till Krita 
ocli ofta hvila på Quädersändsten. 
KALK-BRECClA, agglutiiierad bergart af 
kalkstens-stj^cken, sammanlimmade med 
kalk. Pyrenéerna. 

K ALKSTEN, KORNIG , Ur-Kalksten. 
Fin- och grof-kornig, vanligast kristalK- 
niskt kornig, sällan tät kolsyrad kalk. I 
massan finnes ofta tillfälligtvis inströdd 
Amphibol, Granat, Skapolit, tät fältspat, 
magnet-jernmalra, jernkis, Pyroxen, Ma- 
lacolit, Glimmer, ädel Serpentin, Spi- 
nell, Chondrodit, Grammatit, Tafelspat, 
Idocras, Sphén m. m. Den förekommer 
i skifriga mägtiga lagermassor inom Gneis 
och Giimmerskiffer, och är i Sverige i 
synnerhet mycket utsträckt i Söderman- 
land och Yestmanland. 

KALK T UFF. Porös och svampi g kalk- 
massa, uppkommen af deponerad kolsy- 
rad kalk ur kalkhaltigt vatten från käl- 
lor, uppå vexter, blad och mossa, som 
den således innesluter, tillika med åt- 
skilliga landtdjurs öfverlefvor, samt land- 
och flod-snäckor. Ilos oss förekommer 
den i Skåne vid B en esta, på Gpttiand 
(Vi b le) och i Jemtland (Odensala), 
men af större mägtighet i Tyskland. Dess 
bildande fortfar ännu. Den Italienska 
Travertino och Sprudelstein vid 
Carl sbad har lika uppkomst, men är 
i homogen, hård, tät eller kornig massa. 

KEUPER , ett i sednare tider antaget namn 
på en bildning, hvars läge är emellan 
Musselkalk och Lias. Den har äfven blif- 
vit kallad Brokig Mer gelformati on 
(Keferstein). Den innehåller omvex- 
lande lager af en flerfärgad, brokig Mer- 
gel-lera, röd, blå, grön och grå; samt 
Sandsten, hvaraf en del är finkornig, ler- 



8 


artad ocli flerfärgad, en annan del mera 
liård och qu ar isi g. Underordnade finnas 
Gips, sämre Stenkol och sällan kalkla- 
ger i Westphalen, Thuringen, sö- 
dra Tyskland, vid foten af Voges- 
h er gen, i England och i Ryssland 
emellan Riga och Petter shurg, vid 
"Wolga o. s. v. Petrificater uro mycket 
sällsynta, endast i de undre finkorniga 
Sandstenslagerna träffas aftryck af Plan - 
tce Calamarice. 

KIMMERIDGE CLAY, se Lias. 

KISELKALK. Hvit och grå, tät eller högst 
finkornig kalksten, genomdränkt af ki- 
sel. Den förekommer vid Champigny 
m. fl. st. vid Paris, innesluter öfverlef- 
vor af Söttvattens skaldjur, räknas till den 
medlersta Söttvattenshildningen och har 
sitt läge emellan Grof-kalk och Ben- 
gips. 

JvlSELSKIFFER, Phtanite Hauy. Tät ki- 
selmassa, jernoxidul- och Ler (?) hal tig af 
slätt, musselikt eller splittrigt brott, med 
svart, grå, grönagtig, brun och röd färg, 
ofta randig. Skifrig, men full af rit- 
sor och förklyftuiugar åt alla håll. Ut- 
gör merändels underordnade lager i Ler- 
skiffer och stundom grundmassan i Elf- 
dals porpliyr. 

KISELTUFF afsättes ännu ur heta käll- 
vatten vid Geyser på Island och äf- 
ven ur kalla vatten, såsom vidj Tre- 
styn på Carpatherna och på berget A- 
racoiaba i Brasilien. 

KLEBSKIFFER, se Sugskiffer. 

IvLINGSTEIN, se Ph o no ii t. 

KOLSANDSTEN, Metaxyte Hauy. Till- 
hör den stora Stenkolsformation och be- 
står af en lös, finkornig, merändels hvit- 
grå Sandsten, med lerartadt gluten och 
i massan inströdda glimmerblad. Man 
träffar deri stamstycken af stora FiliceSj 
Palmträd , stora Rörvexter och bladaf- 
tryck; Skaldjurs öfyerlefvor äro mera säll- 
synta. 

IvOLSKIFFER, se Skifferler. 

K OPPARSKIFFER , B i t u ra i n ö s M e r g e 1- 


skiffer, Fiskskiffer, utgör det un- 
derstalagret i Zechsteins-formntion. Den 
tunnbladiga Skiffermassan består af en 
mörk eller svarlagtig mergelskilfer, ge- 
nomdränkt med bitumen, koppar och 
jern, samt mindre allmänt med Cobolt, 
bly, silfver m. m. Aftryck af Fiskar j 
Gryphcea aculeataj Terebratula lacunosa 
Schi.otheim, jemte mera sällsynt af Lyco- 
podier och plantce bambucece förekomma 
deri vid Mansfeld, Rieclielsdorf, i 
Thuringen m. fl. st. — Jemför Fisk- 
skiffer. 

KRITA, Chalk. Kritans charakterer äro för 
allmänt kända att behöfva upprepas. Med 
henne sluta sig de Secundära eller Flöts- 
bildningarne. Den renaste och fina kri- 
tan, späckad med Flintbollar, utgör det 
öfversta lagret; derunder finner man en 
mer eller mindre af sand och lera för- 
orenad krita, hvars olika modificationer 
få namn af Kritrnergel, Craie tufeau, 
Craie chl oritée, Glauconie era- 
yeuse. Den sä kallade P län erkalk är 
äfven blott en local modification af sam- 
ma bildning. Under kritan möter van- 
ligen Grönsand, Jurakalk, eller Quader- 
sandsten. X Sverige (Skåne, Blekinge) 
är ganska litet af det öfra renare kritla- 
gret bevaradt, men deremot finnes mera 
af de undre af sand orenade lagerna, 
blandade med hård kalksten och kalk- 
haltiga Sandstensartade sammangyttrin- 
gar, li vilande på Grönsand. 

I Kritbildningens flere modificationer 
förekommer en stor mängd petrificater: 
ben af stora S aur i er ^ Haf s-sköldpaddor 
af Fiskar i synnerhet Ha.j fisken j verte- 
brer, tänder och fjäll; Kräftor , Echi - 
niter QEclitnoneiis , G a/er ites j Ananchy- 
tes j Spatangus , Nucleolites ) och deras 
taggar. Molluscer af slägterna Belemni- 
teSj ScaphiteSj HamiteSj Turrilites^ Am- 
mo?iiteSj NautUus , TrochuSj Cassisj Ce- 
rithiumj Lutraria J Pecten Trigonia> 
Plagiostoma Ostrea , Podopsis j Jnoce- 
ramuSj Mytilus j Cati/lus j Gryphcea j 



9 


Cranicij MagaSj Thecidea och Terebra - 
tula; några Milleporer o. s. v. 

KRITMERGEL, Chalkmarle, en ljusgrå, 
lös, kalkartad och ofta kritartad skifrig 
Mergel-art, som ofta öfvergår till grof 
hård krita eller kalk och å en annan 
sida, genom tillblandning af sand, till 
Grönsand. 

KUGELFELS utmärker en bergart -struc- 
tur, deri delar af sjelfva bergarten af- 
söndrat och sammandragit sig i form af 
klot, bollar och kulor, som ligga på stör- 
re eller mindre afstånd spridda i sten- 
massan. Detta förhållande träffas hos 
flere bergarter, såsom Porphyr, Basalt, 
Diorit m. m., hvaraf uppkommer Por- 
phyr- Basal tkugelfels o. s. v. 

LAVA. Dermed förstås de stenartade sub- 
stancer, som i uppmjukadt eller smält 
flytande tillstånd blifva af Volcaner ut- 
gjutna i form af Strömmar och Kägel- 
for mi ga kullar. 

LEPvA. Vanligt ler af mångfaldiga pro- 
portioner af sand och lerjord och der- 
af uppkommande otaliga förändringar af 
färg, smidighet, finhet o. s. v., af olika, 
merendels economiska benämningar. Den 
vanliga leran tillhör Alluvial-bildningen 
och är ett resultat af förstörda bergar- 
ter, hvars finaste delar af vatten blifvit 
uppslammade. Den Plastiska leran till- 
hör Brunkols -bildningen, hvari den af- 
vexlar med sand. 

LERSKIFFER, P hyl la de Brongn. Man 
antager i allmänhet Lerskiffern såsom 
en intim blandning af fint fördelad 
Glimmer, Quarts, Fältspat, Talk och 
Hornblende, likväl skulle jag af flere 
anledningar, här för vidlyftiga att an- 
föra, anse den egentliga och rena Ler- 
skiffern, i synnerhet den som ingår i 
den äldsta och i Öfvergångs-formation, 
såsom en egen kemisk förening, eller 
mineralogiskt species. Efter dess olika 
plats bland formationerna och efter dess 
economiska användbarhet, får den olika 


namn af Urlerskiffer, Grauwacke- 
skiffer, Alun-skiffer, Tak -skiffer 
m. m. 

LHERZOLIT, se Augitfels. 

L1AS, Svart Mergel-formation. De 
bergarter som utgöra Liasbildningen , hän- 
föras af Boué till Jura-formation, men 
af Engelske Geologer och Keferstein m. 
fl. uppföras såsom en egen bildning näst 
uppå Keuper. Den innehåller Mergel, 
som är svart, stinkande, mer och min- 
dre ren, sandig eller lerartad; Lias- 
kalk eller Gry phi t-kalk, med Gry- 
phcea arcuata och Gr. Cymbiwn , ofta 
Oolitisk och äfven Dolomitisk ; och Lias 
sandsten af gulagtig, brun, hvit och 
grå färg, både finkornig och ganska grof- 
kornig, med kalkartadt gluten. I un- 
derordnade lager förekommer Schiefer- 
Glanz- och Pechkol samt lerartad Jern- 
malm. Petrificater träffas af Ichtyosau - 
rus , Pleniosaurus , Belemniter , Ammo 
niter, Scaphiter, Nautiliter ; afslägterna 
Gryphcea, Terebratula, Mytilus, Pinna, 
Donax, Venus, Cardium, Chama, Pia - 
giostoma, Pecten, Ostrea, Trigonia, Mo - 
diola och Patella ; flere slags Echini 
m. m. 

I England är denna formation me- 
ra utvecklad än på något annat bekant 
ställe. Lagerna visa sig, nedifrån räk- 
nade , af Lera , mörkblå Mergel som om- 
vexlar med grof Lias-kalksten; denne är 
dels blå och dels gråagtig, med jordar- 
tadt brott; Mergeln är ofta grå och svart, 
stundom Kol- och Alun-haltig. Derpå 
följer Oolit-series af Sand, Sandsten med 
Lera, Mergel och hård Oolit-kalk, Ba- 
stard Freestone; sedan Fullers- 
e a r t li af blåagtig kalk , vexelvis med Mer- 
gel, som till en del användes till Valk- 
ler; Great Oolite af en ljus tät Kalk 
med stora Oolitkorn; Bradforth clay 
eller blå Mergel-lera, grof kalkig Sand 
med tunna blåagtiga Kalklager eller Fo- 
rest marble, liy.it Lera med blåagtig 

2 


IO 



gr of Kalksten eller Cornbrash. Der- 
öfver Oxford- eller Clunch clay af 
blå lera, som vexlar med en mergelar- 
tad, bituminös, ofta brännbar Skiffer med 
Jernmalmsbollar och en blå, bård, mer- 
gelartad Kalk; derpå mägliga bäddar af 
Sandsten, grå kornig Kalk med många 
Madreporer, Coral rag; vidare Kim- 
m er i dge clay, eller blå skifrig Mer- 
gel-lera, som förer Gips-spat, är ofta 
bituminös och öfvergår till Stenkol; se- 
dan Portland Oolit, en grof oolitar- 
tad Kalksten; Purbeck beds af lerig 
Kalksten, som vexlar med skifrig Mer- 
gel och hvari träffas Gips underordnad. 
Öfverst ligger Ironsand, en gul och grå, 
med Mergel, Lera och Stenkol afvexlan- 
de jernhaltig Sandsten, som sluteligeu 
betäckes af Weald clay, £nmörk,styf 
lera, som vexlar med blåagtig Mergel 
och innehåller både lager och concretio- 
ner af kalkartad beskaffenhet, samt pe- 
trificaler af Vivipara Jlaviorunij Pete- 
worth marble kallad. 

LXAS-SANDSTEN, se Lias. 

LIGNIT, Bituminöst träd, se Brunkol. 

LIGNXT-SANDSTEN. Jemte den Sand, 
som förekommer i Brunkols- och pla- 
stiska Ler-formation, finnes lager vis en 
grof Sandsten, som fått namn af Li- 
gnit-Sandsten. 

LIMONIT, Raseneisenstein, Sjö- och 
Myrmalm. Alluvial-bildning af Jern- 
oxid-hydrat i sjöar, mossar och kärr. 

LOESS, Löss Steininger, Leonh., en art 
Mergel af Lera, Kalk, Kisel-pulver och 
små Glimmerfjäll, af gulgrå färg, med 
söttvattensSkaldjur i calcinerad t tillstånd. 
Tillhör Diluviai-bild ningen vid Ander- 
nach, Heidelberg, AYeinheim med 
flera ställen. 

LONDON CLAY, London-lera är af 
mörk färg, ofta mergelartad, gul, jem- 
väl sandig med gröna korn. Den anses 
utgöra i England en mot Grof-kalken i 
Frankrike equivalent bildning, och har 


äfven ett ansenligt förråd äf petrifi- 
cater. 

LYMNE-KALK, se Söt t vattens-kalk. 


M. 

MADREPOR - KALK, Coral- rag, utgör 
vissa lager i Jura- och Lias -kalk, upp- 
fykl med Madreporer. 

MAGNESI AK ALK , M a g n e s i a n - L i m s t o- 
ne, se Dolomit. 

MANDELSTEN, Spil ite. Mandelsten-stru- 
cturn består af en bottenmassa hvari 
ligga inströdda runda, eller merendels 
aflånga mandlar och kulor af en mot 
grundmassan olikartad substans. Van- 
ligen innehålla desse kulor kalkspat, 
Zeolitarter, quarts, Calcedon och Grun- 
erde. Sannolikt är grundmassan af plu- 
toniskt ursprung, och kulorna ha varit 
öpna blåsor, som genom infiltration blif- 
vit fyllda med främmande, vanligen kri- 
stalliniska ämnen. Biåsrummens väggar 
äro släta och glatta, så att kulorna ofta 
utfalla, livilket bevisar att de sist till- 
kommit såsom fyllning i redan öpna hå- 
lor. Efter olika bottenmassa uppkom- 
mer Basalt-mandelsten, Wackartad 
mandelsten o. s. v. 

MERGEL, en mer eller mindre hård för- 
ening af lera och kalkpulfver, oftast blan- 
dad med sand. Efter dessa ämnens o- 
lika proportioner får den namn af Kalk- 
Ler- eller Sandmergel. — Mergel- 
sten är en fastare och hårdare Mergel, 
stundom bituminös. 
MERGELSANDSTEN, se Molass. 
MERGELSKIFFER, skifrig, fast, stundom 
bituminös mergel. 

MIMO SE Hauy, se Dol er i t. 

MOLASS, Mergelsandsten, Brunkols- 
s an dsten. Lös, finkornig Sandsten af 
quartskorn, förenade med ett föga syn- 
bart Cement af Kalk eller Mergel. Fär- 
gen grå eller hvit, stundom grönagtig. 
Glimmerblad ligga intrödde jemnsidigt 


Il 


me<I lagerrigtmngen. Petrificater af Hafs- 
och Söttvattens Molluscer, öfverlefvor af 
Quadrupeder och Vexter. 

MUSSELKALK har sin plats näst öfver den 
Brokiga Sandstenen. Den vanliga Mus- 
selkalken är askgrå, rökgrå, .gulgrå och 
hlågrå, alltid enfärgad. Brottet är glans- 
löst , tätt , småsplittrigt och rätskifrigt. 
Stundom innehåller den hollar af Flin- 
ta eller Hornstein, som ligga parallelt 
med stenhvarfven. Öfverst i lagret blir 
stenarten styckevis porös, hålig och hård, 
af ljusare färg, och livarfven, som nu 
falla mycket tjocka, innehålla Oolit. I 
underordnade lager förekommer Gips, 
saltförande lera (^SalzthoiF) och dåliga sten- 
kol af en Vitriolhaltig bituminös lera, 
eller så kallade Lettenkohle. Coelestin och 
Barytspat förekomma stundom såsom främ- 
mande fossilier (R u d e r s d o r f , Jen a). 
Bland Musselkalkens petrificater äro Am - 
nionites nodosus , Nautihts bidorsatuSj Cha - 
ma striata Avicula socialis Denta - 
lium leevis Schloth, och Encrinites lilii - 
formis Lamark bland en mängd andra 
de mest utmärkte. Största delen äro lik- 
väl blotta stenfyllningar, beröfvade sjelfva 
skalen. Lemningar af Djur äro högst säll- 
synta, och af Vexter endast bland deså 
kallade Lettenkohle, 


N. 

NAGELFLTTE, Gompholit Brongn. Ett 
slags Conglomerat af stövre och smärre 
kalkstensgeschibe, sällan stycken af Sand- 
sten, Grairwacka, Granit, Porphyr m. 
m., förenade med ett gluten af kaikig- 
sandstensartad natur (Molass). Dess la- 
ger omvexla med Molass. Den förekom- 
mer i synnerhet i Schweitz, äfven i Tysk- 
land från Österrike genom Salzburg, Ba- 
jern och Schwaben till Bodensjön. 

NEW RED PORPHYR Eukt.and m. fl. Man 
finner denna Porphyr öfverst uppå Stora 
Stenkoisbildningen, emellan denna och . 


Röda Sandstensformation (Rothes Todt- 
liegende). Med bägge står den i nära 
förbindelse, genomtränger dem i skapnad 
af Stockar och Gångar, och rubbar i syn- 
nerhet Kolflötsernas regelbundua läge. 

NEW RED SANDSTONE, se Brokig Sand- 
sten. 

NUMMULITKALK, se GrofkalL 


O. 

OBSIDIAN, Lavaglas, Marekanit, Ilraf- 
tinna (på Isländska). Halfgenomskin- 
lig, svart, glasig volcanisk slagg. 

OLD RED SANDSTONE, se Rödt Con- 
glomerat. 

OOLIT, Rogenstein, Rommsten, består 
af sammanhopade och 'med kalk eller ler- 
artad massa förenade runda korn af kalk, 
inuti concentriskt skaliga, med eller u- 
tan kärne af ett sandkorn eller en liten 
bit af något petrificat. Kornens storlek 
är olika, från Wallmo-fröets till 1 tums 
tvärlinea, likväl inom ett och samma la- 
ger jemnstora. Då kornen uppnå stor- 
lek af ärter, får den namn af P i sol it, 
Erbsenstein. Ooliten tillhör i synner- 
het Lias och Jura-formationerria, men 
träffas äfven bland de öfra lagerna i Bro- 
kiga sands tens-bildningen , i Tyskland 
och England flerestädes, i Sverige en- 
dast på Gottlands södra udde. Jemför 
Lias. 

ORSTEN, svart, svartgrå och gulgråagtig 
kalksten, finkornig och spatkornig eller 
ock stänglig, känd äf sin stinkande lukt 
vid rifning och sönderslagning. Dess pe- 
trificater i Svenska Öfvergångsbildningar- 
ne äro Olenus "ibbosus , Batlus pisij or- 
mis och leevigatus Datata.n , samt en li- 
ten mussla, Atrypa lenticularis Datjh. 
Jemför Stinks tei n. 

ORTIIOGERATIT - KALK , Palfea dk a i k , 
Ö.f v e r g å n g skalk. Dess petrificater i S ve- 
rige äro biand Pakeader (Trilobitcr) af 
Calftnene - slägtet 9 arter, af Asaphus 12, 


I 


af Nileus 2, af Illcenus 4 > af Ampyx 
Dalm. 2 arter. Af Skaldjursslägten af Li- 
tuites 2, af Conularia 1, af Orthocera- 
tites 5, af Euomphalus Sowerb. 2 , af 
Turbo 1, Trochus 1 , P atella ( 7 ^) 2 , Car- 
dium 1 , Leptcena 3 , Orthis 6 , Delthyris 
2 , Atrypa Dalm. 4 > och af Terebratu - 
la 1 art. Bland Zoophyter och Polyper 
af Sphceronites His. 2 arter, af Favosi - 
tes (?) 1 , af Cariopliyllia 1 , af As trea x 
och af Millepora 1 å 2 arter. 
OXFORD- eller CLUNC 1 I CLAY, Ox- 
fordlera, se Lias. 


P. 

PARISERKALK, Paris er Grofkalk, se 
Gr ofkalk. 

PECHSTEIN - PORPHYR , af Pechstcins 
grund massa af halfförglasadt utseende, xned 
glasig fältspat i spridda kristaller, som 
stundom utanpå äro öfverdragne med 
emalj, och hvars kanter äro atrundade. 
A r r a n i Skottland, PuyGriouxi Cantal. 

PEGMATITE Hauy, se Skriftgranit. 

PERLSTEN, Perlite, hestår af större och 
smärre kulformiga massor och korn af 
concentriska skal, smält eller förglasadt 
utseende, med perlemoartad glans och 
vanligen grå färg. Den bildar egne berg- 
massor och räknas till Trachyt; jem- 
för detta ord. 

PHONOLIT , Porphyrschiefer, Kling- 
stein W ern. Hufvudmassan är tät Fält- 
spat (Feldstein), med inströdde fält- 
spatskristaller. Färgen svartgrå med ljus- 
grå fläckar, eller grönagtig med gråa 
fläckar. Den är utan glans. Brottet o- 
jemnt, splittrigt. Förekommer dels mass- 
formig,! dels grofskifrig och dels pelar- 
formig i Böhmen, Fulda, Siebenge- 
birge, i Auvergne m. fl. st., och till- 
hör de Plutoniska bildningarne. 
PHTANITE Hauy, se K i se lskiffer. 

PIMSTEN, en allmänt känd Volcanproduct. 
PI MSTENS CONGLOMERAT och BREC- 


CIA, sammansatt af Pimstensstycken med 
Pimstensmassa förenade. Den förekom- 
mer i trachy tiska bergstrakter, såsom vid 
Rhen, i Ungern, Mont d’or och Can- 
tal i Frankrike. 

PISOLIT, Erbsenstein, en afsättning ur 
kalkhaltigt rinnande vatten på Sandkorn 
o. m. d., som deraf skålformigt omgif- 
vas vid Carlsbad och Felsö Lélocz 
i Ungern. Jemf. Oolit. 

PLASTISK LERA, K rukmakarlera, till- 
hör Brunkolsformation näst öfver Kritan. 
PLÄNERKALK, jemför Krita. 

POLERSKIFFER är ganska lös, tunnbla- 
dig och rätbladig, till färgen gul- och 
rödagtig, sällan grå eller brunagtig. Den 
förekommer i grannskap med Stenkol, 
hvarföre Werner ansåg den som en af 
vatten hopslammad aska efter brända Sten- 
kol, h varemot andra Geologer betrakta 
den som en yngre Söttvattens-bildning. 

PORPHYR. Detta namn betecknar endast 
en viss structur hos bergarten, likasom 
benämningarna Conglomerat, Mandelsten 
o. s. v. För att determinera sjelfva sten- 
slaget, fordras derföre alltid en tillsats, 
såsom Hornsteinsporphyr, Augitporpliyr 
o. s. v. Phorphyrnamnet användes äf- 
ven för att utmärka en viss formation, 
li vari bufvudmassorna bestå af porphyr- 
artade stenslag. Det som utmärker Por- 
phyrstructuren är, att i en grundmassa 
som kan vara af olika ämnen, ligga in- 
strödde kristaller af vanlig fältspat. Desse 
utesluta likväl icke inblandningar af an- 
dre substancer, såsom glimmer, quarts 
m. m. 

PORPHYRSKIFFER, se Phonolit. 

POSTLIN - JASPIS, Po reell an i t, en af 
jordbrand bränd och förglasad SkifFerler. 

POUDDINGSTONE, ett slags finare con- 
glomerat eller Nagelflue. Det föremål 
som egentligen gifvit anledning till nam- 
net består af rundade smärre bitar af 
Flinta, förenade med annat flintämne, 
från Hertfordshire. 

PUMITE Cordieu, se Pimsten. 



i3 


PTJRBECK BEDS, se Lias. 

PYROMERID Monteiro, Napoleon -por- 
phyr, Porphyre globuleux cle Cor- 
se, af större eller mindre kulor och bol- 
lar af \ till 3 — 4 tums diameter. Desse 
kulor bestå vanligen af en strålformig 
fältspat, hvars strålar sammanstöta i me- 
delpunkten, omgifne af tunna Quarts- 
lameller. Kulornas mellanrum uppfyl- 
les af tät fältspat (Feldstein) med spar- 
samt inblandad quarts. Färgen är dels 
h vit, dragande i gult eller rödt, dels röd- 
agtig, gröngrå och ljusbrun; quartsen 
merändels rökgrå eller svartgrå. Den fin- 
nes endast på Corsica, med föga känd t 
lager-förhållande. 

Q- 

OUADERSaNDSTEN. Den är dels medel- 
måttigt finkornig, dels af gröfre quarts- 
korn. Cementet, som sammanbinder kor- 
nen, är vanligen lerartadt, men föga S 3 UI- 
ligt. Färgen är hvitgrå eller ljusgulag- 
tig. Den är ofullkomligt eller intet skif- 
rig, men hvarffördelningarne äro tydliga 
och massan delad genom perpendiculä- 
ra, öpna och nästan rätvinkliga spric- 
kor, som ofta gifva klipporna ett besyn- 
nerligt ruinlikt utseende. Petrificater af 
Skaldjur från hafvet, några Palmarter och 
stora bladformer äro sällsjmte. Med Grön- 
sand och Jura-kalk står den ofta nära 
förbunden. 

QUARNSTEN, Meuliéres, kallas i Frank- 
rike en ung Quartsbildning, samtidig med 
äldre Kalktuff. Den är vanligast (vid 
Paris) rödagtig, grå, klingande, porös 
eller tät, med eller utan förstenade sött- 
vattens skaldjur och träd. På andra stäl- 
len liknar den en Hörnstensartad, ljus- 
grå, halfgénomskinlig Quarts (Epernon), 
eller en ogenopiskiiilig, hvit eller röd- 
agtig J aspisartad quarts (T r i e 1 och M o n- 
trevil). 

QUARTSFELS Wern. , Quartz-gestein 


Leonh. af dels kornig och dels tät Quarts, 
med grofsplittrigt brott och mer och min- 
dre anlag till tjockskifrighet. Stundom 
oblandad och ren, stundom med glim- 
mer, fältspat m. m. Den bildar i Nor- 
rige betydliga lagermassor i Öfra Tel- 
lemarken, Nummedal och Guld- 
bra n d s d a 1 , utgörande en equivalent 
bildning mot Lerskiffer, yngre än Gneis 
och Glimmerskiffer, men äldre än Grau- 
wacka. 

R. 

RASENEISENSTE1N, se Lim onit. 
RAUCIEVVACKE, RAUCHKALK, öfra la- 
gret i Zechs tel n s-bildningen. 

ROMMSTEN, Piogenstein, se Oolit. 

RÖDPORPHYR, se Ilornsteinpor pliyr. 
RÖD SANDSTEN, New red Conglome- 
rat, Rothes und weisses Todtlie- 
gende, Aelterer Sandstein Leonh., 
Pséfite Brongn. Mer eller mindre grof- 
kornig, ända till conglomeratartad Sand- 
sten. Kornen och stycken bestå af quarts, 
granit, gneis, glimmer-, ler- och kisel- 
skifFer, porphyr, Diorit m. m., samman- 
bundne med en jernlialtig, merändels 
rödbrun mergelartad massa, som ofta in- 
nehåller Glimmer. Inga petrificater af 
Skaldjur, sällan vegetabiliska öfverlefvor. 
I allmänhet h vilar den på porphyr (New 
red porphyr) och betäckes af Zechstein. 
I Tyskland finnes den på flere ställen i 
T li 11 r i n gerwalde, Schlesien m. m., 
på Alpernas södra sida och i Skott- 
land, men saknas alldeles i Sverige. 
RÖDT CONGLOMERAT, Old red Sand- 
stone, utgör en del af Werners Grau- 
wacke och efter Buckland den äldsta 
länken af Secundära formationer. Den 
består af en röd eller brun, sällan grå, 
grofkornig, g limmerblandad Sandsten, af 
större och mindre quarts, glimmer och 
fältspatsdelar. Läget är emellan Grau- 
wackan och den egenteliga Stenkolsbild- 



*4 


ningen, således väl skild från den Röda 
Sandstenen, som livilar på sistnämde 
bildning. Den förekommer på gränsen 
emellan England och Wales, vid Huy 
i Nederland. 

s. 

SALTLEPiA, Sal z t lion, är en kolllaltig 
bituminös Lerart, som i hela sin massa 
är genomdragen med små koksaltspär- 
ticlar och äfven med större saltklumpar. 
Den är vanligast svartgrå eller ljusgrå; 
fet, seg och vattentät. Lager af Gips fö- 
rekomma deri och Gipskristall, jernkis, 
Blende och Blyglans trälfas inströdda 
liar och der i massan. Den åtföljer de 
stora Salt-bildningarne under namn af 
Ilaselgeb irge, utgör saltmassans tak 
och bevarar den från nedträngande vat- 
ten. — Hall i Tyroln, Wieliczka, 
Nordwich i England m. fl. st. 

SANDSTEN. Sand af finare och gröfre 
korn , förenade med något bindande äm- 
ne, till mer eller mindre fast och hård 
stenmassa. Under flere olika benäm- 
ningar, till livilka man får hänvisa, 
förekommer Sandsten så väl bland Öf- 
vergångs- som de secundära och ter- 
tiära stratifierade bildningarne , dels som 
sjelfständig bergart, dels som underord- 
nade lager. Då i stället för sandkorn, 
som alla beröra b varandra, storleken 
växer till klappersten , geschibe och stör- 
re stenblock, som icke, eller löst, tan- 
gera hvarannan, får massan namn af 
Conglomerat eller Breccia. — Man 
jemföreRöd sandsten. Brokig sand- 
sten, Kolsandsten, Liassandsten, 
Quadersandsten o. s. v. 

SANDMERGEL. Sandfor mig, gul och röd- 
agtig Mergel och sand med glimmer ut- 
gör, tillika med en grå och blå Mergel 
och Gips, samt gul, lös Sandsten den 
så kallade Subappeiininska forma- 
ti o n , full af calcinerade h a f s m o 1 1 u s c e r. 
SCHILLERFELS Ratjmer, se Euphotid. 


SELAGIT, se Hypersthen-Syenit. 

SERPENTIN, R o c h e S e r p e n t i n e u s e , tät, 
eller i högsta grad finkornig och intim 
blandning af Dia Hage och tät fältspat, 
således en Euphotid af fina och sam- 
manträngde delar, med splittrigt brott 
och grön färg, som drager åt brunt, 
grått och svartagtigt, ofta fläckvis förde- 
lad. Tillhör egentligen Gneis och Glim- 
ra erskiffer-bildningarne (Leonhard). Hauy 
deremot förstår med Serpentin Werner’s 
Gemeiner Serpentin, oren af flere in- 
blandningar. 

SKIFFERLER, Schiefertlion, Kohlen- 
scliiefer. Bituminös och kollialtig skif- 
rigLera af blå, brun och svartagtig färg, 
ofta innehållande lerartad Jernmalm 
(Thoneisenstein) och omvexlande med 
Stenkol och Kolsandsten. Vextaftryck 
förekomma ovanligt sköna i Skifferler, 
af Pahnaciter C. as i Lar i na , Calamiter , 

Ficiciter m. m. 

SKRIFSKIFF ER, Svartkrita, Z e i chn e’n- 
schiefer, en modification af Lerskif- 
fer, mycket kollialtig, mild och vek, 
med jordartadt brott. 

SKRIFTGRANIT, Pegmatite Hauy, en 
förändring af Granit, hvari quartsen fin- 
nes i tunna skifvor, verticalt riglade mot 
fältspatens bladytor. Glimmerblad äro 
sällsynta. 

STENKOL. Den egentliga eller Stora Sten- 
kols-formation innehåller i dess understa 
lager Lerskiffer och några tunna hvarf 
af en tät, mörk och bituminös Kalk- 
sten. Midt uti formation i’åder Kolsand- 
sten, som vexlar med Skifferler och fö- 
rer Thoneisenstein. Öfverst ligger en lös 
Kolsandsten, omvexlande med Skiffer- 
ler och Kolflötser. Gångar (Dykes) af 
Grönsten, Trapp (Toadstone), Porphyr 
och Mandelsten, afskära ofta lagerna och 
rubba deras ordning. 

Stenkoisbildningen’ är bland de äld- 
sta Secundära och följer näst uppå Berg- 
kalk eller Mountain carboniferous Lim- 
stone, samt betäckes af Porpyr (New 


i.5 


red Pprphyr}. Till modificationer af 
Stenkol räknas: Blätterkol, (Scliiefer- 
kolile, Slate Coal} med ofullkomligt och 
ilackinussellikt brott, emellan jemnt oeh 
jordartadt, färgen emellan svartgrått och 
sammetssvart, ytan ofta flerfärgat anlu- 
pen, med fettglans; structuren hladig 
och skifrig. Grofkol (Grobkohle} ä- 
ro en blandning af en mycket jernhaltig 
Skifferler med Blätterkols-massa. Can- 
ne lkol med stormussligt, nästan jemnt 
brott, svartgrå och sammetssvart färg, 
svag fettglans som upphöjes genom rif- 
ning. Russko h le (^Soot-Coal}, bestå- 
ende af jordfonniga delar af svagt sam- 
manhang; brottet finkornigt och jordar- 
tadt; färgen mörk jernsvart; utan glans, 
knappt skimrande; träffas alltid tillsam- 
man med Blätterkohle. 

STINKSTEIN, Stinkkalk, Lucullite 
Brongn. af grå och brun färg, utan glans, 
utgör oftast en del af Rauchwackan el- 
ler det öfra lagret i Zechsteinsformation, 
stundom förbunden ined gips. I Sven- 
ska Öfvergångsbergen förekommer under 
namn af Orsten och utgör underord- 
nade lager i Alunskiffer (^se Orsten'). 
STINKSKIFFER , skifrig Stinkkalk. 
SUGSKIFFER, Klebschiefer, en hvit 
och gråagtig, mjuk tunnbladig stenart, 
märkvärdig för sina njurar af Menilit. Den 
finnes vid Me s n i 1-m ontant och M o n t- 
m ar tre och tillhör Bengips -forma tion. 
SURTURBRAND £på Island}, egentlig 
Lignit. 

SYARTKRITA, se Skrifskif fer. 

SVART -PORPH YR, se Augit-porphyr. 

SYENIT, massformig, sällan skifrig berg- 
art (Syenit-skiffe r) af bladig eller 
strålig Hornblende, och bladig fältspat, 
oftare röd än grå, merendels i öfvervä- 
gande mängd i kornig förening. Stun- 
dom är Syeniten porphvrartad af in- 
strödda fältspatskristaller (\Syenit-por- 
phyr}; stundom är Zirkon inblandad 
(Zirkon-Syenit}; någon gång är fält- 
spaten utbytt mot Labrador och Horn- 


blende t mot Hyperstlien (Hypersthén- 
syenit, Se lagi t}. En likaså ovanlig 
som bemärkelse värd inblandning är Oli- 
vin, funnen af Berzelius i Hypersthén- 
syenit med magnetiska jernmalmskorn 
från Åsbyn i Dalarne. 

SYENIT - PORPHYR och SYENITSK1F- 
FER, se Syenit. 

SÖTTVATTENSKALK , Lymne - kalk. 
Den egentliga Sött vattens -kalksten är af 
hvit eller grå och brun färg, tät, med 
splittrigt brott och skifrig. Den är dels 
ren, dels mergel- och lerartad, stundom 
kiselartad (se Kise lkalk}. Inga hals- 
snäckor, men en stor mängd Söttvaltems- 
och landsnäckor och bi val ver af slägterna 
Lymncea , Planorbis ^ Helioc Paludina 
Bulimus j Cyclostonia j Potamides j, Pupci , 
Ancylus > Succinecij Physcij, Anodonta 3 
Alya . Någre aftryck af både bekanta 
och okända Pextdelarj Inseeter ■> Fiskar 
och Atnphibier . 

T. 

TAFELSKIFFER , tunnskifrig Lerskiffer, 
tjenlig till skriftaflor. 

TAKSKIFFER, tunnskifrig Lerskiffer, an- 
vändbar till taktäckning. 
TALKSKIFFER, Steaschiste Brongn. O- 
tydligt, eller mer eller mindre skifrig 
Talkmassa, ofta med glimmer, quarts m. 
m. Förekommer vanligast i Lager i 
Gneis eller Gliinmerskiffer. 

TAPANHOxlCANGA Leonh. , Eisenstein- 
Conglomerat. En art Breccia af stycken 
af Jernglans och Magnetisk Jernmaim , 
stundom äfven Itacolumit, förenade med 
röd, brun eller gul Jernockra. Den 
förekommer i dalar och på bergsidor 
såsom en betäckning på Eisenglimmer- 
oeh Lerskiffer i Provincerna Minas och 
Goyas, och är ofta Guldförande. 
TOPÅSFELS YV*ERN.,Topaz ose m e Brongn., 
en klippa vid Schneckenstein, bestå- 
ende af hvitgul Topas, quarts och Tur- 
xnalin i kornigt-skifrig förening. 





TR AC1IYT. Såsom bergart betraktad be- 
står den af en finkornig grundmassa af 
flere substancer, vanligen fältspatsartade, 
livari ligga inbäddade kristaller af en 
ofta sprickfull glasig fältspat _, som utgör 
hufvudcharaktem. Såsom Bildning inta- 
ger den sin plats nära Porphyrn bland 
plutoniska formationer. Att den enligt 
von Buch’s åsigt är en af underjordisk 
lietta och gas-utveckling förändrad Gra- 
nit, synes icke otroligt. Dess hufvud- 
sakliga modifica tioner äro 

a) Egentlig Trachyt, Trapp- 
porphyr Werner, Domit v. Buch, Leu- 
costine granulaire Cordier, är af porphyr- 
likt utseende genom en mängd sprick- 
full och glasig fältspat, äfven ofta po- 
rös och slaggartad. Grundmassan är van- 
ligen ljusgrå och innesluter, utom fält- 
spat, glimmer och hornblende, eller är 
af inblandade ämnen nästan utträngd, 
hyaraf stenarten liknar en Granit ( Tra - 
chyte granitoide) j eller förer endast fält- 
spat (Trach. porphyroi.de ) _, eller visar 
sig stundom svart med mindre fältspat 
och Pyroxén (Trach. noir), eller jern- 
haltig (Trach. ferrugineux) , eller jord- 
artad och porös ( Domite eller än mera 
porös och blandad med glimmer {Trach. 
semivitréux) eller slaggartad (Trach. 
scorijleux). 

b) Trachyt-porphyr, T rapp-por- 
phyr Wern. erhåller af glasig fältspat ett 
alldeles porpliyrlikt utseende; är af ljus 
färg, hyser ofta Calcedon och quarts- 
kristall,' men icke eller sällan AmpRi- 
]>ol och Pyroxén; massan är icke slagg- 
artad, men stundom blåsig och halfför- 
glasad, ej af synnerlig hårdhet, ofta pe- 
larformigt fördelad. 

c) Perl sten, Perlitej är charak- 
teriserad utaf Perlsten och ett i allmän- 
het glasartadt anseende. Pechstein och 
Obsidian visa sig i underordnade mas- 
sor. Af fältspat och svart glimmer blir 
Pe ristenen ofta porphyrartad. Se vidare 
Perlsten. 


d) Quarnstens-porphyr , Por- 
phyre molaire. Grundmassan är hård, 
ofta Hornstensartad med quarts , fält- 
spat och glimmer, fullsatt med blåsor 
och lemnar goda quarnstenar (så kallad 
Rhehländsk quarnsten). 

Ofvanpå och jemte dessa bergarter 
ligger 

e) Trach yt-Conglomerat och 
Tuff af större och mindre brottstycken 
af några af föregående modificationer ; 
desse äro] dels decomponerade och till 
en del af nya stenmassor A Ler samnian- 
bundne; oftare bilda de fullkomlig Tuff, 
af vatten uppslammade till en grötlik 
massa QMoja^) och sedan lagervis afsatt, 
stundom omvexlande med yngre llöts- 
bildningar. Opaliseradt träd och några 
petrificater träffas stundom. Bland mo- 
dificationer af dessa Conglomerater räk- 
nas Pinistens - Conglömerat och Trass 
från Andernach och Ober-Winter 
vid Rhen. 

Man finner Trachyt-formationer så- 
som hvalfformigt uppresta berg i T}^sk- 
land, f synnerhet vid Rhenstr ömmen ; 
i Ungern, i Frankrike (Puy de Dome, 
Mont d’or, Clermont, Cantal); i I- 
talien,‘ på Grekiska öarna, Canarie-öar- 
na, Antillerna, Island, Kamtscliatka och 
i America (Chimborasso, Pitchin- 
ga, Cotopaxi m. fl. st.). I Stor-Bri- 
tannien, Ryssland och Skandinavien tyc- 
kas de fela. 

TRAPP. Detta namn tillädes af äldre Sven- 
ska Mineraloger sådane Dior il- och Grön- 
stensarter, h vilka genom förklyftningar 
fördela sig i quadriga stycken, hvaraf 
stenmassan i stort får ett trapplikt ut- 
seende. — Werner betecknade dermed 
en formation, Flötz-trappformation, hvar- 
under han inbegrep Wacka , en del Grön- 
sten och Mandelsten, Dolerit och Flölz- 
trapp-porphyr. 

TRAPP-PORPHYR Werner, se Trachyt. 

TRAPP-S ANDSTEN, en grof Sandstensart 
af medelmåttig fasthet bildad i den sand, 


*7 


som hörer till den plastiska leran och 
Brunkolsbildningen , näst öfver Kritan. 

TRÄSS, ett af vatten hopslammadt volcaniskt 
Conglomerat, livari Pimsten är det huf- 
vudsäk ligaste. Se Trachyt e}. 

TRAVERTINO, se Kalk tuff. 

TRÄDKÖL, ett verkligt koladt, eller på 
annat sätt till kol förändradt träd med 
tydliga fibrer, som visar att det tillhört 
dicotyledonära trädslag. Finnes i större 
och mindre stycken i den hvita Sand- 
stenen med Vextaftryck vid Hör i Skåne, 
som Brongniart räknar till Arkose. 
TURMALINSK IFFER , S c h ö r 1 s k i f f e r , 

kallas afLEONHARn en blandning af quarts 
och Turmalin med kornigt- skifrig stru- 
ctur, som förekommer vid E ib Girsto ck. 

TUFEAUKALK, se Krita. 

TÄLGSTEN, Topfstein, economiskt namn 
på enTalkmassa h vilken, genom inbland- 
ning af chlorit, glimmer, Bitterspat m. 
m. är mindre klyfbar och mera samman- 
hängande än Talkskiffer och derföre kan 
arbetas till Kokkärl och flere behof. 

u. 

URFELS - CONGLOMERAT , U r fels- 
T r ii m m e r-g e s t e i n Leonh. , A n a g e n i t e 
Hauy. Agglutinerad bergart af större 
och mindre, dels kantige och dels run- 
dade stenstycken af äldre bergarter, såsom 
Glimmer-, Hornblende- eller Chlorit- 
skilFer, Gneis och Lerskiffer geschibe. 
Granit-massor, rullsten af Quarts eller 
Fältspat m. m. Det bindande ämnet är an- 
tingen granitartadt, glimmcr-skifferlikt , 
quartsigt, eller ock ett söndermalet grus af 
sjelfva bergarten. Dess läge är under den Rö- 
da Sandstenen, eller emellan dess bäddar. 

w. 

WACK A ,’ A'akit Urongn. är efter utse- 
ende likartad, tät men ofta hålig och 


bläsig, stundom finkornig med jordar- 
tadt brott; färgen gtönagtig, askgrå, 
svartgrå och svartbrun; oftast är den man- 
delstensartad, då håligheterna äro be- 
klädda eller fy Ida med Kalkspat, Mé- 
sotyp, Stilbit, Analcim, Chabasi, Preh- 
nit, Arragonit, Quarts, Grunerde m. m. 
Den står i nära förvandtskap med Ba- 
salt och förekommer i synnerhet på 
F serberna, Tyroln, Fassa, Ober- 
stein, Ilolmestrand m. fl. st. 
WEALD CLAY, se Lias. 

WEISSSTEIN Werner, Granulit Weiss, 
Leptynite Hauy. Hufvudmassan tät 
Fältspat, Hälleflintartad, af flere färger. 
Brottet småsplittrigt; texturn kornig, som 
närmar sig till skifrighet. Den finnes 
aldrig fri från inblandning af Hornblen- 
de, Granat, Turmalin, Glimmer eller 
quarts. Den är underordnad Gneis- och 
Glimmerskiffer-bildningarne. 

YOLCAN-ASKA, Cinerite Cordier. 

YOLCAN-TUFF, Pouzzolan, Tufaite 
och Pépcrite Cordier. 

z. 

ZECTISTEIN, Alp -kalkst en. Hufvud- 

massan är tät, med gröfre och finare 

splittrigt brott. Färgen röd, brnnngtig, 

orent grå eller gulagtigt grå och rökgrä. 

Petrificater äro Belemniter , Ammoniter > 

Nautiliter ^ Bucar eliter ^ Pectiniter > O- 

straciterj Terebrcituliter Gryphcea gigaSj 

cymbium och aculeata ^ bland h vilka den 

sistnämnde anses i synnerhet utmärkande 

för Zechstein. Af V ext-lemninga r skola 

Aliiaziler förekomma. 
o 

Stenarten har lemnat sitt namn åt 
en secundär Kalk-formation, hvars läge 
är emellan den Röda och den Brokiga 
Sandstenen. Bottenlagerna bestå af Kop- 
parskiffer (Bitu m inös MergelskifFeF), de 
medlerstaafofvanbeskrefne egentliga Zech- 
stein och de öfra af Rauchwacka, Ei- 

3 



$eu- Kalksteiu , Doloiuil ocli sa kallad A- 
sche, som är en bituminös, lös Mergel. 

ZIRK.ON-S YENIT , se Sy eni t. 

O.' 

ÖFVERGiNGS -KALKSTEN, tät, sällan 
kornig, af ljusare ocb mörkare grå, svart- 
grå, blågrå, rödbrun oeh rödagtig färg. 
Brottet småsplittrigt, ojemnt, utan glans 
undantagande några här och der glän- 
sande kaikspats-gnistor. Den är i stort 


fördelad i jemnsidiga, räta lag, vanligen 
föga lutande, men ofta mer eller min- 
dre starkt stupande, någon gång mellan- 
bäddade med tunna små lager af mer- 
gelartad kalk eller lera. I JNo^rrige om- 
yexlar den med Lerskiffer £som tillhör 
Grauwacka); i Sverige förekommer den 
merendels emellan bituminös Alunskiffer 
och Lerskiffer (^Graptolitskiffer). Dess ut- 
märktaste petrificater i de äldsta bildnin- 
garne äro stora Orthoceratiter j Palceader 
(Trilobiter), Terebratuliter och Sphce - 
roniter. Jetnför Orthocerati tkalk. 





Tabellerna 


Geogn. Lexic. 


RÄTTELSER. 


Sid. !, 

Spalt. 

r. rad. 

1 1. 

nedifrån , 

står: utstocknade 

läs: utslocknade 

— 12. 

— 

1. — 

*9- 

uppifrån, 

— hafsstömmar 

— hafsströmmar 

- i4- 

— 

2. — 

2. 

nedifrån , 

— lielä 

— hela 

- 24. 

— 

r. — 

35. 

uppifrån, 

— glaciernas 

— glacierernas 

— 25. 

— 

2. — 

9- 

— 

— petrificaten 

— petrificaterna 

— 2. 




i Noten, 

— Or hit 

— O r t h i t 

— 6. 


— 

r. 

uppifrån, 

— Monocotylodoner 

— Monocotyledoner 

- i4. 

— 

4. - 

6 . 

— 

— Licgen- 

— Liegen- 

21. 

— 

3. 



— Grynhees 

— Gryphees 

— 23. 

— 

2. — 

1. 

och 2. 

— Under 

— Ned ra 

— 32. 

— 

1. — 

n. 


— Chloristisk 

— Chloritisk 

— 35. 

— 

3. — 

i5. 


— Dusodi 

— Dusodil 

- 4. 

— 

2. — 

5. 


— Palaeothrise 

— Palseothriscuna 

— 5. 

— 

1. — 

2. 

nedifrån, 

— och så 

— och några 

— 6. 

— 

1. — 

8. 

— 

— Var 

— Var. 

— i3. 

— 

1. — 

6. 

— 

— Hörnstensartad 

— Hörnstensartad 

— i4- 

— 

2. — 

22. 

uppifrån, 

— Ficiciter 

— Filiciter 







fl 




