Physisk beskrifning öfver jord-klotet : på cosmographiska sållskapets vágnar författad, Senare bandet






PHYSISK 

BESKRIFNING 

ÖFVER 

JORD - KLOTET , 

PÅ 

C0SM0GRAPH1SKA SÄLLSKAPETS 
F ÄGNAR 
FÖRFATTAD, 

AF 

Torbern Bergman, 

Professor uti Chemien vid Kongl* Academien i Upsa- 
ia och Riddare af Kongl* Wasa - Orden ; Ledamot af 
Kejserliga Academia Naturs Curiosorum, Kongl* Ve- 
tenskaps Academien i Stockholm, samt Kongl* 
SoCIETETERNE I LONDON OCH 

Upsala, 


SENARE BANDET, 


Andra Uplagan , 
Tilökt och fbrbatrad. 


UPS A LA, 

Tryckt iios JOH. EDMAN, Kongl. Acad. 
Boktr. År 1774. 


Nec manet ulla jili Jimilisres ; omnia viigram 
Omnia commitat Natura , vertere cogit. 

Lucretius. 



J *"»l P1 FF ? 

* te.jrf ku* kurf ku* «J* * 


FjERDE AFDELNINGEN, 

OM LUFT- KRETSEN. 

FÖRSTA CAPITLET, 

Owt Luft - kretfens befkaffenhet. 

104. Luft -krets kallas det flytande och 
genomfidnliga våfende, fom på alla fidorora- 
gifver vårt jordklot. Den följer noga jordens 
bade dageliga och årliga rorelfe. Det år åf» 
ven klart, at om jordklotet vore i hvila och 
i et ögonbleck finge lådana roreifer, fom det 
nu äger, Ikulle luftkretlens tröghet fnart ge- 
nom motgnklning öfvervinnas och förlåttas 
uti dylika. Hufvud -åmnet år luft, hvars e» 
genlkaper uti Naturkunnigheten omltåndeli- 
gen underfökas , hår Ikail endaft med få ord 
nåmnas det hufvudtakeligafte, fom kan uply- 
fa närvarande afhandling. För öfrigt år luft- 
kretlen en famleplats för allehanda fina och 
lätta ämnen af mångfaldiga flag. 

Luftens tyngd emot vattens finnes ej al- 
tid och alleftåaes lika : den antagcs merendels 
fom 1 til 8co; men grånlorne åro 1 til 60S 
och 1 til 1000. Förhollandet år föränderligt, 
i an leende til bägge jåmnförda ämnenas ren- 

A het 


2: dr a Band, 


2 


Om Luft-kretfens 

het och tåthet a ). Partiklarnas fkapnad år 
obekant, men det vet man, at hvar och en 
år fpån(fig,det år, låter hoptrycka (ig innorrt 
mindre rymd, och åttertager fin förra^ ftorlek, 
få fnart aen ytre voldfamheten uphörer. Et- 
ter forlok, fom blifvit anftålde, åro rymderna 
uti omvänd mon emot hoptryckande tyng- 
der, men om denna lag åger rum vid alla 
och ytterliga tryckningar, år icke ånnu full- 
kommeligcn afgjort. Grånforna för en flik 
efeergitvenhet hafva hittils icke kunnat utlta- 
kas. Det år i fig fjelf klart, at , om alt om- 
gifvande tvång undanröjes, målte hvar parti- 
kel intaga en vifs ftorlek, fom kan kallas na- 
turlig, emedan den endaft genom tvång for- 
bytes. Förfok intyga, at en luft- rymd vid 
jordbrynet kan tvingas til 1340 gånger min- 
dre, det år, ånda dit, at tyngden bl lfver in- 
gång ftorre ån vattens />), dock torde detta 
behöfva ytterligare granfkning. Det år imed- 
lertid otviflaktigt, at fådant omfider måfte up- 
bora, och luften genom ingen förmåga vi- 
dare kunna hoptvingas. At fåfta vår före- 
ftållning vid något visft, få låt A ( fig. 1 ) 
vara en fjåder, fom år ftadd uti fullkomlig 

fri* 


a) Galilceus fätter den 
fom t: 400, ocb Riccioli 
fom 1 : 10000 . Delfa dro 
de (lörfta ocb minfta mig 
bekanta utflag , bagge 11 • 
tan tvifvel mycket fel- 
acktige . Et medeltal a J 


j Musfchenbroeks for- 
Jok gifver 1: ~22 , ocb af 
4. Halleys /: 7 3,?. 

b) Se Hr. BufFons 
anmärkningar til Dr. 
Hales Statique des, F e- 
if getaux; Def3gulier. 


befkafFenhet. 3 

frihet och foljakteligen ågerfin naturliga vidd. 
Om denna hoprullas , få intager hon alt min- 
dre och mindre rum, men då gångarna of* 
veralt röra hvarandra, låter den icke bringa 
fig innom trångare grånfor. På famma fått 
år det med luft - partiklarna , de må aga hvad 
lkapnad fom behagas* 

Huru långt en Juft - rymd vid jorden fkul- 
le i frihet utvidga fig, vet man ej eller noga. 
Enligt några foifökfkall det fke til 13769 gån- 
ger flörre vidd c). Foljakteligen, om den 
luft, fom vi andas, kan bringas til yy 1 ^ af 
fin förra rymd, och genom frihet til 13769 
gånger flörre, få fkulle, om deflå voro grån- 
lorna, naturliga florlekcn vara til den min- 
fta mcjeliga, lom 13769 til yy-ö* eller fom 
18450460 til 1. 

105. Uti luft-kretfen finnes defsutom i 
obefkrifvelig mångd andra partiklar af flere 
fhg. Denna tilblanning kan dock råknas föc 
et främmande ämne , ty , ehuru fådan altid rå- 
kas deruti , få år den likväl beflåndig omväx- 
ling underkaflad. En del förtåras , andra fal- 
la ned, nya fliga årer up, o. f. v. 

Nederbörd ofvertygar o!s, at en ftor del 
år af vattenaktig natur. Allehanda luft -eldar 
vitna åfven om anfenlig mångd af brånbara 
doft, och det kan nåpligen afgöras hvilket- 
dera antalet är flörre. 

Ånnu nogare underråtta ofs Chemifka 
ron och fonderdelningar af hvad flag defla 
A 2 ofla- 


e ) Boyle. 


4 Om Luft- kretfens 

oftadiga tilblanningar åro. Kn viktrilifk fyr- 
lighet (kall hafva röjt fig mångftådes derige* 
nom, at eldfaft alkali uti luften blifvit tor- 
vandiadt til Tartarus vitriolatus. Förmode- 
ligen har hårvid någon irring förelupit, an- 
tingen at lutfaltet ej varit renr, ty ofta tråf» 
fas Tartarus vitriolatus i nybrånd alka, eller 
ock åmnen, lem holla vitriol* lyra, blifvit 
häromkring decomponerade. För mig har 
åtminftone förföket ej velat lyckas, ty renr 
vinltens alkali, (om på en vind i 4 år varit för 
luft -drag utfått, har dock ej vifat ringafte 
fpor af vitriols-fyra. Meteorifka vatnen haf- 
va annars merendels med (ig både faltpeter- 
och kokfalts- lyra, men i ringa mångd , lamt 
gifva de(sutom et fett eller brånbart vålénde, 
och litet kalk-jord d ). Luft-kretfen åger 
ock altid en egen och befynnerlig (yra, e- 


d) Dä en myckenhet j 
vagn - vatten deftilleras | 
llifver et tjockt refidu- 
um i kolfven. Härifrån 
fkiljes genom filtrering 
en bvit kalkjord . Om då 
vinftens - alkali Jättes til 
det concentrerta vatnet , 
kan håde Jaltpeter och 
digeftivjalt derutur be - 
kommas. En quart rägn- 
vatten , eller vid pajs 57 
fvenfka uns och 55 gran 
i vickt , gaf foga öfver 


1 gran kalljord, fanit 
några gran faltpetcr-ocb 
kokjalts - fyra ; men lika 
rymd Jhbvatten ej få 
mycket , och endaft et rin- 
ga fpor af Jaltpeterjyra. 
Fetma råjes få väl af 
de nämda Jalt-cryftallers 
mörkbet , Jom af en ved- 
bränd lukt , om deftilla - 
tion for länge fortfättes- 
Marggraf, Mem. de l 
Academie des Scien, de 
Berlin , !~j2. 


beikaftenhet. 5 

huru defs mängd efter omftåndigheterne kan 
vara f tår re elicr mindre. Denna ingår i nå- 
ftan alla kroppars lammanlåtning 'och har 
blifvit känd under namn af aer hxus, eme- 
dan den til fpunftighet, genomlkinlighet och 
lätthet ganlka mycket liknar vanliga" luften , 
lamt genom förening med andra åmnen för- 
lorar elafticicecen, men den fårorna itrax åter- 
vinner, få fnart hon blir derifrån fri. Vid 
detta ämnets nogare underfökning har iag fun- 
nit det hofva tydelig lur fmak, ganlka be- 
gärligt förenas med aikalilka falt - och jord- 
arter, utgörande med dem egna flag medel* 
falter, famt af ven gora blå Lacmus tin£fur 
helt röd. Defla egenlkaper utmårka en iyra 
och har jag derfore trodt detta fpånfiiga och 
märkvärdiga valénde med fkäl förtjäna namn 
af Luft -lyra (acidum aéreum eller atmofphae- 
ricum), hvilket alt på annat ftålle blifvit ut- 
förligare utredt e). Vi få i det följande le bå- 
de hvadan denna kommer i luftkretlén och 
flere defs märkvärdiga vårkningar. Ele&rilka 
ämnet år uphof til all ålka och åtlkilliga an- 
dra luft-eldar, lamt ibland lå ymnigt iLuft- 
kretlen, at den, fom omgåts med ele&rifka 
forfök, kan märka defs nårvarelle af lukten, 
hvilken liknar en blanning af dem, fom krut 
och h vitlök eller urin-phosphorus, gifva i- 
från fig, ja genom tjenliga vårktyg kan den 
ån tydeligare vifas alla årstider f). Ovanli- 
ga rägn äro ock påliteliga vitneti til den fto- 
A 3 ra 


e ) Vet. Ac.H, 7773. f) Se §. ni. 


6 


Om Luft * krctfens 


ra fkiljaktighet, (om år imellan luftkretfens 
främmande ämnen. 

106. l)en,fom genom vågning eller an- 
norlunda afmåtc hvad ftor mängd partiklar t 
fåfom en ofynlig rök flundeliger, (kiljrr fig 
ifrån allehanda kroppar under namn af ångor 
och dunller, har icke fvårt at finna tilgång 
för de ['rammande årrsnen , löm träffas uti 
luft - kretfen. 

Vatten uplofes ouphörligen utijå fina de- 
lar, at de kunna fimma i luften. Mängden 
rättar fig i allmänhet efter ytan g ), l3mt til- 
tager med värma, klar himmel och blåil. 
Omkring Paris fkulle utdunftningen , utguten 
öfver ytan, fnm den fkiljes ifrån, iliga 28 til 
30 tum, om året. Uti Maj, Jun. eller Jul. år 
den gemenligen ftörft,famt efter omftåndig- 
heterna 4 til 5 \ tum , men uti Dec. och Jan. 
hinner den ibland icke til 5 lin. b). VidRheins* 
berg (kall vatnets årliga utdunllning gå tilay 
eller 26 tum z), h vilket kommer öfverens 

med 


g ) Se Dr. N. Wal- 
lerii jorfnli uti Fet. Ac. 
Bandi. 1746. 

b. Efter Sedileans rån 
var utdiinjlningen i Par is 
16 S 8 får Jun. j tum, 
3 lin. ; Jul. 4.8; Aug. 
4. 8 1 Sept. 2. p; Ocl.i. 
2; Nov. 0. 6 ; Dec. 0.6. 
16881 Jnn. o. 6 ^; Febr. 
0. 7 ; Mart. 1. 7 |; Apr. 
2.7 i Maj. p. 1; Jun. 4. 


pi» Jul. 4.7 \i Aug. 4. 
4'. 1 Sept. 2. 8i o&.i.iy 
i\’ov, 0. 8\; Dec. 0. 6\. 
16 80, Jan.o. 6y Febr. 
\o. y, Mart. 1. 3% ; Apr. 
3.2%; Maj. 4. 2%; Jun. 
4. 2}; Jul. 4. i; Aug. 
3. 7p Sept. 2. 2\ > Ocl. 
1. 7|j Nov. 0. 6% / Dec. 
0. 4% Mem.de 8 Ac. A g 2. 

1 ) Cruquius, Pbil. 
Tr. n. 381 • 


bcfkafFenhet. 7 

rned ron, fom blifvit anftålte i Utrecht, hva- 
råfl: medeltalet på 10 år finnes vara 26 k). I 
Ångiand räknas utdunftningen under varma- 
fte årstiden omtrent på 12 dygn til 1 tum/), 
bvilket, om det antages for Maj, Jun. Ju), 
och Aug. famt förhollandet imellan defTa och 
de öfriga månader lika fom 1 Paris, ej gifver 
öfver 17 tum for hela året. I Sverige tyc- 
kes den vara ftarkare, åtminftone vifsa år, 
ty 1729 kring flutet af Jun. behöfdes ej ful- 
la 4 dygn ti! 1 tum m\. 

Ville man antaga 30 tum , fåfom et un- 
gefårligit medeltal på året, få finnes hvar q. 
fots utdunfcning ärligen utgöra 3 cubik fot, 1 
q. mils 3888000000, och, om halfva jord-y- 
tan vore med vatten öfverholjd , fkulle der- 
ifrån på famma tid upftiga 7865077968000000 
c, fot, eller inemot c. mil. 

Lågges hartil hvad fom af fafla kroppar 
forflyger, få upkomroer et ganfka anfenligit 
antal. F.n medelmåttig månnifka utdunflar om 
dygnet vid pafs 68 lod, eller inemot 35 c.* 
tum, men derutaf går åtminftone 13 lod i- 

A 4 från 


k) Mufchenbroek. | emedan nåftan lika myc - 

l) Halley J nitade va t- j ket genom dagg [kall ned- 


ten lika med bafvet , boll 
det åfven i Jommnr var- 
ma , och jant då ut dun fl- 


falla. Pbil. Ir.n. igp. 

m) Efter Z?r. N.Wal- 
lerii ron i~3 9 var diige - 


ningen åtminftone — af - liga utdunftningen kring 
en ång. tum på 12 tim - 1 filtet af Jun. 2 lin. 6 gr. 
mar. Nattens ut dund- J men i början af Aug. 
ning räknar han icke , endad 1 lin. 3 gr. 


8 Om Luft • kretféns 

från lungan n ) , och fSledes endafl ifrån krop* 
pens yta yy. Nu år ytans innehöll omtrent 
iö q. fot, fcåledes ocn dageliga utdunftnin- 
gen vore lika, och blefve guten derofver, 
ikuile den om året (tiga inemot 8 tum. 
Hundrade millioner månnifkor giiva fåledes 
1280000000 c. fot om aret, hvadan klarligen 
fynes, at alla djur tilfamman lårrina luft-kret- 
fen en ofantlig mångd dun fler. 

Aonu mer bekommes ifrån våxt -riket. 
Fn Sol -ros (Helianthus annuus) af lika malTå 
med en månnifka fl<ulle utdunfta 17 gånger 
mer, och antagas ytorna lika flora, (å år of- 
vervikten inemot fom 40}. Hvad fkola ic- 
ke då de mångfaldiga fkogar, de oräkneliga 
grås och orter, fom växa på jordklotet, til- 
hopn gir va för en flor myckenhet dunfler 
om året? 

Blanning af jord och vatten fkall utdunfla 
flarkare, ån rent vatten under famma rymd p). 
Uti Ångland befliger (ig dock det torras ut- 
dunftning föga öfver 8 tum , eller vid pafs 
J af vatnets i Paris q). Betraktas för ofrigt, 
at is utdunflar defs mer ju ftarkare köld, ja 

ibland 


n ) Dr. Keil fant da» | 5 % ång. tum , Jamt lika 
geliga utdunjlningen 5/ • mycket på en vinterdags 
uns, men der af komma' entedan ftörre fuktighet 
efter Hales fbrjök åt- då årfåtter , hvad Jom 
minfone 6 från lungan , 1 brifter i varma, 

0) Dr. Hales , Veget. i p ) Hr. Bazin , Mem. 
Statick. Han råknar defs de l' Ac. de Paris , i~ 4 u 
högd på en fommardag , q) Dr, Hales. 


befkaffenhet. 9 

ibland flarkare ån vatten uti medelvårma r : 
huru rrjångahanda amnen göras flycktige ge- 
nom eld, genom förrutneller, genom gåsnin- 
gar, genom vitringar,' m. m. : at årfkillige 
kroppar utdunffa mycket flarkare, ån vatten 
s), och flere flika omftåndigheter, få blirver 
man villrådig, hvart denna förfärliga mångd 
tager vågen. 

Så många och olika partiklar famlade i 
lufckretfen ingå utan tvifvel åtfkilliga förenin- 
gar, hvadan fådana amnen der kunna finnas 
och nedfalla, fom annars i anfeende til hela 
fitt våfende icke åro flycktige. Syra tyckes 
i almånhet hårftarama af et vattenaktigt och 
branbart våiendes förening. Biifver denna fyr- 
lighet innerligen förknippad med arHra orån- 
bara partiklar upkommer en fin fvafvel - art , 
fådan fom förfarenheten intygar underflun- 
dom finnas i luften. Veterligen träffas icke 
faltpeters • och kok-falts fyror naturligen frie 
på jord -ytan, utan altid förenade med nå- 
gon kropp, det holles dcrfore af en del för 
iå mycket troligare, at de i luft-kretfen al- 
ffras, fom rutnande luft -vatten ikall gifva 
derutaf mer, ån frifkt. Samma gäller om fet- 
man och jorden, fom finnes medfölja rågnf). 
Troligen kunna lölftrålarna hårtil myckec bi- 
A 5 dra- 


r ) Hr. Mniran , Dis- 
fat. fur la Glace. 

s ) Da alt annars dr 
lika f arflyger af fpiritus 
vini 8 gånger mer , an 


af rent vatten , o. J'. v. 

t ) Se Hr. Wallerii 
Difert. de aqua pluviali 
2? ror/?//;Th.Hanshaw, 
Mem. de Pbyfique T. I. 


IQ Om I.uft-kretfens 

draga. HvaJ faltpeterfyran angår, få träffas 
den gemeniigen der djur och växter rutna, i 
iynnerbet om dylika åmnen åro blandade. Nu 
äger luftkrecfen fir.a orgamfka kroppar i ota- 
Jig mångd, ehuru de åro fmå och merendels 
omärkliga, monne icke då den deruti fÖrefal- 
Jande faltpeterfyra från deras förgångelfe kan 
hårledas? jag har tilfiålt åcfkilliga förfök, ge- 
pom hvilkts utflag denna fyras urfprång fram- 
deles torde närmare kunna utredas. 

107. På hvad fatt kroppar få delas , at de 
uti et lättar, medel upfligu och. der längre el- 
ler kortare tid uppe bollas , år en fråga, fom 
mycket brydt de Naturkunnige u ). Man fö- 
ker förgåfves en enda orfak. Flere omftån- 
digheter bifpringa hvarandra , få vål hår, fom 
aunorftådes uti naturens hushollning. 

Om vattenpartiklarna blirva mer ån 8oo 
gånger lättare ån förut, lå år begripcligit, at 
de efter Hydroffatifka lagarna måfte upftiga. 
Man har trodt fådant kunna vårkffållas på föl- 
jande lått, genom den i vatnets lönhål inne- 
flutna luft ar ). Då en luft * partikel vinner 
fförre värma utbreder han fig, blifver lätta- 
re, omgitves och flåpar med fig en vatten- 


u ) Fctenfkaps Acade - 
mien i Bouråeaux utfat - 
te 1743 belöning for ba- 
jla förklaringen ufver 
'dun fl ers upftigande. Prof 
Krazenflein ncb Prof. 
Hamberger blefvo bäg- 


ge b elånte. Se den för- 
res Abhandl. von dem auf- 
(leigen der dunjle und 
därnpfe. 

x ) Lebnitz , Mifcel- 
lanea Berol. 1710 ; Wolf, 
Naturlebre. 


beikafFenhet. 5 * 


hud, då han fkiljes ifrän vattenytan. Dello 
blåfor Itiga ledan up til dels de komma i jämn- 
vikt med omgifvande medel. Nu intygar val 
årfarenheten , at ifrän fryskallt ril fommar- 
vårma vinner luftens rymd endalt tilökning 
af fr, och frän lamma grad til kokhetta af-*-, 
ja den hetta lom fmålter glas gör luften al- 
lenaft til f- mer utvidgad, ån der hon om- 
gifves af Frys - kold y ). Vatren - hinnan kan 
dock inbillas lä tunn, at tyngden icke hindrar 
blåforna upltiga , men hvilken kraft gor det? 
och huru kan då et lufifritt vatten utdunfta? 

At eldpartiklarna, med tilhjelp af andra 
flyckriga åmnen,volatiliféra Ijelfva metallerna, 
år af Chemien kunnigt, Således, och eme- 
dan utdunffningen Iker i mon efter vårman, 
lå tyckes vara mycken anledning, at hårmifs- 
tro elden läfom hutvud-driffjåder s). Detta 
värk fam ma åmne lårer dels genom utvårtes på- 
drift, under fin ofvergång til et kallare medel, 
dels genom innerlig förening och deraf föl- 
jande mindre Ipecifik tyngd, efter omftåndig- 
heterna (kilja partiklarne mer eller mindre ifrån 
den kropp, fom de förut voro delar utaf. 

Vatten år vål icke aldeles utan fpånftig- 
het a), dock år graden ganlka ringa emot den, 

fom 


y ) Hawksbee, Pby- 
fico - Mccbanical, exp. ; 
Defaguillier. 
a)Nieuwentyt,Co/»wM. 

a ) Man bar inbillat 
Jig , at vatnet vore utan 


fpdnftigbet , ehuru de flr- 
[fik. Jom til bevis blifvit 
åberopade , nar mar e bf- 
vervägade icke beftyrka 
denna Jats. Hr, Canton 
bar med tydeliga fur (åk 


12 


Om Luft-kretfens 


> 
• • 

K . 

V; 

/* 





forn upftigande äogor åga , hvilka intaga 14000 
gånger flörre rum, ån den partikel de blif- 
vit alftrade utaf. Hår upkommer följakteli- 
gen en ny kropp, monne icke af förening i* 
mellan eld och vatten? At vårkelig luft på 
fådant fått kan tilredas fynes icke fannolikt, ty 
man vet, at ångor åter kunna famlas til vat- 
ten : at luft hoppackad ti! fförre tåthet, ån vat- 
ten åger, likafullt bibehollit fin natur b)'. at 
ångor flåcka,.men luft underholler eid,m. m. 
Många förlok intyga väl, at vid villa blannin- 
gar, uplösningar, gåsnirsgar, m, m. ibland fram- 
kommer, ibland åter likfom uplupes et ämne, 
lom liknar luft, men detta år af helt annan 
beikaffenhet, och til flörre delen en fpånfUg 
lyra, (om förut år omtalad under namn af luft- 
fyra. En cubilc tum vinften gifver 504 cub. 
tum af detta fpånfliga våfénde, hvaremoc linn> 
fkaf, doppade i fvafvel och antåndt minfkac 
rymden til c). Det åri$ke troligt, at elaftica 
materien finnes i vinflen 504 gånger mer hop- 
tryckt, ån den luft, fom omgifver ofs, ty 
då kunde ej delarnes Pammanhang i detta falt 
göra årfoderiigt motftånd. Til åfventyrs kan 
här en famling af defle elaftica partiklar an- 
fes , fom en bomulls tapp , hvars alla miilan- 
rum med något flytande och hårdnande åm- 


funnit , at rågn - vat- j teten hclbnt med den fkä - 
ten genom luft kr et j ens [ de -penning, fom årligen 
tyngd låter hoptrycka Jig utdelas. Jåmn. §.^7. e. 
'iooiooö 1,1 -w- ddans ttp- b ) (f. 104. 



ne 



täckt är a j ånge/fkaSocie - 1 c) i^/.Hales; Prieftley, 


beikafFenhef, ?3 

ne blifvit upfyllde. Tråarna ytra då icke den 
ringafte fpänlrighet, intaga ganlka litet rum, 
och utöfva ingen fpånning på den kropp, ibm 
innefluter dem, men om denna fyllning åter 
borttages, lå yppas en fpånftig kropp af bety- 
dande vidd. De fiåfte omiländigheter torde 
på detta lått kunna utredas ; men vi böra na 
återkomma til ångor, hvilkas likhet med luft 
förtjänar all upmårkfarahet och vidare un- 
derfökning. 

Luften har omtrent 800 gånger mera lön- 
hål, ån vatten. F.n lå fvampartig kropp må- 
fte, då han rårer flytande åmnens ytor, deru- 
taf draga in uti fig en flor mängd, af låm- 
ma grund, fom våtlkor upfliga 1 hårrör. Salt 
år tyngre ån vatten, och faller til botten, då 
et Itycke förft lågges deruti, men efter hand 
uplöfes det och kringdelas uti hela mafian. 
På lika lätt kan luften likfom upiofa vatten 
och andra tyngre ämnen. Fiere omflåndighe- 
ter vid ångors upkomft af vatten likna up- 
lösningar. Bagge förökas af rörelle, vårma 
ochftörre yta: bagge medföra kyla, och lik- 
fom kokfalt, laltpeter, fålmiak, m. fl. göra 
ftörre köld under quickare uplosning, lå kän- 
nes kyla vid utdunftning Ifarkare, ju fortare 
den fker, och derföre blir handen, gniden med 
lpiritus, kallare, ån med vatten. En i vårma 
mattad lolution anfl<juter under affvalning, och 
hvad om dagen utaunflat faller under nattens 
lvalka til • en del ned. Då flytande åmnen 
blandas, eller fafta upiöfas, vifa fig ofta orm- 
lika trådar af ljufets olika brytning i en ojåmn 

mas- 


14 Om Luft -kr et (ens 

rnaffa, dylikt fynes åfven då ymniga dunfter 
på en varm fommardag upftiga, o. f v. d). 
Denna orlåk år dock icke enfam tilråcklig, at 
ältadkomma ail utdunftning, ty man vet, at 
den jårovål går for fig uti luft-toma rum. At 
dunlier genom eleciricitens åtgård afföndras 
år af flere yrkat, men icke ånnu med något 
förfök bekråftadr. 

At våder underhjelpa fådan uplösning år 
af årfarenhsten bekant. Det år begripeligt, 
at denna voldfamhet måftc afföndra, bort- 
föra och kringdela en hop fina partiklar, hva- 
dan en med ångor mindre iaftad luft kom- 
mer ötver famma ftållen. 

Luft-kretfen år full af allehanda främ- 
mande åmnen. Af defla torde en del under 
vidrörande af utdunflande ytan komma uti 
någon fådan gåsning eller rördfe, at ftörre 
vårma upvåckes, hviiken då kan öka förflyg- 
ningen s). Sådana tilfålligheter åro förmode- 
ligen mångftådes bidragande, men icke nå- 
gon alman orlak. 

Når dunfterna blifvit från kroppar aftkil- 
de (liga de til en emot fin lätthet eller pådrif- 
vande kraft fvarande hogd. Om den om- 
gifvande luften, der de ftannat, fédermera på 

nå- 


d) Prof. Dr. Hugh I omtalar Bcerhaven i fin 
H amilton i Dublin bar | Cbemia , 7 om. /, ocbProf. 


i Phil. Tr. q 6 j mycket 
yrkat , at dunfter år o 
vattens uplösning i luft, 


Kraft använder dem til 
ut dun ft ningens under b j el- 
pande. Se Dijf. de a- 


e) Slika fråsningar feen ju vaporum. 


bdkafFentvet. if 

något lått vinner Itorre varma, (å utvidgar 
den flg ftrax i roon derefter , blifver foljukte- 
ligen iåttare och ftiger högre up, hvarundet* 
åtminftone en de! af de imellan luftpartiklar- 
na innellutne dunftfer målte göra följe. Då 
(likt flera gånger hånder, upfodras de orofi- 
cier til anlenlig hcgd. Blåft och andra forel- 
ler bidraga ti: (amma ändamål. Hvaråft ålk- 
mcln ftryka fram bekomma alla ångor, fom 
råka innom deras väcknings - krets , e]e«Tlri fl< 
kraft, men flridig emot Ijelfva molnets. Hår- 
utaf hånder, at lådana moln underltundom 
åtföljas af damm och ångor, (om frråckvis 
dragas up ifrån jorden, hvilka, om molnet 
går ifrån dem, ftanna och fprida flg, emedan 
partiklarna aga (amma Eleélrieitet och foljak- 
teligen repellera hvarandra. Defla kunna af 
andra lyftas ån högre up, o. (. v. 

Damm och jordaktiga åmnen falla ge- 
menligen (hart ned , om de blifvit genom nå- 
gon belynnerlig voldfamhet uplyftade. Det 
nnnes ock fomligflådes andra dunfter, (om 
endaft hinna til några tums afftånd från jor- 
den. Sådana åro de dödande ångor, (om träf- 
fas uti Grotta del Cane och på åtfkilliga an- 
dra {fållen, om hvilka mera (lsall talas långre 
fram f). 

En kropps yta ökas i mon, fom han me- 
ra delas , (å at en cubik tum, (kild uri shalf- 
va c. tum derigenom vinner dubbelt (torre 
yta, huru anfenligen måfte icke då den (am- 
ma 


/) §• * 4 * 


Om Luft -kretiens 


16 

ma tilvåxa genom den obegripefigen finafon- 
dring, forn alftrar duufterg - )? Ju ftörre yta, 
defs llorre gnidning måfte en kropp utflå, 
då han fkall trånga fig igenom et flytande åm* 
ne, fåledes kunna dunlter, fedan de en gång 
blifvit uptodrade,i luft-kretfen ftanna qvar, 
oaktadt de voro likrymdigc tyngre, ån om- 
gitvande medel, om de allenafi blifvic til den 
finhet de!ade, at triclion blir lika eller ftör- 
re, ån ofverfkotrec i fpecifik tyngd. Utom 
detta motflånd vid nedfallandet', lom hårro- 
rer af partiklarr.es fammanhang uti fluidum, 
inflåller fig tillika et annat hinder, beroende 
af ämnenas fråndfkap, hv fiket äfven växer 
med ytan. 

iog. Ehuru fina luftkretfens ämnen åro, 
få gor dock deras myckenhet tilhopa en an- 
feniig tyngd. Barometerns hogd går ibland 
til 2 6\ tum,hvaraf finnes, at jorden da tryc* 
kes lika mycket, fom om hon vore ötver- 
guten me.d quickfilfver til fådan hogd. Så- 
ledes, emedan i cubik tum qvickfilfvcr väger 
vid pafs 27, 6 lod, tryckes hvar q. fot af 2286 
fkålpund, och hela luft -kretiens tyngd be- 
finnes 11982378823232000000 fkålpund. Nu 


g) j gran mofcus kan 
i 20 år fylla et rum med 
mår kc lig lukt , oaktadt 
bvar dag omväxlas luft. 
Boyle bar utrönt , at en 
ma (Ja a( A (Ja fatica i 
Ipen luft förlorade på 


6 dygn £ gran af Jbt 
tyngd, i anledning hvar - 
af Dr. Keil finner ge- 
nom uträkning hvar par- 
tikels florlek mindre ån 

3_8 

IOOOOOOOO Ö'CTTC O O O O O Q 

af en cubik tum. 


befkaffenhet. 17 

ar en medelmåttig månnifko' kropps yta om. 
trent 16 q. fot och foljakteligen tryckningen 
deruppå 36576 fhålpund, ehuru vanan gör 
den omårkehg. 

Barometerns ftigande och fallande gifver 
vid handen, at luft - kretfcns tyngd år uti be* 
fländig förändring. SrörOa Barometer - hog- 
dernas fkilnad går fållan öfver tum, hvil- 
ket dock uti tryckningen nå månmfkans kropp 
gör en olikhet af 3450 fltålp. , ja en enda linea 
ailadkommer få mycken åndring, Tom 13B fkål- 
pund. Når mi quickfiifret innom dygnet ofta 
höjer eller fånker fig 2.3, ja ibland öfver 7 
linicr, hvilket fenare dock år ganfka fällfynt, få 
rr.åde åfven ftaikare kroppar deraf hafva kän- 
ning b \ Denna tyngdens fkiljaktighet hårro- 
rer af fiera ornftåndighefer. Stor: e eller min* 
dre mängd af dunder gör otviflakrigt något 
til i ), dock icke alt, ty fått at hela årets ne- 
derbörd vore 20 tum, och låt den på en 
gång uppehollas i luften, få fkulle Barome- 
tern deraf ej kunna uplyftas fullt tum. Så- 

B le* 


b) Huru angelågit det j 
ar får Lakar e , at rad- J 
fora Barometern ocb an I 
dra meteorologifka inftrtt - 1 
menter kan inbdmtas åer- 
af, at purgantia värka 
kraftigare ocb med min- 
dre olägenhet , under ocb 
några dagar för rågn- 

2:dra Band. 


väder, än annars, o.f v. 
Berryat, Mem. des Sf. 
I Etr. 11. r 460. 

i) Hartloekerp-^r dun- 
i fl em as tyngande näflan 
enfamt til or fak för quick * 
Jiifver bögdernas förän- 
dringar. Se hans Cours 
de Pbyfyutt 


ig Om Luft - kretfens 

ledes beror ftigande och fallande til minftå 
delen af denna orfak At ångor åro fpecifi- 
ce låttare, ån luft, år bekant, men ehuru båg-» 
ge blandade utgöra et helt, iom år likrymdigt 
lått a re, ån ren luft, lakan ej abfoluta tyng- 
den annorlunda deraf minlkas, ån at en del 
luft dritvés åt fidorne. Jårn kan genom på- 
bindnine *<*1 kork briogas at flyta i vatten, 
dock våger det efteråt (å mycket mera, forn 
den anvånda korkens tyngd år. Verkelig för-» 
ökning eller micikning uti hela luitkretlens 
tyngd, k-io åfven upkomma derat* ar dels högd 
och råthet ombytes Vårmans olikhet år här- 
til en betydande orfak, ty då den ökas 6f- 
ver en ort, blir luften låttare, flyter up cCh 
utbreder dg på fidorna , hvartgenom den tryc-* 
kande mängden för minlkas. Ökas vårman i 
granlk.ipet tilvåxer luft mängden. Tvärtom, 
då luftkretlen på något flålle ge$om kold 
hopdrages, Arax rufa de högre luft -floderna 
bredvid, för fin flytaktighets Ikull deröfver, 
hvarmedelit mera tryckande ämne der fam- 
las. Och ock en lådan hopdragning eller ut- 
vidgning Ikedde jåmnt öfver ait,~lå at det 
tryckande åmnets mångd för hvar och en ort, 
hvaiken ökades eller minlkades, Ikulle ändock 
tyngden föråndras, ty genom hopdragning 
komma partiklarna närmare jorden och be- 
fknfva mindre kretfar vid dageliga omhvålf- 
ningen, hvilka bägge oroftåndigheter Ikaffa 
tilvåxt i tyngd , ehuru den ofta lårer vara 
ganlka ringa. Tvärtom händer vid utvidgning. 

Vindar och röreller i luft-kretfen tyckas 

måft 


belkaffenheK 19 

måft bidraga til quickfilfver-högdernas ojämn» 
heter. Ty mångftådes imellan vånd-kretfar* 
na, der vädret blåfér ftåndigt från öfter, hin- 
ner ej årliga förändringen til i linea. Hvaråft 
2 ftridiga våder fammanpacka och hopftaplä 
mera luft; der en lufcitröm gåc ned, m.m, 
måfte Barometern ftiga, men när ftridiga vin- 
dar blåfä från famma ort; der en lufcftröm 

f år upföre ; der en vågrätt vind häftigt ftry- 
er öfver, och hindrar öfverliggande lufts 
tryckning) o. C v. måfte han falla k). Hvad 
orkaner, fräsningar, fpånftighetens förfvagan- 
de, luft-eldar, m. m. kunna uträtta kan flutas 
af det fom anfört år. 

Det år naturligt, ät luftkretfens tryckning 
blir defs mindre, ju högre man deruti kom- 
mer up. På hvad fått denna minfkning kan 
tjäna til afmåtning af bergs hågd år tilförne 
vifadt />, hår bör tilläggas huru den kan lä- 
ra ofs at beftåmma allehanda orters belägen- 
het i högd, antingen emot hafvet eller fins- 
emellan. Hårtil fodras, at hafva för hvarc 
ftålle flere års meteorologifka obfervationer , 
af hvilka förft tages medium af Ba< ometer 
högderne för hvar månad, fedan för hela 
året, och fift et almånc af flere års media. Li- 
kafå bör med Thermometer-obfervationerne 

B 2 v — för- 


tyngd minfkas , dd en 
del der af dr uti häftig 
vågrätt r&relfe. Se hans 
Phyfico- Mechan, exper» 
l) §, 36. 


k) Dr. Halley , Phil. 
' Tr . ahr. vol. 11, 

Hawksbee bar up- 
tänkt et cgit inftrument , 
at bevifa det luftkretfens 



20 


Om Luft-kretfens 

f6rhol!a$. Ju längre famtidig kedja man äger 
af flika anmåikningnr, defs närma- e kan le- 
dan i anledning deraf göras jårrrrörelie. Mit* 
tils åro vål inga fådane mecie hog 'er tor n ån- 
ga orter at tiloå, man kan derfö.e i- ke anle 
de hittils nogifna flntlatfer fcV iåk a, rågta 
må dock hår til vidare grar. fkcjng infly:a. 
Ko!a> hogd ofv. öfterijon befin. 437 fu. fot m) 
Irns flodens vid Tobolfk — 446 ;;) 

Moicous — — — 1766 m ) 

Cafpiika bafvets — — 110 m) 

Lan- 


in )C.Mayer delran- Jlälles correElion på fbl- 
fituveneris / nb Jole 1363 jande Jr it. Medium af 
Huru de Ja uträkningar Tbermometer Lbgdtrne i 
fke vifar följande exem- bvardera af de j mana - 
pel. Barometerns medel- der tnges jörfl , ocb af 
bSgd nö 9 frätt Mars til de Je et almänt, Jom för 
ocb med Julius är ob- Peter sburgbl/fver 8 3 gr. 
ferverad i Petersburg 28 fam t i Kola 4,2 ( efter 
fr an [ka tum 0 , 26 lin Reaumurs fcala) 9 viedi - 
eller 236, 28 lin. Under um af deffe bägge är 6,2 j. 
[amma tid är medeihbg- f idare /6- A — 6,2jxzio^. 
den i Kota funnen 23 1 . 6. 96 Kullens bogd der Ru- 


lin. eller 230,318 l/n. Lo 
garitbmerne pbr deja tal 
åro 2. 73333 ocb 2.36333: 
fkdnaden 1)8,6 gifver i 
toifes buru mycket Kola 


movfki objet v er a de i Ko- 
la är 168 fot , jäledcs bog- 
den , Jom bör rättas — 
331,8 — 168 — 423,6. 
Om nu Logar it b mer ne 

fir äir >/4 cclj d 2 ^ 6 

a\Jammnnläggas , f varar 
bägge Jlällena varit lika, j deremot 2o\ fot, [om bör 


är högre, ätt Petersburg 

om nemligen värman påUammatt läggas , f varar 


men, fom få ej varit t an-\ af dr agas, jfämf, §. 33. 



belkafFenhet. St 

l andets i Cafan — — 1967 til 2298 n) 

Donaus vid Wien — • — 525 n ) 

I Polen ing. ort vid flranderne öf.1004 m) 

Donaus vid U'.m — — 1241 «) 

Rhenfh ömmens vid Strasburg 525 n) 

Turins — — — 803 0) 

Genferljons — — — 1221 0) 

Seines vid Paris — — 137 n) 


Luftk'ttfens olika tryckning voller ock, 
pt vatten, fom vid bafsftranden behofver til 
k kning <00 graders varma, vid 9847 fots 
hög J , der B. rometern flår 17,1 fv. tum ko- 
kar vid 90 grader 0 ). 

Hva l lom hittils fagt ar om luftkretfens 
tvntrd ga ler endaft om de ämnen, hvilka ic- 
ke förmå trånga igenom glas, ty om de fina- 
fie lt f -partiklarna, eller något annat tred dém 
blandade årnne, fritt går ut och in genom Ba- 
rometer • rörets lönhål, lå år det klarr, at 
quickfilfret hårutaf icke kin uppehollas. 

109. Luft ■ kr et [ens fkapnad ocb Lbgd kun- 
na icke med vifshet ucfhkas. Låt a och b 

B 3 (fig. 


n ) Ifr Secr. ocb Ridd, 
Wargentm barntaj Ab- 
bé ( ,'lvaopes obfervatio- 
ver lämnat mig defjä nt- 
Jlag. Chappe bar i dyfk- 
lav.d ocb Frankrike ej 
mätt något berg Jom va- 
nt bögre än 3440 fven- 
fka fot; men i Cafan 
l/afva de underftnndom 


\ftigit til 3030 fot vfver 
| bafvet. 

0 > Hr, Jean André 
de Luc, Re c ber c hes Jur 
les Modifications de l’air , 
et Räteligt arbete , fom 
7772 utkom i Geneve , voll. 
2 i ocb bvaraf jag 
hittils endaft fedt korrta 
\ utdrag. 


aa Om Lufc-kretfens 

(fig. I) vara a luft- partiklar, den förra hop* 
tryckt af luft- kretfens tyngd, och den fena- 
re vid lådan hogd, at den vunnit naturlig 
ftorlek, Om nu ftorlekerna a, b och lufikret- 
fens ty^gd voro gifna, fkulle hogden af he- 
la. luft-kretfen kunna ut råk nas, i fall utvid- 
gningarna Ike efter någon gifven beffåndig 
lag, men den tredje och fjerde omdåndighe- 
ten hafva endaft hitfiis någorlunda blifvit be- 
kante, och låtedes kan problemet ånnu icke 
med låkerhec uplölas, 

Det år klart, at om ingen ting hindrar, 
blir ytan af et fpånftigt och likarfgt flytan- 
de å.une omkring det klot, emci hvars me- 
delpunff det tynger, jårongående med dels 
bryn. Skulle något hvarf finnas högre ån b , 
made dels tyngd vara får fvag, at tvinga 
fjåder- arten uti b, der upofver bora låledes 
alla partiklar vara lika flora och tåtheten jämn. 

Antagas luft - kretléns utvidgningar oup- 
börligen i låmma mon, fbm hontryckningar* 
nas forminlkningar , och ryngningen. emot 
jorden omv§nt, lom afffåndens qnadrater, lå 
följer derutaf en oåndelig luft- kretfe ns hogd 
f>), h vilket aldeles afviker ifrån de flutfatfer 
man dragit af Ikymninvnrnas ohlerverande , 
fom endad gifver de ^ 5 ti!y mi! q ). Nord- 
fkenen, fom ofta åro *er loamil ifrån jord- 
den r), vila dock tydeligen, at Ikymningar- 

na 


p) Se Hr. Pr oj. Me- 
länders dijj ert atio de 
4 twJph#Y(i ulluris , 


pars n. 

q) Halley , m. fl. 

r) §. 132 . 


belkaffenhet. 23 

na endafl utmärka, hvaråfl luften blifver få fin, 
at hon icke vidare formår mårkeiigen kofta 
några Ijusltrålar tilbaka. Om afdåodet ab, in- 
nan luften vinner naturlig ftorlek, år myc- 
ket ftort, få kunde våi hända, at vår luft- 
krets omfider råkar de andra planerernas, fä mc 
at hela fyftemers millanrymder af en bho- 
ning från dem alla upfyllas. Det lamma kun- 
de vål tiidraga fig, fartån ab vore liten, om 
den fria luftens hvarf öfver b vore anlenligen 
tjockt, men det ly nes artodia för hirdfpånd 
fjåderart uti limen. 

Lufikretfen plågar (kil jas uti 3 hvarf, 
Grånlen för det underfta räknas der, lom luf- 
ten icke mårkeligen km upvårmas genom a- 
terkartade ftråiar, Med båtre ikål torde ftån* 
diga fno grånfen kunna vara dels råmärke. 
Det millerlta inr.ebegrjper en luft, foni icke 
vidare tager mårkelig värma af genomfaran- 
de foiftråhir, lamt ir<ån 33800 fots högd öf- 
ver hafvet aldrig hyfer 1-agon molnfläck , 
utan år beftåndige klar. Ju genomlkinligare 
en kropp år, dels mindre värma upvåcka de 
genomträngande ftråiar, och håraf kommer til 
ltor del, at fnö öfver en vils högd aldrig 
fmelter, icke en gång under Ijejfva linien. Det- 
ta flutas der Ikymningarna upkomma och det 
ofverfta fortfar til defs luft- kretfen uphörtv. 

110. Luft -kretfen år i 3 nfeende til huf- 
vudåmnet i hög grad genomfkinlig. Om luf- 
ten allenaft ågde den klarhet, löm renafte 
cryftall - glas, eller ock, om den räckte til må- 
nan, famt hade öfver alt famma tåthet, fom 

B 4 vid 


*4 Om Luft - kretféns 


vid Jordytan, /kulle vi ftåndigt onogifvas af 
ajgyotifkt mörker; men naturens Herre kar 
förekommit fådant och jorden kan njuta ljus, 
ej allenafl: af Solen, utan ock af Månan/ ja 
det ån (vagare fken, fom fljernorne bibrin- 
ga, blifya märkligt. I (ig (jelf har luften tro- 
ligen himmelsblå fårg. Penna år (vag och 
märkes derfö-e med möda uti mindre mafTor, 
af fnrnma grund, fom en droppa af någon tin- 
flur föga vifar fin fårg, ehuru flörre Lmling 
tydeligen röjer den. Luften tyckes vara af 
den befkaflenhet, (om en del andra kroppar, 
hvilka både reftefteia och genomilåopa ftrå- 
lar förnåmligafl af famma fårg. En klar him- 
mel, berg och flora fkogar, fom kunna fes 
på långt holl, fynas öerföre ljusblå, förmode- 
ligen för famma orfak, fom kroppar åfkåda- 
de igenom blå glas. Luften måfle vål annars 
åfven åteikafta andra, ån blå flråiar, emedan 
det ljus, fom ifrån henne kommer til ofs, lå- 
ter fkilja fig uti fårgor, men det förefaller 
likt, at de blå i (lörre mångd, ån andre, ftud- 
fa på defs partiklar. En klar och blå him- 
mel åger mycket lifligare fårg, ån fom tyc- 
kes derigenom kunna upkomma, at hvita !ju* 
fet blandas med mörker, fom de gamle ta- 
lade s) y eller tydeligare, at det förf vagas til 

den 


s) Froinond, T. C. 
Funccius, Wolf, Mus- 
fchenbrock, m.ft. påfld 
bimmelens blå fårg ge 
nom limning upkomma af 
hvit ocb [vart. Hon. Fa- 


bry vederläde mata» Fro- 
mond. Mariotte, F.ber- 
hardt, ni. fl. nyare, mfle 
luften med [kål få fom blå y 
detårjåle/}affad y at des- 
Je flråiar må fl åt er haft as. 


beflcoffcnhet. 25 

den grad, fom fvarar emot blå (trålars för- 
måga; men, om (3 vore, borde blåheten va- 
ra föränderlig, och den, lom fedan af faflare 
kroppar återkaftas , andra fig , ty en af 2 hop- 
fatt ftråle fkiftar tydeligen, då endera förfva- 
gas, dock befinnas vatten, glas, m. m. jufl 
reflektera famma luftens fårg, fig aldeles lik. 
Man kan lik vål icke neka, at ljulets olika blan- 
mng gör åtfkilliga fårgor, Et kort ger iirån- 
Iken (vart fkugga: (taltes et uptåndt ljus få, 
at 2 fkuggor vifa fig, blir helt (vart, der 
bagge ligga ofver hvarandra , blotta mänfkug- 
gan blek, och den, (om orfakas af ljufet blä. 
Vid fölens up eller nedgång gifva opake krop- 
par nårmnft intil fig fvarta , til 1 tums af- 
ftånd blå och långre ut gröna (kuggor. Om 
dagsljufet ökas blir det gröna (hart B.ått. Skug» 
gor af genomfkinliga kroppar vi(a i dylika 
omftåndigheter, utom blått eller grönt, åfven 
rödt. Men alle deflå fårgor åro föränderliga 
och fkilde från dem, (om enkla ftrålar gifva t), 

E 5 AN- 


t ) Man ga fir ander - 
liga fårgor omtalas hos 
de gamle och nyare JF u nc- 
cius fager , at kol i en 
hvit gles klut fer klått 
ut. Bloden Jynes genom 
ädrorne klå. Skuggor 
uptagne få kvitt fy nas, 
då folen år vid horizon- 
ten, -vackert klå , men ar 


himmeln med fr k dd a ru* 
da eller gula moln höljd, 
klifva de grina. Skug- 
ga af uptåndt ljus år i 
gryning och fkymning un- 
der kar himmel klå på 
hvitt , fatnt grin på gult , 
det må vara klart eller 
mulit. Blå fkugga [edd i 
fpegel fynes nåftan grin. 


Om Nederbörd. 
ANDRA CAPITLF.T, 
Om Nederbörd. 


2 $. 


111. Vi böra nu underfoka hvart den 
förut omtalada flora mångd af ångor och 
dunder tager vågen. Luft-kretfen år en fam- 
melplats tor defla, fom verldshafvet för r in- 
rande vatten. Bagge borde tilvåxa, om in- 
gen ödorlel tillika voro. Årfarenheten flri- 
der dock emot flik förökning. Hafvets bryn 
Enilstånkrs fkåligareför fånkning, ån upfiigan- 
de, och luft-kretfen har på de år, fom man 
fördådt våga den fatr.ma, icke tiltagit i tyngd. 
Defle bagge vattenbehollningar tjena hvar- 
andra både til årfåtning och afledning. 

Alla fynliga förändringar, fom uti luft- 
kretfen tildraga fig, kallas i allmånhet Luft - 
teken (meteorer), och fkiljas gemenligen uti 
3 flockar: Vattenaktiga, fom gifva nederbörd 
och flrax. nogare (kola betracktas; Luftfken, 
fom endad lyfaj famt luft -eldar, fom brinna 
och ibland antånda, 

112. Den ofynliga fuktighet, fom efter 
fölens nedergång, i fynnerhet de varmare års- 
tider, i dilla och klart våder, med mårkeliga 
droppar öfverdrager kroppar uti öpna luften, 
kallas Dagg. Den troddes fordom komma ifrån 
djernorna «), eller åtminftone aldras mycket 


u) De gamle b ullo dagg 
för ftjernornas [vett, och 
fingo i avledning af dejs 


bimmelfka urfprång få 
fl ota tankar om de fs kraft 
i Alchemien. 


Om Nederbörd, 37 

högt uppe x). Nu för tiden åringen tvifvel, 
at den kommit från jorden, ehuru denna fuk- 
tighet ibland tyckes ftigå, ibland falla. Hu- 
ru öfverlaftad luften ibland år af ångor, rö- 
jer fig genom hygrometrar. Årfkillige lått 16 - 
ite falter fucktas ock eller blifva rinnande , 
hvaribland vi i fynnerhet gifve ackt på kok- 
falt, (om altid år blandat med et ddiquefcent 
och bittert fält, beftående af Hvit Magnefia 
med kokfaltfyra måttad , ty aldeles rent kokfält 
drager ingalunda fuckrighet. Samma Mag- 
nefie-falt voller ock til en del, at golf at tåt 
flokalk våtfka fig i rådt våder. 

Då folen under fut dags -lopp upvårmt 
en orts både jordfkorpa och öfverliggande 
luft, famt omfider fkridit nedom horizonteo, 
lå måfte den fenare, låfom en glefare kropp, 
fnarare förlora fin vårma , ån den förra. 
Ifrån jorden upfara derföre en myckenhet 
eld - partiklar, hvilka tillika, dels genom fin 
fart frånlkilja och updritva andra partiklar, 
dels under inbördes förening uplyfta fådanajy). 
Fördenfkull fucktas i vågen (fående kroppar, 
ide förr och (farkare, fbm finnas når intil mar- 
ken, ån de fom derifrån åro mera fkilde, 
ii vilket förfarenheten merendels intygar, och 
utan fynnerlig moda kan förfökas genom äm- 
nen, fom til olika afffånd uphångas. Detta 
ftigande fker dock nog långf amt , ja ofta fo- 
dras timma til 32 fot, och fomligffådes, 

få- 


x) Voflius päftär,at 
ien (iljlras en ty (k eller 


öfver y Jv. mil högt. 

y) \. ioy , 


> 


* v . 

• ‘ 

;C 




2 8 Om Nederbörd. 

fålom i Paris och Heflen, rrnukes ej fallande 
hva'emot daggen i Leiden odi Utrecht be 
finnes både ftiga och falla z). 

Nar falen emot må r gonen åter nalkas blif 
ver luftk r et(en forft beffråJad och upvårmd 
I.uften fom häftigt tager emot fi k) förän- 
dringar, utvidgar tig då och far upftke, men 
om under föregående natt dunder åro uri nå- 
gon måogd updragne, formår icke luften flå i 
pa ah a med fig, utan en de) faller ihop ocl 
kan icke en gång uti den nu förtuonada luf 
ten uppehollas. Således, då inga beiynnerli 
ga omflåndigheter af våder, roielfer, m. m. 
komma imellan, lå fliger daggen om natten 
och faller om mårgonen. Hos ols fucktar- dag- 
gen gemenligen Arax efter fölens nedgång, 
ledan blir den alt omårkiiga-e til midnatten, 
men ofta rått ymnig emot fölens upgång , 
ja det hander , men lållan, om dagen, nåe 

luf- 


z) C. L. Ger Aen (SV 
Tent. de ror c ) an flå Ide i 
Heffen på 30 - talet får fl 
J åd an a for få k , famt fe- 
dan Mufchenbroek, och 
ånte ligen Du Fay. De 
åro ganfka artiga och år 
det Jkada , at Du Fays 
död af bröt hans an ft a Il- 
ningar. Alla kommoder- 
uti ofverens , at daggen 
fliger. ehuru Mtiflchen- 
broek tillika antager et 


\flag ,fom faller ned. bvil- 
j ket tyckes vara onådigt , 
ty et och famma åntne 
kan efter omflåndigheter 
fliga och falla. Dr Le 
jRoi antager et fallande 
1 och 2 flags upfligaude 
i d a g£' Han Jbkcr får åf- 
I rigt bevifa , at dun [ler 
' åro uplufle af luften futt 
fwt falt af vatten. Se 
Hiflor. de P Academie 
de Paris 17 j/. 


Om Nederbörd. 29 

lufren blifvit med ångor mycket lafbd och 
i halt affvalas. Våra tönder tpä rågn föjan- 
c’e dag, når ingen dagg fallit. Öm glasfkif- 
vor uphångas horizontelt i luften, få finr.es 
ofta ofrc fidan mindie våt, an den undre. 

Efter åisoden, grundens och växternas 
belkaffénhet rättar hg i. ke allenaft dcgeens 
mängd , n an ock rleG natur. Om en glas- 
ldåcka hvålfves öfver en ort finnes den r.å- 
f‘a mårgon bef <t med en myckenhet drop- 
par, hvilkas hållning nogare betra ktad röjer 
en vifs ordning, olika efter fårfkiita fi g, ty 
utfilnings -rårens mynningar äga innom hvar 
art fkiljaktig belägenhet. Giås hafva dem vid 
b'adens fpits, kålblad i kanterna, gmkblad ej 
allenaft i kanterna utan ock på öfre fidan, o. 
f. v. a). I.)ef 7 a droppar göra under fvala aft- 
nar gråfet vått: om dagen fkngras denna 
ivett iåtrare odi blifver då orrårkelig. Vin- 
rankor Sro ibland dem, föm tyckas ymniga fl 
affila dyiikr ämne. 

Så edes kan daggen vara fkadelsg, fom 
det fö r tgifves i Italien , och annorflädes ofkyi- 
d g, alt efter dunfternas olika lynne. 

Ibland faftnar daggen vid alla Doppar 
utan åtfkillnad, ibland allenaft på vifia. Po- 
lerade metaller åro i fynnerhet fådane. Det 
år befynneligt, atom en tafia befiår til hälf- 
ten af cryftall glas och hålfien af metall, blif- 
iver den fötra daegig, men ej den lenare. 

Om 


a > Muflchenbroek , 
ft ock Hr. Bierkanders 


rbi i Het. Acad, Hund • 
lingar r-rf. 


3ö Öm Nederbörd. 

Om en glasfkifva lågges tvärs öfver fognirt» 
gen fåftes nog dagg på det öfver cryftallen 
liggande flycket, och foga eller intet på det 
andra. Et poleradt metallliycke lagt på et cry- 
ftallfat forblilver tort, faltån fatet år fucktigt, 
och tvärtom händer, når fatet år af metall och 
glas lågges deruti. De (Ta befynnerligheter för- 
tjäna upmårkfamhet b), och förholla fig ej li- 
ka alleltådes: de bero troligen af dunfternas 
fårlkilta lynne och attraktions kraft til andra 
kroppar. 

Ånteiigen bor nämnas några ord om ho- 
ningsdagg, (om af hushollare lå mycket be- 
faras. Den år icke meteorifk, eller från luf- 
ten kommande, ty då borde ju lådan falla 
på toppen af et tråd åfven lå fnart, fom på 
lägre blad, hvilket dock icke händer. Der 
låHan dagg faller Iker det endalt på villa tråd, 
ja villa blad och grenar. Gör man fig mö- 
da. at närmare efterforlka omltåndigheterna, 
befinnes den ej annat vara ånBladlollens tråck. 
Delle Ipruta genom i på magen upftående 
pipor, eller ock magens ända, et fött vatten, 
hvilket falfnar och torkar på blad och gre- 
nar omkring. Infaller någon långvarigare tor- 
ka, och detta manna får vara i fred för my- 
ror. 


b) Du Fay bar af - 
ven märkt Jadan fkill * 
nad annorlunda. Han de- 
flillerade vatten genom 3 
belmar , en af glas ocb 
en af JU f ver. Bagge vo- 


ro lika fkapade , lika tio- 
re ocb kyldes lika myc- 
ket , mett icke defs min- 
dre gick I eller i mer 
igenom den förra. SeMcm. 
de /’ Ac, de Paris , q <6. 


Öm Nederbörd. g t 

för, bi och andra kräk, fom begårligen upfö» 
ka det, lå kan håraf ibland lamlas i dan mångd, 
at det af ftark dagg uplöfes, rinner ned och 
öfverdragcr de lågre kronans delar med en 
klibbig löt våtlka e). Under Varmafte tiden 
kan man, der bladlofs ymnigt finnas, i tjenlig 
ftållningemot lolen tydeligen fe den fina dagg, 
fom de kafta ifrån (ig, och de tilförne fugic 
tutur växten. Ibland år denna faft lå ymnig, 
ät den af lig fjelt uttränger genom fina utlil- 
nings ror, eller der inleiler ftungir, famt i- 
bland hårdnar til i fota korn, låfom på bla- 
dens undre fida af Fraxinus Ornus i Gala- 
brien och annorftådes , utgörande det bekan- 
ta Manna på Apotheken d ). Underltunaom 
torde vål flemmig dagg kunna falla: detta blir 
ingalunda otroligt, då man betracktar den o- 
belkrifveliga mångd af fina oljor, Spiritus re- 
ftor , m. m, fom i luftkretfen krirjgfprides , 
men det måfie då Ike jåmnt. Dunfter, fom 
i hummelgårdar och annan trångfel ftarkt ut- 
åttas for folft t ålarna, åro ofta lfiånd at Ive- 
ia och fördårfva , hvilket åfven råknas lör en 
irt honingsdagg e ). 

BelkafFenheten af daggen kan ej annat, 
in vara mycket fkiljaktig efter omflåndighe- 

ter- 


c ) Prof. Leche, Vet. 
4c. Handl. i~ 6 2 . 

d) De gamle trodde , 
t Manna f6ll utur luf- 

A 1 1 o m ar u s fan t for fl, 


at et betackt trdd gaf 
lika ymnigt haraf, jont 
et bart. 

e) Dr. Hales, Peget. 
Statick j exp, ix. 



3 2 Öm Nederbörd. 

terne på olika ftållen /), men den, fom för» I 
ficktigc och renligt fåmias, kommer meren- 
dels öfverens med rägn, i imak, Juckt och 
färg, famc röjer fpor af både kokfalts och 
lalcpeter - fyra , hvadan ej år underligt, om 
guld deraf mer eller mindre angnpes, dock 
vill nu vidare ej lyckas, at deraf årholla nå- 
got aimånt lolernedel. 

Daggens mängd kan fvårligen måtas. På 
berget Hérmon fkall den varalå ymnig, at 
tåic genomblötas, fom af rågn g). I Arabien, 
der dagarne åro ganfka brännande af fandens 
upbettande och natterna kolla , faller få myc- 
ken dagg, at refande blifva vå'a ända in på 
kroppen b X Tilgången år föränderlig efter 
grund, årstid, våderJek, belägenhet, m. m. 
lamt tjänar til vaxters fvalka och underhöll, 

i 


f ) Boerhaaven kal 
lar daggen et confufum 
chans. Cbemifternas he- 
rdtteljer åro ockjil gan- 
flia jkit jäktige. Th.Hans 
iiaw och Rutty hafva 
funnit dagg J nar are rut- 
na, ån rå'gn: / edimentet , 
fom hårunder fåttes, plå- 
gar kallas Tartnrus Phi - 
loföpbicus och fkall rhja 
någon fetma.W h u meli us 
och Nieuwentyt berätta 
fig funnit en rud , med 
faitpetcr detonerande ma- 


teria, Gr • mm bar i Nya 
Holland funnit dagi / or/t 
f makade fyr ligt och litet 
vitriolifkt : efter conren- 
tration härden låfl guld 
och flere metaller , famt 
gifvit litet kokjalt och et 
I hvitt flycktigt /alt. Va- 
! renius fkrifver, at dag - 
l gen i Brafflien år fetare 
' och rikare på faitpetcr , 

| ån i Europa. Flere baf-- 
, va medclfl dagg /6ft guld. 
g) Maundrel, 
b) Shaw, 


Öm Nederbörd. 33 

S fynnerhet der, fom fållan eller aldrig rågnar. 

Fila l)ivae virginis åro vårkelige lpindel- 
tråar ocli iåkdes icke meteoriftte. 

»*3- Når dunfter utmed jorden få ftoc- 
ka (ig, at luften dymedelft biifver ogenorn- 
(kiaiig, kallas det löken eller Dimma . Ge* 
iv im itmkande; ögonens angripande; en rod- 
aktig på vatnet efterlämnad hinna, (om lik- 
rar den, h vilken Chemifterna iaktaga.då (ul* 
phur aurrtum Äntimonii tillagas, m. ni. rö- 
jas ofta (kadeliga och med de vattenaktiga 
inblandada delar, dock tyckas de faftna lika 
på alla ämnen. 

Dimma inftåller (ig gemenligen under 
kal. are ars- tiden, då fkilnäden i dagens och 
nattens temperatur år ftörre, dock"(er man 
ofta om (ommar-aftnar upftiga ifrån vattenoch 
fidlåndiga ångar en (1 k ljus rök. Denupkom- 
mer baae vtd låg och hög Barometer. Det 
torra efter lugn, då luften häftigt förtunnas, 
hvarigenom dunfterna falla ihop och luften 
liktom grumlas. Det fenare kan tildraga fig, 
nar efter iangvarigc ftilla våder fä många ån- 
j«? r «P'Hg«r, at de genom egen vickt börja 
:ga tilbaka , ehuru luftens tyngd icke fvnner- 
hgen fö. andras. 

Dimma ftiger af två orfaker. Antingen 
dengenom, a t luften blirtåtare, tom kan hån- 
da medelft ökad tryckning, hvilket Baro- 
meterns ftigande utvilar, eller derigenorn, 

■ at dunfterna vinna ftörre lätthet af lotvårma, 

■ Väder, m, m. d. vårtorn hoppackas ångor 

C af 

2: dr a Band. 


34 Om Nederbörd. 

at köld, fmålta ihop, och fjunka roedelff finl 
tyngd. Dimman kan åf ven falla ned genoml 
luftens förtunning, och derpå följer ej alndj 
vackert vader, ty famma ortak drager ock of- 
ta ihop moln, rågn vindar , m. m. I Rom 
år det en regel, at om vintren gifver fiö~ 
vinden rågn och bergvinden klart våder ,famt 
tvårtom fommartiden e ). Monne hår fuck- 
tigheten under kalla årstiden tilfrylerpå berge n 
oeti hafsångorne ökas at vårman , fbm nu up- 
fartil öfverliggande kallare luft, hvi ken tilli- 
ka tvingar dem genom (lörre tyngd? 

Luftkretfens nederlta del hyfer de tyng. 
Ra och grofvafle dunfterna. Når luften år 
lagom tåt (ynas de icke, ja en dunkel luft blir 
ibland klarare genom flere ångor. Ogenomfkin- 
lighet hårrorer uti dimman dels af partiklarnas 
olika tåshet, dels deraf at deias millanrymder 
åro fylda med glefare åmne, dels af deras 
ffåliningar. Glas, flott til pulver, blifver hvitt 
och ogenomfkinligt, men årer klart, om vat- 
ten flås derpå. Hn fkarp fyn uptåcker, at 
dimmans delar åro til lika afltänd ifrån hvar- 
andra, hvilket ån nogare mårkes om de på 
fpegel uptagas och genom microfcopbetrack- 
tas t )• 

Blåfl hindrar dimma atupkomma , r ty den 
fkingrar och fprider dels åmnen. Grönland 
Hudfonsvik, Acadien, Terre Neuve och fle- 
re i deflä negder, äro lumpige och mycket be- 

fvå- 


e) Hr. Grefve S. J.j f) Musfchenbroek, 
Cronftedt. j Cours de Pbyjique, 



Om Nederbörd, ' 35 

fv Sirade af röken. Stora JiaFsifar åro drrmed 
pmgtfne, ty de kyia luften od) boppaclu 
ångor ne omkring lig. Vid och på berg up- 
kommi dimmor ganflca häftigt, ry v-idren 
famla dunfternaderemoijhvi . låtVen^ccraharas 
af fä tåta matlbr. Solen fer igeno-ii dem helt 
matt ut, och andra obje Ver - :-ig oydeli- 
gare och ftörre ; ån dr- , .-Vi, ■ krårVer. 

1 14. Dimma och fk iljas end Vt i an- 
feende til högben på h vi i kon ■.'e uppehoiia lig, 
ty når den förra Viger dån jorden, och kom- 
mer til något atiHnd 'ed t råo , får den namn 
af moln. Ide (om fård as öfver fjäll råka of- 
ta under vågen iTidana omkring bergen 113 en- 
de dimmor. Då m?n ånnu viftas på bergs- 
foten anfes de .för vanliga moln , når nian 
hunnit innom dem kunna de ej fkilias ifrån 
vanlig token, och fedan man omfider kommit 
på toppen vinna de åter (itt forfta utfeénde, 
endaft med fkillnad, ät de nu gå lågte, fm å- 
Ikådaren. Moln fe tårars ut ån dimma, eme- 
dan partiklarnas fynbara afitånd på långt holl 
foreflålles mindre. 

Moln kunna' tiDkomma och forfvinna me- 
delft ändring uti luft k re t (ens täthet. Om luf- 
ten , full af ånnu fkilde och ofamlade dun- 
der, genom någon or fa k förtunnas, få kun- 
na ångorna icke vi dare uppehöll as, utan bör- 
ja fjunka, hvaruoder f.ere råkas och trångas 
ifnnom mindre rymd , fy om dunfde: 'r cd fjun- 
ka til ef (fig. 2), i å åro rummen lon intagas 
1 (amma mon , forri gc och ge. Ån tel gen 
flockas fä många, at lat» lingen blir fynfig ; 

C 2 h v il- 

I 


3 6 Om Nederbörd 

h vilken flannar, när den kommit få djupt, 
at omgifvande hvarf äger famtiia eget . -eliga 
tyngd. Om nu luften åcerfingo /in förra tät- 
het måfle molnet ftiga högre , favarunder par- 
tiklarna utbredas, och ofta genom luhkret» 
fens röreller fkingras , ja det fmålter ock i- 
bland bort på Hållet g). At våder och luft- 
ftrommar kunna både hoppacka dunder til 
moln , och fkir.gra flika famlingar år ganfka 
begripeligt. # 

Molnen flytä til olika hogd efter fin egen- 
teliga tyngd , och deras olika kofbr , haftig- 
heter, betäckningar , m. m. utmärka åtfkilh- 
ga rörelfer i luftkretfcns öfre del. Under alt 
dcta år det ganfka naturligt, at fkapnad och 
ftorlek af få löfa famlingar, måfle flundeligen 
ombytas. Ojämnheter, viflä flycken och kan- 
ter afflitas under farten, genom våder och luft 
flrömmar, genom omgifvande medels utvid- 
gning och hoppackning, m. m.jtnen genom 
famma orfaker förenas åfven andra moln , nya 
ojämnheter tilfkapas, o. f. v. De moln, tom 
bånga kring toppen af Taffelberget berättas 
hafva fläta ytor både öfver och under b . Näc 
fblen får ftarkt flicka på et moln märkes ge- 

men- 


g) Detta kan genom 
et artigt förf & k göras ö- 
gonfkemigt. Man Jam- 
lar någon dtinfl af an- 
tänd fpiritus under en 
glasklacka , / om lämpas 
til en luftpump. Sä fnart 


luften förtunnas formeras 
fäfom dimma eller moln- 
Jlråckor under klåkan , 
men jörfvinna liter , oni 
luft infläppes. 

b ) Hr. De la Cail- 
le. 


Om Nederbörd. 


37 


menligen likföm en rök derifrån flyta up , 
famt antingen formera et högre, eller aldeies 
uplöfas och förlvinna. Molns långd kan va- 
ra | mil i) oh djupleken flere ioo fot k). Of- 
ta tyckas dock de hånga ihop, fom åro myc- 
ket (kilda , då kanterna fkymma bort hvar- 
andra för ögat. 

Molns betäckningar vila tydeligen, at de 
finnas til olika högd. Om de åro electrifke 
råttas deras belägenhet , gång och fkapnad 
mycket cierefter. Ofcaft åro dé ftrödde, men 
ibland utgöra likföm en jämnt öfverdrag. An- 
talen på mulna och klara dagar, åro efter om- 
ftåndigheter fkdjaktige både i uffeende på tid 
och orter. Således åro om året i ftaden Coi- 
ra 138 klara och 112 mnlna dagar l) . de re- 
mot äro tfter 12 års oblervationér 1 Åbo de 
förra til de lenare , fom 4 til 5 m). Gemen- 
ligen fynas höga bergtoppar på långt holl öf- 
verfliga Ikyarna. Canlgou flår med fpitlen 
mall: -f af lin högd öfver dem , och refande 
fom tårdas pä fjåll-ryggar,fe dem merendels 
under fig. Deras vårkeliga afftånd från jord- 
brynen år oftagnnlka ringa, ibland knapt nå- 
gra 1000 fot, underftundom fliga de dork in- 
emot 1 mil n). Då himmeln flåcktals år mu- 


i) Mariotte , MouvAAc. Handl. 1762, 


R) Muflchenbroek. I mätning funnit de hög- 
/) Hr. I .ambsrt , Acl. fla moln j It alien (ka mil 
elv, voll. III. i fr än jorden , eller om - 

m ) Proj. Leche, V. trent 31200 fv. fot , bvil- 


C 3 


len 



n) Riccioli har genom 


58 Om Nederbörd. 

len, fynas ej fallan åtlkilliga ftråckor , h vilkas 
andar ga ihop åc 2 motlatta Hallen af borizon- 
ten 0). Vinden fåtter dunfHamlingarna ge- 
rnenligen 1 paradei Hållning inbördes och med 
jordbrync- ; , i hviiken händelfe ögat bör ef- 
ter perlptåliv lagarna fe dem hopgående. Ef- 
ter täthet, ämne ocn Hålining emot folen a- 
terkada elie-" genomflåppa molnen olika Ijus- 
flrålar, hva an J e ocK vila åtlkilliga fårgor, 
fålöm rö' , .: * 1 <i • K r 1 - i , ja iblarn gröna, lom 
dock år hög lå vnt />). Merendels åro de 
hv«ta och ga, r .er eJlcr mindre mörka , lamt 
under lu : 1 • n # n 1 1 i v n ta. 

Ge oe il .en n ..nar då 3 rromecern blir 
låg , och t vår; ni. Denna regel år dock ic- 
ke fri från uncf n.ag, ty man ärfarer under- 
ftundom, >t hi mm*, m med moln öfverdrages, 
fallån quickfiifret får 26 tum, och åger klart 
våder, ciä högden k. n vara '±x%. 

Molnen iprida och utdela varten, göra 
Ikugga och Ivaika, upvåcka genom lin tryck- 
ning rörelle i luften, och liar jig ofta rnårkt 
vid deras annalkande belynnerligen ftarka vå- 
derilomgar, lom ej år underligt, då man vet, 
at et moln ibland (ynes föga lorminlkadt, e- 
huru det redan gifvit cil och öfver 1 tum högt 

vat- 


ket ofverfligcr Bouguers 
anmärkning , [om Jecitju- 
dana 5 til 400 fr. fam- 
nar bfver Chimborago, det 
dr bogd 25-6 2 jv. fot of - 
ver bafvet. 


o) Detta kallas af fr an - 

[oferna Vied de vent , och 
kan pä fvenfka fä namn 
af Vi åderfäck. * 

p) Fre/.ier. Jdmnfhr . 
§. npjämt noten i. 


Om Nederbörd. 39 

väften. Deras tyngd vårderas ofta til fiere 
hundrade millioner (kålpund. De tyckas ej 
1 fållan ftå aldeles ftilla, underftundom nytta da 
lig ganlka trögt, men ga vid andra cilfålien 
3 til 4 mil i timman. 

1 t 5. Når dunfterna uti moln lamlas til 
droppar, faller, efter omftåndigheterna, ftarka- 
re eller (Vagare Ragn. Ar de falla tillammans 
kan af flere omflåndigheter förorlakas. Otn 
luften förtunnas , utan at orfaken uträttar dy- 
likt på ångorne, måfte de (junka, derunder 
nalkas och förenas til vatten. Åro de electri* 
fke få repellera partiklarne inbördes hvaran- 
dra, men minfkas denna kraft förlvagas hin- 
dret , (om tvingade deras naturliga benägen- 
het til förening: (ker det häftigt upkommer 
en (kakning i hela maftän , hvilken mycket 
befordrar deras lamlande. Vader, i fynnerhet 
ftridiga,famt ofvanifrån nedrufande luft-ftröm- 
mar,äro kraftiga medel at (ammar.packa mol- 
nen. I yEthiopifka hafvec mirtemot Guinea 
öfer ofta ned, ty vådren likfom (ammanftö- 
ta der , föra moln från alla kanter och hop- 
tvinga dem i haft til vatten. Et moln , (om 
af en häftig vind,föres, måfte deraf altid pac- 
kas på efrerfta (idan , och på den främre af 
luftens motftånd. Vifta vindar föra rågn, 
andra fördrifva det. Defsutom bidrager or- 
ternas egen befkaflrenbet. I Lancafter faller 
mer ån dubbelt få mycket rågn , forn i Up- 
minfter, emedan det förra har nöga berg,fom 
attrahera, kyla och emottaga de ångor, fom 
våder föra ait, nvaremot det fenare år helt 

C 4 fiakt. 


40 Om Nederbörd. 

flakt. Hvad ftora fkogar i detta åren c?e för- 
må få vi i det följande tyddigen f.: g). An. 
tilleme voro långt fucktigarc, innan Ikogarne 
uthuggits, ån de nu åro. lntil hafvet rågnar 
ock mera, då alt annars lika, fåledes mer i 
Åbo, ån t Uplala, o. f. v. 

De fvarta molnen årode vattenrika fte. Bör- 
jar lammanfmåkningen på undre frian, la å- 
ro dropparna fmå och kallas dugg eliermut- 
rågn , men om det förft liter vid den öt e, 
måfle ftorleken mer eller mindre ökas un- 
der fallet, alt fom dunftfamlingen år tåc o h 
djup til. Luftens tåthet gör o; k mycket til 
faken. ty då en droppa lider någoc viist moc- 
ffånd tvingas han at dela fig. Om fbmma- 
ren år Barometern gemenhgen lågre ån vin- 
terriden, molnen högre och rågndropparnas 
ftorlek åfven, då alt annars år lika, härefter 
föränderlig. Uti Europa hinner deras dia- 
meter fållan öfver några lineor,men nårmare 
dagiåmnings-kretlen Ikall den fomligftådes kun- 
na gå til heia tummen, ja ibland likfom ölas 
ned , då det kallas fkyfall. 1 almånhet åro drop- 
parne defs mindre, ju högre up. 

Orfaken hvarföre Barometern emot rågn 
faller, år icke ännu fullkommeiigen utredd. 

Det 


f) Hr. Beccnria ! Jen jbr nt derijran til 

pjfiär , at i jordens innan- andra (fallen, Jom b af va 


döme eleflrifka ämnet of- 
ta förlorar fin jämnvikt , 
bfverflödet nödgas dd 
trdnga (ig up i lufthret- 


brifl , leta fig nedgång. 
Härunder tror han ån- 
gor ne upföras , famlas i 
moln ocb droppar. 


Om Nederbörd. 41 

Det år visd, at dropparna under nedfallandet 
icke med hela fin tyngd vidare trycka med 
Inftkretfen, utan endad med en emot mot- 
ftåndet fvarande del <]) ; men det kan icke 
göra tilfylled , ty förändringen (ker innan råg- 
net börjar. I tall icke uevårtes vold af våder; 
innerliga (kaknipgar, under de eleårilka dröm- 
mars emottagande och utdelande, (om vikal- 
ia blixt; elier annat clyiikt tvingar molnen, 
at gifva vatten ifrån fig; få kan det icke (l<e 
förr, £n orv ■-itva-. e Inf* blifvit likrymdigt lät- 
tare, ån d- nfterne. HårtH bidrager utantvifvel 
någon af för t r.årr.ia or(aker,men imedler- 
tid rågr. r icKe altid vid (amma Barometerns 
högd. Ib and kan undre luften blifva lättare 
och fåiedes (lånpa rågn, ehuru hela luft pe- 
larens tyngd blifver oförändrad, nemliger. om 
de(s undre del något upvårmes, dock icke 
(ä, at den genom upflytande förmår öka pe- 
larens högd, utan endad trycka dels öfre del. 
Sådana enfkllta omdåndigheter för hvart och 
et tilfålle kunna icke utredas förr, ån man 
utom vårma och tyngd tillika måter luftens 
fikkeighet, (påndighet och öfriga förändringar. 
Kunna dunderna minlka lufrpebrens både Ipe- 
cifica och abloluta tyngd, (å följer, at qvick- 
filfret måde ftiga, aå luften år renare, och 
två r tom. C ? An- 


(]) Leibnuz , rädfbrd 
af Ramazzini .angaende 
fin tvifl med Scbellharn- 
mer om Barometer fbr- 
åndringarna , fbrefiog ett 
förfökjbm tydeligen vi- 


far , at en kropps f om fal- 
ler , icke tynger ined om- 
gif vande medel mer , dii 
i mon efter det motftdnd 
han lider under dep ge- 
nomfarande. 


42 


Om Nederbörd. 

Antalet af nederbörds dagar om aret år 
olika. I 1’etersburg räknas endaft 40 r), i 
Lejden 107, i Coira ii5,iÅbo 146,0. f. v. 
N 5 r fnö faller genom varmaie luft linåker 
den och gifver rågo. Således år befunnit vid 
Coira, at rägn faller 1 d'len, då der om vår 
och fommar fnögar pä berget Calanda i r.ej- 
den, hvilket åger beftåndig fnö på den del, 
lom ligger litet öfver 1900 fot högre ån fta- 
den s ). . 

Et befynnerligt rön år för några fiållen 
upgifvit, bvaraf lynes, at öfver (amma yta 
derftådes faller dels mindre rågn, ju högre up. 
Öfverft på Wertminflers Abbott Kyrka, uppå 
et hus bredvid, och 15^ fot ån lågre, förhol- 
la (Ig mängderna af rågnet alla månader i å- 
ret, lom -* , £ och 1 t). Likaledes i Norra W-al- 
lis år funnit, at rågnet på berget Renning. år 
til det, fom faller på ilåtren nedom, under 
inemot 4 månader, (öm 8> 165 til 8,766 u). 

Vi hafva tilförene öfverfedt de många- 
banda ämnen, fom finnas i luftkretfen ar), i 
anledning deraf bör icke underligt förefalla » 
om rågnet ofta hyfer främmande tilblannin- 
gar.h varigenom aefsfårgoch ågenfkaper för- 
ändras, (amt af ekunnoghet anles för helt an- 
nat, ån det vårkeligenår. Man har fåledes myc- 
ket Ikål, at ej fållan tvifla, om deo upgifna belkaf- 


r) Kraff, Com. Petrop. 
vol. IX. . 

s) t J. H. Lamberf. 

t) Dr. W. I ‘eberden, 


Pbil, 7 r. n t 6 $. 

11) Pbil. 'Jr. q~l. 
x) jf. $. 10 j. 106. 


Om Nederbörd.' 


43 

fer.het of underbara rågn, (om minnesböcker 
och bcrSttdler omorda, men bor dork icke 
holla dem för aideies dicktade, ty ehuru man 
irrat lig om lakens natur, lå har vål likafullt 
någon ovanlig tiifäilighet dertil gitvic anled- 
ning. Mångfaldiga blodrågn omtalas» Ofta 
harman trodt fadant fallit, då vatren-ytan ef- 
ter nederbörd funnits röd , eller några droppar 
af lådan får g blifvit ledde på marken. Man vet 
nu, at dikt icke kommk från luften. Små 
rödaktiga infeeter holla ofta til på vattenytan 
och bedraga en lått- trogen, at holla det för 
blod y). Då fjårilar nyfs krupit utur fina 
förvandlings-hyUor gifva de ifrån (ig röda 
dronpar, hvilka faftna på ftenar och murar, 
(amt lhart förleda en beredvillig underfam- 
het, men betracktas omdåndighecerna nårma- 
re, få finnas dylika oftaft under betäcknin- 
gar, hvadan utan möda inhämtas, at de icke 
kommit från luftkretfen s). Icke de(s min- 
dre kan åfven en rödaktig våtfka underftundom 
derifrån nedfalla. Sa hånde 1764 d. 9 Oct. i 
Cleve, Utrecht och flerftådes a). 

Når häftigt rågn faller der lilla Sval-ör- 
ten (Ranunculus Hcaria> ymnigt våxer, blot- 
tas 


y ) De fkola uti Jifta ■ 
af delningen namngifvas . 

3 ) Peirefc markte af 
denna omfiandigbet blod- 
regnets orimlighet , och i 
itptåckte råtta crjaken. 
a) Sv. påft-tidn. Det 


fr dfle eller grumlades icke 
af lut fälts uplösning , Jom 
drojjs der ut i } ej eller med 
viktvils-fyra. Satte intet 
fediment , och fdrgev min- 
f ka des icke genom filtre- 

ring. 


44 Om Nederbörd. 

tas defs fina krypande rötter, hvars vidhäf- 
tade och fpridde lökar hoilas för hvetekorn, 
iom kommit åfvan ifrån, och erter vidlkep- 
peiigt folks tankfätt, ucmårker tilflundande 
briff på uppehälle. Man har ock prof, st frön 
pfTaxus, ja (kråpukar til getingar, fotn af 
våder blifvit voldfiimmelig n ki ingfpridde, 
fådt namn af hvete rågo. At håftiga orkaner 
föra jord, fand,fa!t vatten, och ibland mindre 
djur med fig, åriant, men, (ådant förtjänar ej 
namn af rågn. Vulkaner kafta a(ka och ften 
lång våg, men hvad fom gifvit anledning ril 
mjölk-kött kors-ochflere underliga rågn, år mig 
obekmt, torde ock hånda, at de måfla åro 
munk-fagor />). Vid Vefuvii utbrott 1767 
föll i Neapel på de utevarandes k '.åder et fvart 
pulfver. Mon det nåson gång hollits för kors- 
rågn: Ac frömjöl af Tall eller dylikt ibland 
tages för fvafvelrågn år kunnigt r), dock vill 
jag icke aldeles neka, at något fvafvelaktigt 
ibland kan falla ned. Sådant berättas vara 
håndt 1648 vid Magdeburg , 1649 i Köpen- 
hamn, 1658 i Mansfeldt , 1721 1 Breflau d). 


b) En bok kallad Pbi- 
lof. Betracbtung. der ge- 
beimen natur, utkom q^f 
t Berlin. Har dro berdt- 
telfer om underbara rdgn 
Janilade. 

c ) Det hdnde 1677 i 
Ziirc (Scheuchzer;,*/75/ 
i Liiueburg (Bergerus, 
Ferf. in der natur); 174$ 


i Göttingen (Hollman 
Com. Gott. vol. 7 ) ; 1749 
i Berlin (Grifcfiow, ASL 
Ber.); 1761 i Bordeaux. 

d) Ilr. Prof ; Walle. 
rii dijj. de pluvia ful- 
pburea. Fdrkelfgt fvaf- 
velrågn neka Hen c kel. 
Scheuch/er, Neuman, 
uted flere. 


Om Nederbörd. 45 

crh flerflådes. HvaJ eld- rågn vidkommer, 
fä åro de r om många beråttelfer. Jag har fjelf 
iedttvådylika, 1759 i Sepr., hvilka ickeannnt 
voro ån llarkc eleclrifkt rågn, fom gat gn:- 
fl or emot marken och andra kroppar, iåac 
det under defla två mörka natter Tåg ut, fom 
man dragit eld öfver hela fåirer. Dagsljufét 
t> rde ofta hindra flika rågn, at för lådana 
blifva anlédde. 

Af det, fom anfördt blifvit, lårer nog- 
famt kunna inhämtas, huru olika rågn-vatten 
måtte vara. Det år vifst, at Naturen vidån- 
gois upflytande i luften förrättar en deftilla- 
tion utan all vidbrånning, och fom ianlecn- 
de til fm ho gd ingalunda af konften kan ef- 
terapas, men icke defs mindre måfte detta 
vatten nödvändigt efter årstider, väderlek, 
grundens bcfkaffenhet , m. m. blifva fig helc 
olikt, och mer eller mindre befmittadt af de 
mångfaldiga ämnen , fom i Luftkretfen före- 
falla, hvilka icke allenaft under viftandet der- 
ftådes emottagas, utan åfven under nedfal- 
landet ån ytterligare åfamkas. Således år ic- 
ke underligt, om rågn lått rutnar, i fynner- 
het det, törn vårtiden famlas, då man vet , ae 
luftkretfen hårbergerar milliontals åfven för be- 
väpnade ögon merendels omårkeliga både djur 
och växter : at det, fom faller efter ftark het- 
ta, långfam torka och med häftig vind, år mer 
orent , ån vanligt, befynnerligen i granfkap 
med flora fläder: at ibland vitriols-fyra kan 
finnas deruti e ), o. f. v. Detrenafle uphåm* 

ta$ 



46 Om Nederbörd. 

tas på hogder , vida afiåglne från bebodde or* 
ter, (edan det i flere timmar förut rågnar. 
Detta befinnes ändock hyfa främmande (aker, 
fom tilförne åro nåmde /}. 

Rännet likfom Copar luft-kretfen , under- 
holler växt-riket, lämnar dricka åt djur, fornt 
vatten åt källor, floder, m. m. famt taller ej, 
fom andra kroppår, med tiltagande häftighet, 
i hvilken håndelfe en droppa på 6oco fots 
högd (kulle vinna (amma fart, lom en ftyc- 
ke-kula, och alt lefvande af en. enda rågn- 
Ikur nedérgoras. Deremot måtte i (tillä väder 
en droppa af töööööWöcö cubik tums. dia- 
meter på en fécund med jåmn rörelte enda(t 
falla i det närmade 4 tum, för luftens mot- 
flånd g). 

116. Når en åfvanifrån nedrufände luft- 
drom, dridiga väder , m.m. hoppackar moln , 
eller tvingar dem emot höga berg och fko- 
gar, upkomma dei igenom de håftigadellag- 
rågn och (kyfall, (om innom ~ timma kunna 
gifva 1 til 2 tums vatten, hvarvid dock inga- 
lunda den demmiga ' 1 'remella Nodoch ned- 
faller, fom de enfaldige ännu i dag tro b): 

dec- 


e ) G ro fl'e berättar fig 
funnit , nt vagn , fom un- 
der en Orkan hämtats , 
fbrhytt alkali Tartari 
til 7 artarus vi trio/atus. 
Se Man . de /’ Ac. ij yj. 
f) /. 10 y d. 


g) Pitot, Mem. de /’ 
Ac. qzfif. 376. 

b) Theophraftus/77/- 
1 lar den Noftocb , andre 
nämna den cali folium 
eller flos , flos terrae , 
m. m. llos ofs far den 


Om Nederbörd. 47 

detta ar en våxt, lom i torka och follken mi- 
fter aic fitt darrande och Hemlika utfeende. 

Ganlka förfärlige åro de Jå kallade St-y- 
^r^(Fratfi:er,Trombe de mere, Typhon), h vil- 
ka antingen från moln nedftiga eller från vat- 
ten upreia fig. De förra likna til (kaonad 
en pelare eller upnedvånd kågla,fom med bot- 
ten hånger vid något framftrykande moln. 
Fmot fpirfen upkftas vatten, ftrå, bufkar, m. m. , 
ingå der och böria uo rotas uti fnåckgångar 
(fig. 3)5 ja 1750 d. 24 Jim. bk-fvo i Holland 
en oxe, en qviga och en bock af en dylik 
förde et långt fryeke, en Syren upryckc, et 
tak afrifvet och én båt kafiad rå land. Som- 
];s;e Aro (å genomikiniige , at ånnena, lom 
upfordras, kunna (es igenom, men andre å- 
ro helt eller tii någon de‘ hvit„ , grå eller 
violetta. Diametern Hr ohka , ån någYj rå rot, 
ån hela 300. Vid vitlä riifV en Ikö.njes klart 
en ihålighet inuri. Ibland hånga be loiråcr, 
ibland något fneir, och lynas underftundom 
gå i buckter. Når de fånka fig djupt ofver 
varren plågar en pelare emot dem upftiga: 
ofver land uplyftas andra åmnen. Man har 
ock fedt, at nedre hålften bruftir och ned- 
fallit, men den har fnart ofvan ifrån blifvit 
årfatt. Under alt detta höres haffeligt huller, 
fåfom af et brufande haf eller mångfaldigt å- 
kande, lamt rågn eller hagel utöles. Såaane 

vi- 


hetn fkyfaU. Alchemifter-\fpiritus. Den vaxer ocb 
ne bnfva trodt , at ^bår-Uvaller bafiigt af väta. Ge- 
utur vinna en fortraffelig j ofti. ui Man. de i 1 Mc. qotf. 


4$ Om Nederbörd. 

vifa fig i alla verldenes delar , men ‘iro ofvef 
Medelhafvet och Syrien mer almånne. Ge* 
menligen upkomma de ofver haf, fållan öf- 
fioder, och kunna fedan fortfara ofver land. 
Ju ftörre, defs inarare förfföra de fig. Ingen 
år ånnu anmärkt, foro haft beftänd en timma. 

De upftigande ledfagas ej altid af rägn 
och orkan, utan en pel. re relér lig och fal- 
ler fnart ned af egen tyngd. D. 24 Jan 1754 
upfteg ur Spara, i nejden af Harlem, en lå- 
dan til 60 fot, fämc innom en minut krofla- 
de tak och fönfter i). 1742 d. 9 Jul. fägs oro 
morgonen på Genever-fjön en fvart dunftaf 
omtrent 100 fots vidd, efter en half timma 
förbyttes den i en hög pelare, llod få något 
ftilla, men drog Hg fedan åt landet, hvaråft 
den genomfor 50-60 fieg och i et ögoableck för- 
Ivan k). En pelare fågs 1741 i O.d. på fam- 
ma (jö , utan at något väder märktes förur, 
under eller efteråt. 1725 upkom i Mokltnta 
ofver en fjö dylik pelare, (om fortfor ^ mil 
ofver land /). Denna fjö bulrar och häfver 
fig ofta i lugnt väder, åfven fom Vettem, 
hvars hafi>fruar och andra fpöken formodeli- 
gen åro af lika bcfkaffenhet , fom de nu be- 
Ikrifna m\ På det få kallade Stilla hafvet hac 
man ock fedt pelare af 35 til 40 fots högd up- 
refa fig utan moln, dock med ftark biåfi: 
Or: 

i) Musfchenbroek. 1 Svecia 17 2$. 
k\ lallabert, Mem. dc\ 111) Tillelius om Vet* 
r Ac. de Paris , 174.2. , tern , Capit. V % 

l) Kalfenius, Act, Litt, j ;;) Dampier. 


Om Nederbörd. 49 

Orfaken til defla voldlamma vårkningar 
har i fenare tider med få mycket mera an- 
ledning hol its for eleclrdk , fbm ålkan ofta 
tillika höres: de nedftigande tros upkomn a, 
då jorden år mera eledrifk , ån molnet, och 
tvärt om med de upftigande o/;men i lena- 
re håndeifen möter den fvårigbet, at ej något 
moln fynes. De förra tyckas nödvändigt be- 
höfva biträ de af våder, nemligen ar r\å llri- 
diga fatta förekommande moln i rörelle om- 
kring en inbiilad axel, h varigenom ångorna 
hoppackas til vatten, nedfalla af lin tyngd, 
men uti Inåckgäog, emedan de utomknng 
drifvas af vådrena , fom genom molnens kring- 
vridning fjelfva få It en hvirfvelrörelfe. 

Ccntrifugal kraften gör härunder en tom 
kårna, i hvilken förek >n. mande ämnen uodrif- 
vas: denna röredekanockunderh elpas af den 
öfverlhykande vinden/») Lbomkring vifar fig 
ofta rök 1 1 er dimma af vattendroppar, (om fl 1 ta 
fig lö(e^). Kn hårtig nedltigande lurt- fl 6ra tor- 
de åfven kum a upvåcka dylik rö-t ile. Då \ ät- 
ten rinner genon rn tratt märkes en conilk 
hviifvel, hvars ftörfta diameter år. öfverlt: i 
luften blir ock rrofåndet fl orre, ju iångre ned. 
Genom centrifugal - krafren orfakas likdedes 
hår en tom kårna , lom ej från lidoroe kan 
fy Uns , emedan delom hvalf emotftå. Vid 
nedra ändan år tryckningen ftörlf, der ir.åfte 
D iå. 

0) Hr. Brisfon, Mem. | />' (f. tog. k. 
de V Ac. i-6-j. 1 m//)-,MuslchcnbrockV 

i'.dra Band, 


5® Om Nederbörd, 

fåledes luft, vatten, lof, tråd, m. m, indrifvas, 
(am t trappvis och med ti Itagande häftighet 
upföras , emedan gångorne bhfva alt flörre 
och ftorre, Sluteligen blir vatnet få delt, at 
et moln öfverft tilkommer, Är rorelfen o- 
tilrScklig, at uppeholla maHan, eller gangor- 
ne brifta, fker grufveligt ikyfall. Af updi- 
gande luft-ftrommar kunna dylika vårknin- 
gar upkomma, faftån med Ikiljaktighet i vida 
omftandigheter, och tyckas lenare flaget af 
Skydrag merendels på detta fått tillkapas. Det- 
ta år hvad i närvarande lårer kunna lågas om 
defla belynnerliga Luft - teken. Tilråckliga 
underråtteller om alla omftandigheter felas ån- 
nu. Merendels aro de iakttagne af fädanc folk, 
fbm icke varit i dånd ar granika fammanhan- 
get, hvartil defsutom faran ofta lårer bidra- 
ga. Imedlertid finnes hårutaf på hvad fått 
grodor, foglar, filkar, halm, låd,m. m. kun- 
na nedrågna. 

K7. Tilråcklig köld förvandlar ångor och 
vatten til is. Tilfrulen dagg eller dimma 
kallas Rmjräft , då den falt na t på allehanda 
kroppar, och ofta med lina mångfaldiga cry- 
ftallifationer utgör det aldratåckafte o fv er dra g, 
fbm et upmårkfamt öga kan ålkåda. Antin- 
gen fryfä ljelfva de updigande dunflerna af 
Kiftkretfens köld och förvandlas til en fin Inö, 
fom fåtter fig på i vågen ftående kroppar, 
eller ock kunna de efter froft delna, fadån 
T her mom etern ftigit öfver o, når de råka 

tåta 


r) Z?r. Franklin , Phif, 7 r. nSj. 


Om Nederbörd. y 1 

tåta kroppar, fom ånnu dertil åga nog kyla 
qvar. För denoif ken rimar der på murar i 
tö- vå ler. Då under bbdare årstid frofi in- 
faller (åtfer Hg rim förnemljgafi: på frodiga 
Vaxter, lom trifkr utdunfta. Åkommer dagen 
efter tågn, få hafva de hå r af ingen fkaria,men 
infaller folfken plåga biaden rutna. Om vin- 
tern vifar fig -rå fönfterrutor en art rimfrofh 
vårman drager fig genom glafen för at ut- 
breda fig i "y-re och kallare luften, h va ron- 
der angorne ditföras, attraheras och faflfryfa 
uti åtfkilliga figurer, de ! s efter rörelferna i luf- 
ten , dels enligt böielfen at anfkjuta til 60 gr. 
yinklar. Om på en frufen ruta andas en ren 
flår k, får man fnart fe huru deröfver en flrå- 
le fkjutes fram : under det denna förlänger 
fig vidhåfias fidofixålar, och ofta på dem nya, 
alt under 60 gr vinklar. På detta fått öf- 
Verklådes i köld den gjorda flåcken på få feeun- 
der. Då fröken några dygn får fitta qvar vi- 
fa fig (exfidiga upfiående prifmer hår och dår. 

Snö eller tilfrufna ångor, Ar ej annat ån 
en famling af fine is- nålar, fom ehuru de öf- 
ver alt efferfiråfva, at anfkjuta til 6c gr.s vin- 
klar dock under få mångfaldiga förändringar 
iaf fidernformor vifa fig, at man icke ånnu til- 
råckligen lårdt kånna dem alla o. Denna o- 
lika utfpårring, och vägmans fkiljaktighet, då 
fnön faller, år hufvudfakelipa orfaken,at nys 
fallen fnö ibland intager 6 gånger ftörre rum, 

D 2 cån 


s) SVVTufichenbroeks | V. Acncfemiens Hanål' 
' Pbyfic. tab. XX1H-) famt j rfi 1. 1. 1. 


52 Om Nederbörd. 

ån fedan den fmålt til vatten, ibland 12, ja 
ånda til 38 t ), och kanlke ånnu mera, fom inan 
icke rönt. Fårgen år hvit, ehuru is år klar och 
genomfkinlig; men ftrålarnas, och ånda til de 
mindre delars fpårning til viffa vinklar gör, 
at icke ljufet går igenom, utan råkar ötver 
alt återkallande planer. Stött glas blifver af 
famma grund hvitt. Snö anfes med fkål för 
is-crydaller och har hittils deras anfkjutning 
åfven lå litet, lom andras, kunnat förklaras, 
det år dock vifst, at hufvudfigurerne åro fex- 
dråliga lljernor , och at då nya flrålar i åtlkii* 
liga ordningar på dem (åtta lig til do graders 
vinklar, upkomma derigenom de mångfaldi- 
föråndringar, lom vi befinna dem aga,’ mer 
eller mindre af omltåndigheter rubbade. 

Det tros nog almånt, at fnö hindras fal- 
la under llark köld, årfarenheten vifar dock 
ej allenad, at det Iker , utan ock, at kölden 
ibland ökas, jud under fnögande. Snö liåra- 
tad med vederbörlig aktlamhet ger det rena- 
de vatten, (om många år kan bevaras, utan at 
rutna. Underdundom trådas på Inön Ikrå- 
pukar til Cantharis, m. fl. hvjlka genom or- 
kaner eller tilfalligheter blifvit utur dna vin- 
terquarter uprifne och kringfpridde ti). 

Hagel åro tilfrufna rågn- droppar af rund, 
2flång eller foitlig IkaDoad. Vanliga fiorle- 
ken liknar bly-hagds, fåilan fom nötter, dock 
Ikall den ibland V2ra fom gås-ågg x ), ii 

vå- 


t) V. Ac. H. 1763 . ! ti) P.Ac. H. 1749. f.-jj. 
J. j>, j x ) MulTchenbroek. 


Om Nederbörd. 53 

våga 2,3 til 6 marker. Af fiflnemda vikt fol- 
lo i Crembs 1720 y). Man har ock exem- 
pel både i åldre och nyare tider af flora is- 
klumpar, fom nedfallit, Påföra år 824 vid 
Autun i Bourgogne en 16 fot lång, 7 bred 
och 2 djup a), lamt 1708 d. 10 Jul. i Franche 
Comrc en p fot lång, 6 bred och \ djup, 
fora bordt våga omtrent 1800 fkålpund a). 
I allmänhet åro hagel defs rr.mdre, ju högre 
up. Underftundom hafva de en hvit och lofare 
kårna öfverdragen med genomfkinlig fkårps. 
Gemenligen falla de efter ftark hetta och med 
5 fka. Den löfare kårnan tyckes upkorama af 
hoppackad fno, fora under fallet med rågn 
öf verdrages , hvilket ftrax tilfrufir. At värman 
j luftkrecfen år alt mindre och mindre ju hög- 
re up, det fkaii framdeles förklaras b ), hår år 
nog ac nårnna,det undre grånfen for ftåndig 
fnö i F.uropa år poco, hogft 10200 fot öfver 
hafvet, innora hvilken fåleoes molnens ånger 
altid måfle tilfryfa. Hagel faller gemenligen 
fommar • tiden , beledfagas af oväder och 
orkaner, famt gor tfrer florlek och håfdg- 
ihet mer eller mindre fkada. Det fmelter me- 
rendels fort, men man har exempel på det, fora 
legat g dygn quar. Man vet ddsutom , at 
vaccenpartiklar urfatte för blåff blitva kallare, 
ehuru den anfalla ide lufren åger famnn grad 
värma, fom de. Monne icke ‘likaledes dun- 
fler, fom fvåfva af och an i Lufc - kretfen , 

D 3 deri- 

y) Coll. B rcjlaw. 1720. | a) L y Avanc. 176 gip.jt, 

z) De Bomare , DiSt. | b) jj. 140 - 


f4 Om Nederbörd. 

derigenom blifva några grader kallare, ån om* 
gifvande medel, och låiedes ibland kunna 
fryfa, faftån thermome f ern ej fallit til o? Den- 
na fnö kyler åter luften, och det häftiga ft , 
om den råkar falt arter. Here (yror träffas i 
luftkretlen r),och det blifver fåledes icke o- 
begripehgt, huru mitt på varma fommaren frys- 
köld kan alftras deruti. 

1 18- Strax efrer medlet af fiflförflutna ioo- 
tal började man holla räkning på årliga ne- 
derbörden. Härvid år daggen den fvårafte at 
värdera. Kiing London töregifves den icke 
hinna tii 3 tums högd om året d). Annor- 
ftådes vet jag icke, at man afuuått mer, ån råga* 
och fnövatten. 

Ifrån 1689 1767 ^ ar ärliga nederbör- 

den kring Paris en enda gång (tigit til 23! tum, 
hvilket hånde 1711, men 1723 ailenafi til 63 
tum , det lågfta han under denna tid varit. 
Medeltalet för alla hirtils obférverada åren blif- 
. vernå(fani7tum.I Weftminfter vid Londonvar 
den ifån »697 til 1714, högfl 1709, eller ine- 
mot 22f, lågft 1714, då den icke hant til 9f. 
Medeltalet at alla iH åren år 17. Medelhög- 
den för Townly uti Landcafhire år 36, 8 5 för 
Plymouth 26, 9; för (Jpminfter uti Ellex iSf; 
for Widrington uti Northumerland 19, 4; för 


c) §. 10 j. 

d) Dr. Hales rdknar 
fommardagg på >yi nåt 


bvardera Pä en vatten y- 
ta Jäger b an falla mer ån 
dubbelt få mycken dagg , 


ter , til y ii. tums bogd Jom pä lika vidd af fack - 
bvardera , famt vinter - j tig jord. 
dagg på 21 p j til Jq bbgd j 


Om Nederbörd. 5; 

Edioburgipj ; e). I P^dua irån 1725 til 1735 
år medeltalet 30^. I Modena går den ej fål- 
lan til 285 men 1716 öfver 90 f). I Rom nå- 
ftan lika högt, men i Neapel efter medlet föc 
io år til 27. I Berlin från 1728 til 1739, »7,7- 
I VVittemberg från 1728 til 173 16 * 8. U- 

ti Ucrecht 21. I Åbo ifrån 1730 til 1761 , 
bögfi: 1760, nemligen 26, 3; lagd 1761, eller 
i6i; medeltalet eof. I Lund från 1753 til 
1763, högfl 1760, 20^; lågft i~s > j 12, 26; 
medeltalet 15, 9. Uci Uplala från 1739 til 
1762, högft 175 j , io, 3 ; lågft 1758, 9> il 
medeltalet for alla 33 åren, 14,2. Utom Eu- 
ropa rågnar mångffädes mycket mera. I Ca- 
rolina från 1738 til 5752 bar det ingen gång 
varit under 32, men ! teg 1740 öfver j6j me- 
deltalet på iy år blifver 41 tum. 

A mages 30 tum iåfom et medeltal öfver 
hela jordklotet , lom ej tyckes vara för myc- 
ket , ty ehuru fomligftådes aldrig rågnar, och 
innom Europa medeihogden lioller fig me- 
rendels imdlan 15 och 20, 15 rågnar på an- 
dra orter nåflan jumnt 3 och annorAådes villa 
års-tider iikfom ofes v^tnet ned 3 öfver 100 
tum om året. Efter denna grund itiger 1 års 
nederbörd inemot til 337 cubik mil. 

Granfkap af baf. Iföra högdec , Ikogar , 

1 m. m. volla nederbördens olikhet på åtlkilli- 
1 ga (tallen. Vatten gifver mer åm ne rij rågn, 
ån det torra, hvadan ock alla derifrån koln- 

D 4 man- 

e) Brownrigg , art oj f) De la Lande, Foy. 

' making common falt. cP Itafie. 


$6 Om Luft (ken. 

mande våder gemenligen fora fuktighet med 
Hg. Berg och (kngar göra åfven mycket til 
faken, Emot lam man packas moln af vå* 
de- : emot dem draga* de åfven genom al> 
mån na drugkrafren, och ondetftundom genom 
Eeclricicet. Le as kyia uträttar, at ångorna 
hopfalla och fnart vmna den täthet, fom Lke 
vidare tillåter dem v ii tas i lufrkretfen, 

TREDJE CAP^TLET. 

Om Luftfken, 

i T9, VS hafva tilförne anmå kt, at loft- 
kre f fen i (ig helt tyckes ägi blå färg g), men 
for öfrigt träffas hår nåffin alla förändringar. 
Det är af naturkunigbeten bektnt,at dagslju- 
fet , eller de t fom kallas hvitt, beflår af 7 läm- 
nianbiandada hiifvuchårgo* ; rodt , brandgult, 
gult, grönt, ljusb'ått, mö: kb ätt eller violett och 
purpur. Når en kropp kaffir a' iadefla olika (Trå- 
lar nåftan i lika mångd r:i våraögnn, kallasden 
bvit, frerkaftas nå gotd er a dager ymnigare nåm* 
nes defs färg deretter, hvarviddock mångfal- 
diga fo; ändringar upkomma , medelfT olika 
blanningar. År ytan fådan , at inga fTrälar 
kunna (Tudfa derifrån, (å märkes ingen färg, 
eller det fom i allmänhet heter fvart. När 
en kropns byggnad år af den art, at han flåp- 
per alla flags ff alar utan åtfkilnad fram, fy nes 
den klar och färglös, men annats utftakas defs 
farg efter de fiåifta b). 

Som 


i) 110, b) Se Newtons Optik. 


Oro Luftfken. 57 

Som molnens tåthet och Hållning oånde- 
ligen kan förändras, få begripes lått, at deras 
färg mårte vara ganfka fkiijakcig. Når de Hå 
imellan (olen och ögat åro de ibland få tåta, 
at ganfka få Hrålar förtviå trånga fig igenom, 
och då få de et mörkt utfeende : ib.an.i llippa en- 
daH de röda, och ibland några andra fvaga- 
re igenom. Når moln {kådas åfvan ifrån fy- 
nas de hvita. År Hållningen annorlunda få 
årerkail3s oiika Hrålar efter åmnets, tåthetens 
och Hållningens fkiljaktighet. Man får fåledes 
fe moln af alla fårgor, hvaribland dock grö- 
na åro de fållfyntaHe i). 

Åtfkillige fergor upkomma åfven af det 
åfkådande ögats mattande , och defle plåga få 
namn af tiffällige. Orn man några minuter 
enflåndigt betracktar t. e. en fyrkant af rödt 
papper. Jagd på hvic, eller, fom båttreår, på 
fvart botten, få vifar fig omfider deromkring 
en blå-grön kant , och om då (es på en hvit 
vågg, fynes derpå en blågrön fyrkant. År 
fyrkanten gul, blir den inbillada blå: af grön 
bufvudfårg fås på lika fått purpurrödt: af blått 
röd-gult: af fvart fås hvitt: af h vitt åter fvart 
o. f. v. k). Defla befynnerligheter förtjäna 
viflerligen all upmårkfamhet. At komma när- 
mare på grundorfåken böra vi förH påminna 

D 5 ofs.. 


i ) Frezier fåg gröna 
vackra fliyar vid [olens 
nedgång , da han /ju 
feglade under Tropicns 
cancri. M011 j är gen var 


dterfken af hafvets ? 

k ) Hr. EufFon bar 
för fl upgifvit dylika rön 
i Mcm. de /’ Ac. des Jci . 
ences 1743. 


5 8 Om I.ufcfken. 

ofs, atdåflere ämnen af fam ma flag tillika värka 
på et af våra linnen, b! i fva de fvagafte omärkliga. 
Således likfom förfvioner ftjernors eller lam- 
pors (ken i fullt dagsljus. När en på fvart 
lagd hvit fyrkant enftåndigt ålkådas blifver 
det (tycke at ögne-nåtet, (om bilden faller 
uppå, mattadt, våndas derföre (edan ögonen 
på fvart, fynes en ån fv^rtare fyrkant , eme- 
dan mattada ftallet ej nu marker dt (vaga vår- 
kande (trålar; våndas åter ögonen på hvitt, 
blir (amma värkan långt ftöire, ty det öfri- 
ga af ögnenåtet rores tillika mycket liflsgt. 
Tvärtom måtte det gå til når (Vart fyrkant 
åfkådas på hvitt. I al mån het år få befkaffadt 
med de inbillada figurerne, at vi dömma dem 
ads (torre, ju längre pianuni år ifrån ögat, 
ty det (örn innefattas ur. ler lika lyn-vinklar 
holles tur defs (förre , ju anfenligare vi för- 
mena afftåndet vara. At utreda de öfrige til- 
falligbeterne före Hi Hes i fig, 4 en cirkel indelc 
i (amma proportion, (om fårgorne fins imél- 
ian hafva 1 en genom glasprihna århollen (ol- 
bild /). Vill man nu veta bvad fårg, (om 
upkonumer, om den gröna ibland de 7 bort- 
tages , (å delas bågen GFmitti tu vid r, (amt 
derigenom dragés en diameter, den na faller på 
purpur, dock ej mitt på, utan 10 gr. närma- 
re det röda , få led ej upkommer purpur, fom 
drager i rödt, men mycket (Vag, emedan al- 

le- 


/) Daithi färgbildens < tons förlikning med to - 
af delning bar Ben ven u 1 ner och flrångnr. Sedtji 
ti infhrti JlsUetjbr New- \afhand . um Ljitjct. 


Öm Luftfken. f9 

lenaft en fårg felat i hvitt. Alla 7 kunna an- 
ies , lom krafter, hvilka i mon efter fin ftor- 
lek bidraga til hvitt, når då jämnvikten rub- 
bas, genom en eller fierés afföndring, värka de 
ofrige tilhopa kraftigaft, efter lom deras gemen- 
famma tyngde-ounit faller. Lämpas dctca til det 
ofvannåmda rön, lå tyckas de blifva ti! någon 
del begripeliga. Om ögon, tröttade af grön 
fyrkants betracktande , våndas på hvitt, mär- 
kas ej de derifrån med de andra kommande 
fvagare gröna ftrålar, utan endaft de ötiige 
ihop, det år en fvng purpur. Når ögat af 
en vifs fårg blifvit ia mattadt, atdetejfkön- 
jer fvagare ftrålar deraf, år det åfven natur- 
ligtvis fördefs nårmafte likar kånllolöft , i Ivn- 
nerhet om de enligt fin natur åro (vagare, ån 
de förra. Således, når blå fyrkant blifvit å* 
(kådad , kan hela fh anfes fom borttagen , 
och då befinnes vårkan af de öfriga falla för- 
nåmligaft på brandgult, dock endaft 5 gr. 
från rödt. Vid tilfålliga fårgens ucftakande rör 
röd 4:kant kan (åkert af purpurfärgen åfven 
borttagas, och då faller hutVud vårkan på det 
gröna, 4 gr. från det blå. At tydeligaft kun- 
na finna tilfålliga fårgorne böra de vårkeliga 
vid klar dag betracktas genom glas-prilma och 
ögonen fedan våndas på en hvit vågg, ty 
då (könjes i ordning: blått fallande i grönt j 
b. att , lom nåftan går i violet; blått, dragan- 
de 1 purpur; purpur; rödt; guldgult, dock 
blekt; och ånteligen gulgrönt. Kfter den til - 
föreoe gifna regel finnas åfven lått töråndrin- 
garne, fom yppa fig, om botien hvaruppå 4- 

kan- 


•> 
• • 

v. 


**••• 



* % • 
>.V * 

* t - v 



60 Om Luftfken. 

kanten lågges, eller planum man fifl vån- 
der ögonen på, äger annan fårg. Vridas ögo- 
den lå under åfkådandet, at bilden intager 
lärfkilta Italien på ögne-nåten, blir fedan den 
inbillada dubbel, eller annorlunda olik origi- 
nalet, hvilket alt följer af de anförda grun- 
der och ftåmmer öfverens med årfarenheten. 
Skiljes det blåa från prifmatifka fårgorne, 
gör de öfrigas blanning höggult, hvarafrör- 
ltåsj hvarföre Solen ej fynes hvit, men hår- 
ennot kan göras en fvår invändning, nämli- 
gen, at då åfven månan och ftjernorne borde 
vifa fig gula: denna år fvår at harva. Til åf- 
ventyrs beror fkilnaden deruppå, atomdagen 
åro ögonen få mattade , at luftens blå färg in- 
gen mårkelig känning up väcker, hvaremor den 
nattetid båtie fkönjes tillika med de 6 öfriga. 
Vi fä ftrax fé, at låran om tilfälliga fårgoräf- 
ven uplyfer andra phcnomener, ehuru den än- 
nu år långt ifrån at vara tilråckeligen uiredd 
vt]. Hår inblanda fig vårkningar, fom til- 
lika fynas hårröra deraf, at en Ifaik kånfla kan 
fortfåttas, åfven fedan intet objeft mer2 vir- 
kar derpå. Sådana tyckas de fläckar och rin- 
gar vara , fom efcer fölens åfkådande vid up 


vi) Hr. C. Scherflfer 
har i en rf y utgifven 
af handling fatt detta äm- 
ne i mycken dager. Han 
bar låtit måla figurer 
med tilf ålliga fårgor , 
h vilka b af va et bcjymer- 


ligt och fr ammande an - 
feende , men fe dan de tr ti- 
git och långe bli fint be- 
tracktnde , på hvit vdgg 
omfidevvifa (amma (kap - 
i vader visd fina ratta 
i fårgor. 


Om Luftfkeo. 6 1 

eller nedgåendet, vimla för ögonen, åfven 
då de tilfiutas n ). Defle torde doch til en del 
kunna råknas för hårflammande af (amma or- 
faker, fomde tilfallige, ty ehuru ögonen ciiflu - 
tas kommer dock ofra gerom ögonlocken få 
mycken dager, fom från en hvit vågg. 

120. De tåcke och mångflrgade bågar, 
fom under rågnvåder ofta inflålla fig, draga 
en fynnerlig upmårkfamhet. DefTe Ragn- bågar 
vifa fig, då åfkådaren har rågnet framför hg 
ocb Joliken emot ryggen. Låt ögat vara i 
o ( fig. 5 ) , abe och dej två rågndroppar , 
h vilka kunna anfes fom flillafiående, ty ehu- 
ru de verkeligen beflåndigt ömfa rum , få 
komma dock i h vart ögonblick andra uti de- 
ras flållen. Solens afflånd från jorden år få 
flört, at defs til ofs kommande flrålar i dec 
nårmafle åro parallele. Låt Sa vara några få- 
dana, fom ingå uti droppan, bryt2S ifrån fin 
våg til b , hvaråfl en del fludfa til c, famt 
der utgå åter parallele i luften, fkilde i far- 
gor. Om då Sa och Oc utdragne göra SgO 
vid pafs 42 gr. 2 min. komma röda flrålar til 
ögat, fom marker denna fårg vid r, men år 
vinkeln 40 gr. 16 min. fåComdbO, fynespur- 
pur vid j, och de andra millanvarandefårgor, 
når vinklarne efter brytelighefen åro paflade 
imeilande 2 anförda. Många flere flrålar anfalla 
på famma droppar , men antingen gå de ut på 
frånvånda fidan, eller ock om de^refleeteras 
utgå de icke parallelt, famt blifva derigenom 

oför* 


n) Se Hr. JEpinirön i A£l. Petrop. 1764. 


62 


Om Luftfken. 

oförmögne, at i ögat vårka mårkelig kånlel. 
l)e, fom Från rågnet komma parallele, kallas 
derföre kraftige, ty genom dem blir ögat får- 
gorne varfe: huru de böra anfalla, fom lko- 
la bhfva fådane, vifar Geometrien. Om nu 
7 droppar flållas få ofver hvarandra, at h var- 
dera gifverenaf hufvudfårgorna , och de vi i- 
das uri cirklar omkring en genom ögat med 
foiffrålarna parallelt dragen axel, få (kulle der- 
igenom upkomna 7 fångade ringar, oro bvar- 
dera fargade fin våg, h vilka tiihopa i bredd 
intaga 1 gr. 45 min. Det år klart, atom rågn- 
droppar finnas allcftådes, der vågarna ilryka 
fram, målte ock en båge vifa fig, fom har 
ytterft en röd rand och de öfiiga i ordning , 
men felas nägorftådes rågn , lft blifver bågen 
der afbruten. Fårgorne gå inpå hvarandra i 
följd af fölens diameter. 

Utom denna förfta bågen fynes ibland 
en annan omkring famma medelpunkt , hvars 
fårgor åro gemenligen fvagare och altid i 
omvånd ordning, nemligen ofverft purpur 
och innerft rödg Defs upkomft fkilter der- 
derutvnnan från den förras, at (trålarna måfte 
e gånger fludfa, vid i och k, innan de utgå. 
År vinkeln SmO lika med 54. gr. Q min. vi- 
fas vid tn purpur, och vid n rödr, om vin- 
keln SnO ar 50 gr. sy min. Biedden af den- 
na båge går til 3 gr. g min. 

Då himmelen varit mycket mörk på den 
fidan rågnet failir, har jag et par gånger fedt 
en tredje båge, dock var han ganfka fvag 
och knappaft fynlig. Furgornas ordning år 


Om Luftfken. 6 3 

uti denna lika, fom uti den forffa, men för- 
fvagas ånnu mer genom 3 återkaftningar, in- 
nan de komma til ögat, 

Lat som vara parsllel med (olftrålarna, 
få år det klart, at rågnbågarna på denna lt- 
nea hafva fin medelpunkt, hvaraf vidare föl- 
jer, at då vinkeln mor, eller fölens högd öf« 
ver horizonten, blir o, kan halfva rågnbågen 
fynas, och i fall åfkådaren flår på en högd, 
lå at han kan fe 42 gr. under hr, fkulle han 
få betrackta en hel rågnbåge 0 ). Men få fnart 
folen kommer höger ån 42 gr. kan ingen rågn- 
båge af forfta lTaget mer fynas. Hårutafkan 
flatas hvad tider om året eller dagen, fom 
rågnbågar åro roöjlige. I Upfala kan ej för- 
da bågen fynas middagstiden ifrån flutet af 
April til framuti Augufrus, utan endafl mår- 
gon och afton, o. f v. 

Kmedan diametern af hvart flags rågnbå- 
ge altid innefattas under lika fynvinkel, lå år 
det klart, at man fer honom flåndigt lika (lor, 
man må flvtta fig til eller ifrån honom , ehu- 
ru han vårkeligan år mindre, ju narmarerå- 
ignet år. uti hvilket han formeras. Af denna 
igrund år begripligt, hvarföre den tyckes gå 
undan för dem, fom fara emot honom, och 
:efterfölja dem , fom taga kolån ifrån honom. 

Hvar 


c) Grefve Fr. Picus 
flf Mirrmdola fåg v Åttan 
vn bel hage under en re- 
fa til Flor en t s. Magi r i 
Pbyjiol. Peripatb. 293. 


Cardanus bar fedt en dy- 
lik. Ibland vifa fig r agn- 
bågar ftrax efter fölens 
nedgång , hvilka boja fig 
alt jom bon går djupare. 


> 

9 » 



r >:‘ * 
; t - . 





64 Om Luftlkeri; 

Hvar åfkådare fer en fårfkild båge. Ibland å” 
ro de belt när, hvilket kan fkönjas af krop* 
par bakom, fom fynas färgade. Jag har fedt 
en några ioo /leg ifrån mig. 

Sådant år det vanliga forhollandef, men 
underfhindom upkomma af tilfålliga orfaker 
falfka bågar , fom antingen fLcåra de råtta , el- 
ler inffålla fig innom dem, Het förra kan 
Lända af återkaftande vatten, ciå fi-aiar kon- 
na komma til ragnet, likfom från en Iblun- 
der lynkretfen p Det fenare har man gjorde 
fig mycket befvår at förklara &f Åtalar , fom 
fpridas ifrån hufvudfcnippan q ) , men de åro ej 
annat ån tilfålliga fårgor af de Aarkafte i bågen. 
Sådana hollas för f ällfynte, men knnnaaksd !e$, 
då någorlunda rydeliga rägnbågar vifä fig, alle- 
naft man åfkådar dem frint några minuter, och 
fedan vånder ögonen innom dem, då erön- 
sktiga och purpurröda bågar ofta i flereoid- 
ringar der upkomma. 

Ibland fynas bågar emot månan, men de 
åro altid ganfka fvage r ). 

Man masker flika åfven uti dagg t) och 

rim- 


p i Sådana finnas an* 
märkte af A. Celfius, 
F. Ac. H. >142; Ftien- 
ne, Pbtl. T> • 
ley , Plnl. Ty. n. q.20 ; 
Senguerd, Pbyf ‘ Outhi 
ér, Toy. m. fC 

q) Langwith , Pem 
ber ton, B i Ifinger, vi.fi. 


, r) AriAoreles. nämner 
I 2. Verdries bar fedt en y 
: Weidier en 

1 P.trdies få q en up - 

nedvänd på en daggi g 
äng jfourn, des Sf. tom . 
u ; Langwith en by per- 

bnlifk. Phil. Pr. ah\Fi. 
p. 2, 



Om Luftlken. • 65 


fimfräfl t), h vilkas Ikapnad kan vara rund, 
elliptilk, paraboliik eller hyperbolilk, efter lå- 
gats hogd och anfallande itrålars olika lut- 
ning emot lynkretlen. Detta kan låtteli- 
gen begripas, om man inbillar fig en vanlig 
båge i "luften, fom går genom nårmafle pun- 
&en af den fom ligger vågcåtr, lamt vinkel- 
rått emot linean, fom dragés från Polen til 
ögat. Når nu linier dragas från ögat genom 
luftbågens omkrets, och fortlåtcas til marken, 
få utliaka de den liggande bågen. Se fig. 6 «). 
Eefynnerliga bågar vifa fig i moln på höga 
berg, då de åro få når, at åfkådarens Ikug- 
ga faller derpå. Omkring hufvudet gå flere 
ringar, fargade, fom föma rågnbågen, eme- 
dan de brytande och folfixålarne återkallan- 
de partiklar hafva olika fiorlek, och fåledes 
kunna bringa til ögat famma fårgor under o- 
lika vinklar. Ytterlia ringen plågir vara ljus 
och dels fårgor ej kunna Ikönjas för himme- 
lens klarhet ar). 

E izt. Kr än • 


t) Parent uti upiinad 
rimfråft. ASl. Er. fuppl. 
tom. IF. 

11) Jag bar i V. A 'c. H. 
1 1 S 9 gifott en utförlig 
hiftoria om regnbågens 
förklaring. 

x ) De Franfke "Natur 
kunnige t jom fåndes til 
America för jordens af- 


måtwint*, hafva befkrifvii 
et dylikt luft/ken, jom vi- 
ftde /ig på berget Pam- 
bamarca , der de vid fölens 
upgång omgåfvos med tö' 
ken , men denna drejs i- 
från dem och fbr byttes hä- 
ftigt i få fina ångor , at dé 
fnapt kunde fy nas. På 10 
( famnars afft and fick hvar- 


a 'dra Bandi 



/ ;* 


Om Luftfkert. 

i ii. Kranfar kallar jag de ringar, fnrri 
otngifva (olen, månan eller ftörre ftjernor y). 
De Sro ibland hvita, ibland fårgade, och på 
åtfkilligt fått. Sådane fynas nnderftundom fio- 
re, dock alla kring fämma medelpunct eller 
kropp , hvars rorelfer de följa. Tvårlineati 
år ofta 45 gr,, dock kan den vara annorlun- 
da, ifrån 2 til mer år 90 gr. Inuti minfta 
kranfen -år et mörkt fålt. Deras plana åro 
vinkelråtte emot den råfa linien, fom dragas 
från ögat til den kropp de otngifva. 

De förfkingras af våder och fynas icke 
tillika på orter, lom hafva fiera mils afftånd. 
Deras tilholl år följa ktel igen icke höge uppe 
1 luftkretfen. 

SHka kranfar formeras omkring ljus i bad- 
flugor, når månan eller ftjernor fes genom im- 
migt glas, eller hvaråft en myckenhet ångor 
ftåilas imellan ögat och Ijufet, fäledes år det 
troligt , at de i luftkretfen på dylikt fått up- 
komrna. Låt ögat vara i o (fig. 7 ) och en 
hop parallela (trålar falla från himnaelfka krop- 
pen, 


Jer a Jer på fe fin fkugga , 
och omkring defi bufvud 
5 eiler 4 lifiiga kronor , 
fårgade, finm inner (la 
rågnhagen , i horjan o- 
va/e , men fedan mer run 
de : den inner fia fin tes hel 
och hullen. Utom alt gick 
en ljus ring. Hvar åfkt 7- 
dt tre jag endaft fim bild. 


Innerjhi bagens tvarlinca 
var gemen ligen 5^, den 
2: as u , den 5. v 17 gr- och 
ringens 67, dock ar det 
i omfkifteligt och ibland 
annorlunda . Pa åtfkiiiiga 
{Ullen i molnet vot o ån - 
gorne fru frie. 

'■ y) r/ AAcov. pijni'»s oel) 
Seneca kalla den- Coronai. 


Om Luftlken. 67 

pen , omkring hvilken krans formeras , på dunfl- 
kulorna, fom (tå imellan. Om nu sc anfal* 
ler på det fårtec ar efter 2 brytningar de rö- 
da flrålarna komma til o, och se, at de bia 
taga vågen ro, få mårkes vid d rodt och 
vid v blått, (amt om do och fo vridas^ om- 
kring ao f< na axel 1 upkommer en färgad 
krans s). Blandas (trålarna, fom komma från 
c och e kan rummet imellan dem blitva hvitt. 
Det år klart, at efter kulornas olika ftoriek 
och högd kunna kranfarnas tvårlinier och far- 
gor förändras. 

De kunna ock hårleddT ifrån brytningar 
uti runda hagel, (om hatva en genon fcimig 
yta af vatten eller is. Om de år ec i.idant, 
få komma inga (trålar deri hån til o, utan mör- 
ka kårnans tangenter brytas efter ei och j- , 6 , 
famt de fom anfalla långre från axeln , fåfom 
SY, 5 nnu (tarkare, ty den utgår efrerjk.^ Der- 
fore, om oh dragés parallelt med ei, få kun- 
ma inga (trålar innom vinkeln soh ga igenom 
de nåmda hagel och komma til ögat. Hela 
rummet innom vinkeln son måfte Tåledes (y- 
nas mörkt. Utom denna vinkel kunnaenmångd 
(trålar , brutne uti hagiens genomfkinhga (kor- 
pa anlånda til ögat och formera ljufå eller fär- 
gade ringar. Tvårlineans olikhet åger eftec 
denna förklaring fin grund uti förhoilandet 
imellan hela haglets och ogenomlkinbga kär- 
nans diametrar. Når det år» lom 1000 til 

E 2 12,’ 

L ay Muflcheubroek ,j famt Newtons optik. 
\dours de Phyjiquef.iqpi; | 


68 Om Luftfken. 

12, blifver Kranfens tvarlinea igr. * men 120, 
om det vore (om 1000 til 730, o. f. v. fom 
genom uträkning kan finnas a). 

Sådana hagel, fom hårtil fordras, berät- 
tas vårkeligen ibland vara fundna i luften, och 
torde ån de, (fom icke behöfva vara ftörre 
ån rof fron,)ån tjenliga dunfler volla Kranfars 
upkomft, hvilka underffundom genom ovan- 
lig (kapnad eller andra tilfålligheter kunna nå- 
got förändra detbelkrifna forhollandet b). 

122. Våder-Jolar och Väder-månar c) kal- 
las de bilder af (ol eller måna, fom i fyn- 
nerhet höft och vår plåga inftålla fig, under- 
ltundom ånda til 6 på en gång. De fitta van- 
ligen uti vågråtta merendels ljufa ringar. Sjelf- 
va bilderna likna hufvudkroppen, åro dock 
gemenligen oredige, med fljertar begåfvade, 
och altid fvagare uti (lien. Ibland vi(a de fär- 
gor. Undemundom fynas flere horizontela 
bågar öfver den, fom går genom folen, hvil- 
ka tangera hvardera någon af de tillika (yn- 
liga kranförne. De lenare hafva röda fårgen 
innerft och blått ytterft, famt de dem tange- 
rande bågar tvärtom d). Vädret år vid (li- 
ka tilfallen ftilla och luften icke fullkomligen 
klar. Kranlar vifa fie altid tillika. Des- 
la luft(ken vara ibland hela 4 timmar, ja i 

Ame- 


a) Hugenius de Co - 
ronis Parbeliis. 

b) N éwton/Jfg’ en gäng 
omkring månan en elhp- 
tifk Krans, 


c) Parbelii , P ar a jelena. 

d) Sådana Cyntesi Upfala 
1763 d. j Mart. Se Hr. 
Pr ef. Ma Hets befkrtfn. i 
V.Ac, Handl. 1763, 


Om Lufcfken; 6g 

America fkola de vara fedde flere dagar, i- 
från Solens upgång til defs nedergång <?). Of- 
ta mattas de och likfom forfvinna, men lif- 
vas atflcilliga gänger up igen: de fkingras af 
blåfl, och fynas icke pä aflägfha orter tillika. 

Underfhindom nedfalla is*nåiar, fomhaf- 
va ogenomfkilig axel. Antagas defla genom 
fmåltning eller annorledes vid ändan äga en 
vattenclroppa eller annan tyngd, (om holler 
dem uprätt i luften, få låta de flefta omftån- 
digheter förklara fig derutaf. Låt ogat vara 
i o ( fig. g), fölen i s , famt a och f af de nåm- 
da is-nålar. Strålen sf kaflas til ogat, fora 
ifrån en cylindrifk fpegel, föijakteligen til af- 
ftånd från fynkretfen lika med råtta folen. 
Af många fådana upkommer den Ijufa rin- 
gen. Strålar so komma efter brytning utr 
nålens genomfkinliga yta til o, och föreftål- 
la en falfk lol vid b. En lådan, men fva- 
gare, kunde alftras vid d genom ftrålar sno, 
föm efter 2 brytningar och 1 återkaftning i 
n framkomma , från horizontela nålar. Stjerr 
tarna kunna vara följder af f vagare brytnin- 
gar uti några nålar , omkring de kraftiga-* 
fte. Flera kraftiga nålar ofver hvarandra, å- 
ka bildernas antal. 

Den anförda förklaring beflyrkes myckef, 
om det år fant, fora foregifves at vårkeli- 
gen , under det våderfolar fomligftådes vift 
t fig, flika isnålar nedfallit: merendels åro dock 
nedfalne nålar befundne aldeles genomfkinlt. 

£3 Se 


c) Pbil. Tr. n, 46 


yo Or.'. Luftfhen. 

ge, och äfven .fådan a kunna äftadkomma 
i amma vårknmga<\ Störfta fvårigheten år hu- 
ro de (ä långe kunna lodrätt uppebolias i 
luften. Kranfarne åro förut förklarade, men 
hår lÖrekorama många nya omflåndighete r . 
De horiz ontele bågar, fom tangera dem, tyc- 
kas ådagalägga, at dunfternas pattikJar ofvaa- 
til rnåtte vara kulrige , kanfke fphxroidifke, 
hvars axlar holl.ia lodrätt eller ej mycket lu- 
tande. Fårgorne vifä ock, ar de af fåmma 
flags refraction hårftamma. Der horizontela 
ringen fkåres af kranfarne blir er förökat fken, 
fom tyckes vara egönreliga upkomften for de 
falfka bilder, ehuru Ikärande kranfar ej altid 
fkönjas. Ibland åro phenomerne få förvir- 
rade, at de ej af hittils antagna grunder kun- 
na utredas f ). Sädanas noggranna obfer ve- 
rande bör derföre aldiig förfummas. 

Nå- 


f ) Hit bor i Jynncrbet cirkel med convexiteten 
joras bvad / 'om i~ir d. / 1 vand åt felen 12 gr. båg: 
Hpr. middagstiden fyntes 1 på bbger om fölen var 
vid bjre Ullcryds kyrka 4 ! en färgad låg båge 
mil norr om Carlftad A af 120 gr., äfven med 


bvarofver ritning och be - ( kr ökningen vand emot fö 
fkrifning blifvit mig til - len : på vänfler var en dy 
fdnd af Hr. Sven Kihl- i lik: mittemot foten (kars 


m a 11 . Utom den bor i-zon - 
t ela fo Iringen , ocb en nå- 
got mer ån b al f krans af 
/f gr. diameter , vijade lig 
under folen en på horiznn- 
ten flående färgad balf 


flora lolringen af 2 fig in- 
bbrdes tangerande Ijnfa 
cirklar , bvardera af 30 
gr. diameter , bågges me- 
delpun&er voro i folrin- 
gen : en (tor ljus båge gick 


Om Lufcfken. 71 


•Några gånger fynas kors , eller Jodråtti 
och vågråtta armar gå ofvtr fölen eller må- 
nan g). De vågrå rta torde upkomma genom 
brytning uti lodråcta , och de lodrät i a genom 
brytning uti horizonteta nålar b). 

En fal (k upgående fol, mittemot den råt- 
ta nedgående, fom någon gång bJitvif iakt- 
tagen D, har formodel igen varit v åder fol. I dland 
åro 3 foiar fedde, då en faifk tangerat den tan- 
na ofver, och en under, hvilka ordenteiigen 
den ena efter den andra gingo oed k). Om- 
kring månan fynas ibland dylika ringar och 
bilder, men gemenligen ganfka fvaga l). 

Når kolen becackes af moln , lom icke 
hånga tilfamman, må k as ofta årfktlliga ftnm- 
: mor, livilka gå ihop emot fölen , fora då kå- 

K 4 ges 


1 från kranfetis 6 fre ocb fkar 
1 felringen. Luften var dun- 
‘ kel, men det fyntes fbrjl 
'.efteråt. Väderleken ån- 
■ ärades ej , utan vintern 
‘fortfor. De fägosockö - 
; 7 mil i NfV härifrån, 
g ) J. A. Schmidius 
! bar befkrifvit et kors of • 
: ver månan , Åfven He- 
[ velius. Få obfervatori- 


varit fådant. 

b) Hugenios , a. fl, 
i) He velius fag en 
fådan läät i Sept, Hr. 
Bouguen/% den 13 Apr. 
1336 en fullk fol gä ned 
(Ifax efter den rätta. 

k) Malezieu fag dem 
/J22, Hifl. de F Ac, des 
Se. 1322. 

l) Plinius H.N.L 1 I. 


ntm i Paris anmärktes c. 32. Af de vackra fe , 
et Jlikt A 77 d, ty. Maj. fom kring månan bli f vit 
i' Far mode ligen bur det , fedde , äro de fom fyntes 
[fem ( ’on (kantin us M. j 174.3. d. 20 Qcl. Se P bil, 
\fdg bfver fölen år yi2\ 7r, n, 48 


72 Om Luftfken. 1 

ges dr agn vatten. Orfaken år, atf olftrålirna, 
4om trånga fram imellan molnen, sa och sb 
(fig. 9) göra de i vågen fimmande dunder 
fynliga,på famma fått, (om når ljus endafl 
faller genom et hål in uti et rum. Ehuru de 
åro malt parallell, få tyckas de dock gå i- 
liop , emedan hi från o fynes (torre ån eg. 
Om imellan molnen c och d faller rågn kun- 
na ftråiarna uti dropparna (kiljas i fårgor , 
hvaraf då Itrimmorna fynas fågrade. 

Under flrång toika updrifvas åfven en 
mångd torra partiklar, hvilka i lunet våder 
forniera likfom en rok, men dock fållan 
hinna öfver några famnar högt 7/;)* Denna 
kallas 5 b/ eller Lan dt - rok. 

124. At i et ågnablek forfåttas från klar 
dag uti fullt mörker, och tvårtom , (kulle 
medföra mångfaldiga olågenheter: Skaparens 
vishet har friat ofs ifrån dem alla. Så fnart 
folen går nedom fynkret/en (lutas dagen på 
en ort, men derföre uphörer icke (trax alt 
ljus, utan luftkretfen beholler et fvagt (ken, 
lom fmåningom och ånteligen aldeles förfvin- 
ner. Detta kallas fkymmng. Låt hfre (fig. 10} 
föredålla (ynkretfen för orten o och hfre b det 

kloc- 


?n) rjjj å. uf. 08 . 
»bferverte Hr. Larobert 
tinder Jiark S en [ådan 
folrok vid Coira , {bvil-\ 
ken ock vijade i be la < 5 - 
flra Sweiz ocb Tyroln , ) 
£t når gr ånf ande berg ej 


kunde tydeligen fynas. E- 
mot afton fåll rågn , bvar- 
af upfamlades i et medel- 
måttigt kårl ocb fatte fig 
på botten en finger bogt 
Jlam , efter något ftilla • 
flående . A8a Helv, vol. 3, 


Om Luftfken. 73 

klotartiga ftycket af luftkretfen, fom ligger 
deröfver. Når nu folen s kommit få långt 
nedom rio, at grs blifver lika med horizon- 
tal-refraftion , då förloras förfl defs åfyn, ty 
ftrålarna från s hafva alt hittis genom bryt- 
ning kunnat komma til o , men fedan icKe. 
Slik ljufets afvåg gör, at då fölens öfre brådd 
vårkeligen år i horizonten kan dock hela fo- 
len fynas. För Paris behöfver hon 3 min. 
at flyttas 30 grad minuter, eller fin hela diame- 
ter, fåledes blir dagen der af denna orfak 6 
min. långre, ån utom den famma. Under 
fjelfva polen lynes folen 36 timmar långre 
hårigenom , ån annars fkulle hånda. Strålar 
kunna ej eller uplyfa hela öfver horizonten 
varande delen af luftkretfen , hvilket ouply- 
fta flycke alt tiltager,ju mer folen fånker fig, 
få at når flrålarna tangera ij, år endafl: cadr 
ljuft , och hela fkymningen forfvinner ånteli- 
gen når tangenten fkridit til r, i fall flrålar 
allenafl efter en återkaflning kunna mårkas, 
men om de ånnu efter 2 ftudfningar nog 
kraftigt vårka på våra ögon, få kan då alt 
ånda til a vara ljuft, o, f v. 

Det öfverfta af fkymningen eller uplyfla 
fegmentet ftiger fåledes up ifrån h , höjer fig 
tils den gådt förbi zenith, och fédan åter ned- 
ffiger. Denna flyttning fker uti en (håck-li- 
nea, ty foleni;åndrar jåmnt vertical och fkym- 
r.ingens högfla år altid med henne uti en och 
famma. Skymningen flatas, då folen kommit 
omcrent 18 gr. under fynkretfen. Hårtil fo- 
dras minfta tiden under linien , emedan folen 

E 5 der 


74 Om I.uftlken. 

der går vinkelrätt up och ned, famt den må- 
fta under polerna, der hennes dageliga ro* 
re lie år nåftan parallel med horizonten n ). 
Under polerna åro följakteligen icke mer ån 
2 Ikymningar om året , en for lolens ankomft 
och en efter defs bortgång, men hvardera va- 
rar öfver en månad. I Upfala infaller korta - 
fte (kyrniningen i flutet af Febr. och början 
af O.lober, d'å den endaffc varar omtrent 2 
tim. 1 5 min. , men från flutet af April til bör- 
jan af Aug. råcker den hela natten. 

Gryning kallas Ikymoingen , fom kom- 
mer före dagen, och rörholler lig aldeles lika 
med hvad anfört ar , dock uti om vand ord- 
ning ; men den gulhet eller klara rådnad, 
lom vilar fig vid horizonten der, fbm fu- 
len efrer en liten ftund upgår, får egenteii- 
gen namn af mårgon-rådnad. Luften år me- 
rendels tjock vid horizonten, hvadan endall 
de fhrkare fårgor förmå, ac trånga lig ige- 
nom. 

12J. Efter ~ eller Mot - fkymning å' - c' da* 
geligc luft - lken , fom altid följer Ikyn; nin- 
gen åt, ehuru det icke förr, ån i vå a tider 
blifvit anmårkt, ja få kånna det va. ke igen 
ånnu. At bårom få begrep behöfver man en- 
daft uti klart våder vånda ryggen emot lo- 
len några minuter efter dels nedergåog, då 
man vid horizonten blifver varfe et lågt. blå- 
aktigt och på purpur Hotande fegment, med 

en 


72) Jag bar uti Ac.dnforia omfky vnii? urna 
H. rfio gifvit utförlig \oclj ikras jo> L.it iog, 


Om Lufrfken. 75 

en deröfver flående rådaktig bSge. Aro om- 
flnv.iiqheterna mycket gynnande kan io..n i- 
mellan fégmentet och bogen urfkilja en b v it 
och gul rand , nien färgornas t vaghet och o- 
jåmnhet göra dem merendels omarkehg3. 
Efterfkyrn ningen fliger froäningorr. , ak fom 
fölen fånker lig. Om lider Hannar feg men t .-t 
och börjar blifva grått, men bagen år un- 
derftundom 5nnu naårkelig vid ztnith o), 
Efterfkyrn ningen unkommer o al van på f am- 
ma fått , fom rågn - bågen , endaft med den 
fkilnad, at hår fker brytning och ftudsring 
i luften. Då ftrålen sl. (hg. io.) ingår uti lufc- 
kretfen ikiljes han i fårgor. 13 e röda ftrålar- 
na föras minft af vågen och komma til m, 
h var »från de åferkaflas , men de blå fanka lig 
djupare och komma anda til N. Man k m hår 
råkna rödc, brandgult och guk '"hopa tåfom 
nårmaft !ika,och p5 fatnma fått flå i hop de 
4 öfriga. 

FJERDE CAPITLET, 

Om Luft- eldar. 

126, Utom de nåmda loft teken finnas 
'andra och förfärligare , emedan de ofta åflad- 
ikomma mycken fkada. I luftkretfen famlas 
en ftor hop eldfångda ämnen , f ‘dom efién- 
tiela oljors frnafte del, fpiritus reftor,anrån- 

delig 


0) Hr. Mairan år den Cramer i Geneve bar 
■fhvfte. fom redigt bejltrif- ock obferveradt det fwi- 
vit detta iuftfkm. Prof . 1 ma. 


76 Om Luft-eldar. 

delig luff, m. m. Det bor icke förefalla underligt , 
at af defle lom upftigit, eller blifvit alftrade, 
åfven fådana förekomma, hvilkas blanning up- 
våcker hetta och underflundom brifter ut i full 
låga. Konflen kan ju uträtta lådant, hvad bör 
då icke väntas utaf Naturen? Men i fynnerhet 
finnes Ele&rifka kraften ofta vara med i fpelet . 
Huruledes denna famlas i luftkretlen år en 
fvårare fråga. At luften genom inbördes gnid- 
ning med egna partiklar eller en del dunfler, 
kan blifva elektrilk , lynes ej olikt, lufiftröm- 
mar och allehanda röreller torde ock under- 
flundom upvåcka lysnader och upblånkningar ; 
men at härigenom lamlas någon flark kraft 
är mindre troligt. Hårvid måfte lika mån- 
ga partiklar blifva jakade och nekade, hvilka 
uti en flik blanning fnart utflåcka hvarandras 
värkfamhet. Likare år, at luften genom nå- 
gon vils upvårmning, hopdragning eller ut- 
vidgning kan blifva elektrilk. I Frankrike 
finnes luften dageligen eleölrifk uti tort va- 
der fommartiden, men dels kraft börjar vid 
fol-upgången och flutas en i timma efter ned- 
gången p ). Vintern vilar der fållan några 
prof af Elektricitet , til åfventyrs efter luften 
ej hittils med nog fullkomliga vårktyg blif- 
vit underlökt. I Irland åger den under kal- 
la årstiden nåftan jåmnt jakad Elektricitet, 
dock lå fvag, at den endaft genom repul- 
flon röjes. Under froft eller dimma år den 
til visft afflånd från hus, tråd, m. m. ganlka 

mår- 


p) Mazeas, Piiif. Jr. iy3. 


Om Luft ■ e!dar. 77 

mårkelig, åfven i dugg-rågn, men mycket 
fvagare, {a lpor deraf kunna ock underfhia- 
dom fkönjas i lugnt mulit våder. Håremoc 
kan den under varma årstiden fallan uptåc- 
kas, om icke vid dimma i aftonfvalka, eller 
nattetid , men ganfka 1 ’vag, dock jakad. F.n 
,vifs tunheti dimman vifagftörfta kraften, fom 
lanfenligen förfvagas, då dunfterna falla tåta- 
re ihop, i fall icke de til prof nytjade kork- 
, kulor hånga mycket högt. Ofta luckta dim- 
mor, fom gnidit glas j ). Mon då kölden 
:upvåcker jakad eleäiricitet och vårman nekad? 
.Mon hos Antipoderne kraften år ftridig, mot 
iden, fom hos ofs vifar fig? Bagge flagen kun- 
:na framfkafFas i Turmalin, endaft genom om- 
:byte uti omgif vande medels temperatur, och 
i åtfkilliga kådor genom fmåltnmg. Kanfke 
iviiTa berg och orter på jordklotet åga Tur- 
fmalinfk natur, eller genom fvafvel, fom af 
nmderjordifk vårma blifvit fmålt, vinna ele- 
£trifk kraft, famt dermed froitta öfverliggan- 
!de luft och dunfter. 

Men vare fig huru det vil med fättet, 
divarigenom denna kraft upkommer, det år 
låcminftone visft, at luften och deruti fimman- 
de moln ofta åro fulle af Ele&ricitet. Man 
skan ju draga den ned, famla den, och der- 
med anftåila hvad prof, fom behagas t 

127. Lyckt gubbar kallas fmå oftadiga lå- 
gor , fom några fot från marken fara hit och 
dit, då det efter fölens nedgång blifvit mörkt. 

Ibland 


j) Phil, 7 r. vol, 62 , /77a. 


78 Om Luft -eldar. 

- Ibland tyckas de flåckna, förmodeligen bort- 
(kymde af bufkar och tråd, men åter »(frax 
uptåndas på andra (tallen. Skapnad och ftcr» 
lek (kola vara föränderlige. De antända ic- 
ke, men berättas gifva en fvafvelaktig jucktl 
I nordliga länder åro de mer fållfyntc 
och föregifvas i fynnerhet vifa fig vinterti- 
den på morafiga f ållen. Uti Spanien, Italien, 
och andra heta orter åro de nog alimånne, 
befynnerligen emot höfen, och (lockna icke 
af rågn eller våder. Kring Bologna vifa de 
(ig mycket anfenliga,af flera fots långd, alla 
årstider, men förnåmligaft under ffark köld , 
då jotvien. af fnö år betåckt. På kyrkogårdar, 
afråtsälatfar, i kårr, m. m. (kola de finnas 
ymnigaft. Det år befynnerligt , at ^htiru myc- 
ket delfa lågor omtalas , åga vi d^c£ än^pu 
ingen fullkomlig be(krifning om dem. Wet 
föregifves väl, at en blifvit nedflagen, fom 
liknat något fegt och (lipprigt ämne,- med fvar- 
ta prickar r)-, men detta rön behöfver bekråf* 
telfe. Vid(keppel(en anfer delta lågor med (å- 

> dan 


r) Rob. Fludd. beråtr 


tiffel. Dä han ville komma 


närmare flyttade lyckt* 
gubben /ig. Se. Phil. Tr. 


tas hafva efter] agnt orb 
vedflugit en lyckt gubbe , 
dä ämnet funnits likt\n. 411. Ét /likt ir rbl o fl 
gradram. Se Dechales \fkall hafva farit en hel i- 
Mund. math. tom. IV. I talienfk milfåre en re/ande 


Derham gick fackta in- 
fil en , Jom på 6 ti l p 
fots afflånd tycktes hop 
pa omkring en rutnande 


och lyfl Jiarkare , än hans 
fackla. Hannov, Pbys, 
Dogm. lom. 11 . J. 233'. 


Om Luft eld ar. 79 


dan högacktning, at få åfkådare våga nalkas 
och underföka dem r) Andre forfumma un- 
derflundom yppade tilfållen, och på fådant 
fått blifver man långe nog uti okunnighet. 

Man vet, at rutnade vaxter och djur i- 
bland gifva {ken ifrån fig t). Monne flika 
dunder, hoppackade af nattkölden aldralyckt- 
gubbar? Några mil från Grenoble träffas på 
vitrande fkiter en hit och dit »farande låga , 
fom ibland forfvinner om fommaren och til- 
tager oaa vinteren. Slika iåtta lågor finnas vid 
Pietra mala, et ffålle på Apennin litet närma- 
re til Bologna, ån til Florens, ej långt från 
en by af (amma namn. Utbrottet fker på en 
flack af to- 12 fot i diameter, mittpå flutnin- 
gen af et berg, och år fom det ofriga af lö- 
fä denar ofverhöljd, hvilka fråfa med fyror 
och luckta fvafvel då de gnidas ihop. Hår 
fynes ingen (pricka, dock vilä fig lågor af 
vid pafs fots diameter och högd, itorre och 

min. 


s) De bollas af allmo- 
\gen for * elaka and ar, fom 
[fara omkring at narra 
rfolk af va gen, ja någre 
[Natur kunnige fåf om Car- 
Idanus och Sennertus , 
föga b atre. slt de 
r olja en flyende och und- 
Vå en ef ter jagande , kan 
Vanda der igenom, at man 
yar efter fig eller jlöter 
\nr fig luften. Om det 
Vore jant , at de vid j var - 


f ande fly , ocb nalkas un- 
der bedjande ,fkulle utan 
tvifvel någon naturlig 
omftåndigbet bart il bidra - 

f a, men faken bebofver 
ekråfte/fe , innan förkla- 
ring år nödig . 

i?) Saltfjb fifk , oxkött , 
kalfkött , f oge Ikött , ug- 
g/e ved, m. m. iyjer af en 
flycktig vatfka. Se F. 
Ac. H. 176 /. 



/• 



- * 


A. 


'•> 


• * . 
i • \ 






80 Om Luft eldar. 

mindre, ibland få ffarka, at nårgrånfande berg 
deraf uplyfas, i fynnerhet nattetid ochvidrågn- 
våder. Kaftas vatten på gniftrar det ocii lå- 
gan uphorer för föret ögnabiek, menquick- 
nar åter ftrax. Somligftådes floknar, då jor- 
den ftarkt fkrapas, annorftådes uplifvas eld. 
Sällan kan blåfi flacka lågan, men om få hän- 
der, tändes den åter af minda flamma. Tråd 
tändes af dem , men marken fkall ej vara fyn- 
nerligen het, der de brinna. Grås och örter 
växa omkring. På flera ftållen i nejden fladra 
dylika lågor och utbrirter ej långt härifrån på 
en äng en kall kålla,-fom tyckes koka’, och 
öfver hvilken en antåndelig luft flår x ). 

I Rättvik, ftrax vid Boda by, fågs vid 
berget en lyfeld nattetid i många år. Den- 
na gaf anledning, at 1725 der gråfva, då ef- 
ter 1 famns lös jord fants kalkberg , hvaruti et 
bål gick ned, i början af arms tjocklek och fe- 
dan lå vidt, at en karl kunde komma igenom. 
Svafvelkis och bergolja funnos i en fido gång 
och mycket kis på botten. Efter denna öpning 
vifte flg ingen lyfna mer; den kallas hår Os- 
tnund och tros vara en drake ji). 

Af hvad anfört år finnes nog tydeligt, 
at defle lågor, forn på viflaftållen utbryta, ej 
annat åro, ån en få kallad antåndelig luft, fora 
dels genom underjordifk eld, dels genom vit- 

ring 

x) De la Lande Foy. y) En Malmletare O- 
tom. 11.JomforMetn. de lof Larsfon andälte den* 
r Ac . de Paris 1699 och na gr of ning. Se V 1 Ac, 

| Handl, 1740. 


Om Luft-eldar. 8 1 


ring tilkommer z). At de kringfarande Tyckt- 
gubbar åro af famma fl?.g, kan ej ånnu med 
1 åkerhet påftås, men troligt år, at de ljus al- 
mogen talar om och fer btinna om höftaft- 
nar aldeles höra hit. 

Haffar, hundar, kattor, ja vifTa månni- 
fkor kunna blifva få eleårifke , at de gifvagni» 
ffror och fken ifrån fig, då de gnidas eller 
komma uti någon rörelfe a). Troligen kan 
marken fomligftådes vid vifTa tilfållen electri- 
feras, och uti f ådant tilffånd vore det icke un- 
derligt, om den gifver (ken ifrån fig. Kan- 
fke at ofta mörker, åfkådarens råddhoga och 
egen rörelfe utråcta , at man tycker en ftilla- 
flående låga ömfo rum? Sjelfva luften kan vi- 
fa irrblåfs , då hon på något fått blifvit ele* 

tfrilk b). Sålunda åro förmodeligen deraf fler 

ra flag af olika orfaker alffrade. 

Brännande lycktgubbar , fom anråndt hö, 
halmtak, ja hus, fkola fordom funnits iTyfk- 
land c >. Sådane omtalas i förra 100-talet uti 
Frankrike, famt uti nårvarande i Italien och 
Holffein d). De befkrifvas runde, eller co- 
hifke, til utfaende, an flore fom månan, ån 

F fmå 


a) §. 7/. 

?) §- 2 'S- 

b) Da Hr. Hartman 
efter flera timmars ele&ri- 
ferande ha 'ligt q ick med et 
ljus uti famma rum Jag 
han en liten låga efter] III < 

z:dra Band , 


fl g , fom dt er flocknade , då 
han fl unnade , at betrak- 
ta den. 

c ) Tacitus, Ann. Li 
XII. 

d) Kraft, Phyfica tomt. 


$2 Om Luft- eldar. 

fmå fom lampor; forolige ftillaftående , andre 
rörlige med mindre eller fiörre fart, dock 
aldrig haftigare, ån en fpringande månnifka. 

128- Ofta fy nas på klara aftnar och nät- 
ter fmå fallande lyfnader , fom likna och kal- 
las Stjernfall e). De vifa (ig icke vid mulit 
våder, göra ej eller något buller, hvadan de 
tyckas vara of ver molnen. Uttderftundom 
låmnas en ljus ftråcka efter dem, der de fa- 
rit fram- Man har inga påliteliga underråttel- 
fer, at de blifvit fundne på marken/), kan 
fåledes icke med vifshet fågas , om hår faller 
något ämne, fom under vägen antändes, el* 
ler någon eldtångd dunftfambng , antingen ge* 
nom gåsning eller Eledfricitet råkar i brand * 
famt efter fin ftållning af brinner, då det fer 
ut, fom en eldig kropp vore i rörelfe. Tro- 
ligen hånda bagge delarna. Ibland vifa de fig 
ock om dagen, men det år högffc fållf ynt ^ 


e) Cicero kallar det 
TrajeBioftella. Epicurus 
trodde ^at vårkehgen ftjer- 
nor fbtto af himmelen. 

f) Efter Eludds och 
Bruflcei beråttelfer fkaU. 
deras ämne likna gr odr åm 
(Gafiendi Phyf • * andre 
påflå dock r, at den fnnd- 
na materien ej annat va 
rit^ån fogel-tråck Mer- 
retti Pinax ) Hr. Becca- 
ria berättar om et fljern- 


fall , Jom kommit åt det 
på/le , der han med några 
vänner fati en afton : det 
Jlocknade inemot demonen 
en oty de lig lyfnad vifade 
fig i ognableket derefter 
på fålfkapets anleten och 
bänder , pä marken bred • 
i vid dem , ja på vatnet , 

! fom i en trägård bredvid 
nyttjades at juckta jor- 
den med. 

g) Gaffendus har en 


Om Luft-eldar. 83 

Flygande Drakar, Facklor, vijpi eld/ken, m. 
m. torde ofta endart i anféende til ftorlek och 
fkapnad fkilja ifrån ftjernfall. Ibland torde 
fådana blånkningar vara eleårilka, och up- 
komrr.a, då luften under rörelfer fammangni- 
des. Underfiundom vet man visft, at de ic- 
ke åro n.eteorifke , utan förorfakas af lyfande 
jnlecler, i om flyga hoptals om natterna. Kår 
händer, åfven lom vid andra tilfållen, at 
värkningar af flimma fiag ofta få olika namn, 
efter ålkådarens inflkt och inbilning, eller nå- 
gon tjlfållig förändring uti ornfländigheterna, 
och tvärtom blifva underfiundom de urgifne 
for famma art, (om til fin natur och belkaf- 
fenhec åro vida fkilde b). 

129. 4 (kan år den fårfårligafle af alla 

lufteldar. Den antänder, förflorer , fkadar el- 
ler dödar, innom få ögnableck. Atdelsvårk- 
ningar hårröra af electrifk kraft år nu mera 
ingen gifsning, utan en afgjord fak, ty man 
kan draga denna eld ifrån åfk- molnen och 
dermed anftålla alla férfök, fom vifas med til- 
h]dp afen glaskula. • • 

Jag har på annat ftålle budit til , at ut- 
förligen förklara och utreda detta fafeläga luft- 
teckens natur i): hår tillåter ej rummet, at 
anföra mera, ån det hufvydfakeligafle. Vilkii- 

F 2 ja 


gång jedt det ; ifven Ber- 
nier, då han var i Sto- 
ra Mogol. 

b ) J åm får Jhttet af 
{f. 132. 


i'\ Tal om Afkc-fka- 
dot s fbrekommavde , hol-: 
lit for K . V. Mcad. i, 
Stockholm 176 4 , d. 23 
Maj . 


> 
• • 

h .• 

• • 

*• 



A. 



84 Om Luft-eldar. 

ja 3 omftåndigheter vid dels utbroft, och af 
dem Ikall nu hvardera lårlkilt becracktas. 

Et ålk-moln år ej annat, ån en ftarhe 
eledtrilerad dunftlamling. Deftå hafva vanli- 
gen den undre fidan jåmn och parallel med 
jordytan, men den öfra kulrig och hvålfd. 
Om et dylikt kommer få når intil et torn, 
hus, eller annat moln, fom ågcr ingen eller 
ftridig eleftricitec , at en gniita kan utbrifta, 
då tildrager fighvad man kallar ålkllag. Vi vil* 
je förd uppeholla ofs vid fjelfva Ikcnet, fom 
fådt namn af blixt eller ljungeld. Detta vilar 
fig, antingen, lom en häftig upblankning, u- 
tan at man marker något mer, eller ock fy* 
nes tillika en myckenhet eldllrålar böjde uti 
mångfaldiga krokar. Låt a och b vara två 
moln, af hvilka b år electrilkt och kommer lå 
når intil A, at imellan dem en gnifta kan ut- 
brifta, få öfvergåc en del af denna kraft uti 
a, fom der utdelas, men hela dels kropp år 
en lamling af dunfter, hvilka åga olika fin- 
het och afftånd, elektriciteten måfte låledes 
hoppa ifrån det ena ftållet til det andra, livar- 
igenom vågen blifver fynlig. Den måfte ock 
innom et löft moln gå uti många krokar, ty 
båfta ledningen följes altid, ehuru lång den 
må vara. Låkaledes fynas ftrålar uti b efter 
den ftråt, fom tilförllen Iker. Sjelfva gniftan 
imellan a och b, eller c och d, går gemen- 
ligen rått fram, men, då myckenhet ångor 
åro omkring, kaftas åtlkilliga ftdollrålar uti 
allehanda krokar, be och af kunna blifva o- 
fynlige, då de gå djupt in uti ftora moln, el- 


Om Luft- eldar. 8j 

ler ock då andra moln bortlkymma dem. Jag 
bar vid blixtringar åclkiiliga gånger tydeligen 
fedt ftråhr, fom mött h varandra, antingen 
från 2 moln, eller et moln och jorden, ja då 
man bara fer reflexion , Ikönjes nåffan altid en 
dubbel upblånkning. Befinnas tillika, at både 
jakade och nekade fpetlar blåfa, utdtifva rö- 
ken af påltruken phosphorus, m. m. fä blir 
nog troligt, at de ftridige ele 3 riciteterne bag- 
ge beftå i öfverflöd af fårlkilte åmnen, lom 
ftarkt attrahera och faturera h varandra. Het 
få kallada nekada år dock mindre lylande, 
hvarutaf händer, at ehuru vid ålkil ig två 
ftrömmar mötas, blir merendels encf.ft den 
jakade fyniig. Hårutaf förlfås, at åfkm tyc- 
kes flå upföre, om jorden år jakad och mol- 
net nekat, och tvärtom. 

Vid hvar eleftrilk gniffa Iker en fmåll, 
och annat år ej eller ålk-dur.drec, ehuru lju- 
det tyckes hår mångdublas, dels af ftumma å- 
terfkall från moln och andra åmnen, dels ock 
deraf, at då ljungelden gör lång våg, hinna 
de fvångningar han förfb upvåcker i luften ej 
altid få fort til örat, fom de fifta, eller tvärt- 
om, efter kolans olikhet k). Derföre höres 
gemenligen en enda fmåll, når flaget fkerhelt 
når, men annars bulrar det hela 30 til4ofec. 
I dalar imellan höga berg åro knallarna för- 
färlige. Ljufet går vid pals 966900 gånger 
fortare ån ljudet , derföre år gemenligen nå- 
gon dds-lkilnad imellan blixt och dunder, 
F 3 hvar- 


k) Beccaria , Lcttere del Eletriciftno. 


gS Om Luft -eldar 

hvaraf någorlunda kin flutas om farans aflåg- 
fenhetyafvikande dier annalkande. Går dröjs- 
målet til 15 iec.eller iminuc, iåårriet ljun- 
gande molnets' afftånd vid pafs i mil; men 
ju närmare de foija på bvarandra, defs mer 
år olycka at befara. 

En åfke- knall låter vål ganfka förfltråc- 
kelig, dock lärer han i flg fjelft vara anfen- 
ligt fvagare, än canon-fkott. Når man kan 
räkna 30 fec. i mellan blixt och dunder, dec 
är, på 1 mils afftånd , få år ljudet mycket fvagt, 
då likväl canon-fkott kunna höras 15 mil. 

I (amma ögonblick, fom blixten fynes 
fker flaget, få at bullret bebådar ingen mer 
Fara behöfva frucktas , om icke af et nytt flag. 
Efter omfländigherer utbryter åfkan uti olika 
voldfamheter. Då flag (ker imellan 2 moln 
ar följden allenafl: et häftigare rågn af dunfter- 
nas fkakmng. Tråd klyfvas , Ipjelkas eller af- 
fkalas alt efter kraftens ftyrka och a Hednin- 
gens godhet. Ägg blifva liklom hårdkok, 
te, Der vätlkor Äåkas våndas de ofta på 
et ögonblick i ångor och utöfva förfärlig! t 
vold. Alleftådes hvaråfl: afledning felas der 
bryter ålk-elden ut, antänder, om ämnena lått 
fatta eld, genombårar, riflar, kaftar omkull, 
förkolar, i vårtar och calcinerer eller fm ål ter 
metaller, gör ibland järn magnetilkt , men för- 
ftörer åfven eller omvänder magnerer. Djur 
dåna, blifva blinde eller dofve, fvedas, brän- 
nas eller aldeles flås ihjäl , ofta utan all fyn- 
lig åkomma. Underflundom kroflås benen ; 
ibiand rifvas kläderna uti looode bitar, m. ro. 
lom äger lin grund uti ledningens belkaffen- 


Om Luft -eldar. 87 

het, medföljande orkaner, kraftens ftyrka , ko- 
la och häftighet. Ibland tånder et flag och 
et annat flåcker , hvilket kan Ike antingen ge- 
nom qvåfning eller utblåsning. Afbruten led- 
ning gör underftundom, at åfkan tånder på 
flera ftållen tillika, om eldfångda åmnen lig- 
ga i vågen, der hon nodgas utbryta. Ibland 
befynnerliga vårkningar år, at den kan fmel- 
ta en vårj klinga och pånningar, ntan at fve- 
da balja eller pung. Detta plågar få namn 
af kall fmeltning, men bor ej förftås efter 
orden. Tunna kanter Imelta ofta i dylika 
håndelfer, men af hetta, hvilken dock i ög- 
nablek förloras, emedan det Imelta år klent 
och hånger vid långt ftörre kalla maftor. At 
få går til finnes, om en eleftrifk laddning fö- 
res igenom en metall-tråd med vidhängd tyngd 
på andan och åger nåftan ftyrka at Imelta, ty 
då utdrages tråden en ftycke och blitver längre. 

Åfkans våg år ofta rått befynnerlig, och 
ehuru den fåkert råttar fig efter båfta Jednin- 
gen, få år det gemenligen Ivårt at finna igån 
den famma. Utom ämnenas olika fkicklig- 
het, at leda Eleftricitet, få förekomma hårfle- 
ra omftåndigheter, fom ånnu icke alla hun- 
nit utredas. Större mångd af duofter, drag, 
luft-ftrommar, upvårmda lufc-ftrek, m. m. å- 
ftadkomma bequåmligare fart för åfkan på et 
ftålle, ån et annat. Håraf blir åtminftone be- 
gripeligt, h vårföre den ofta flår ned uti och 
bredvid vatten , hvarföre den tager fig våg 
genom fkorftenar, hvarföre under åfkvåder 
i lpjåll och fönfter böra ftångas, o. {. v. 

F 4 Dun- 


S8 


Om Luft eldar. 

Dunder kan horas utan blixt, når denna» 
af tjockare moln bortfkymmcs, och tvärtom 
afftåndet vara fådant, at vål fkenet, men ej 
dundret hinner fram. Den få kallade Kom - 
blixten år ej annat, ån ljungeld från moln, 
fom flå invid horizonten. Den vilår fig van- 
ligen kring flutet af Auguflus , utan buller 
och pa klar himmel. Sedan jag förfta gången 
blef varle denna kornblixtens upkomfl, har 
det hittils aldrig flagit mis felt, at når den 
blifvit fedd, åtminflone från någon hogdup- 
tåcka det tyfla ocn lungande molnet. Låt hr 
(fig. 12) vara horizonten och et ljungande 
moln Itrax öfver R,famt defs högd ar endaffc 
mil, få blifver dock or långt öfver $ mil, 
oå lik- ål et åfkflag a;drig höres öfver 1 
Det kan annars vål banda , at et flikt moln 
flår ftrax under fynkretfen, och at icke defs 
mindre åcerfkenct blifver mårkeligt. Ibland 
andra eleclrifka rnoln fia laddning utan både 
blixtrande och dunder. Man fer på afflånd 
underftundom råana öfver fkogar , famt der- 
under ftycken -if hufvudmolne: lånka fig ned 
på trådtopparne, hvaråft en del förf vinna, en 
del åter upfara igen juli fom guldblad under 
eleflnferad ledare. Sådane moln plåga vara 
flarkt nekade. 

Thor-viggen år en dickt. Då åfkan flår 
ned i jorden och råkar fmålteliga åmnen, i fyn- 
nerhet metallifka, få torde vål någon ting rin- 
na ihop och gifva anledning til ae många o- 
fanningar, fom om fådana utgifvas, men u- 
ti luften finnas hårtil inga fpår. 


Mol- 


Om Lufc- eldar. 89 

Molnen åro ån jakade och ån nekade, 
flere obfervationer fkola afgöra hvilkas antal 
år ftörft /). Soruligftådes äfkar det aldrig, 
lom i Lima, annoritådes hvar dag fom i Qui- 
to: efter medeltal höres åfkan om året 7 gån- 
ger vid G. H. udden, 9 på Minorca, 10 i Pe«* 
rersburg, 13 i Leiden, 15 i Tiibingen och Ut- 
recht, o. C v. Vådret kommer gårna med et 
ålkmoln. Ibland nalkas de förft och repellera 
h varandra {edan. Åfka utan moln har man, 
åfven i åldre tider, trodt vara omöjlig tn) y 
dock anföras af andra fådana rön, fom tyckes 
vila, atdet ibland låter fig göra. På en Påf- 
vens galler, fom låg vid ön Procyta, {kall å- 
fkan en klar middagsftund flagit ned och dö- 
dat tre man »). Dylika håndelfer beråttas af 
flere 0) , dock torde de förtjåna ytterligare 
granfkning. Jag har fjelf fedt åfkan flå ned 
pä et kyrktorn utur en helt liten molntapp , 
då himmelen för öfrigt var aldeles klar. De 
fom ej fågo huru hår tilgick förundrade fig 

F 5 öf- 


/) Hr. Canton bar i- 
Hand räknat 101 nekade , 
emot S3 jakade , fanit 
frän Jlutet af Jun. til 
Jlutet af Aug. 41 neka- 
de emot 5/ jakade . 

ni) Arifloteles, Lu- 
eretius , Seneca. 

7i) B. Crelcentius be- 
rättar (irr bafva fedt den- 
na bände! fe , fom ti/drog 


fig i Sixti V tid. 

0) Scheuchzer, Me- 
teor. Helv. part. 2 , ocb 
1 ibland de gamla ; Ho- 
|merus, Anaximander, 
Xenophon, Virgilius , 
.'Ovidius, Cicero, Pli- 
nius, m.ft. fe Musfchen- 
broeks Jnfl. Pbyf. ocb 
mitt tal om äfke-fkadors 
förekommande. 


5° Om Luft -eldar. 

öfver få ovanlig omflåndighet och vifste icke 
af något moln. Så torde håndt på de anför- 
da ftållen, ty nog kan luften blifva ele^rifk, 
mennåpligenårdenfkickelig, at utdela åfkflag. 

Åfkan rånfar luften , fvalkar ochutfprider 
det för vaxter fruktfammafle rågn. 

130. Telms - eldar , fordom Caflor och 
Pollux kallade, åro ej annat, ån fådana lå- 
gor, fom vid Eleiflrifka förfök vifa fig på fpit- 
lhr. Når åfk-moln komma i gran/kap med 
torn p), fl<epp q) , eller andra orter, hvaråfl 
fpitfåde metaller finnas, (1 mårkas flike eld* 
bufkar, fom i flört åro aldeles det famma , 
fom de eleårifke i fmått r ). Man vet , at 
de ibland fatt fig pä krigshärars pikar och 
lanfar x), ja at åfven under fnö glåpp på fing- 
rar. 


p) Pä kläck -tornet i 
Plauzat i Auvergne\ på 
S. Pebrs torn i hord- 
baufen ; pä et Jlätt vid 
Naumburg , ocb fler (lä- 
des. Se mitt tal om å- 
fkan , fld. 6 6. 

q) Ridd. de Forbin 
harpa dem gifuit haft a 
befkrifning. Ennatt 16 $6 
botades han af et gruf 
veligt moln , feglen in- 
drogos ocb ftrax inflälde 
fig öfver 30 Telms-eldar. 
En på flor ma (len , /- fot 
lång , brummade , fom i- 


tändt fucktadt krut , ocb 
flyttade feg pä mafttop- 
pen ,fä fnart banan bort- 
togs. Sjojarande gifva 
dem afkiäige namn. En en- 
da bolls fordom för 0 * 
lycksbud ocb kallades He- 
lena. Se Plinii H. N. L . 
//. c . 37. 

r) Den , Jom en gäng 
fedt ele&rifka eldbufkar 
1 ocb jåmnförer dem med 

Forbins bcrättelfe , kan 
icke taga miftc om deras 
natur. 

s) Pliniu?, H. N. L. 


Om Luft-eldar. 51 

rar, ridfpö, håftöronen» m, m. vifa dylika 
lylnader t). 

Ofta förblandas de med fådane, fom ic- 
ke åro meteoriike. Lyfande kräk, fom från 
hafvet upkaflas; lyfande infécldvårmar ; Sco- 
lopendra phosphorea, fom man funnit utur 
luften nedfalla på fkepp öfver 100 mil från 
Jandet u ), och mera dylikt, hafver åtminfto- 
ne i åldre tider icke blifvit fkilt ifrån Telros- 
eldar, fom ock då endafttroddes finnas på fjon. 

131. Eld kulor år o ibland de befynner- 
ligafte luft- eldar. Deras hogd öfver jordbry- 
nen tyckes ibland vara anfenlig, ja underftun- 
dom til 18 mil x), tvarlinean flera tufende 

fot 


II. c. 3 7, Seneca, O^N. 
L.I, c. 1 ; Cxfar, Bell. jfr. 
c. 6 ; Livius L . 22 c. 1. 
Fync. Moryfon, Itine- 
rary. 

t) Det hände fal. Prof. 
Forsfkå! d. 22 Apr. 175$, 
pä Kungsängen vid Up~ 
fula, Snöblandadt rägn 
föll denna afton , då det 


for öfrigt var rätt mörkt. 
Han berättade mig fjelj\ 
at ridfpö „ fingrar , ja än - 
da inttl banden i Kar- 
pufen lyfte. Det fårfvan 
inemot Baden , men di 
b n 72 red et Jlycke tilba- 
ka , boijade äter ly [na- 


derna vifa fig. 

u) Hr. Braad har til 
K. Vet. Ac. inlämnat lä- 
de ritning och berättelle 
bärom. 

x) Balbus fag r;?9 en 
i Bologna , bvars bogd ej - 
ter räkning ätminftone fät 
tes til 3 ty/hi mils uti 
henne fyntes 4 häl ,med 
rök och lägor. Den likna- 
de ibland tänd camphert 
I och lyfte fom en upgäende 
■fal. Comm. Bon , f. 28G. 
Musfchenbroek {ätter 
dennas högd imeUan 16 och 
20000 fot. Kircb jäg en 
i Leipjig 1686 j fom åf- 


92 Om Luft-eldar, 

fot y) och häftigheten foga mindre, ån Jor- 
dens årliga uti fin ban %). De hafva gemen- 
ligen fådant {ken, at man nattetid dervid kan 
la fa finafte (tyl, och likna runda brinnande 
kroppar, fom kafla flammor och rök ifrån 
fig genom åtfkilliga öpningar, Ibland fynas 
de flå ftilla och forfvinna på famma ftålle, 
andra åter åga en grufvelig fart , ofta med fpet- 
liga och blekare fvanfar forfcdde, fom åro 
flere gånger långre, ån kulans diameter a). 
En del rulla kring fin axel b ). 

Un- 


ven anmärktes u ty/ka 
mil (lerifrän , ocb fåledes 
varit ungefärligen 6 t. 
mil bog. Denna (led Jlil- 
la. *Eph. N. C. 1688. 
Halley beräknar deras 
bogd omtrent til 30 äng. 
mil. Pbil. Fr. n. 341. 
Den fom i6~6 med fin fån- 
derfpringning fbrfkräckte 
hela Florens jättes i det 
minfta 2 p t. mil. håg. 

-y) Kirch värderar dia- 
metern af den han f äg til 
33j.fot,menBa\busjfant 
tvärlinean pä 1719 ärs 
eldkula 3 pä 0 fot. Synliga 
florleken bfvergär ibland 
Jo/ens och månans flera 
gänger. 

sJMontanari fägtä 7<f 


d. 31 Mart. i Bologna en 
flor lyfnad kommande bf- 
ver Adriatifka bafvet , 
Jom fedan for bfver hela 
Italien , 160 it. mil i mi- 
nuten. Dr. Pringkj be- 
fkrifver en , fom gädt 30 
äng. mil. pä en fec. Pbil. 
fr. Vol. L. i.f 263. Den 
Gaflendi fägftfverf or he- 
la horizonten, fom intog 
ätminftone 20 It. mifpä 
po pulsflag. Phyf. 

a) ty 9 ärs eldkula ha- 
de en / vans 7 gånger län- 
gre ån kulans diameter , 
ocb ftark fvafvellukt. 

b) En fädan fägs rjpo 
d. 9 Febr. i Breslau , och 
gaf Jmäll , fom dä en Ca- 
non afloffas. 


Ono Luft-eldar 93 

U.nderftundom gifva de icke något ljud c), 
och corde de tylla eldlken , (om ibland viia 
(ig under kalla årstiden på ganflca aflågfna or- 
ter tillika, åtven då himmeln år med moln 
ofverdragen , höra hit. Jag har annorftådes 
befkrifvit en hop (ådana, (om blefvo anmärk- 
te i76oöO: dylike åro (edde före jordbåfningar. 
Vid andra tilfållen göra eldkulor åtdolligt 
buller och (pringa fonder med grufvelig knall?). 

Gemenligen förfvinna de innom få (e- 
cunder, dock har man prof på (ådana, fom 
flera minuter varit (ynlige f). Vid fladen 

San- 


c) 1717 fägos flera eld- 
kulor d. 10 Aug. , i Bres- 
lam, ScljTveidmZy Glogau , 
Jaucr, LlegniZy Foblau , 
Brieg, i OJ ver- IJngern , 
Lutizniz, Polen , Preuffen, 
Curland , Ry filand ocb fle- 
ra länder. De fyntes i 
fallet [pringa fonder, dock 
utan buller. De bade lån- 
ga (vanjar efter bvilka 
marktes ljufl , fedan ku- 
lorna Jloeknnt. Deras (ken 
var ganfka klart ocb vara- 
de 16 fec. Mänga ftjern- 
fall märktes tillika, Bresl. 
faml, 171*7. 

d) V.Ac. Han dl. rf 0. 

c) Den lom /Tigs 1676 
i Mart, bullrade i, Livar* 


no , fom flera canon -flott, 
men of ver Corfica , Jom 
vagnar. Whifton fäg en 
rjr y, bvilken gaj ljud (om 
en mängd raketer. Den. 
fom fanima år gick bfver 
Bolognafraft medgrufve - 
> ligt gny. rj märktes i 
norra America et eld (ken, 
fom föll ifrdnzenitttlvid 
pafl 30 grader öfver bort- 
zonten , ocb efter 2 min. 
bbrdes et flumt ljud , men 
tillika pä orter \ fom lig- 
ga So mil ätfkilde. Vl.nl, 

1 Tr. 1764- fl t Sy. 

f) njS d. 8 Augufii 
flod ojver fladen Cbln et 
eldfken 10 min . , fom fedan 
fördeltes i en eldqitaft, Hr. 


94 Om Luft eldar. 

Santa Maria de )a Parilla fes ofta flere på fa m- 
ma natt^), men i allmänhet åro defle meteo- 
rer fållfynte. 

Det år obegripeligt, huru få mycket åm- 
ne, fom deflä kroppar tyckas äga , kunnat fam- 
las få högt uppe i luftkretfen. Månge Na- 
turkunnige hafva fåledes gtfvit det förlorat, 
at af joraifka dunfter förklara dem. Somlige 
holla dem för fpridda partiklar uti flora verlds- 
rymden, fom genom den allmänna drag-kraf- 
ten någorflådes flockat fig, hvilka jorden un- 
der fin våg råkar , innan de vunnit någon an- 
fenlig häftighet emot folen b). Andre tro dem 
vara beftåndigt kringhvålfvande kroppar i), 
andre comerer k), o. fl v. 

Defte meteorer åro troligen af flere flag. 
Önfkeligt vore, at någon, fom fåll, träffades 
och blefve vederbörligen underfökt /). Bul- 
ler och ljud gifver tilkånna, at de i det 6 g- 
nableket ej åro flere mil öfver jordytan, men 
det hindrar ej , at de förut kunnat vara det. 

De lågfta torde ibland vara itråckor af 
eldfangt ämne, fom ftigit til vacker högd, 

el- 


Hart m a n , Verwandfchajt 
der EleEtr. Kraft mit Luft- 
er febein. f. 237. 

g) Don Ulloa, Hift. 
de r Ac. de Paris 1751. 
b) Halley, a.Jl. 
i) Pringle, a. (i. 
k ) Harcfoeker, Cours 
de PbyJ; ocb Goni. PbyJ, | 


Han boller annars Come * 
ter for /< olfldckar , fam ge- 
nom fira lamas kraft blif- 
vit utkaflade. 

\ l > Mufchenbroek «<?«/», 
ner en , Jont 1733 , fkaU t 
bafva fallit i et trdfk ocb 
der Jlocknat. 


Om Luft-eldar. 95 

eller utur Vulcaner blifvit updrifne, och ge- 
nom gåsning, blanning eller eleårifk eld fe- 
dan antånde, då de antingen på (amma ftålle 
afbrinna, eller genom någon håftig, och vid 
flika tilfållen icke ovanlig rorelfe i luftkret- 
fen, hootvingas och voldfamt kaftas uti nå- 
gon vifs kofa. Det år dock fvårt, at begri- 
pa huru fådana fnedt fallande kroppar kunna 
bibeholla fin häftighet, då en canon kula, 
fom utan tvifvel år mycket tåtate, for luftens 
motftånd icke år i ftånd at gå 2 mil. 

Vi (kola ftrax få fe, at partiklar af fö- 
lens luftkrets eller zodiacal-ljufet vårkeligen i- 
bland måfte falla emot jorden: at nordlken, 
fom hårmed tyckas åganåra förvantfkap, juft 
hafva fin underfta gråns , der eldkulors ofver- 
fta tyckes börja: at vid nordfken ofta et grof- 
vare och mörkt årone tillika år närvarande: 
monne då icke eldkulor och kanfke ftjernfall , 
af det grofvare, ftockada och antända zodical 
åmnet kunde upkomma? Det tyckes åtmin- 
ftone ej otroligare, ån andra hittils upgifna 
gifTningar m). 

De eld-kulor, fom ibland medfölja åfka, 
tyckas vara af annan befkaffenhet. På vida 
Ocean fyntes 1748 utmed vattenytan en dy- 
lik komma til några mils afftånd emot et ån- 
gelfkt fkepp, och hantfram, innan feglen kun- 
de refvas, oacktad all fkyndfamhet anvåndes: 
den upfteg då nåftan lodrätt och förfvan med 
en knall, fom når 100 canoner tillika afioflas , 

ut- 


m) Se Hr, Mairans Traité Jur P Aurore boreale; 


96 [Om Luft-eldar, 

utbredde en förfärlig fvafvellukt, bröt ena 
mallen, kallade omkull 5 karlar och brän- 
de en af dem. Detta hände d. 4 Nov. och 
liknar närmaft en i Breslau 1718 anmärkt 
läga, fom utfor utur en ftarkt upeldad baga* 
re-ugn. då mer ved inlades: med förfärliga- 
fle knall kullkaftade den 2 perfoner och ef- 
ter flere voldlamheter tog fönffret med fig, 
famt fkingrades i luften fom blixt och eldrägm 
132. A lordfken år et befynnerligt luft-te* 
ken, fom i fynnerhet inflSller fig^ofver de 
norra orters fynkretfar, Defs mångfaldiga för- 
ändringars befkrifning och utredande fordra- 
de en hel bok, hår kan fåledes nu icke me- 
ra anföras, ån det aldra hufvudfakeligalleoch 
defs vanligafle förhollande n\ 

Några timmar efter fölens nedergång, i- 
bland forr, i fynnerhet om de fkola blifva 
anfenliga , märkes vid norra horizonten et 
mörkt moln, i form afcirkel-fegment, omgifvit 
med en ljus kant eller båge (fig. 13), fom ofta 
ftillaftående fmåningom förtåres, men under- 
ftundom med häftighet fkingras. Antingeni 
fliger då bågen efter hand , få at man om- 
fider får fe mer ån hälften af en ljus ellips , 
eller ock plågar högden föga andras, men ic- 
ke defs mindre hela mafTan råka uti ffark rö- 
relfe. Något flålle af bågen börjar likforn 

brin- 


n) Jag bar under fle- 
ra ar med all möfelig 
upmärkfambct betracktat 
nordfken , och famlat ob- 


fervationer ifrån mängd 
orter , tjänande til en ut- 
förlig biftoria om detta 
luft t ekern 


Öm Luft-fken. 97 

brinna och kafta lågor, h vilket fnart antåndec 
det öfriga. Segmentet tyckes rämna, genom 
öpningarna lyler och kallas ilrålar, tils det 
omfider ofver alt itlndes. Ifrån bågen up- 
refa dg ftrålar , fom gemenligen deremot å- 
ro lodråtte , af Ilorre eller mindre långd. Des- 
11 1 001 les åtfkilliga lysnsder och irregulera ut- 
fkutt. Hinner nordilcenet fin fulla prakt, få 
märkes kring zenitb , gemenligen något åt 
foder, ja ibland til hela 30 gr., likfbmen ros 
eller krona, ifrån hvilken fix: m mor ftråcka 
fig, ofta åt alla kanter och omtrent vinkel- 
rätt emot horizonten (tig. 14). Flera gängec 
kan altihop fynas flockna , men tändes ä 
nyo och varar flundom tils det genom dags- 
Ijufet förfvinner* Fladringar, liuskaft, blix- 
tringar, m. m, aftaga dock omfider och läm- 
na orediga fpår, hvilka åfven på flutet ut- 
plånas» Skenet år ofta få llarkt , fom månans» 
Jag harobferverat mångfaldiga nordfken, åfven 
af de ftorfla och hlftigafte , men aldrig märkt 
det minfla ljud , ehuru noga j 3 g hört deref- 
ter. Det behöfves , annars nog acktfambet, 
at ej bedragas, ty man år mycket benägen , 
at hårleda fufningar och främmande forl , fom 
kunna komma til örat, från den rorelfe ögat 
märker. Delle lyfnader fynas aldrig då him- 
meln är mulen, men vål kan deras flten vid 
fådant tilfålle trånga fig igenom och gora o- 
vaniigt ljufl. Nordfkenens ämne år eem en- 
digen få tunt, at fljernor fynas derigeoom. 

Färgarnas klarhet och omfkiftning göra 

Q af 

2 ;dra Bandet^ 


5)8 Om Luft-eldar. 

af detta luft-teken det aldratåckafle fpedakel o), 
Sjelfva fegmentet fynes i Upfala och långre i 
föder ofta hel fvart och flötande på vio;ett; 
men nårmare polen fer det gråaktigt ut, ja 
ännu långre i norr år det aldeles omårkeligt. 
Bågen år hvit, ibland med brandgul kant, 
men ftrålarna fkifta ofta flera fårgor. Rofén- 
rödt, gult och celadons- grönt åro de vanli- 
gafte,hvilka åfven uti kronan vifa fig. Strim- 
morna åro ibland ljufa, ibiand blod- röda, i- 
bland blekare, och jag har åtven några gån- 
gor fedt dem fvarta. 

Underftundom flnnas 2 concentrika bå- 
gar, fållan 3. Ibland de’ as de af Ivarta rån- 
der (fig. 15). Bågarnas högfta pund flår lål- 
lan i n, utan gemenligen 10 til 12. gr. åt w. 

På Grönland Ikola nordfkenen ofta fynas 
och måft åt s , men ju långre ifrån polen , defs 
lålllyntare blifva de, och defs mera na.kas de 
horizontens norra del. Anteligen kommer 
man lå långt i s , at de icke vidare kännas. 
De åro fedde i Touloufe och Neapel, dock 
fållan och låge,men aldrig nedom Lifabon, 
få mycket man ånnu vet. 

Viflä tider åro de ymnige, andra åter fåll- 
fynte, ja ibland förfvinna under flera år. Be- 
fynnerligt år ock det, at magnet - nålen un- 
der flora nordfken rubbas och kommer uti 
rörelfe p). 

Efter 


0) Se Oevr . de Mr. 
Maupertuis , tom. III. f 
'SS* 


p) Uptackt of Herrar 
Celfius och Hiorter. Sc 
V % Ac. H. >7^7. 


Om Luft • eldar. 99 

Efter fölens nedgång kring flutet af Febr. , 
eller for upgången^emot början af 03 ., fy 
nes ibland en fpitfig fvag lyfnad, löm ;br 
med Ecliptica en vinkel af 7 ^-grader. t 
årftundom gulaktig, ocbån merrödnärm ■ : ho- 
rizonten, följer lolen, och kan ej väl Ity ut- 
om den tid, då lobens up- och neduång göc 
med horizonten Hörda vinklarne, lamt ikva- 
ningarneåro lom kortalt. I Norra America i ,ail 
den vara långt mera lynligy). Dera .'c l ■ r 
al; anledning foiens atmofpber , (om , etter om* 
rullning kring axeln Iker på 2$ dygn, måtte 
aga (tönta högden öfVer (olens atquator. 
Genom tuber , och ibland nied blotta 6, o* 
nen, har fy nes uti denna lyfnad bkfom ghnrv 
rande eller gniiirande. Låt s ( hg. 16' va- 
ra folen, zz defs luftkrets eller zodiacal-lju- 
fet, 1 jorden. Nu år klart, ac då vinkeln ais 
gifves kan derutaf sz uträknas, iåmt at når 
den biifyer 90 gr., måfte zodiacal -ljufet råc- 
ka anda til jordens ban och Iångre, emedan 
den utan tvifvel icke Hutar, der "ban uphorer 
at vara fynlig. Men obfervationer gifva vid 
handen, at vinkeln AiBicke allenaft ibland hin*> 
ner til po, utan til 95 , 100, ja loggr., hvår- 
under zodical- ljufet måfte omgifva vår jord 
på alla fidor, Utan at få öfverfvåmma vår 
planet, måfte åndock partiklar af zodiacal-lju- 
Ifets åmne talla emot jorden , ty låt s och 1 

G 2 <%. 


cj j Ellis, Sami, Neue 
Reif. tom, 1. f. ijg, Jo- 
hannes Dominicus Cas* 


Hni uptavkte }hr(l zndia- 
cal -ljufet d, ig Mart. 
1683. 



*00 Om Luft- eldar. 

(fie;. 17) bc-fyda fölen och j jorden, famt q 
granfen, hvaråft en kropp dragés lika mycket 
emot s och 1, få finnas dylika flere jämvikts 
puncter , hvilka alla kunna ftållas på ytan af 
et klot. Det år då klart , at icke allenaft alt 
åmne inom klotet målte falla emot jorden, 
utan ock alla partiklar, fom få dragas af r 
och s, at deras kofa ftryker inom det fam- 
ma , och hvilka inneflutas af en conoidAGB, 
fom har fin axs! på sg forlångd. ig finnes 
genom rakning vid pas 27000 mil. 

Jag har på annat ftålle utforligen ådaga- 
lagt» at nordflienen ganfka fållan nolla fig til 
20 mils högd, utan oftaft imellan 50 och 90, 
ja ibland til 150. Deras emot föder iåmnt afta- 
gande hogd öfver horizonten ; jåmnförelfe af 
låmtidiga obfarvationer på aflågfne orter; be- 
räkning anftåld öfver obferverade bågar, fora 
noga flådt i o och w, med mångfaldige fie- 
re ^omftåndigheter , åro hårtil påliteliga vit- 
nen r). Det år icke möjeligt , at dunfter fcån 
jorden kunna ftiga få högt , och ånnu min- 
dre i fådan mångd, fom fodras til nordfken. 
Ehuru de nu viftas i vår luftkrets, emedan 
de finnas atlyda och följa jordens rörelfer , 
få måfte vi dock föka för dem åmne annor- 
ftådes. Det år nödvändigt, at anfenlig mångd 
zodical - ftof t faller in uti vår luft-krets. Om 
defTa, antingen fom urin-phosphorus kunna 
lyfa, då de omgifvas af luft , eller under fal- 
let blifva eleitrifke , få måfte ungefärligen 

fam- 


rj V. Ac. H. ocb 1-66. 


Om Luft-eldar; isr 

{amma ' verkningar följa , fom årfarenbefen 
gifver vtd banden. Utom fvarta färgen kun- 
na vårkeligen alla Notdfkenens for and ringar 
efterapas medelft ele&ricitet, uti luft-tomt rum. 
Vårmans lkiljaktighet, ocb deraf tji åfyencyrs 
upkomne olika Ele&riciteter , kunde vara or* 
faken , at dylike fladringar fke ifrån n til 
s, men hvarföre de vita lig under form af 
bågar i o och w, gemenligen med deeli nation 
år lenare våderitrecket , h vilket år deras för- 
nåmfta fkapnad, torde ej få lått kunna för- 
klaras af en nedifrån famlad Elecfricitet: an- 
tages åter et nedfallande ämne, fom hårun- 
der electnferss , blifva detta , och öfriga phe- 
norneneme deraf nödvändiga följder. En gång 
har jag ledten nordfkens båae flå med ena be- 
net på et ålk-moln, lom vid horizonten gaf 
tåta och tyfla lå kallade kornblixtar ifrån fig , 
men vid upblånkningarne måcktes ej ringafle 
åfvereasftåmmande, lä ac fiikert bågges gemen- 
fitap var blott fynbar, LuftkretlerT mårkes ej 
mer eleftrifk , då nordfken fynas , ån annars, och 
deras högd kan nog hindra det, om de ock 
i fielfva vårket hårröra af eleclrifk eld. Detta 
afftånd från jorden gör ock, at de med före- 
gående eller påföljande våderlek icke vila nå- 

§ ot fakert (ammanhang. Jag har förgåfves i 
ere år noga fpanat derefter. 

De partiklar, fom falla uti vår luftkrets 
’ öfver dag jåm ning kretfen , kunna icke låtteli- 
:gen trånga fig igenom, utan kartas åt polerg 
ns, ty ehuru luften år glefare under linien, 
ian nägon annan parallel» för exempel öfver 

G 3 Pa* 


102 


Om Luft eldar. 

Paris om&ent til få år dock fvångnings-; 
kraften på förra ftållet mer ån igo gånger 
ftörre, ån på det fenare. Således famlas åm- 
ne: un r>ngar kring polerna, fom afvika mer 
eller mmdre, alt (om de bittida antändas, och 
inmn de genom jordens dageliga omhvålf- 
ning vunnit parallel (fällning med dagjåm- 
nings kretf-n. 

De fvorta ilrimmorna; bågarnas aflkår- 
nmg i'" ^r- nom mtuka ftråckorj (varta fe- 

grr.enrer; rökigt ämne, lom undcrftundom vi- 
far lig, m. m. vi na om fallande partiklar, 
fom icke ft "ax antändas eller blifva electrifke. 
Sjelfva kronan år en <> >ri(k vårkm, (om hår 
rörer demtaf. Jag Par !edt bågar, fom efter 
hand högt fiz. hvilka, då de omkring zenith 
kommit \) ’ : fkålle. öpnat fig uti en kro- 

na, bm förlvunnit, då de flyttat fig långre. 
Det är naeurhgr >r förklara fådant genom de 
fallande oart. klars kola, ty låc ab, cd, ab, (fig. 
j8) föreftålla fa lande ffoft, lå (er ögat i o 
de tn ämne vdelafl efter cn, hvadan ocb der 
föreftädes en krona. Af dy k grund finnes, 
> -* -.rOVs i (egmentet detta åmne oantåndt kan 
fe-. i Paris och icke på Grönland, nemligen e- 
medan hvarfvet zd C fig- ip) fynes (nedare 
långre ifrån polen. Faft ed år för tunt at ly- 
ms, blir dock cd defs märkligare, ju långre 
åt föder. Håraf blifva olike utfickter af fam- 
ma luft-teken, då det år kring zenith eller når 
vid horizonten, ganflo begripelige. Man fin- 
ner åfven, at defie meteorers fullkomliga be- 
ikrifning ej bör väntas från de orter enlafnt, 


Om Luft eldar. 1 103 

cer Nordfkenen måftadels bloda kring; zenith: 
denna (fällning år nåltan den minfl fördelak- 
tiga, få mycket mer, fom luften der ofta år 
fuli af glimrande och förvillande (no- partik- 
lar. Deremot , når phenomenerne vifa fig ån 
högt, ån lågt, kan deras jåmnförelfe gifva 
den fåkrafte underråt teilen. 

Då partiklarne komma i brand blifva de 
förmodeligen genomfkinlige och bryia ljufee 
uti fårgor. Lyfnader, Ijuskafl, (trålar, flad- 
ringar öfver hela himmeln, m. m. kunna up- 
komma, dels genom ämnets antändning efter 
de (tråckor det finnes uti, dels genom åter* 
kaftning från ännu otända partiklar. 

Zodical-ljufets Jångd är föränderlig och 
derutaf kunna nordfkenens återkomfter lått 
förklaras. Man kan utan (vårlghet inbiila fig, 
at (ådant emot jorden fallande doft torde rub- 
ba magnet-åmnets hvirfvel omkring våc pla- 
net , och derigenom volla magnet- nålens för- 
virringar. Med få ord : jag kånner icke nå- 
gon omftåndighet vid nordfkenen, fom icke 
begripeiigen af defia grunder kan utredas. 

Den lom har fig nordfkenens förändrin- 
gar bekante, finner någorlunda hvad de gam- 
le ment med Brinnande himmel, Bjelkar, 
Lampor, Facklor, Spjut, Brinnande ftrimmor, 
Hoppande getter, Svalj , Eld-tunnor, Eldiga 
I krigshärar. Brinnande hår, Cyprefs-tåffarjBlo, 
dig himmel, m, m. j). Efter folkflagens lé’ 

G 4 der 

— ' — — — - ) 

rcc-y P it by a ; Igfitce a- 

des ; Pogouza y Cyparif- 
fi£ ; Sanguinea jpccies. 


s) Ardor ca ti ; AökoJ ; 
! AciÅc) ; AsJ x vo *j. BcAtåes j 
I Fet (odo i ; jSityca $’ XceV^ee- 


*©4 Om Luft-eldar. 

der, rådande tånkfått och belägenhet, hafva des- 
fe lufr-teken för inbilning och vidfkeppellefö- 
reffåJt helt olika ämnen, ja det år nog tro** 
ligt, at nordfken, fom för Grekerne förmo- 
ddi gen fynts öfver berget Olympus, gifvic 
anledning at tro, det Jupiter med de öfrige 
Gudar der bodde, höll rådplägning, ro, m. 
Defle tåcke och häftige lyfhader hafva dragit 
få mycket mer upmårkfamhct, fom de många 
är å rad aldeles forfvinna. Då de i norden 
1716 började vifa fig med fynnerlig prakt, 
fåg man j dem rått noga ftridande hårar och 
blodiga flacktningar. De mårktes vål då 
och då förut, fom Runii fyn 1702 d. 31 Maj 
m. ro. kan intyga, men voro dock mer fål- 
fynte. De fingo förmodeligen vid denna tid 
namn af Himmelsteken , och troddes omöjli- 
gen hafva mindre at betyda, ånCometer. Se- 
dermera har man bli t vit van vid dem, dock 
injaga de ånnu forfkräckelfe hos en del af den 
mindre tänkande hopen. Andra folkflag haf- 
va i dem fedt.djur, fpöken, allehanda troll, 
o. C v. 

FEMTE CAPITLET, 

Om Blasvåäer . 

133, Når Iuft-kretfen på något rtälle biif- 
Ver tätare,» fpåuftigare, tyngre, eller på annat 
fatt utur jämnvikt med granfkapet, få tränger 
den måcktigatre delen fig fram der rninfta mof- 
flåndet år/och åfladkommerden rörelfe, fom 
kallas vader eller Vind. Blafl år en häftigare 
vind, Storm ånnu ftarkare och Orkan den aidra 
Voldfammafte, Vin- 


Öm Blåsvåder. toj 

Vindarna aro ganfka fkiljaktige. På (om- 
liga orter åro de beftåndige hela, året igenom 
(generales, alifes ). Annorftådes förändras de 
villa tider, dock efter beftåndjga Jagar (perio- 
dici, motiones, mousfons), men på andra 
ftållen år imellan dem ingen vifs ordning 
ånnu funnen , utan en ouphörlig omväxling 
och olikhet. 

Om denna rorelfe fker rått fram, fifom 
från en puft, eller i form af vågor, fom på 
hafvet , eller ock utbreder fig från et flålle åt 
alla kanter, fåfom ljudet, hafva frågor blif- 
vit upkaftade. Vid jordytan, der flerehanda 
hinder ligga i vågen, tyckes ingen tvifvel va- 
ra at den ju Iker eher omftåndigheterne , ån 
på det forfta, ån på det andra och ån på det 
tredje fåttee, men hågre up gifva molnens 
flyttningar anledning at tro den vara mera 
jämn. Hvad kofan beträffar, få år den ofta 
horizontel , eller ej mycket derifrån afvikan- 
de, och i denna håndeife, få vådren namn 
efter^ våderftrecken , fom de blåfa ifrån i men 
for öfrigt gifvas i luft-kretfen ftrömmar, hvil- 
ka åro dels lodråtte, dels fnede tii allehanda 
olika gradtal. En uphettad, eller på annat fått 
Jåttare blifyen luft, flyter up, h varemot den 
den kalla, eller af annan orfak tyngre , trånger 
djupare ned, til defs jämnvikt årholles: det- 
ta fkec der motffåndet årminft och bårigenom 
upkomroa mångfaldiga olika luft -ftrom mar. 
Dylikt måfte äfven liånda, då luftkretfenmed 
dunfter öfverlaftas. ögonfkenliga prof liåraf 
finnes ofta vid grufvor. Låt ab och cd (.fig. 

G 5 to) 


io6 Om Blås våder.' 

20 ) vara 2 fcbakter, fom hafva gemenfkap 
medelft orten bc, få Sr klart, af om lom* 
martiden, då ytre luften år varmare, ån den 
lom finnes i grufvan, rr.åfte luftpeliren ab 
råda på cn, och följakteligen luften rufa in 
vid a och ut vid d, men om vintern råder 
ce och draget vandes om. Likafå händer , 
om bf år en ftoll, famt ingen öpning vid D. 
Efter dylika grunder kunna väderväxlingar i 
underjord i Ike arbeten anfkaflfas. 

134. På ftora hafvet imellan Tropici, 
och några grader utom på bagge fidor , år 
vimlen jämnt oftlig , fom norr om linien går 
i. no, och foder om henne i so, mer eller 
mindre, efter fölens flå; Ining , ty då hon vi- 
ftas i norra teknen, drager vädret fig min- 
dre i n på denna och mer i s på andra fi- 
dan om linien, famt tvärtom, då hon uppe- 
holler fig uti de fodra. 

Den beftåndiga o äger hufvudfakeligen 
fin grund uti den värma lolen meddelar vår 
luftfcrets, ty emedan hon ftåndigt viftas imel- 
lan våndkretfama, och dageligen gor en om- 
gång ifrån o til w, få upvärmes et luft-ftreck 
1 denna kofa, dock ftarkaft under linien, der 
hon 2 gånger om året år vid zenith, och der- 
ifrån aldrig fkiljes öfver 23 \ gr. Den var- 
mare luften flyter då up och breder fig ut 
på fidorna öfver nåftgrånfande luftpelare, h vil- 
ka , dels genom fin täthet, dels genom tilok- 
ning i tyngd af den öfver dem fig utbredan- 
de luften , trånga in på d^t upvårmda ftrec- 
ket. Således, emedan luften föder om linien 

tilli- 


Om B lås våder. 


107 


fillika öfvervåldigas ifrån o och s, ty åt \v for- 
fvagar folen under fm framgång. mer och mer, 
få må (fe hon efter mecanifka lagarna taga en 
medel-ko fa, ne ml igen i no. Det år klart, at 
tryckningen från > blir något mindre, och den 
från s ftörre, ifrån vår-dag* jåmningen til hoft- 
dagjåmningen, ccb tvärtom under den ofri- 
ga tiden t). DefTe 2 vindar, fom fnedt fto- 
ta an på h varandra, göra nåftan full oftan 
under linien. 

Defsutom torde ock en annan omftån- 
dighet något hår bidraga. VI bafva förut 
fedt, at genom månans dragkraft aftadkom- 
mes ebb och flod i hafvet. Luften måfte af 
famma orfaker undergå dylika fkiften, ehuru 
Barometern icke förråder dem. Men, fom 
vatnet endafl: uplyftas iof fot, få måfte luf- 
tens flod blifva lång mindre, i mon efter grå- 
vitas fpecifica , dock låt ofs antaga den til 50 
fot , få blifver förändringen innom dygnet 
100, h vilket om alt vore af famma täthet, 
fom den luft vi andas, icke förmådde, höia 
quickfilfret en fulllinea. Imedlerdd måffe här- 
igenom upkomma en liten ftröm ifrån; o tH 
W u). ftW/vir vv 

Bagge detta orfaker hafva fin ftörfla vår- 

1 kan 


t ) Dr. Halley har 
får fl, ar iS 86 , utredt dm- 
77(7 or fuk til ftändifra 6- 
f (Ui -vinden uti Phil. Tr. 
‘71. 1 83. 

u) Hr. D’ Alembert 


har under fåkt detta am- 
n e. Se hans af b. om vä- 
drens almanna ar fak fom 
år belåntes af Ber- 
lin/ka Vetenfkaps Åca - 
demien. 


ioS Om Blåsvådcr. 

kan inom våndkretfarna och förlora fig al- 
deles omtrent vid 30 gr;s afflånd från linien. 
lordens omrullning kring fin axel hvarken 
behöfves, at förklara den beflåndiga o, ej el- 
ler ftåmma omftåndigheterne dermed öfver- 
ens. Ocb hvarföre (kulle Luftkietfen blifva 
efter vid dageliga rörellen, då den noga föl* 
jer med under den årliga ? 

Vore jordens yta jåmn och homogen, antingen 
torr eller med vatten öiverguteiClkulle ölran 
imellan Tropici flåndigt hårika på (ått.fbm an- 
fört år, men flerc omltåndigheter lågga nu hin- 
der i vågen. Hafvetår hår delt genom två' eller 
tre flora landtungor och många öar, (om ta- 
ga emor, refleclera och bibeholla vårman hc It 
olika emot vatten, göra vådren motftånd, 
famt gifva dem annan, och ibland aldeles flri- 
dig ko(a. 1 heta climater år om foromaren 
landet varmare, ån hafvet, men uti tempe- 
rerta tvärtom. I.and utfått for folfken emot- 
tager och quarhollcr varma, men tid fordras, 
om den (kall trånga något djupt ned. Vatten 
åter uphettas fenare, ty varma partiklar om- 
blandas oupörligen med kallare, men det trån- 
ger djupare ned och bibeholler fig långre. 
ij låt yta refle&erar mer, ån fkroflig; klippor 
och dunor mer, ån lera; jåmn mark mer an 
bevuxen, o. f. v. Vi (kola derföre närmare 
öfvervåga hvad detta kan vårka på vindarne. 
Uti Nigritien år grunden (andig och defi me- 
del varma 61 gr. , i Senegal år luftens vårma 
I Ikugga 35, luftens temperatur på vågen från 


Om Blåsvåder. 109 

Senegal til Podor 46 och nattetid 3a x). Det 
år fåledes ögonfkenligen nödvändigt, at den 
kallare luften ifrån hafvet måfte hår rufa til 
och förorfaka kw, ifrån ön Palma utmed ku- 
fterne af Biledulgerid och Nigricien. Likale- 
des år grunden i Guinea och Biafara mycket 
fandig, uphettas ftnrkt af folen och beholler 
långe vårman, hvarmedelft luften ntfpånnes, 
uplimmar, utbreder fig, famt måfte vika för 
den kallare ifrån Aithiopifka hafvet. Hårige* 
nom upkommer s utmed kufterna af Caffern 
och Angola, hvilken ju närmare Biafara vri- 
des dit och går i sw. Af famma orfak våndes 
so vid 15 mils afftånd från Guineifka kuften 
i s, och nårmare i sw. Medelft denna sw, 
och den almånna oftliga utanföre, upkommer 
imellan 4 och 10 gr. nordlig latitud, famt 
de meridianer , fom innefatta Gröna Uddens 
öar, en flags jämnvikt, h vadan lugn och ftor- 
mar hår häftigt växla om: den almånna oft- 
liga, sw från yEthiopifka och nw från Altan- 
tilsa hafven föra bit moln , hvadan förfkråck* 
ligt åfkande , famt förfärliga orkaner och flag- 
ragn ofta hår vankas. 

Så fnart man kommer nedom Canarier- 
ne tråffas no , fom fållan går mer i n , men 
ibland vrides mer i o. Ju nårmare America, 
defs mer finna de, fom fegla til Caraiberne, 
honom oftlig, underftundom full o och åf- 
ven so, men merendels litet no. Deftä vin- 
dar ftråcka fig långre ut vid Americanfka,ån 


x) Herr Adanfon , Foy. au Senegal. 


IIO 



Om Blåsvåder. 

de Africanlka ftrander, både norr och foder 
om aequacor, ja uphöra ej aldeles förrän vid 
40 gr. lat. i norra halfvan, dock förfvagas 
de alt ifrån 90. Ifrån 4 gr, nordlig til 28 
fudlig bredd blåfer altid so, fom ibland går 
til full o. Utmed Africa vrides denna vind 
mer i s och utmed America i o, det fenare 
troligen deraf, at Brafilien år nog fandig. 
For ofrigt kännes almånna vinden redan 15 
mil från Africa eller oltligare kulter, då den 
ej märkes inom jo mils atltånd från Ame- 
rica, i födra halfvan gården dock ej lå närtil 
Africa. Då lolen viftas i fodra teknen år him- 
meln klar norr om Linien, men mulen lo- 
der om den lamma , och tvärtom , hvilket 
kommer af den flora mängd ångor, lom het- 
tan updrifver. Från omtrent 30 til 28 gr. 
latitud blåfer no och so måcligt, fedan med 
flor häftighet no och o til 14 eller 12, men 
derifrån til Linien åro vådren fvagare och 
oltadigare, ty o faller på falla America, lom 
bryter och förf vagar den, i det Itälle at of- 
vanföre den flipper fram imellan Antiiler och 
Caraiber in i Mexicanlka viken, men från 23 
til 28 ftoter den på Florida, och ju mer en 
vind hindras, dels Ivagare blir den. Uti 
Mexicanlka viken blåfer ""fogligt under vakra 
årstiden, nedanom til Baflovento år mera 
oltadigf. 

Imellan 26 och 37 gr, fudlig bredd, från 
Triltan d 1 Acunha til G. H. udden, blåfer w 
under Maj, Jun,, Jul, och Augultus, fom hår 
åro vintermånader, men under våren i Dec; 
Jan, och Febr, åra vådren oftadige. U- 


Om Blåsvåder. 1 1 1 1 

Uti Indilka hafvet år so icke bedåndig 
mer, ån imellan Madagafcar och Nya Hol- 
land, det år från 10 gr. til 30 fudlig bredd, 
den nalkas dock vifla tider til o och äfven no. 

Uti Stora eller få kallade Stilla hafvet hår- 
Ikar almånna odliga vinden med mera dyrka, 
emedan motdånden åro få och ringa. Från 
Mars til Sept. år kring Linien himmeln klar, 
famc vädren foglige, men i Jan. vankas dor- 
rnar. Sådana åro emot och nedom lod ra tro- 
pieus dels almånnare och grufveligare, ju dor- 
re latituden år, komma gemen ligen från w, 
fom blir häftigare och ojämn are vid tidslan- 
det. Förmodeligen brycei drömmen af An- 
des och följer dem ät. Emot Aricas vik ft ån 
23 til 16 gr. infinner fig ofta lugn 2 3 dygn. 
I Lima år nådan bedåndig och foglig vind; 
derifrån til Guayaquil biåfer s, fom hån No v. 
til Maj blir sw, men längre från landet hår- 
fksr en fakta s. I Panamas vik trådas oda- 
diga våder. Från 10 til 20 gr nordlig bredd 
biåfer vid Mexicanlka dranderne w , fedan 
blifver n nog gånfe. 

135. Pajfad-vindar , eller på Hollåndlka 
Musfons, kallis af fjofarandedridiga vader , lom 
råda vida tider om året. Dylika finnas ilyn- 
nerhec uti Indilka hafvet. imellan Madaga- 
fcar och Africanlka kuderna biåfer so ifrån 
Och til Maj, och den 6 fr iga tiden W, fom u- 
ti fria hafvet närmare linien går uti sw. I- 
imellan Ajan, Arabien och Malabar, fåmt u- 
:iti Bengalilka viken, anda medemot linien, rä- 
nder sw med häftighet, med fvarta lkyar,rågn 




Öra Blåsvåde*. 

och ftorra ifrån Apr. til 03.; men de fiffi- 
ga 6 månader år himmeln felar och en lindrig 
no. lmelkn Madagafcar» Java och Sumatra, 
ifrån 2 til io gr;s ludlig bredd, biåfer so un- 
der Maj och anda til 03. men reften af året 
nw. Ifrån Sumatra långs efter Chineflfka ftran- 
derna vankar nno under 03. och följande 6 
månader, men ofriga delen af året ssw. i mel- 
lan Jara, Tiruor, Nya Holland ochNya Gui- 
nea bytes vinden, det förra halfva året til n 
och nw, roen ifrån April til so. Kring Japan 
hårlkar w och år i fy n ner het förfärlig kring 
flutet af Aug. Vid Brafiliens ftrander biåfer 
ifrån April ni Sept. sw, men fedan no. Från 
Carthagena til Portobelio biåfer no under en 
del af'Nov. och följ. tii medlet af Maj. Den- 
na årstid holles for fommar och rådande vå- 
der kallas Bifes. Sedan vidtaga sav eller Van- 
da veles , rnen utbreda lig hÖgft tii 12 $ gr. lat. 
Når pafläd vindarna ornbytas flår luften fom- 
lxgftådes någon tid likfom uti vilrådighet,hvart 
hön fkall vånda Hg, hvacunder rågn , åfka och 
ftormar gårna infinna fig, men på andra Hållen 
förvandlas de i haft til ftridiga. 

Sådana fkiften råkas på hafvet , men åro 
ej eller fålUynte på det torra, ehuru de ofta- 
re ombytas. På Malabar råder från Sept. til 
April oftlig vind från midnatt til middag , 
farat de andra 12 tim. en fvagare och våft- 
lig. Slikt år ännu mårkeligt & eller 7 mil från 
ftranderna. På kufterna af Nya Spanien och 
Congo råda landvindar om natten, noen liafs- 
Vindar om dagen. På Jamaica biåfer nattetid 


Om Blåsvåder. 113 

ifrån alla kanter. På Domingo upkoirmer 
gemenligen en ofHig vind från hafvet kl. x. 
f. m. och en vådlig från landet börjar k. vi 
eller Vn, famc varar hela natten y). Åfven u- 
tom Tropici rnårkes dylikt på ådkillige orter. 
Vid Bergen i Norrige blåfer gemenligen 
fommartirten en måtteiig w, sw eller nw i- 
ftån middagen til midnatten, och fedan en 
oitlig vind til några timmar före middag % ). 
1 almånhet börjar hafsvinden (tropsus) kring 
ix f. m. förr eller fenare, i början fogeligt, 
men okas ril middagen, då den år darkaft. 
frter ki. m börjar den fackta fig och uphörer 
emot afton. Den märkes förll når til vatten- 
ytan, och faller fnedt på dranderne, men fe- 
o?n rufar högre lufren til och mer rättfram. 
Della vmdar åro darkad på uddar, fvagad i 
vikar, hårfka rundt omkring oar och åro re- 
gelbundna i klart våder. Candvindarne bör- 
ja kring kl. vi e. m. och vara til vi eiler vm 
om måigonen. På öar utfara de från mittein 
åt alia fidor, halfva milen ibiand, och mer, 
på hafvet, men underdundom hinna de knapt 
utom dranderne: ju vidlyftigare de åro, defs 
kortare bedånd hafva de. Ifrån uddar kom- 
ma fvaee, men från vikar darkare våder. Bå- 
de hafs-och landvindar åro fvagad der något 
: alm ån t bedån dig t våder hårfka r, 

I Grekland omtalte de gamle 2 regeran- 
de vindar: de förra blåde up kring kl, ix f. ro. 

H ef- 


y) BufFon , a. (i. /. a) Pontoppidan. 

2 :dra Band. 




ii 4 OmBlåsvåder. 

efter fbmmarfolftåndet frånN, och förde fval» 
ka i rötmånaden under namn af EtePice: de 
lenare voro rådande om vintern och kalla- 
des chelidonii eller Ornithite, och kommo 
ifrån s, voro ganfea foglige och mindre lam* 
manhångande. 

Orläken til alla de regelbundna nu be* 
Ikrifna förändringar år e; lått , at utreda. Grun- 
den, berg-ryggar, Inö, m. m. gör utan tvif- 
vel mycket til faken. Hvaråft luften upvår- 
mes och öfvervaldigas från någon kant, få 
upkomma troligen 2 ftridiga ffrömmar, en 
upöfver af den varmare och lig utbredande luf- 
ten , och en under af den intrångande. A- 
rabien , Perfien, Indien, m. m. upvarmas ffrångt 
ifrån April til Sept., fäledes intrånger fig en 
ftridig sw under den allmånna no, men öf- 
riga tiden går no under, hvilken genom ky- 
la ifrån fnö-betåckta bergen inuti landet blif- 
ver måcktigare Detta utreder någorlun- 
da pafTad-vindarna, men det år Ivårt, at för- 
klara hvarföre icke lådane af famma orfaker 
alftrasi yEthiopifka hafvet vid lika bredd, och 
annorflådes? Enfkilta orternas omflåndigheter 
måfte hårtil vara vollande. 

Förändringarna vid Americanfka kufterna 
tyckas deraf upkomma, at landet nedom Bra- 
filien mycket affluttar emor w, hvadan s, 
fom i April blåfer pä aethiopifka bafvet, rå- 
kar de höga Brafiliens flrander och af dem 
tvingas i sw. Men når folen i Sept. kom- 
mer 


a) Halley , PhU.Tr. dr. Vol. II. f. 140. 


Om Biåsvader. 115 

mer mitt öfver Brafilien framtränger fig mack- 
tigare luft ifrån landets norra del, hvaraf no 
upkommer. 

Land-och hafs-vindars tåflan åga grund u* 
ti landtluftens olika unvårmning och afkyl- 
ning emot den, fom ftårofver hafvet, på fått, 
fom tiiförne år forkiaradt. Etefiae och Cbe- 
lidonii torde åga lin upkomft af fnofmelrning, 
dels på de nordliga och dels på månebergen. 

136. OJladi^a väder råda påflörre delen 
af jordklotet. Vål kunna villa vindar på en 
ort vara ymnigare, ån andra, men derföre 
infinna de fig icke på villa tider och uti be* 
ftåndig ordmng. Således blåfer n 7 månader 
af året uti Hudlons vik och Davisfund, i 
Norrige, 5 i Canada, 4 i Nya Ångland, o. f. 
v. b ). Samma vind år ock i Atläntifka haf- 
ver (mellan 60 och 30 gr. latitud, nog gång- 
fe från 03 . til och med Jan. Ifrån 30 til 2g 
g' ider hitom Linien år w rått almån, hva. 
aan de, fom legla til Europa från Nya Spa- 
nien , följa kufierne til Havana och derifrän 
vinna w, fom forer dem til Azorerne. Li- 
kaledes de , fom vilja ifrån Philippinerne el- 
ler China t*il America, gå forft i n inemot 
Japan, vinna vv, fom der hårfkar i Jun., Jul. 
och Aug., fegla nnder famma parallel til Ca- 
liformen, och fedan följa kufterna til Acapul- 
co. På många Hållen åro villa våder rådande 
under fårfkilta tider, ehuru de juft ej infinna 
fig altid i famma ordning och på ftadgade da- 

H 2 gar 


b) Pbil. Tr. n. 



ii 6 Om Blåsvåder. 


gar c). I jUtrecht år om året medehtalet af 
dagar for n 42, kw 33, w 77, SW58, s 3 3 , 
so 26, o 53 och no 43, enligt 29 års obiér- 
vationer d ): i Åbo för n och nno 41, no 
och ono 79, o och oso 57, so och sso 67, 
s och ssw 63, sw och wsw 104, woch wnw 
70, nw och nnw 64, lugn 7 och full florm 
10 dagar, efter 12 års obfervationer e ) : iTu- 
bingen for n 20, nw ii, w6i,sw 26, s ir, 
so 6, o 60 och no 15, enligt 9 års obfervatio- 
ner f), o. C v. I fynnerhet rråfFas få oftadiga 
våder på det torra. Emot norra polen tyckes 
n vilja råda och kring den fodra s. Vindar- 
na åro för öfrigt på en gång ganfka fkiljakti- 
ge på orter , fom ligga til något anfenligare 
afftånd från hvarandra, få framt icke något 
häftigare våder långe holler uti, då de kunna 
ftryka öfver hela Frankrike och Angland, m. 
m. tillika. Annars kan det vara ftorm vid 
Irland och lugnt i Holland, o. f. v. Vådren 
brytas af fkogar, berg och allehanda mot- 
ftånd; vinna olika ftyrka genom kyla,vårma, 
trångfel, utrymme, f ucktighet , m. m. efter grun- 
dens och omflånriigheternas belkafFenhet. 

De beflåndiga vådren blåfa gemen ligen 
jåmnt och hinna nåpligen någorftådes 12 fot 
på en (ec. ; men de oftadiga fara häftigare fram. 
Når de gå tii 70 fot på iecunden, eller 7 mil 

ir 


c ) Plinius befkrijver 
noga vadrens ordning och 
tid i Italien. Se H. N. 
libr. 11. c. 


d ) Mulchenbroek. 

e) Prof. Leche P*. 
Ac . H. 1-162. 

f) Kraffc, 


Om Blåsvåder. 117 


i timman, få åro de grufveiige, uprycka fko- 
gar, famt aforyta tjocka och fafta kroppar, 
ja det år nåftan otroligt, at de kunna på 1 
fec. genomfara inemot 20 mil , (om dock fkall 
vara utrönt g). De fiefte åro mycket fog- 
ligare. De medelmåttige gå 1 f- mil i tim- 
man, men fomlige hinna icke förbi en ridande. 

De fria vädren komma med Gjåmnhet. 
Ån lackta de af liklom at hvila Hg, ån fram- 
rufar en häftig puft, Sådant tyckes härröra af 
luftvågorna , hvilka hafva fina millanrum, åf- 
ven lom 3 vatten. Når vädret hårroreraf frås- 
ningar måfle ock de ej fke aldeles jämnt. 
Vädren åro gem eni igen ftarkaff något ifrån 
jorden, der inga hinder förf vaga dem, och 
af farorna grund häftigare på hafvet, ån på 
land , måcktigare på flätten ån i fkog. Man 
har mångfaldiga exempel på förunderliga vold* 
famheter, fom våder utöfva. 17453 d. 8 Aug. 
kullkaftades i Slefien 17 quarnar, men i Lei- 
den var då lugnt. 1680 fördes ej långt från 
Warfchau et helt kyrktorn med klockor 'och alt 
tilbebör på et afiägfét hus, Samma år d. 7 
Jun. kaffade en oikan i Frankrike öfver anda 
H 3 åt- 


g ) Mariotte/tf7/f bäf- 
tigafte våder gå 32 fr. fot 
på 1 fet . ; men Derham 
en gäng d d e. fot. på Jam- 
1 vm tid, hvar af en fl ev flod 
1 Irots , fom var 12 fot bog, 

: f bed ocb a tjock. En an- 
■ nan gång var häftigheten 


$1 fot på Jecundcn. Hr. 
Krafft har dock funnit 
1341 d. 24 Mart, et vä- 
der , fom på 1 fec, gick 
wpjfc Rb. fot yocb 1336 
d. loSept. et, fom på like. 
tid gick 123, Se Cotx. 
fet. vol. XIII. 


1 1 S Om Blåsvåder. 

åt fk illiga flott och kyrkor, torde et helt kyrk- 
torn looftpg, upryckte flora tråd, m. m. 1765 
d. 13 Ang. forflordes på Dominique 6 kyr- 
kor i grund, 4 miftade tak, 69 fartyg ftran- 
daae , 35? perloner onokomtno, m. tn. Detta 
fina ämnets värk lamhet grundar fig på dels 
haifighet och låthei tilltka. Genom uträkning 
finnes :ec bafligafle hittils anmärkta våder på 
et hinder af 1 quadrat rot omtrent utofva 2 6 
Ikålpunds tryckning, hvaraf följer, at på 80 
fots bugt tråd , med jo fots bred krona och 
10 fots hög flarn, arbetas i nemda håndelfe 
med, en krnft, iom åtminflone fvarar emot 
4200000 fkålp, : likaledes på et torn, fom år 
150 fot högt och på hvar fida 30 bredt, be- 
finnes dylikt våders flyrka fvara emot mer ån 
9000000 fkålpund, o. f, v. 

For öfrigt åga vindarne ganfka 'olika be- 
fltaffenhat efter de orters lynne, fom de kom- 
ma ifrån. De, fom anlända från is-och fno- 
betåkt 3 orter åro fåledes merendels kalla: ifrån 
uphettade fandhedar åro de ofta quåfvande, 
låfoni den bekanta Samum i Arabien, och an- 
norflådes: från haf ochfjöar, våta: från var- 
ma hogländiga flållen, torra, o, f. v. Följak- 
teiigen kan den vind , fom for en ort år fund , 
angenäm och nyttig, för en annan vara o- 
balfofam , befvårlig och fkadelig. 

Molnens röreller vifa noglamt, at luft- 
kretfen vid olika bögder h var ken har fa.uma 
håftighet eller kofa , ja at de undre vädren i- 
bland gå tvärtemot de öfre. Om ofre vin- 
dens häftighet flutas af molnens fart, iå år den 


Om B lås våder. 119 

ibland inemot 3 mil i timman, och underfhm- 
dom lå ftark, at dunftfamlingarna derutaflkin* 
g ras och forftoras. 

137. Alt hvad fom uphåfver lufcpelare- 
nas jämnvikt kan åftadkomma väder , och det 
defs ftarkare, ju flörre olikheten blifver. Var- 
ma och köld åro hartil kraftiga drif - fjädrar. 
Land och vatten uphettas olika af lolen, ja 
fjelfva det torra lider i denna omftåndighet 
ganfka flor fkiljaktighet i anfeende til berg, da- 
lar, flätter, Ikogar , is-och fhö-fämlingar. Det- 
ta alt värkar på öfverliggande luft. Jordens 
dageliga omruilning (kiftar ljus och mörker, 
hvarigenom en del af luftkretfen beftråhs af 
folen, och en annan intet. Ofta år lugnt emot 
mårgbnen , men få fnart folen vifar fig up* 
vårmes luften och fåttes i rårelfe. Moln gö- 
ra ibland långvarig fkugga och hindra Ijus- 
flrålarne, at värka på flörre eller mindre del 
af underfla luft*hvarfvet. Olika mångd af dun- 
fter ökar luftens tyngd och elafticitet mer på 
et flålle ån på andra. Ångorne famlade i 
moln trycka den luft de fimma uti och tvin- 
ga henne ofta at föka Hg utvägar på fidorna. 
Man märker derfore flora och tunga ikyac 
drifva et mer eller mindre flarkt våder for 
fig. Åfk-eld gör mycken rorelle, dels då moln 
attraheras eller repelleras, dels genom utvid- 
ning vid ljungandet och derpå följande hop- 
dragning. Allehanda andre lufteldar, rågn, 
Ikyfall, eld och rörelfec nå jordytan, bidra- 
ga at framfkaffa vindar. Dunfferna åro desu- 
tom af mångahanda flag, hvadan troligen up- 
H 4 kom- 


120 


Om Blåsvåder. 

komma åtfkilliga gåsningar når de blandas , 
li vilka dels genom opvåckt varma eller köld, 
dels ocklå raedelfl lufts åldring eller upfup- 
ning, rubba jämnvikten. Hit plåga föras de 
egenteligen få kallade Typhoner, Ecnephiie, 
Travados och Ouragans, fom bedå af fmå fvarta 
moln , h vilka i varmare länder vid dilla ock klart 
våder vifa fig, innom en liten dund utbreda 
lig och ådadkomma de grufveligade dormar, 
fom ibland genomgå hela compaflen , kadafkepp 
öfver anda och fönderbryta alt hvad fom föie* 
kommer. På Guinea kuden vankas ofta 2-3 < m 
dagen, i April, Maj och Jun., då vinden år oor- 
dendig : i Riket Loango yppa de fig från Jan. til 
April: i Maj, vid Guardafui, hvaråft et högt 
berg Capiro på toppen dåndigt omgifves med 
tjocka moln, hvilka då de blifva tåtare. och 
fjunka bebåda dorm, men tvårtom närde di- 
ga, .Dylike Typhoner vankas vid Portobel- 
lo, Goda Hopps udden och annordädes: de 
åro ånnu til fin råtta natur okånde. 

Ånteligen förökas eller minfkas vid och 
under jordytan fjelfva det fpåndiga åmnet , 
fom utgör luftkretfen. Åtfkillige berg , un- 
der jordifke hålor, våderfjuka vatten, m. m. 
gifva luft ifrån fig. Alla åmnen, fom rutna 
eller genom eld forftoras gifva en dor mångd 
fpåndig materia, fom tilhopa tagen kan kallas 
för Fad luft (aér fixus) och bor fkiljas från 
Luftfyra, fom deraf endad år någon del. Om 
höden undergår växtriket i fynnerhet fådana 
förändringar, vid hvilka fad luft frias från fin 
fångenfkap. Efter rutnande ämnens mångd ar 

den- 


Om Bias våder. 121 

denna nya luft på åtfkilliga orter af fkiljaktig 
ymnoghet. Om våren åter, då naturen bör- 
jar quickna igen och mångahanda kroppar til- 
redas , måfte en anfenlig hop dylika luft par- 
tiklar upfupas, och gå in uti nya kroppars (am- 
manhang? Monne icke höft och vår af des- 
fa orfaker åro mer utfatte för blåft, ån andra 
årstider ? 

Alla anförda omftåndigbeter vifa bura 
luftkretfen på fåilkilta ftållen kan blifva tåta- 
re eller glefare, kallare eller varmare, m. m. 
och få fnart det hånder, år jåmnvikten häf- 
ten: den måcktigare delen trånger in på den 
fvagare och drifver honom undan, efter den 
den våg, 10m gör minfta motftåndet. Hår- 
vid upkommer gemenligen en dubbel ftröm, 
ty den ftarkare rufar fram och den fvagare 
går bredvid, eller öfver honom i ftridig ko- 
la. Då rörelfe en gång blifvit upvåckt ftan- 
nar den ej få lått. Hafvet fvallar långe fedan 
ftormen lagt fig, ehuru vatten år mångfaldige 
mindre fpånftigt, ån luft. öfverlågges alt no- 
ga blir värkeligen mera underligt, at någon- 
fin kan vara lugnt, ån at luftkretfen år i rå- 
relfe, det hånder dock oftapåviiTa ftållen fle- 
ra veckor. Ibland upkommer lugn af vindars 
jåmnvickt, den ftarkare trycker den fvagare til 
dels denna blir honom genom förökad fpån- 
ftigbet vuxen, men hvilan varar icke långe, ty 
endera blir fnart åter öfverlågfen och ra (ar fe- 
dan grymmare, Dylika lugn kallas Bonacer 
(Malaria;) i varma lånder och förfåra nog de 
fjöfarande, 

H 5 


De 


I 22 Om Biåsvader. 

De gamle voro redan få öfverfygade om 
vädrens nytta, at en del vilade fin tackfamhet 
med offer. De äro ockfå afyteerfta vickt. De 
hindra allehanda främmande åmnen, fom fin- 
nas i luftkretfen från forrutnelfe: de kringde- 
la rågn, torka, fvalka, varma, m. m.: de 

drifva allehanda machiner: de föra ofs från 
en verldenes ända til den andra, o. f v. Kän- 
de vi dem rätt, lkulle de ännu göra ofs båtre 
gagn, men dertil fordras lång tid och nog- 
granna obfervationer pä många orter , hvarti! 
enkom upmuntran är nödig b). Det år ej 
rätt långt tilbaka , fom öfver et år behöfdes , 
at fegla från Callao til Chili i America. En 
Europeilk Ityrman fkilde fig förft från flrander- 
ne för at undvika den vidriga ftrömgången , 
och at vinna båtre eller föränderligare vind : 
han kom fram på några månader, men hade 
få når ej kunnat öfvertyga Inquifition i Lima, 
at det fkedt utan trolldom. 

FEMTE AFDELNINGEN, 

OM FÖ HÄN DRINGAR PÅ JORDKLOTET. 
FÖRSTA CAPITLF.T, 

Om Regel -bundna förändringar. 

138. Jordklotets yta år beftåndiga för- 
ändringar underkaftad. Defsdageliga omhvålf- 

ning 


b) Den af vetenfka- 
perne få högt förtjänte 
dngelfke StorCanc eller en 

B. de Verulamio bar i 


fin Hiftoria ventorum 
gifvit en fbrtråffelig ati- 
' ledning , at utforfka vä- 
drens art . 


Om Regel-bundna forändringar. 123 

ning kring fin axel åffadkommer det, fom vi 
kalle dag och natt, men deras ouphörligen 
af • eller tiltagande långd hårrörer af olika ftåll- 
ning emot lolen, då jorden årligen vandrar 
omkring denna kalla af ljus. Ilåraf åga ock 
många andra vårkningar fin upkomft , hvilka 
årligen ungefärligen vid famma tid med lika 
omftåndigheter inftålla fig, famt nu närma- 
re Ikola tagas i betracktande. Det horer ic- 
ke hit, at förklara de lagar, efter hvilka jor- 
dens rörelfer utöfvas, ej eller de omlkiftenaf 
ljus och mörker, lom hårmed åro förknippa- 
de, utan de omväxlingar , fom Itarkare angripa 
jordfkcrpan , blifva vårt egenteliga föremål. 

139. De ftjernkunmge binda cl imat er vid 
villa afllånd från linien i), ocb årstider vid vis- 
fa ftållningar emot folen: men naturen följer 
helt andra reglor. Under famma bredd finnas 
climacer och års-tider vara anfenligen fkiljack- 
tige, hvaremot de på andra orter ibland kun- 
na närmare likna hvarandra, fom i anfeende 
til den anförda indelning borde vara ganfka 
åtfkillige. Hamnen vid Bergen i Norrigéfkall 
icke oftare tilfryla, ån Seine vid Paris, oack- 
tad i2 gr:s fkilnad i bredd k ). PåCoroman- 
delfka kuffen år lommar från Mars til 0 £f. 
med s\v, och öfriga tiden rågn med so, men 
på andra fidan om Gatifka bergs-ryggen, eller 
i Malabar, tvårtom, 13 at vinter och fommar 
hår fomligftådes icke åro fkilde öfver några 
mil ifrån hvarandra under lamma bredd. 

Det 

i) Pcolemjeus , Ger*r. 1 k) Pontoppidan. 

/. FUL I 


124 


Om Regel-bundna 

Det år fåledes ganlka fvårt at utmåika 
climaternas råtta belkaffenhet, och årstiderna 
for hvar och en ort. I almånhet kallas Som- 
mar den del af året, lom vanligen år var- 
mafl: och holler de flefta vaxter i blomma; 
vinter, den kallafle; Vår, den lindrigare års- 
tid imellan vinter och fommar, lamt Höft en 
dylik imellan fommar och vinter. I anled- 
ning hårutaf menas uti det följande med climat 
icke annat, ån luftkretlens vanliga förhollandepå 
en ort, i anfeende til vårma , nederbörd, m. m., 
eller kortare, års tidernas belkafFenhet , men til 
deras utftakande behöfvesmer ånthermometer. 
En vifs förening af flera omftåndigheter gör, at 
fårlkilte våxter utlpricka, blomma, båra frukt, 
llåppa blad, m. ro. olika tider, dock altid 
uti en beftåndig ordning, få at eburu fildant 
kan hånda något förr eller lenare det ena å- 
ret , ån det andra, få år likväl ordningen 
den lamma, då alt annars år lika. Således 
borde genom några års ron utfökas , uti na- 
turen grundade råmårken , för års-tiderna , 
och vinnas en pålitelig jåmnförelfe climater 
imellan. Man kunde til exempel för Uplala 
räkna vårens ingång, då Hålt-hofs örten (Tus- 
filago farfara) börjar blomma, famt dels llut 
då Alken (Fraxinus excelfior) llagit ut fina 
blad. Sedan inftåller fig gemenligen ingen 
natt-froft, utan ljufligafte tiden år för handen; 
lommaren vilar fin ftörfta prakt, då frukt trå- 
den ftå hvita af blommor, trågårdarna fulla 
af Tulipaner, Narcifier, m. m. lamt marken 
prydd med mångfaldiga vilda blomfter, Hö- 


förändringar. 12 ? 


ften kunde räknas ifrån det Blå- hatfarna fSca- 
biofa fuccifa) utflå fina blommor, vid hvil- 
ken tid åfven vinter- rågen bår plägar vara mo- 
gen och fiyttfoglar börja laga fig til bortrela. 
Höften kan anfes for llutad, då alla tråd h un* 
nit fälla fina Jöf, eller då Colcbicum autum* 
nale vifar de fifta blommor. Efter della grun- 
der började våren 1755, d. 13 Apr. och flöts 
d. 24 Maj, färot höften varade ifrån d. 4. 
Aug. til d. 27 Oet. Genom jåmnförelfe år 
funnit, at famma växter fpricka ut i Upfäla 
3 1 dagar fenare ån i Montpeilier, 23 fenare ån 
i London, och 6 dagar fenare ån vid Falkö- 
ping l), Dcfia orter häfva fåledes lika myc- 
ket förr var och fenare vinter. Men denna ut- 
ftakning kan ej nyttjas annorftådes , ån der 
vinterkölden afklåder någon anfenlig del af 
växtriket fina iöf. 

Om for de orter, fom obfervationer åro 
at tilgå, alla årens högfta Thermometer-hög- 
der läggas ihop, famt likaledes de lågfta för 
fig, och fu mmorne divideras med årens an- 
tal, upkomma följande medeltal. 


Orten. 

Upfala 

Petersburg 

Warfchau 

Hag 

Paris 


Latit. 

Obfi långdTh.högft; lågft 

59 g r> 59 

m. 34 år 

+273— * 3 t 

59 

56 

3° 

j -4-2(5 — 25 

53 

*4 

3 

+27f — tlf 

53 

5 

2 E 

, 4-26 — 13 * 

| 48 j 

50 

66 

+37f— S 


Or- 


/) Hr. Arcb. och R. 
v. Linné har efter dejfa 
grunder upgijvit Caten - 


darinm Flora fSr 17 j r i 
Upfala. Se Am, ac, Fol. 

IK 


is6 Om Regel-bundna 


Orten. Latit. Obl, långd Th.högft; Jiglt 
Montpeilier 43 gr. 36m. igår -f 2 8i —3 

Touloufe 43 36 10 -(-30 — 5 


Beziers 

43 

20 

Marleille 

43 

»8 

Algir 

3 6 

49 

Cadix 

36 

3 1 

Malta 

35 

54 

Martin ique 

14 

43 

Rodigue S.L. 19 

41 

Is. de France 

20 

JO 

I. deBourbonso 

52 

Caput b.fpei 

33 

55 


32 +2jf —3 

1 2 -f 29 — 2 

1 Hr*28§ 

4 2 6 f; O 
H-281 + 3 
+29 +17 

+ 2 sf -+-17 
4-2 6 § -fi 7 

4-29^ -fl 7 

+27 + Ik 


»«)■ 

Af denna tafla, fom innefattar öfver po gr, 
Ikilnad i latitud , befinnes ftörfta kölden vara 
fkiljaktig 42 gr. på Thermometern , men der- 
emot år märkvärdigt, at ftörfta hettan på al- 
la defla orter ej mera förändras, 'ån 4! gr., 
hvaraf åfven en del tör framdeles forlvinna, då 
längre obfervations kedjor årbollas. Men af en 
enda dags, ocb ibland få timmas mycket ftrång 
vårma eller kold, bör ej någon almån flutfats gö- 
ras: med mera fåkerhet jåmföres vårma ock köld 
på fårfkilta ftållen, om medium tages af Ther- 
mometerns högfta och lågrta livar dag, lamt 
af defla, förju flere år dels heldre, uträknade 


me* 


tn) Re mimurs grader 
oro har rattade efter Hr. 
de Lucs method och fedan 
reducerade til grader på 
fvenfka Tbermrmetern , 


hvilket ock i det följande 
altid fkedt. Reaumur$ 
hade frys •ocb kokpuncf är 
felaktig , i fynnerhet åen 
f enar c. 


förändringar. 127 

medeltal fokas et almånt medium for hvar dag. 
Detta befvårliga arbete lämnar i det n arm a: te 
uplyfning om olika climaters värma, orh år 
en dylik jämn forell e vårkeligen atiftåld i föl- 
je af väderleks dagböcker för 19 år i Upfa- 
la, famt 10 i Paris»)- Håraf inhämtas, at för 
Upfala år medelkölden 5 til 6 gr., hvilken 
börjar i flutet af Dec. år ftörft kring början 
af Febr. och holler uti til Ilutet af Mars, men 
mitt på dagarne råder folen och gör i fiftnem- 
da månad gemen! igen då to. I April får vår- 
man aldeles öfverband , fom fedan tiltager och 
vid början af Junius häftigt går til fin hogd, 
hvaröfver den i Julius föga ftiger. Medelta- 
let för fommarens middags-vårma år 20-22, 
för natterna 12-13, och för hela dygnen id - 
17 gr. Uti Augufti månad minlkas värman, 
några nattfrofter infinna fig under namn af 
jårn-nåtter, men långfammare, ån den öktes 
om våren. Nog går kölden ibland lägre om 
vintern ån 6 gr , , men ock oftare deröfver. 

Kring Paris är väderleken från medlet af 
November til flutet af Febr. gemenligen få- 
fom vid början af Nov. i Upfala, I Mars til- 
tager värman mårkeligen och år der i början 
af Maj omerent fom en månad fenare Upfala. 

Der- 


n) Hr, Secr. och Ridd, ] ris. Medeltalen anföras i 
Wargentin bar uti F . tabeller, men til får Ror 
yl c ad. H. i~j6~j c, c b 68 vidlyftigbets undvikan - 
gjordt denna nplyfande , de dra media tagne af 


jawnforelfe imellan cli - 
materne i Upfala ocb Pa- 


10 dagar ti/hopa. 


129 Om Regel-bundna 

Deras medelmåttiga lommardag3r åro fom vå- 
ra hecaffe, och nåcterne nåfian få fvala, fom 
våra i rötmånaden. Således år vintern i Paris 
i månad kortare och merendels 6-8 gr. min- 
dre kall, Tamt fommaren nåfian 2 månader 
långre och ofta 2-3 gr. varmare. 

140. Års- tidernas vårkeliga forhollande ut- 
gör, fbm lagt år, en orts fanna climat. Men 
lom almånna orfakerne til de hårvid förefal- 
lande olikheter kunna vara lårfkilte, har an- 
ledning gifvits at föreflålla fig ånnu tvåflags 
climater: det fom blott af Hållningen emot 
Solen hårftammar kallas Solari fkt , och de' Ra- 
tionelt , fom åfladkommes af alla almånna or- 
fakerne tillika. Vj fkola forfl tiderfökadet förra. 

Faftån folftrålarne ej medbrakte någon 
eld, fom en del tro, få fåtta de lik vål one- 
keligen de partiklar i vårkfamher, fomupvåc- 
ka vårma, och kunna låledes med lkål anles 
för defs urfprång. At rått uttrycka deras ver- 
kan böra 4 omflåndigheter öfvervågas, nem- 
ljgen Solens afftånd, högd öfver horizonten, 
tiden under hvilken devåika, och ånteligen 
det förfvagande, löm de lida under vågen 
genom luftkretfen. 

Om jordens medelafftånd från folen fat- 
tes lika med 10000, befinnes det d. 21 Junii 
ioi66f, och d. 2iDec. 9833 detåromtrent 
fom 30 til 29. Nu åro ftrålrnångderne på 
famma plan om vant, fom afflåndens quadrater, 
och följakteligen vid de nemda folflånden , 
fom quadraten af 29 til quadraten af 30, det 
år, fom 841 til 900, elier vid pafs fom 1 til 

t 


förändringar. 


iJj. Solen viftas val 8 dygn längre i norra 
halfvan , än i den fodra, fom fynes böra roin- 
Ika lifta termen, men det årfårtes af andra 
omftåndigheter, åfminftone til någon del. 

Solens högd öfver horizonten år af mera 
betyde! (e och öfver våger på Here fått den för- 
del vintern njuter genom närmare granlkap. 
Det fynes vål i lig fjelf naturligt, at ftralarne vär- 
ka ej ailenaft efter fin mängd, utan oekimon 
efter (tyrkan med hvilken de anfalla , men y- 
tans grofva ojämnheter tillåta ej här råknaden 
lenare o), hälft det Ikall vara funnit, at om 
en hrånfpegel updrifver Thermometern 3 gr., 
bitr värkan af 2 likadana endaft 6, af 3 ailenaft 
9 , o. i. v. p ). Ju mindre anfalls-vinkeln sab 
år, defs ringare antal ra''arplanen ab ( fig. 21)^ 
och år altid bc proportionel emot mängden. 
I anledning hårutaf måfte fölens upvårmnings 
kraft för hvart ögonblick vara fåfom högdens 
iinus öfver horizonten, låledes ftörftderhon 
går genom zenith, och minft, dä hon år vid 

ifalla lol-ftrålarna mid- 


kel , men på den kortafte endaft under 6 £ , 
hvaraf de, då alt annars år lika, böra vara 
omtrent 5 gånger kraftigare uti förra håndel- 
len, ån uti den lenare q). 

I Da- 


0) Newton, Halley, lier tillika på impulfur. 
'Mairan, medflere , råk - p ) Hr. Mairan. 

•na endaft på ftrd/mång • q) Så långe icke med 

<den , men Fatio de Dul-j vijlbet kan af går as t oni 
zidra Banået. 



under 53 § grads vin- 


130 Om Regelbundna 

Dagarnas långd år delsutom en viktig 
omftåndighet. Dec år tydeligt, at en (vaga- 
re vårkan på långre tid kan blifva jåmnlik el- 
ler ofvertråflfa en mycket (tarkare. Således 
årfåttes på de orter, (om ligga utom Tropi* 
ci, til en del den (Vagare åtgärd, fom (trå- 
larnas (neda ankomft fororfakar. Under kor- 
tafte nåtterna hinner ej eller all den varma 
förloras, fom om dagen vunnits, och ige- 
nom fådana ofverlkotc årholles likaledes för- 
ökning. Dagarnes längd tiltager från vinter- 
til fommar-lolftåndet, lom quadraterne af ar- 
cus femidiurni, och vårman ökas, nåftanfom 
fallande kroppars haftighetcr i en kedja, 

Ånteligen måfte (olflrålarne, (om komma 
til ofs, gå igenom luftkretfen, innan dej hi n- 
na til jorden, och detta gör en mårkelig for- 
fvagning. Om denna beftode af ren luft,*få 
(kulle de naturligtvis deruti upfnappas, hin- 
dras och återkallas defs mera, ju »långre våg 

de 


värma ar värkan af nä- 
got egit väfcndc , fom likt 
fynes , eller endaft et flags 
rorelje uti kroppars par- 
tiklar , jä llifvev ock 0- 
beftämt , pä bvad JättdeJl 
värkningar fke. Halley 
vaknade fölens värkan 
allenafi efter fträlarnas 
mängd och finner upv dr vi- 
ningen för hvar lo:e gr. 
Dagjämnings dagens up- 


värming är efter hans 
j tafla under linien ; under 
6 o\e norra par a lie len och 
kring polen , [o?n 20000 , 
1 10000 och o , vid (ömmar , 
j folftändct på [amma fläl - 
! len. Jom 18341 , 22773 
1 och 2joj , Jämt vid vin- 
terjolfländet , lom 18341 , 
/ o~j y och o. Se Vbil, Jr. 
ab. vol. I i. 


förändringar.' iji 

8e hade at framfara. Genom en p 5 förfök 
Jotad uträkning fkola af icooo ftrålar sa (fig. 
19), iom lodråtc ingå uti iuftkretfen ah, 8123 
framkomma til c; men om de anfalla flut- 
tande, få at vinkel boh år for exempel 50 
gr. hinna 7624 fram af et lika antal; 2031 
om vinkeln år 7 gr. , och endaft 5 når de kom- 
ma horizontelt, låfom ho r). Uti h vad mon 
förminfkningen i fjelfva vårket fker år dock 
ivårt at med noghet utffaka. Olika tåthet; mer 
eller mindre tilblanning af främmande parti- ' 
klar; dunfternas ikiljakt:ga lynne; okunnighet 
om den mångd, (omfkuile framkomma, 1 fall 
jorden vore utan luft krets, m. m. hindrar, 
at man icke af förföken kan draga ofvikelir 
ga flutlatfer. 

De 4 nu anförda omflåndigheter utflaka 
iol-climaterne och befinnas de efter utråkning 
vid följande latituder alftra de utfktta grader af 
yårma vid fommar-och vinter-folftånden. + 
betyder öfver fryspunäen och — under den 
(amma. 

Latituden; Vårman d. 21 Jun.; d. 21 Dec. 


0. gr. 0. m. 

+20, 9 gr. 

+22,3 

1 ' 47 a 

+21,4 - 

+21,4 

IO - ; “ 

+ 24,7 s 

+18 

20 - 

+28,5 - 

+ r 3 , 

23 - 28y 

+28,8 - 

+ ! 2,3 

30 - 

+30,6 - 

+ 9 ) 5 

40 - 

+ 33 >4 -1 

+ 5>7 

$0 - 

+36,2 - 

+ 2,6 


I 2 

La 


rj Bouguer, Gradation de la lamiere. 


132 

Om Regel-bundna 1 


Latituden; ' 

Vårman 

d. 21 Jun.; 

d. 21 Dec. 

60 - 

m 

+ 4*,0 * 

+ I>2 

66 - 3if 


+68,6 - 

+ ^»8 

67-4 

- 

+70,4 - 

0,0 • 

70 ■ 

•r 

+78 

— 0,1 

74 - 1 

- 

+80,? - 

— 3,5 

80 - 

m 

+7 2 , 2 - 

“18,2 

89 - SSé 

m 

+ 58,4 - 

—58,4 

90 - 

- 

+ 58,2 - 

— 58,6 

Håraf fy nes. 

at ftoriia fom rn arvår ma q 


borde infalla vid 74 gr. 1 m. lat., ftörfU vin- 
terkölden i polerne, ra. rn. r). 

141. Emedan fol-climaterne ej ofverens- 
flåmma med de fanna f å måfie utom de 
anförda någon alman orlak volla åtfkilnaden. 
Underjordifk eld tros i fynnerhet vara hår 
vårkande. Om jorden i början varit flytan- 
de och fedan efter folvårmans olikhet tilhärd- 
nat, åtminftone i ytan, målte utbredning af 
innefluten vårma i famma mon hindras, fom 
åmnena blifvit mera tåta, och om fkilnader- 
ne imellan fanna ocb fol*climater dlfkrifvas 
denna orfak, vifar följande tafla omtrent defs 
vårkan t). 


r) Hr. Mairan bar af- 
handlat detta ämne uti 
Fvan[ka Acad. Hanål. 
17:9, ocb ännu omftände- 
ligare 176 f. 

s) Jämför §. §, i 3 ? 

ocb i$o. 

t) Lät A betyda jolens 


afftändy h defl bbgd 6 /- 
ver hori%onten , D arcus 
femidiurnus och K de ge- 
nom luftkretjen tiljord- 
\ytan anlände (trålar Jä ar 
upvärmningen propertio - 

, Sin. H xU % x IC 
ml emot . . 


förändringar. '133 

Lat. D. 21 Jun. 15 , 21 Dec. 
o +7, 4 gr. +28,9 

10 3,9 +21,2 

20 ~o ,6 +13 ,5 

30 — 2,3 + 6,5 

40 — 4,8 + °> 5 

yo — 7)8 — 6,1 

60 ~i 3)5 —i3)3 

70 — 49)7 —50,5 

80 — 50,0 —67,8 

90 — 30,8 — 91,0 


242. Utom det, fom anfört år, och kan 
anfes fafom mera almånc vårkande på clinia- 
ters (kiljaktighet , åro ånn 11 en hop betydan- 
de otnftåndigheter, erdkilte f 6 r vifla orter, 
hvik.i hår ej böra forgåtas. Hit horer lod- 
råtta högden öfver verids hafvet. De ftrålar, 
ioai anlårcda til fjeifva jöjrdikprpan , återkallas 
i fior mångd , och (om den lågre luften niåfl åc 

I 3 Ja* 


Vidare t om den (ann a 
varman vid fommar och 
vinter -Jalfländen hal/as 
S och V ; den fom af 
. Jolens kraft aUena da 
, Jramaljlras s och v : 

; den fom alla almanna or - 
fakerne t i Ihopa åfiadkom- 
: ma f och v , famt ante ■ 

' ligenvarkan af ignis c en* 

' tv alis F, fa fas dtfk.il- 
' lige' aeqmtianer , nemli- 
gen Jfvzsf-Foc/j v=v 


-{- E, hvadan (' — u — s 
— v , famt dnteligen for 
den 21 Jun ii £~f— 
s(S-V 

icb d. 21 Dec, 


a — V 


= v — . Des- 

s — v 

fe formler innehafva al- 
la quantiteter , Jom i al - 
mänhet d eter miner avin- 
ter och fommar. Se Dr, 

“"jlMairansV /■ '■ 


134 Om Regel-bundna 

laftadmed främmande ämnen, få kommer det- 
ta Itudfande Ijutet nåpligen mycket högt, u- 
tan i mångfaldiga koior kaftas ifrån en parti- 
tikel til eir annan. Härigenom händer, at 
hmkretfens underfta hvart itarkare npvårmes 
båce genom fin ftörre tåthet och flere ftra- 
lar. Således ju högre up, defs kallare, då alt 
annars är lika. Quitos anfenliga högd gör 
vårrmn uanlka medelmåttig, ehuru det ligr 
ger nådan mitt under linien. 

Denna omflåndighec år åfven förnåmfta 
orfaken til beftändig fnö i de hetafte clima- 
ter, ja mitc under linien, emedan kring top- 
parne af anfenliga berg luffen redan år få gles, 
at fhermometern jämnt holles vid och under o. 
Der målte fåledes ångor fryla til fnö och den- 
na bli f va ofmelt. Någon gång kan den vål i 
ytan börja at uptina, men vamet trånger ftrax 
ned i underliggande fnö, tryfer och förvand- 
lar den til faftare is. Bergens kullar och o- 
jåmn heter göra dalar, der en nåltan beftån- 
dig Ikugga hårfkar: den hår fömlada fnö un- 
derholler och ökar öfverliggande luftens ky- 
lighet: (jelfva topparnes fria (idor kunna för 
öfrigt i det högfta halfva dagen för lolfken 
utfåttasoch det ändock merendelsganfkal^e.lr, 
ja f jelfva fnöns förmåga at (tarkt återkaftaal- 
la ftråiar gör honom olkickelig, at lätteligen 
upvårmas. Man kan fåledcs vid höga bergs.be- 
ftigande uti varma länder på få timmar van- 
dra igenom fiere climater, famt omlider träf- 
fa det, fom råder på Grönland och Spitsbergen. 

Det år tydeligt, at ftåndiga fnö-gränfen, 

iom 


förändringar. 135 

fom imellan våndkretfarna lliger 2670 famnar 
ötver hafvet, måfte på kallare orter lånka fig, 
hvilket och förfarenheten intygar, ty vid Te- 
nerilias bredd år den omtrent 2600, i Frank’ 
rike och Chili 1700, och nårmalt polerna nal- 
kas den ån mer jordytan. Man finner på fpics- 
bergen och Grönland fjällörter på jåmna mar- 
ken , ja i fjelfva Siberien flera grader nedom pol- 
kretfen, hvaraf kan Hutas, at foö-grånfen åger 
åtlkiiliga krökningar, under lårlkilta meridia- 
ner. På Grönlåndlka bergen år dock nederbör- 
den lommat tiden ej altid frulen, utan meren- 
dels våt : defsutom bo Europeer på våftra fi- 
dan intil 71 gr. lat. och Grönländare til 75 * )•» 
hvaraf fynes följa, at fnögrånlen icke hår mår- 
keligen fånkt fig. 

Oen få kallada eviga fnön hopvåxer ge* 
menligen med tiden til biå grön is, fådan fom 
finnes kring polerna x). 

GranlUap af haf mildrar mycket clima- 
ter. England, Faeröarna, norrlka kulterna, 
m. m. åro håruppå öfyerfygande bevis. Haf- 
vet kan vål kring Ihanderna tilfryfa der det 
mera år utblandadt med fött vatten, men til 
anlenligare afltånd från landet händer det ic- 
ke, dels genom låltan, dels genom den Hän- 
diga rörellen, hvarmedelft det öfre, lom rö* 

I 4 rer 


u) Cranz. 

x) Hr. Tilas har en 
\ gång med ftt fblje af in e- 
' mot 40 bdjiar ridit under 
: et is fjäll , bvarefl en liten 


elf utfkurit den aldraprak- 
tigajle bvålfda väg. AU 
ting badeinnom denna be - 
Jymierliga is flå ll blå f äng» 
i>e Mineral ■ Hiji, /, 7 7 . 


136 Om Regelbundna 

rer luftkretfen och efter dels befkaffenhet bor- 
de rätta fig, ouphörligen fammanblandas med 
det djupare, fom enligt förfarenbeten äger en 
nåflan oföränderlig grad af värma. Härigenom 
fker, at hafvets yra vintertiden icke år frys- 
kyld , ehuru luftkretfen kan holla thermome* 
tern flera grader under o. Den öfverliggan- 
de luft deltager båruti, åfven (om den måfle 
kylas, hvilken ligger öfver kalla kroppar. Ber* 
giga och (kogvuxna länder holla långe is och 
tiåia quar genom fin (kugga, deflekyla luften 
pfver fig, hvarigenom deras upfmåltning vin- 
ner en ny utdrägt. Hårutaf år begripeligt , 
h vårföre vindar ifrån hafvet och varmare or- 
ter medbringa fö eller blidare väderlek , men 
de köld, fom komma ifrån fnö-och is-be- 
tåckra länder. 

Belägenheten imellan högder, fom få åro 
flålde, at flrålarna ymnigt ftudfa åt någon 
yifs ort, bidrager ofta nog märkeligen til ftör* 
re värma 

Länders egen grund år likaledes en bety- 
dande omftåndighet vid climaters danande. Et 
(andigt , obevuxit och flackt fält uphettas af lol- 
drålarne, hvarigenom öfverliggande luft åfven 
utfpånnes och upflyter, fårande med fig de få 
dunder, fom hår vankas, hvilka af ftarkare 
tilfallande luftpelare i nejden aldeles bortdrif-, 
vas, då ingen högd eller (kog der finnes, e- 
mot hvilka de kunde hoppackas. Såledesråg- 
nar aldrig på fandhedarne från Qnayaquil til 
Lima , ehuru norr om Quayaquil til Panama 
nederbörden år ymnig ifrån April til Novem- 


fårlind ringar. 137 

ber, emedan fkog der växer, fom dels gif- 
ver en myckenhet ångor, dels motar dem, 
fom medfölja vindarne, En gles töken mil- 
drar hettan i Lima, 12 gr. föder om Linien 
til en ljuflig vårnoa , då klar himmel i Cartha- 
gena vid 11 gr. nordlig latitud gör deu högft 
befvärlig och brännande. 

Om underjordifk eld upvårmer marken, 
fä måffe vål på något fatt climatet ändras der- 
af, dock år den ej en fam i frånd, at fortaga 
ga vinterköldens ffrånghet, åtminftone emot 
po'erne, fomroanferaf Island och andra dy- 
lika rtållen. ' 

Vi böra nn något närmare Ikarlkåda de 
anledningar, fom kunna vara, at tro något 
eldföi åd inuti jordklotet. Man finner vatten 
tilfryla på ytan, och aldrig det, fomnågotan- 
lenligare djup åger. Håraf yppas anledning, 
at flura, det vatnet längre ifrån ytan år varma- 
re, Åtfkilliga ron gifva vid handen, atluft* 
kretfens förändringar uti värma ickehafva fyn* 
nerli^ djup värkan, hvarken på det torra el- 
ler våta, Uti oblervatorii källaren i Paris, 88 
fot under jordbrynen, flår therraometem he- 
la året 12 gr. ofver frys -panten. Vid Ar- 
dinghemjimelian Calais och Boulogne Ikall fam- 
ma grad vara beftåndigmti en gr uf byggnad p3 
48P fots djup x). I Ångland uti en i berg 
ntfpiångd källare, 82 fot djup, foregifves be- 
ffåndiga graden varit något öfver io -yl- Hu- 

Ij ' ra 


x) Micheli du Creft, 1 y) Boyle, Op. Vol., 
$e Mairans a, (i. [111. 


i 38 Om Regel-bundna 

ru långt folftrålarnas värkan kan trånga fig 
ned uti jorden år icke utrönt. Det vet man , 
at thermometern på 2 fots djup kan i Ångiand 
inom året (tiga ifrån 3 gr. til 18, då han i- 
niedlertid i (oilken förändras ifrån 2 under o 
til 2Ö ötvers); men tormodeligen uphörer 
alt (tigande och fallande på 12 eller 14 fots 
djup, fom is-kållare gifva vid handen. 

Vatten tyckes med elft fm genomfkinlighet 
utmärka ytre vårmans nedträngande til (tor- 
re djup, dock (om det vid 280 fot blifver 
aldeles morkf//), få måfle åtminftone grånlen 
för må;keliga förändringar vara mycket när- 
mare ytan. Sådant intygas ock af förfåk. Uti 
igfots^ djupa brunnar vid Wads-ön i Norrige 
(tår tbermometem jämnt 2 \ gr. öfver o. Uti 
fjön Mandojerf i Utsjoke 1 3 på 132 fots djup; 
uti Torne-brunnar , 24 fot djupt, imellan 1 
och 4f: uti Stockholms brunnar imellan 7 
och %'b)\\ Vettern 6 f på 15a fots djup c): 
i Medelhafvet (kall ifrån 65 til 788^ fots djup 
finnas en jämn och medelmåttig värma, e- 
huru man icke vet defs råtta mått a \ Når 
intil Canarie-oarne år värman på 550 lots 

djup 


z) Dr. Hales, a. fl. 

a) Bouguer , Hffay (T 
Optique fur la gradation 
de la lumiere. 

b) Hr. Hellant, Vi 

Ac . H. nS3- 

c) Hr. Prof. Strömer. 

d) Gref Marfigli an- 


(la Ide dejja jbrfok. Skada , 
at man icke vet bvadio 
± eller 10 \ betyder på 
hans tbcrmometer , bvil- 
ket utmärker , jom han 
Jjelj kallar det , vatnets 
temperatur nedom 6 3 jots 
djup. 



fjjup funnen 14,9 gr., men 4 fot från ytan 
inemot 18, och i luften 20 e). 

Af alt detta fynes jordbrynens förändrin- 
gar, i anfeende til kold och varma, uphöra 
uti en gräns-yta, fom ån kommer dagen när- 
mare, ån går längre derifrån. Vore någon 
ort på jordklotet, hvaråfl: lufckretfens dlftånd 
förblefve lika hela året igenom, borde gräns- 
ytan der röra öfverfta jordfkorpan, och för 
ofrigt , då alt annars år lika, måfte den gå 
defs djupare ju närmare polerna, det är, ju 
(torre års förändringarna äro, 

Hvarifrån kommer nu denna underjordi- 
fka värma ? De (om tro något förråd af det- 
ta ämne finnas vid jordens medelpunkt, an- 
föra, utom annat, at värman befinnes tilra- 

t a på djupet. I Giromagny grufva uti öfver 
Kas (kal thermometern vid 342 fots djup 
vi(a 12 1 gr.; vid <596, 13; vid 1038) 20; och 
vid 1458 , 23 /). Dock damma ejallaobfer- 
vationer härrnea ofverens. I Fahlu grufva och 
Creutz (chakt år, (edaningen eld der varit på 
7 år, vatnet, (om hafiigt upvindats från 360 
fots djup, befunnit holla Thermometern 4 gr. 
alienalt öfver o, då den i luften vifte 28. I 
denna ftadens båda brunnar (tår den 5 §. Or- 
terne i grufvan äga annars ganlka olika tem- 
peratur efter luftdragens belkaffeuhet, eld(åt r 

nin- 


1 


f 

•• 1 

1 


.'i 





140 Om Regel-bundna 

ringars granfkap, m, m. I Swabens Jloll år 
den iåglt, 5 ■ 6 gr. , men deremot i korsorten 
4S \ , bvilken grad knapt folfkenet på hetafle 
fommardag formår åftadkomma. Någreyrka 
äfven, at på anlenligt djup temperaturen alt id 
år mindre, ån i PanÖfka obfervatorii källaren. 

Men, utan at antaga något uti jordens in- 
nandöme inneftångt eldforråd, mäfte val defs 
kärna åga en någorlunda jämn temperatur. 
Det ar länt, at Solftrålarnas värkan kan vara 
mycket fkiljaktig i anléende til grundens egen 
befkaffenbet , då alt annars år lika. Jordarter- 
na emottaga ieke alla fånarna grad hetta, e- 
huru de utfåttas fori lika omftåndighefer, Två 
kroppar af iämma flag och ftorlek, fom cn- 
daft ifrån bvarandra fkilja uti invårtes värma , 
för hoila lig åfven olika vid upvarmning at en 
och famma orfak, ehuru man ånnu hvarken 
genom theori eller förfök år i ftånd stafmå- 
ta den famma, Vi veta icke med noghet hvad 
värma foUfrålarna enfamme i det högfta kun- 
na upvåcka til lådant afftånd, fom vår jord 
äger, men formodeligen går den icke mycket 
or ver 50 gr, efter ther mom etern. Om nu en 
kropp, fom äger iogr:s värma tillika med en 
annan af famma flag, fom h af ver '40, utfåt- 
tes for deras omedelbara åtgärd , 15 vinna des- 
fe olika tilvåxt, ehuru bägge om li der bekom- 
ma flralarnas värma , om de tilråckltg tid för 
den blottflålias, Vore någondera förut heta- 
re ån follkepét, få har man f vårt at fåga hvad 
fom bör hända. Man kan icke med ikäi då 
anfe llrålama fåfbm kallare kroppar , med lavil- 


förändringar. 141 

! ka öfverfkotten jämnt efter mallorna utdelas, 
ty om värma beftår uti en mängd vårkfam- 
ma eldpartiklar, fynes den icke kunna for* 
fvagas genom fleras ankomfl ; vore den ock 
icke annat än kroppens egna partiklars rörel- 
fe, få tyckes ej den genom beflåndiga anftö- 
tar böra afftanna. Men vare fig härmed hu- 
ru det vill, få år det nog tydeligt, at jor- 
dens kärna måfte genom upvårmning ifrån 
fålen, för hvars åvarkan halfva ytan ouphör- 
ligen varit utlatt ifrån Ikapelfen, efter hand 
åtminflone vinna den vår ma, fom folftrålar- 
na vid fin ankomfl til ofs kunna åga. Vår- 
man ftråfvar efter af jåmnt utbreda fig. Han 
drager fig derföre ifrån de uphettade ftållen 
emot kårnan, och emedan de inre delarna ic- 
ke förlora lika lått, fem {korpan, (å kan 
fmånigom en jämn temperatur famlas. Vi ve* 
ta icke til hvad grad den nu hunnit, eller 
om den vidare år uti tiltagande g), men i- 
naedlertid kan defs olika utbredning emot y- 
tan göra åvå r kan på climater. 

143. Af hvad fom nu anfört blifvit kun- 
na climaters fkiljaktigbet någorlunda begripas. 
Vi fkola förft betrackta dem innovi Jropici. 

Solen går hår nåftan lodrått up och ned, 
hvadan lkymningarna åro de korta fte på he- 
la jordklotet. fion viftas årligen 2 gånger 
vid zenith för hvar ort. Långfta dagen år i 
det högfta 13 f- tim. och den kortafte i det 

min- 


g) Hr. yEpinus , Co- 1 caloris per teliurem. 
gitationesde diftributione J 


142 Om Regel bundna 

minfta iof, fa at fkilnaden på famma ftållé 
icke kan ftiga öfver 3 timmar. 

Barometerns högd ar hår ganfka ringa 
förändringar underkaftad. Vid hafvet under 
linien år fkilnaden på hela året icke öfver 2 
lin., ja i Quito hinner den icke til 1. 

Värman år ganfka ftrång. Tbermome- 
tern ftiger vål ibland til 41 gr. , fom man vet 
hånda med öftan uti Senegal, dock år det ic- 
ke egenteligen af denna orfåk, fom hettan år 
befvarlig, ty vanligen ftiger den fållan öfver 
35, utan faken beror deruppå, at värman fa 
jämnt holler uti och föga eftergifver om 
natterna. Uti Pondichery, 12 gr. norr om li- 
nien, har thermometern ingen natt på 2 \ år 
fallit lågre ån 18 gr.'- en värma, fom redaji 
år befvarlig, faftån man icke om dagen blif- 
vit mattad" af 30 til 35 gr:s hetta. I Batavia^ 
6 gr. föder om linien , updrifves vål Ther- 
moroetern i middagsfolen aldrig öfver 37 gr; 
men han faller ock aldrig nedom 25, åfven 
då det rågnar dygnet igenom b). Voro da- 
garna längre och nätterna kortare fkulle het- 
tan blifva odrågelig. Solens ftråiar komma 
2 gånger om året aldeles lodrätt och kun- 
na hår ingenflådes afvika derifrån öfvec 
67 gr., ja under fjelfva linien icke mer ån 
23 f. Icke defs mindre hämmas den brän- 
nande värkan, fom hårutaf borde följa, få til* 
råckligcn genom vmnogt rågn, a t den tid fa- 
len viftas vid hufvudpunften råknas för vin- 
ter, 

■ \ ■ — 

b) Dr. Kriels bref af\ Hamb. Mag. V. 
den 1 OSiober 1748- *£?) 


forändringan 143 

ter, och når hon år uti fin ftörfla afviketfe 
för fom mar. Man fkall ock våi under rågn- 
tiderna behöfva eld fomligftådes i), ehuru 
det berättas, at andan aldrig (yrtes inom vånd- 
kretfarna, hvilket utmärker, at chermometerri 
icke faller nedom 1 s gr. 

Rågntiderna infalla for dem , fom bo norr 
om li nien, i mellan vår-och höft dagjam ningen, 
och cvårt om for de orter, fom ligga St fö- 
des. De börja och fluta gemenligen på be- 
ftåmda tider, dock på en ort förr eller fena- 
re, ån på en annan. Således rågnar på Gui- 
nea-kuften hela April och Maj, men längre 
in på landet både i Maj öch Sept. i) * i An- 
gola och Congo från medlet af Mart. ti! med- 
iet af Sept, ; men i Loango under Jan. famt 
til och med Apr. ; i Sofala och Mozambik i 
Sept. til och med Jan,: i ALchiopien från Apr. 
Ht Aug. I Jemens bergiga tracier rågnar jämnt 
frän medlet at Jun. til Sept.; vår-rågnet fal- 
ler i April , men varar ej altid få långe man ön- 
fkar. P 3 Ceylons våftra del är rågntid, då w 
hårfkar, men helt torrt på öftra fidan: då o 
råder åro arstiderne tvärtom, hvilket hårrö- 
rer af bergsryggen långscfter ön, fom volier 
denna fördelning. Mittpåon Mauritius rågnar 
nåflan jämnt. På Amboina rågnar från Maj 
til Aug. ofta 6 veckor å rad; men härunder 
år ibland klart pa Boero, Manipa , och flere 
åt w belägna öar: i Tonkin under Jun. och 
Jul.: i Siam från Jun. til Sept,: på Java från 

Nov. 


i) Römer, fl. 


144 Om Regel bundna 

Nov. til Febr. : kring Surinam uti Jan. och frjrl 
Mart. til den 5 Aug. : i Guiana börjar i Maj 
fmäningom rågna, fe dan komma (kurar cd 
och då, derefter blifva molnen tjockare och 
eifva medelmåttigt rågn til Jun. , då det fal- 
ler utan uppehoirmed ftorm och åfka ; i bör- 
jan af Jul. facktar det fig och uphöier alde- 
les förft i Auguflus; andra rågntiden infaller 
emot vinter foiftåndec, tuen åc ej få ymnig, 
famc utan oväder* torkan är ohåifofaitimare , 
infaller 6-7 veckor för och efter dagjåmnin- 
garne /). I Campeche-viken börjar våran med 
åfk-lkurar och våder-hvirllar i Apr. eller Maj 
några veckor, fedan boller det ftarkc uti til 
emot flutet af Auguflus, då flått- landet efter 
hand med tilhjelp af u fåttes under vatten, 
vid medlet af Febr, år landet torrt och i Mars 
finnes knapt at flacka törft: med, der 6 vec- 
kor förut var liklom en fjö m v I Carthage- 
da rågnar frän Maj til Nov., doch boller 
det up 1 månad vid midfom marstiden, då 
blåfer n och det kallas lilla Sommaren: råtta 
fommaren år från Dec. til April med no. La- 
nos eller flåtterne af omtrent 10 mils bredd 
utmed Peruvianfka kuflerna beftä til ftorre de- 
len af fandbedar, hår blåfer ftåndigt sw, råg- 
nar nåftan aldrig, ibland faller någon dagg, 
ingen ting växer der, på en långd afbela 200 
mil, ora *icke vid bråddarne af utfallande flo- 


l) Bancrofc. 
m 1 Dampier. Jämf. 
för b f vigt i detta ämne 


Varenii Geogr., Hifii 
Generals des Gojages j 

m. 


förändringar. 145 

der. I Sierras eller der kullar och dalar om- 
växla på dubbel bredd emot de förra, rågnar 
från September til April, men på Andes el- 
ler höga bergen nåftan händigt. ImellanLo* 
xa och Jaen rågnar hvar das åtmin/fone i n 
månader och ibland i 12 : d=r åro hora /ko- 
gir. Från S. Maria de la Parilia til fdma år 
på bergen /trång köld för/ta nalfva året, men 
på kullarne lommar vå r rna, och tvirtom från 
Jun. til Dec., då i dalarne floderne fry/a. 
Norr om Quayaquil til Panama åro anféniiga 
fkogar , alt /förre och Itorre intil bergen, der 
de börja blif -a lågre och för/Vinna omfider, 
då grunden vunnit 9 til 10000 fots lodrätt 
högd. Hår rågnar från April til Nov., ochi- 
bland längre, [mellan Acapuico och Cap Co- 
rientes rågnar från Junius til Dec. Vårman 
updnfver då få mycket ångor, at jårn inom 
få år aldeles fårtåres genom råff, och andra 
faker rutna b ). Denna fucktighet gifver och 

K dia- 


») Romer berättar , 
at vid Chriftiansborg en 
järnjläng pä j eller 6 dr 
blif ver fä lås , at den 
med handen lätt fbnder- 
brytes. Landet Cboco är 
genom väta (ä obälfofamt, 
£t ehuru det är ibland 
'de rikafte i ver Iden , fd 
Lan endaft ytterfta (näl- 
bet fatta bejlut, at der 
iåtta fig ntd. SeVoy,au 
2:dra Band. 


Per nu, par Mr. Bouguer, 
Näfian i alla Öfter länder 
ära fäfucktiga rägntider y 
at ända intil fick-ur icke 
I kunna förvaras emot får - 
; där f vande rad , utan i ol - 
'ja. Tavernier,^Vr««Y/. 
237. Barbados fkall va- 
va fä fucktig , at järn 
borträfiar med otrolig 
bajligbet. Ricli, Ligon, 


14S Om Regehbundna 

drager til Hg moln, åfven (om berg och (ko* 
gar; men uti et fiakt och fkogloft land år in- 
gen ting, fotn tvingar molnen at hopfmåka til 
rågn, År marken fearp och brännande fågif- 
ver hon få eiier inga ångor och uphettar 
ftarkt ofverliggande luft, hvaraf den utvidgar 
och uplyfter från andra ftållen ankommande 
dunftfamlingar. Härigenom hånder, a t några 
orter fållan eller aldrig fucktas af rågn, fåfom, 
utom de redan nemda, en del af Arabien, 
bvaråft hettan feall vara få ftrång, at folket 
endafl nattetid kunna drifva fin hantering, oth 
om dagen måfte fåtta fig ned ånda ni hdferj.d 
uti vatten. Vore Quito på fam ma fått belä- 
get, Ikulle det troligen icke kunna bebos^opfeD 
lom defsprund år på foten af Pichincha, 1600 
famnar högre ån hafvet, fa förvandlas clima* 
tet til et ibland de Sjufligafte i hela verlden. 
Hår år en beflåndig dagjåmning; hålfofam- 
ma vader fvalka jämnt, utan at vara hårda J 
Barometern ftår 18 tum och 3 lin., nåftanu- 
tan förändring, och thermometern ig til 19 
gr.; dagarna åro gemenligen klara ånda til kl. 

1 eller 2 e. m. , men då flocka fig ångorna, 
ftarka rågn nedfalla och en grufvelig ålka ut- 
bryter, dock varar det vanligen icke långre, 
ån tils (olen gådt ned, då en klar natt börjar. 
Vinter kallas hår ifrån Dec. til April , och i- 
bland til Jun., då vådret år mera flormigt 
och rågnaktigt, men fkiinaden ifrån lomma- 
ren år dock ganfea liten 0 ). 

ss- 


o) UJloa, a. ft . 


förändringar. 147 

Således fkiljas inom våndkrecfarna me- 
rendels årstider efter våta och torka, famtråk- 
nas gemenligen endaft två, vinter och lom- 
mar. Somligitådes råknas 2 fomrar och 2 rågn- 
tider, fom af fin långd kallas den lilla eller 
ftora. Då fblen år uti fin flörfta afvikelfe år 
vanligen angenåmafte delen af året, alt väx- 
ande år nu frodigt och uti fin prakt; men fom- 
ligftådes år åfven någon del af torkan ganfka 
befvårlig. Sådan år den på Guinea-kullen få 
kallada Öriental-tiden, fom infinner fig med 
öftan i Dec. eller Jan., och varar omtrent g 
dagar. En fafelig tocrhetgör, at halféo f vider; 
at invånarenas mun , nåfa och hud fpricka fon- 
der; at de torrafie bjelkar bekomma fingers 
breda fprickor, alt grönt brånnes bort, m. m. 
men då oftan-vinden uphörer förfvinna defla 
plågor, ja fjelfva de vida tråd fprickorna gå få 
ihop , at knapt fpår fynes efter dem p ). 

Hvar ort har fina förmåner och fina o- 
lågenbeter , merendels få afpaflade emot hvar 
andra, at då man icke har affeende på någon 
rådande böjelfe, år det ganfka fvårt at afgö- 
ra, hvilka förjåna företräde. Åfka och jord- 
båfningar plåga Quito, och vore Lima fäkerc 
emot de fenare , famt mängden af låppor och 
vågglös någorlunda drågelig, (å blefve det för- 
vandlat til et jordifkt paradis. Hår rågnaral- 
1 drigochår dock ingen briftpå nödvändig våta} 
hår år åfka åfven få obekant, fom den ftånd ga 
1 cflanhosofsj hår år altid tilgång på de fkönafte 

K 2 fruk- 


/) Römer. 


149 Om Regel-bundna 

frukter, Års-tiderna åro alla ljufliga och de< 
ras omväxling förhöjer bebageligheten, Vå- 
ren kommer i flutet afNov, eller början af 
Dec., luften klarnar då, och alt lefvande blir 
gladare. Sommarn följer derpå, hvars hetta 
genom en ftåndig och Ivalkande s blifver måt- 
telig. Uti Jun, kan råknas en liten höft, E- 
mot början af Julius biifér s ftarkare, vädret 
blifver knlit, dimma vdar hg til kl. x, dä 
den gemenligen ftiger och gör tunna moln, 
bvilka åfvertåcka himmeln , iom et flor. Det- 
ta varar til medlet af Novemb. och utgör 
hvad de kalla vinter. Jorden fucktas fä ge- 
nom dimman, at de aldra torrafte platier, 
lom reften afåret åro nakne, nu grönfka och 
prydas af allabanda blonrfter q). 

Vädren åro imeiian s och so hela året. 
De åro ftarkaft et ftycke ifrån jorden , bvilket 
få vål i höga torn, föm på bergen tydeli- 
gen märkes. Häftigare ftrömmen år lågaft om 
vintern, dock hinner den icke en gång om 
lommaren ofver den redd, der ångorna til 
rägn hopfalla. De fommartiden lodrätt kom- 
mande folftrålar göra ångorna finare, hvilka 
Ikingras och fördelas ånnu mer, då de hin- 
na upp til den ftarkare s. Vintertiden fånker 
fjg ftarkafte s ftrömmen, vårman år ock min> 
dre, fåledes ftanna de måfta ångor i dimma. 
Emot middagen blir fölens vårkfamhet ftör- 
re, då trånga de finafte dunfterna up genom 
vädren och formera få glefa moln , at foien 


q) Ulloa. 


förändringar. 149 

kan fes igenom. Defle åro for fine at gifva 
någon mängd lådana droppar, fom förmå trån* 
ga fig ned igenom funnan-firommen. Såle- 
des blifver här, och ånda til Quayaquils-vik, 
et flandigt upholls våder, hvarril land-grund 
och Ikogbrifl åfven mycket bidraga. 

144. Utom Tropici ånda til 23 f gr. från 
polerna år annan belkaffénhet, dock år det 
begripeligt, ot våndkretlarnas granlkap måfte 
mer eller mindre likna de heta climatcr, 

I ångrta dagarna tiltaga emot polerna, Ja 
ånda lå, af de kunna blifva 24 timar. Skym- 
ningarna åro ock långre, famt vara Ibmlig- 
ftådes hela natten, hvilket i Upfala hånder i 
Jun. Jul. och en del af Aug. 

Barome-er ändringarna gå öfver 2 tum 
inom året. Ånnu ftörre år vårmans flciljak- 
tighet. I Algier har efter 1 års oblervationer 
kallafte natt varit 12 gr. och ftörrta hettan 29, 
dock åro lommar-natterna endafl några gra- 
der fValare ån dagarna. På Malta fnögar al- 
drig. I Neapel, h vårärt: utom belägenheten i 
anféende til berg, lamt sequator och granlkap 
med haf, Vefuvius och Solfatara årofåbetyde- 
lige eldrtåder, måfte lömmaren vara ganlka het. 
I Sept. mildras den af rågn. Vintern år gan- 
fka Ijuflig och behofde då ej eldas, oro icke 
for ren lufts Ikull , ty man fer alla dagar nak- 
na poikar på gatorne. Alm, ek, m. m. flåp- 
pa fina lof 6 veckor fenare, ån i Frankrike, 

' och få 6 veckor förr nya. I Rom räknas 29 gr. 
för ovanlig hetta. I Paris har fedan 1695 
1 ftrångafte köld knopt hunnit til 17 gr. nedom o, 

K 3 och 


150 Ono Regel bundna. 


och det ändock ganfka få gånger. Håremot 
år fomno arv arman 20 til 24 gr. men går nåp- 
Jigen ofver 29. I Upfala har thermometern 
ifrån 173g icke varit, högre ån 32 gr. och ej 
eller vintern tvingat honom någon gång lån- 
gre nedom frys-punften , ån 33, I Georgien 
ikall Thermometern ibland ftiga inemot 40 
gr., ja han år obferverad vid 27 d, 10 Dec. 
och dagen efter vid 3 ofver o /). Kölden i 
Aftracan och Quebec, ehuru båttge fudligare 
an Paris, år ftrång , ty på förra flåflet gick den 
1746 til 26 f gr. och på det fenare 174301 34 
un der 05 men det vill ingen ting betyda emot 
den Sibenfka. Thermometern fölli'1'omlkoi, 
fom år föga nordligare ån Skåne , 1735 til 67; 
i Kirenga, under lika polhogd 1737 och 173g 
t til 81; 1 Jenifeifk, 1 grad fudlig3re ån Stock-» 
holm, til fjj f d. itf Jan. 1735 , ja 1772 var vin- 
tern få ftrång" at quickfilfver d. 17 Dec. ftelnade 
på \ timma i Krafnojark under 55 gr. latitud, 
och 2 dagar derefter hände dylikt i Irkutfk. Gra- 
den af köld, fom dertil fordras, år ånnu ej vål 
determinerad, emedan fru Ina quickfilfret i Ther- 
mometern var interrumperadt, den giflas lik- 
väl imellan 75 och 80 , men det ftåmmer ej 
vålöfverens med forut nåmda obfervationer^). 


Såle- 


f )EUis Phil Tr, ijjS, 
g) Denna objervation 
ar gjord af Hr, Prof. 
Pallas. Om Siberi/ka kål- 
den kan annars U fas i 


Gmelins Flora Sib. tom* 
1 och De 1’Isles af bandi, 
i Mem. de V 4 e. de Päi 
fis nw 


förändringar. ifl 

Således emedan Ryflta Tartarerne i fina un- 
derjordilka rum, cier de fofva, äga en värma 
af 46 gr., och i luften ibland måfte utftå87f> 
få åro de inom dygnet underftundom utfat- 
te for 133! gr. förändring. Ehuru kallt det 
är i Siberien kan dock vid 59fgr. lat. Ikör- 
das råg och korn i Aug., då kring Nelfbns 
fåfte vid Hudfons vik under 57 gr. ej kan lås 
och en grufvelig 8 månaders vinter hårlkar. 
Ytterfta kölden i Torne, fom nåftan ligger 
under pol-kretfen, har hittils varit gr. och 
det d. 23 Jan. 17Ö0. 

Våderna åro frie och oftadige. 

Då fölen viftas vid kräftans vånd-krets år 
hon för alla längre åt norr boende det når- 
meftaintil zenith,fom hon någonfm kommer, 
fåtedes tyckes at lbmmar-vårman uti norra 
halfvan då borde vara ftörft , men förfaren- 
heten vitnar annorlunda. Den infinner fig ge- 
menligen icke förr, ån 5 eller 6 veckor "efter 
folftåndet. Hår tilgår juft fom på hvar och 
en fommardag. Hettan år fållan ftörft mid- 
dags-tiden, då folen år högft, utan omtrent » 
timmar lenare. Orfaken år, at luften icke 
ftrax fiåpper den vårma hon bekommit. Här- 
igenom måfte hånda, at den ännu ökas en tid, 
fedan lölen Ikridit ifrån fin ftöffta högd. Un- 
der återgången til andra vånd-kretfen minlkas 
follkenets vårkan , dels genom fnedare anfall 
och längre våg genom luftkretfen ; dels der- 
igenom, at nätterna tiltaga och dagarna for- 
I kortas , hvadan [förhollandet omfider blifver 
i lådant, at jorden om natten mifter all den vår- 

K a roa , 


152 Om Regel-bundna 

ma, fom om dagen vunnits, och ånteligen 
förlorar hon mera, h varigenom dageligen ky- 
lan silf.>gtT. Så e -fes blifver vårman efter en 
vds minfkning icke vidare tilråckelig, at un- 
derboila vå (kornas upftigning uti tråd och 
örrer. De förlora derfore efter hand all fin 
fommarprydnad, hvilken tid vi egenteligen 
kalle höft Når våtman blir mindre, ån 15 
grader fynes andan. 

Vartenkananles, nåftanfomet (alt, h vilket 
til fmedning fordrar få mycken eld, fom (varar 
mot 72 gr. öfver o på Thermometern. Då 
vattenpai tiklame aga denna mångd åro de fins 
emellan ånnu rörlige , men uptaga få fullt dels 
vårkfamhet, at denna eld ej löjes af quickfilf 
ret, hviiket holles vid o. Så Inart kallare krop- 
par afleda detta til fiytaktighet oomgångeliga 
förråd råka partiklarna hvarandra, faftna tii- 
hopa och anfkjuta i mer eller mindre rediga 
cryftaller, efter omftåndigheterne. Ju kallare 
luften år dels mer röker af vatnet, fom flåp- 
per (å många flere eldpartiklar ifrån fig, hvil- 
ka med ångor laflade upftiga. Fucktighet, fom 
dragit fig ned i jordlkorpan fryfer, hvarige- 
nom upkommer tjåla: luft-kretiéns ångor ftel- 
na, hvaraf fnö, fom i ftörre eller mindre 
mångd faller ned , ofvertåcker marken och be- 
varar den från köldens ftrånghet. 1 djup fnö 
faller quickfilfret fållan mer ån 9 gr. under 
fryspunåen, faft det i luften då fånker fig 
til 25, men 2 fot från ytan kan den vara 13 til 14, 
då luftens köld år 18. Så fnart vintern hinner 
några grader under o knarrar fnön under t ot terne. 

Stöfr 


förändringar, 

Storfta kölden infaller vanligen några veckor 
fédan folen varit uti ftenbåckens våndkrets. 

Under denna kallafte årstid eller vintern, 
år, uti de polen närmare belägna orter, na- 
turen likfom död eller i dvala. Dagarna åro 
korta och mörka; marken åi ofverhölgd med 
en fnöbådd; löf-tråd beröfvade fin gronlka; 
en del foglar bortflyttade j en del, åfven lom 
några andra djur, ligga uri en dödlik dvala; 
yr fånadens oräkneliga fkarar åro ofynliga , o. 1. v. 
Men under fölens annalkande börjar vårman, 
fom förnåmligaft tyckes holla alt i lifochrö- 
relle, fmåningom vinna den tilvåxt, at natu- 
ren quicknar; vinterklådnaden afdrages ; tråd 
och växter börja fkjuta; inlecler, foglar och 
djur framkomma och likfbm glädja iig öfver 
dennn ändring, lom allmånc kallas vår. 

Af ven fådana åro årstiderna föder om 
ftenbåckens våndkrets, dock i omvänd ord- 
ning, få at det år vinter, då vi hafva fom- 
mar, o. C v. Hår år gemeniigen fkarpare 
köld, än lika långt norr om limen, hvarpå 
redan åtfkillige prof åro anförda. Elds-landec 
ligger omtrent lika långt från linien fom E- 
dinburg, men har mycket olika climat. Man 
kunde gilla, at lådant hårrörde derutaf, at fo- 
len år långft ifrån jorden under deras vinter, 
men det tyckes vara årfatt derigenom, at de 
hafva fin lommar, då bon år aldranårmaft. 
Mera, och förmodeligen detmåfta, kommer 
deraf, at folen viftas 8 dagar längre uti nor- 
ra halfvan ån uti den fodra , hvadan deras 
yinter blifver 8 dagar längre ån vår, och fom- 

K 5 ma-j 


i J4 Om Regel-bundna 

maren lika mycket kortare, hvilket ärligen 15 - 
ronar ofs omtrent ^ mer varma ån foderlån» 
ningarna. 

Dimma plågar egentefigen varma och kal-» 
la lånder. Terre-neuve, Hudlons lund, Co- 
romandel, m, fl. årodernppa bevis, men jord- 
klotets fodra halfva tyckes i lynnerhet derfo- 
re vara utfått, monne icke af itorre kold och 
flera isberg h)\ 

Vi hatva redan upgifvit de förnåmfta or- 
faker lom kunna volla at vårman under fam- 
ma bredd blifver olika i), Defla hafva ock 
intryck på årstidernas Ikiften. Det raärkeliga- 
Ite år, at uti de kallafte orterna åro föga mer 
ån2ombyten, fommaroch vinter, liklom uti 
de varmaftc. Höft och vår åro lå korte, at 
de nåflan blifva omårkeiige. Snon fmålter ic- 
ke förr ån emot folftåndet, men då fker det 
ganlka häftigt och ofta inom 8 dagar, efter 
andra g dagar år alt gront, och inom 5 eller 
6 veckor ait utblommat ock frön mogna, då 
vintern åter med famma häftighet infinner 
fig it), Orfaken tyckes til en del vara lolens 
långre viftande ötver lynkretlen. En lvaga- 

re 


b) Bouvet befvårades J fnögnde. D, ir fyntes fo 

.. 1 ; 1 j: ;/ 


2 manader af dimma , men 
icke efter den 29 Jan , 
i) § 141. 

k) Då Prof. Gmelin 
under fin Siberifka refa 
kom til Mangafeia frös 
amuden 9 Jun, ocb d. io \ 


kn fbrfta gången klar . 
Snön fm alte i bajl , och d. 
ij voro redan f alten takte 
med blomfter, D 1$ var 
grå jet /, och d. 29 i\fot 
långt , få at man hår nå • 
(lan kunde fkonja växten. 


förändringar. 15 j 

re värkan, fom längre hoiler uti, kan ofta 
uträtta mer ån en häftig, lom fnart uphérer. 
Solen år v ål låg, men emot pol kretlen går 
den knapt ned (olflånds-tiden , utan värmer 
nåftan lika och utan uppehöll. 

Tjålan hinner foroligftådes få djupt, at han 
aldrig uptir.ar helt och hollen. Vid Jakuzk 
går den inemot 100 fot och i Jun. endafl up- 
tinar til vid pals 3 l). Nårisfkallfmeitamå- 
fte kring varande kroppar åtmänftone tildela ho- 
nom 15 mycken eld, Ibm (varar emot 72 gr, 
ofver o på Thermoraetern: denna mångd år 
til flytaktighet nödvändig, och attraheras få 
ftarkt, at den under föreningen ej vårkar på 
Thermometern , utan et vatten, (om endaft 
äger den, hoiler honom vid fryspuncten. Nu 
år ifen ofta, efter luftkretfens befkaffenhet fle- 
ra grader mer ån fryskyld, och då fodras i 
(amma mon mera etd tii fmelrningen, ty 73 
år det minda m). Hår af kan flutas huru lång - 
famt uptiningen måfle gå, innan nårgrånlan- 
de och til lika grad kylda ämnen blifva i 
flånd at tildela den vårma, (om til flytaktighet 
år oomgångelig, Kring Nelfons hamn i nor- 
ra America gick tjålan 1746 åfver 1 6 fot. djupt, 

men 


h Uti denna Radens 
Archiv finnes underrdttel- 
fe, at man 16 8 j från å. 
21 Jul. til d, 1 Nav. och 
16 $6 frän den 1 Apr til 
2J Jul. arbetat på en 
brunns upgråfning , men 


forgåfves , ty pä 9 1 fots 
djup var jorden bår dt och 
j amnt ti Ij 'tufen. öe Gme- 
lins Re fa , tam. 1 1. 

m) Hr. Wilcke, V. 
Ac* H. 


«S(S Om Regel-bundna 

men fådant år rart »), och i Sverge gården 
fållan öfver några fot 

145. Inom Pol-krctfarna år ingen natt, då 
folen år vid nåfta tropicus, ja vid 67 \ gr:s 
bredd år långfla dagen 1 månad. Mitt under 
polerna år ailenaft 1 dag och 1 natt om åiet, 
lamt 2 gardka långa fkymningar, få at deras 
natt under den norra icke kan råknas långre 
ån vid pafs ifrån d. 12 Nov. til 28 Jan. och 
under den fodra ifrån d. 1 1 Maj til d, x Augufti. 

Kölden år hår fkarp , dock har man gan- 
fka få oblervationer gjorde med therraome* 
tern. 1758 ifrån Maj til början af Julius , och 
imellan 70 och go gr:s bredd, hant quickfilf- 
ret i det högfta til 8 gr. d. 28 och 29 Jun. , 
annars frös det måft dageligen, och d. 24 
Jun. ftod det kl. vi f. m. 3 gr. nedom o. D. 
1 Jul. holl fnon på at (målta på Spitsbergen, 
imellan 79 och go gr:s bredd. Några fjäll- 
örter voro ock då framme, men ånnu icke i 
blomma 0). Andra år torde hår vara blida- 
re /» ), ty man vet, at tjåran ibland fmeltes 
af tråverke. 

Luften fer gemeniigen grå och vinterak- 
tig ut. Den kallare årstiden år hon full med 

glån- 


» ) F.llis , Sami . N. 
Ref. tom. 1. 

0) Martin, V. Ac. 
H. 1758. 

p ) Hudfon fager fig 
funnit mer äntemperert 
vid 73 gr, d. 21, Jun. ; 


men den 2 Jul. fkarp kold 
vid [amma bredd. G. de 
Veer fant vid 80 gr. gr ont 
i Jun-ifom ej märktes i 
Aug. vid 7<f, ocb tyckte 
värman vara nog f örre , 
ån vid Novaja zernlia. 


förändringar.’ 157 

;glånfande ispartiklar. Molnen åro låge, grå- 
akrige och ej annat ån fkingrande dimmor. 
: Sällan rågnar, utan nederbörden beflår meren- 
dels af (ho, isbark eller hagel. Våderlolar fy- 
nas ganlka ofta ocb med full prakt, få at rin- 
; garna aldeles likna rågnbågar. Vädren kom- 
ma til Jun. merendels från s, i Jul. åro de o- 
ftadige, men i Aug. och Sept. råder n. 

Tjålan måfte hår gå ganlka djupt och oä 
de flåfla M len aldrig uptina mer ån några 
fot vid ytan, do<.k (kola på Spitsbergen fin- 
nas bottenlöle ofrufne gölar q). Annorftådes 
torde det jämnt vara tilfrufit. Utom roåflar 
och och fjällörter kunna fåledes inga tråd el- 
ler växter bårga fig under pol-climater, 

Sjelfva hafvet fryfer nåpligen på något 
djup, om icke i (ådana vikar der mycket löcc 
vatten utfaller. En (korpa af fvampigoch falt- 
blandad isförja kan vål ibland til några tums 
tjocklek hopvåxa, men den upbrytesinom kort 
tid. De flora is-falt af Hera fots djuplek och 
några mils vidd, famt de ofanteliga isberg, 
iom til flera famnar refa fig öfver vatnet och 
gå öfver 50 djupt, beflå af" klar och föt is i 
anfeende til flt hufvudåmne. Fälten alftras I 
föta hafs-vikar, och bergen åro antingen af få- 
dana genom våder, hafsfkiften, m. rn.hopflap- 
lade, eller isklumpar, fom i fjäll-gropar vid 
hafsftranden under flera år hopfruflt af upfmålc 
fnö, hvilka på varma (omrar kringfråtas och 
omftder genom egen tyngd brjflai ftortande 

fi g 


i) §• 2 9 - 



158 Om Regel-bundna 

fig med grufveligt buller i hafvet. Isbergen 
inom norra polkretfen låra förmodeligen hat- 
va fin måfta upkomft från de ftora liberilka 
och ryfka floder r ), famc fedan genom ftrom, 
eller ebb och flod foras åt w. I April börjar 
drefis vifa fig imellan Nya Zemlia, Spitsber- 
gen och Grönland. Utmed öffra Grönland 
clrifves den förbi Statenhoek in i Davistund 
anda til 05 gr. lat. medelfl: floden, fom hår 
går i n. Sedan föres den åt w, ty vid Dilco 
flödar ej mer åt n. En del torde gå under 
ilen in i Frobifbers fund. Sedan ifen annor- 
ftådes brutit lös ligger den ånnu fafl: norr om 
Spitshergen s) 

145. At hvad anfört år befinnas vål års- 
tiderne vara någorlunda ordentliga i de me 
delmåttigt varma och kalla länderna , dock år 
väderleken ej få regelbunden , fom inom Tro* 
pici, hvaråfl: rågn och torka på beftåmda ti- 
der fig infinna. Det vore af ftorfla betydel- 
fe, om man vifie hvad Ikiften den inom å- 
ret eller åtminffone några veckor fkulle un- 
dergå. Man har iåldre ticier, mer ån nu, mifs- 
tånkt månan för åvårkan, ej allenafl: på lufe- 
kretfe 11 > utan oc ^ mycket annat t). Såfom en 

gam- 


r ) Hr. Lomonofow, 
V» Ac. H. 
s\ Martens. 
t)l busbollsbbcker, befyn- 
ner ligen gamla , far man 
många reg/or om tiden , 
i anfeeude til månans ut- 


fikt , då tvätt , flackt, få- 
ning , m. m bor a anfläl- 
las : åfven bjudes at fäl- 
las träd i nedan , dock 
bar Hr. Du Haroe 1 fun- 
nit , at om någon fkilnad 
af) vi far den J nar are. 


förändringar. 159 

;gammal och pålitelig regel ucgifves at i:a och 
aldra dygnet af hvart ny betyda ingen ting, 
den 3:je något, men 4;de och $:?e fkola utvi- 
fä påföljande väderlek til nåfta nytånning. Dec- 
[ ta träffar ibland tåmraeligen in , men jag har 
långt oftare funnit det ganfka bedrågeligf. I 
lialroånhet åro Barometer-hogdcrne flörre, då 
[månan år långfl ifrån jorden: fådant vitnaråt- 
[minffone 48 års obfervationer i Padua t) och 
[förtjänar upmårkfamhet. 

Som vårma, köld, nederbörd, vindar, 
im. m, hafva fina viflå orfaker, få har man 
Itrodt dem åga utftakada grånfor och deras 
|combinationer återkomma i fämma ordning 
iefter beflåmd tid. At utröna denna kedja år 
et ibland de förnämfta fyftemålen med de be- 
fvårliga meteorologifka obfervationer , fom da- 
igeligen på många orter bollas, önfkeligt vo- 
re, at de mera fyflematifkt kunde anflållas, 
få at man finge af många famtidiga anraårk- 
iningar under famma och fåifkilta både me- 
ridianer och paralleler, veta luftkretfens be- 
fkaffenhet tillika på flere ftållen. Håcutaf fkul- 
je man på kort tid låra mer, ån nu kan vin. 

nas 


at det bör fke i vy. Se 
•Epl. des bois. Manan d- 
q er får må ga åtgår a ebb 
ttch flod bos e/?, man kan 
få/edes ej aldeles neka 
mbjligbeten af defl åvar- 
kan i andra mål. Åm- 
ttet fört j mar upmdrkfam - 


bet , men mig veterligen 
bar ingen bårutinnan an - 
flålt vederbörliga rönocb 
fbrj ok , bvilka fodra myc- 
ken omtanka, at blifva 
påliteligc. 

u) To al di novct t abu- 
la Barometri . 


i6o Om Regelbundna 

nas på ioo*tal. Defsutom borde luftens fucktig* 
het genom fjånliga Hygrometrer afmåtas , ty 
den har del i betydande vårkningar, men dy- 
like anflalter fordra for mycken tid och koft- 
nad, at får enildlt rakning företagas. 

Underfhmdom, då kalla vintrar infalla 
i Europa, år ovanligen miidt inom pol cirkeln. 
Vid början af 1740 var på Grönland i Difco 
få blidt, at viJdgåls ankommo i Jan. och i- 
fen var borta i Mars, fom plågar ligga ifrån 
Oft. til Maj. Likaledes 1763. Ofta år kalla- 
re om fommarciden, ån då ibland var om 
vintern a). De anförda årtal åro bekante för 
ovanlig kold i fodra Europa. Sådan fkiijak- 
tighet tråffar dock icke akid in. 

Jamnförelfe vifar åf ven, at då nederbör- 
den ofverflödar på v i flå (fållen, lida andra 
derpå brift, o. f. v. Våta,vårma, m. m. tyckes 
tilfalla jordklotet i bellåmd mångd, men (|elf- 
va utdelningen beror af (å många och lårfkilta 
omflåndigheter , at de til åfventyrs för hvar 
ort aldrig kunna ju fl i fanorna ordning åter- 
komma, ty om allenafl en enda rubbas kan 
den förrycka hela periodifka omloppet. Vi 
fkola i det följande få fe, at tilfålliga omflårs- 
digheter vårkeligen andra climater. Imedler- 
dd förtjänar detta åmne all upmårkfamhet, 
och år det af den grund, fom ICongl. Vet. 
Academien låter i Almanachorne införa vå* 
derleken för 19 årtilbaka, på det utrönas må, 
om nytånningarne, fom efter denna period 
ungefärligen återkomma på famma tid, med 


u) Egede, Cranz. 


föråndringar. iSr 

våderlkiftenabafva någon fåker förbindel fe a:). 
Hittils har ock ibland funnits nårmae öföer- 
ensftåmmelfe, ån låtteligen varit at förmoda. 
En del omftåndigheter åro dock af den befkaf- 
fenhet, at de näpligen kunna altid träffa in. 
Några graders olikhet i temperatur fö; byter 
villa tider fnö til rågn , och tvärtom: vindar- 
ne från kalla eller varma våderftrek, kunna 
af tilfalligherer hindras, påfkyndas eller an- 
dras, o. 1. v., h vilket alt bidrager til påföl- 
jande väderleks belkaffenhett 

ANDRA CAPITLET, 

Om tilfäUiga förändringar. 

146. Jordfkorpan undergår genom mån- 
nilko hand mänga och ftora förändringar. Vat- 
ten updåmmas för hyttor, hamrar, quarnar , 
upfordringar eller dylika vårk: annodtådesaf- 
ledas de eller göras dem itnellan anfenhga graf- 
var. Hela Ch:na år genomfkurit af vatten- 
ledningar. Stora eller Kungscanaln delar det- 
ta vidlyftiga landet i n och s: den börjas i 
Janfkapet Peking och gitvec tllfålle at kom- 
ma fjoledes ända til Canton Canalens delar 
utgöra vid p2fs 250 mil tilhopa, famt fjo- 
ar och elfvar omtrent lika mycke\ Deras 
landsvägar hafva mångftådes behöft ofanrli- 

il 

v) En % amin al En- väderlek äter kommer ef- 
ge/sman pådod for na- ter 3j är. 
gra år fedan , atrmnma\ 

ziåra Bandet. 


i6z Om tilfålliga 

ga fyllningar och vatten-aftappningar. I Frank- 
rike har inom 14 år åftadkommits communi* 
cation imellan Medclhafvet och Atlaneifka o- 
cean, genom Langvedokllta canalen, at för- 
tiga fiere dylike arbeten annorftådes. I Nea- 
pel år genom berget Paufilipo gjord en hvälfd 
andsvåg af £ fvenlk mils långd , och hvem 
tan upråkna alla de utholkningar, fom blif* 
vit tillkapade under. jord. Maasftrickts ften- 
grufva kan rymma ofver 40000 månnilkor. 
Öfverliggande fandftens bådd, fom åger 160 
fots måcktigber, uppeholles af mer ån ioco 
pelare, til och ofver 20 fot hoga, famt uo 
huggne med fymmetrie i fjelfva klippan t )• 
Ånnu ftörre åro Pollka faltgrufvornettj. Lan* 

ca- 


t) Ryggen af berget , 
uti hvifken denna gmjva 
dr, fortfar utmed floden 
Mans anda til Luttich. 
Grufvan går vågrätt och 
ligger de fl botten ganfka 
litet högre dn floden, få at 
fl enen , genom en hpning 
åt denna kant , med flor be - 
qudmligen fåres ti/ fir an- 
den. Når många blåfl d- 
re i grufvan gifva de 
talrike, fyr kantige, nått 
arbetade och i rata rader 
fldlde pelare , en ganfka 
angenäm utfikt . Uti krigs- 
tider dr hår en fäker un- 


danflykt, hvardfl dtflkil- 
lige dammar gifva no * 
digt vatten. Se P hil 7 r. 
au. vol. 11. fl 463. 

u ) Uti Po l/hi / å Itv ar- 
ken dro ej atJenafl mång- 
faldige pelare, utan ock 
crucifixer , bilder, alta- 
I re , in. m. af genom fkin- 
! ligt eller annars rent falt 
I utbuggne , och fom på fle- 
rc flådana ftällen ljus 
fl ån digt brinna , fa mt ar - 
betets vidd fordrar en 
myckenhet blåfl, flå b/if- 
ver hår, emot de blän- 
kande vaggar , pelare och 


förändringar. i6j 

caflerfka ftollen i England , fom ofvec 4000 
for kan befeglas inuti fjelfva berget, upvåc- 
ker i våra tider allas förundran , fom den 
fedt x), och Moeris (jo y ), underjordifkegån- 
garne i Egypten z), m. m. vitna ej mindre, 
ån de ofanteliga pyramiderne a ), om fornti- 

L 2 dens 


bilder , en utfikt , fom hö- 
geligen f agnar ogonen. 
Neduti gnifvorna arbeta 
cmtrent joo perjoner och 
af min finne 4.0 par häftar. 
Förrådet Jom der på en 
gång kan finnas , ftiger 
knapt öfver 1 30000 cent - 
ner , men räknas det med , 
fom kan vara of ver jord , 
och uti nederlagshufen 
vid PEeichfeln ,få gör det 
väl 4.00000 cent ner. Hamb. 
Mag. IP. 

x ) Denna år inrättad 
ej allenaft at afféra vat- 
ten , utan ock at ifrån 
fjelfva flöt ft en afbämta 
ftenkol med båtar. Se 
HofMarfk. och Ridd. Jen- 
nings Prefidie-talom Se- 

f e Ifart er genom land och 
erg. 

y) Strabo liknar Mor- 
ris fjb vid et haf: den 
var med kanft grafd och 


inrättad , at hindra fka- 
dan af Ni lens årliga fthd. 

z ) Deffe gångar aro 
med otrolig mod a utgräf - 
de uti et dylikt med pe- 
. trificater fy It kalkberg , 
Jom pyramiderne ftå up- 
\på: har finnas baljame - 
1 rade lik eller Mumier , 
■uti uprättftåc-ide kiflor , 
fom ärojlälde , hvar i fin 
niche. 

a ) Enligt Chazelles 
matning år (i hr ft a pyra- 
miden j6 9 fot hög och 
7-/3 tvärt igenom vid 
1 botten. De år o fyrkanti- 
ge, aj granit t rappvis 
lagde och ftålde efter de 
4 bufvud • våder ftrecken. 
Diodorus Siculus be- 
råttar , at Semiramis 
utur Armenifka bergen 
låtit uthugga en ften aj 
140 fots längd oc b ijfots 
bredd , bvilken Jedaa up - 


164 Om tilf ålliga 

derss driftiga beflut och deras tiltagfna vårk- 
itåliighet. Utom alt detta förvandia jordens 
invånare efter hand de ftörfhi fkogar til ka- 
la fahlbygder, och den vildafle jord til bä- 
rande ång eller åkerfelt, m. m. fom rummet 
ej tilflådjer at anföra, emedan ej kånftens,u- 
tan naturens egna vårkningar här komma un- 
der bstracktande, ehuru de torra, fom i det 
följande fkall vifafig, ofta på er ganfka mår- 
ke!»gt fått hindra, rubba eller aldeles omän- 
dra de lenare. 

147. At ytan mångflådes fjunker, lång- 
fammare eller haftigare, kan af oräkneliga ve- 
dermålen bevifas. Den mur, fom Romarena 
i andra 100 talet updrogo tvårt öfver Scot- 
land, ifrån haf til haf, flår nu få godt, fom 
aldeles under jord, der några q uarlefvor mär- 
kas. Likaledes den jordvall af ir mil, fora 
Hadrian år 123 låt upkafla tvårt öfver Eng- 
land, ifrån Newcaftel til Carlifle, hvilken se- 
verus fedan låt upfätta af ften, och Generalen 
/etius år 430 ännu ftarkare of tegel, 12 fot hög. 
Denna finnes ännu fomligftådes igen, men 
under jord, hvilket icke kunnat på en mager 
och föga upbrukad nejd hända af fyllning b). 
Likaledes befinnes Italiens botten vara anfen- 
ligen förändrad, hvartil de bekanta borqmå* 
flare- vågarna nu åro ojåfaktiga vitnen, Cen- 
foren aphus claudius aniaae för 2145 år fe- 
dan 


reftes i Bob cl och räkna- 
des får et verldenes un- 
der. 


b) Se Hr .Cancetti- Rådet 
Ferrners tal om Vattu . • 
minfkningen , f. 40. 


förändringar. 165 

dan en våg, 14 fot bred och ända rått fram 
ifrån Rom til Capua, hvartd åtlkillige berg 
djupt måhe genomhuggas. Grunden gjordes 
lå faft och togningen få nått, at der han ån- 
nu år i behöll, kan ingen värjudd flickas imel- 
lan ftenarna. Icke dels mindre år denna våg 
nu obrukbar hela 10 mil, ifrån Rom til 
Torre c.elle Mole, emedan den ån går öfver 
lå branta högder, ån uti få djupa dalar, at 
ingen refande kan nytja den. Sluteligen för- 
lorar den fig uti det vidiöftiga Pontilka trå- 
fket, men kommer åter fram vid Torre del- 
le Moie och kan flycktals följas, längre eller 
kortare i lånder, ibland inemot 7 fjerdedels 
mil. Fram emot s. Agatha förloras den åter. 
Flammi.ilka vågen, lom for 1093 år ledan 
anlades tvårtöfver Italien, från Rom til Rimi- 
ni, har undergådt flika rubbningar, men här- 
vid år befynnerligt, at en del, iroellan Otri- 
coli och Caflel Nuovo, af ungefärligen 3 mils 
långd, i långliga tider legat under jord, och 
åter igen upkocnmit til de refandes tjånfl b ). 

Quarkfvor af hus, fom mångflådes up- 
gråfvasj intyga det famma. Uti Ravenna år 
lådant i fynnerhet underfökt. De fiefla hu- 
fens gålf funnos på 30-talet ligga under vat» 
tubrynen, då den var hög. Man vet, at Ra- 
vennas nejd fordom varit vattufjukt c), hvad 
under då, at flora byggnader på fådan grund 
fåtta fig, och de malt fom åro tyngfl. Så- 
ledes, ehuru Gothilka Konungen Thidrik af 

L 3 Bern 


> c) ViiruYius; Sidonius Appollinaris. 


1 66 Om tilfålliga 

Bern grafftålle byggdes nr 49 y , och följakteli- 
gen lenare ån Domkyrkan, fom uti Kcjlar- 
THEonosit tid fkall vara amagd, få har den för- 
ra dock kunnat fjnnka mycket mera genom 
(förre tyngd d), För o fr ig t år graffiåller u- 
tom fladen, hvars grund efter all anledning 
fcordt vara iofare ån inuti 4 bvaråft den genom 
flera tunga ocb kanfke til en del nedlunkna 
byggnadder hlifvit hoptryckt och faflare. Det- 
ta grafflålle finnes nu til hälften under jord. 

Då en flik fåmiing lker lika öfver alt har 
den inga farliga följder; men fker det o;åmnt 
upkomma råmnor och underfltindom rubbas 
hela åbyggnadens fanimanhang. 

Ibland fker fjunkningen haftigare, Bor- 
ge herregård vid Fredrtckshall i Norrige fjönk 
1702 , d. 5 Febr. 100 famnar djupt, lämnade 
en fump efter fig, 3 til 400 alnar lång och 
hålfeen få bred: 14 månnifkor och 200 krea- 
tur omkommo härvid. Garps vattufall och 
den forbdöpande ån Giommen,hade utan tvif- 
vel i flera år undergråfvic denna nejd e). ön 
Pontico vid Negropont fjönk 1758 tillika med 
2 andra i granfkapet utan teken til jordbåf- 
ning/), och 1763 d. 1 Sept. et fly eke hrid 


d) Utom tjock a murar 
ef buggen (len , Ja beflår 
defs cupola af ca enda (len-, 
38 fot i tvårhnea ocb 1 p f. 
tjock , hvar omkring på 
taket de 12 Apoftnrs flo- 
der af ovanlig (iorlek i va- 


rit ftålda til def Lud» 
vic XII på ijoo talet 
bortförde dem. Hr. C. 
R. Ferrnsr, (. 13. 
d) Pontoppidan. 
f ) Sv. pddtidn. «■. 

5 6 - ' 


förändringar. 167 

på on Banda Necra, 5 mil i omkrets, 'med 
folk och kreatur g ). 

jordklotets fafta pelare, bergen, åro un- 
der kslfarie (amma åkommor. Vifla högder 
(åtta fig efter band och nåflan o märke! igen. 
Craichs torn i Derbyslchire kunde fordom 
ej fy nas ifrån et vifst ftaile i mellan Hopton 
och Wirksworth, då lik vål fedan anda intil 
en del af Kyrkan blifvit ifrån det (amma (yn- 
ligt, genom etemillan varande bergs fattning 
Dylikt föregifves vid Folkflone i Kent ocb u- 
ti Irland i). Når (ankning fUer ojämnt up- 
komma fprickor. Et 200 famnar högt berg 
i Kir.zerviigs gåld uti Norrige rämnade for 
flera 3 r til baka. I början var 6 pn ingen liten, 
efter hand blef den få bred, at ingen kunde 
gå derorver, och ånteligen 10 alnar vid. E- 
na delen ligger nu 6 til 8 alnar djupare , 
an den andra k ). Byn Plurs i Sweitz for- 
ftördes med 200O månnifkor 1618 d. 25 Ang. 
af ef lofsnat bergftycke, fom låmnade en flor 
fjo efter fig, formodeligen af floden Mairas 
förfloppning /). Våflra fidan af Diihleret i 
Walliferland nedflårtades 1714 d. 14 Sep. , of* 
verrafkade mycket folk och kreatur, famt än- 
drade 4bäckarsvåg. Dennedfjunkna delen kan 
icke bevandras på en timma, hvarken i långd 
eller bredd /). Uti Italien vid Norica råm- 

L 4 na* 


n. 


g ) Päft - tiån, 

3 $. 

b) Kajus. 

i) Pbil. Tr. ahr , v. 


IF P. 2. J. 248 
k) Pontoppidan. 
/) Camerari 
FL 


difs. 


i 68 Om tilfåliiga 

nade och fjonk ena delen af et berg få djupt, 
at icke botten räcktes med 294famnars fno- 
re. 1705 d. 24 Jun. fjonk Montpiäno i Nea- 
pel af -rö cjuadrat nails vidd, fåatnu knaptftål- 
let lyns, Et kritberg föndrades i det lamma 
der; frän och begrafde många månniikor m ). 
Staden Pontoiie är belägen med 2 gntor un- 
der en brant klippa, på h vilkens afflutning 
hus och kyrkor åro byggde: 1767 d. 25 Nov. 
kl. in f. m. lofsnade af klippan et ffytke 50 
fot långt, 30 högt och 8 bredt, med gruf- 
vehgt buller, 3 bus kullfföttes och bortför- 
des; det fkedde i 3 affatfér inom 4-5 min, 
få at folket hade någon tid til räddning a). 

Defle och dylika håndeifer hårröra af grun- 
dens fattning, vattens undergrafning, under- 
jordifk eld, m. m. ja uti Schluchtern fkall for 
några år fedan, et häftigt rågn under 4 vec- 
kor få upbiutt marken, at bergskullar fmå- 
ningom fatt fig jämnt med ofriga ytan »). 
Från d. 16 til d. 19 Nov. 1 767 har et llarkt rägn 
lTyroln or fa kat lådan fiöd, at hus och vingår- 
dar biifvit förderfvade, lamt berglollkrie, iom 
nedfallit och updåmr vatten i dåiderne. Sta- 
den Neumark, fora för 500 år fedan å nyo 
upbyggdes i fållet for den urgamla marknads 
platten Enn eller Equa, af de Romare ftndidae 
kallad, fom dä af vattuflöd åfven var forftörd, 
blef nu i grund förödd, hvarvid 200 perlo- 
ner omkommit 0). 

148- 


m) Pdfttidn.n. <f$\ I 0 ) Päfttidningen n. /. 

n) Pafttidn. r t 6o y 


förändringar. 169 

148. Likfom en del orfer fjunka fä bö- 
ja andra. Marcklehill i Herefordfchiré up- 
kom 1571 på det fått, at några och) tjugu 
tunneland fktirie (ig ifrån den öfriga marken, 
och flyctade lig på 3 dygn 400 fltg, Imånin- 
gom och utan buller, lamt ivålde derpå ha- 
iligt up til en anfenlitr högd p j. 

Gemenligen åro flika håndeifer fölgder af 
någon (junkning; ty om en bergrygg hvilar 
på lös grund, hvars fidolpånningar minfuas el- 
ler uphåfvas, få måfle berget fånka fig un- 
der det den löface jorden gifver lig up på 
fidorne. 

Jordbäfningar åro oftaflorfak til nya hög» 
der. Man vet dock icke något prof at berg 
med vanliga hvarf, mindre någon dylik rygg, 
iå blifvit tillkapad, ja man har ingen anled- 
ning at tro det något vanligit berg (månin- 
gom vunnit flörre högd. 

Högderna blottas med tiden, nederbör- 
den ailköljer och bortförer deras jord och 
multnade partiklar. Af (ådana åmnen beftåc 
åkerjorden på åtlkilliga flåilen i Norrige, hvil- 
ka (att lig i dalarna lag efter lag q ). I Jemt- 
land år jordmånen utilirynflens bergens gran- 
(kap något lerig, (men ej fammanhångande) 
famt tii fårg och egenfkaper lik bergarten. I- 
mellan fjållen, der ftållflen finnes, (estydeliga 
glimmer-partiklar blandade i fin och hvit jord, 
o. (. v. r). Vid voldlamma floder kunna (li- 

Lj ke 

t) Hr. Cronftedt, K 

Ac . Ii. /7O. 


p) Hr. C. R. Ferr- 
ner , f . 4a. 

q) Pontoppidan. 


a 


170 Om t il fal Hg 

kö vifrings partiklar föras lång våg. På få- 
dant fått höjas efter hand de iågie Hållen af 
jordytan. Ja myror, tråfk och fjöar vallas of* 
ra igån ifrån en eller flera Hrander. Myror 
öfverfvåmmas vifta årstider och blifva trögt 
at medvatnet: de beflä af upblött våxf-jord, 
hårbergera Hippuris, Utricolaris, Eriophora, 
Droferae , Scheuchzeria , Galtba , Equifeta , 
Schoeni, Junci, Scirpi, Carices, med fiere, 
hvilkas råtter binda fig til en fam man hängande 
fvål, fom da gytjan derunder år blot, liktom 
gungar. Når fucktighet envift quarholies tager 
Rödmofla (Sphagnurr. paluftre) ofverbahd och 
våxer båddvis utur topparna , fuper vatten fom 
en fvamp, utrotar tråd, göromfider få torrt, at 
Andromeda, några Erics och Lichenes, famt 
Hjortron der kunna växa. Således föråndras 
myror til moflar, fom då de hunnit vifs grad 
af röta och torka gifva brånforf. Den nya 
fyllningen år ofta 1 eller 2 famnar djup, i- 
bland genomfatt af tråd, rötter, fjöfnårkor, 
m. m. Tråfk hyfa kring bråddarne, der fmå 
vikar eller bolmar göra mera lugnt vatten, 
Nympbe*, Stratiotis, Subularia, Lobelia , Ty* 
pha, Sparganium, några Potamogeta , Scirpus 
paluftris, Arundo phragroites, med fierc. Des- 
fa bryta vatnets rörelfe, behoila imellan fig, 
hvad fom infköljes, rutna fjelfva , och genom 
alt detta uplandas fmåmngom , derpå fåfferfig 
i början Al, Vide, Por* (Myrica Gale), brak- 
ved fRhamnus frangula), m. fl. famt (ederme- 
ra ftörre fkog , få at hela Tråfk och ofn vi- 
kar af fmå fjöar igenvallas med tiden dl k Vt, 

hvar- 


förändringar. 171 

hvaråft (lubbar ocb fkog nedfjunka eller of* 
ver växas. 

Flygfand år (å fin, at den iikfom flyter, 
b vadan man deruti kan drunkna. Denna fin- 
nes ibland fedan man kommit igenom berg 
eller jordhvarf. Nar han blottas föres han af 
väder, fom (hö. Flygfan dens inkråcktningar 
i Skåne äro bekante. Uti nedre Bretagne år 
en ort vid S. Paul de Lion, fom före 1666 
beboddes, men Ar nu med flygländ betåckt 
til mer ån 20 fot. Torn och (kårfle nar kun- 
de ännu (ynas 1722. Sjelfva S. Paul (lår i fa- 
ra och må (le (anden köras bort af gatorna. 
Den kommer ifrån et fält af några milsvidd, 
fom ligger lika högt med hafvet och var 
fordom okände, antingen värnet fedan dragit 
fig undan, eller vråkt den dit s). Vid Down* 
ham i SnfFolk hände i förra 100 talet en 
flik fandflod t): 1 Africa åro både äldre och 
nyare (låder på fådant fått begrafne. Man 
år ock ibland på hafvet utiatt för fand-ur. 1719 
d. 6 Apr. mårktes et fådant i Atlantifka haf- 
vet, (bm varade i 3 timmar, 4 til y mil i- 
från Ifle Royale, fom var nåda land u ). De 
1 uddar, imellan h vilka Isblinken på Grönland 
år be! ågen , beflå af flygfand, hvilken vidflorm, 
på 7 mils afflånd (kall fylla ögonen. 

Genom Blinkning och fyllning tyckas de 
många underjordifka (kogar blifvit begrafne. 

Tråd 


s} Man. de l Ac . de j 7 r. abr, T" bl. 11 . f 4 J J. 
F/rris- t~,22. I u) Mem. de l' Ac. de 

t) Th. Wright, P b. j Paris , 



172 Om tilfalliga 

Tråd åro fundna på 18 fots djup, h varunder 
legat lkadepånningar öfver julius gesar, ja 
på fumpiga ftållen i England , af Kon. edvard 
iv:s mynt 19 fot djup.', hvilket utmåcker in- 
emot 1 \ tums fyllning om året x). 

Underjordifk fkog finnes getnenligen på 
fidlåndiga ftållen. På 6n Mann flår, uti et 
flört trafk, tall på rot vid 20 fots djuD y ). 
Uti Hatfield- chace tråflas ock fådane likfom 
våxande, tillika med notter, ällon, tallkottar, 
hackor, m. m. På ön Axholm råkas i tråfk 
16 alnars ekar, ej långt från fina ftubbar, fom 
ånnu flåfafte i jorden , 3 fot djupt; 36 alnars 
tallar ligga 1 fot djupare s). På åtfkilliga an- 
dra orter i England finnes arbetad fkog tilli- 
ka med yxor och hackor. I Holland, Svveitz, 
Frankrike, Italien och flerftådes tråffas tråd 
begrafna ibland flera hvarf ftubbar a). H$ad 
fom iaktagits omkring Modena år förut be- 
fkrifvit b). Vid Åsarps pruftgård i Elfsborgs 
Jan åro 2 moflår, h vilka fomligflådes årohelc 
fvarta, beflående af tjock dy och los bråntorfj 
fom af rågn upblötnar, men annars torkar få, 
ac man kan gå deruppå. I brynen af defla 
fvarta falt finnas allehanda ftubbar och rötter, 
fom årligen på denna fkcglöfa orten anvån- 
das til brånfle, men i deras ftållen upfticka 
fnart nya, måfl i våtår och under tjåldraget. 
Sådan hushollning år brukad i många år, u- 

tan 


%) Ph. Tr. n. 67. 
a) Pb. Tr . abr. vol. IF. 

h) $. 


x ) Plot Hl/l. mt. de 
Stofford. 

y) Rajus. 


förändringar. 173 

tan at annu märkes någon tninfkning på dy- 
lika ftubbar. At hår fordom varir ikog år be- 
kant. Dylikt har vifät fig vid Nolhaga , i 
mil från Alingsås, h varå fl för inemot 30 år 
. fedan en mofla updikades och alla ftubbar 
borttogos i dikena, men nu finnes åter der 
en mängd fådana c). 

Alt detta utmärker en eller flera fattnin- 
gar, ty omöjeKgen hafva tråd kunnat våxa un- 
der vatten. Della åndringar låra ibland fkedt 
häftigt, då hackor, m. m. biifvit lämnar, På 
fådana nedfankta orter famlas vatten, och ef- 
ter band fyllas de. Når krig, påft eller ut- 
flyttning gör et land ode, (3 at bvarkenyxa, 
lia eller bofkap ofreda ytan, öfvervåxer den 
gärna inom et 100 tal med fkog. Fruktbare 
dalar förvandlas til vildmarker. Imellan tråd 
på fanka ftållen trjfves v;å! mofla, fotn qnar- 
holler våta. Löf, barr, quiftar, jord, m. m. 
famlas dit från högderna, famt betackas med 
mofTä. Skogseld kan afotåona tråden, däftub- 
bar och rötter fedan érVervåxas. Flere dy- 
like förändringar efier hvarandra kunna om 
några 100 år förbyta en dal til kärr, med dy 
och bråntorf, famt flera hvarf af ftubbaroch 
tråd öfver hvarandra, 

149. Underjordifkelå gör många och vold- 
famma förändringar på jordklotet, bådegenom 
uphöjande och förfånkning. Defs forfta vår* 
kan ytrar ftg uti treggehanda rörelfer , h vil- 
ka antingen endera , tvä eller tre på en gång 
märkas. Den forfta beftår af fvångningar uti 

ho- 


c) Hr. Rothof, F. Ac. H, i-jd-j. 


»74 Ot* 1 tilfSIHga 

horitzontel plan. Dylika infunnofig i Lifabori 
d. i Nov. 175 5, och fedan nåftan et helt å*. 
Åro de häftiga och ojämna lå forftöres grun- 
den och all derpä gjord åbyggnad. Vatten åt- 
lyder defla rÖrelfer tydeligait. 

Iblandar en uplyftande fkakning tilftådes, 
upkomma många nya öar. Jordfkorpan upiyf- 
tas, brifter ofta och fjunkec åter rii en del 
djupt neder, hvaraf nya fjoar, tråfk ccb käl- 
lor formeras. Vatten lyder enligt fin fiycak- 
tjghet fnarare ån det torra. Det fteg i Lffä- 
bon öfver 30 fot högre, ån defs bryn vanli- 
gen år, men drog Hg ftrax få tilbaka , at Ta- 
go blef torr mitt uti: 4 minuter derefrer fteg 
det åter öfver 30 fot, fortfarande få fkiftvis 
3 gånger. 

Underftundom tilbommer en explofions- 
rorelfe. Den liknar en fprungen mina och 
bryter ut med fuli låga. Detta år jordbåfnin- 
garnas högd och härefter fackta de fig ge- 
rnenligen. Genom de brutna öpningar Ka- 
rtas ofta vatten, afka, jord, flora flenar, 
m. m. lång våg. Fritt hängande kroppar, fom 
lampor och ljuskronor, utmårka för desfa 
rörelfer någon vjfs ftråckning, hvaraf ofta 
händer , at ej alla byggnader på fam ma ort 
lkadas , utan en del bibehollas, då de åro u- 
tom denna kofa. Stötarna åro ibland få , i- 
bland komma de igen flera gånger , dock u- 
tan ordning och fammaohang, h varken flns 
emellan, eller med ebb och flod. Somhge or- 
ter åro befynnerligen utfatte. Lima fkakades 
1S82, 1586', 1609, 1630, 161-5,1678, 1687 > 

1690, 


175 


förändringar. 

1690, 1697, 1^99, 1716, 1725, 1732,1734, 
1742, 1743 och »746. Den (ifta var i fyn- 
nerhet grufvelig. Inoro 3 min. var ftörre de- 
len af ftaden forftörd; Callao fördrånkt och 
af 4cco perlcner undfiuppo endafl 200; 23 
fkepp förfånkres. På 1 dygn kåndes öfver 200 
(kakningar och inril följ. 24 Febr. 451. Sam- 
ma narr utbrufto 4Vulcaner, (prutande en o- 
fanreiig mångd vatten. Under ait detta horas 
åtfkiliiga ijud, liknande rullande, tjutande, forl 
och knallande. 

Oftaft kånnas jorbåfningarna endafl pä frr.å 
rymder; menejlållan angripa de åfven ftörre 
trakter, (åfom 1692, då hela Jamaica fjönlc 1 
fot och (for (jö nu finnes der förut var höga 
berg: ibland tyckas de anfatta ftörre delen af 
jordklotet. 1601 d. 1 Sept. (kakades nåftan he- 
la Europa och en del af Afien d\$ nien af al- 
la, hvars hugkomft tidebockerna förvarar, år 
v 51 den i alla hånfeender grufveligaft , fom 
votde Lifabons forft öring 17^ 5 d. 1 Nov. Man 
vet , 3t den anda ifrån Grönland långt in uti 
Africa nå.rin på en gång kåndes. Uti Norri- 
ge, Sverige, Ty (kland, Sveiz och flerftådcs 
marktes den föga mer , ån af en lindrig fkak- 
ning eller vatnens ovaniiga rörelfer, men åt - 
(killiga orter i Frankrike, nåftan hela Spanien, 
Marocco, Sale, Fez, Tetuan, Cadix och i (yn- 
nerhet Lifabon , blefvo hårdare medfarne. 

Sådana voldfamheter åftadkomma mång- 
faldiga rubbningar på jordklotet. Skorpan råm- 
nar; i junker (omiiaftådes; höjer (ig på andra 

ftål- 


d) Bertrand, Trembl. de la lerre. 


176 Om tilfälliga 

flållen, luften fylles med rök och främman- 
de ämnen, hvaraf lolen döljes eller fér röd 
ut, ymniga luft-eldar och grymmafle orkaner 
upkomma; ja fjelfva hafsbotten deltager hår- 
uti , hvaribland nya oar åro nåftan det enda, 
fom af defs förändringar faller ofs i ögonen. 
Sådana hårröra antingen af hafsbortens uplyft- 
ning öfver vättubrynen, uti hvilken håndel- 
fé deras hvarf åro de fämma, fom der finnas, 
eller ock hopftaplas de oredigt af förbrända 
åmnen, fom genom någon bruten öpningup- 
kaftas. Ofta håoda bågge delar tillika. 

De gamle flamma öfverens, at ön Thera 
i jfcgeifkahafvet, nuSanterin kallad, tillika med 
Therafia, fordom upkommit genom jordbåf- 
ning, ehuru man icke noga vet tiden e). De- 
los, Rhodus , Anapbe, Nea, Halope, m. fl. 
hofva lika urfprång /;. Hiera ( nu flora Kam* 
meni) upkaflades igo år för Chrifti födelfe, 
hvarunder flammor fkåftals utbruflo genom 
fjelfva vatnet g). Ön Chryfe fjönk vid fam- 
ma 


e) Plinius fager vål 
y.-de året af I3j:te olym- 
piaden (Se L. 11 . c. 8~ t ) 5 
fom [varar mot 237 året 
f. C , men af Her od o* 
ti L. IV finnes , at The- 
ra långt Jorut varit namn- 
kunnig. 

f ) Se Hr. R. E. Ra- 
fpes bok de novis e ma- 
ri natisinftlis , utkommen 


, rf 3. Han bar med myc - 
! ken fl it och granfkning 
'famlat både å/dre och ny • 
are berattcljer . , 

g) Scrabo fager, at lå- 
gor utbruflo ijjön 4 dy gn, 
imellan Thera och The - 
1 rafi/iy at flora block up- 
kaflades och en ny 6 af 
12 fladkrs omkrets up- 
kom. 


förändringar. 177 

ma tilfåHe. Thia upkom år 19 , en annan 46, 
en 60, en 1573 octl en *650 /). Bredvid 
Santerin började en ny ö vifa fig 1707, d. 23 
Jun. Efter jordbåfning uplyftades fmåningona 
en hvit och rund klippa, vid hvars yta häng- 
de lera och oftron. Hafvet var på många 
mil omkring grumligt och bredvid den up- 
ftigande mallan kokande. D. 16 Jul. fyntas 
en tiock rok och ig nya, men brända klippor, 
iom dageligen bögde fig och omfider gingoi- 
hop med den förlfa. D. 19 började brinna med 
grufvelig rök och ftenkalfning. Denna väx- 
te Jånge och var 1712 vid pais 4 mil om- 
kring. De gamle tillägga ^Eoliflca eller Li- 
pariika öarna omkring nedre delen af Italien 
:et flikt urfptåog: de vifa ock iydeligafte fpår 
ideraf. Stromboli år ännu i dag eldl prutande: 
Vulcano liknar Solfatara: Ifchia befiåraf pimp- 
Iften och lava, äger heta källor och flere mynnin- 
gar eller craterer, af hvilka en fprutadeeld 1303 
Likaledes åro öarneNifida och Procita ful- 
leaf vulcans ämnen: den fenare. troddes fordom 
■vara fkild från fafta landet. Ej långt från S, 

M My 

Lave -klippa , Jom genom 
en hala utjlåpper et gan- 


b) Strabo ber åttar ef • 
ter Timxus , at berget 
'Epopon pä Pithecnfa ka~ fka kallt våder. På (bran 
7 lat flammor. Se Lib F. den år fanden Jomligflå- 
iNiclas- berget på Ifchia desbrånnandehetfeftåcn - 


ar lika , om icke högre , 
ån Fefuvius , hop/att af 
Inja. Fid Lacco år en ; magnet en. 
a:dra Bandet, 


de til någon del aj järn- 
korn , hvilka dragas af 


Om tilfålliga 

Miguel, en af Azorerna, upftack 1Ö38 i Jun. 
en anfenlig 6. Likaledes 1720 i Nov. en i- 
mellan S. Miguel och 'J'erceira, fom fmånin* 
gom blef få hög , at hon lågs 7 eller 8 mil. 
Lågor, flen och alka kallades up emot Ikyar- 
na och filkar dogo omkring af hetta. Ön 
tycktes beltå al halkeligapimpltens klippor och 
har federmera få fjunkit', at hon 1722^ Mars 
var juli vid vattubrynen. 1 denna nejd Ikola 
ock 1591 och 1628 nya oar upkommit, men 
beråttelferne åro ej påliteligez). 17 66 i 03 :. blef 
genom jordbåfning on Trinitad få andrad , 
at höglfa bergen fjunkit nåftan jåmnt med 
öfriga marken. Utaf alt detta kan noglåmt 
inhåmtas hvad förändringar hafsbotten genom 
jordbåfningar undergår. Nya öar upkonima* 
gamla ljunka , o. 1 . v. Lös grund Ikakas lin- 
drigare ån fafir. Ön Ormus har ofta , men 
mindre betydande Ikålfningar, ehuru full dert 
lkall vara al fvafvel, faltpeter, m. m. 

Eldfprutande berg åro på det torra rök- 
gångar eller lkorfienar , fom afifora en hop 
åmnen, hvilka annars under jordbåfning Ikul- 
le vara långt farligare. De röka , kalla lågor, 
alka, ftenar och ibland glödande Itrömmaraf 
fmålta åmnen, fom ftelnade kallas lava. Hår- 
vid ,- men i fynnerhet förut Ikakas hela nejden 
med halkeligt buller. Villa tider uphörer bran- 
den, men de tåndas åter och tyckas endalt imed- 
lertidhvila för at lamla nya krafter. En del Vul- 
caner llockna vål aldelesut, men få börja ock 
andra berg at brinna, fom aldrig förut va- 
rit tånda. Uti 

i) och 16 iSårs öar , Je Hr. Rafpes bok. 


forändringar. 179 

Uti Europa Srofå fådane. Hekla på Island 
år rycktbar. Den Ikall forft utbruftit år 1 104. 
Sedermera har den brunnit 1157, 1222, 1300* 
då den råmnae ånda igenom, 1341, 1362» 
1389 , 1558) * 038 , och 1693 i). Ak ledan 
har den ej rökt en gång; men Kra-fle, Roblegau 
och Oeraife tyckas bldvit eldflåder i ftållet^). 
Eldfångt vatten /), pimpflen, alka, ja ftora 
fhommar fvafvel m), hafva blifvit utkallade 
ifrån Hekla. n66 d. j Apr. började den åter 
: efter 73 års hvila, at under håfug jordbäfning 
kaffa eidlågor, ften och alka, hvaraf 9 gårdar 
ipå fodra fidan blifvit forftorde, famt en hopl 
kreatur omkomne. 

Om Grönlands eldfprutande berg har mart 
ingen pålitelig underråttelfe n)i Ak ifrån 

M i Bonn' 


i) Pontoppidan. 
j k) H orre bow , Nachr. 
von hland , f, j2. 

I) Fi oy. au Nord , 
tom. 1 . 

771 ) Pontoppidan be • 
rattar , at deraf blifvit 
ibåmtat til Darifka krut- 
brukens bebof. 

n ) Kircher ( M. S. 

\tom.i.)beråttar om 13 arth. 

Zenetus, enFenetian ocb 
Danfk Amiral, at han fun- klåfter legat på lida hn 
nit et eldfprutande berg Onartok , ftrax i W om 
nå Grönland , vid hvars i Grönlands ytterjla udde i 
i fot Dominikaner munkar | och at det namnes i Dan- 


låtit upbygga klåtler af 
pimpden , fom berget ut- 
kafiat, hvilken baft den 
befkajfenket , atban klib- 
bat , jom judenbeck , da 
ban fucktades. Fatnet af 
en varm kalla fkola mun- 
karna genom rår ledt til 
klåftret, famt dernied 
varmt fina mm , kokat 
och bakat. Cranz beråt- 
tar , at detta S. 7 bomee 




igo Om tilfålliga 

Bonn til Bingh ochRidesheim åro 2 rader berg ; 
ämellan hvlka Rhenflrömrnen rinner, Top» 
parre åro brå n de och hafva opningar iikfup* 
redvånde coni. Vid Aodernach finnas de mörk- 
grå och pipuge ftenblock, fom brytas och fM- 
jas under namn afRhenlåndfk qvarnften, Trall 
år ock et vuJcans åmne från defia tråfter, < hu- 
tu hiftorien knapt gifver någon nnderråttelfe 
om underjord) fk eid i nejden 0 ). 

Bergen uti Auvergne hafva fordom va- 
rit eldfputande, ehuru inga fp §r finnas uti hi- 
ftorien derom. Vol vi c har en conifk fkap- 
nad, fom de fiåOe vulcaner, Foten beflår af 
blek granit, h va ro i v er ligger en bådd af al- 
lehanda pimpflen; håruppå mörkröda eller 
mattfvarra fterblåck med ojämna kanter, al- 
del es fom flagg, hvilka betåckas af pirop- 
ften, och ofverfl år en mjuk grå Ifen uti flo- 
ra maffor. Litet nedom fpitfen år en trattlik 
opning åt sw, hvaråt åfven lavan finnes. Åt 
n och o år alt med pimpflen täckt. Åt \y 
bar rågn blottat hvarf ofver hvarandra af r 3 
til 15 tums måcktighet, hvars fogningar icke 
åro fyllde med må/gel eller flika arter, fom 
uti vanliga berg, Åmnet låter ej heller bry- 
ta fig uti parallela lager, utan i alla kofor. Det 
år hardt, pipogt, jårngrått och får en pulver* 

hin- 


fka krhnikan , men ej j 
Islandfka fkrifttr. 
ol Tacitus nemnerut 


och f orodde anda ifttil 
murarna af C v In , utan 
at t agn eller ftbenflråtn* 


Irytande eld , fom får-l men förmådde hindra det, 
fiårde en Bad bérftdde$\Ann, XIII, 


förändringar. igt 

hinna (efflorefcenfia) i luften, Puy de dome 
har lika fkapnad och opning# dylik pimpften, 
famt afkbiandad jårnhalltig flagg, it eller i6 
fådana flocknada vulcaner finnas på (amma 
bergflråcka. Guldberget år en fixl.kning i 
form af båflfko . hvars öpning år åc no, och 
det egentehgen få kallade Guidbergec ligger 
vid rundningen. Dcis fkannad årconifk, men 
vifar ej famma eldfprutnrngsåmnen , fom de 
andra, förröödeligen af mera fkog och vax- 
ter bortgömde. Cipucinern år en oformelig 
pik, troligen emedan han icke nog otca brun- 
nit. Varma b.nler finnas omkring alla nå ra- 
da ber 2, tillika med en myckenhet flenkol, 
b^rvolja, m. m. Å fkillige berg på denna 
ftråckan hafva dock icke brunnit , hvilket de- 
ras fkifer tyd el igen g 1 1 ver vid handen. Gra- 
nit och fak- (k i r er utgöra kroppen af de berg 
der Pikarna finnas, o^h defle åmnen drflne 
for flark eld, gifva åfven fådan flagg och pimp- 
flen, fom finnes omkring dem, Svarta och 
ibland gula gtaskorn finnas hår uti lavan, 
hvars böjningar för ofrigt aldeles likna de , fom 
rnårkas på Vefuvius p). 

På hela Appenninsftråckningfinnesflerftådes 
lav, der har följakteligen förr varit vulcaner ^). 

Vefuvius ligger flrax vid Neapel. Det ar 
lenflakadt och utan faramanhang med Apen- 
min. Den våftra eller emot hafvet belägna 

M 3 fi- 


P ) Hr. Guettard 
'Mem. de P As* de Paris 

n 


y) Hr. De la Conda- 
mine, Mem.deP.Ac, dt 
Paris , /7J7, 


18 ? Oro tilfalliga 

fidan ar ganlka frucktbar r) , men på de an-? 
dra ies bara alka och forbrånda Itenar. Det år 
delt i tu. Södra toppen fbm nu egenteliga 
kallas Vefuvius, år öfver hafvet 3834 o^h öf- 
ver dalen 813 fot hogt, men norra delen, eller 
Monte di lomma, år iflrt fot lågre, går i h a 1 f - 
cirkel omkring den förra och åger på öftra 
åndan namn af Ottaiano efter en vid foten 
liggande by, åfven 1cm den våftra af byn 
Somma. Dalen irnellan defla hogder heter A- 
trio di Ca vallo. De gamle mena formodeligen 
med Vefuvius det Jom nu bår namn af Monte 
di Somma , hvilket utantvifvel af under|ordill< 
eld år danat, ty dels utåt kringvarande falt flut- 
tande hvarf beftå af grå alka med pimpften, 
gråblå lava med Ivarta Ikorlflilor, fåmt en 
fvart lava med granatlika hvita crylfaller: des- 
fe omvåxla utan ordning, dock tyckas alk- 
hvarfven vara de flefla. Hvarderas måcktig- 
hetår omtrent 1 - 2 fot. Tvårsöfver hvarfven 
gå lodråtte, eller ej långt derifrån lkilde band, 
$il 3 fots måcktighet, beltående antingen af 
gråblå lava med eller utan Ikörl, eller ock 
fvartgrå lava med granatlika cryftaller, lom 
af tiden mycket blir vit angripne. Ingen Ili- 
ftoria nemner, at Monte di Somma någonlin 
brunnit, dock gillades redan for 1700 år le- 
dan, atdet varitantåndt: det belkrefsdå hafva 

en 


r) I fynnerbet bekant 
afFinoGreco , Ma late [i a 
och Lacryma Cbrifti, fom 
af dr ufvortilredas , bvil- 


ka vuxit på de gulbruna 
afkhogarne vid foten af 
F efuvius. 



foråndrirtgar. 183 

en ftor ofruktfam flått ofvanpå, til fårgen 
grått, fullt af hålor och pipugheter, famc fo- 
tiga ftenar r), Flere qvarlefvor efter urmin- 
nes eldfprutningar i denna nejd anföras vidflu- 
tet af denna Vulcans befkrifning. Fotens om- 
krets af alla tre år vid pafs 4 , och af Vefu- 
vius enfan], t mil ( fig. 22 och 23 ). 

År 79 d. 24 Aug. eller ftrax efter ICej* 
far titi antråde til regeringen utbraft den 
med gmfvelig voldfambet och begrafde tre 
fläder. Herculanum, eller fom de gamle kal- 
la det, Herculaneum, var 16 år förut d. 5 Febr. 
under Neros tid tillika med Pompeja (de 
gamlas Pompeji) nåflan i grund forftord af 
en häftig jordbåfning f). Betäckningen fked- 
de 79 med fvartgrå alka, famt ftycken af pimp- 
och kalkften, hvilka federmera fammanvuxit 
til hård få kallad Tuff! Olyckan tyckes ej kom- 
mit få häftigt, at icke en hop folk fådt råd* 
da fig, ty rått få benrangel och fiyttelige dyr- 
bare faker åro der fundne u ). SjeJfva åmnet 

M 4 må- 


f) Strabo, L. V. 

t) Seneca, N* L, 
VI. c. 1. 

u) Herculaneum nem* 
nes fårft af Strabo. Mar* 
tialis ocb Statius fatta 
den bland fläder , fo/n ge- 
nom eldfprutnmg blijvit 
ofverfvammade i men Dio 
Cafiius , bvilken lefde 
kring är 230 , fager f or (l , 


at det fkeddei Titi tid. 
Han berättar , at en 0* 
trolig mängd afka fylde 
luft , jord ocb bafvet , 
i år g jorde djur, öfverbolj- 
de Herculaneum ocb Pom- 
peii , jufl dä folket var 
på jkadöfpef fortnårka- 
de folen , flbg til Ro/n , 
ja anda til Africa , öjy* 
nen ocb /Egypten* 


iS4 Or* * 1 tilfalliga 

måfte varit brånnande, ty alt utäntråd år ko- 
lat, åfven inuti hus, der något inkommit, 
men huru det kunnat trånga in och noga fyl- 
la våningsrum år ej lått at förklara. Vatten 
tros vål hafva fördt afkan, emedan Statuer 
funnits noga deruti af formade, men då har 
ingen forkolande hetta kunnat bibehollas* Hvad 
annars formningen angår få år den möje- 
lig genom dagvatten, fom federroera trångt 
ned til fint och lammantryckt pulver om- 
kring någon flod. Andra antaga en genom 
fmelt bituminofum flytande eldftröm , fom 
haft afka med fig x ) , men en få ymnig jord- 
fetma har ej aldeles kunnat forfvinna, ty, om 
den ånnu varit rinnande vid ankomften til 
Herculaneum, måfle någon quarlefva funnits, 
Stminflone då hus deraf blifvit fylde. Öfver 
forfta fyllningen fyna 3 mårken af 6 båddar, 
med litet matjord imellan , förmodeligen lagde 
vid fårfkilte utbrott. Fyllningen ofvcr Theatern 
år 74, och nårmare hafvet 1 10 fot djup. Hår- 
öfver hafva i fenare tider Portici och Refina 
blifvit byggde, inemot 1 mil i våfter från 
Vefuvii fvalj y ). 

Pom- 


x) Hr . Della Torre 

i Hid. om Fefuvius . 

y) Man tvifiade ännu 
om JiäUet der Hercula - 
veum legat, dä det f hr ft up- 
tacktes af den anledning , 
at Prins <T Elbeuf E- 
tnanuei af Lotbringen } 


fom r\o6 kom til Neapel 
med en Kejferlig armé 
emot Philip F , här gif- 
te /ig och bbrjade lata up- 
hygga en malm gärd vid 
Portici, Til Stuc arheten 
användes pulver , fom en 
honde via brunns gräf - 


förändringar.' i8j 

Pompeii ligger en god mil i s från Ve- 
fuvius. Betäckningen beflår underft af grå och 
högre up af fvart afka, blandad med pimp- 
flen och hek Imå måfl förvitrade granatlike 
cryflaller, fbm alt hopvuxit til TufF: mäktig- 
heten år 16 til ig fot. På öfverfla matjor- 
den 3 fom år några fot djup, våxa flora tråd 
och utvalda vinfiockar. I flere hus åro fund- 
ne benrangel med guldringar och or-båogen: 
på gatorne fönderflagne fceleta, ja hållarmed 
granna feldon , m. m. z ) , fom tyckes utmär- 
ka , at afkrågnet häftigt öfverfvåmmat, dock 
har det icke kolbrånr. Herculaneum har for- 
modeligen fådt fin fyllning från flora gapet och 
Pompeii från någon närmare öpning af Quar- 

M 5 lef- 


tling der funnit, och Pr in- 
fen köpte rättighet nt 
f ortfat t a grafningen. En 
grop bbrjades och om nå- 
gra dagar traffades Her - 
eulis flod , ledan en Cleo- 
patra , in. m. Detta var 


fkrifves uti det pråckti- 
ga vår ket om Herculanfka 
antiquiteterne. lleln då- 
den år efter hand blot- 
tad , men fafnart de flyt- 
telige märkvärdigheter 
hunnit borttagas åter i- 


juft of ver Theatern, Om- \genfyld får byggnader - 
fider forbbd Regeringen j nesf åker bet, fomderöfver 
vidare gr åf ning och blef\åro an/agde: theatern al- 
ingen ting mera funnit lena år låmnad hpen. 


tils n 36 , då Don Car- 
los khptc egendomen.Man 
gjorde et bfver go fot 
djupt febakt , fant t em - 


z ) Hr, Hamilton . 
Phil. Tr. 

a) Interim e Eejuvi* 
monte p lur i bus locis lat is- 


pel, gator , en jfupiter\flma flamma , utque in» 
of guldi m, m. fom be- 1 cendia reluccbant , quo» 


ig6 Om tilfålliga 

lefvorne uptåcktes flumpvis af bönder, fom 
der gråfde for at plantera: 171 5 börjades med 
blottandet och Jmnnas af denna flad opet, 
hvad fom en gång afröjts. 

Stabiae, fom åfven 79 blef olycklig, lig- 
ger i mil i s från Pompeii , laar aldrig helt 
blifvit blottad, utan ftyckvis och fedan åter i- 
genlagd. Dede tre genom eld förödde fhi- 
der åro at anfe, fom archiver, otur iivilka 
våra tider få dt mångfaldig underrätte! fe om 
de fordne Romares våtktyg, kår), konfl;er,fe- 
der, m. m. b), hvaraf annars riden och van- 
drande folkflags raferi fåkert utplånat alla fpor. 

För Öfrigt a ger man ej vidare underråt- 
telfe om detta förfta Vefuvii bekanta utbrott, 
ån at flrax efter middagen d. 23 Aug, på mer 
ån en mils afftånd, fvnte.s derucur upfbga et 
moln likt en tall med bog ftam och til baka 

m* 


rum fulgor claritas 
tenebras noEHs peUebat . 
Se Plinii bref til Taci- 
tus, det 16: de i Fl boken. 

b ) Far åro upgrafde 
en myckenhet ypperliga 
ftoder och pelare. Deras 
målningar voro på mur 
med färg , fom ej gick i- 
genom , hvilket vår tids 
Frefco går. Man har tv od t 
de gamla end nft b af v a be- 
tjänt fig af 4 får ger , men 
man finner hav nåfian al- 


la nu brukeliga , hvilka 
Vid förfta blottandet åra 
ganfka fkbnn , menjcdan 
mycket andra fig. Fån- 
ftren åra må/i toma med 
träluckor , en del med ma* 
rienglas , och en del med 
vanligt g/as, men helt 
tjockt. Alt glas har hår 
mi/i (in glans. Agg åro 
fundne ofkadade ocb en 
torta i en ugn. De mån - 
ga påfundn/t Papyri lof- 
va mycken uply/ning. 


förändringar. 187 


böjdegrenar, hvilken var än hvit, ån fvart, ån af 
annan fa:g: eldslågor märkfes utbrifta på fle- 
re {fållen, jorden (bokades väldigt, hafvetdrog 
fig flere gånger från flranderne, rökochfvaf- 
velfbank kändes , dagsijufet vändes i mörker 
och brända fbenar, famt en myckenhet afka 
rågnade ned f). 

Sedermera räknas til närvarande tid 28 
utbrott, nemligen år 203, 472, 512, 6g s, 
9133, 1036, 1049, 113g, 1139, 130S, 1 S°° > 
1631, 1660, 1682, 1689, * I ^94, 1698, 1701, 
1717, 1730. 1732, 1737. 1749» I75 I > 1 7?4» 
17 66, 1767 och 1771, Före 1036 tros Ve- 

fu- 


c ) Se Plimi den yng- 
res bref l. c. Hans mor- 
broder Plimus den ål dre, 
jbm fkrifvit Hift, Nat. 
omkom vid detta tilf ål- 
le. Han var Amiral , vi- 
ftades vid Mijene och fick 
forfl af fin Sy (i er beråt - 
tel fe om det ovanliga 
tråd- lika molnet. Han be- 
flht at närmare betrakta 
det på en lått fregatt , 
men nytjade fedan några 
gallerer for at kanna råd- 
da något i Retina , dock 
kom han ej dit , utan må- 
fte vånda fig åt Stabia , 
der han med all finnes 
fiillhet fpifade om afton 


och ladefig atfofva, men 
når afkan blef fbr ymnig 
väcktes han och bejlot at 
välja fria fältet, Ehuru 
jolen redan upgadt mafle 
man med facklor lyfa fig 
ned til Jiranden , men 
hafvet fants ännu fhr 0- 
! roligt , han ladefig der - 
j f hr e bår på marken. An- 
te ligen nödgade en fiar- 
\kare fvafveå-iiank at åf- 
; ven ofvergifva detta (lål- 

1 le, 2 drängar lyftade ho- 
nom tip, 1, nen han juR 
flrax död nad , f hr mode - 
ligen qvjfd , ty han plå- 
gades fårut f af andetå p - 
pa. 


i 83 O jn tilfålliga 

fuvius enda/l hafva kaftat alka, flen , rök och 
lågor, men då förft en Imelt ftrom eller La- 
va. Vanligen går vid et utbrotc få til, at förft 
fkakas nejden hela månader och underjordilka 
tjntningar horas, dock ut braft det 17*4 d. a 
Dec. utan buller och på 2 Hållen: fedan ut- 
kaftas från fjelfva gapet i flere dygn åmnen 
af åtlkillig finhet, ihårj alka til ftoia block, i 
fynnerhet af ftelnad lava, dock följa ibland 
andra flenarter med , hvilka långre fram (ko- 
la upråknas. De updrifne åmnen hinnaimon 
efter kraften , lom föfer dem, och fin egen 
belkaffenhet , til olika högd. 17)4 i Dec. ka- 
llades röda llenar få högt, at 5 fec. behöfdes 
til nedfallet, fom (varar emot 4oofotshegd, 
och 1767 i Sept. gingo 10 (ec. til under rul- 
ler, hvilket kråfver 1600 fots högd, då ef rö- 
kens motfiåod råknas. Låga vilar fig natte- 
tid och tök om dagen, hVilken tillika med 
öfriga utfprutningen ibland förefiåller en bog 
tall flarn, hvars quiflar tillkapas af de i krok- 
linier nedfallande åmnen. Sådan var utfickten 
79 d« 23 Aug., 1765 d. 26 Mart. och 1767 d. 
ip O cl. Fårgen år olika efter materiens egen 
och dels Ik.iljaktiga hetta. Alkan kallas lång 
våg, ofta 3 til 6 mil, ja den foregifves, men 
utan Iken af trolighet, hafva hunnit, ej alle- 
nalt til Rom, utan til Syrien och ^Egypten d). 
Underftundom lkall den utgöra rinnande eld- 
flröramar, hvilka efter affvalnirgen ej vila 
annat , ån bara alka. Så förmodas det bafva 

fkedt 


J) Dio Cafllus. 



föränd ringar. 189 

Jkedt 512 e), ocii ik-iU åfven vårkeligen va- 
ra håndt 1751 och 17 j 2 j). Flere gånger haf- 
Ver vatten i flörre eller mindre mångd blif- 
vit utfiprutat. 1631 d. 17. Dec. utftrommade 
en fådan myckenhet, at tråd nprefvos, hi.s 
kullkaflades, en proceffion af 500 perfoner 
dränktes, utom andra, och flöden härjade än- 
da inemot Neapel. Strax förut fånkte flg haf- 
vet i viken anfenligen, och efteråt funno s al- 
lehanda fnåckor med (vafvel-luckt, dervatnet, 
fom var falt, framfarit. Branden börjades da- 
gen förut om mårgonen. 1698 före utbrot- 
tet föll hafvet 5 gånger iå ut, at fifk häm- 
tades på flranden. Strax derpå kringkaftades 
et afkblandadt kallt rågn vid klar himmel, 
hvaraf befucktade växter uttorkade, ehuru i 
Maj månad : marken ofverdrogs med hvit 
materia af kokfäUs fm ak och hafvet upvråk- 
te död fifk. Vattenflrömmar åro ock märkte 
1306 och 17 j r. Et frätande vatten föll i form 
af rågn 1737, 1 flutet af Maj, men efter ut- 
brottet. 

Lavan utrinner antingen fom et fkum 
långfamt urur tjeifva gapet, eller häftigt och 
med naera fladga bryter fig fram på flera flål- 
len af fidorne eller foten. Utbrotten lke fällan 
utan flarka knallar, hviika ibland horas fom 
canonfkott til Neapel, hvaråfl åfven fkaknin- 
gen flundom år få häftig, at dörar upftötas 

o~h 


o' Ctiffi idoriorÅ Pro 
co pi i hejbifning gi fver 
anledning at tro det. 


f) Della Torre Jåger 
fig då bafva obfcrverat 
denna omfténdighet* 


15)0 Om tilfålligä 

och fönfter förloras, hvilket hånde 1767. Af 
den fmelta ftrömrnen år häftigheten naturligt- 
vis ftörft i början, men hinner fållan til 3000 
fot i timan, fom dock hände 1751, jå 
det forfåkras at den vant inemot 3 gånger 
ftorre 1767 d. 28 Mart. g). Annars kommer 
den fedan helt fackta, ofta ej 30 fot i timan: 
breder Hg ut efter mängden vid pafs 1 5 fot 
djupt på foga fluttande botten, tunnare på bran- 
ter och tjockare på Hatten. Segheten år lå- 
dan, at den rullar vid 45 gr. fluttning. Sto- 
ra hus och växande tråd uppeholla genom kv- 
la och fucktighet, tils de hunnit genomvär- 
mas, ja fora ftrommen ibland åt annan led. 
Den liknar aldeles en flod af fmelt flagg, fom 
på ytan år blåfig* ojåmn och full af pimpften 
eller andra främmande åmnen, fom deruppå 
flyta. I mörker fer den glöggad ut och vi- 
far de aldratåckafte brinnande cafcader, men 
om dagen utmärker den ftg på på långt boll 
endaft genom hvit rök. Hettan afholleråfka- 
dare åtminftone iofot, öchårfåftark, at den 
fomligftådes efter et års affvalning ej kan för- . 
dragas af handen: maflån fynes utanpå glög- 
gad några dygn, och inuti ofta öfver en må- 
nad. Under affvalningen fpricker ytan tåm- 
meligen djupt. Vid hvar brand undergår ber- 
get mårkeliga förändringar. Efter år 1500 
rafade toppen. 1631 var trattlika öpnin- 
gen med fkog bevuxen; man gick ned § 
mil til en gråsrik flått, mittpå denna varen 

grop,- 


g) Hr. Hamilton. 


förändringar. 191 

grop, uti h vilken man med fvårighet kom 
låfven få långt ned til en plats, hvaråft ge- 
nom öpningar utbrufto roea häftighet olide- 
ligen kalla våder: toppens omkrets var då 
ej långt ifrån 1 mil b). 1685 och i68p 

upvåxte i fvaljet et nytt berg af några ico 
fots högd. 1737 var neduti en liten fjö: vid 
detta års brand brafl berget på fidan. Et fåll- 
fkap, fom året efter gjorde mätning , fantvid 
foten omkretfen omtrent 3 mil, högden of- 
ver hafvet i s 4857 fot, i n 4905, fvaljet nå- 
flan rundt 1950 i diameter, fynliga djupet 
650 och bottens omkrets 250. Hår låg fedan 
fnö fomliga år, men ,1749 opnades bouen på 
flere flallen , hvarigcnom lågor och • fyllning 
updrefs få, at djupet 1750 var endafl 230: vid 
följande årets flut, då utbrott fkedde, fom va- 
rade 3 månader, var det knapt öfveri2ofot, 
och emot flutet af 1754 hant det ej til 80. 
I). 3 Dec. fiflnemde år öpnade lavan 2 nya 
utgångar och inuti fvaljet upvåxte et nyttco- 
nifkt berg, hvaråfl ned kaftade flenar ej hördes 
tiga botten, men det föll efter hand ihop och 
aldramåft 17592). Et an nat berg upvåxte 1765 i 
Sept. Inom flora gapet på 20 fots djup var 
d. 15 Dec. i 7 öd en botten lik Solfatara i 
fmått: mittpå denna flod et litet berg, hvars ge- 
nomborada topp ej råckire öfver flora craterens 
brådd, och kunde makeligen råknas 100, in- 
nan 

h)Dom Ignazio Ser-j i) Hr. D’ Arthenay, 
rentino, HUl, del mon-i Mem. des Sgav. Etr. 
te FeJuvioi\ ' | tom, IF. 


193 Öm tilf ålliga 


nan nedflåppte ftenarhunnoned. D. 7Äug. 1767 
utbröt en , lav -ftröm på fidan, (om fylde imel- 
lan cratcren, ran öfver den famma d, r 2 Sepf. 
och gjorde det fedan, ån på en, ån på annan 
fida: iroedlertid hade lilla berget d. 15 Odi . ifrån 
Mars mänad hunnit til 190 fot. 1 dalen i- 
mellan Somma-berget och Vefuvius, flöt la- 
van 70 til Bo fot djupt och fomligdådes f rail 
bredt. Den 22 var det grufveligafle buller af 
Vefuvius, fom någon mindes, men facktade 
fig famma dag k): d. 24 uphorde lavan, fbm 
från utbrottet til capclle: S. Vito hade intagit 
1 mil, och fbmiigflådes fyllt vatten-utfkårnin- 
gar af mer, ån 200 fots bredd , fåmt hälften 
få djupa; d. 25 och 26 upfteg ffark rök och 
afka kaftades: ånteligen d. 27 Och uphörde 
denna i manna-minne grufveligafte brand. Ef- 
ter fifta utbrottet 1771 år nu öpningen elli- 
ptilk ocb fvaljet likt en tratt, i h vilken påora- 
trent 100 fots djup år en botten med några 
hål, utur hvilka ftundom rök, lågor, (ten 
och afka upkaftas. Från inre fidorne och ut- 
omkring toppen rökte ännu vid början af 
1772 beftåndigt, famt gaf, då vädret låg åt 
ålkådaren, en olidelig iVafvel-luckt. 17700» 
Junii månad befans Vefuvius få hett , at Ther- 
mometern vifade 50 til 78 gr., då under upfti- 

gan- 


k) Popeh nödgade nu 
Cardinalen at i proces - 
Ron til Magdalena bro 
utfÖra S. Jamiarti huf- 
vudjbvars åjyn tros kun- 


na (lyra Vefuvius , ehu- 
ru det mänga refor fun- 
nits kraftloP, denna gäng 
lyckades det likväl. 


förändringar. 193 


gandet kulan gråfdes in i jorden på rökande ftål- 
len: vid toppen (leg den öfver kokpunkten 
och litet ned i (valjet til 116 l). 

Når lavan på lidorne bryter figflerefmåop- 
ningar tillkapas öfver dern uphojningar (mon- 
ticelli), efter råmnans Aråckning, fora det 
hånde 1760: på (amma fått kunna tilredas 
hvarjehanda grottor. En dylik betåckt gång 
danades 1771 på norra (idans brant, hvars 
långfta grenar gå vid pa(s hela 400 fot up- 
cin och 150 nedanföre et ftålle, hvaråfl ta- 
ket bruftit och lämnat tilgång atbefe, hvad 
annars aldrig kunnat åtkommas- Bredden år 
3-4 fot, botten, väggar och tak af lava , fom 
i ytan ftelnat, hvareher den inre ännu flytan- 
de tårs (ig någon utvåg at afrinna. Allafprickor 
och råmnor äro öfverklådda med hvitt falt*»)- 

Vid flora utbrott (kola blixtringar mår- 
kas från röken, och åfven eldkulor (Fenili). 1631 
berättas rok-columnen hafva flrukit flere mil 
öfver land och derunder dödat medelft blixt»). 
Något dylikt^föregifves halva håndt 1767, och 
det år rnårvårdigt, at vid eldfprutning upre- 
fle jårnftånger i Neapel befinnas elektrflke 0 ). 

Skadan vid eruptioner hårrörer af (kak- 
ningar , kaflad a(ka, (om ofta gor anlenliga 
betäckningar, lavans väg öfver frucktbar ei- 

N Jer 


/) Hr. J. Howard , 
Vhtl. Tr. jyyi. 

m)Hr. Grefve S.Cron- 
I ftedt bevandrade denna 
i ijqa i Febr. 

2:dra Band. 


n) Bracini. 

0) Prof. Va i ro b ar får 
Hr. Ferber berättat fig 
funnit det. Sebans uply» 
fande B riefe ans Waffcbl. 


J94 * Om tilfålliga 

ler ohrukad mark, famt ibland af Vattu-flöd, 
Sådant år forhollandet af Vefuvius, men 
Neapel har otvifvelaktigt ågt flere dylike eld- 
flåder. På Hatten utom Monce di Somma , vid 
Madonna del arco finnes inom 300 fots djup 
fpor efter 4 utbrott, fom ej kunnat komma 
från nu varande Vulcan , ja eruptions marken 
träffas åfven djupare ån hafsbrynen. Hela Cam- 
pagna felice har under 4-5 fots mullblandad 
afka pimpften, Iava,m. m. Herculaneum och 
Pompeii åro byggde af Tuff och lava, ga- 
torne dermed belagde, ja man har funnit un- 
der deifa ftäder 3 fårfkiita bvarf lava öfver 
hvarandra, och kanfke finnas der ån flere, föm 
ej blifvit blottade. De förnäm Ha marken ef- 
ter underjordifk eld på hela denna nejd fko- 
la vi nu i ordning befe, alt fom de åro mer 
och mer afiågfne från Vefuvius. Bifogadachar- 
ta med fin förklaring gifver härvid god up- 
lyfning. Då man från forftauen Chiaja, fom 
fjelf tyckes varit en crater, tager vågen 

g enom Paufilips grotta p), befinnas högderne 
efiå af hopfbplade och roed tiden famman- 
vuxne vulcan-åmnen q). Aftroni år nu med 
fkog bevuxen, har 3 polar med vatten, men 
for öfrigt torr och brukas til Konglig jag t* 
park: defs fkapnad och åmne bevifar tyd'eli. 

gen 

p) St ra bo talar redan dun Puzwuldns b hi dan- 
om denna grotta. Som- dande kraft. Der af j am - 
Uge påfiä at Lucullus, | manvuxen luff dr et 
andre at Marcus Co c- brukligt, famt i vi fa af - 
ceius låtit uthugga den. \feender ratt bequdmt och 
q) Vitruvius kände re- \ dugligt byggningsdmne . 


foråndringaf* 195 

gen, at hår varit i urminnes tider en vulcan- 
mynning, och åro bråddarne ånnu vål beva- 
rade, Lago d’ Agnano år omtrent £ mil i 
omkrets och 1 Hg fijelf ej annat, ån en med 
vatten fyJcf era ter; vid flranden på otlra fi- 
dan år en i Lavabacken utbuggen håla, ytterft 
ungefårifgen lofot bog, men inuti lägre j fätnC 
goda 4 fot bred. Denna år från åld re tider 
bekant under namn af Hund -grotta (Grotta del 
ca ne ) , emedan med forlok på hundar plågar 
for refande vilas, at uturdefs botten en dödelig 
ånga up friger, hvilken om fommaren hinner til 
en fots hdgd, men vintertiden knapt til 4 tum j 
den lér blåakrig ut, blandas ej vål med öf- 
veriåående luft, lucktar lom gåfande cham- 
pagne. vin, flåcker eld, hindrar kruts afbrin- 
ning, angriper ögonen, attraherar rök , men än- 
drar ej viol-fyrups färg, Flere fålifiamma egen- 
fkaper Ikola nyligen vara utrönte, nemligen at 
magnetnålen i denna dunftdeclinerarovaniigen 
ffarkt, at magnet deruti ej drager jårn, at fibrers 
reteiighetderuri uphorer och ingen Eleflricitet 
;kan upvåckas r), Ångan nr icke för alla djur lika 
farlig. En ftorGråshoppafGryllus) fördrager den 
'Stimar; en odlajquart* en groda f tirnaj); 
;en hund faller inom få feeunder ned och blir 
'ftyf, men quicknar åter, om han finare kom- 
äiner i fria luften; en tupp ger öfver och dör 
ilftrax t). Väggarna åro våta til 1 fots högd 

N 2 från 


Prof. Vai ro har 
her dtt at det for Hr. Fer- 
tber. 


s) Hr. Della Torre. 

t) Hr ■ Nollet , Meni,dé 
/’ Ac. i-jjo. 


j jö Om eiifåliiga 

från botten och i detta hvarf finnes ofta’ til |ia 
grader ftörre vårraa, ån utanföre a). Svett-bad 
(Sudatori di S. Germano) åro bredvid i vulcaniik 
Tuff uthuggne. Dylika dödande ångor (Mofe- 
ta) finnas annars på många ftållen kring Vefuvius 
och jEtna, men endaft ftraxforut, under, el- 
ler efter utbrott: från botten af åtfkilliga rum 
uti Pompeii upftiger en nåftan iå heftåndig, 
fom i Hundgrottan, åfven fierflådes under 
gammal lava, belynnerligen af år 1631. Då 
lådan duntt dragés in i lungorne kånnes en- 
daft en quåfning, fåfom öfver kol- eld jr). 

Solfatara å/ belägen vid Puzzouli, % mil 
från Neapel i råt linia, lamt var i fordna ti- 
der kånd under namn af Forum Vulcant och 
Campr leucogad : den år åfven ej annat , ån en 
infallen Vulcan, ehuru man icke vet hvad tid 
den brunnit y). Når man hunnit up på den- 
na uphogning, fom bequåmligafl: fkervidfö* 
dra ändan, tråffäs en med bögre bräddar om- 
gifven botten, vid pafs 1400 fot läng och 900 
bred. Grunden Jbeftår af hvit lös jord, och 
förråder genom ljudet , då någon ting hårdt 


a) /Ibbé Nollet fant 
rj 48 värman i luften 18 * 
men vid botten i grottan 
29 gr. efter Reaumurs 
indelning- 

x) Della Torre va- 
ga de fÖr fl forfoka ångan 
pä fig fjelf , bvilket fedan 
jkedt af Herrar Nollet, 


De la Condamine , m.fl % 

• yf Forum Vulcani cir- 
cimquaque inciufus fu- 
perciliis ignitis , qu<2 pas - 
fint tamquam e camims 
incendium ma gno cum 
f remitu exfpirant: cam- 
pus fulfure traciili efl 
plenus, Strabo, Lib. P. 


förändringar. 197 

flås deremot, fina underjordilka' håligheter. 
Jngen låga vi far fig hår, men fucktig hepa- 
tifk rök uptrånger på många ftällen. Ned- 
trängande dagvatten uphettas af fordold eld, 
förmånges med uplofliga åranen, updrifves til 
en del i ångor och reften rinner ut vid Pi- 
I fciarelle på ytra foten i no med 2 til 3 bru-' 
lande Iprång hett vatten, fom luchcar fvafvel- 
lefver och (makar alunaktigt. Backarne om- 
kring eller bråddarne (e ut (om krita, men å* 
ro intet annat, ån en af vitriol-fyra til hvit- 
het calcinerad lava. At få år intyga många 
omftåndigheter. Åmnet tråffas i hvarf , til åt- 
fkiiliga grader mer eller mindre foråndradt, 
ofta ånnu hylande de granatlika cryftaller, fora 
åro (å allmånne i gamla lavan: nerftådes ut- 
mårka fig genom röda, blåaktiga, grå eller 
fvarta rånder de krokar och böjningar, fotn 
fega lavan under fitt flytande tagit: den up- 
fligande röken år ock fur, famt gor blå ve- 
getabilifka fårgor röda z). At undanröd- 
■ja alt tvifvelsmål har jag tagit fvart lava från 
.Vefuvius, utftålt den för rök af vitriolsfyra och 
tefter hand (edt den blitva lös och hvit inom fä 
timar. Medelft flik fur dunfl: alflras alun , dec 
den trånger genom lera a), och felenit der 

N 3 kalk 


z) Hr. Fougeroux de 
(Bondaroy, Mcm. de t 
Ac.qäf. Han nekar ut- 
Vrycke/igen at råken hick- 
'tdr bepatifk , utan / äger 
iden äga fvajvel-lukt ocb 


väcka hojia. 

a) Manfhrflär äfven, 
at bära f betjäna fig i 
Jiort , ty om fommaren 
ocb torr a tiden råker / par • 
lammart , derfåre up- 


198 Om tilfålliga 

kalk på några ftållen råkas. Jernvitriol tråffas 
åfven, men ej ymnigt: likaledes RaufchgHb 
i 6:kantige hoptryckta prifmer med 2:0diga 
fpitfar ; (vafvel anlågger (ig i cryftallinilka korn, 
befynnerligen, der myckenhet rök uttränger//», 
och gulaktig (almiak famlas på öfverlagda kruk-> 
(tycken vid villa öppingar. Utur (tora rök- 
hålet emot nordoflxa ändan, upftiger en tjosk 
imma ibland öfver 20 famnar, då det år lugnt 
och gifver i mörker en fvag lyfnad: papper 
antändes der ej, men fortares dock fort: guld 
angripes e;, men koppar och filfver (vattnar. 
Föga (vafvel anlågger fig deraf. Emot öftra 
kanten år en liten vattenfamling, (om fynes 
kosa, ehuru den ej åger mer, ån 35 gr. vår- 
ma: Pifciarelle (prången åro hetare. Sjelfva 
grunden ar varm, men ej altid mårkeligen 
förr ån på några tums djupe). Vid fudvåftra 
kanten växa några Caftanie-tråd dt , men an- 
nars tråffas på Soifatara ej annat, ån Arbutus 
unedo och Erica carnea e 

Mon- 


gråfves då hela ij fot 
djupt oc b fy lies med flyc- 
ken af de multnade lav- 
båddarne , hvilka fedan i 
(in tid utlakas och gij- 
va altm. 

b) En tid af definie- 
rades fvaftet i fien vet or- 
ter från Rom , men det 
bar fig ej långe. Plinius 
talar redan om (sol fat arus 


både fvujvel och alun. H 
V. L. XXX'/ f c. ij. Pin 
fciurclle nemties i 31 bo- 
ken , andra capitlet un- 
der namn af jontes leu • 
cogtei. 

c) Hr. De la Lande, 
Foy. d’ Italie. 

d) . Hr. Fougeroux. 

e) Hr. Ferber, Briefe 
ans (Vållcbland.. 


förändringar. 

Monte Carbaro, nu Gauro kalladt, beftår 
af vulcan-åmnen, och defs crater af anfen- 
lig omkrets, innelluter en ganfka bördig 
botten , til hvilken på offra fidan med konit 
år gjord en öoning. Hår formenas drufvor- 
ne vuxit til de gamles beprifada vinumfaler- 
num. 

Monte nuovo upkaflade* 1538. Hela 2 
åren förut fkakades nejden få af jordbåfningar, 
at invånarne tånkte på bortflyttning ; 20 ha» 
ftiga riflningar kändes dygnet forut. D. 29 
Sep*, kl. vn e. m. utbrufro fulla lågor, haf- 
vet drog fig tilbaka få at en ftor mångd fifk 
bief quarliggande, foglar nedföllo utur luften, 
imellan Avernus, Monte Barbaro och hafvet 
bröts öpning, hvarutur kallades utom fvart 
och hvit rök, afka, i början med vatten, men 
fedan torr: på 41 timar upflaplades en hogd 
af 2coo fots högd och omtrentf mils omkrets, 
hvarefter mynningen fyldes och alt blef flilla 
i hela granfWapet f ). Byn Tripergola blef då 
forfånkt och kanfke Lucrinfka fjon fylld. Sjon 
Avernus, fom forut hade gemenfkap med 
hafvet, intager nu en crater beflående af erup» 

N 4 tions-. 


f) Marco Antonio 
delli Falconi ocb Gia- 
como di Toledo baf • 
va bägge varit ågnavit- 
nen til detta utbrott Jom 
de bcfkrifvit. Den fina- 
re Jdger utryckeligen , at 
Avernus jbrut ägde ge- 


menfkap medbafvet . Lu- 
crinfka fjon , fom Roma- 
rena god de oftron uti , ta- 
lar ingendera om. Mon 
den förut fkurit fig ut i 
hafvet ? Aya berget kal- 
las af Rajus Monte de 


il 


tM 


A 









r r~_ 








! A. 


I A 


I": ' 


200 Om tilfålliga 

tsons-åmne g). Vid den del af foten, fom 
hafvet rackar til, år fanden flåndigc varm, e* 
huru under vatten. Biedvid åren trång gäng 
om 130 fteg , til en het kalla af hafs vattens 
fmak, i h vilken fifl< och kött kunna kokas u- 
tan at få oftuak , och ågg blifva i ögnablek 
hårda: den kallas Neros bad. Imman af vat- 
net brukas hår emot Neapolicanfk fjuka. 

Invid Baja Caftell åro tydeliga vuican- 
mynningar , och har formodeligen Mare mor. 
to varit en dylik, utur bvilken Mifeni udde 
och höga grunden deromkring blifvit lagd. 
Vid Mifenum upftiger innu dödande ångau- 
ti et hvalf. 

Cuma, en af de ålfta Italiens fläder Bår 
pä Tuff. Underjordifka eldens vårkningar i 
defs granfkap hafva tilfkyndat hela nejden namn 
af Phlegra och underhollit fabeln om Jättarnas 
nederlag hårftådes raedelfl Jupiters blixt b). 
Med fä ord ; ifrån Sorrentifka flätten til emot 
Capua tyckes öfre grunden vara vulcanifk, 
hvilket fält inneflånges af en Apennins gren 
kommande från Monte Caffmo, flrykandenorc 
om Capua förbi Caferta i krok åt Salerno och 
Sorrento. Deffe berg beftåafmatt ljusgrå kaik, 
hvar under vid Salerno i vattubryn vi far fig 
lerfkifver i). Öarne Capri och Rovigliano å* 
ro ock af kalk utan eruptions marken. Men 
mera om Veluvius , då vi forft ofverfedt an- 
dra namnkunnige Vulcaner. Mon* 


g) Virgilius fö ger, at 
joglar chgo åfver Aver- 
nus. 


b) Strabo L. V, 
i) Hr 1 Ferber. 


* 


201 


förändringar. 

Monte Gibello eller Aetna har frän ur- 
minnes tider brunnit f). År 139, 136 och 
135 for Chriftl födelfe; under jolius c ä- 
sar; onder caligula; g 12; men befynnerligen 
1169, 1329, 1408, 1444, 1447,1536,1537, 
1554, 1669, 1693, 1755 och 1766. Man var 
fä fåker i Catanea ftrax före 1536, at det bör- 
jade tvifias om åldrc berlttelfer. Detta och 
följande år utflöto ftarka lav-ftrömmar, men 
håfrjgafte utbrottet hånde 1669: den fmelta 
utflytande materien intog i långd ofver2 mil 
och 1 i bredd; der den ftortade fig i hafvet 
kokade vatnet 2 famnar öfver det andra; ften 
och atka rågnade ned långt ut från landet. 
Eruptioner hafva gjordt mycken fkada, men 
annu mer f jelfva jordbåfningarne, ty at endaft 
nämna 1693, ^ hlefvo då p§ 3 dagar 15 eller 
16 fläder och 18 Undt-gorfs med folk och fa- 
nad af jorden upflukade, många orter förftör- 
da och 93000 perfoner omkomne. Vi Iko- 
la ej uppehöll a ofs mer ån vid de 2 lifta ut- 
brotten. D. 1 Mart. 1755 utbrufto lågor, fotn 
uplyfle 3-4 mils rrn£t åt Catanea: d. 3 fyn- 
tes en ny topp öfver den gamla : d. 9 kl. iv 

e. m, blef helt mörkt af rök, oaktad denftar- 
ka branden; emot natten rågnade fmåflen i 5 
quart af 1 til 6 lods vigt, h var pä fedan följ- 
de i flere timar en fvart afka : d. 10 k. vm 

f. m. utkaflades i 8 min. en vatten-flod, fora 
Kilen, hvilken i haft förvandlade de gamle 
ojämna iavabåddarne til flata fandhedar; vat- 

N 5 net 


A’) Kircher, Mundus Subtsrraneus , 


202 


Om tilfålliga 

net var falt, Förde hafsfand och var Få hett, 
at en bonde brände up fingrarne derutij le- 
dan vankades en eldftröm, fom varade hela 
dygnet: d. i 1 gjorde lavan Hg ny öpning 6000 
fot nedom flora gapet , lamt ran ut öfver un- 
derliggande land, 600 Fot bredt. 1766 d. 
27 Anr, gnf JfLtna lava 12 flrömmar: utbrot- 
ten Ikedde 2 mit ifrån mynningen och der 
fågsåfven et högt fprång af itandt åmne ; an- 
nars förhöll fig hår det måfta lika med hvad , 
fom då hände vid Veluvius. 

Catanea ligger vid bergets fot. Der of- 
vanföre åro på hela ij milens vidd fläder, 
byar, vingårdar och fruktträd, hvaråft lavan 
multnat eller med allra blifvit höljd. Denna 
regio kallas Piemontefe och äger dräng fom- 
marhetta : den nåfta derofver får namn af Sel- 
vofa, år bevuxen med flor Ikog och ofante- 
liga tråd , fom vitna om bergets ålder , fom- 
rame åro hår medelmåttige, vid paTs fom höft 
och vårtider; den åfverfla heter La netta el- 
ler leoperta för fin nakenhets fkullj hår hår- 
fkar vinterköld och Inön fmelter icke omkring 
mynningen, om icke af vårma nedifian. Pä 
toppen kan fes längre ån til Malta, eller of- 
ver i jo mil. Lodråtta högden tyckes vara öf- 
ver | mil. Skuggan af berget, då folen up- 
går, ftryker^ofver hela on och faller ända ut i 
fjön. På Catanea fidan lynas 44 fmå berg 
och åt andra kanter flere, alla conifka med 
fme craterer, fom åro mer eller mindre rala- 
de och förfallne. Stora gapet äger inemot | 


förändringar. 203 

mil i omkrets /). /Etnas lav-ftrömmar hafva 
gemenligen 3 - 3 miis längd, vid pafs 1 i bredd 
och >o fots djup, hvaremot Vefuvii fåHan 
hinna öfver 1 mit i längd. iEtnas lava tyckes 
vara mörkare och pipigare, ån Vefuvii. 

Någre hafva trode underjordifk gemen- 
fkap vara imellan ^Etna, Vefuvius och Sol- 
fa tara , men utan giltig grund, ty den fifl> 
ne da finnes icke ordenteligen röka hvarken 
niec eiler mindre , då något af de förra brin- 
ner, och ehuru måitadels endera , Vefuvius el- 
ler /Etna , rafat enfam , få hafva de dock åf* 
yen brunnit tillika, (ålom 1755 och 1765. 

Utom de anförda finnas många, föm o- 
tvifvelaktigt fordom varit antånde, om hvii- 
ka vål ingen Hiftorh talar, men fom dock 
båra påli teliga vi t nesbörd om fig fjelfva. Vi 
hafva redan nemnt en hop fådana. Stort an- 
tal öar åro på detta lått upkonone och ibland 
dem kanfke de flefte, fom utgöra den fa kal- 
lade Archipelagen. I andra verldenes delar 
åro de ån ymnigare, Ararats afgrundbår ån- 
nu marken på fina förbrända vaggar: Kamt- 
Ichatka har flere, fbm ibland rafa och åtmin- 
fione åro en del, om icke de flefte oar, fom 
ligga hår imellan och Japan , yulcan-fo fler m). 

Alla bekantas upråknande fkulle borttaga 
för mycket rum. jag vill derföre endafl nåm- 
nn några ord om de Peruvianfke. Cotopaxi 
lur ö t ver 20 hvarf af förbrända åmnen på fm 

fot; 

i ) Hr. Ha m i 1 1 on , ?n / jfäffljår jj, 2/ 3 pag, 

Phil. Tr. q(jj och q-o. 106, 


ac>4 Om tilfåliiga 

fot: det underfta Sr fomligftådes ti! 45 fot 
djupt och ftråcker Hg inemot 2 mil ifrån vul- 
can. IJ33 kaflades ltenar af9 til 10 fots tvår- 
linea ofver 1 mil: 1742 fketide genom deis 
.brand endafl fkada af fnolmeltning, oaktadt 
ny opning bröts mitc på fidan. Flöden fteg 
ofver 130 fot, bortförde folk, hus och krea- 
tur ; alt detta vatten ruiåde imellan bergen på 
3 timar ned til ha f vet, Het Sr 7 eller 8 ra il. 
AnnorflSdes finna. 1 : til ovisit djup parallelahvarf 
af calcinerta ån na, 6 eller 7 fot måcktiga 
och på en vidd af mer ån 2 16000000 q. fot«). 

En glasarrtig fvart ften , der Piedra de Gal- 
lina^o kallad, år förmodeligsn iav: den eldar 
mot llål, ikår glas, tager politur 0), ligger i 
flora block, och hknar aldeles Lapis obfidia- 
nus p ). Sangai beråttas gifva eldflrorornar, 
men de åro icke underfökte: Pichincha, Co- 
topaxi, Chimbaraco, m. fl. vifå annars ingen 
Java. Mon ämnena åro hordfmåitare ani Eu- 
ropa ? 

Innan vi foretage, at få vida görligit år, 
utreda orfakerne til underjordiik eld och defs 
hiikeliga vårkningar, böra de åinnen, fom af 
Vulcaner upkaftas något närmare fkårfkådas. 
De Naturkunnige bafva långe uppehållit flg 
vid blotta phenomenerne, men naturligtvis år 

få- 


n) Hr . Bouguer A tika med Jlipäd Inca {en 
/'Vy. au Perou . j kis) i deras gamla graf- 

0) Denna ften bafva Ivar . 

Peruviancrne brukat til j p) Plinius , L, 3 ( 5 ", 
fpeglav , bvilka finnas tilz 1 -Gj 


förändringar. 205 

fakcafte vågen , at tillika underföka fjelf va ma- 
terien, (om naturen hår anvånder, och defs 
kännedom Ikall otvifldktigt leda oft på fpåren 
at rått förftå vårkningarne. En af Vetenfka- 
perne högt förtjänt Herre har ej långefedan 
med dryg koftnad låtit hemföra en ypperlig 
faraling af hvad fom finnes på Vefuvius och 
Solfatara. Högbemålte Herre har behagat til 
mig föråra den hel och hollen, fedan allenart: 
et profllycke af hvar förändring för Defs e- 
git cabinet blifvit aflagt q J , och härigenom 
har jag fådt tilfålle, at medelft Chemiens bi- 
tråde i båtre fammanhang utröna deflfa och 
flere Vulcanilka materier, fom jag förut åg- 
de, til fin råtta hallt. Det fkulle hår bortta- 
ga för mycket rum, at anföra alla de förfök, 
fom blifvit anftälte : det fker tjånligaft uti 
en enkom afhandling, nu gör tilfylleft, at 
nemna utflagen til uplyfning af arternas fam- 
manfåtnine, famt deraf följande befkafFenhec 
och förhollande. 

DefTe ämnen åro dels faltartade, dels brån- 
bare med fvafvel behäftade,', dels mer eller min- 
dre genom elden förändrade jord -och ften- 
arter, famt änteligen fådane, fom medelft het- 
tan blifvit fmelte och flytande. Hvarderafla- 
get bör fårfkilt betracktas. 

Ut 


q) HofMarfk . , Comm. 
af Kongl. JVaja-Ordens 
flora kors , m. m. Hr. Ba- 
ron C. De Geer har ge- 
nom fin Son Hr. Bar . och 


Kammarherren Emanuel 
De Geer , fom r t qi be- 
fbkte Italien , låtit den- 
nanplyfande famling kom- 
ma til fäderneslandet . -j 


20(5 


Om tilfålliga 

Uti Vefuvii mynning och i alla Iprickor 
på lavan , fedan den några månader fådt af- 
fvalas , finnes en myckenhet hvitt falt } h vil- 
ket kallas och utgifves for Salmiak, men jag 
har igenom flere förfök gjordt mig fårfäkrad, 
at det måfta år kokfalt, hvilket på omtrcnt 
20 fkålpund , lom jag haft tilfålle förföka , 
knapt holler 8 lod lalmiak , och det ingalun- 
da jåmnt inblandat öfver alt, utan i fet (kil- 
ta ftycken eller körtlar hår och der infallan- 
de. På Solfatara åter anlägger lig vid villa 
rökgångar en vårkelig Salmiak, beftående af 
faltlyra och alkali volatile. En del puffa vål, 
at viktrilsfyra i denna år förenad med flyck- 
liga alkali, men utom et enda ftycke har alt 
hvad jag af detta llag haft tilgång på , ej vi- 
fat ringafte fpor deraf, hvilket år nog befyn- 
nerligt , emedan roken foregifves holla viktrils- 
fyra: denna borde villerligen närmare underfo- 
kas, ån hittils fkedt. Solfataras rå Salmiak år gul , 
hvilken farg hårrörer af vårkeligt fvafvel , forrt 
i fina gryn dermed år förmångd och låter af- 
lkilja fig genom uplöfning i vatten. Fina hvi- 
ta lerpartiklar åro ock inblandade, men ge- 
menligen påalla fidor omgifae med fvafvel-dofc. 

Gips eller Selenit träffas i lofa ftenar vid 
Vefuvius , och åfven på Solfatara } jag åger der- 
utaf prof från bagge ftållena. Likaledes ge- 
digen alun och grön vitriol, hvilka tre Li- 
ter ibland åro hopvoxne i famma flycken. U- 
ti Vefuvii gap berättas ock anlägga fig något 
af gron vitriol, men fora i luften delique- 
fcerar och fedan utgifves for Vefuvianlk ol- 


förändringar. 207 

ja r): denna har jag likväl icke haft tilfålle 
at fe och underföka. 

Svafvel föregifves lätta fig ymnigt utiVe- 
fuvii mynning kring fprickor och hål, af olika 
färg frän helt blekt til brungult , famti ftörre eller 
mindre oformliga och pipiga ftycken hopvu- 
xit ; men ibland de anfenlige portioner af det- 
ta åmne, fom jag underfökt, finnes nepligen 
ringafle fmula fvafvel, utan beftår det af ut- 
bränd flen, fom nedanfore (kall befkrifvas. 
Vid Solfatara träffas våtkeligen fvafvel, dels 
bland falmiaken, fom redan år anmärkt, dels an- 
lägger det (ig fomligftådes vid hvita jordensyta 
på filten och backarna. Vål kan åfven fvafvel 
träffas fpridt, i fina korn eller doft på Vefu- 
vianlka materier , befynnerligenpålava,fom le- 
gat öfver råmnor, men jag har icke fedt nå- 
got famlat från våggarne af fjelfva gapet. För- 
enadt med hvit arfenik til Raufchgelb råkas 
det både utan vifs Ikapnad och anlkutit uti 
högröda och ofta genomfkinliga prifmer , af 
hvilka de redigafle hifva 6 (idor och ibland 
dem 2 bredare : vid åndarne åro 2 hopgåen- 
de femhörniga plana. Deffe fitta gemenligen 
på gammal, åtmmltone til någon del vitrad 
lava från Solfatara , dock nog fparfamt : de 
Ikola åfven tråffas i Vefuvii fvalj, men der- 
ifrån har jag bittils inga fedt. 

Huruvida bergfetma finnes på Vefuvius 
år ej ånnu afgjordt. Vål påftåsen mjuk , tung, 
grönaktig materia vara famlad kring gapet , 

~ fom- 


r) Hr , Ferber. 


sög Om tilfålliga 

fom ej annorlunda ån pomraada flottat pap- 
per j): likaledes berättas, at den kabbellika 
vridna lava, (om tråfFas högt uppe på berget, 
åfven gör omlindat papper fett t); mender- 
emot ferfåkras af andra, at inj^a fpor efter 
bergfetma der förefalla u\ Hvad jag vet 
vifst år, at ingen dylik kunnat uptåckas ibland 
de arter, fotri xyyi blifvit der famlade och 
til Sverige forfånde. De gamle kallade fjelf- 
Va lavan for bitumen. 

De jord-och ftenarter, fom utur Vefu- 
vius upkaftas, åro antingen föga förändrade, 
åtminflone kånnelige, eller mer och mindre 
förbrände, eller ock hafva de varit genom eldens 
ftyrka bringade til fmåltning. Tilförlta flaget 
höra förnåmligaft quarts och bergcryftaller ; 
grynig hvit kalkften i klumpar, florcfombuf- 
vuden , genomfatt af glimmer och fkörl af 
Sdkilliga färgor ; kalkfpat och kalkcryffaller $ 
märgel -flenar med kalkkörtlar af annan färg; 
lvafvelkis; cryftalliferad jårn-malm, gul kop- 
parmalm; misfpickel ; koppargrönt och kop- 
parblått på quarts och kalkfpat, lamt ftrålig 
grå antimonium. 

Under brånda arter föres förfl få kallad 
afka eller Pozzoulan , dels mörk , brun och nå- 
ftan fvart, dels ljus, gul-och gråaktig. Denna 
beftär hufvudfakeligen af brand jårnhalltig le- 
ra blandad med någon del kalk- jord, men 

tilli- 


Ac. iy66. 

ti) Hr. Ferber. 


j) Hr. D’ Arthenay. 
t. Hr. Fougeroux de 
londaroi, Man. de t 


förändringar, 

I tillika finnes ofta deruti til flörre eller mindre 
I mängd kilcldoft, glimmer, polyedrilk jårn* 
Imalm, famt mångkantiga granat-lika gryn, 
fora vid la vornes belkrifning mera ikola om- 
talas. Pozzoulan har namn af Pozzouli, men 
i finnes ej der allenaft , utan kring Rona, Civi- 
s ta vecchia , ./Etna och Vefuvius , famt alleftå- 
ides i granlkap med Vulcaner. 

De fvampiga och utfråtna incruftationec 
Uti Vefuvii mynning, fom vanligen utgifvas 
jför fvafvel, holla icke det ringafte deraf, om 
licke tilfålligt vis, fom redan år anmårkt. Do 
ihafva formodeligen flere gånger nedfallit och 
åter blifvit upkaftade, famt derunder nåftan 
Idödbrånde, få at härefter eld och men flxua fo- 
ga på dem vidare kunna utråtta: det enda jag 
hittils varit i flånd at af dem utdraga år en 
liten portion lera. Uti fomliga ftycken fittetf 
en mängd fmå, men til fin fkapnad ganika 
tydeliga cryflaller, De beftå nemligen af helt 
korta ottafidiga prifmer, med två motfvaran- 
de fidor fmalare , ån de ofrige : fpitiarne äga 
livardera två i form af tak och merendels fnedt 
hopgående plana, hvilka gå up ifrån defma- 
lafte iidorne. Til färgen åro de gemenligen an- 
tingen fvartgrone glånfande, eller gulaktige 
matte och mörbrånde, dock ofta figuren full- 
komligen bibehollen. De åro för öfrigt nå- 
ftan få fvåre, at decomponera, fom fjelfva 
matrix, famt gifva åfven litet lera, men tilli- 
ka en hop jårn. Jufl dylika fvampiga fkårpor 
har jag fedt från fvaljet af jEtna, 

O Hit 

Étdra Bandit, 


Sio Om tilfålliga 

Hit höra ockfå pimpfienar ( pumices ) af 
åtlkilliga fårgor, grå fvarta och rödbruna. De 
finnas ymnigt i en hop a fk- högar och tråftas 
ej fallan för fin lätthets ikull flytande på flo- 
ra fält af hafvet. Genom chemilk fönderdel- 
ning fås af dem både kalk, lera och kilel äm- 
ne. De rödbrune, fom vid Pompeii blifvit 
nedbäddade, åro fpåckade med hvita granat- 
lika cryftaller. 

De åmnen, fom af underjordilka elden 
varit bringade til fmeltning, kallas egenteligen 
lava, under hvilken benämning, dock en del 
auåorer i almånhet innebegripa alt hvad Vul- 
canei upkaftat och (öråndrat, men en få vid- 
ftråckt bemårkelfe år nu för tiden merendels 
och med (kål utur bruk. Det fom flytande 
upvråkes äger fynnerlig likhet med jåmhall- 
tiga flagger , men år af flera förändringar ef- 
ter åmnenas olika befkaflenhet ; efter eldgra- 
dens ftyrka, (om gjorde dem mer eller min- 
dre tunt rinnande; (åmt efter andra omflån- 
digheter vid upkaftningen och affvalningen. 
Således finnas lavor sf (kiijaktige fårgor, gra, 
rödbrune och blåaktige, men de flefte åro 
fvarte: tåtheten år ock nog olika, ty då en 
del, i fynnerhet de, fom hunnit långt ned på 
bergets fot eller ligga underfl, åro "i brotten 
helt fina och jåmna, ja underftunden fullt gla- 
fige , (anat taga vid fhpningar en glånlande 
politur, få befinnas andre pipuge och fulle af 
blåfor, (om ftelnad (kum : aagfldan år gemen- 
ligen fådan. Uti Vefuvii lava har jag fun- 
nit ingå en anlenlig mängd lera och kilel, nå- 
got 


2 1 1 


förändringar. 

got jårn, famt kalk och litet koppar, Sådan 
eller aldrig finnas de frie från fie- ehanda fråm- 
imande inblänningar, antingen af fvampiga ut- 
ibrånda fkorpor , bvilka flyta fom oreniighetof- 
; van på, eller inmängda hårda körtlar, dels oform- 
lige och genomtkinlige, gula, gröna, brun* 
■gula eller TVarta, (om i Neapel liljas för adla 
Iftenar, dels af det erm in erad cryftallinifk figur. 
De fie fenare åro antingen priimatifke, h vi- 
ta, gröna, gula, och i fynnerhec 1 varta, al- 
ldeles like fkorl; eller ock granat formi ge, af 
fk ! jakti g (los-lek , från finafte gryn til f tums 
Idiameter, ån genomfktnlige, nrglofe, ån hvi- 
ite och dunkle, famt ibland af ålder helt lofe. 
Så da ne granat form ige finnas i all gammal Ita- 
lien (k lava. Uti den Island Ik a har jag vål ej 
funnit dylika med orden tel i g a facetter, men 
oformliga ("torre och mindre b vira körtlar träf- 
fas dock ej fållan. Så kallad Islands agat år 
ej annat, ån en akkdes til ivart glas fmelgla- 
va, och har troligen de gamles Lapts oblidia- 
nus varit af famma befkafFenbett fådana fin- 
iiras åfven, men åro fålllynte kring Italienfke 
[Vulcaner. 

Til lavor hafva ej långefedan börjat råk- 
mas de flera pelare , fom ifrån åldre tider va- 
rit bekante under namn af Bafalter x) 3 men 

O 2 i fyn- 


X ) Herodotus ocb 
(Strabo kalla åen fbr/E- 
\ tbiopifk fl en : den Jennre 
fager , a t den fördes från 
•de ytter Ila JEtbiopiens 


berg, ät den var /vart, 
bard och jvar at arbeta, 
vytjadestil mortlar , och 
var avvand til 'flora py- 
ramiden vid Mempbii> 




its Ono tilfSlliga 

i fynnerhet inom de io fiftforflutna Sr blif- 
vit på mångfaldiga ftållen upletade. Af det- 
ta flag år den få kallade Jättevågen famman- 
fatt y i : på fådana flår flottet Stolpenftein och 
år derfore obeftigeligt: annars träffas farorna 
att vid Lauban i Slefien ; i Böhmen ; vid Lieg- 
nitz utmed Monlcbberg; vidBrandau; på Sici- 
lien; vid Bolfena a); vidMontebelloocb Sori- 
o, fämt på S. Lucas i Vicentinfka, på Mon- 
te roflo i Panduanfka och Monte Diavolo i 
Veronefifka bergen ; i Nedre Languedoc ; i 
Heflen a); de vå Ara Skotfka öarne åro en del 


Hans lefkrifnmg Sr ty- 
deligare på de tjocka ocb 
fvarta flycken^Jom lågo 
på bvar andra imeUanPlri- 
Le ocb Syeney nåftan of- 
ver alt på 100 ftadiers 
vag: den (Ihrfta ågde 12 
fots diam. Se L. XVII. 
Plinius kallar den Bafal- 
tes L. XXXVl,c. -j. Af 
det jlårfla då för tiden 
fundna ftycke låt Kejjar 
Vefpafiang< 5»77 Nilflrhm - 
mens flod, ined 16 lekan- 
de barn omkring, 

y) §-34- 


bfver utåt bergets fida 
ligga 3-6 Jidiga fvarta 
bajaltpelare med inflr öd- 
de bvite granatlike cry- 
Haller ocb fvarta glån- 
fande flrålar , til några 
ocb 20 gr. jfluttning e- 
mot horizonten. Gam- 
la Fuleans mynning år 
nu infallen ocb utgår en 
fjå. Hr. Ferbers Briefe. 

d) Vid Habichtswald 
på toppen der de bekan- 
ta Landtgrefve Carls Ca- 
Jcader blifvit byggde, aro 
ofantlige lava-block : vid 


*) Vid Bolzena Sr et 1 medlet afbågden , finnas 
märkvärdigt Bajalt berg, \Bnfalter. Kring Fels- 
fotn under fl leftår af y- 1 berg, AldenbergocbGu • 
6 fots Vulcan afkfly der-\dentkcrg fynas afven la- 


förändringar. 213 

deraf nåftan helt och hollit upftaplade, i fyn* 
nerhet Staffa , ifrån hvilken jag åger et ftyc- 
;kc b)y Island c), och mångaflere orterhyfa dy- 
lika. DefTa pelare åro prifmatilke och inpas- 
fade utmed hvarandra, af olika antal lidor, 
från 3 til 9, mer eller mindre långa, anda til 
; 30 , 40, ja 60 fot , och från få tum til flere fot i 
diameter. En del åro fkildei korta ftycken eller 
fatfer, hvilkaftå uppå hvarandra med convexa 
och concava fogningar, fåfom de Irlåndlk* 
och lkotlke, andre åter år o fammanhångande 
hela längden igenom. Defle cryftall- block lik» 
na nårmaft fkörl til figuren, men deras fpet- 
far åro fållan eller aldrig oikadade , uti Au- 

O 3 ver- 


fa It- klippor , men utan an- 
dra Pulcan-märken, Hr. 
Rafpe, Pbil. 7 r. ijp , 
tal. 1 S ocb 19.' 


66 fots mäcktigbetblan- 
dadt med pelare-ftycken , 
oredigt kaflade om hvar - 
andra. E11 del pelare vo* 


b ) Staffa beftär til ro bhjde och någre vi/ade 


fi&rre delen af bajalt , 
varande omtrent -} mil 
läng ocb — bred. Läng - 
fi i här fedda pelare var 
vid pafi 60 fot. Den fä 
kallade Fingals grotta är 
af anfenlig bhgdocb vidd. 


vid fonderflagning inuti 
likfom droppar. Hr. v. 
Troil bar bärifrän hem- 
fört en led , fom han be- 
hagat får är a mig. 

c ) Hr. v. Troil bar 
berättat mig, ut b an på 


h flående til tak och väg - ! Island fler [tade t fedt B a- 
af pelare, men bottenfi är fa It er , äfven omgifna af 
under djupt vatten. På j Tuff eller Lava ; inuti en 
et fiälle kan fynas at pe - . bar funnits et flycke Is - 
lame fl ä pä Tuff. ÖfverV lands agat inne flutit, 
dem dr. et jordbvarf af\ 


2i4 Om tilfSHiga 

vergne (kola dock funnits Ineda fyrfidiga prif. 
mer med fpitfar af 2 triangu lera plana, hvars 
baler gådt ihop til tak från 2 motfvarande 
horn d). Måfkvårdigt år, at dyhke funnits 
bredvid Vulcaner, ja på och uti lava eller tuff, 
b vilket gjfvit en flark anledning, atanfedem 
för Vujcan-foffer e). Orgprporna vid Anrrim 
ligga utan tvifvel i lava, ehuru ingen ånnu 
föd t der efter. Til gry och beffåndsdelar kom- 
ma de aideies öfverens med den finare Trappen 
uti VVeffgöi h t bergen; bågge Hagen åro boplat- 
teaf jårmg fisörl och något kalk, eller fora enligt 
cheripiöt analyfis år det famtna, aflera, kiSéi , 
jarn och kalk, dock hoiler Bafaken mera jårn, 
At den fenare år vid eldfprutningar danad 
tyckes vara otviflaktigr , i fynnerbet der den 
ffår eller ligger på vulcaniSka åtnnen, men 
hvad Sattet angår ikall jag ftrax vidare utföra 
min tanka. 

Vid förklaring af underjord.il; eld före- 
falla två hufvudfakelige omffåndägheter at i 
almånhet utredas, nemligenburu denna eld tån- 
des, och huru den iedan underholles, tydec 

fora 


d) Gesr.ers ocb Boots 
figurer vifa (lolpsfka pe- 
lame med 6 (idigfpits gnen 
det ar antingen mifitag 
eller ritarens fel. 

e) Vid Sandoux i 
Auvevgne bar Hr. Des- 
m arets funnit et fyftem 
bufälterfinm fynas diver- 


gera for at går a en kula . 
Han bar i en af bandi, til 
Frtmfka Vi ?t. Acndemien 
rj( J for fl påfiådt Bafalt 
bnfva varit (me It af un- 
derjordifk eld och under 
affvalningen fpruckit re 1 
gulert. 


förändringar. aij 

, fom kan tjäna til etdera ändamålet Sf ej altid 

: fkickligi til det andra. Vore uti jordens in- 
nandöme en beftåndig eldbehöfdes ingen vid- 
löftigimderfolcmng,raen andra phenomenerpas- 
la ej^ermed, Hvad tandningen angår få lim- 
nar ols fvafvel pulvers blanning med jårnfiU 

Ifpån mårkelig upiyloing. Ora et {kålpund af 
hvardera knodas til deg med tilhjelp^ af t 
Ikålpund vatten kännes ftrax luckt af rotna 
ägg. Lägges maflån fedan på et tat märkes 
ingen fynneriig hetta inom 4 drnar, om kallt 
vatten brukats , men med varmt befinnes den 
fnarr fvartna, f vålla och he<ta anfenligen: y- 
tan fkorpnar , fpricker och utllapper genom öp* 
ningar brännande hvita ångor, hvilka ökas och 
omfider tanda fig. Sådan brand kan vara he- 
la 10 timar, och når både lagor och gniftror 
uphört, fynes maflän brinnande, dådenpåblå- 
fes. Större blanning gör naturligt vis ftarka- 
re våvkningar; 25 fkålpund af hvardera ämnet 
fommartiden nedgråfde uti en lagom kruka, 
hvars öpning med linne tiibindes och fedan 
éfverhöljes med 1 fot jord, uphåfver efter 8 
til 9 dygn den öfverlagda jorden, gifver he- 
ta fvafveldunfter och omfider full låga, fota 
ka/lar omkring Ivart och gult pulver/). Det- 
ta förlok har ej lika utgång uti aldeles täppt 
rum: rnasfän fvartnar val, dock åftadkom- 
mes ingen ändring i vårman, men få fnart 
den lattes i fri luft vila fig ftrax hetta och 
rök. Innetlångda luften minlkas vid defla 
O 4 för- 


/) Lemery , Mm. de f Ac. 1709. 


si6 Om tilfålllga 

förfök x til | af fin volum och blifver gan- 
Ika farlig, at indragas i lungorne. Under vat- 
ten fvartnar och f väller flik blanning, men 
åfven utan at upvåcka värma. I följe af alt 
detta måfte underjordifk eld upkomma, om 
fvafvel och jårn åro förmängde, lagom fuck* 
tade och luften åger något tiltråde. Nu fin- 
nas vål inga tilråckliga nederlag i jorden af 
de nemda ånonen i fådant fkick , fom de af 
©fs til förfök an våndas , men de träffas före- 
nade uti fvafvel-kis, hvilken ofta uppe i da- 
gen befunnits brinna ihop affig fjelf g). Man 
nar få mycket fåkrare anledning at tro eld på 
detta fått tändas i jorden, fom alla vuleaner 
vifa ymniga fpor af jårn : all lava år med den- 
na metall författ, afkan dragés til flor del af 
magneten, jårnvitriol vifar fig, ja ibland up- 
kaftas järnmalm i fly eken eller korn, fom dra- 
gas at magneten. Det år fant, at fullkomligt 
fvafvel fållan röjer fig i fynnerlig mångd, 
men elden måfte ju decomponera det, oen at 
lä fker vitna rökens befkaffenhet, famt fele- 
nits, aluns och vitriols tilkomft på defla orter. 

Den genom kifens törftöring upvåckta 
elden behöfver föda och underhöll, hvartil 
flenkol och alunfkifrar åro ganfka tjänlige. 
De finnas uti anfenliga lager nedbäddade i jor- 
den , åro altid fpåckade med mer eller mindre 
fvafvelkis,? famt åga förmögenhet at brinna b). 
Utom defla träffas i jorden ingen årforder- 


£) Lifter bar férjl tnifi ■ I underjordifk varma, 
idnkt ki s få fota or fak iil\ bfCrarpbyttc a lan- v dr k 


förändringar. 217 

1ig mängd af antåndeliga ämnen , åtminftone 
åro de icke hittis blottade. Den tilförnenem- 
da hallt af Vulcanilka tiivårkningat*. vifar åf« 
ven ogonfkenligcn , at få tilgår, lom förmält 
år. Aiunlkifer chemice anaiyticerad gifver, 
utom bergfetma och kis, lera, kifel och litec 
kalk, hviika jordarter juft utgöra grundäm- 
nena af det ibm utkallas , ehuru de efter för- 
ändrade proportioner och olika åvårkan, fe 
mycket Ikiljaktige ut. Hvad Veluvius egen- 
teligen beträffar få år nållan otviflaktigt, at 
branden har fitt fåte i et Ikiferhvarf under en 
kalkltens bädd , förmodeligen fortlåtningar från 
förbiflxykande gren af Appennin. Det fom 
upkaftas foga eller intet angripit år förnem- 
ligafl kalklten, i hvilken ofta fitter klar kalk- 
fpat, fom icke en gäng blifvit dunkel af het- 
tan: få målte ock hånda, ty innan öfverlig- 
gande ämnet blifvit afrögt, kan ej elden årnå 
full llyrka. Deremot baf jag ingen ting ledt 
oförändrat upkomma af ikifern , den kan f jelf 
brinna och blifver ej lå fnart updrifven. All 
lera och deraf danad Ikifer holler alkali vola- 
tile, lamt det yronigall, då allehanda Imåhafs- 
djur deruti blifvit begrafne. Hår finnes fåle- 
des ena beftåndsdelen til den Salmiak, fom 
plågar träffas fublimerad: den andra eller ly- 
ran hårrörer utan tvifvel från hafsfalt, fom 
vanligen år blandat med hvit magnefia för- 
ent med faltlyra, hvilken fenare förbindel- 
fe genom tilråcklig hetta kan decompone- 
O 5 ras 

i A erike lutar all fin a - ut nytjats til Irånjle un*, 
lun iitur Jliifer , fom för- der p annor ne % 


si 3 Om tilfalliga 

ras, KokOiltet följer efter ali liknelfe med hafs- 
vatten, tom intränger under den brinnande 
materieuji örvandias i ångor och defle updrif* 
va deflerehanda ämnen, fom utkallas: kommer 
vatnec tillika uppå fmeltan , orfakas derigenam 
et utffrömrosnde eilcr rågn. Koklält under- 
hjelper niårkeiigen virrtncation i alman het, 
lavans Imeltning torde fuledes derigeoom iåt- 
tas } en ftor dd af detta iål t invikias, täljer 
med up och utvitrar efter flera veckors af- 
fvalning. Något fvafvel lublimeras der hettan 
år måttelig, antingen enfamt eller förenat med 
arfenik til Raufchgelb; ffycken utur fldferbåd- 
den och der befmtelige åmnen upkaffas mer 
eller mindre af ddcn förtärde, dels i pulver, 
dels i ftörie bitar, hvilka faftna på vågen i 
gapet» kring (pri das på opna kringvarande rymd, 
dier flyta, fom orenlighet på lavan. J)3 eid- 
fångda åmnen tvingas genom ftrång eld gifva 
de antåndelig luft, hvilken bår ffrax tåndes och 
utgör ftorre delen af Jagan* fom vifar fig i ga- 
pen A t få tilgår tyckas Chemifk analyfis , phe* 
nomenernes befkaftenhet och en fund Natur- 
kunnighet fammanflåmmande bevitna. 

Hvad de hvita granatlika cryflaller angår, 
fom fylla all gammal lava uti Italien, få åro 
de formodeligen tilkomne genom fmekning. 
Hår kan vai invandas , ac de egenteligen finr 
nas i åldre vulcan-fofter , hvaraf tyckes följa, 
at de blifvit losrifne och inblandade, famt at 
de följakteligcn faknas, når tilgången hunnit 
uttomas, ocli det få mycket mer, fom de ej 
aUenaft träffas i lava, utanåfveni afkaj menfle- 

r<? 


forändringar. 2 15 

re om ftåndigheter göra dock ånnu förra menin- 
gen troligare. Deras oräkneliga mängd fordrar 
et ofantligt förråd och deras befkaffenbet ikil jer 
dem fiån alla bekanta arter: de beftu afkifel 
och lera, utan kalk och järn, h varemot uti 
vanliga granater en anfenbg portion af de fid- 
nermia ingår tillika med de två förda. Den- 
na brid gör, at de icke fmelta, hvarken dilla 
fem granarer eller med bubhng, fbm fltörlar. 
Hårtil kommer hvad fom i det följande fkali 
be vilas, nemligen a t crydallilation pä torra 
vågen vid många ditålien går for fig. Här- 
emot har jag mera ikål at tvifla om de fto- 
ra bafaltpelarne någon fin varit fmelte, fbm nu 
tåm me! igen alman t tros. Deras belägenhet 
intygar ovederlågeiigen , a t de ätrninftone me- 
rendels blifvir danade af Vulcar.er, men deraf 
följer jud icke, at det fkedt genom fmeitning. 
Om et fegt b va rf , fom antingen aldrig varit rått 
ti [hårdnat, eller nu genom heta och fuckfiga 
ångor blifvk upnifukat , ligger öfver elddaden, 
lå kan det tvingas up och drifvas ut i form 
af en trögt flytande itiölja. Hvar och en fom 
med mig fedt finade Trappen i Weftgötha- 
bergen , fom til utfeende ocb hallt aldeles lik- 
nar engelfka bafalrerne, och hvilar på fvart 
obrånd fkifer, famt för öfrigt förfökr, huru 
lått defle arter fmelta til fvart glas, lårerfvår- 
ligen kunna föreftålla fig, at de förut varit 
flytande af eld: de borde åtminflone fe gla- 
li gare ut i brottet, om de flutit fl tunt, at 
ingen fvampig och blåfig flagg famlats uppå. 
Det bör dock läggas bårtil, at jag ej under- 


220 Cm tilfålliga 

iökt andra än engelfka arter, hvarmed åfven 
de Stolpilka komma öfverens, det kan fåle- 
des vå) hända, at andre bafalteråro annorlun- 
da befkaffade , och i fynnerbet tyckas de, fom 
finnas vid Bolféna vara (ålana: defegrofva* 
re ut, fmelta trögare och gifva ej fvart flagg, 
at doma efrer en liten bit, fom jag nyligen 
fådt, men ej ånnu hunnit analyticera. Af dem, 
fom med granatlika cryflaller åro fpåckade, 
har jag icke hittils haft tdfålle at fe mer än 
denna art, dock vifar det fly eke jag åger, in- 
ga fpor af dylika körtlar. Inneflutne främ- 
mande åmnen och drufhål öfverfintrade med 
cryftaller bevifa at ämnet varit mjukt, men 
ingalunda följer derat at det varit fmeltÅ). 

De voldfamma rorelfer och hafkeliga 
buller, fom ledfaga och förnemligaft gå före 
eldfprutningar , tyckas hårröra af et inneflångt 
högft fpånfligt våfende, fom under framtrån- 
gandeuti underjordilka håligheter, efter finför- 
roaga fkakar öfverliggande mafla, famt med 
tjutande och allehanda don , fom cåtmmftone 
ibland går i någon tadl och liknar flammer 
eller gny af vattenhjul, blåsbåljar, eldflåder, 
flaggor, m. m. gifvit de gamle anledning, at 
göra ./Etna til Vulcani vårkftad. En del nya- 
re påftå, at jordbåfningar härröra af Kledlrifk 
kraft , emedan de kannas på aflågfna orter nå- 
ftan i famma égnablek: emedan de infalla vid 

ym. 


b) Hr. Gr ef ve S. Cron* 
fledt bar i deffa da^ar 
(kickat prof både af Bol • 


fena bafalter och lava 
frän Monte albano mel 
cryflaJlifationer i drufbäh 


221 


förändringar. 

ymnig nederbörd efter ftark föregången tor- 
Ka , iamt i fin kofa följa floder och vatten åt : 
emedan allehanda eldige meteorer vid defla 
filfållen uti ovanlig mångd eller dyrka vifa 
fig: ånteligen emedan de rörelfer, fom på vat- 
ten och land rönas, öfvergå all annan bekant 
förmåga, hvartil lågges, at i fall ångor voro 
hår värkande borde jordens innandöme vara 
fullt af håligbeter, farot alla kållf prång förän- 
dras vid flika rörelfer, h vilket dock årfaren- 
heten nekar i). En del af defla omdåndig- 
herer åro vårkeligen fådane, at de göra ele- 
étrifka kraftens nårvarelle nog trolig, åtmin- 
done vid de fvångningar, fom éfverfara or- 
ter til många graders afdånd ifrån h varandra , 
och det nåflan på en gång , men härvid mo- 
ta dock dora fvårigheter. Huru kan jorden 
på vifla dållen i dark torka ele<dri(eras och 
likforn laddas? De ämnen, fom finnas uti och 
når til ytan åga ej dylik förmögenhet: de å- 

ter 


i) Dr. Stuckeley in- 
fånde 1749 ocb 1750 til 
Engelfka Societeten 2 af- 
handlingar i anledning 
af joxdbäfningarne , fom 
kändes i England d. g 
Februarii ocb d.8 Mar t ii 

1749 , famt d. 9 0 Sept. 

1750. Han påftär dem 
vara ele&rifka vibratio- 
ner , Jom ej ga fynner - 
ligen på djupet . Hr, 


Beccaria hårleder äfven 
deffa rbrelfer af Elektri- 
citet , hvars jämnvikt 
bli f vit rubbad , men på 
Jlort djup , bvilket äter- 
ftåttes medeltl moln , fä- 
fom kraftens ledare f rått 
et (låUe af jordklotet til 
et annat , hvarvid det 
altid utjlär convulfioner „ 
häftigare eller Jvagare ef- 
ter mjländigbeter , 


222 


Om tilfåiliga 

ter fom ligga på anfenligt djup kanna vi 16 * 
ke nog för at om dem med fåkerhet göra 
flutfatfer. Defsutom kan underjordifk eld vår- 
keligen upvåcka eie&ricitet, utan at vara tänd 
genom denna kraft. Således der fvafvelakti- 
ga ämnen fmeita och flelna upkommer ele- 
ktricitet , fom af furlök år bekant , och hårat 
kan rök ut ur Vefuvii fvalj biifva i ftånd, at 
gifva blixt ifrån lig, och at eleftricera uprefla 
jårnftångcr i Neapel, utan at Vuicanen genom 
elektrilk kraft blifvit lått i arbete. 

Jordbåfningars (amman hang med Vulca- 
ner år ögonfkenligt , ty Ikakningarne åro fhr- 
kafl förut och facktas genom utbrott. De 
rörelier fom (ke i vatten, och de ftörar fom 
fartyg kanna, knnna antingen hårröra af bot- 
tens haft i ga förändringar, eller af vatten , fom 
i (tor myckenhet trånger in til eldfhden ge- 
nom någon våg, fom fjelfva (kaknmgarne i 
ögnablick öpna och ftrax åter tiifluta. Det ar 
(ant, at jordbåfningar oftaft årtordra en för- 
underlig ffyrka. De fom kåndes i Knglattd 
1749 och 1750 marktes til ii ka pä et falt af 
mer ån 5 mils diameter, h varvid, om de hår- 
rört af exploficn från en punci , måfte denna 
fattas 2 \ mil djupt, och maflnn, fom rör- 
des, anfes innefluten af en omvånd cor.us, 2 
" mil hög och 5 i diameter på botten. Än- 
nu förfärligare kraft forftÖrde år 17 på en 
natt 13 flåder i mindre Afien, och vårkade 
på et fält af omtrent 50 mils diameter. Men 
härvid bor öfvervågas , at Vuleaner ibland 
kafta flenar af 2*300 fkålpunds vikt lång 


förändringar* 223 

i v5g, och at flytande flagg eller lava af mer 
! ån 12 - ijooocooooo cubik fots rymd kan 
i vid et utbrott updrifvas, utomafkatil flereaf- 
lagfneorters betäckning, hviika våtkningarove- 
: derfågeligen hårröra af ångor. Tillika bör befin- 
nas, at vatten, fom genom 100 graders hetta 
bringas tii dun fl: intager 14000 gånger ftorre 
rymd, ån förut, och laledes utan tvirve! mån- 
ga reiör mera utbreder i:g af ån flxångare eld- 
grad: når vatten faller i kokande olja eller 
hetare åmnen förvandlas det i ögnabliefc til ån- 
gor och våikar voldlåmmeligen , ja en fuckdg 
forma, fom niecallfmelta kommer uti, kan 
förolycka både ugn och gjut hus. Så långe 

vatten holles i aldeles tåtr flutit kärl förmår 
våi hettan föga göra något til ånga, men om 
ringa fle öpning gifves , förvandlas alt ihop 
på en gång och utbryter defs grufveliga- 
re , ju (hön gare eld tvingar det lamm a. ^ f 
Vulcaner Annas fmeln åmnen, derfinnasofta 
genombrånda kalkbåddar, m. m. fom ftraxkan 
vånda infallande vatten i dunfter. Når bår- 
til lågges, at luften inftrömmar vid jorclbry- 
net i luft-tom recipient med den häftighet, at 
1383 fot på en feeund genomfaras , få kan deraf 
någorlunda fl utas til den fart, fom många tufen- 
de gånger fpånfligare dunfler måfle åga. Alt 
detta tyckes gora kort Axåk ta jordhafningar och 
eldlprutningar någorlunda begripelige utan til- 
hjylp af eleclriciret. Då kis någorftådes af ned- 
trängande fucktighet forftöres mifter vål kring- 
Varande luft härunder J- til ^ af volumen , 
men dels årlåttes det utifrån, dels utvidga uo* 

"väck- 


224 Om tilfälHga 

våckfa hettan få dst öfriga, och i fynnerbef 
tilkomna ångor, at defla högft fpånfliga vå- 
fenden öpna fig åtlkiillga underjordifka vågar, 
bviikas genomträngande åftadkommer flere- 
handa ljud, under det oivediggande mafla Ika- 
kas. Som ingen vitring kan fke utan tiltråde af 
fri luft, få tyckas uphettade ångor låttaft vinna 
frihet genom famma vågar, och låledes icke be- 
höfva tvingas in uti tilflutna canaler. Ingen 
tvifvel år, at ju icke ofta åfven få fker, med 
om öpningarne åro fmå , kunna derföre ej en 
ftot mångddunfter, häftigt alftrade eller fträr.gt 
uphettade, nog fort utfara, utanenupdåmning 
händer ocb reaftion utofvas åt andra kanter. 
Defsutom lårer ej fållan hånda ,at den vitran- 
de kifen,fom mycket fvåller,ftånger utgångar- 
ne: at fkakningarne tåppa gamla vågar och öpna 
ledningar långrem i jorden, o. f. v. Grunden un- 
der Vulcanermåfte vara full af håligheter, hvil- 
ket fynes deraf kunna Hutas, at vitring få ym- 
nigt fker, hvilket forutfåtter tiltråde af luft, 
ty mångfaldiga orter hafva dylik kis , fom ic- 
ke i jorden forftores. Om flark nederbörd 
eller af underjordifka vårman fmelt fnö ledas 
ned til eldftaden , eller ock jordbåfning åpnac 
gemenfkap med haf och fjoar fty Vulcanerå- 
ro gemenljgen belågne vid vatten), få för- 
vandlas detta flytande åmne nåftan i ögnablick 
til ångor, fom på det håftigafte vårka, bryta 
fig nya vågar i jorden eller åt dagen, eller ock 
Htdrifva vatnet, famt genom medflåpade åm- 
nen ftånga igen den nyligen vundna gemen- 
Ikapcn, ehuru den fnart kan åter uprifvss afi 

lam- 


förändringar. aaj 

famma orfak fora förut, ochvolk defktften» 

I fom i nårgrånfande vatten vifa fig. Genom 
i dagöpningar utkaftas ftenar, afka, lava, vae- 
i ten, m. m. efter omftåndigheterne : deffe fal* 

! la fil flor dei ned omkring öpningea och up- 
: ftapla efter band conifka Berg, eller fä kalla* 

■ de Piker, med Vuleanifka hvarf ochgenom- 
bårade toppar , b vilka genom tiden eller nya 
utbrott åro oåndeliga förändringar underka- 
flade. Ehuru Monte di Somma nu endafl utgör 
fen balf-cjrkd få har det efter all iikneife förr 
ågt rundelen full , ehuru den emot hafvet be- 
lägna delen blifvit förfiörd och quarlefvorne 
af tilfålligheter bortförde, 

■Når åmr, et hunnit förtåras afftannar bran- 
den och de omförrnålte voldfamhecer, ja i- 
bland få, at på 10, 20, 50 ja flere år icke 
en gång rök vifar tig, men årfarenketen kå- 
rer, at de åter många refor kunna tåndas och 
på det grufveligafie ra fa. En del tyckes dock 
med allo utflockna, årminftane vet man fle- 
re, hvars brand år åld re, ån all orternas hi- 
ftoria. A t de fl a jordklotets convulfioner me- 
rendels hafva fitt tåte ocli urfprång från dju- 
pet vitna flere omflåtirfigheter: de ofanteliga 
utftrömningarne tala ögon fken ligen hårom s. 
vi hafva ock förut fedt, at iNeapefår hela tra- 
flen från Capua til Sorrento öfverhöljd med 
utbrots ämnen, hvartil behöfts et förfärligt ne- 
derlag af eldfångda åmnen. För öfrigt kunde 
icke annars kånningarne på aflågr.afte orter lå til- 
lika infinna fig, lom de ibland befinnas. Vid 

i? Lita- 


s:t ha B må et. 


226 Om tilfälliga 

Lttflbcns förflöring marktes jordblfningennS* 
ftan tillika på mångfaldiga ftållen, i n och s 
ifrån Grönland långt in uti Africa, flinat i o 
och w åcminftone "afven få långt, eller visft 
50 grader, och kanfke ån längre. Bergftråc- 
kornes lammanhang kan icke göra deffa ha» 
ftiga och långvåga vibrationer begripeliga , ty 
meddelad rörelfe aftager och målfe inom trån- 
gare krets blifva omårkelig ; ej eller underjor- 
dilka canaler, hvilka efter all anledning in- 

f enftådes aga hårtrl nödig långd; och hvad 
islagrens förbindelfe angår, få finnes af be- 
kanta rön ingen liknelfe til lådan vidflråckt- 
het, och ån mindre, at på et ftålle upvåckt 
förftöring kan få i haft utbredas, ty denna ma- 
terias antändning liter helt annorlunda, ån kruts 
och knali-pulfvers. Det enda, fom hittils med 
något fken af trolighet kan anföras, år, at pä 
djupet medelft underjord i Ik eld eleftrifk ladd- 
ning och explofion t i Idrager fig. 

De farliga ångor, lom träffas i Hund- 
grottan och annorftådes vid Vulcaner vårka 
ingalunda genom brift på (pånflighet, utan af 
helt andra grunder , lono framdeles Ikola up- 
gifvas, 

150. Vatnens rårelfer göra på vårt jord- 
klots yta många förändringar. Efter defs fart , 
mångd , bottens loshet, lynne och Ikapnad 
bortbåpas mer eller mindre antal jordpartiklar, 
fom åter llåppas och fjunka , då vatnecs hä- 
ftighet til en- vifs grad lacktat fig. Monne 
håraf de fmå oar, fom gemenligen finnas ut- 
för ftora floders mynningar? Rhone gör år- 


förändringar, ' . 227 

ligen uplandningar i Languedoc. Medelmåt. 
tigt grumligt vatten ikall hnlla jord l), 
Rhen m) t ja den lilla floden Saale vid 
Naumburg kan i dygnet fora ofver 561705 c. 
fot flamm, genom hvar lodrätt Ikårning s). 

Hogderna blottas ärligen af rlgn. Jord 
och vitrings fkorpor aftköljas och bortföras, 
lamt grunden ofta undangråfves, fornemligafl: 
vid vår och höftfloder. Öfterdal-elfven tog 
1655 d. 8 Maj, medan folket fof, hela Seb- 
benbo by med fig, få at intet ceken derefter 
fyntes o). Skyfall vårkaåfven voldfamt. 1656 
bortförde et dylikt i Fahltin på några ti mar 
anfenliga flaggvarp och gjorde våg derige- 
nom o) v 1740, natten imellan d. 19 och 20 
Aug. inföll i Dalby focken i Vermland lådant 
ös-rägn i 8 timar, at åtfldllige hogder blefvo 
låflade och bortförde, i lynnerhet hände det 
med et högt berg , Lidlkåret kallade , hvilket 
rämnade och nedföll på atfktlliga ftållen , hvar- 
under de mindre delar bortflåpades at vatnet p), 
1765 i Jun. fkall vatnet få Ökt fig vid Can- 
ton, at 4000 hus blifvit forderfvade, och i 
nåfta land (kap en hel flad med iocoo invånare 

P a för- 


/) Manfredi, Han an- 
tager årliga nederbörden 
io tumlat \ der af genom 
floder går til bafvet^famt 
at det våtas yta år dubbel 
• emot det torras, Derefter 
, uträknar han , at hafvet , 
■bbr af til förd fyllning på 1 


2<f8 år höjas 5 tum, 

m) Hartloeker. Efter 
hans räkning borde vattu - 
bryn böjas 1 fot på 100 år. 

n) Hamb, Mag, III. 

O) Bi/k. Browallius 
om Vattuminfkningen . 

P) V. Åc. H, iifj. 


228 Om tilfålliga 

förflörd: det fleg på fenare flället 30 fot of ver 
vanliga höjden q). Hvad ofantelig mångd 
jord föres icke under alt detta årligen til haf- 
vet, fom följackteligen bör höja dels botten 
ganlka mårkeligt. 

Men det år icke allenafl löfare ämnen, 
fom föras af vatten, de faltare klippor nötas. 
Uti bergen på Syrilka och Phoenicifka kufler- 
na hafva fordom varit uthuggne dammar för 
hafsvatnet, at deruti flåppa fitt falt, men de 
åro nu genom vågornas åtgård blefne obruk- 
bare r ). På Limur fjåll i Norrige utrinner 
en elf mittigenom en ljusgrå marmorvägg. 
Öpningen år måfl fkyld af bufkar, men då 
man hunnit dit träffas en hvålfd marmor lon- 
gång, 8 til 10 fot bred och 6 bog, gående i 
å:fkilliga krokar, öfver elfven år"et 3 fingers 
tjockt marmor-gålf, fom genom några öpnin- 
gar låter fe det derunder framrinnande vatnet. 
På toppen, omtrent 100 famnar högre, lig- 
geren fjö, fom efter hand gråfvitfig igenom. 
Det nu varande öfvertåckelfe har utan tvif- 
vel förr varit botten , fom vatnet lupit öfver. 
Sedermera har detfkurit fig djupare, ochför- 
modeligen blifver nu varande botten framde- 
les en Tik» betäckning r). 

SS. kallade Jätte grytor åro utfvarfvade gro. 
par t), bergen,: fom cn del påflå ånnu i dag 
kunna tiUkapas , och vifierligen förtjänte at fat- 
tas utom tvifyelsmål. På en klippa i kökare 

fjår- 


q) Sv. Påfltidn, I s) Bifk, Pontoppi- 

r) Dr. Shaw, |dan. 


foråndringar. 229 

fjärden uti Finland åro 6 ftycken. Den låg- 
fta, fbm ännu ftår under vatten, {kall vara 
börjad for några och trettio år fedan, och ha- 
de 1766 1 fots djuplek t). Dylika finnas i 
Jemtland, i Weftergöthland, i Bohus-lån «), i 
America nedom Cohoes fall och emot fåftet 
Nicollon i Hudfons flod x) y famt inånga andra 
orter. De åro gemenligen på brantafte fidan 
af berg, fållan eller aldrig öfverft. En del å- 
ro 2 til 3 famnar djupe, aflånge eller runde, 
altid ganlka flåte, och ibland med tydeliga 
fpor at lnåekgång. Merendels tråffas de i gra- 
nit och åga förmodeligen fin upkomft trån 
den tid, då åmnet varit mjukare, ån nu, men i 
kdkbergkan vål i vara dagar et antingen ftåndigt 
fallande vatten, eller höft och vårfloder, gö- 
ra flika urgiöpningar, dels enfamt, dels med 
tiihjelp af kringförda ftenar, fom ofta finnas 
i hålan quarliggande. Den få kallade Fånge- 
flen uti bergeT Saltmarsudd på ön Landsort i 
Södermanlands-fkåren har en dylik upkomft. 

P 3 Han 


t) Hr. Ofverflen och 
Ridd. Nordenlchöld bar 
fjelf fedt denna ftenfvarf- 
ning i jr än början och der- 
bfver ti! K. Vet.Acade - 
vuen inlämnat, ber ätt elfe 
med bifogad cbarta. Om - 
ftåndelig befkrifning här- 
om ocb tillika utfiakning 
of fjelfva ft enartens råt- 
te namn, fkulle gifva i 


ämnet mycken nplyfning. 

u) Vet. Ac . H. i~! 43 - 
Hr. Gyllenhal lärer med 
förfia lämna almänbeten 
del af fina noggranna ob- 
Jervationer pä JVeftgb- 
tbabergen y bv ar ibland af“ 
ven Jättegrytor utfår- 
ligen åro vefkrifne. 
x) Hr, Kalms A.R. 
III. 


230 Om tilfålliga 

Han år innefluten uti en inåt fmalare håla, 
i om har öpning åt s. Denna ften var i bör- 
jan endaft genom fprickor fkild från våggar- 
na. Sedermera bar s och w med då påftö- 
tahde vågor efter hand våndt honom om- 
kring, h varunder han nött fig ftörre rum, 
famt år nu fjelf rund och våggarn a helt (låta. 
Når vådren trånga hår in far han häftigt om- 
kring fin medelpund, men annars ligger han 
i hvi a y)- Jättegrytor finnas ofta til anfenlig 
högd öfver nu varande vattubryn* 

Vatten ändra underftundom fin våg på 
jordytan. Vade å i norra Helfingland utfltar 
d. 5 Maj 1762 inom några timar med gruf- 
ligt buller en ny våg af 1328 fots långd och 
21 fots vattnfall. Gamla åns botten ligger nu 
11 i fot högre, ån nya vattubrynen. Åns 
medel* djup år 4 til 6 fot. Denna ändring 
fkedde under en häftig islåfsning, underhjelpt 
af ftarkt pådrifvande våder. Jorden var lös. 
Kanfke ock någon hemlig åder långe arbetat 
pa denna öpning s). Gaulen, en å i Norrit 
ge, fkar fig 1344 ned i jorden och förlvan 
några dagar, men frambröt fedan med få- 
dan häftighet, at den fyllde närliggande dal 
med jord och ften , ftoppade fitt lopp och 
gjorde en dåmning, fom omfider fonderbraft, 
lamt utom några '”kyrkor odelade 48 bonde- 
gårdar och dränkte 250 perfoner a). Åar, 
lom hafva flere grenar, plåga ofta förvandlas 


y)A8.Upf t 2'j3j t I J. 143. t. IF , i 

%) F. Ac t H. 1364. 1 a) Pontoppidan, 


förändringar, 231 

til en enda, då den, fom drager måft gör fin 
rånna djupare, men de ofrige minfkas fmå- 
ningom och gro omfider igån. Således fkå- 
ra lig någre årligen djupare och undergråfva 
nejden, andre fylla efter hand fin egen bot- 
ten, och nådgas ånteligen öfvergifva fin för- 
ra våg, hvilket alt beror, dels at vatnets ftyr- 
ka, dels af grundens fafthet. De få kallade Mar- 
lekor tillkapas hårunder , når bråddarne beftå 
af mårgel: uti denna år ej proportion af le- 
ra, fadd och kalk ofver alt lika, de körtlar, 
fom derföre åga til hårdning tjånligafte blan* 
ningen, blifva fafte, och, då vatnet affkiljer 
löfa fammanfåtningen omkring, blottas i 0- 
for mliga klimpar, föm ån vidare genom fqualp 
och nötning vid forsfar fa fiåthet och under- 
liga fkapnader. Lager fynas ofta tydeligen 
uti dem. 

Men icke allenaft floder, utan hafvet ån^ 
drar fina ftrander. Många orter, fom förr 
legat intil hafvet finnas nu långt derifrån. 1680 
flod vatten der ftaden Hudviksvall nu år be- 
lägen, hvilken 58 år efter fin anläggning flyt- 
tades 440 famnar nårmare ftranden, PitheS 
år flyttad f mil efter 45 år: Luleå 1 efter 
ag^); Gamla Lodesö 4; Weftervik 2; o. G 
v. Då Torn eå anlades 1620 kunde ftora far- 
tyg gå intil, fom nu ej låter göra fig, och var 
då krinflutit af elfven, men nu ligger ftaden 
på en halfo. öfthammar Ikall ock vara me- 
ra jfkilt ifrån hafvet ån förr c), Vatnet fom 

P 4 for- 

b) Prof. A, Celfius,! c) Hof-Canc.v, Dalins 
V. Ac. H. 1743. | Svea Rikes biflona. 


232 Om tilflllliga 

dom gick indi fladen Tongerens murar, kom- 
mer nu ej pH 14 mil nar d). A iges Mortes 
och Damiata voro hamnar kring J240, men 
åro nu långt ifrån haf. Sraden Fooah låg för 
350 år fedan vid Cnnopifka armen af Nilen, 
men nu öfver t mil denfrån e). Fyrbåken 
Pharos var i homeri tid en dagsrefa från lan- 
det , men dåsENECA iefde, når derintil j ). Tor- 
net S. Michael, fompius v låt bygga vid (tran- 
den, befans efter 145 år 100a fteg derifrån g), 
Nordf|6n gick förr intii v linden ochihopmed 
Steinhuder fjöa b) * Perfifka hafvec intii fta- 
den Hire» Svarta hafvet fteg fordom til ber- 
get Dgebel Djaoik, iroellan Amazia och Tre- 
bizond i)\ Ravenna var ibland de Romares 
ypperfla hamnar vid Adriatifka hafvet , och 
flora ringar ficta ånnu quar i murarna k ),m. 
m. fom nu helt annorlunda forhoiler fig. I 
Spanien vid Blanes, vid Badelona, vid myn- 
ningen af Vobregat , vid udden Tortofa , långs 
efter ftranderna af Valencia l) och Langue- 
doc tu), har vatnet dragit f>g anfenligen til- 
baka. Storre delen af Vignoble d’ Agde var 
under vatten för 80 ar fedan«). ImeflanRo- 
chelle och Liicon år et fl ort (tycke land blot- 
tadt 0). Vid Tanum, Fjullbacka, i Lekfand, 

vid 


d) Hr. Buffon. 

e) Dr. Shaw. 

f) Q^iV. L.Fl.c . a<f. 

g) AB. Er. 17/ j. 
b) Leibnitz. 

i) Otter, Foy. 


k) Lulof. 

/) Barrere bos BufFon. 
m ) Aflruc , Hifi. Nat , . 
de Languedoc. 
m Buffon. 
d) Hr. Reaumur, 


förändringar. 235 


vid Björkö och Vafa flås årligen grås der, 
lom i förra 100 talec fifkades. Flerftådes på 
Arabiens kufter har det torra utvidgat fig/>). 
Ludvics flod ger anfenlig tilvåxt af land e- 
mot hafvet : hela låga Lovifiada anles för up- 
landning och tros det torra hår inkräkta in- 
om 100 år omtrent 1 mil af hafvet y). På 
norra kufterna af Siberien finnas ftåckar och 


tråd upkaflade tii fådant afftånd, at nu flod 
eller vågor aldrig hinna dit r). 

Fordna (egeileder hafva en del blifvit få 
grunda, at de åro obrukbara, fåtbm ifrån Ska- 
ra tii Hornborga f[ön; ifrån Upfala genom 
Roslagen tiiöfterfjön r); Lofgrund ocii Ig- 
gefund vid Gefle; vid Tanum och Gribbe- 
iftad i Bobus iån; m. m. Grekernas berömda 
Siraois år nu en liten back r) , o. f. v. Ja , 
åtfkillige öar åro med tiden hop vuxne, fllforn 
EngsÖn med Kuron; Afpön med Toflerön, 
Engsholmen utfor Sodertelje med Mörkön; 
Ljusön i Bohuslån med fafta landet, åfven fora 
Pfalmodi och Magdelone n). 

Ankare, ringar och fkeppsvrak åro fond* 
re på berg , i myror och annorftådes långt i- 
från hafvet, fåfom på Skuteberget vid Ström- 
Ilad} berget Stella i Portugall ; Pyhejoki berg 

P 5 i 


moires de l' Ac. /720. 
p ) Hr. Niebuhr. 

(j) Le Page le Pratz, 
Ht (i, de la Louifiade. 

Muller, Ruffifcb. 
Gefcb. bmnd nr. 
s) Hr. Mareiius bar 


uti fift Tal om Mala - 
rens urfop , bollitfSr /C. 
Het. Aeadenrien , glor dt 
t denna fegelled ganfka 0- 
\vijl. 

j t ) Otter, Vcy. en Per fe 
\$f en lurquie. 


a 


234 Om tilfållig 

i Öfterbotten ; en grufva på Alperna; i mo« 
ras åfvanför Vafa, vid Fjållbacka, vid Salftad, 
på Gothland, vid Chattam a), vid Padua y) t 
och flerrtådes. Alt detta intygar oemotfåge- 
ligen, at nu år faft land på många fiållen , 
livaråft förr varit hafsbotten, men tvärtom 
finnes cck bafvet göra inkråcktningar på andra 
ftålien. Under vatten updåmning för nya fåft- 
ningsbyggnaden i Landscrona uptåcktes på fjo- 
botten ffubbar efter en boklkog, fom ftodo 
djupt under hafsbrynet, h vilket til åfventyrs 
deraf hårrört, at i fordna tider en å hår läm- 
nat fin förra våg och fkurit fig en ny. Sta- 
den Donewich i greffkapet SufFolk år med 
nåftgrånfande land måftadels af hafvet upflu- 
kad y). Katwicks torn år nu vid (jon, fom 
förr var långt deri från , och fedan 1719 har 
vatnet vunnit ofver 100 famnar, famt under- 
gråft 2 gator, fom funkit. Våflliga udden af 
Cadzand har från 1703 til 1746 af fina diinor 
förlorat ofver 1000 famnar y). Ön Okney 
var fordom i fara för floden Rother, men 
inom 60 år uplandades anfenligt genom til- 
förfel af ebb och flod, dock har canalen til- 
lika blifvit få djup, at fkepp nu kunna gå der 
man förr vadat. Hamnen Vineta i Pomern 
år af vatten förftord. Likaledes gammalfta- 
den Calicut, med et fåfte af huggen ften, få 
at man kan ro ofver quarlefvorna. Ceylon 
har på nordvåftra fidan förlorat 10 til 15 mil. 

Ef* 


«) Buffon. | togg.i. 

x) Leibniz, Pro - 1 y) Lulof. 


förändringar. 235 


Efter all anledning har England fordom hängt 
ihop med Frankrike. Klippornas öfverens- 
ftåmmelfe uti läge, högd och ämnen, hela mi- 
len pä båda fidor om Canalen , göra det högft 
troligt. Vargar och björnar, fom förr 'fun- 
nits på detta nu kringflutne land gifva hårtil 
et nytt {kål. Alla oar, fom hårbergera fåda- 
na odjur, hvilka icke fjelfve kunnat hjelpa 
fig dit från nåfta land, tyckas blifvit ifrån det 
fafta afföndrade, emedan ingen lårer med flit 
öfverföra dem: drif-is år dock en utväg, (om 
gör flutlatfen tvetydig. Sicilien, Elds- landet, 
Ceylon , m. fl. torde genom vatnets utfkårnin 
gar blifvit kringflutne. Det år ftrax ofvan- 
före nemnt , at Svarta haf vet fordom ftådt hö- 
gre och förmodeligen var öpningen imellan 
Dardanellerne då tilfluten: jag har tilforne 
nemnt et hifborifkt Ikål z), och får nu tilläg- 
ga et phyfifkt. Hela fandheden Narym eller 
Rynpelki vid Cafpilka hafvet år full af låda- 
na muflel-fkal, fom endaft finnas i Cafpilka haf- 
vet. Dylika ligga nedbäddade i hela Steppe 
utmed YVolga och Jaik, Således har detta vat- 
ten fordom flådt mycket högre, och troligen 
gådt ihop med det då åfven ån nu högre 
Svarta hafvet a). America torde vål ock i bör- 
jan hångt ihop med Afien, ehuru det ej nu 
kan bevifas b) > famt likaledes många andra 

fund 


-) §. j>r. b. 
a) Dr. Bufching an- 
förer denna mårkvårdi- 
ga obfervation , nyligen 
gjord af trof Pallas. Se 


defi Vekoblad om Geo • 
graphifke ämnen , fly eket 
43 för år 1333. 

b) Steller var aldeles 
af den tankan i anled- 



i'' 

». 




*' t 

•• 

* 



236 Om tilfiiiliga 

fund och vikar hafva upkommit c). Man vet 
huru voldfamma inbrott hånd t i. fena re tider. 
1421 ofverlvåmmades på en natt det vidftråkta 
landet Dortfche Waart, 1446 forgingos ofver 
iooco perfoner kringDordrecht, fa tu t mer ån 
iccooo kring Dullart i Frisland och Zeland : 
byar, flått och torn fattes få under vatten, at 
endaft hogfta lpitfarna fyntes. Slikt har håndt 
i England och annorftådes. 

Imellan tropici har hafvet en heftånciig 
fart åt offer, dels genom det oföråndrada vå- 
dret, dels genom ebb och flod. Böljorna må- 
tte fåledes jåmnt flå och tåra de oftliga ku- 
tter. Nar man betracktar både g. och N. verl- 
den på detta fidor, få kan det icke annat ån 
falla hvar tänkande före, at de mångfaldiga 
öar hår nu finnas åro de fattatte qoarlefvorna 
af det fattsmanhångande land hår fordom tor- 
de varit. Den mångd flått- tråd fom tråfFas 
emot polen, vid Nya Guinea och annoittå- 
des, tala ack om vatnets voldfamma åtgärder , 
kanfke underhjelpte af jordbåfningar och an- 
dra omftåndigheter. I Davis fund tråffas et* 
myckenhet fådane. En liten dei deraf år Vi- 
de (Salix), Al (Betula alnus) och Björk (B. 
alba), fom torde komma från någon vik i 
föder på Grönland, men A fp (Popultis tremu- 
la), Tall f Pinus Sylveftris ) , Ceder fP. Ce- 
drus), Lårketråd (P. larix) och Röd Gran (P. 


mag af motjvavnnde ud- 
dar ; viillanvarande hars 
mdngd ; likheten af j ord- 


mön, vaxter , djur, in- 
vänarnes feder , m, w. 
c) Se Varenii Geogr. 


förändringar. 237 

picea) måfle komma annorftådes ifrån. Vid 
Illand anländer driftråd ån ymnigare. På Si- 
berilka ftranden imellan Ob och Jeniley lig- 
ga Tall och Lårketråd högtals upflaplade: de 
frilkafte ftockarne altid hafvet nårmafl. På 
20 mil våxer ingen Ikog vid ftranaerna och 
ifrån Lena til Kolyma åro inga få flora ut- 
rinnande vatten , lom inifrån landet kunnat 
utföra fådana tråd. Vid Tura, fom infaller 
i Ob, på Ripheerne eller bergen imellan Ryfs- 
land och Siberien, famt annorftådes inuti lan- 
det , våxa de flefta drifåmnen : det är låledes ej 
otroligt, at en del hår af floder, Ikyfall, is.no. 
m. lösrifvas, famt bark och quiftar afllitas 
under nedflottningen til hafvet , hvaråfl de 
fedan lyda vågor och vind, men fom dyli- 
ka flockar träffas der inga flora floder utfalla ; 
på öftra fidan af Kamtlchatka, der ingen Tall 
våxer, m. m. , få år tåmmeligen I akert , at 
en flor del kommer ifrån vådra American- 
fka öarne. Ifrån Canada kan det ej vara , ty 
då borde ock Ekar (Quercus) finnas deribland d). 

Simmande öar åro ofta vedermålen af 
dylik voldlamhet uti inljöar , hvaråfl vågor och 
vind ibiand afflita nog anlenliga flycken af 
ftranderne, fom genom fammanflåtade röt- 
ter, fåf, bråntorf, rri. m. åga både lamman- 
hang och tilråckelig låtthet at båra Ikog, fle- 
nar och kreatur e). En ganlka mårkvårdig af det- 
ta 


d) Cranz a. (I. Imel- 
lan Jeni/cy ocb Lenafkall 
ejter Gmelins ber ättel- 


fe icke npvrakas något 
flott-träd, 

*}Plinius, L. 11 . c. pj. 


138 Om tilfålliga 

ta flag må korteligen nemnas. Den år belå- 

f en i fjön Ralången uti Jönköpings lån och 
allas på orten Rödholmen. Enligt kyrkobo- 
ken har den följande år varit fynlig, nem- 
ligen 1696, 1723, 1726, 1733, 1743, 1747» 
1750,1757, 1758 och 176Ö. På denna tid 
bar hon endaft 2 gånger upkommit utiAug,, 
men aldrig för d. 13; 6 gånger i Sept. och 
2 i början af OSt. Den har åter fånkt fig i 
Sept. , Oft. eller fift vid början af Nov. , fe- 
dan den ibland ej vift fig öfver 6dygn,fom 
1758. 1747 var den uppe 64 dygn, ifrän d. 
17 Aug. til d. 20 Ott. , det långfta man vet 
utaf: den ågdeöo gamla ftubbar,af h vilka då 
26 borttogos. 1766, dagen efter fedan hon 
fånkt fig, eller d. 4 Nov., ftod den 3 til 3 ^ 
aln under vatten: längden var 50 alnar och 
bredden 20-30. Svartmylla finnes imellan 
rötterne på henne. Hon upkommer altid på 
famma fiålle, hvaromkring år nog djupt. Vin- 
den tyckes ingen ting hår utråtta, ty 1757 up- 
flöt hon med flark nordan d. 3 0a.ochfjönk 
med dylik d. 19 i famma månad. Inga be- 
råttelfer åro bekante om defs föndring från 
fafla landet, men at den fordom burit kårn- 
tråd år en gammal fågen , fom af quarblifna 
rötter och (tubbar bekräftas. På hafvet kun- 
na (ådana icke emotftå , utan brytas fnart fön- 
dcr, hvadan troligt år, at de (om på defs y- 
ta föregifvas blifvit fedda, icke annat varit, 
ån ftora pimpftens fält. Slika vet man visft, 
at hafsytan ibland til anfenbg vidd betåckes 
med. 


förändringar. 239 

De partiklar hafvet affiiter fållas antingen 
Ii til botten eller vråkas up på andra flållen. Hår- 
5 utaf upkomma landråflar, en hop nya öar, åc- 
il Ikilliga ftranders uphöjning och tilvåxt, m.m. 
i Vatnets böljor bygga åfven många nya öar af 
; coraller, (om hopvråkas och fåflasaf l'and,hvil- 
! ken altid följer med och för fin låtthets Ikull 
: öfverfköljer dem. Når banken hunnit öfver 
; vattu-bryn blir den bviloftålle för flyst-och 
thafs-fogel, hvilka låmna etcer fig tråck, fjä- 
der, m. m. få at rötter, quiftar och frön, fom 
håndelfevis upkaftas ofkåmde , kunna taga ror. 
Genom växters förvandling betåckes landen 
: efter hand med mylla. Cocos-nötter kunna 
långe ligga i vatten utanat fkämmas, och vä- 
xa de väl i all flags jord. Der vågorne gå 
ienligt pafiåd-vindar eller befiåndigt våder blit'- 
, Va corall-bankarna af nåflan lika fkapnad , men 
ej lå, der fria väder hårfka. 

151. Clmater göra flora förändringar på 
' jordfkorpan , och dennas befkaftenhet på dem 
tilbaka. 

Imellan våndkretfarna och närmaft om- 
kring, omväxla hetta och nederbörd. Somlig- 
iftådes rågnar jämnt i flere månader, ja uti en 
llkogstract i Peru år vanligen i ir månaderin. 
gen dag fri, ja ibland intet uppehöll hela å- 
ret igenom e), Hårutaf måfle högderna ef- 
terhand fåtta fig, berg rafa, en myckenhet 
jord föras i hafvet och marken upblötna, hva- 
dan man ock fomligftådes fjunker til knät. 

Utom 


e) Hr. De la Condamine. jfamf. §. 3. 


240 Om tilfålligä 

Utom flere anförda följder hårutaf/), må nefnna# 
hufvudftaden Veleia uti Republiken af famma 
namn, belägen några mil från Piacenza och 
Emiliflsa borgmåffare-vågen, imellan 2 höga 
berg Moria och RovinåfTo. At doma eftec 
rudera, (om nu ligga 20 fot under grus och 
ften , har den varit anfenlig. Der finnas fkå. 
de-pånningar efter Conftancinus. Ingen vet 
når focftoringen fkedt, men fom efter båfti* 
ga rågn flenar hår pläga rafa ned från hög- 
derne, famt fladens quarlefvor finnas öfver- 
holjde af ofafiteliga fienblock, hvilka kunnat 
komma från de nemda bergen , få år nog ty- 
delige, at et häftigt ras, kanfke undefhjelpt af 
någon jordbåfning, varit orfaken. Hetta och 
torka åro andra tider värkande. Egypten ftåc 
ifrån Aug. til och med Oöh fbm en fjö, fe- 
dan tilApr., fom en Ierålta ,ochånteiigen ifrån 
Maj til örverfvam ningen fbm et förbränt, räm- 
nat och ödelagt land g). Af fådan luftens olika 
värma och fucktigbet vitra många iblanddehar- 
dareftenarter. Grof hSUeflinta calcineras ifolen, 
famt får ytterft en los och hvit fkorpa omkring 
lig, h vilken bortfköljd mångftådes vifar quarts- 
rånderoch med glimmer omfatte jårniga granater 
upöfver ftenars yta. En del kalk-fkifer-och fand- 
jftensberg, i fynnerhet kis-befjsrångda , multna 
med tiden aldeles fonder. Hunncbergs-trapp har 
jag funnit med ljus mörareutlakad fkorpa om- 
gifven emot dagen. Bergen imellan Åbo och 


f\ §. if-j. SeoviGuiner 

g) Dr. Haflelquisfts \Jka oriental-tiden §. 14 7* 


forändringar. 241 

Wiborg beflå måfl af Sjelf fråtflen, fom år 
fammanfatt af röd fältfpat, quarts och fkimmgr. 
Den tyckes vara bård, men faller dockfom- 
ligflådes fönderg-j. Ja fjeifva hvita fåltfpa- 
ten uthärdar icke alleflådes tidens frätande kraft, 
Monne de flora bergen Cibotus och Phe- 
gius i iEthiopien af denna grund förflörts b)\ 
Monne icke klipporne vid Greiflrenflein , Eh- 
renfriedrichsdorfF i Meilen, vid Stonhenge, 
S;tlisbury i England, Adersbach i Bömen, Svit* 
BeeneiChina, åtfkillige i Peru, m.fi. fom lik* 
na torn , murar cch allehanda ruiner, åro vitnen 
ttl fådana förftöringarr Huru malmer och me- 
taller förändras gifves tilfålle at i det följande 
nemna. Når beflåndsdelarne |åro dels flycktige 
och dels fafle ; dels mjuke och dels hårde ; del* 
fvampige och dels tåte, få loflås gemenligen 
med r;den deras famroanhang: de fafle, de hår^ 
de ocj tåte flå quar, fedan de flycktige, mju- 
ke och löfe blifvit genom värma, luft, kold 
och vatten efterhand affkilde. En del åmnen 
undergå härvid ej ailenaft en mecanifk fön- 
dring, utan ock en innerlig förändring til fitt 
lynne. Sådana åro i fynncrhet kifige föreningar. 
Luften har en ganfka ftark attraclion til phlo* 
gillon, ja få, at fvafvel- blommor med tiden 

Q vår- 


g) K Ac, H. 7/7. 
'Hr. Gadd bar i 
en Di Q. under Takt Sjelf- 
frätften ocb funnit den 
fgenteligen vitra , når 
faitfpaten ocb en fet j år * 
2: dr a Band, 


nig fvafvel * bunden glim • 
mer råda deruti, 

b) Plinius nemner dock 
ftdder , fom tillika för* 
flörts, L.II.c.pt . 


242 Om tilfålliga 

vårkeligen mifta något af det brånbara och li- 
tet af vitriol-fyran utvicklas. Så (ker ock i ki- 
ler, fom ligga i dagen utfatte för vårma och 
iuft: den befriade lyran (uper fuckcighet (arm 
blir fnart nog utfpådd för at kunna angripa 
jårnet och formera grön vitriol, h varunder 
fammanhanget föi loras , delarne falla ifrån hvar- 
andra och betåckas med vitriolifka blommor. 

De nårmare polerne belågne orter hafva 
af kölden icke mindre rubbningar. Högder 
och berg fupa om höften vatten genom fpric- 
kor och fina opningar. Når vintern anlåtter 
förvandlas det til is, fom utvidgar och (prån- 
ger fönder omkiing fig. Håra£ hårröra ofta 
de löfa ftenar, fom tråftas omkring berg. Mitt 
for jB.agnums gård på foten af Hunneberg å- 
ro 2 ftora ftenpefare (Tråle ftenar kallade) 
loftbade ifrån (jelfva ftenvåggen, med hvil- 
ken de nu göra en 6 til 8 gns vinkel, och u- 
tan tvifvel framdeles brifta fönder. Om vå- 
ren kan man ej utan lifsfara re(a imellan Hun- 
ne och Halie för ftenar (om nedrafa, ibland 
af grufvelig ftorlek, hvilka emot det gamla 
rafet fönderflås i >. Uti Norrige kallas fådar.t 
Bierg-rap, och når ftenarna i fallet råka an- 
dra, famt (mulas i kringflygande fkjerfvor, får 
det namn af Sten- ur. Stenfkred åter heter hos 
dem, når tjåle och rågn låfTat (mårre ftenar 
jfrån fjållkanten, hvilka famlas emot något mot- 
ftånd på vågen , til defs det genom fm tyngd 

för. 


i) Sddant ras kallas der - 1 lodratta fl envaggen netif 
omkring Gryte. Sjelfva\nes Flog. 


förändringar. 243 

förmår bryta fig löft. 1697 vid Kyndelsmås- 
fan blef mycken jord härigenom förlkärod, 
flera gårdar förflcrde och 130 perfoner om- 
komne k ). 

Vattu-bulenler-jord hopdrager fig genom 
fråll. Håraf finnes den Iprucken om våren 
och gråslvålen 4 til 5 turo ifrån ftenar, fom 
han töregående och efterföljande lomrar flu- 
tar intil l). Jordarter fupa mer eller min- 
dre vatten, ja en och lamma finnes hö* 
fietiden dels mindre vattubulen, ju närmare 
dagen, utom Velan eller gåsleran: denna fu- 
per få mycket vatten , at det kan väga ine- 
mot 4 gånger mer, ån hon Ijelf. Jordarter- 
na åro ock ofta körtelvis inblandade uti hvar- 
andra, åtminftor.e olika måtfade med vatten, 
h vad under då , at tjålen , fom fpånner jord- 
fvålen olika, bryter den, uplyftar rötter och 
ftenar, gör flåcktals uphöjningar och lägger 
grund til tufvor, m. m. De rubbningar , lom 
lienar, ftolpar och grundvalar lida af tjåla här- 
röra egenteligen af lera. Jag har upblött al- 
lehanda jordarter,' ftålt deruti tillpitfade pålar 
och låtit fryla. Alla fom intet höllo le- 
ra voro i jåmna malTbr fammanvuxne, men 
ju halltigare de voro på nylsnerode jord, dels 
mer hade de dragit fig ihop och låmnat ftör- 
re eller mindre öpning omkring tråder. Dyli- 
ke fyllas på blida vårdagar med fmålt Inö, 
fom antingen af markens kyla eller nattkol- 

Q 2 den 


k) Pontoppidan. I nebergs vackra oj b. i F, 

l) Se för. Dir, Ru-J/fr. H. 1765. 


t 


244 Om tilfålliga 

den fnart fryfer , utfpånner fig med 3000 fkålpss 
flyrka för hvar cubiktum vatten , och; tvin- 
gar upföre, emedan motflåndet merendels år 
minft i den kofan. 

Strander, i fynnerhet af löfare åmnen, 
uplyftas årligen , ty få fnart fjårdar och fjöar 
tilfrufit, åro de hopvuxne med tjålen. Om 
nu upfjö hånderj froålt fnovatten flannar up- 
på ifen om våren, innan tjålen gådt up, och 
får genom någon öpniog gemenfkap med vat- 
net derunder; eller det genom kållfåg blifvit 
ökt, få tvingas ifen med anfenlig flyrka atup- 
lyfta fig. Når det fker nödgas ock nårma- 
fte kanten af tjålfkorpan at uphöja fig. Uti 
det hårvid hlifna toma rum inrular vatten , 
blandat med åfja och andra åmnen, hvari- 
genom den upbrutna kanten underbåddas och 
ftår foljakteligen högre, fedan ifen bortfmålt. 
Så tilgår på många flållen i öflerbotten. is 
tilfrufen omkring ftenar lyfter dem både vid 
isbrott och infallande upfjö, famt förer dem 
ofta med fig, ehuru de ibland åro af anfen- 
lig florlek. På detta fått torde fiere fålflenar 
blifvit onyttige, och åtfkillige nya hallar årli- 
gen komna i dagen. Is fpricker ibland med 
fådant don, at hela nejden fkakas fom af jord- 
båfning. Slika råmnor tilkomma i almånhet 
på 2 fått. På åar gå de långsefter och hår- 
röra gemenligen afilens ytterligare utvidgning 
under fortfarande köld , fom har fafl flod 
emot flranderna och måfle derföre bryta fig 
mittpå. På fjöar åter gå de emillan flenrör 
grund och fandbankar, famt tilkomma af for- 


förändringar. 24S 


ökt vaf ren genom upljö, vifla vindar, t6,m.m. 
I)e brifla med lådan håfcighet, at underftun* 
dom ftenar i deras ftråt af flere fors diame- 
ter, Ipråckas mitt i tu. 

Den kringvråkande hafsifen utöfvar mån- 
ga voldfamheter. Når den drifves emot grund, 
ftenar, no. m. har den en grufvelig ftyrka, 
at kafta öfverånda, at föra bort grund och 
bankar, at upvråka dylika på andra ftållen. 
En Ipitfig ften 8 til 10 fot hög och 9 tjock, 
fom legat 1 fot öfver vatnet utanför Kalajo- 
ki locken , år vid en dylik isgång flyttad up 
på torra landet , famt med fmårre flenar få un- 
tlerftödd , at en karl kan krypa derunder. 1760 
vältrade dref-is vid Bredgrundet omkring en 
Ilen af 12 til 14 fots tvårlinea, få at en an- 
nan flda vandes up, än förut. Året derpå 
biel denna kant nedtrykt /). 

. Når kalla fomrar några år å rad infal- 
la, hånder, at drefis, lom flockat fig emot 
villa kuller, blifver olraålt. Som årligen 
ny tillamlas och en fådan hopflapling an- 
lenligen kyler lufeen omkring, få kan omli- 
der ingen fommarvårma råda derpå, utan håc 
bJifver en beflåndig omringning af is. På få- 
dant lått låra Grönlands och James öflra ku- 
ller, Frobifhers-fund ra;, med flera ftållen, i 

a 8 fed- 


m) Fjorden Sermeliar - 
[ok vid 62 gr. ar med 
flåndig is igenfyld ocb 
bolles af Cranz jbr det 
fordna Frobifbers fimd. 
Något längre i norr lig 


ger den Jä kallade Js - 
blinken , fom fynes mån- 
ga mil ut i bafvet , dr 
4 mil lång ocb 1 bred , 
famt äger 20 til 60 al - 
nan höga is-hvalf i mel- 


*4$ Om tilfalliga 

fednare tider blifvit otilgångeliga. Man kan 
lått föreftålla fig, hvad ändringar nejdens 
cliraat hårutaf måfte undergå; at våder ifrån 
defla kanter blitva kailare och härdare , ån de 
förut varit, o. (. v. 

De högfta bergstoppar famla likaledes år- 
ligen ihop js och Inö. Öfvec bergkeden Mont 
Maudit var förr en fart til Piemont ifrån Frank- 
rike, men den år nu obrukbar genom en be- 
ftåndig is af 2 mils långd och - i bredd, (om 
årligen tilvåxer, och anda til blå färgen lik- 
nar" isflockningarna kring polen Vid Grin- 
del wald uti CantonBern förekomma de märk- 
värdiga Gletfcherbergen. Det år enfjö vidpafs 
17 mil lång, h Vilken (ommartiden, och til 
ffort djup, år fruien. Under isflcorpan ut- 
tränger fig vatten genom öpningarna af en d*I , 
hvilket under vågen fry fer til is-pelare af mång- 
faldiga förändringar. Det nedkommande vat- 
net utgör floden Lutfchin , (om år beftån- 
dig, emedan i«(korpan hindrar utdunftningen, 
och de omgifvande fnöbetåckta bergtoppar 
årligen under ftörfta bettan något fmålta. Des- 
fe isberg ökas flere år, men, underftundom 
minfltas de ock anfenllgen, (å(om 1540 och 
1719 0). Sjons höga läge och imellan kylan- 
lande (noberg, hindrar folen, atupcina defs is, 
dock fpricker han om fommaren, och ge- 
nom 


ian Same: denna f /or d\med tilfrufit utlopp, 
(kall 10 mil inuti landet \ n) Prejid. De Brosfe. 
vara ren. Bärefund ar ån\ o) Bertrand, Str. de 
iangre i norr t likaledes J la Terre j. iz. 


foråndringar. 247 

nom tilkcmmande fnovatten uplyftas, hvadan 
genom en öpning underftundocn nedfalla nå- 
gra isflakar i Grindeiwald. 

Således kunna villa orter få et långt flrån» 
gare climat ån tilförne och ibland biitva obe- 
boelige , fåibm det tyckes vara håndt med ö- 
flra Grönland. På andra flållen biifver åter vä- 
derleken tvårtom mer och mer blid. Italien 
år nu ef er all liknelfe nog varmare, ån for 
171800 år fedan, tyden tidens au florer om- 
tala Calabriens eller fodra delens floder fåfona 
om vintern tilfrulne p ) , och likaledes Tiber- 
ftrommen q)\ det ållkada Piinii Laurentinum 
vid Tiberns utlopp ågde då icke nog blid 
vinter at berga Myrten, olje-och Lagersbårs 
tråd r ) , ehuru det fliinemda nu kan flå ute i 
England s): då forelkrefvos ut vågar at fkyd- 
da bolkap för fnö och is t ) , fom nu inga- 
lunda behöfvas: åfven låmnas underråteiie , 
huru ål Ikall fångas under ifen a), hvilken 
nu fakert Ikulle begrinas i Italien. Lika för- 
ändring tyckes Ikedt annorftådes. Pontus eu- 
xinus belkrifves lå flarkt tilfrufen om vin« 

Q 4 trar-j 


p) Virgilius var väl 
Poet , men fkref dock 
jant uti Georgien. Hans 
under råttelfer bbraifyn- 
verbet låvipns til Man- 
tua defs j ödd fe ort . 

q) Juvenalisto. VI. 

r) Plinius omtalar i L. 
XHIL c, 2 , träd } jom 


längre bolla fnö pä (ig 
än andra. 

S‘ Se Hr. B irringtons 
af b uti Pbil Tr. rjtf. 

t) Virgiiii Georg. L. 

111: zoi- 31* 

u) /Elianus, L , dt 

animahbus , c. 


243 Om tilfålliga 

trarne, at Sarroaterne körde deröfver: vin frös 
farnt utdeltes hår ftyckevis, och fnön låg lom- 
ligftådes olmålt hela fommarenÄ 1 ). Relande, 
fom i fenare tider befokt delTa nejder nem- 
»a ingen dylik köld , utan falt mer med för- 
undran anle beråttellen om Conftantinopels 
fund , fom under Conftantini regemente va- 
rit tilfrufit, och at Pontus euxinus år 401 le- 
gat 20 dygn y ). År 859 frös Adriatilka haf- 
vet få til, at man kunde gå från fafta lan- 
det til Venedig z). Sjelfva Alperne tyckas på 
några ftållen biifvit mildare , och öfvergången, 
fom belkrifves få forlkråcklig for Hannibal a) t 
har fedan 1500-talet fkedt med ftora armeer 
flere gånger, åfven vintertiden. 

Som Italien fåkert var båtre upbrukad i 
Augufti ån vår tid, famt Tomos i detta af- 
feende år omtrent nu och då i lika belägenhet, 
få ligger vål icke hufvudorfaken i landets cul- 

tur 


x) Ovidii Trifl. L. 
IIL el. /ö. Dionyfius ocb 
Strabo lefkrifva kölden 
åjven fädan kring 7 0- 
mos\ nu Tomifyare, der 
Ovidius tilbringade ,7 
ar i landsflycktigket. Af 
ven Virgilius ( Georg. 

355 M-\ nemner 
om 7 alnars djup fnö i 
Scbytien , om vin fom 
fryfer , m. tn. 

y) Tourneförtj Vo- 


yage. 

z) Detta bände enligt 
Calvifii berättelje 859* 
men andre fäga det til- 
dragit fig 86 4 1 ocb at 
man kunnat med vagnar 
dka pä ifen. Hr. De 1 * 
Isle, Mem. de l' Ac. 
1 149- 

a) Se Polybii och Li- 
vii berättelfer , uti bvil - 
ka fnö omtalas näftan på 
bvar rad. 


förändringar. 249 

tur enfamt, utan hårrörer tillika af granfkapets 
befkaffenhet. 

Hvad fom i manna minne tildragit fig 
uti Penfylvanien kan nogare uplyfa cfs hår- 
utlnnan. Vinterkölden har hår, åfven (om 
fommarhettan , blifvit ganfka mårkeligen lin- 
drigare på 40 til 50 år. Kuften (tryker från 
so til no, når folen (åledes drager fig åt fö- 
der måfte defs ftarkare nw upkomma , ju mer 
landets kyla ofvertråirar hafvets. Denna vind 
bar ock envift hollit uti under kalla års- 
tiden, men alt fom landet blifvit jåmnare ge- 
nom upbrukning, och i ftånd at upvårma öf- 
verliggande luft til mera likhet med hvad At- 
lantifka hafvet formår , lå har åfven nw fack- 
tat fig, ja i ftållet förr behofdes 4 til 5 veckor 
at fegla dit , låter det fig nu göra på hålften 
lå läng tid. Ötre och tunnare luften kan ej 
antaga få ftark vårma , fom den undre och 
tåtare. Skogar bchoila åfven långe is och (no, 
hindra luftens fart , famt göra kölden längre 
om våren och hettan plåg(kmmare om fom- 
maren. Vid Chrifti födelfe voro Ungern, Poh*j 
len och Tylkland fulle af ftora fkogar, fom 
fåledes åt Italien gåfvo fvåra och kylande vå- 
der. Torde ock hånda, at i fenare tider un* 
derjordifka elden hår varit vårkfammare, åt* 
minftone har den vifat fig medelfl tåtare ut- 
brott. Om det år fant, fom mig blifvit för* 
fåkrat, at rågntiderne i Surinam, fom före 
17? 5 kommit på viffa dagar, federmera va- 
rit föränderlige på några veckor b ) , få fkön- 

___ 0_5 jes 

l>) Jag a ger denna underrättelje af Oj ver jl et 


250 Om Vatturoinfkningen. 

jes tydeligen, at åfven jorabårningar kunna 
vårka på cliinater. 

TREDJE CAPITLET, 

Om Fattuminfkningen. 

152. Ifrån åldre tider hafva åtfkilligehyfl 
deti tankan, at vattumängden på vårt jordklot, 
åtminffone på defs yta, vore uti beddndigt af- 
tagande , ehuru för Öfrigt denna mening va- 
rit grundad på olika fkål och til olika behof 
blifvit anvånd c). Men uti närvarande 1 oo- 
tal har denna fats vunnit mera ftyrka. Man 
har éfveralt funnit märken efter vatnets ford* 
na högd, ja man har 1 anledning af natutens 
nu varande hushollning (lutat, at en fådan 
minfkning vore nödvändig Vid K. Acade- 
mien i Upfala bar i fynnerhet vatnets afta- 
gande vunnit förfvar. Satlen har för öfrigt 
haft vanligt ode. Somlige hafva hollit den 
för bevift, andre för aldeles ogrundad , ja 
farlig och ogudaktig. Förmodeligen år me- 
delvägen hår, fom i mycket annat (åkrall. För 
min del målfe jag vidgå, at bevifen icke åro 
oemotfågelige, men nekar dock icke, ar en 

mm(k_ 


Lieutenant Dahlberg , 
jådd Sven/k , fom lodt 
fiere dr i Surinam. Hr. 


at ingen ting kan Jlutas 
deraf. 

c) Se Hr. Wallerii diji. 


Fermin nenmer ej derom de origine Geocosmi a b 
i fin Defcription de Su - j aqua ; Bifkop Browallii 
rinam , men han talar betänkande om Fattu - 
få litet m årstider ne ,\mivjhiingen y m.fl. 


t 


Om Vattuminfkmngen. 251 

mir.fkning fynes ganfka trolig, och. at de in- 
kaft, Tom hitrils blifvit gjorde, efter min öf- 
verrygclfe icke förmå kalta den öfver ända. 
Saken år annars af fådan befkafFenhet, at 
den måfte hånfkjutas til efterverldens dom- 
ftol d). 

Skålen for vattuminfliningen åro i allmän- 
het af tre flag. Hiftorifka bevis, at vatten 
fordom ftådt, der det nu icke finnes; åtfkil- 
liga mårken på det torra, aldeles lika dem , lom 
vatnet dageligen låmr.ar efter fig; och ånteli- 
gen påftående om vatnets förvandling til fatta 
kroppar, hvarigenom icke allenaft laken, utan 
ock h vårföre få bänder, ådagalågges. 

153. Vi hafva uti det föregående fedt, 
at fläder, fom vid fin anläggning varit når 
intil fjön, med tiden funnits Jångt der ifrån: 
at fegelleder blifvit grundare och aideles o- 
brukbace : at nya klippor efter hand mer och 
mer upftigit öfver vattubrynen: at vidftråck- 
ta ftrander blifvit blottade: at nu årligen bår- 
gas ho , hvaråfi: i förra tider fifkades , m. m. fom 
rvdeligen intygar, at fordom fomligftådes va- 
rit baf-, der nu dr lund é). Defsutom åro på 
fafta berg mårken uthuggne, hvarigenom man 
ånnu fåkrare kan dömma om ricktigheten. 
173: bief vid midfommars tiden no omGef- 
]e, och norr om ön LÖfgrund , på en klippa 
i hafvet, Svarthållan på viken kallad, en rand 

ut- 


d) Hr. Cancell. R. 
Ferrner bur uti det fbrut 
nåmda prefidie-tal gijvit 


en utförlig bifloria om 
denna tvifl. 
e ) §. 150. 


2 1; 2 Om Vattuminfkningea, 

uthuggen tillika med årtalet f) : 1745 och 1741? 
befans den vid (amma årstid mer än 6 tum 
ofver vattubrynen g) 1744 bief et fädant mär- 
ke med årtal uthuggit på en klippa urtar Va- 
fa hamn , hvilket på io år kommit 5 tum öf- 
ver vatnet b). Til efter verld ens rå t tel fe åro 
flere dy like uthnggne, fåfom på ncrrafte hol- 
men ar Skellö \ mil i fundet från Calmare 
ftad, hvilket 1759 d. 1 5 Jun, befans 5,68 fot 
iodrått ofver medlet af 5 års medel hågd er z): 
på et berg vid byn Stamdal på Angsön i Må- 
laren, 2 mil från Vette rås, uthuggs et mär- 
ke i vattubrynen 1752 d. 4Sept.£): påetberg 
i Malax fkårgård , Hamnlkårs Våttungen kal- 
ladt, bårades et 5 tums djupt hål vid vattubry- 
nen d, 24 Jun. 1755, lamt tillika i en berg- 
hålla på Granöfkaten i Vargo hamn /). 


./) Det fkedde genom 
Hy. Prof. A. Celfii««- 
fialt. 

g) Hr. HojCanc . v. 
Dalin, på hvars anmo- 
dan unaerjokmngen an- 
fiältes , nämner enda fl , 
ut randens hoj d ofver vat- 
net befans enlig med Prof. 1 
Celfii upgifna minjk- 
mngsmm , fom är 
tum om aret, 

b) AJJ. Haft och kyr- 
kob. Biörk lata uthugga 
denna rand. 


i) Hr. Le SI or W i lu- 
ftrum anflaltade härom. 

Ii) Det fkedde genom 
Hr. J, A, Liljeqmft, 
l ) Genom Land t mät a * 
ren Klingius. 

Pä Afpbn i Söderman- 
land (kola pä et berg ut- 
med fiön vara fkuror ut - 
riflade af en Gifle , jom 
utmärka Vatnet s bhgd i 
hans tid , dock utan ärtal. 
Hr. v. Dalin han förer det 
til en Gifle Elinefon 
Sparre , fom på lyo-ta - 


Om Vattuminfkningeni 255 

Vi hafve tilforne åfven funnit, at hafvet 
inkråcktar Hg mångftådes , ia at vatten nu vår- 
fkeiigen ofverhöljer orter, fom förr varit of- 
'ver^defs bryn. Således, af alt detta jåmnfört 
följer oemotfågeligen en vattuflyttning , men 
.at deraf kunna ftuta en vattuminlkning rnå- 
fte man noga veta förhollandet imellan in- 
kråcktningar och uplandningar , liafvets djup 
:oeh bottens fkapnad, hvarigenom man blef- 
,ve i ftånd at jåmnfora vattu -rymderna. In* 

: huggna märken på berg åro af mera betydelr 
ie, men hår blifver frågan om defle fafte krop- 
par hafva et oföränderligt afftånd ifrån jor- 
dens medelpun<ft, ty om de fjunka eller höja 
ifig* fora förut år anmärkt om många lofare 
: trader af jordfkorpan , lå kunna de icke gif- 
i va någon fåker underråtteUe. Når det öfver- 
1 vågas, at fådana märken, fom hår omtalas, 
mig veterligen endaft åro uthuggne kring Ö- 
fterfjön, få tyckes man icke behofva fruck- 
ta at de höja Hg. Denna nejd har hittiis va- 
rit fri för fS häftiga jordbåfningar , fom för- 
mådt uplyfta våra berg. Det fker defsutom 
gärna med fådana omftåndigbeter, at man 
icke kan mifskånna orfaken: det fker vold* 
famt och häftigt, men icke fraåningom och 
orrårkeligt. Nog kan ifen rubba och uplyf- 
ta ftora ftenar, men at den åfven förmår ho- 
ja rotfafta klippor, tyckes mig ingalunda rim- 
meligf. Väl fer man nya berg underftundorn 



let baft ägenäom i nej ■ I ken vid pafl ij fot bfvev 
den, 1746 voro dejfe mar * I vatnet , 


*54 Om Vattuminfkningen. 

upkaftas genom underjordifk eld , men de 3- 
ro af hel annan befkaffenhet, ån de fom nu 
omtalas. Om våra bergs läge lider någon tör- 
åndring, få beftår den fnarare uti länkning: 
det ar begripeligt om få tunga kroppar. Ef- 
ter nu vattubryn hos ofs fånker fig nedom 
flika naårken: efter förr varit fkårgård, dec 
nu år fafl land: efter uplandningame enligt 
hittils upgifna anmärkningar mycket öfvert råt- 
fa inkråcktningar , m. m., lå tyckes öKTerfjöns 
vattu-mångd vara uti aftagrnde. livad fkog* 
bevuxna trader vidkommer, fom kunna trät- 
fas til ganfka ringa högd ofver vaftu-ytan, 
få kullkafta de ingalunda flutfatfen, ty vi haf- 
va tilförne funnit undcrjordifk fkog, fom fjun- 
kit mycket mera m ), ån fom til förklaring af 
närvarande omftåndighet behöfves. Hade vi 
Pythe/E resbefkrifning i behöll, få fluille den 
fåkert uplyfa närvarande frågomål n), imed- 
lertid år det mårkvårdigt, at de ålffa chartor 
vi åga, tekna Scandinavien, fora 4 öar: at 
Ryfsland och en del af Pohlen deraldelesfak- 
nas 0 ): at fordom någre namnkunnige Geogra- 
pher trodde gemenfkapimellan Cafpifka hafvet 
och Nordfjon p): at Pv;theas berättat fig be- 
farit 


vi) 148. 

V) §. 8 : ^ 

o)§.p. Plinius^y Ber- 
gen , Scattdia , m. m. til 
jdrfkilte bor . L. Ii 7 , c. 
16. 1 c . 1$ ler åttor han 
efter Xenophon Lam- 


pfacenus : a littnre fchy- 
tarum tridni navigntione 
infulam ejffe immettfte via- 
gnitndinis Bottom , qmm 
Pytheas Bufiliam vocnt. 

p) lntcrcluduntur par- 
tes Afuz [eptentrionoles 


Om Vattuminfkningen. 25; 

ifarit kufterna af Europa ifrån Gades ända til 
ITanais q), ro. m. Hårtil kommer, at en 
igammal och namnkunnig Vcnedifk VerldsChar- 
ta, hvars original förvaras uti klåflret S. Miche- 
■le di Murano, gor Öfterfjon mycket bredare, 
iån den nu år, och teknar for Ikårgård, hvad 
i våra dagar år falt land r). Desurom år hela 
.vågen från Petersburg til Poltava fkk och på 
inånga fållen få fidlåndig, at millioner tråd 
och obefkif velig fyllning behofts til vinnan- 
de af någorlunda fart grund: hår vi fa fig ock 

fom- 


oceano usque ad odlarn 
Cnjpii mar is. Strabo L, 
XL 

q') A Tbule reverfttm 
quidquid Europas regio - 
mtm e(l ad oceamtm (e 
peragraffe, a Gadibus ad 
Tanairn usque, berättas 
Pytheas hafvajagt. Stra- 
bo L. 11. p . 104.. Det 
ar märkvärdigt , at den- 
na refa kallas af en gam ■ 
mal Scboliafles ApoUo- 
nii Rhodii får Periodos , 
men Per iplus af Arte- 
midorus Épbe/ius, likfom 
den fkedt dels til lands 
ocb dels til fjös. 

r ) Den är pa Al- 
phonfi V begäran för- 
färdigad af MuukenMau- 


ro i Venedig , fom i fin 
tid hölls får den ypper- 
fta Geograpb. OmÖfler- 
fjön kunde han hafva go- 
da underratteljer. Utom 
Vi enetianfke adelsmannen 
NilsorÅ Anton Lvcåfom 
i iqoo-talet mycket kring- 
föra på nordfort, få feg- 
lade den lärda P, Qui- 
r j n i iq.31 til et fly eke 
norr om Trundbem, jor 
! fedan landyågen til Ste- 
geborg i Öflerg&tbiand , 
{ der en Italienfk adels - 
■ man Franco åa bodde , 
famt vidare til Löd e sö- 
re, ocb fl eg der åter om- 
bord. Se Hr. Canc. P, 
Ferrners tal. 


25 6 Om Vattuminlkningen; 

fomltgflädes allehanda petrificationer och hafs* 
quarlefvor f), fom alt (ammantagit gör nog 
troligt, at hela denna ftråcka fordom Ttådt un- 
der vatten. Om få varit kunde våre förfa- 
der hafva fjöledes kommit til Grekland, hvil- 
ket åldre håfder och runftenar ofta omtala £), 
famt Pytheäs genom Öfterfjön til Tanais, 
Men om Vattuminflcningen åger rurn a 
få bör den vål åfven annorftådes ån i norden 

va- 


s) K, Fet. Ac, Handl. 
* 773 . 

t) f Helmoldus Jågev 
om Öfterfjön : Ba/tius i- 
de& vocatur , qitiainmo- 
dum baltei longo traBu 
fer fcbyticas regionesten - 
ditur usque in Graciam : 
En Slavifk krönika for • 
täljer t Rutzenum mare 
breve , brachinm in Grte- 
ciam tendit. At komma 
til Grekland brukte vå* 
ra får fäder, dels väftra 
vägen genom Gibraltars 
fund, fomförfl på tooo- 
talet börjades af en Scop- 
te, men förut var kun - 
vig en väg öfler ut. Se 
Hr . M. O. Björn dier- 
nas diff. de Peregrina- 
tionibas Gentium Septen- 
trionalium in Graciam , 


under Hr, Canc. R, ocb 
R. Ihres infeende . Här 
hevifas , at äfven Ryfs - 
land ocb andra at öfler 
belägna orter fordom blif - 
vit innebegripne under 
namn af Grekland , men 
en få vidftråckt b em är - 
kelfe bar dock ej altid 
varit brukad , utan af* 
ta en mer egentelig , Jom 
päjyjtade det Grekland , 
fom hade Conftantinopel 
til bujvudftad, Har man 
i d/dre tider kunnat kom- 
ma dit , ätminftone må* 
ft a vägen til fjös, få blir 
nog jannolikt , 'at Grek- 
lands fararare på våra 
äldre minnesmärken ej 
endeft betyder dem, fom 
hunnit til orter kring 
Finfka viken. 


Om Vattuminfkningen; 257 

rå mSrkelig, Jag tviflar ej heller deruppå, 
härvid bor likväl anmärkas, at om ock ytan 
icke fånkte fig, kunde ändock vattumångden 
vara i aftagande. Låt cbd {fig. 24) varahafs* 
botten, uti hvilken vatnet efter vifs minfk- 
ningslag inom gifven tid fkulle emot orörliga 
märket ab falla ifrån c til e, medan under det 
famma , botten genom floders tilförfel eller 
andra fyllningar höjdes i den mon , at cedfgc 
blefve likamedcHiD, fålkulle ju vattenytanjftä 
quar vid c. Så torde mångflådestilgå. Tloderne 
af börda ouphorligen en anfenlig mängd jord- 
åmnen; et obefkrifveligt antal fnåckor, mufs- 
lor, coraller, och andra hafskråk, födas och 
do årligen u ) : likfom infjoar valla ihop få 
händer ofta med hafsvikar, i fynnerhet der 
Vafs växer, hvars ftjelkar om höften fjunka 
och nåfta år utur hvar led gifva nya fkott, 
hvaraf fig hoptofvande holmar upkommaj 
fom famla hafsåfja, famt efter hand växa i- 
hop fins imeilan och med fafta landet: mån- 
ga ftållen uplyftas ock genom jord båfn ingår, 
hvilketaltmåfteuphåja botten , ochårfarenheten 
intygaråfven atfåfker. Hårutaf år klart, at vat* 
tuminfkningens ftorlek icke kan mätas af y- 
tans fånkning allena. 

Hvad Medelhafvets flrander vidkommer, 
fä tyckas vål en hop ftållen ungefärligen på 
larama fått nu , fom förr, vara belägna emot 
vatnet. Herculaneum gick för 1700 år fedan 

R än- 

w) §. $6, m. 

2; dra Bandit, 


•58 Om Vattuminlkningen. 

anda intil hafvet .*0, och nu for tiden befin- 
nes den blottade theatern knapt 200 famnar 
ifrån vatnet, ja andre fordom bekante ftållen 
öfverfköljas eller flå i vattubrynen, fålom 
quarlefvorne af Ciceronis Academia, Marii, 
Syllas, Pompeii, Casfars , Neros, m. fl. lultgår- 
dar eller palatfer: i viken vid Gaéta har haf- 
vet anfenligen inkråcktat fig \y ): Marfeille har 
ofver 3000 år varit hamn, och de gamlas be- 
fkrifning på Stagnum Aftromela z), i vår tid 
Martegues kallad , pallar ånnu ; men få har 
det annorftådes aftagit, hvilket något märkes 
vid Neapel , dock på andra ftällen mera. Lion- 
fka viken har fordom varit långt flörre och 
annorlunda befkafFad z) , ån nu : Metze var 
på lamma tid en halfö a) } men år nu icke en 
gång belågen vid hafvet: Rhone utföll for- 
dom vid Itaden Arle b) , men nu 3 mil der- 
ifrån: der fordom vatten hindrade Itåders an- 
läggning c), år nu vidare ej dylikt i vågen: o. 
f v. Stor Ikada år, at de relorne, fom Hi- 
milco, Hanno, m. fl. gjordt, dels åro förlo- 
rade, dels icke nog utförlige, hvad närva- 
rande åmne angår. Men, lom underjordifk 
eld hår ofta voldfamraeligen framfar, lå har 

man 


x) Strabo råger at 
Hercnlanei extremitas in 
mare porrigitnr. Z. F. 
p, 24.6. 

y) Se Hr. Ad). Bjorn- 
ftåls bref i Alm. tidn. 

*71 2 » »• l H- 


z) Strabo. 

a) Porop. Mela^/e Si- 
tu or bis , Z. Jl. c. j\ 

I b) ZEthicus. 

c) In Narbonettfi op- 
pida rara prcejacentibn? 
flagnis. Plinius[//Z 4- 


Om Vattuminfltningen. 2;$ 

man ingen {åkerhet om lågets orubbade til- 
ftånd pa alla ftållen. Vi bafve tilförne fedc 
hvad förändringar grunden lidit uti Italien d). 

Nilen forer val efter all anledning mer 
fyllning på det torra , vid litt årliga flodan- 
de, ån han under afrinnandec kan flapa med 
flg, men huru mycket, kan i brilt af tilråck- 
liga upgifter icke utftakas. Gytjan föregif- 
ves af tomlige utgöra T * 5 af vatnets rymd<?), 
af andra, ån T x 5 och ån f). Matjorden 
vet man åga vid ftrömmens bråddar några 
och trettio fots djup, men emot flodens fido- 
igrånfor knapt (i tum £•), och naturligtvis bor 
måfla gytjan låmnas närmaft intil vatnets of* 
verftigning. At Nilen mittfor Gamla Cairo, 
dermåtningen nufker, innan floden börjar, åc 
omtrent i famma vattenpals fom Medelhaf- 
vet, lårer vid nogare eftertänka icke finnas 
troligt. För öfrigt om Nilen ifrån åldre tidec 
fort hvart år lika mycket vatten, få borde dels 
flöd emot et faft mårke årligen höjas i mon 
efter landets påfyllning, och det fordom ftar* 
kare an nu, emedan floden troligen förft an* 
gripit det löfafte af grunden, der han fram- 
farit , men då faftare åmnen mött, måfte han 
på famma tid mindre uträtta. Detta ftåmmer 
ock in med upgifna rön, ty ^Egyptilka prå* 
fternas -beråttelfe torde hår vara mycket låk- 
rare, ån de i fenare tider med egennytta för- 
rättade mätningar g). Men huru vet man, at 

R 2 Ni- 


d) (f. if-j. J /) Dr. Sbaw. 

O Maillct. | £) §. <?/. q. 


fcSo Öm Vattuminfkniogen; 

Kilen nu fårer lika mycket vatten fom förr? 
Om ^thiopilka bergens hogd årligen aftager, 
få måfte nu mindre moln af dem uppehol- 
las, ån fordom/»). Hvad fåkerhet åger man 
vål om punden , hvarifrån mätningen börjas, 
och om defs upricktighet , dä man vet, at 
Nilmåtaren flera gånger år ombyggd, och at 
^Egyptierne {katta i mon efter flödens hogd *)? 
Huru vet man at Nilen icke med tiden på 
famma fått, fom många andra floder, fkurit 
fig djupare ? Alt detta med ovåldughet öfver- 
vagat lårer icke utråtta, at man uti denna 
ftröm föker fina ftarkafte fkål emot vattuminlk- 
ningen. Hårtil kan låggas, at fom Archipe. 
lagen for jordbåfningar år mycket utfått, fa 
blir man altid ofåker i hvad grad nejden hår- 
vid rubbas. 

i s4. De marken , fom öfver hela jord* 
klotet tyckes tala om vatnets f ordna bogd, åro 
mångfaldige, mer eller mindre tvetydige. Skepps, 
vrak, ankare och ankar-ringar, fom finnas på 
många ftållen , der nu fegling år omöjlig i ) 9 
kunna ibland vara håndelfevis ditkomne, e- 
medan vare förfader underftundom begrafde 
rycktbare Vikingar i fkepp och ofta buro fina 
farkoftar imellan fjoar och iffocfer , men an- 
kare-ringar och andre omfUndighe.ter låta ic- 
ke altid håraf förklara fig. Jåttte-grytor; våg- 
råtta fkuror i berg, lika 4 «m, fom böljorna 
dageligen utffåta vid flmnderra i’i ; bergens 

mot- 


b) i tfj. 

O $. } 5 °- 

k) Hr. Marelii tal om 


Målarens ut lopp, p. 22. 

i) §■ S> 


Om Vatrummlkningeni 

motlvarande ut-och ingående vinklar *#); hafs- 
fotter, Tom uti obelkrifvelig mångd finnas 
flrödde , eller inpackade, ifrån topparne af 
hogfta berg til djupt ned i jorden »); jord- 
och berg-h varf o)j flottved upvråkt dit haf- 
vec nu icke hinner p) $ ra. m. åro vårkningar 
af lådan befkaffenhet,atde genom en efter hand 
fjunkande ( och nåpligen af en häftigt utfallan* 
tis) vattenyta kunnat åftadkomraas. Klappur 
kan vål i dagen genom vitring mittå fina kan» 
ter, men, då den finnes på djup, faller det 
mig troligare, at fqualpning fvarfvat den på 
iamma fått, fom vatnet ånnu i daggor med 
de ttenbitar, fom genom fprickning, ras och 
andra forftöringar, råka inom defs vårknings- 
krets. Berntten funnen i jorden långt uppe i 
landet q ) ; ttrand rygg 3 r, orters namn af vik, 
iund, holm, nås, fjo, m. ni. åro vål icke lå- 
dana lkål, hvaruppa vatcuminlkoings fatfen kan 
fotas, ja torde ock fomligftådes åga annat ur- 
fprång, ån fom dermed har fammanhang, men 
då fatfen genom andra och påliteligare grun- 
der blifver trolig vore det obilligt at neka 
dem all ttyrka, 

Stenvandlade Pholades, fom finnas alti* 
genomen del berg vid Medelhafvet , högt öf- 
ver vattubryn, lom dock ånnu beflår foten r), 
åro ojåfaktige vitnen, at detta haf fordom varit 
R 3 ho- 


m ) §, 3 /. 

*) §■ fb , . , 

0) Se eapitkt omjord- 

hvar f ven. 


p ) §. 150. 

q) Hr. Linnés Jkäa- 
fka Ref. 

n §* 59- r. 


2 62 Om Vattuminlkningen. 

högre. Man vet at defie kråk lefva inuti hår- 
da Hen, dock altid Hrax under vattubrynen. 
Stora berg kunna vål ljunka, men icke lika 
lått mifstånkas at fmåningom hoja fig, vatnec 
roåHe fåledes fallit undan. En belynnerlig 
omrtåndighet år anmårkt på några quarlefvor 
af det gamla Serapis tempel vid hafvet ej långt 
från Puzzuoli , hvilka nyligen blifvit från alka 
blottade. Tre grå marmorpelare finnas hår 
ånnu upråtte i hn fordna Hållning, på hvil- 
ka en bredd af vid pafs 2 tvår hånder, ine- 
mot io fot ofver nu varande hafsbryn, Harkt 
år angripen af nemde Pholades, men på in- 
tet annat flålle s). Håral fynes följa, at an- 
tingen har hafsvatnet en tid fiådt 10 fot hö- 
gre och på en gång fånkt fig, eller har tem- 
plets grund blifvit uphögd, utan at Hoderne 
förlorat fynnerligen af fin Hållning. Vid Fel- 
tre, öfver 3 mil från Adriatilka hafvet år grun- 
den lika fom i Venedig, och kringvarande berg 
vila lämningar af djur, fom nu finnas, dels i A- 
driatilka viken, dels i Medellåndlka hafvet t). 

155. Men om vatnet Händigt minlkas, 
hvart tager det då vågen ? Vi hafva tilforne 
fedt, at bergtopparna, fom hinna öfver Hän- 
diga fnögrånfen , årligen famla en myckenhet 
Is , hvarutaf vål genom Vulcaner och Hjelp- 
ningar något åter fmåltes, men den mångfal- 
digt Hörre reHen ligger quar och ökas år i- 
från år «): en del flrander blifva ock genom 


s) Hr. Ferber. I %ione. 

t) Odoardi DiJJerta- J u ) §. 14J. 


Om Vattuminfkningen. 263 

liopftaplarle isberg otilgångelige *•), ånteligen 
(kall at det följande blifva troligt, at ften- 
våxt-och djur-riket af vatten åga fin fornåm- 
ligafie föda z). 

Naturen vårkar altid fullkomligare, ån 
konften. Den fenare tror fig dock ätven i 
ftånd, at förvandla vatten i jord. De utvä- 
gar fom hittilsblifvit brukade årorifning i mor- 
tel a), fkakning b), utdunftningr), deftillation*/) 

R 4 och 


x) §. IJl. 
z) §. 203. 

a) Arcb. F.ller har 
brukat detta fatt. Hr. 
Prof. Wallerius har ny- 
tjat n å (lan med lika fram- 
gång både glas och me- 
tall-mortlar. Efter par 
timars rifning blef vat- 
net mjhkfärgat , och ef- 
ter 4 til j var endafl 
jord qvar : 1 quintin vat- 
ten gaf omtrent.i | fcrupel 
jord. Se V. Ac. H. 1760. 


Mem. de k Ac. de Ber- 
lin 17 jd. 

r)Marggraf fatte mån- 
ga rejor deflilleradt vat- 
ten i folvärma under en 
vål tiltåppt kläcka och 
fant efter utdunflningen 
ei: fin hvit jord i kärlet, 
d) Boyle/Jgvr at 1 uns 200 
gånger diflillerat vatten 
gifvit 6 dr. jord. Borri- 
chius.Dickinfo^Hook, 
HofFman, r Henckel, m. 
fl. hafva gjordt dylika. 


b) Hr. Marggraf ut- förf ok. At förekommain - 
fatte vatten f Sr fkakning 1 kall har Marggraf /malt 
i 8 dagar, hvarpå det j ihop r et or t och recipient y 
började grumlas , [amt ) famt injläppt vatten ge- 
efter andra 8 dagar än - 1 nom et litet rör , fom fe- 
na mer tjocknade och vi- danigenblåftes. Vid bvar 
Jade glänfande jordkorn. omdeftiUering vändes re- 
Skakn ingen fkedde [uti cipienten Jå> at vatnet 
väl täppt glafkäril, Se kom uti r et ort en ttlba - 


2 &|. Om Vattuminfkningen. 

och förrutnelfe e). Vatnet må vara deftille- 
radt få ofta fom behagas, jord fkall likväl 
fås derutaf, och mängden blifva i mon efter 
vårman och rörelfen , fom brukas. 

Denna genom rifning vundpa jord påftås 
ej hårröraaf glafets nötning /), emedan icke en 
gång genom torr rifning lå mycket affkrapas; 
och för ofrigt bekommes flik jord i metallmort- 
lar, famt bådegenom fqvalpningoch deftillation. 

At den icke förut varit uplöft i vatnet, 
flutas dåraf, at en dylik icke tråfFas annorflå- 
des. Om fin kalkartig med fyra förenad jord 
funnes i luftkretfen, fom kunde i vatten up- 
löfas g), vore det ej en jord, utan et jordifkt 
medelfalt. För öfrig kunde icke jordifka par- 
tiklar vid deftillation flera gånger gå öfver, 
utom förening med inflammabile; men deri- 
genom förvandlas de til fötartigt och i vat- 
ten olöféligt åmne. Jårnets upftigande uti fal- 
miakens martialifka blommor vifar endaft, at 
fafla kroppar genom fiycktig tilfats , hvarmed 

de 


ka. Se Metn. de /’ Ac. 
de Berlin 1752. 

e) Då vatten fåttes 
tappt uti varma tjocknar 
det efter någon tid , grå 
na tråar vifa fig ocb en 
jordfålles tit båtten.jfåm- 
jor §. 91. k ocb §. 105. d. 
J Kirchers cabinet får - 
varades dock enflafka ber - 
mette e fi gillerad, fom Chr. 


Clavius go dr fårat fyllt 
med vatten ocb genom 
dia mant ■ flreck utmärkt 
defi bhgd : efter fd lång 
tid var detta aldeles o- 
fbråndrat. 

f) Pro}. Potts inkajl. 

g) Prof Pott , tror en 
lådan kunna komma från 
(lenhus. Le Roy tror ock 
jorden vara uplö/l. 


Om Vactuminlkningen. 46$ 

de blifvit uplöfte och förenade, kunna vola- 
tiliferas: det jordacktiga år då ej rent, utan 
et fbtartigt våfende. Af gips, felenit, alun el- 
ler annat med vatten deftilleradt falt fås icke 
minfla jordftoft at gå ötver, och huru fkulle 
vål vatten, fom Ijelf år tyngre ån luft, kun- 
na uplyfta jord, fom år ånnu tyngre? Dst år 
fant, at en fin jord vid deftillation öfvergår 
tillika med fiycktige alkalifke våtfkor, hvilken 
fif-dan genom långfam digeftion fållesÅ), men 
hår uplofes jorden i vatten, ej fom jord, u- 
tan fom et faltartigt våfende. Håraf följer ej , 
at jord låmnad fig fjelf, utan något tredje til- 
kommande, kan blifva fåflycktig, at den föl- 
jer med ofver Alembiken. Flytande och flyck< 
tigt alkali, fom hyf er jord, kan deftilleras ofver, 
men ej jord oförenad med detta åmne, me- 
delft bara vatten. 

Låt ock vara, at jord uplöfl: af en i vat-? 
ten eller luften varande fyra alftrade et me- 
delfalt, hvaraf vet man at det år flycktigt? 
Huru fkulle vatten kunna uplöfa få mycken 
jord , utan at förlora fin klarhet ? Och rörel- 
fe, fom annars befordrar uplöfningar, hvar' 
före fkulle den hår uphåfva dem ? 

Den fundna jorden kan ej heller komma 
af kringflygande dammi luften i), tydå borde 
den fatta fig , icke allenafl i kolfven , utan ock 
i recipienten, famt efter den i vatten år flytande, 
icke allenafl: på botten, utan åtven på iidorna. 

R 5 Man 

b 1 Detta anför es af \ i) Boerhavens/o^/^- 
Prof. Pott, J ring. 


266 


Om Vattuminfkningen. 

Man vinner defsutom jord, utan at luftfloft 
kan bomma dertil X’), och om någotfliktuti et 
Laboratorium tilblandades , fkulle det ju fna- 
ralt vara rök eller kolbitar; men jorden år 
krithvit. Ånteligen borde af famma orfak vid 
deftillation och recfification af (piritus finnas, 
åtminftone någon gång, en fådan jord, hvil- 
ket dock icke händer. 

Sådana åro de förnåmfta (kålen, fom til 
bevilande af vattens förvandling plåga anfö- 
ras, men håremot felas icke invändningar, af 
hvilka en del åro rått betånkelige. Rent vat- 
ten, fom uti circulationskårl öfver lamp-eld 
deftilleras fram ochtilbaka hela året öfver Ikall 
icke gifva mer ån en ringa mångd jord , (om 
flrax i början atföndras /). Dylike förfök med 
all möjlig noggranhet vårkftåltepåftås ock vi- 
fa, at den lilla jord, fom årholles, år et fint 
pulver frått utur fjelfva glalet eller kårlen m ). 


k) Föregäende nota d. 

l ) Framledne Dir. 
Scheffer berättar fig baf- 
va gjordt et fddant för • 
fok. 

m) Hr. Lavoifier/W 
/77 o får Franfka Fet. A- 
cademien upgifvit följan- 
de fdrjök. Dä rent rägn- 
vatten fackta deftilleras 
i glaskär /, ärholles for 
bvart Jkälpund vid pafs 

tö & ran fi n j** ocb TT 


gr. falt , beftäende af falt- 
fyra , dels med alkali ocb 
delsmed jord förenad : det 
öfver gängna deftilleradt 
Sgånger efter bv ar andra, 
gifver bvar gäng dylik 
jord, ocb genom luterin- 
gen förflyger efter band 
flor del af vatnet , fom ej 
blifver märke ligen fpecifi- 
ce lättare efter förfla 
öfvergängen. En Peli- 
can af bvitt glas med 


Om Vattuminfkningen. 267 

For min del få har iag hittils icke haft tid at 
anH-alla nödiga forfök med den omtankaoch 
noggranbec, (om i få granlaga åmne veder- 
bör, tor at vinna någon fåker flutfats. Den 
jord fom fas, och quarvarande vatten, åro hit- 
tils icke tilråckeligen underlökte, ehuru myc- 
ket faken deruppå beror. 

Men låt vara , at vatten förvandlas til fa- 
fta kroppar, torde håoda, at lika mycket vat- 
ten årligen alftras af jord ? Vi kånna ånnu alt 
för litet naturens hushollir.g, at kunna påftå 

omo- 


Jlipad propp , Jom på det 
noga/le pajfade , jants 
våga t livre 10 uns 7 dr. 
21, fogr.: bår uti fy Ides 
noga af vagt vatten , famt . 
proppen jmetades vål b /- 
verocb ombauds med blå- 
fa. Denna anflalt fattes 
d. 24 OEl. öfver lam- 
pa , fom gaf varma af 
do- "jo Reaum. grader : 
d. 20 Dec. bhrjade fynli- 
ga partiklav vi fa fig , 
fom omjider gjorde vat- 
net grumligt . Efter 10 1 
dygns fådan oupbörlig 
betta tycktes refultatet 
kunna blifva ty de ligt , 
bvarfåre ock elden ut- 
' Jlåcktes , kår len affvala- 


des , proppens åfverjmet- \fider jkiljes år aj glajet „ 


n ing a f/kr apades ocb å- 
terfants fedan accurat 
famtna vickt , Jom ifylda 
anflalten ågde vid ope- 
rations början , men fjelf- 
va pelican tbmd ocb tor- 
kad bade forlorat 17 
gran: afj ondrada jorden 
vågde endafl 4 gr. y 
ocb då vatnet i ny alem - 
bikaf etjlycke helt Jackta 
åf verdefliUerades arhöllts 
gr. Således ghr jor- 
den tilbopa endafl 3 gr an 
mer , ån\ Pe lic ans Jårlufl 
ocb tros detta ofverfkott 
kommit från nya alembi- 
ken. Hårajflutas , at vat- 
ten ej f hr vandias til jord , , 
utan , at bvad derijrån om * 


268 Om Vattuminfkningen. 

cmöjeligheten hårutaf , men imedlerdd år dee 
en blott gifThing,fom hvarken kan eller bor 
iåttas emot tydeliga ron och forfök, når fa- 
dana upgifvas. 

156. Således, emedan vatnet måfleaftaga , 
om ock dels ytas högd blefve oförändrad , få 
har man dels mera ikål at påflå det, då den 
vårkeligen fynes fånka 11g. Delsutom före- 
komma mångfaldiga fådane marken, fom lik- 
na dem en fmåningom utfallande vattubryn 
fltulle lämnat efter fig, och ånteligen tyckas 
alla 3 naturens riken af vatten bekomma fin 
förnåmligafle föda, utan at man vet af någon 
årlåttning derföre. Alt detta i fammanhang 
och ovåldigt öfvervågat tyckes mig göra vat- 
tuminfknings (otfen ganfka trolig. Men hvad Ijelf- 
va aftagningsmon vidkommer, lå åroblerva- 
tions keden ännu för kort, at deraf draga nå- 
got låkert utllag. Det torde ock hända, at 
den icke år jåmn; men i allmänhet år lanno- 
ligt, at den blifver alt llörre, ju mera det 
torra tilvåxer, lamt >u mera djur och örters 
antal förökas. 

157. Til Hut må några påföljder öfvervå- 
gas, lom dragas af vattuminlkningen och til 
defs vederläggande anvåndas , emedan de tros 
vara Skaparens vila inrättning ovärdige. Dee 
går an i Geometrien, at bevila fanningar ge- 
nom motfätféns orimliga följder, men uti na- 
turens hushollning år hela inrättningen och 
ändamålen ofs ånnu få obekante, at manin- 
gen ting bor våga bygga på de Ivaga begrep 

Y* 


Om Vattuminfltningen.’ £6$ 

é 

vi derom förmå göra ofs n). Det år otviflak- 
tigt, at forfynens (tyrelle, medel och åndamål 
åro högfta Visheten enlige, men defle hem- 
ligheter åro ofs för höge at urfkilja. Vi vör- 
de (påren, då vi efteråt låra, at på något lått 
forftå dem , men at förelkrifva hvad iom med 
den Allvifas råd år enligt eller icke, lamt at 
i anledning deraf beftamma, huru det bor tll- 
gå uti naturens hushollning, tyckes mig vara 
ibland de formåtnafte tiltag, (om vår okun- 
nighet kan våga. 

Om fådant (lutfått vore tilförliteligt (kul- 
le man icke kunna fåga (å? Det var icke en- 
ligt med Skaparens vishet, at i början göra 
(a mycket land , (om nu befinnes. Hvartil 
(lculle det tjena endaft upfyllt med öde (ko- 
gar och ofkåliga djur? Hvem år få enfaldig, 
at han tilreder något, fom för (f efter flere ioco 
år (kall nyttjas? Monne icke den inrättning år 
vi(are, dåiandetaf fig fjelf tilvåxer i mon et- 
ter inbyggarenas behof, då alting alftras i fin 
ordning och i fin tid? 

Detta ikål för vattuminfkningen år åtmin- 
(lone få godt, (om dylika, hvilka blifvit an- 
dragne deremot, men anföres endafi: at vila 
hvad irrgångar man råkar uti, då man förlitar 
fig på inbillade och obekante grunder. Ska- 
paren har förordnat vida lagar, h varefter na- 
turens hushollning, år inråttad. Defla åligger 

en 



> 
• • 



U\ 

t*; 


é 



270 Meningar om 

en naturkunnig at utforlka , utan at bekym- 
ra fig om framtiden, i fall naturen följer fin 
vanliga gång. Bor man inbilla fig hafva fel 
på fynen för det man fer, det man icke vill? 
Eller bör det råknas för ogudaktigt, at yrka en 
fats , fom rön och förfök tyckas ådagalägga ? 

FJERDE CAPITLET, 

Meningar om jordens danande. 

i*8. Jordfkorpans nu varande befkaffen- 
het år troligen mycket olik den förfia Ikep- 
pelfe hon bekommit vid fjelfva fkapelfen. 
Den år full af förftörings marken, ocbde da* 
geliga förändringar , fom vår våningsplats be* 
finnes undergå, tillåta ofs knapt tvifla, at ju 
dels tilftånd fordom varit helt annorlunda. Den 
fom tilfkrifver dels nu varande befkaffenhet 
Guds omedelbara värkan, antingen uti Ska* 
pelfen eller fyndafloden, flipper alt bryderi , 
fom medföljer dels förklaring af naturliga or* 
läker. En Allmakt kan utan tvifvel efter be- 
hag tillkapa och inråtta fina värk. Man må- 
lte dock bekänna, at ehuru tilråcklig denna 
grund år, (å hafva likväl de flelte hollit för 
otroligt , at Skaparen få omedelbart latt vår jord 
uti det (kick hon i vår tid åger. Han har in- 
råttat vida lagar, efter hvilka alla förändringar 
dageligen Ike, och hvilka tillämman tagne ut- 
göra hvad lom i allmänhet menas med ordet 
Natur: enligt deltas utöfning föreltåller man 
fig, at den i början Ikapada jorden omfider 
vunnit det lynne och utfeende , fom henne nu 




jordens danande. 27T 

I tilhörer. Det hörer icke hit, at tala om dem, 

i lom påfiådt verlden hafva varit af evighet. Re- 
dan iEgyptiernes Thot eller ålfta HERMEsfö- 
reftålte (ig pä et Phyfilkt fått all tings daning 
af et förvirrat chaos medelft en (åkallad mork 
luft-anda: Cbaldceerne härledde alt från mör- 
ker och vatten: Orpheus af acther och chaos: 
Anaximenes af en oåndeligen vidflråckt luft: 
Leucippus, Democritus och Epicurus af eviga 
i rorelfe ffadde atomer, o. (. v., men vi bö- 
ra ej uppeholla ofs vid defla och dylika dår- 
Ikoper. Man har i fenare tider budit til, at 
på et mera mecanifkt fått föreftålla fig för- 
loppet , och åtlkillige hafva uti detta ämne för- 
fökt fina krafter. Mitt föremål år nu ickeat 
utföra alla deras t2nkar, ej heller at prof va 
hvars och ens latler, jag vill endafi: i. korthet 
gifva et utkaft af de rycktbarafte meningar, 
och lämna låfaren (jelf atdöma, huru vida de 
mer eller mindre komma öfverens med de rön, 
lom uti det föregående åro upgifne. 

Kännedom af jordens befkaffenhet och 
Naturens hushollning åro de hjelpredor, fom 
endaft förmå leda ofs på råtta fpåren, men 
vår Naturkunnighet år ånnu bekajad med 
mycken ofullkomlighet. Hår åro föröfrigt far- 
liga klippor at ftöta fig uppå. Mången V lom 
knapt fédt berg eller befarit någon grufva, 
tiltror fig icke defs mindre kunna belkrifva hu- 
ru hela jordklotet blifvit danat: andre, fom 
belédt med upmårkfamhet viflå tra&er eller 
bergryggar föras naturligtvis af den tankan, 
at alt öfrigt måfte vara fikt det, fomdeledt, 

o. 


i ‘ 72 Meningar om 

o. f. v. Det bor (åledes icke underligt förefal* 
la, at fyftemer i detta mål ej hunnit frias i» 
från brifter och fvaga fidor, ja (orolige likna 
mer phyfllka roroaner ån förklaringar. Villa 
forråtningar vid fjelfva daningen hafva ock 
varit af den art, at de nu mera icke (ke , och 
defla blifva efter all liknelfe aldrig fullkomlh 
gen utredde. Meningarne i detta åmne kun- 
i almanhet foras under 3 flockar: den förfta 
inneholler dem , fom an(e (yndafloden (åfom 
hufvudfakeligafteorlaken; den andra dem, (om 
antaga en makeligen fig (ankandc vattenyta, 
och den tredje dem, fom tillika med vatten 
tro eld hafva del i detta årende, men hvad 
fjelfva (åttet angår fä hyfas inom hvardera 
ganlka (kiljaktiga tankar, 

159. Thomas Burnet har uti fyftematifkt 
fammanhang allenaft föreftålt jordens förän- 
dringar, det ofriga af verlden trodde han va- 
ra långt äldre, ån den fkapelfe Moses belkrif- 
ver. Han inbillar (ig vår planet i början 
fåfom en oredig mol|a af allehanda åmnen , 
men efter hand fatte fig de tyngfta kring noe- 
delpuncten och utgjorde en faft kårna. Vat- 
ten, (å(öm nårraaft i tyngd, flannade hårom* 
kring ; deröfver fetmor, (amt öfverft luften. 
Detta öfverfta hvarf var dock blandat med 
främmande och jordartiga partiklar , hvilka gjor- 
de det mörkt , men omflder föllo äfven de ned, 
ftannade, famt blandades med de oljaktiga, hvar- 
af upkom et hvarf ganlka fin , fet och för 
de förfta frön utvald jord. Sådant var men- 
nilkornas förfta hemvift, och delsutomjåmnt, 

utan 


lordens danande. *73 


Utan berg , haf, m. ra. famt utan omväxling 
af årstider, emedan jordens axel nu flod vin- 
kelrätt emot ecliptican; men tilftåndet blefen- 
daft fådant 1600 år, under hvilken tid folhet- 
tan fmåningom få uttorkade flararu-fkorpan, 
at den började mer och mer rämna, famt ån- 
teligen på en gång brafl i många bitar, fora 
ijönko ned i vatnets afgrund. Se hår fynda- 
fioden. De fjunkande ftycken af lkorpan flot- 
te h varandra, deltes i mindre bitar, hopftap- 
lades och med et ord utftodo alla åkommor, 
fom naturligen medfölja en flik förftöring. Hår- 
under nedflåpades och inneftångdes en ftoc 
myckenhet luft, men efter hand fick den til- 
fåile at fkilja fig och fliga up, vatten intog 
defs fårra rum, och derigenom hånde omfi- 
der, at de hogft upftaplade flycken affkorpan 
kommoofverHefs yta , famt berg, dalar, öar, 
och med et ord alt det nu varande torra blot- 
tades p ). Således bebo vi nu ruinerna af den 
;fordna och efter hans tanka lyckeliga verlden. 

160. Den flitige J. Woodward antager jor- 
den före fyndafloden med ojämnheter förfedd, 
åfven fom nu, men da denna ofverfvåmning 
Ifkulle fke tror han at ifrån jordens innerfia 

S el- 


p) Se Telluris tbeoria 
' Jacr a , orbis noflri origi - 
1 vem mutationes gene- 
1 rales , quas autjam /ubi- 
i it , nut olim fubiturus e(l , 
; comple&ens. Londinuäfi. 
2;dra Bandet, 


Den är val fkrifven , »•<$- 
jer mycket Jhille ocb för - 
läkran om f åkens ricktig* 
bet , men Jlät kunfkap 
om jordens rätta kefkafö 
fenbel ■» 


574 Meningar om 

eller kårnan, {om efter hans tanka beftår af 
vatten, utbraft en {ådan flod, at det /teg öf- 
ver högfta berg. Hårunder upbåfde Gud til 
en del tyngds och faromanhangs lagarna, h var- 
igenom hånde, at vatnet upiöfte alla åmnen 
anda til de hårdafte metaller, meninåckor och 
ben , hvars byggnad annorlunda år be/kaftad , 
blefvo oforftörda. Då vatnet bekom någon 
{tillhet började de inmängda partiklar fåtta fig 
hvarftals på botten, deunderft, fotn hade ftor- 
fta egenteliga tyngden och ledan i ordning, 
Harutaf hårleder han jordbv 3 rfven och de uti 
dem inpackade hafs-låmningar. öfverfta bäd- 
den be/tod af vaxter och djur, hvilka genom 
förruenelle fnart förvandlades til en för de 
oför/törda frön tjänlig grund q). 

161. Den verisbekante Archiarern och Rid- 
daren Hr. v. Linne" föreftåller fig det torra 
i begynnelfen fåfom en ö under linien, för- 
ledd med et högt berg , och fåledes ägande alla 
möjeliga climater, ifrån det hetafte til det kallafte. 
Denna öns ftorlek har endaft varit tilråckelig at 
herbergera lr/ad fom /kapades, nemligen af 
djur och vaxter et af hvar art, fom behofva 
parning, at kunna föröka fig, men af andra 
allenaft et individuum : alla uti fin fullkom- 
ligbet och fårdige til fortplantning. 

Hr. Archiatern fiutar lådant derutaf, ae 

man 


q) Se An Effay tawards 
tbe natur al Hiflory oj tbe 
Eartb . Woodward bar 
ity f&rtjänft 3 at bm Jam- 


lade en myckenhet rån , 
men var icke dcfs mindr£ 
en flat Naturkunnig, 


jordens danande. 

finan finner vatnet indragas, det torra utvidgas* 
djur och orter föröka (ig uti en utflakad mon. 

Mönfte vål det torra i begynneifen va- 
rt t få ftort fom nu , allenafl for en enda A- 
dam och Eva } Således var paradis den hårli- 
gafte trägård, der alla växter voro med alla 
dmr, och der månnmtan kunde få alt, fom 
tiu finnes på jordklotet, utan at fåkna något 
af föda, fägring, luckt, fång, m. m. Sådant 
bekräftas vidare af djurens ändamål , ifrån de 
fiorfia til de minfta infefler, h vilkas mångd 
år paflad emot vaxterna, och åt inbördes hol- 
la jämnvikt einot hvarandra, famt månnifkari 
at tvinga alla eller åtminflonede mäcktigafle. 

Det bolles troligt at Skaparen gädr ifråri 
det enklare til det, fom varit mer fämman» 
fatt. Når ruan då betracktar orterna och de- 
ras flåcktfkap, få förefaller det ganfka likt* 
at endaft et ftånd af hvar ordo naturalis blif- 
vit fkapadt, af hvilkas inbördes befrodning al- 
la nu varande flågten (genera) upkommo ge- 
nom Skaparens mågtiga hand, men blef ej Jäm- 
nat i naturens förmåga efter fkapelfén,- Hvad 
arterna (fpecies) vidkommer, få lämnas der- 
hån, om de alla eller nägfa varit ifrån början, 
eller om de åro tidfens bana , ty det vet man 
af fodclfe -lagarna , at def olika arter blandas* 
bl i f ver ytré kropperi Jik fad ren och märgen 
lik modren. Åfven fä i drtériket blifvér ftjeifc 
och blad lika fadren, men blomman modren. 
Efter nu fpecies congeneres komma Öfverens 
i fortp ! antningsdelarna, men fkiljas til blad* 
fä tyckes ?ål ofelbart, at de hårflamma från 

Si ert 


i i.^6 Meningar om 

en moder genom blanning, men om den 
fkedt vid fkapelfen år Ivårt at atgora, dock 
har man fedt i tiden några arter få upkom- 
ma, af hvilka en del åfven genom egna frön 
fortplanta fig, och för öfrigt icke andra na- 
turens hushollning i anleende til infe&erna. 
De många förändringar ( varietates;, befyn- 
nerligen af beftåndigt dubble blommor, för- 
menas på dylikt fått vara framaiflrade 

Hvad jorden vidkommer holles före, at 
fand cryftalleras af hafvateen, ty då det råg- 
nar hvitnar vatnet och grumlas, famt följak- 
teligen fålles och fedan genom cryflallifation 
hopvåxer. Lera kallas fedimentum maris vi- 
fcidum. Alt hafs-vatten år mindre klart ån 
kållvatten, och faller, då det år i hvila, få- 
dant flemm föm finnes på alla pålar, örter 
och ftenar i hafvet , hvilket torkat icke an- 
nat år ån lera, hvadan ock hon, fåföm kom- 
men af vilcidum, med fina particlar aldrig 
vifar någon beftåndig figur for fynglas. Myl- 
la kommer af orter och år ej annat ån deras 
benrangel , men jorden af djur år kalk. 

Sand cryftalliferas tilfamman och blifver 
fandften , når vatten långe trångt igenom } men 
efter många i oo- tal vitrar den emot dagen 
til mo. Blandas (anden med andra jordpar- 
tiklar, hålft om något jårnacktigt, fora år det 
allmånnafle på jordklotet, tilkommer, få hop- 
våxer den til gråberg, då alla millanrum, fom 
hålla vatten, fyllas af quarts-eller lpat-cryflal- 
ler, alt fom jorden varit olika, fom vatnet 
uplöft. Adla ftenar åro cryftaller, Ikiljaktige 


jordens danande. *77 

til fkapnad och åmne. Figuren hårledes från 
fälten och åmnet af de jordpartiklar vatnet up- 
I6ft. F.n diamant har alunfigur, de lofarecry- 
fialler felenidlk eller kokfalts-lik. De hårda 
oåckta ftenar åga faltpeter fkapnad och någre 
adlare vikcrils. Af lera blifvertåljften, horn- 
berg och glimmer, hvadan de^ock hårdna i 
eld fom lera, och rifne åro llipprige , fom 
hon. Hårdt packad mylla blifver ånteligen 
fkifer, hvilken i kraft af fitt urfprång brin- 
ner, då han glöggas, och vifar ofta aftryck af 
kråk och vaxter, fora funnits i dyn, hvilken 
icke annat år, ån grof mylla. Kalk -jord fora 
blifvit af vågorna rifven och flammad kallas 
krita, af hvilken alftras flinta, der kritbergen 
fpruckit och frifkt vatten tilkommit. Kalk 
blandad med lera eller fkifer förbyter dem til 
fin natur r), få at fnåckvandlingar ej få myc- 
ket åro barn af kalkberg, fom faft mer mödrar 
dertil. 

Bergens upkomfl tros vara följande. Der 
S 3 Sar- 


r) Hr. Arcbiotern fick 
under V idgötba-refan an- 
ledning til denna tanka , 
en träffades , uti 
hvilken dtfkillige lager vo. 
ro ännu Jhjer til en del , 
menreflen for kalkad. Hr. 
B ourguer bar i America 
gjordt jufl en dylik 'an- 
märkning, berättandefig 
ofta t funnit ftenar } uti 


bvilka en del af lagret 
var kalk ocb den andra 
fkifer. Sädana bar jag 
ej ännu fedt , men väl 
märgetfkifrar, utur bvil- 
ka emot dagen kalken 
blifvit fä ut frätt , at de 
icke der vidare fräfte , men 
längre in kommo de af 
(yra i Jlark rhrelfe . 


2^8 Meningar om 

Sargazo växer på vilda hafvet blifver ytar> 
ftilla och jämn. Hår fälles et lerackdgt ledi? 
ment på den med länd betåckta botten, hvar- 
öfver ofta ligger mullflamm af rutnada 1 jö? 
växter. Under Sargazo lefver enftormångd 
af de lålllammafte djur och hafkråk. DelTe 
do, begrafvas i leran och höja omlidei få bot* 
ten , at den nalkas vattubryn. Då fa vågorna 
makt, fördrifva Sargazo, upkafta på denna 
grund hafsvrak, tång, m. m. och åntehgen 
aerotver en landbådd. Bottenlanden hopvä- 
xer til fandflen och mullflammet til fkifer. 
Leran förvandlas genom de inblandade fkal- 
kråk ( teftacea ) til en med ftenvandlingar af 
främmande afgrundens djur fyld kalkbådd Den 
multnade tången och hafsvraket gifver et hvarf 
fkifer, och öfverfl finnes gråberg, fom hop- 
vuxit af klappur, likfom klappur af grus och 
grus af flygfand, då alla millanrum bhfvit 
med quarts-och fpat-cryftaller upfylde r). 

162, W. Whiston kunde icke intala fig, 
at Skaparen längre fyilellatt fig med vår jords 
inrättning, ån med de millioner verldar, lom 
på alla fidor omgifva vår lilla våningsplats. 
Han uttyder derföre Ikapelfe hiftorien på et 
pyttfått. Jorden var före den tid Mofies belkrif- 
yer en comet, (öm ån genom fitt afitånd ifrån 


t) Hr. Arcbiatern bar 
fjelf behagat Sfyerje det- 
ia ut k a fl af fina tankar. 
Han upgaf dem fbrfl i et 
de le II uris babi- 


1 tabilis incremento.ocb bar 
federmera uti fina refor , i 
fyflentet , i amanitates och 
andra arbeten vidare ut', 
fort detta ämne» 


jordens danande. 275 

folen frös til is, ån genom fitt granlkap up- 
glöggades och forglafades. Sådana grufveii» 
ga förändringar gjorde af defs åmnen en o- 
reiig och ohyggelig molja (chaos), fom fol- 
Itrå arna icke förmådde genomtrånga ( mörker 
var på djupet ) , ty allehanda partiklar voro om- 
kring den fafbi kårnan lammanblandade ; men 
på forfta Ikapelfe dagen fick jorden fin nu va- 
rande arliga rorelle och då Ikedde flora än- 
dringar. Omkring uphettade kårnan t ) fatte 
fig ämnena enligt fin tyngd , nemligen un» 
derft et ganfka tått och tungt flytande våfen- 
de, hvaruppå alt jordartigt famlades, men e- 
medan en myckenhet vatten under lådan ned- 
flörtning medflåpades, och jordlkorpan fnarc 
tiltorkade, lå upkom et hvarf med vatten 
nårmaft under henne, alt fom det hant Ikil- 
ja fig ( t ijupfens källor ). öfver jordlkorpan ftan- 
nade vatten, låfbm lättare, och öfver ft luften. 

S 4 Un- 


t) iä Se års comet ut - 1 dens quadrater : at kok • 
flod vid (itt minfla ajflånd' hetta är 3 gånger Jlör» 
från folen 2000 gånger re , än (lorjla [ömmar» 
fl ar kar e bett a ån et glog- vår ma: at gloggatjänt 
gat järn äger , och be- är 4 gånger varmare , 
hhfde j) 13242000 år , at ån kokhett vatten : at 


kallna uppå. Denna New - 
tons uträkning grundar 
fig der på ^ at cometens 


affvalningstiderna får- 
holla fig , fom diatne- 
trerne : at en glåggad 


af (lånd var til jordens järnkula om en tums dia- 


af/l and ifrån folen , / om 
6 til 1000: atfohärman 
ar inverfe Jom af/län- 


metcr behbfver at kallna 
entima , och at cometens 
diameter var 4000000 fot . 


sso Meningar om 

Under en få häftig fjunkning kom Jordlkor- 
pans tyngd at blifva olika. De tyngfta ftål- 
len tryckte fig djupare ned uti det underjor- 
dilka flytande ämnet och hårutaf upkomrno 
dalar, berg och ojämnheter. 

Genom de grofvare partiklars nedfallan- 
de blef luftkretfen fnart genomlkinlig ( och det 
varåt ljus), Haf och berg voro nu mänge, 
men enftakade och Ikilde ifrän hvarandre ; jor- 
dens åriiga våg var en fullkomlig cirkel; pa- 
radis var der ecliptican dä Ikar kräftans vand- 
krets, m. m. Vid fyndafallet bönade jorden 
dageligen rulla omkring fin axel. Kårnansvår- 
ma hade ännu full ftyrka, deraf lefde mlnni- 
fkorne längre, jorden var bördigare och kun- 
de underholla ftörre antal djur och växter, 
naen en lådan treflighet ökade tillika omflkan 
hos djuren, och alt, utom filkarna, m. m. 
fom bebo et kallare ämne, blef omfider för- 
tjänt til undergång genom fyndafloden, fom 
timade d. 18 Nov. 2349 år för Cbrifti fodelle. 
Den hände derigenom, ac fvanfen af en från 
folen kommande comet (och fom han förmo- 
dar den famrae, hvilken itf8« var lynlig u) 

i 


a) Denne comet får- 
tnenes hafva en omlopps- 
tid afj~j år , någre bol- 
la det dock med/kål for 
tvijvelaktigt. De åkom- 
mor , }otn cometer mojli- 
ligen kunna påfhra vår 
jord , år of årmmligajl t at 


draga henne til Jig och 
tvinga benne at tjäna jå- 
fom måna\ at bibringa 
ofs någon vy måna , eller 
bortråfva åen vidga; at 
får 0 ra jordytan genom 
ftårre bafsftod, eller ock at 
aldeles förmas genom 


jordens danande, 281 

i nägra timar råkade vår jnrd, fom derige- 
nora f himmelens jon fl er ) bekom en anienlig 
myckenhet rågn , och tillika vå: kade Cometea 
medelfr fin attraction på vatnet under jord- 
(korpan {djupfens källor), at de bruto fig ut. 
Men fä fnart afftändet gjorde cometens åvår- 
kan omårkefig fjonk vatnet efter band nedu- 
ti afgrunden, bvars rymlighet blef a» renligt 
utvidgad, innan vatnet förmådde trånga (ig 
up. Vid detta tilfålle blef ock jordens fkap- 
nad plattad emot polerna, ty cometens våg 
Hg få, at han vid minda afftåndet ifrån hen- 
ne var mitt ofver dagjåmningskretfen. Ånte- 
ligen beråttar han huru jorden genom eld 
(kall förgås, och fedan alt orent blifvit ut- 
bråndt förvandlas til et cryftall-klot , hvaråft 
de faiige (kola viftas intil ytterfta domen x), 

S 5 163. 


2000 famnar bågt. Men 
om ock cameterne voro 
5 00 , ocb l af dem hade 


fammanflåtuing. Hart il 
fodras dock , at cometen 

jkall komma jorden g an- , _ f g 

Jka nar. Af de $1 , fom \ noderne nar til jordens 
aro någorlunda kände , j orbita , kan ändock bollas 
bafva p varit inom ggr. 1 6^000 emot 1 , at ingen 
afflånd ft än noderne ocb] mom et år kommer por* 
enallenafl y gr. deriftån. den 6 gånger närmare y äft 
Ar jorden då tillika uti månan. Hr, Dela Lande. 
eller när til noden blir fa ■ u) A ne w Tbeory of t be 

ran efter omfåndigbe- Eartlr y London igo, 8. Man 
terne fiörre eller mindre , ‘-/kulle napligen inbiUa fig , 
En tornet få flor fomjor-\atfå underliga ocb litet 
den fkidle pd jooo mils ] förenade faker kunnat fh- 
gft lånd lyfta b af svntnet ■ reft allas med den faker bet y 


28 > 


Meningar om 

163. R. Des Cartes föreftålte Hg en Ror 
cryftall -klump, (om Gud genom fm almackt 
krollade och (acte i röreife, hvarmedelft han- 
de, at en anlenlig mångd partiklar notte af 
lig alla ojämnheter och omfider förvanlades 
til oåndeligen finå kulor (elemenrum fecun- 
dum); de afnötte fmulorne gingo antingen 
til finafte pulver (elementum pdrnumj eller 
förblefvo kantige bitar (elementum tertium). 
Af i:aelementet upkommo (olar eller fixftjer- 
nor, af det a:dra ather och af det 3:je, fomtil 
rörelfe var obequåmaft, jordens, planeters och 
cometersytor. ./Echer rördes i hvirflar omkring 
fixftjernorne och förde medfig planeternej men 
fom intet tomt rum (vacuum) fants i natu- 
ren, tryckte defle hvirflar hvarannan inbör- 
des, och om fåhånde, at en planet råkade 
på grånfen tvingas utur den hvirfvel han för- 
ut (örts af, in uti en annan, blef deraf en 
comet. Han trodde jordklotet i börjanhafva 
varit en ftjerna med egen hvirfvel, men fom 
af upfligande fkum och orenlighet omfider 
blifvit omgifven, då defle hopväxt til opac 
fkorpa; härigenom förfvagades eldens rårelfe 
fom inneftångdes och hvirtveln blef ånteligen 
få matt, at jorden föll in i fölens hvirfvel, 
fom gränfande nåfl: intil. Således mneflutas 
kring" jordklotets medelpund et ämne likt fö- 
len, om icke kanfke något orenare, emedan 
det ej kan vidare afföndra ifrån fig grofhe- 

1 ter. 


fom pdtageliga fannin-Xfande fammaubang och 
g(ir } {amt med et fort ju - 1 antal a f Jkal. 


jordens danande. 283 

jer. Skorpan Sr opac, fammanfatt af de ojäm* 
nare tredje elementets doft, iom trjfl 't fig til- 
lä mroans få tått, at endafl partiklar af förfU 
: elementet förmå trånga n|gorft|des derige nom, 
Jdår omkring var i början en oredig famling 
:af 16ft fa m man hånga nd§ tredje elementets par- 
tiklar blandade med andra elementets kulor; 
i jif de förra nedflortades efter hand de grofva- 
fte och grenigafte delar, fom förente fig til 
jord i lårfkilta hvarf efter fin olika befkiffen* 
jaet, och underft (fannade den Mercurialifka 
för fin tyngd: öfver dem famlades rundade 
8 fl inge partiklar, dels böjlige f lott vatten), 
dels fly f ve (falt). Men fom de finare tredje 
elementets partiklar, h vilka lågo öfver vatnet, 
ej ånnu hunnit beftias från greniga i (ynner- 
het blötare grof heter, (u hopväxte efter hand 
af defie en bädd öfver vatnet, fom ånteligen 
iprack (önder, ramlade, fjonk ojämnt ned, 
famt danade efter omftåndigheterne, flStter, 
hogder och berg. Vårnia upkommer, då en 
kropps partiklar {kakas af förfla elementet: 
denna ån olika på jordklotet, emedan (kulet 
kring central-elden ej öfver alt (läpper lika 
fritt den värkande orfaken igenom, (omlig- 
(tådes rafisr den ut i vuicaner, och annorffä- 
des Sr iå (långt, at is aldrig upfmelter. Då 
central-elden (kakar den greniga fammanvåf- 
naden, fom utgör jord -oSdden , öpnas och 
hopdragas (kiftvis defs lönhål, hvarunder hän- 
der, a t de tyngre aflange (tyfve och runde 
partiklar, fom trångt in uti dem, plattas och 
fplitras til fina böjliga fpitiar (falter ) : de blpi 

tt' 


284 Meningar om 

tare grenige åter, fom hunnit få djupt, fmu- 
las i finare, böjlige, men grenige knippor 
(brånbare åmnen). Salterne uplöfa metallilka I 
grundftoft , hvilka af brånbara arter fnfuepte l 
och medelft underjordifka eldens åvårkan äf- • 
ventned mercuriale förenade, updrifvas och . 
efter partiklarnes befkaffenhet låmna ofs får- 
fkilte metaller. Kållor upkomma af vatten , 
fom med tilhjelp af central-elden updrifves i ån- 
gor, famlas i bergens håligheter och åntelt- 
gen bryter fig fram i dagen. Ebb och flod 
kommer af månans tryckning. Kroppar åro 

f enomfkinlige , då andra elementets kulor o- 
ehindradt kunna dem genomfara: tyngd ytrar 
fig endaft, når andra elementets kulor friare 
röras utom, ån inom åmnet: magnet-kraft be- 
flår uti fkruflika tredje elementets partiklar, 
fom åro vridne på två olika fått, af hvilka e- 
na flaget går från norra til fodra polen ge- 
nom jorden, och få gör en omvåg utomkring, 
at återkomma til den norra, och på lika fått 
fullbordar andra flaget fin våg, men i ftri- 
dig kofa, o. f. v. Man måfie bekånna, at 
om Cartesii hela byggnad förråder en otil- 
råckelig kännedom af Naturens råtta befkaf- 
fenhet, få röjer den åtminflone e- driftigt , 
ftort och vidftråckt fnille, fom blott genom 
materia och defs rörelfer på et få fintligt fått 
föreftålt verldens beredning , at ännu i våra 
tider åtfkillige ftore mån i det hufvudfakeliga- 
fte bibeholiit hans grunder, och det år fant, at 
man icke utan en flags fornöjelfe kan i hela fict 
fämmanhang fkårfkåda hans fyftem y). 164. 

y) Se Hans Princtyia Pbihjopbiin, 


jordens danande. aSS 

164. Efter Cartefii fyflem antog den (to- 
re Leibnitzen, at icke allenafl jorden, utan 
lock alla planeter, forr varit folar. Når Mö- 
ttes berättar, at ljufet blef fkilt ifiän mörker, 
tror lian ftörre delen af jordens åmnen varit 
uti en häftig brand , men då det brånbara var 
fortärt, flocknade elden omfider och kroppen 
blef mork. Eörglafade åmnen utgjorde fkor- 
pan, hvaraf fand år et föndermalit pulfver , 
och de öfriga jordarter åro af dem , medelft 
tilblanning af vatten och fafla falter, upkom- 
ne. Sedan fkorpan kallnat nedfollo de fuck- 
tiga delar, fbm under branden upfbigit och 
örvertåckte hela jorden med vatten. Hafsfo* 
fler, fbm til obefkrifvelig mångd finnas i de 
högfla berg, ofvertyga honom , at haf öfver- 
tåckt alt det torra, och fafla falter, fand,cal- 
cinerta åmnen, m. m. fom finnes i jordens 
fkote, at antåndningen varit allmän ochfore- 
gådt betäckningen af vatten. Genom fkor- 
pans råmnandeaf underjordifka dunfter, jord- 
fkalf, hafvets tryckning, m. m. nedträngde en 
myckenhet vatten och derigenom blottades de 
hogfla delar af botten. Många rubbningar 
tilfkrifver han for öfrigt fyndanoden och en- 
fkilta ofverfvåmningar s), 

16$. 


%) Leibnitzen upgaf 
fina tankar i ASl. Erud. 
1683 under titel af Pro • 
tog£a. Hans JniUe rbjer 
fig bfver nit , men felet dr, 
at han etidaft lämpar fin 


tbeori til de fbrfla tider , 
om hvilka var kunfkap år 
aldeles otillrdckelig , i an- 
feende til jordens natur- 
liga fkick. 


28 6 Meningar om 

165. De Maiuet anfer bvar planet, fomeft 
flncknad fol, hvilken under iitt ftörlta atftand 
jfrån den ånnu brinnande kropp, omkring 
hvilken han föres, ladas med en myckenhet 
vatten afdunfter, fom upfligitoch blifvitfkii- 
de ifrån andra planeter. Under en planets an- 
nalkande cil folen år dels vatten uti beftån- 
digt aftagande , och når det aldeles uttorkat* 
råkar han åter i brand. Vår jord har haft (am- 
ma ode; Dels Ikråf vifar nog mårkenaf för- 
bränning. Mineralier och metaller halva fitt 
urlprång håraf med tilhjelp af qvarblifna un- 
derjordill<a eldar. Hafvets yta fånker lig 
omtrent 3 fot på 1000 år, enligt afvågningaf 
vid Cbarrago och Alexandria, Bergen årö al- 
ftrade af vatnets fediment och hafs-bottens o- 
jåmnbeter .tillkapade af hafsftrommar. Vatnef 
holles ock for råtta modren til växtriket, ja 
åfven for djuren. I mon fom klipporna blot- 
tas båra de växter genom de qvarlåmnade 
fro-åmnen, fom gro och upvåxa, då rågn 
och tfenligt climat tilkommer. Likaledes år 
det torra efter hand forledt med djur, hvil- 
ka dock förut varit värnets invånare. Sjelf- 
va månnilkan får famma nrfpiäng , hvarföre 
de ock kring polerne, der forlfa upflytningen 
fker, ånnu vifa fin vilda art. Skapelle dagar- 
na uttyder han, fom mångfalldiga tidehvarf 
och tillägger månnifkö flåktet åtminftone eri 
älder af 500000 år a), 

166. 


a) Se bms 'leUiamed^ voU,2, Amji, 174$. 


jordens danande. 287 

166. Rayus b), Hook c ), MoroV), m. 
fl. hafva tilikrifvic jordbåfningar berg och o- 
jåmnheter, löm finnas på jordlkorpan, dock 
korama de icke fullkomligen öfverens omlåt- 
tet. Rayus tror at der hufvudfakeligen Ikedt i 
fkapelfen, då det våta och torra fkildes åt. 
t Hook utförer laken båtre. Han påltår, at 
hatsbotten, beflående af åtlkilliga med hafsfo- 
fter blandade hvarf, tnångflådes genom un- 
derjordilk kraft uplyftas, hvarigenom ojämn- 
heter, nya oar och berg upkomma af fådan 
belkaffenhet , fom förfarenheten intygar dem 
vara. Det torra kan på lika fått brytas och 
få hågder, en del ojämnheter tillkrifver han 
dock utkallade åmnen. 

Moro inbillar fig en eldkårna inuti j or- 
den, deröfver en tjock jordfkorpa, och öf- 
verll et haf omtrent 1060 fot djupt. På tre- 
dje Ikapelfes dagen låt Gud den inre elden 
vårka, men fom det ej Ikedde lika öfver alt, 
blef (korpan endalt på några Hållen upbruten, 
hvarigenom fedan utkallades allehanda brän- 
da åmnen Det falta och hartfiga , fom föll i 
hafvet, fmålte omfider up och gaf vatnetfmak, 
men det (om ran öfver det torra baddade de 
nu befinteliga jordhvarf. I början var elden 

ftar- 


b ) Se des Pbyfico- 
Thcological disconrfes 1. 
concerning primitive cba- 
os; 11. t be general de- 
luge ; ni. t be diffolution 
of tbe world. 


r) Op. poflbuma ijoj. 
Hr. Raspe bar mycket 
förbättrat detta fy (lem. Se 
hans bok om nya bar. 

d) Mem. de l' Ac, 
q2o. 


*88 Meningar om 

ftarkaft, derfore uphåfdes då de hogfla berg,’ 
dock utan fnåckor, emedan fådane ånnu ic- 
ke voro til, men federmera hafva lägre och 
med hafsfofter blandade högder upkommit. 

Prof. J. G. Kruger tror jorden hafva un- 
dergåd t 3 flora förändringar. Forft har hon 
varit flytande af vatten och då antagit fin 
råtta fkapnad: fifkar voro redan i vatnen. 
Derpå har följt en antändning, fbm kokt fi- 
fkarne, h vilka ledan begrafvits och finnas in- 
neflutne i fkifer. Sluteligen har en flark Jord- 
båfningejallenaftfåfkakat, a t berg rämnat och 
ofta ralat, utan ock en flor del föndergnufats 
til fand. Tiden vågar han ej utfårta då alt 
detta hån dt e). 

167, Den vidtberomdeGrefve DeBuffon 
ådagalägger genom många fkål at det nu varan- 
de torra under någon tilråckeligare tid varit 
hafsbotten. Han påftår dock icke någon vat- 
tuminfkning, utan en flyttning allenart. Haf- 
vet har en beftåndig fart åt öfler, hvarige- 
nom oflliga kufler efter hand bortfrätas och 
i det ftålle våflliga blottas. Ebb och flod fö* 
ter lösrifna ämnen med fig olika efter olika 
tilgång, Defle fållas, da vederbörlig ftillhet 
vinnes och utgöra parallela, vågråtta eller flut- 
tande hvarf, alt efter bottens befkaffenhet , på 
hvilken de fåtta fig. En mängd fnåckor be- 
grafvas imedlertid uti defFe båddsr , och to« 
ina fkal af Famma egenteliga tyngd, fom de 
medflåpade partiklar, flyttas och inpackas til- „ 


t) Gejchicbte der Er de , HalU 1746* 


jordens danande. 2§s> 

lika. Kår fådane bankar hunnit til någon 
högd göra de vatnets rörelfer motftånd,men 
det* trånger fig efter hand åtlkilliga öpningar, 
hvilkas alla krökningar måfte bekomma niot- 
fvarande vinklar. Sådan år hafs-ftrömmars up* 
komfh Med tiden hårdnar den omtaka bank, 
och då vatnet flyttas eller ftorcas ned uti Ito- 
ra underjordilkä håligbeter, blottas delta berg. 
Under dagjåmmng^kreden åro hafslkiftenftörfi:, 
derföre finnas ock imellan våndkretfarna de 
högfla berg. På detta fått åro de hufvudfa- 
keliga ojämnheter på jordytan danade, i fyn- 
nerhet uti de forfta ioo-ta!en , då kropparne 
genom tyngdens och andra krafters årgård än- 
nu icke hunnit til nu varande fafthec. Men 
han går ännu längre tilbaka. 

Åila kring vår fo! varande planeter gä 
ifrån w til o , och planerne af deras malt mot 
hvarandrafluttande vågar göra en vinkel, fom 
icke hinner til 8 gr,, nian kan låledes efter 
trolighets låran lätta 7692524 emot 1 , at det 
varit något gemenfamt uti den rorelfe , loni 
i början gifvic dem fådan Hållning. 1 anled- 
ning håraf holler han för ganlka likt , at en 
comet mycket fnett anfallit emot fölens brådd 
och derutaf utftöet af dels niafla, julfdå 
når fkapeife hiftoriäiy omtalar, at ljus oehnoor- 
ker åtlkildes, Hårvid fördes de låttafie par- 
tiklarna af denna eldftröm långH ifrån foien, 
och blef deras fart under vågen ökad af de 
efterfoljandes pådeift, lamt dellas genom de 
föregåendes actrgcHon. Solens dragkraft gjor- 

T ds 

2; dr a Band, 


*po .Meningar om 

de, af defle partiklar började gå omkring hen* 
ne, och deras inbördes attraéiion, at de föl- 
io tilfamman uti runda kroppar; men innan 
de genom fin häftiga rörelfe, m. m, hunno 
flelna, måfle de antaga en fphoeroidifk fkap- 
nad, i kraft af rullningen kring axlarne, fom 
åfven genom cometens fneda anfall förorfa- 
kades. Nu til jorden i fynnerhet. Som hon 
i början varit fmåit, få år ej underligt, at 
glasartiga ämnen utgöra detmåfta; de åro lik- 
artigare på djupet, men fkum och flagg flöt 
åfvan på. Når defs kropp någorlunda olifvit 
afkyld nedföllo en myckenhet förut updrifna 
dunfleroch förfeddevår våningspl3ts med vat- 
ten , hvilket fatte et med falt och fvafvel blan- 
dadt flamm, hvaraf någondel, fom flannade i 
råmnor, formerade mineralier och metaller, 
men det öfriga utgör förfla jorclhvarfvet, fom 
federmera blifvit upblandatmed multnade väx- 
ter och djur. Sådan var jorden, dä ebb och 
flod, köld och' värma, rågn och torka, m. 
ro. började arbeta på ytans förändring. Glas- 
kärnans öfverfta del bröts och fmulades fnart 
til land, fom fedan hopvuxit til fandflen , 
hålleflinta och gråften. Multnar fanden til få 
fina delar, at ytan icke förmår märkeligen å- 
terkafta ljus, blir deraf en fer jord eller lera. 
Glimmer år förfla fötflöringspraden. Quarts 
uplöfes til talk. Kalkarter hafva fin upkomft 
af föndermalna fnåckor, o. f. v. /). 

168. 


/) Se hans Hiftoire 
Nat. Tom. I, Jom 


forft utkom. 


jordens dar^nde, 


ié8. Deffe åro de,- hufvudlakeligalte me- 
ningar om Jordytans danelfé. Många andra 
åro af de anförda kimmanftickade , men det 
torde vafa ortodigt., at upråkna dem. Jag vil 
éndaft hår nårm^a något om jordens innandö- 
me. Vi kunn?. icke långe trånga ofs ned g) i 
fåledes år a\t hvad om jordens inre befkaf- 
fenhet foregifves bara gifsningar. Somligetro 
kring medelpuncten vara eld, eller åtrninftö- 
ne g loggad kår na. Det vore förunderligt, 

oni def Jåttafie åmne elden fkulle kunna u* 
tan föda underhallas och inneftångas kring 
rne,delpun£ten, då man knapt kan holla något 
i brand på botten af 50 famnars djupt fehake. 
Vulcaner bevila ingalunda någon brinnande 
kårna : de upkomma af ämnen (om med fri 
lufts bitråde kunna tåndas, men fom detta 
,vilkor förutan éj yeramer vårma, ånalthvad 
omkring dem år. Tvårtom tyckas på djupet 
låmnena blifva mer och mer fucktiga, famc 
:grundvatnet ökas, fom gifvit anledning at tro 
:en vattenfamling innerft i jorden. Jadcrön* 
;fom hittils åro upgifne om temperaturenigruf- 
vor ftåmma icke en gång öfverens, at deri 
alleftådes tiltager med djupet b), Någrepåfti 
i anledning af magnet kraftens forhollande, 

1 m i fs visningarnas förändrande, m. ifi. at inuti 
Jorden år en lös flg fmåningom vridande ma* 
gnet-kårna, famt at fjelfva fkalet derutomkring 
åfven år magnetifkt i). Somlige yrka, atvår 

T t pla- 




2 $ 2 Mef>ingar om 

lanet Sr inuti tom, trien då tyckes, at /Tora 
ergs attraåion borde Vara mycket mårkeli- 
gare, ån den vårkeligen tiörfporjes. 

Til flut af denna afdeJning, fl<ola vi af alt 
det föregående famla tllhop>«3 några almänna 
flutfatfer i anledning af jordklotets nu varan- 
de be(kaffenhet, fom kunna låtftna mer eller 
mindre uplyfning otn defs fordna .filftånd. 'I'il 
en fammanhångande fullkomlig utredning af 
alla omfTåndigheter hafva vi hittils icke nog 
hvarken ron eller förfok, ja fpåren aro få 
dunkla efter en del forntidens fortåtningäc, at 
föga hopp vilar fig, at någonfin om dem vin- 
na tilråckligt ljus. 

169. Då vi noga betrackta jordklotets 
ojårnnheter befinnas de högfta eller bergen t 
almanhet vara af treggebanåa befkaffenhet . For- 
fTa fiaget utgör det innerfta och i jelfva krop- 
pen af anlenliga ryggar, fom uti fammanhang 
tyckas utbreda fig örver Jordklotet och gif- 
va flyrka at vår planet, fålom benrangel uti 
djur. De vidga fig nedåt, råkas förmodeli- 
gen på djupet och utgöra en faft klimp, el- 
kanfke allenaft et fammanhångande fkal , af 
hvilket dålder och lågre ftållen bebos, eme- 
dan i dem famlas efter hand jord af rutnade 
djur och våxter , famt förvitrade ftenar. At 
defie bergens rötter få förenas fynes troligt, 
emedan de mer och mer utbreda fig påjdju- 

pet 

flämmelfe imellan denna 
fats och magnets -mijf- 
visningarna. 


■nr. Euler har uti Ber- 
linfka handlingar ne vifl 
eu betydande b f ver ens- 


jordens danande.' 293 


pet och man ingenftädes hunniv' igenom 
dem til lös grund , hvartil kommer >at jåmn- 
vikts lagarna fordra en någorlunda likartad 
kärna, iom at döma efter compafs-, nålens 
förhollande bor vara magnetifk. Men v .i för- 
foge o(s åter til bergen forfta flaget. De 
fkilja fig ifrån andra derutinnan, at de upfti- 
ga jämnare och utan affatfér : at de beflå mer- 
endels af (amma åmne åntia igenom, fom e- 
huru det ofta nog genom olikhet af fårg el- 
ler gry fy nes vara nopbåddat af flere paralle- 
le, lodratte eller mycket ftupande lager, dock 
fållan vifar något mindre fammanhang vid de 
fkenbare fogningarne, utan kunna lika lått 
klyfvas i alla andra kofor k): fjelfva gry år 
oftaft utmårkt genom kantiga eller fjälliga par- 
tiklar: de genomfåttas af gångar och drum- 
mer, hviika altid fkåra lagren, ty når de med 
dem gå parallelt år kanfke naturligare, at an- 
fe dem for hvarf: ånteligen finnes aldrig fpor 
i defla berg af ftenvandlade djur och växter. 
DelTe kallas Uråldrige, emedan de troligen å- 
ro föga yngre, ån jordklotet, åtminflone haf- 
va de varit til innan djur och vaxter funnos: 
c!e få ock namn af Gångberg, emedan i dem 
egenteligen träffas gångar. 

T 3 An- 


k) Jag bar fårvijfat 
mig barom b vad granit 
angår , dels genom egna 
anftdlda pro } , dels af ar- 
betare , fom aga kon fl en , 
at klyfva ocb tilfkapa 
denna ftenart til bvad 


form 1 om åflundas. Den - 
na konfi öfvas i fynner- 
bet vid S. Malo , bvari- 
från förjfkrefs får få 
år fedan någre arbetare 
til docke-byggnaden uti 
Carlscrona. 


294 Meningar om 

Andrfj flaget beftår af flrödda hogder, 
fom livar ken aga få anfenlig volum elier få 
vidftråck.t fortfåctning, fom de förra: de upfti- 
ga ojlrnnt, ån brant, ån Jångflurt: de beftq 
af hovizontela eller ej mycket derifrån afvi- 
kände bäddar af fkiljaktig natur , hvilkainorn 
fig hvardera åro fordelte i mångfaldige lager: 
arternas åmneåri almånfiet tåtare och mindre 
cryfiallinifkt,ån uti deföregående: ånteligen å- 
ro defie berg fylde af en" otalig mång petri- 
ficater , dock ej i alla hvarfven, ej eller lika 
ymnigt alleftådes i dem, fom hyfa fådana, 
Deffe kallas flolågrige, och finnas antingen en- 
flakade eller upfiaolade utmed uråldrige berg- 
ryggar, ja underflundom aldeles ofverhölja 
dem. 

Tredje flaget åro gemenligen ån mindre 
betydelige och vifa nog klara Ipor af oredi- 
gare tilkomfi:, hvadan de i almånhet kunde få 
heta hop vräkte hogder. Deras fkapnad och 
ämne gifver anledning til deras fördelning. 
Kullar, backar, m. m. åro enflakade fmå up- 
högningar, fom alle beflå af partiklar , hvilka 
åga finsimellan föga farpmanhang. Når fåda* 
ne flere åro förenade til mer eller mindre län- 
ga flråckor upkomma åfar, fom ibland fortfåtr 
ta anfénligen långt, och merendels omfrent i 
N och s. Deffe beftå hufvudfakeligen af (and 
pch klappur, famt fkilja vålenteligen frånVul- 
caner, hvilka fenare utmärka fig både genom 
egna ämnen, fåfora afka, lava, m. m. och får? 
fkilt fkapnad, fom år conilk, oftaft med ö- 
pen mynning, ehuru fénare rubbningar ibland 
göra Piker okånnelige af blotta utfeeadet. K 


jordens danande. 295 

Imellan defla uphöjningar åro på jordytan 
ftörre och mindre förfånkningar I de djupafte 
dålder öfverfvåromas af haf , fjöar, tråik, flo- 
der och rånnilar; de högre flå åfver vatten, 
men betåckte af lÖfa jordhvarf och utlöpa lomr 
ligftådes i anfenliga flåtter. 

Sådan tår ytan , men innan vi bjuda^ til 
at göra ofs begrep o no defs daning, bora äm- 
nena, af hvilka den beflår, til art och befkaf- 
fenhet något nårmare fkårfkådas , ehuru det 
hår icke kan fke annorlunda, ån helt kort och 
i almånhet. 

170. De oorganifke kroppar, fom uti jord- 
fkorpan förekomma, plåga i afleende på fkilj- 
aktigt lynne fördelas under 4 flockar , nem- 
ligen falter , jordarter, brånbara åmnen och 
metaller. Vi böra fåcfkilt betrakta h vardera. 

Med falter förftås vanligen fådane materier, 
fom lått uplöfas i vatten och på tungan upvåcka 
den kånfla, vi kalla fmak. Hit höra egente- 
ligen fyror, alkalier och neutral-falter , (om 
at de 1 föregående i vifs proportion blanda- 
de åro fammanfatte. De roineralifke nu för 
tiden bekante fyror åro 4, och åga namn a£ 
de åmnen, fr 5 n hvilka de merendels til våra 
behof affkiljas, (afom vitriol, faltpeter, kok- 
falt och flufsfpat. Deffe fyror jiga vål många 
gemenfamma egenfkaper, men afven flera, fom 
tydeligen fkilja dem inbördes ifrån hvarandra. 
Deras fkårpa år fådan, at de nåpligen kunna 
finnas frie i naturen, om icke ti Ifall igt vis, och 
det åndock för ganfka ringa tid, ty de råka 



296 Meningar om' 

innan kort något at förbinda fig med /). Om 
de åro föråndringar af et och iamma grund- 
ämne , iamc kunna inbördes efter omftåndig- 
heter förvandlas, bekänner jag mig icke veta, 
ehuru andras på (leenden ej åro mig obekan- 
te. Syror åro iå enkla våienden, atChemien 
hittils icke varit i ftånd at med iåkerhet utfin- 
na deras nårmade bedåndsdelar ( principia pro- 
xima<), ty för fådane bör ick^anfes hvad a- 
naiyfts utbringar, innan iynthefis tillika veder- 
börligen bekräftar det : deisférinnan åger man 
ingen vifsbet, utan allenad mer -eller mindre 
trolig liknelfe. Sådan år den, at fyror bedå 
af vatten, phlogidon och litet jord. Hvad 
faltfyra vidkommer få åger man nu om phlo- 
giilons ingång full viishet, ty den kan vår- 
keligen dephlogidiceras genom digedion med 
brunden, fom darkare attraherar det brånba- 
fa. Denna fyra blir då förvandlad til en ipån- 
ftig röd ånga , fom nåpligen förenas med vat- 
ten; fom gör Lacmus och andra vegetabili- 
fka fårgor hvita, utan at alkalier återftålla för- 
ra färgen ; fom gör feta eller få kallade ut- 
pråflade oljor ganika fega; fom gör cinnober 
hvit, eller råttare ofverklåder honom med Pra- 
tande Sublimat; fom gör korkar gula; m. m. 
vi). Man torde i förda åtankan föredålla fig 
faltiyran hår genom dephlogidicering förbytt 
til iältpeter-fyra, (ehuru intagen man annars 


/) iT. 75- 

m) Denna markvårdi- 

ga llr. Scheeles uptåckt 


blifver med forjia kun- 
gjord uti K. det. Ac , 
Handlingar. 


Jordens danande. 297 

Sr af den tankan, at til denna fenare fodras 
mera phiogillon ån til andra,) få mycket mer, 
fom åfven luckten ou något liknar fkedvat- 
tens. Men , at få icke år finnes tydeligen , 
om den röda ångan får binda fig med alka- 
lier eller jåm, ty då upkomma aldeles fåda- 
na falter , fom med lalt-fyra. Hr denna ån- 
ga phiogifton igen, hvilket begärligt attraheras, 
lå återvinner hon fm förra befkaffenhet full* 
komligen. 

Hårutaf fkönjes h vad förändring det brän- 
baras affondring medförer. Om kokfaltlyra 
deftilleras med fet olja Ikall den ock undergå 
någon åndring , fåmt fedan prarcipitera fiifver 
gult ochlåttare afrökaieldfrånhorn filfver, ån 
. vanligtår a). Helt ren concen trerad och färglös 
fäkpeter fyra gulnar af minda inflammabile, 
oackcadt det år nog fint, at trånga genom 
glas , ja med frörre mängd blir brunröd, gan- 
fka flycktig och ger dylik rök. Utfpådes en 
få färgad faltpeter-lyra med omtrent lika rymd 
vatten blir den höggrön : f vatten gifver vacker 
blåhet , men om mera tilflås förl vagas och omfi- 
der borttages ali fårg. Vitriolsfyra fvartnar af 
fetma, fam t blir gul , flickande och ganlka 
flycktig af glöggadt phlogiflon. Alt detta vit- 
nar ögonfkenligen om fynnerlig åvårkan af 
det brgnbara på fyror, men det år rådeli- 
gall, at icke gå fortare med flutfatferne, ån 
förfoken gitva tydelig anledning til , ty man 
drunknar annars lått i gilsningar. Jag vågar 

T 5 der- 


n) Hy, Sage , Mem, de cbyinie. 


£98 ‘ Meningar om 

derföre icke med någre nyare cbemifter anfe 
fyran utur vitriol eller phosphorus fåfom för- 
bytelig til kokfalts fyra, ej heller flufsfpats- 
fyran fåfom et phlogifticeradt acidum phos- 
phori o); innan utvägar upgitvas, at fäkert och 
efter behag kunna vårkftålla defia förvandlin- 
gar. Det få kallada Sal fedativum , fom fin- 
nes i Borax, förholler fig i åtfkillige mål, af- 
ven fom, en fyra, men defs natur år ej ån- 
mi få tilråckeligen kand, at det kan afgöras, 
ora det med rätta föres dit, eller icke. 

Uti växt-riket förekomma vål under fhm- 
dom de mineralifke fyrorne, ty man finner 
Tartarus vitriolatus , faltpeter, fäl digeftivum, 
kokfalt, m. fl. dylike ämnen uti vaxter; åfven 
gifva hvete, fenap, m. fl. fpor af den phos- 
phorifka , men alla ddlb träffas fparfamt och 
tyckas vara nog tilfållige, Tartarus vitriolatus 
undantagen, fom gemenligen är tilffådes, åfven i 
nybråndafka och tåmmeligen ymnigt, Deremot 
vifa fig andre, fom egenteligen förtjäna namn af 
vegetabili/ke. De (fe tyckas vara af många flatr, 
åtminftone förholla de fig i flere mål ganfka 
olika. De fyror, fom finnas uti Vmfien , Sal 
acetofella;, focker, citroner, m, m. fynas vara 
helt fkiljaktige få fins-imel!an , fom från ättika, 
och Salia efléntialia intet annat, ån alkali fi- 
xum med mera af råa;on dylik fyra, ån ti! 
måttning fodras, de flåffe åro dock ännu alde- 
les intet underfokte , ehuru af deras kännedom 
fäkert oväntade uplylningar {kulle vinnas. Om 


•) Detta år Hr. Sages mening. 


jordens danande. 299 

faltpeter-fyran hårflammar från dem medelfl: 
för rutn el fe kan ej ånnti med vtfshet afgöras/>). 

De animaiifke fyror åro formoddigen ic- 
ke få mångfaldige, men de få, lom vi kan- 
na , ganfka märkvärdige. Hit hora egence li- 
gen M yre -fyra och den fom fås otur månni- 
fko urin, famt annars plågar kallas Acidum 
phosphori , emedan hon i denna befynnerliga 
och iylände arr tvafyel ingår. Denfenareår 
afven derfore vård upmåtklambet , at deri i 
förening med kalk utgör grundämnet af fa- 
lla animaljfka debr, lålimi horn och ben q). 
Det ämne, fom uti oxblodslut år förcnadt med 
plkali, tyckes vara en fynnediganimalifk fyra , 
emedan alkali frafer under föreningen , famt 
fedan orden ts! igen kan cryflalliferas til falt, 
fom nåpligen vifar fpor af fritt lutfalt. 

Luftfyran finnes i alla naturens riken, och 
til flor mängd aldeies fri i jpfekretfen. Vi 
hafve om den talt förut t), och få fnart nem- 
na flere defs förbindeifer s). 

Alcalifke falter åro hittils icke fundne fle- 
re ån 3 flag, nemligen tvåeldfafle» et utur 
växt riket, (om år det flat kalle, och et ur mi- 
neral-riket, h vilket åfven träffas uti hafs- väx- 
ter, famt et fiycktigt. Man har trodt, at nl- 
kali vegetabile vore et eldens folier vid vax- 
ters förbränning, men det år nu be villigt, at 
icke det ringalte mer fås deraf genom eld , 

än 


P) §• (06. 

q ) Detta år en märk- 
lig nptackt af Herr 


j. G, Gah-n. 

r ) $■ »j r- G7* 
fj §. qi. 


•goö ‘ Meningar om 

nn vSrkeligen förut finnes deruti, Hvilkefkla* 
ra fl fkönjes, då en fullkomlig Tarfarus af vift 
irångd alkali med vederbötligt öfver fkott af 
Vinftensfyra enkom cilredes och fedan för- 
brånnes. Vi hafva i det föregående omtait 
filgångarne få of detta , fom mineralifkc och 
flyckrigt alkali t). Defie fälter förefalla aldrig 
fullkomligen frie, utan bundne med fyra, åt- 
minftone med Luftfyra, hvilken afgåriform 
af luft -blåfor, då någon ffarkare tilkornmer. 
Våfentelige beftåndsdelarne åro för örrigt ic- 
ke ånnu utredde. Jag vet vå!, at en del på- 
flå dem hyfa et utur eld dragit acidum phos- 
phori öfvermåttadt med ablorberande jord , 
famt ar deras inbördes fkilnad beror af oli- 
ka mångd phlogifton och fetma, men grun- 
derne til denna fats fynas ånnu vara mycken 
tvetydighet underkaflade. At alkali volatile 
holler fetma år bevifiigt och tyckes det, åt- 
minflone ibland med defs tHhjelp aiftras af 
alkali fixum vegetabile. 

Föreningen af fyror med alkalier utgör 
Neutral- falter : de fom finnas af Naturen til- 
vårkade åt o redan förut upråknade u). 

Alla nu omt3lte åmnen åro få til fågatT 
des helt och hollit falinifke, vi hafva dock 
andra, uti hvilka en del för fig allena al 
deles år olöfiig i vatten, men bringas dertil 
genom förening med någon art af föregåen- 
de falter. Således, ehuru fullkomlige jordar- 
ter och metailer af rent vatten icke uptagas, 


*) §• 7 /. 


! ») §• 7 s- 


jordens danande. 301 

få fker det likvål lått, då tjänlig fyra eller al- 
lkali förenat fig med dem. Håraf upkomma 
ijordifke och metallifke medelfalter, famtdefle 
ii almånhet at 2 flag, efter fom fyra eller al- 
kali varit menffruum. Magrefia alba löfes af 
alkalier, ja Alkali volatile angriper fil fver och 
koppar, famt anfkjuter i rediga cryftaller, Jag 
nemr.er endaft defla föreningar fäfom prof, 
efter man i almånhet ej gifver ackt på den- 
na art falter. 

Til åtfkilnad kunna de kallas för analo- 
gifke, fom holla någon för fig allena olöfelig 
beftåndsdel , men de andre, fom åro helt och 
hollit falinifke, för Egentelige falter. 

171. Medför.-/ menas i almånhet de krop- 
par, fom ej uplöfas af vatten eller olja, och 
i eld gå til en ojåmn roafia, i fali de kunna 
Imeitas; roen at ockdeåmnen, fom vanligen 
föras under jordarter, vårkeligen åro (alini- 
fke, hoppas jag af följande fkall blifva klart, 
når falters kånnemårken närmare öfvervågas. 
Åfven ibland de egenteliga falterne finnes flor 
fkiijagtighet. En del åro få låttlöde, at de 
aldrig kunna til den grad befrias från öfver- 
flödigt vatten med mindre reften år fullt til- 
råcklig at holla dem flytande, fåfom de fle» 
fle mineral-fyror: andre kunna vål med til- 
hjelp af eld bringas til torrhet, men den rin- 
gade fucktighet i Juftkretfen attraheras få darkt, 
at de våtfltQS oeh omfider aldeles uplöfas, få- 
fom rent lutfale: ånteligen åro andre få be- 
fkaffade, at de ej allenaft förblifva torre i 
luften, utan fomlige flåppa fitt cryftallifations 


$02 Meningar om 

och falla i lindrig torka fonder til mjöl (fä* 
tefcera), fåfom alkali minerale, ja en del fo- 
dra flere hundrade gånger fin tyngd af vat- 
ten , innan de uplåfas, fåfom gips o. C v. 
Dylike förändringar år förmågan at upvåcka 
fmak åfven underkaftad, hvilken for ofrigt 
til ftörre delen beror af folubiliteten. Hår- 
ntaf följer fåledes, at kånnemårken tagne af 
fmaklighet och uplöflighet kunna mycket va- 
riera, utan at man derföre holler den ena ar- 
ten mer för fält, ån den andra Defsutom år 
uplöflighet en egenlkap, fom ofta beror på 
de utvågar vi använde. Menflxua eller up- 
lösningsmedlen fodra ibland vifla bitråden, orfl 
de något fkola uträtta: fådane åro i fvnner- 
het fördelning och värma. Ju mer en kropp 
år delad, defs ftörre yta får den och defs mer 
blottas den , defs lättare angripes den. Så- 
ledes förllår ej altid pulverilering eller fil- 
ning , utan åmnet mofte förft uplöfas i annat 
menftruum och praxipiteras derutur, då det 
blifver finare, ån med något hittils bekant 
mecanilk medel, hvadan ock årfarenheten in- 
tygar, a t nederflag, fom ej haft tid at åter pac- 
ka fig och förlora fm fvampaktiga befkaffen- 
het, med förunderlig låtthet angripas. Nåren 
partikel åger få liten yta, at til defs uplöfning 
nödigt vatten, ej kan på en gång omgifvä 
konom, f å förbli fver den olöft, ehuru han i 
figfjelf kan vara löflig. Vi hjelpa detta, fom fagt 
år, oftagenom mecani(kdelning,(amtdå den ej 
vil vara tilråcklig genom chemifk , men når 
deafdefle utvågar, fom vinuförftå atanvån- 


Jordens danande. 303 

da, Mven blifva vanmåcktige , corde denflut- 
fatfen , at fådane kroppar åro abfolute olöfli- 
. ge i vatten, ej fållan vara ogrundad och phe- 
nomenet endafl båra tilCkrifvas ytans ringhet. 
! Likaledes med vårman. Et frufit vatten el- 
ler is uplofer icke f alter, men ju tnera vår- 
man deriitj tiltager ju vårkfamrnare blir det, 
i Våra förfok ftanna dock gemenligen inom ritt 
trånga grånfor, nemligen frys-och kokptifler- 
ne. Når en kropp kokas i vatten utan at lo- 
fas, råknas den fur olöflig, då likväl ej an- 
nat följer derutaf, ån at den vid 100 gr:s 
vårma ej angripes. öpet vatten kan ej taga 
mer ån denna grad, ty det forflyger ochfkm- 
gras, men inom tiiråckligen ftarka vaggar kan 
gifvas mångfaldiga refor flörre hetta. Man- 
ne då icke många åmnen (kulle röja falinifk 
natur, fom annars fördölja fut lynne? 

De analogifke aro ej til hela famtnan- 
fåtningen falinifke. Ren Magnefja alba löfes 
1 ej i vatten allena, men lått, fedan den blif- 
. vit förent med vitri olsfy ra e ti 1 Bitterfalt ( En* 
igelfkc falt, Epfoms (alt). Åfvenfå år det be- 
ikaffat med metallifka medelfalter. Når nu 
et åmne gifves, fom bevifligen beflår af me. 
tal eller jord innerligen förent med något e« 
genteligt falt, få rlknas det med fkål til ana- 
, ogifke falter, ehuru ingen utvåg vore hittils 
oekan t, at i vatten uplöfa det famma, och 
detta år juft håndelfen med de flefle få kal- 
ilade jordarter. Af dem åro de enklare, få myc- 
ket man hittils vet, 4 eller j fårfkilta flag, 
memligen kalk, hvit magnefia, lera, kifel och 
kanfke brunften. Hvad 


304 Meningar om 

Hvad vanlig kalk angår fa år den et flags 
fvårlöfl neutral-falt , [om holler omtrent ■£■£& 
luft-fyra, j~ö vatten och reften ren kalk , h vil- 
ken i fig fjelf vårkeligen år en art alkalifkt 
falt j fom löfes \ f id pafs i del i 960 delar vat- 
ten. At fä år kan både analytice och fynthe- 
tice be vifas. Det, fom från honom amdljes 
i andra fyror nnder form af luftblåfor år ej 
annat, ån den fpänffiga och låtta luftfyran, 
lom af de ftarkare utdrifves: det elafiica va- 
léndet, fom i elden afföndras år litet vatten- 
ånga, men måft lufrfyra. Det afgående kan 
famlas och examineras på fått, fom jag an- 
norftådes befkrlfvit v). Tvärt om, når litet 
luft fy ra råkar kalkvatten , ftrax falkar d eru tur 
en vanlig och fråfände kaik'. Delfe åm nen 
förenade i ofvannemda proportion göra et 
högft fvårlöfl: neutralfölt, men om kaikvatten 
far mera luft- fyra, ån til kalkens måttning år 
no dig , få uptages föreningen af vatten, h vil- 
ket aldeles år enligt med det, fom händer an- 
dra fvårlöfta falter, fålomTartarus vitriolatus , 
gips, m, fl., dåofverfkott på fyra tilkommer. 
Kalk år fåledes et falt och kalkfpat defs en- 
klafte cryftallifacion. Kalk i förening med vi- 
triols fyra gor gips, med laltpeterlyra calx ni- 
trata, med kolualtsfyra det få kallada Sal am- 
moniacum fixum och med flufsipats-iyra flufs- 
arter, hvilka alla finnas, Faft i olika raångd, 
af naturen fjelf tilcedde. Den förda och fi« 
fla af defla föras ånnu ibland jordarter, ehu- 

ru 


A’) Kongt. Vet. Academ. Ramil, ijjs. 


'jordens danande. 


305 


fu de tydeligen åro falcartade, ja gipsen full-* 
ko ml igen upioflig i vatten. Flufsarterne an- 
gripas val ej mårkeligen, men analyfis ocb fyn- 
thefis vifa ovederlågeligen deras falinifka lyn- 
ne, ty då de deftiileras med tilläts af dark 
Vitriolslyra utdrifves flufsfpatsfyra och lämnin- 
gen gitver gips, h varemot det öfvergångna 
drupit i kalkvatten faller en vårkelig nufsart, 
löm da (yran råder holler fig uplöd y). 

Hvit Magnefia år et ämne, fora intil vå- 
ra tider antingen blifvit räknat for kondens 
foder, eller ock varit forblandadt med kalk, 
ehuru ingendera tankan år ricktig. Uri natu- 
rens vårkdad förefaller den aitid i falinifkt 
lynne. Förenad med luft-fyra tråffas den of- 
ta ibland leror, i alun-lkifer, i tåt kalkden, 
m. m. och år då fråfande med andra fyror, 
men med vanliga tildållningar i vatten olö- 
flig , om icke orverflod på fyra tilkommer , 
fom jag annordådes vid. Luft-fyran utgör 
vid pafs ^ , affkiljes nog lått i eld , få at knapt 
bcbofves mer ån god upgloggning , och det 
återdående hvarken hettar eller uplofes i vat- 
ten: hår finnes fåledes hafva varit et jordifkt 
medellalt. Defsutom tråffas famma jord for* 
enad med vitriolsfyra til Bitterfalt i dora bäd- 
dar af fkifer, fom nyligen blifvit i Frankri- 
ke uptåckce *): i matjord ofta förenc med 

U - falt- 


y) Se Hr. Scheeles af- 
handling i F.slc. H. ijjt. 
%) Hr. Monnet, fom 

nära Bandet» 



rdt denna uptdckt , 
lamnat mig del der * 
och kan fammanban * 


jofi Meningar om 

fakpeter-fyra; i fak-kålloroch hafsvatten med 
kokfaks-fyra , då den uedunftad nl torrhet får 
namn af Saicafka : och kanfke med fiufsfpats* iy- 
ra uti Serpentin-ochSpåckfkm-arter. 

Lera tyckes ock ej annat vara, an et 
hogft fvårlöft falt, Grund}order. deruti har 
den egenfkap, at innerligen förbinda lig med 
vkriolsfyra på två tätt, antingen med ffort 
öfverfiöd afjord, då vanlig lera upkommer, 
eller med knapt märkligt öfverfkott på lyra, 
då den blifver alun. Ae få år, fynes ganfka 
fannolikt, emedan all lera i deflillation ut- 
drifver fyrorne af fahpeter och koktak , men 
förnemligafl: deraf , at alun-folution kokad med 
tilrickiig mångd alun- jord förlorar i mak och 
egenfkaper af alun, famt aldeles liknar van- 
lig lera a), friad från främmande tilfatfer, i 
fyntierhet kifel fand, fom på jordytan i ftorre 
eller mindre mon altid år närvarande, och til 
en del få fint inmängd , at den ej kan flam- 
mas ifrån. Ehuru fanden ofta kan til och öf* 
ver 70 proCent mecanice affkiljas , få får än- 
dock blanningen namn af lera , emedan det- 
ta ämne ännu i få ringa til fats år i fl and, at 
genom feghet, fammanhang och ofrige för- 
mögenheter nog mårkligen röja fig. F.n det 
nyare c hemi fler åro af den tankan, af grund- 
jorden i lera år kifel, men de förfök, fom 
åberopas, hafva ej lyckats hvarken för mig 
eliec andre, fom ftrax fkal berättas, 

At 


get inhämtas af K. Fet 1 a ) Hr, B au m é , ' Meta. 
Ac* ti. /77J. 1 fur les Argiles, 


Jordens danande. 307 

Åt kifelår et fält hafva flere giflatianfeen- 
de til defs ofta förefallande crjftallinifka (kap- 
nad , men vi Sga nu derom båtre ofvertygel- 
fe, då utvåg år funnen, bc tilreda den ge- 
nom koolf til lynne aldcles lika med den na- 
turliga, ja (om ock för brånfpegel aldeles för- 
holler (ig på famma (att b). Vatten ånga, 
fom råkar flufsfpats (yra, åfven bringad idunff, 
yitas til kilel. De ytterfta folida partiklar, (oro 
iriao föreltåller (ig defla flytande åmnen be- 
då utaf, tyckas hår ingå förbindelfe, och år 
det mårkvårdigt, at fådan icke kan (ke, in- 
nan de blifvit på bagge (idor förvandlade uti 
ima. Ki!el tyckes ock aga någon, ehuru ringa 
uplcflighet 1 vatten , ty jag har funnit (por af 
d?tta åmne i renafte källvatten, (om fådt (lå 
i hvi>a 4H tunar och blifvit (ilat genom mång- 
dubbelt filtrum. Med öfverikott på (yra går 
(olution båttre förfig, och jag har förfökt, at på 
denna våg tilreda ricktiga bergcryftaller, men 
hittils ej hunnit långre, ån at få helt klara, 
böjliga, i fpiral gående (kitvorj h vilka * då 
folution kommit i vårma uplöft fig: ofver- 
lkottet af fyra gör hår fåkert hinder, och 
denna förutan kan åter icke någon tilråck- 
lig mångd (olveras. Hvad grund-jorden uti 
kifel angår (å har man trodt den vara lera, 
emedan Liqiior Silicuno pracipiterad med vi- 

U 2 triois- 


b ) Jagfkickade til Hr. 
Macquer 7772 en liten 
portion af en fådan ki- 


kat , ocb han bar fnn ; - 
nit den i foetts afbrån- 
fpegeln förhålla fig alde • 


fel, fom jag Jjelf tilvår- j les j fom quartsptl{ver. 


So? Meningar om 

triols-fyra gifver en jord , foro med famma fy- 
ra förenad blir alun ; men ha: vid hör mär- 
kas, at då alkali med kifel fmeltes i digel, iö- 
fes altid någon lera af kärlet, och at I.iquor 
filicum ej gifver mer alun, an fotn ungefär 
kan fvara deremot. Den praecipkerade" och 
vål tvättade kifel-jorden lofes aldeles intet i 
vitriols-fyra. Jag har förfökt at fmelta kifel 
med alkali i ny jårn-flef, men maflan gjorde 
hol i botten och utran fiörre delen, få attör- 
föket ej kunde bringas til flut : det fom ftan- 
nade quar gaf dock icke ringafte fpor af a- 
lun, då det på vanligt fått hanterades med 
vitriols-fyra. For öfrigt, i fall förföket vo- 
re ricktigt, följer deraf intet annat , ån at ki- 
fel til fin grund* jord år lerartad, och det blir 
icke defs mindre få flor Ikilnad, fom imellan 
gips och flufsfpat, hvilka äga famma bafis , 
men förent med olika fyra. Hårutaf fkulle 
ock följa, at folid2 grundämnena i vatten vo- 
re lerartade, men , fom fagtår, fundamentet til 
defia flutfatler år icke allenafl obevift, utan 
åfven efter all liknelfe oricktigt. 

Defie fyra ibland jordarter almånneli^en 
räknade åmnen åro fåledes til fin natur fali- 
nifke, i det fkick, fom de på jordytan före- 
falla, och til åfventyrs gitves ingen abfolute i 
vatten olöfelig jord, ehuru en del flå emot 
alla hittils använda utvågar. Vil man {kilja 
defla ifrån de låttloftare och bibeholla dem 
under fina vanliga namn, kunde tils närma- 
re råmärken blifva utflakade, föras under fal- 
ter de ämnen, fom ej fodra öfver 200 gånger 


jordens danande.' 30$ 

fm vickt ratten til uplofning , och deremot 
under jordarter, de fom kråfva mera. Namn 
göra i (ig fjelf ingen ring til laken al le na fl 
man rått fördår, hvad derrued menas. 

De 4 befkrifne åro enklare ån andre hit 1 ' 
ti Is bekante och åga fårfkilta egen fka per , h var- 
ibland deras förhoihnde med vitrlöls-fyra kan 
anfes Påforn det bequåmligafle fkiljeniårket. 
Om deiTe åro modificationét: af fiamma grund- 
ämne , eller inbördes kunna förvandlas, det gifva 
icke hictiis bekanta rön vid handen. Nog likna 
nägre hvarandra i åifeillige mål, men deraf 
allena vågar jag för min del icke utflaka de- 
ras geneaiogie: torfök, och ej iiknelfer eller be- 
drågeliga inbillningar, böra dömma i dylika 
mål, famt ei analyfis enlam , utan tillika fyn- 
tbdis chemica gifva full anledning dercii, Da- 
gelig årfarenhet vifar nogfamt huru myckec 
man i annan håndelfe tager miile. Enligt etl 
del nyares påflående ikall ren lera uti feed* 
Vatten, och åfven åttika förändras och blifva 
kalkartad , derigeoom at den innerligen förbin- 
des med mera vatten och phlogiflon. Til ut- 
rönande håraf har jag måttat faltpeter-fyra med 
alun-jord och låtit den ftå > tu år, men fedan 
dera t fådt lika fullkomlig slun med vitriois fy- 
ra fom förut, och utan ringafleteken til gips: 
jag har ock uplöft alun i faltpeter-fyra, utan 
at figur dier egen fkaper funnits åndrade, då 
uplölningsmedlet var vål afföndrat. Likaledes 
har jag efter före fe ritt bud i t til at bereda alka- 
li fUum vegetabile af kalk genom tilfats af tor- 

U 3 k ad 


g i o Meningar om 

kad blod r), men alt förgåfves. A t kunn$ 
förråtta dylike förvandlingar vore ganlka myc- 
ket uplyfande, men ty verr åro de hitcilsup* 

f jtfne mer grundade på inbillning, ån pålire- 
iga förfÖk, och imedlertid fynes vara tryg* 
gaft , at ej förblanda dem , fom vifa olika e- 
genfkaper och förhollande intil dels tydelisa 
föriök, fom altid flå in, uppenbara iåtta fam? 
pianhanget. 

Fiere fårfkike jordarter finnas utan tvif- 
yel , når de hinna rått updagas , i fynnerhet 
torde hit kunna föras brunflen (Magnefla ni- 
gra). Detta åmne har mårkvårdiga egenfka- 
per, fom nyligen blifvit på et ganfka uply? 
fande lått utredde ä }. Några omftåndighecer 
upvacka dock ånnu tvifveismål hos mig om 
icke denna jord år memllifk e). Den åger en 
ganfka flark nttra&ion til pblogifton och kan 
det förutan icke uplöfas i fyror, atminflone 
pj i alla. Märkligt år, at den både på torra 
och vata vågen gifver fina uplöfningsmedel 
farg, men (å fnart tilråckligt phlogifton in* 
månges förgår all farg, Gravitas fpeeifica år 
åfvcn ftörre, ån jordarter vanligen aga, men 
det fom förnemligaft ftyrker mig i den tan* 


c) Hr. Baumé , Man. 
de cbyinie. 

d) Hr. Scheele bar 
genom 5 ars arbete b lif- 
vit i dåndy at gifva en 
vt får /ig afbandling om 
BfWtllw, byilken med 


fbrfla blifver uti K. V et. 
Ac. Handl. införd. 

c) Bergmaflare Cron- 
ftedt forae brunflen q 3 g 
under jordarter , förut 
räknades den til järn- 
malmer. 



jordens danande. 311 

ka, at brnnflen hyfer något metalli(k, ar föl- 
jande för fp k , fom jag ofta anftålt. Det år be- 
k int , at oxblods-lut prtecipiterar alla uplöfta 
metaller, men ej jordarter, i annan håndelfe, 
än at någon del af alkali icke blifvit tull måt- 
tadt med acidum animale. Sedan jag filredt 
få måttad oxblods lut, tom möjligen kan fås, 
har jag tilflagit ren åttika, at (yran rådde li- 
tet. Sådan lut har jag (edan drupit uti färg- 
lös brunftens folution gjord med vitriols-fy* 
ra , lamt altid funnit en gulhvit jord ftrax och 
ymnigt fållas, hvilken (edan intet angripes af 
mineral-fyror, ju(t (om det hånder med ber- 
liner-biått och andre dylike metallifke prarci- 
pitationer. Jag årnar ock (å fnart görligit 
blifver förföka, om icke den på något fått 
kan fullt reduceras. 

Uti växtriket förefalla åfven defTe fem 
upråknade jordarter, hvarom långre fram (kall 
talas utförligare f ). At kalk fås af djur år 
ingen tvifvel, lera (kall ock af dem kun- 
na århollas g) , men vidare underråttelfe be- 
höfves ånnu om terra* animales. At mu>iloC 
och (håckfkal holla hvit magnefta ibland kal- 
ken år nog troligt. Växters och djurs jord- 
artade delar åro ganfka fvåre at få reda up- 
på, emedan de ibland (lem och andra ämnen 
åro på alla (idor infvepte, få at de ej utan 
möda aldeles kunna befrias genom bränning. 

U 4 De 


f) $• 203. 

g - ) Hr. Baumé, Metn, 
fur les Argiles , fager Jig 


fådt deraf med vitriols- 
fy t a <ilun , men Dr, Poer- 
ner tviflar der på. t 


gis Meningar om 

De öfrige olike jordarter, fom Sfvenblif? 
vit för fjelfitåndige anfedde, åro ej annat,ån 
fammanfåtningar af de fornt befkrifne, två 
eller tre blandade uti {käljaktiga proportioner. 
Det år åtminitone visfl , at analyfis gifver an- 
ledning til denna tanka. Dylik bion ning fin? 
nes antingen vara mecanifjc, fåfbm at kalk, 
land och lera i märgel , eller mera innerlig 
och cheroilk, då delarne inbördes fy nas hal? 
va uplöfl hvarandra , Jåfom uti de fiefla jordar- 
ter. Asbeft-arter , Serpentiner och (påckftenar 
gifva vid Chemifk fånderdel ning kifeloch hvit 
magnefia: Glim mer lämnar lera, ld fel och litet 
hvit magnefia: Granat åter kifel, kalk och le? 
ra: Zeolith och Skörl åro finsimellan och med 
granat i nårmajte fkyldfkap, ty beftånds de- 
larne åro de (amme och fkilnaden beror, u- 
tom det metalSifka, fom hår ejhafves afleen* 
de pa, endafc uti nroporcionen. Uti Zeolith 
råder kifel, dernålt lera och ringafle delen år 
kalk, men i Skorlen har leran ofverhanden, 
dernåft kifel och kalken utgör ålven hår det 
rninfta h ). Om Flufsarter, m. m. år förut 
talt. Åt defie åro mer eller mindre lalimfke 
kan flutas dels af fammanfåtningen, dels af 
anfkjutningen , ehuru uplofningsmedlen tilaila 
ej ånnu åro bekante. 

Då åtfkillige fårfUilté ämnen åro fa groft 

me- 


b) Hr, Scheele har på 
min begäran gjordt fle* 
te af de anaiytifka får - 
jbk, fom levija bvaä bår 


angifves , de /kola på 
annat fl alle utförligare 
befknfvas , ilä jag hunnit 
anjlälla flere. 


Jordens danande. 31 3 

meeanice blandade, at det af blotta påfeendet 
kan ikönjas, kaiks de Håilearter, om lam* 
manhanget år någorlunda fall. Sadane åro 
Granit, S tå 11 ilen, Brynflcn, Teljften, ro. fl. 

§. 172. Elds- materien (marena ignis) år 
ibland de verklamniafle ämnen på vårt jord- 
klot. Den genomtränger alla kroppar, från 
de låttafte til de tyngfta och finnes åfven u- 
ti lult-tomt rum. Den efterftråfvar jåmnvickt 
med Hg fjelf , eller utbreder lig åc de Hällen , 
der dels mängd afcager, men ingenffådes fe- 
lar den aldeles, ehuru en ganlka ojämn utdel- 
ning för öfrigt af åtfkiliiga orfaker vårkeli* 
gea åftadkommes, En kropp genomträngd af 
vifs portion elds-materia utftår vid dels in- 
gången determinerad Ipånning uti alla partik- 
lar, hvaraf volum eller rymd ökas, och den- 
na belägenhet kallas i a! månhet defs tempera- 
tur, Vi kalle vål vanligen den temperatur 
varma, h vilken beror af fådan många elds- 
materia, loin år mer ån tilråckiig, at ho Ila 
vatten otrnfic , fatnt köld når den hårtil ej år 
ymnig nog, men håraf far icke i lenare hån- 
delfen flutas til någon abfolut brifl, ty cn få- 
dan kan ej någorflades bevilas. Alla bekan- 
ta kroppar aga i almånhet en benågenbet til 
förening, då de komma til visfl afftånd från 
h varan dr a, hvilken imellan de flora verlds- 
kropparne, fi-xftjernor, planeter och cometer 
fy nes vara proportionel emot maflan divide*! 
rad med afflå odets qvadrat. Imellan de fmår* 
re kroppar, fom på jordytan un der (ökas, fin- 
nes bårfka en dylik attraflion eller dragkraft , 

U s men 


314 Meningar om 

men fom icke tyckes lyda nyfsnemda lig .rat- 
tad efter afftånd och mängd af materia", utan 
ehuru delTe bagge omflånchgheter åro alde- 
les like, befinnes dock ftor lkilj.'krighct i af- 
feende pä materiens lynne o.h belkafKnhet. 
Denna attrachon kalias Fråndlkap (adfiniras) 
och bero nåffan alla chemilka operationer pä 
dtfs olika grader. Elds-materien har likaledes 
en olika benägenhet at håfta vid fårlkiita äm- 
nen, och den roångd, fom enligt tråndlkaps- 
lagen omgtfver en materias partiklar , utmär- 
ker icke cgenteligen temperaturen, ty hårtil- 
går ungefärligen (om dä en lyra mättas me-J 
alkali, dels lörmögenheter lålbm lyra biifva 
bundne eller få förtryckte, at de icke vifa 
ftg. Således, då vatten allenaU äger den mängd 
elds materia, fom fvarar emot 72 gr. på vår 
Thermometer, Ikonjes deraf ingen ändring 
pä de vårktyg, fom brukas til värmans a fm fi- 
lande i). Troligen förholler det fig med al- 
la flytande ämnen på (amma fått, ehuru den 
ena fodrar mera ån den andra til fådan mått- 
ning, fom oomgångeligen behöfves til flyt- 
aktighet, eller at göra partiklarne inbördes hår- 
ti! nog rörliga. Så mycket vi hittils veta kråf- 
ver luften minfl:, famt hvita guldet och äd- 
la flenar det må Aa. Når värman få aftager, 
at en kropps partiklar håfta tilfamman kallas 
det flelna eller fryla. Det år ock i fig fjelf 
efter all hknelfe ej flridande med luftens na- 
tur, at åfven kanna ftelna eller biifva faft, 

men 


i) §. 14+. 


jordens danande. 3 r 5 

paen dertil fynes ftorre brift på varma vara 
nod ig , ån förmodeiigen någonfin kan infinna 
lig uti naturens nu varande lk'ck. 

Således vårkar lika mycket af elds -mate- 
rien ej altid lika: en vifs mångd attraheras ef- 
ter frånd‘(kaps-l rgen, denna år under förenin- 
gen omåtkelig och affkiijes ganlka trögt, men 
clå mera tilkommer vrickas er öfverfiod, h vil- 
ket efter omftåndigheter löker at jåmnt ut- 
breda lig. Det år icke ånnu aldeles algiordt, 
om denna fenate utdelning liter i mon efter 
rymderne eller ef: er quantitas materia;, få at 
gtild t. e. antager af låmma tilgång omtrent 
19 s,åncer mer, ån vatten, o. v. ku men 
de förlök jag hittils haft tiifålle at anfiålla ftåm- 
ma alla derutiöfverer.s, at utbredningen vårk- 
ftålles efter rymderna. 

Utom de nu omtalte elds-materiens vårk- 
ningnr, hvilka åro frie och ytterlige, få gifvas 
ånnu andre, fom hårröra afen inneltångd el- 
ler få innerligen förenadt eldsåmne, at den 
ej kin minlkas utan ktoppews förltöring: den 
utgör då en af beltånds delarne och kallas 
Phlogilion, Principium Inflammabile eller det 
Brånbara. Konffen har ej ånnu funnit nå- 
gon utvåg at underföka detta åmne enfamt, 
inga kåd kunna innellånga det och dels obe- 
gripliga finhet undgår våra ytre finnen, n en 

fom 


k) Boerhaaven trod-\en värkan af almanna nt- 
fe värman utdelas i man 1 tra&ion , bvilken jäledes 
ffter rymderna : en del borde vara pwpwtianel 
pyare bafvaj hrmodat här \ mot mäter iens mängd \ 


3 i6 Meningar om 

lom det icke dels mindre kan flyttas urur vis- 
fa förbindelfer uti andra , la har jåmnförelle 
i mellan kropparnes förhol Sande förut och ef- 
teråt gifvit anledning, at utfpana åtfktllige dels 
egenfkaper. På fädant fått år funnit, at flyck- 
tighet, fmel t barhet, luckt, färg, oeenomildn. 
ligbet, antåndelighet, blöthet, med mera, be- 
ror til lTörre delen af pbiogiftons mängd och 
förbindelfe. 

V» finne detta brånbara våfende förnem- 
ligofl uti treggehanda förening. Med fyra til 
måttning utgör det hvad i almanhet kallas 
fvafvel; med villa jordlika materier upkomma 
metaller, fämt med vatten, fyra och jord olj- 
aktigheter. Förfta och tredje flaget fl-;ola vi 
nu något närmare betrackta , emedan de egen- 
teligen plåga få heta antåndelige. 

Uti ftenriket Kännes icke ännu mer ån en 
art Ivafvel, och det holler vitriolfyra. Detta 
träffas ock fällan fritt, utan merendels i for* 
ening med andra ämnen, i fynnerhet metal- 
lifke, hvarom mera i det följande. Uti vaxt* 
och djur-riket finnas vål åtfkilligé phosphori* 
fke lyfnader, men huru vida deras ämne med 
fvafvel äger enlighet, år icke tilräckiigen ut- 
rönt; deras vederlikar i ftenriket tyckas vara 
mer componerade, liknande någon art hepar 
eller uplöfning af fint fvafvel med alkali eller 
jord, fåfom fd lyfande beredd tungfpat, Phos* 
p hor us B aldu i ni, pyrophorus, Lys-fpct, m.m. 
Om naturen {jel'f tilreder något med Urin- 
phösphorus enligt fy af ve 1 år ej åonu med vifs* 
het nckant, 

Fet* 


jordens danande. 


3i7 


Fetmor förefalla af flerehanda befkaffenhet 
i alla Naturens riken cch mångftudes helt fly- 
tande på jordytan, då de kallas Naphta och 
Bergolja /). Defle åro ej alleflådes lika fine och 
rene, (égna och hårdna med tiden efter om- 
flåodigheter och belkaftenhet til bergtiåra, 
bergbeck, Judenbeck, och kan(ke den åkta 
Mumia m)\ men når de törut upfupas af 
jordarter få defle derigenom nya egenfka- 
per. Således, då kalk tmittas aeraf upkom- 
mer Orften; med gips lefverftcn ; medleralki- 
fer, kolm ochftenkol, efter olika proportion; 
med gammalt tråd Gagasj o. f. v. H vad det 
åmne varit, (om funnits i Finfka fjoar kan 
ej ånmi visfl angöras: det liknar i det måfta 
tal; , men år nog lättare n). 

Om Ambra och Bernften hora til ftenri- 
kct tviftas ånnu: den förra finnes ock fållan 
i iorden, men vål den lenare 0). Genom de- 
(lillation årholles phlegma, et flycktigt furc 
fak och olja, (om liknar den mineraiifka, tamt 
i retorten en kolaktig lämning. Hvad (om 

kan 


/) §. 7?. 1 drig kommer til Euro - 

vi ) Efter Karnpfers \pa. Grottan åpnas och 
ber att elfe famlas den ack- får feglas med bögtidehg- 
ta Mumia i en 2 f avi- bet. Samlingen fker med 
v ars djup grotta på et \ den f&rfiktigbet , at in - 
, (t dUe af Ca ucafus , fbr\gen ting fy nes kunna f 'br- 
Perfifkabofvets räkning, följas. Emot far [kall den 
Som endafl ärligen kan ' vara ofårliknelig-. 
fäs kring 4 uns jå år j n ) V. Ac. il rjtf. 

1 ej underligt , at den al- J 0) §. 96. n. 


3 1 8 Meningar om 

kan gifva mifstanka, at bernflen torde frårt 
växter hårftamma, årdefs läge ofta ibiand gam- 
la under jord begrafda tråd, och det, fom ärt 
mer betyder, år, at under deffillation fas 
tillika med de förut nåmda åmnen en fur våt- 
Ika, fom aldeles liknar åttika p). 

l)e vegetabilifka oljor åro antingen feta 
(olea unguinofa,exprefTa ) , fom ej löfas i f piri- 
tusvini, flotta af fig, famtåga ingen luckt och 
lmak, eller mera flycktige (eflenttolia,deflilljtaji 
fom uplöfasi Spiritus och gå öfver vid deltil- 
larion med ioo gr hetta, famt mårkeligen bå- 
de luckta och fmaka. Et ånnu fubtilare äm- 
ne träffas uti en del växter, hvilket fådtnamrt 
af fpiritus rector, och tyckes vara en få fin 
oljaktighet, at den kan blandas med varten; 
Af ofvannemda två fl 'g oljor Upkomma tro- 
ligen, då de med tiden fegna och ånteligert 
hårdna, allehanda lå kallade Refinae: af dö 
fennre hartfer, fom lofas i fpiritus vini, och 
af de förra olöfliga concretioner , fåfom Co- 
pal, Refina elaftica, med fiere. En del fe- 
ta oljor torka låtteligen och kallas derföre fic- 
cative. Jag åger et {Jycke Hampfrös olja , fom 
på halft är hopvuxit til fpånflig hård malla 
med bibehollande af fin klarhet och fårg: det 
liknar Copal, och löfes hvarken i vatten el- 
ler fpiritus vini. 

Når gumraeufa fafter fore torkningen in- 
blandas blifva producferne i mon deretferan- 
gripelige af vatten och kallas Gummata reft- 

nofa 


p) Hr. Scheele. 


jordens danande. 319 

nofa eller refinte gummofae efter propc»rtion. 

Socker, honing och vax hårftamma åf- 
ven ifrån våxt-riket, ehuru de utan viliTa be- 
redningar nåpligen finnas fåiana, fom vi dem 
åge, uu vegetabilierne. De 2 förfta tyckas vara 
fåparter, uti hviika olja medelft fyra och flem 
åger loflighet: vax lofes hvarken i vatten eller 
fpiritus vini, men gif ver i defliliation fyra , fom 
liknar åttika. Då ellentie! olja unde- gåfhing 
få fubtiliferas, at deo medelft vegelabiiifk fy- 
ra blir i vatten löfelig, upkommer Spuitus 
ardens: aether år c-t annat konflens alfter, fom 
tyckes åga et medel lynne imeiian oljor och 
fpiritus. 

Hos djur finnas fetmor antingen famla- 
de på villa Hållen uti kroppen under namn 
af talj , ifter, mårg, m. m. hviika i anfeende 
til fin natur nårmaft komma öfverens med de 
vegetabilifke fete; utom defle, fom åro af- 
föndrade, finnes uti fammanfåtningen af ani- 
malifke delar, fåfom ben, horn, klöfvar,hår, 
fenor, hud, kött, nerver, m. m en inner- 
ligen förbunden och högft fin olja kallad o- 
leum animale, hvilken ej fom alla andra vi- 
far fpor af fyra, utan fnarare förråder nå- 
got flycktigt alkalifkt. Gelatinofum tyckes fva- 
ra emotmucilaginofum i våxt-riket: bågge lo- 
fås i vatten, brinna trögt, m. m. dock fkilja 
derutinnan de fenare från de förra, atde gif- 
va fyra och vegelabiiifk olja i defliliation, 
då de förra låmna alkali volatile och anima- 
lifk fetma. 

173. Metaller beflå i almånhet af jordlik 

ma- 


gaö Meningar om 

niatena förbunden i vifs proportion , lamt met 
eller mindre faff med phlogifion. Det bor 1 
dock icke lå förflås, at jorden, eller lom den 
Vanligen kallas metallilka kalken , år berof- 
vad alt brånbart , ty i denna håndelfe år kon* 
ften oförmögen at bringa den til metall, u-» 
tan Diken är den, at då pblogiflon til vifs 
grad blifvit frånfkilt, förlora delarne (amman* 
hang, gljiis och metallilkt anfeende. Deno- 
lika kraft hvarmed phlogifton qvarholles har 
gifvit anledning til fkiinad imellan adla och 
oådla metaller. I hg fjelf år ingen bekant me- 
tall lullkomligen ådel : fjelfva gnidet kan på 
flere fött förlora en ffcor hop phlogifion och 
behöfveshår endaft nämnas defs förglafningu- 
ti rubin flufs, (om altid förutfåtteren vifs cal- 
cinering. I fmeltning för fig allena åro dock 
de lå kallade ådle ganfka hårdnackade och haf- 
va efter de bittils anftåita förfök i i eller <z 
månader knapt vifat roårkelig afgnng, men 
på andra vågar behöfves ej få lång tid. 

Befkaffenheten af rnetailifka kalker fynes 
vara olika, ty (amma phlogifton gifver nied 
lårfkilta olika metaller, men til åfventyrs kan 
föreningsfåttet utråtta det fammp , imedlertid 
år ingen fåker anledning at hänföra dem til 
någon af de förut befkrifna jordarter q ) , ( å 
långe hvarken af dem kunnat tilredas metal- 
lifk; kalk, eller af defle mineralifk jord. jag 
vet vål, at årikiilige förfök dels med le- 
ra, dels med q varts, gifvit anledning, at tro 


Jordens danande. 

)*rn af dem kunna alftras, men fom denna 
metall år den almånnafte och träffas i alla na- 
turens riken, få mifstånkes med defs mera fkål 
den at hafva varit förborgad i åmnena förut, 
fom jag i hvitafte piplera och klarafte bergcry» 
ftall vårkeligen funnit fpor af jarn. Man bös 
fåledes vffa prof med annan metall > innan nå^ 
gon fåker flutfats kan göras. 

De gamle hafva mycket arbetat uppS ac 
kunna draga något falt utur metaller. Vi haf* 
va tilförne fedt, at jordarterne åro i fjelfva 
vårket falinifke, at åfven altid falt ingår i 
fetmor och förbrånnelige materier, man has 
derföre någon anledning, at giffa dylikt grundr 
åmne uti metaller. Jag vil ej nu underföka, 
om af forntidens förfök hårtil kan håmtas ftyr- 
ka, då vi hafva nya och pålireligare ikål. HviC 
arfenik år ej annat, ån en metaliilk kalk, men 
denna löfes up i vatten, anfkjuter och förhol- 
ler fig fom et falt; den gifvervål i vanlig fkep- 
pelfe föga fpor af någon fyrhghet, men defs 
förbindelfer med alkali likna aldeles neutral- 
falter , ja kunna icke med någon fyra decom- 
poneras, få vida veterligt årVj. Sammanhan- 
get kan ånnu klarare vifas, emedan nyligen 
utvåg år funnen , at bringa hvit arfenik til ren 
flytande lyra r). Detta fker genom dephlo- 
gifticerad faltfyra, hvilken tager det brånba- 

X ra 


r) Hr. Macquerö^r 
uptdekt dejje neutral -Jah 
ter. 

2:dra Bandet. 


s) Der om namnes i 
Hr. Scheeles ajb. ota 
Brunften* 


32* Meningar om 

ra til fig, fom förut hindrade at fyran ej fick 
vifa fitt naturliga lynne. Således år rran vi Is, 
at denna metaiiifki kalk år en befynnerlig fy- 
ra forent med vits fats phlogiflon, eller fom 
år det famma, utgpr en art fvafvel, hvilket 
genom ytterligare ihturation med phlogifton 
får metallifk form. Förfök (kola framdeles 
afgora , om icke med andra metaller år lika 
belkaftadt: at deras kalker ej ånnuröjt någon 
löflighet bevifer ingen ting mer, ån at drlvS- 
rare angripas, och om de ockaldeles viflefig 
oloflige blifver dock ej motfatfen deraf en* 
(amt otvifvelaktig i). 

Tilförne år nåmnt , at metaller förefalla an- 
tingen gedigne, calcinerade - eller mineralifera. 
de «), Ji vartil nu böra låggas följande omfl ån- 
digheter. De gedigne åro fållan af famma flag 
anda igenom, utan guld gemenligen blandat 
med filfver eller koppar, Platina med jårn,.filf* 
ver med guld eller kopoar, o. 1 . v., famt ofta 
i olika proportion på fårfkiita ftållen, men de 
kallas åndock gedigne få långe blanningen år 
fri från annat, ån metall. Håraf kanflutas, at 
arfenik icke egenteligen bor föras ibland mi* 
neraliferande åmnen, ty når förening Iker med 
metall reducerar den fig och kan fåledes ej 
fågas mineralifera, om icke dermed menas åf- 
Ven andra metallifka inblanningar, och då 
blifver ingen fldlnad på gediget och minera- 
liférat. Ar arfenik forent med fvafvel få blir 
det helt annan fak. Alt hvad lom uplöfer el- 


jordens danande* 32$ 


ler innerljgen forbindes med metaller, utan 
at fjclf vara metall anfes låfom min eralilér an- 
de. Hit börer fornemligaft fvafvel, fom brin- 
gar dem i form af kifer. Saltfyran mineraliferar 
ulfveribornerts, åfven underltundom bly och 
kanfke en bop andre ämnen, fom ännu fynas 
bebofva nogare underi okas.*’). På famma fatt 
kunna ock gedigne vitrioier anfes. 

En ren metallifk kalk) fom hårdnat tilfarä-* 
fnan, kallas med någor fl-cål metallifkt gias$ 
bviiken den liknar tifåmne, parttklarne hafva 
dock icke hopvuxit af famma orfak i bägge 
håndeifeirne. 

Vi räkné nu for tiden 14 metaller, af 
dem 3 eller 4 ädla, famt 8 hela. Jag vet vållat 
någre anfe Platina, fom blanning af guld och 
järn , men til en gravitas fpecifica af 17 må- 
(ie då 10 delar ingå af den förra emot i af 
den fenare, hviiket ej pailar med färg , fmelt- 
barbetj m. m, j). Nickel holles ock för blan- 
ning af cobole, koppar, järn och arfenik, naeft 
det år icke nog a t anaiyfis någon gång dfa* 
git deffa ämnen utur en Nickel-kung, raanmå- 
fte åfven hopfrrselta de famma beflåndsdelar nej 
och om da fås en compofkion, fom i tyngd 
förholler fig lika med Nickel, famt i fynnec- 
het eifver med alla mineraliika fyror gröna 

X 2 folu- 


x) Hr. Sage berattar 
fg bafvajitnnit faltjyrni 
Zinn-graupeti; hvita , gr li- 
va och rada bly-malmer ; 


råda , violetta och grå- 
na cobolt-mnlmer * GaU- 
mej och Brunften , 
y) Se Dr. Lewis gruri* 


bvit järn-malm j jvarta , j de liga af b, omFlaiinä, 


324 Meningar om 

lolutioner, (cobolt gifver röda och koppar med 
vitriollyra alcid blå, hvilket åfven hander med 
ofverflodig tåltpeter-fyra,) då kan taken anfes 
får åtgjord, men icke förr. Måffing bevilar 
ingen ting häremot, ty dets tammanfåtning 
kan både analytice och fynthetice bevilas. 

174. At nvad korteligen anfört år lårer 
finnas , at de naturlige kroppars nårrmfte grund- 
ämnen (principia proxiraaj åro ånnu til ftoc 
del okande, lamt tåledes icke underligt, atde 
fjårmare (remota ) och förflra (prima ) blifva 

f anfka ovifla. Man har hittils med många ic- 
e hunnit längre, ån at utdraga genom Cbe- 
miens tilhjelp at de fammanfatte vilTa enkla- 
re åmnen, men innan defle kunna förenas tii 
juft dylik kropp, fom de förut tkilts ifrån, å- 
ger altid tvifvelsmål rum, om de allena, och 
lådane, tbm c de utbringas, ingådt i farnman- 
fåtningen. Affären heten vitnar, at vid många 
tilfållen under fjelfva oceration endelafnår- 
mafte beflåndsdelarne förftöras , eller rätrare 
uplotas vidare, ån de öfrige, hvaremot an- 
dre andras genom nya förbmdelfer, tom de 
förut icke varit uti. Detta gör ofåkerhet in- 
til defs fynthefis bckråfcaranalyfis. Jord , vat- 
ten, luft och phlogifton träffas uti kroppar 
på oåndeliga fkiljaktiga fått förenade , tom af 
aet föregående kan fkönjas , utan at konften 
hittils fakert kunnat vidare decomponera nå- 
gon af defle, hvilka fåledes blifvit från långliga 
tider tilbaka för grundämnen anfedde s), ehuru 

de 


ä) Ariflotejes vaknar redan dejfa for elementet \ 


jordens diiiande. 327 

de i fig fjelfve torde vara fammanfatte (prin» 
cipia principiata). Vi finna vål i lenare tider 
andra tankar om kropparnes beftånds delar , 
men dels orediga, dels obevifla. Til förra 
flaget råknas mercurius, phlegma, fvafve!, fait 
och jord, lorn på 1500-talet började yrkas. Det 
förfta kallades åfven fpiritus och mentes för- 
modeligen dermed alt flycktigt, lom i lyn- 
nerhet rörde luckt och fmak ; phlegma betyd- 
de alla vattenacktiga afföndringar; Ivafvel el- 
ler olja alt brånbart; falt, hvad föm uplöltes 
i vatten, och jord det eldfarta refiduum, fom 
blef quar efter de andras frånffcilnino; a ) $ men 
delleåro ögonfkenligen ej aiielikaemde. Djup» 
finnigare år den meningen, at all ting beftod 
al vatten och jord, men at den fenare ågde 
treggehanda olikhet: nemligen glasartad , (öm 
år grund til eldfafthet, lofiditet och hårdhet; 
antåndelig, fömorfakarallförbrånneligbet, och 
mercurialis, fom egenteligen tilhörer metaller^). 
Den fiftnemda jordart år aldeles obevifi, ta- 
ges (åledes den bort, och luft fåttes i Hållet, 
återfås de förrtnemda c). 

Af det anförda kan man få begrep om 
fammanfåtning. Når enkla åmnen af olika 
natur (eleroenta, principia prima) innerligen 
förenas fäs deraf en fammanlatc kropp af i:a 

X 3 ord« 


a) DeJJe tiUågnas ge - 
menligen T. Paracellus. 

1 ) Beccher var upbofs • 
man til detta /yftem , / om 

den Jlore Stabi fedan Ja 


måflerligen uplyfl, 
c) Boyle och Hales bbr- 
jade tned fåtjbk bevila et 
luftdikt våfendes närva « 
relfe i många kroppar s 


326 Meningar om 

ordningen (compofitum primi ordinis): afa* 
lika compofita primi ordinis upkomna krop- 

{ >ar af andra ordningen, o. f.v., hvilka orim- 
igen blifvit kallade decompofita och fuprade- 
compofita. Sådana beftfmds-delar af olika na- 
tur kallas conflitucrande (partes conffkuentesf, 
och böra fkiijas från dem, fom finsimellan å- 
ga aldeles af famma lynne ( partes integrantes). 
Defenarehoplagdcokaendaften kropps volum 
och utgöra blott en hopflapling (aggregation). 

175. Vatten kan på tveggehanda fått för- 
mångas med främmande åmnen , nemiigen ge- 
nom upjlamning och tiplhjning. Det förra be- 
ror dels af tilblanoingens fpecifica tyng.i, ty 
ju mindre den år, defs låttare uppeholles ma- 
terien i vatnet, dels af partiklarnes yta, h vil- 
ken våxer genom åmnenas fördelning och om- 
fiderkan blifva fåftor, at fnölion under fjunk-* 
ningen kommer i jåmnvickt eller öfvertråffac 
den (killnad, fom annars (kulle fora en fpe- 
cifice tyngre kropp til botten. Denne blif- 
ver då qvar fimmande til defs flere af de 
minfla delar råkas och fåffa fig tilhopa, hvar- 
jgenom ytan efter hand mer och mer min- 
£kas , famt åoteligen tyngden öfvervåld'gac 
motftåndet afgnidningen. Vatnets rerelfe kan 
åfven bidraga til en kropps uppehollande i 
ftorre eller mindre mon efter omftåndigheter, 
rnsn då alla nu omnemda hinder åro utur 
vågen, afföndras, h vad upflammat år, och fal- 
ler til botten, fortare eller lenare, enligt fm 
qfvervickt. 

Det lora uplqft är flåppes icke innan vat- 

oet| 



- Jordens danande. 327 

i nets mängd eller temperatur blifver otilråck- 
! ]ig, «t bolla Alt cjuar, då förft aflkiljes öfver* 
l bottet och anfkjuter uti deter minerade fkap- 
i nader , hvilka kallas cryttailer. Orlaken til uet 
i regelbundna anfeende, fom defle antaga, tyc* 
i kes i al månhet vara actraåions- kraften, ty då 
i et jåmnt utdelt åmnes partiklar under men- 
! flrui forminfkning eller förfvagning komma 
I hvarandra alt närmare, blifva ånteligejn afttån- 
i den få Imåi at flere kunna vårka på h varan - 
; dra, och fom detta måtte fke ungefärligen 
Ilika altid, få upkommer åfven någon vit» 
i form för hvart flags materia. Skiljaktighet 
i måtte dock naturligtvis följa af tiden för up- 
I lofningsmedlets förändring, ty ju hattigare det 
i minlkas eller kyies, defs fortare falla partik- 
I larnetiifämman och dels oredigare , farot tvärt- 
i om, når ändringen fker fmåningom ochaltågcr 
i tid ac jämka fig tilhopa. 

Naturen tyckes leka påoåndeliga fåttmed 
i cryttallers olikhet, men når delte nogare be- 
i tracktas finnas de fieftevara förändringar af få 
; primitive fkapnader. Märkvärdigt år,ar tetraé* 
idrer, cuber, o&aedrer, dodecaédrer och ico- 
I faédrer, eller alla fem folida geomeirica re* 
i gularia, åfven ibland dem förekomma. t>e 
I fiette ytre fkiljaktigheter fynas hafva up. om* 
i mit at britt, ty orn ryggar och horn på en 
: at flere platta fldor innefluten kropp ttympas 
: mer eller mindre kan dengenora anfeende t rör- 
S ändras på nattan oår.deliga fått. ft ^fidigt 
: prifma kan härigenom btirva fexfidigri en fyrr 
! fidig pyramid occaildigj en tetraéder fa 8 , 14» 
i ja fiere fidorj o.fiy. X4 Men 


jaj Meningar otn 

Men innan ytan noer kan omtalas »böra vi 
bjuda til, om möjligt år, at utforfka inrefam- 
mantogniogen , f om torde gifva någon uplyfc 
ning i detta mörka ämne. 

Oru cubifke cryflaller fönderflås och be- 
tracktas på det nogafle, finnes ofta intet an- 
nar, an en jåmn tårnighet, fona icke vidare 
förråder hopfogningens art, men omftåndig- 
lietcrne åro ibland fådane, at defle konft-ftyc- 
ken icke kunna bringas til fullkomlighet, och 
de då alflrade anfkjutningar eller mifsfofter 
uptåcka en högft förunderlig byggnad, beflåen- 
de af fyrfidiga toma pyramider eller trattar 
(fig. 25), hvilka hvarriera åro hopfatteaf 4 tri- 
anglar och defle af parallela tråar. Sex lika 
ftora fådana trattar ftålde med fpitfarne til- 
famman kring en punéf utgöra en florn, fom 
når ibålighetcrne efter hand fyllas med alt min- 
dre och mindre trattar, hvilkas bafer dock för 
hvar fida komma at ligga i gemenfam plan, l å 
fullkomnas omfider en cubffig. 26). På det- 
ta fått åro cryflaller af kokfalt,*Sal digeflivum 
Sylvii, ja ånda indi blyglans fammanfatte, 
hvarpä jag kan upvifa tydeliga vedermålen; 
men cubiflt kis åger en något fkiljaktig bygg- 
nad, fom vål åfven år hopfogad af iex py- 
ramider, dock alla tråar i hvardera flns imel- 
lan parallela (fig. 27 och 28). Jag vet ej ånnuom 
något fält åger dylik ftru&ur, ej eller om det 
allenaft tilhörer metaller och deras minerali- 
fationer, ty om man ej råkar öfver ofullkom- 
liga anfkjutningar, kan nåpligen något dylikt 
urfkiljas. At flik inriktning likaledes åger rum 

vid 


jordens danande. 529 

Vid fex-och fler-fidiga prifmer flutas af fåljan- 
de oblérvationer, ty ( 1 ’å r (ki]te trattar har jag 
alt hittils icke kunnat årbolla. Sal Seignetti 
och Sal microcolroicum hafva merendels lika 
prifmer, oftaft med 8 (fig 19) oc h under- 
ftundom 6 fidor f fig, 30)" Hvilketdera åt 
råtta figuren vet jag icke ånnu med låkerhec, 
men det gör i närvarande mål ej til laken. 
Då defie anlkjuta liggande på botten, lom 
merendels Iker, finnes icke prilman full, utan 
endaft litet ofver half (fig. 31), och om en 
lådan cryflall uplyftas bednnas två diagonaler 
lynligen Ikåra hvarandra , lamt dela den åt 
botten forut vånda fidan i fyra trianglsr, af 
hvilkah varannan år dunkel, men de aocfie me- 
ra klare ( fig. 32). Denna omftåndighet tyckes 
mig ogonfkenligen bevila lammaniättning af 
trattar, hvi kas tråar i en Hållning fhppa lju* 
let obehindrat igenom, men i en annan gö- 
ra något motftånd. Jag åger åfven en fuit- 
peter eryftall , lörn vifar 4 dylika trianglar. Så* 
ledes tyckes iogen tvifvel vara, at ju prifmer - 
ne ofta åro hoplatte af få många ordningar 
kring lämma punft med Ipitfarne flålde trat- 
tar, fom de åga fidor til, åndarne inberåk- 
nade, nemligen en 3fidig af 5 ordningar, en 
4fidig af 6, o. C v. Det hånderdock icke al- 
tid, at defie trattar åro med fpitlame ftålde 
emot hvarandra, utan åro de ibland vände 
dels åt en, dels åt andra Indan, och 1 denna 
håndellé upkomma Ipirlar, på lått, fom en 
Ikårnmg båft vilar (fig, 33). Om på en cub 
ac Itjelpes pyramiden abc lika med adb , fås 

X 5 yål 


33 ® Meningar om 

val ockfå fyrfidig prifma med dylik fpits , 
men jag år ånnu ovils om detta hånder, då 
prifman år hopfatt af pyramider, hvars fpit- 
lår gå ihop kring famma punå, åtminftone 
har jag aldrig fedt kokfalt, Sal digeftivum el- 
ler cubifk blyglans med (pits. Vore fpat eller 
fneda tärningar afven förening af trattar kring 
mitteln , då hade man mänga prof af flik trat- 
tars ftjelpning, men hittils har det icke lyckats 
for mig at vinna uplyfning hårom. 

Til prof huru ganfka fkiljaktige figurer 
kunna på en och famma botten århoilas , må 
ga ( fig. 35) föreftålla en fpat-tårning, fbm 
åger genom d och o en updragen axel. Således 
vånda fig up rhomberne df, da ocIidb, lom 
jag kallar de ofre grund-piana, men de 3 öf- 
riga ned. Om nu likftora och likformiga (fi- 
milesj rhomber låggas på de ofre och undre 
grundplana omkring axeln hi, tillkapas deri- 
genom en 6fidig prilma med 3fidiga fpitlär 
beftående af rhomber , hvilket år den egente- 
liga Ikorlfiguren : om upftaplingen uphorer, 
når prifmarts fidor hunnit blifva rhomber, fram- 
kommer Granat-figur, innefluten af 12 lika 
rhomber: om de pålagde rhomber aftaga i brifl 
af ämne efter vifs lag, dock bibehollande likfor- 
mighet, fås en dubbel pyramid på gemenlam 
bafis, hvars kanter gå uti zikzak: om grund- 
planernes i omkretfen flående vinklar åroafnugg- 
ne, famtmed dem lika ftore och likformige an - 
låggas derpå, fbm fårut, alftras en figur, fora 
inneflutas af 12 femkanter: om på en granat, 
hvars alla fidor åro rhomber, dragés en axel 

ge» 


jordens danande. 331 

genom två motfatte horn beftående af 4 plat- 
ta vinklar, (ty han har 6 fådana och 3 hop- 
fatte af tre,) famt plana påläggas, lika ftora och 
likformiga med grundplana, åt holles Hyacint h- 
figur eller 4fidig prifma beftående af 6 aflanga 
ékanter, hvilken flutas med (pitfar hvardera 
af 4 rhomber, upgående från hornen. Alla 
de lie och annu flere åro fåledes endaft för- 
ändringar af fpat, h vil ket ak jag på ann3t ftålle 
med (förre och flere figurer uplyftt/). At detta 
e’ blott år en geometri (k fpecukdon vi far fig s 
då kalk-cryftaller af ofvannemde figurer var- 
famt krofTas, ty då finnes t, e, uu de få 
kallade fvintånder juft en lådan (patkårna , 
(om i figuren anta ges, och håraf kan åfven 
utredas, hvarfore ryegarne fh , dh och ah fpa- 
ta lig'- då de förfiktigt påfiås, men ejGH, ch 
och ok, emedan i fenare håndelfen ryggarne 
Utgöras af två planer, fom mötas, men i tor- 
ra ftötes på fjelfva fkifringen. t undre pyra- 
miden år på lika fått belkaffat, dock men den 
nödvändiga (kilnad, fom följer af fjelfva ftru- 
ituren , at då eh fpatar fig, få fksr det ej 
med Fl» o. C v. Faftare cryftaller låta ej lå 
dela fig , men man mårker dock i många ty- 
1 dslig Ikifrighet och mer behofvesej. 

Ibland felas aldeles prifma, hvilken dock i 
andra omftjfodigheter årtilftådes. De om ta! te 
i Svintåndergifvaderpå prof. Samma håndermed 
1 Tartarus Vitriolatus, berg-cryftaller, m. fl. och 
i kan af föregående lått utredas , men jhvadOäa- 

édrec 


d)Se Nova Acia Sodet . Reg, Scmtt . UpfaL tom. /, 



> 
• • 






. ;.N 
*’ 4 '. 


♦ *. « 



:-v 

>v. 

■ »’ 

•* 



"O 

•i»’ 

*t«fc 

.•i 


. * 

• s 



>• 


33a Meningar om 

Offaedrer vidkommer, få låra de icke altid 
kunna anles f6r oåndeligen låga 4fidiga pril- 
mer med dylika pyramider på åndarne, eme- 
dan en del, låiomalun, diamant, rubin, m.m. 
aldrig finnas med prifrna. Toma alun-cryftailer 
eller offaédrilke fkrof Ikola ibland träffas r), 
men fådane bar jag hittils icke fed t: år ob- 
lervation ricktig fynes detta falt vara hcpfatt 
af 4fidiga trattar fatte emot hvaraodra på ge- 
naenfam bafis (fig. 361), men at offaédrer åf- 
ven upkomma af g trefidige pyramider ftål* 
de tillamman med fpitfbrne omkring en me- 
delpunkt, bar jag tåmmebgen tydeligt fedtpå 
arfenik ocb ranlchgelbs cryflaller , fom fubli- 
mera fig i råftarne vid Löfåfen: deffe pyra- 
mider åro ock tome, famt fylde med mindre 
och mindre, Ibm om kokfait förut år berättat. 
Jag har åfven på alun ibland fedt flere rän- 
der parallele med kanten och inom hvarandra 
på en eller två figurens fidor, men då hafva 
altid de triangulera plana fkurit hvarandra ne- 
dom (pitfarne, h varigenom hvar fida blir 6- 
kantig: detta vitnar om hopfåttning af trattar 
och gör ofvannemda obfervation rörande o- 
ktaédrilka fkrof tvifvelsmål underkaftad. De 
ftenflipare,fomfÖ!ftå konftenat klyfva diaman- 
ter fkulle mycket uplyfa defs byggnad, om 
det upcåfvos i hvad kofa naturliga formen 
tillåter Tådant: om det går an efter alla diago- 
nal-planer, eller endaft efter et. En diamant 
i Florens utfått för brånfpegel har lämnat en 

liten 


/) Bourguet, Lettres pbilojopbipues. 



jordens danande. 33.3 

liten likfidig triangel q var, men deraf kan ej 
Aort flutas. Sorolige o&aédrifke cryflalier fin- 
nas underftundom variera och vila fig tetraé* 
arifke, hvilket med arlenik ej fållan hånder, 
och vitnar nog tydeligen om hopfåtning af in- 
åt vånda trattar. 

At cryflalier kunna på torra vågen (via 
ficca) upko^mma, åfven fom på den våta (via 
humida), år nu mera utom alt tvifvelsmål. 
Jag har redan nåmnt blyglans, arfenik och 
raufch gelbs cryftaller, hviika ofta regeneras i 
råftar, och ehuru de ej altid hinna fyllas, vi- 
fa de dock grundläggning til famma fkapnad, 
fom de naturligen åga, famt hvad arfeniken 
beträffar juft dylika, fom af uplofning i vat- 
ten anlkjutas. Uti flagger finnas ej fållan cry- 
ftallifationer , ocb har jag en , fom vifar de 
tydeligafte o&aedrer, tiikommen i hammar- 
fmeds hård, hvaråft kalk var tilfatt at lätta 
froeltningen g ). 

I almånliet år nödigt, atåmnen, fomfko- 
la redigt anfkjuta, böra bringas uti flytande 
tiiflånd, och fmåningom åter derutur, ty an- 
nars blifva partiklarne dels ej nog rörlige, dels 
åäfl de ej nog tid for at åtlyda den kraft, fom 
flå ler dem i nödig ordning. Som nu defla 
vilkor måft åga rum vid våta folutioner, få 
åro åfven de bequåmaft til rryftallifation, dock 
vifa åfven de tyngfta metaller, fom vål fmel- 

tas 


f) Se noterne til fran- 
fka bfverfåtningen af 
HenckeJs arbeten. 


g) Denna är tagen af 
Hr, Dir. ocb R, Rin- 
man. 


334 Meningar, om 

tas och ganfka långfamt affvalas, vid ytan def 
parrikJarne varit minft tvingade, allehanda fa- 
soner, ungefärligen altid likadana på fammä 
Äag, fåfom pa guld breda bladlika, påfilfver 
uphogde ribbor, o, f v. Reguius antimonii 
flellatus och de gamles rete Vulcani börer al- 
deies hit: jag äger åfven en kopparblandad 
jårn-regulus , (om öfver hela yran vilar up- 
högde och nåtlikt hopgående ribbor. 

Af förut anförde prof bennnes jämväl en 
updrifven rok ibland anlägga fina partiklar t 
determinerad form, hviikecgifver mig anled- 
ning at tro cryflallifätion vara möjlig utan up- 
lölning, allenafl delarne vinna tilråcklig rör- 
lighet och komma hvarandra nog nära, hvar- 
oro mera nedanföre* 

Efter falter mer ån andre kroppar finnas 
benågne, at antaga cryftaliinific form, få haf- 
va en del Naturkunnige fattat den mening, 
at all determinerad anfkjutning vore följd af 
ingående falter ^). Om en cryftall noga ob- 
lerveras ifrån det ögnablek banblifver aldra- 
förft fynlig, få befinnes åfven, at den Sger 
vanlig form, hvilken i det följande endafi: ut- 
vidgar fina demenfioner och det proportio- 
nell. Håraf följer dock icke, at en öfidig 
prifma år hopfatt af 6fidipa prifmer, o ; f v. 
ty enligt hvad förut anfört år, kan tiivåxtfke 
med bibehollande af fÖrffa fkapnaden , endafi 
genom proportionel tiiökning af in-eiler ut- 

vån- 


b) Gulielmini tyckes | denna mening i en^DiJJ. 
förft gifvit anledning t til [ utgifven ijoj. 


Jordens danande, J3J 

vån de trattar. Men a t närmare komma til 
frågomåiet förefalla färft två omftåndigheter, 
fom kråfva uplyfning, nemligen om alt favad 
(om år cryftalliferat holler falt , och fedan om 
alt (om holler falt cryftalliferas. Hvad det 
förra angår, kan vål icke med fåkerhet faken 
ån nu afgöras. Jag har i det föregående viiat, 
at flere ämnen åro falinilke, ån almanf tros, 
åfven at éj anledning felas til uptäckande af 
falt i fjelfva metallerne, men (otn detta på 
ena lidan förbjuder envift nekande, at ju falt 
kan finnas i alla cryftaller , då analyfis full- 
komligare formår föndordela dem , få kan 
det ock på andra ej anfes för bevis, ty (lut- 
fät (er och (yfiemer böra grunda fig på hvad 
man visft vet. Hittils bar ingen funnit något fa- 
lin um i quickfilfver, men då detta uplöler 
eller amalgamerar fig med metaller i vifs pro* 
portion fås ledan ordentelig anfkjutning, Quick- 
filfver 6 delar med i del guld gifver dendri- 
tilke cryfialler: 4 delar med 1 del filfver gif- 
ver 4fidiga prifmer med dylika pyramider uti 
de få kallade Arbores D*ante; men 8 delar 
qnickfilfver iåmnar oftacdrer med fpitlarne 
fatte uti hvarandra, hvaraf upkomma fåda- 
ne tappar, fom vifas vid alun-bruk: 1 4 det 
quickfilfver, formerar med 1 del bly dyli- 
ke ocfaedrer fom filfver: 3 delar med 1 del 
ten anlkjnter i bladiga 4fidiga cryfialler med 
polygonilke cavitster : 2 delar Iåmnar med 
1 del vifmut mårkvårdiga anlkjutningar af 
flerebanda mfeende, nemligen oötaédrer; 4. 
fidiga pyramider; ^kantiga fkifyor, lom i- 

bland , 


53 6 Meningar ono 


bland r§ hornen åro afhuggne; 6fldige råf- 
lade, afhuggne och korte pnlmer ; cuber ocil 
toma fyrfidiga trattar: 2 del med zink en, 
anlkjuter 1 ^kanter hoplätte af 6fidiga Ikifvor, 
fora i mellan lig låmna polygomfke caviteter. 
De ofrige metaller hafva icke hittils kunnat brin- 
gas pä lammafåtttilcryffailer/). Is åren vårkelig 
cryfhltifacion, fom ar det följande Ikall blifvå 
tydeligt, men ingen har derföre nägon fin fun- 
nit falt uti rent vatten: tvårt om hindras ofta 
fryfning deraf. De fornt nemda cryftallifationer 
på torra vågen kunna hår likaledes anföras. Så- 
ledes gifvas många anlkjutningar, lom hittils 
icke röjt ringafte Ipor af ingående falt, och 
på andra lidan finnes falt i mångfaldiga åmnen, 
utan rcken til determinerade figurer. Gum- 
mi lämnar hår på et märkligt prof: det holler 
lamma lyra, fom föcker, och löfes ganlkalått 
i vatten , men vifar aldrig benägenhet til cry- 
ftallilation» Våndas ögonen på de cryftaller, 
hvars lalinum vi känna, få yppas mångfaldi- 
ge andre ftridigheter. Samma fyra med olika 
baler gifver ganfl&t Ikdjaktiga figurer. Tar- 
tarus vitriolatus, Sal Glauberi,Sal ammonia- 
cutnlecretum, Sefenit, Bitterlåit , alun och vi- 
trioler intyga detta om den virriolifka : faltpe- 
ter, Nitrum quadrangulare, Nitrum flammans, 
lamtfilfver,vismut och zink i dylika föreningar, 
om laltpeter-lyra : Sal diseftivum, Salmiak och 
Frätande Sublimat om kokfalts fyra, o. f. v. Lika- 
ledes 


t) Fnchfel bar påfun- 
nit åetta fått nt vinna 
cryfialler^ bvilket Hr, 


Sage vieå fiere fbrf&k 
feå an uplyft. Se M em, 
åe Cbymie, 


jordens danande, jjjf 

ledes med alkali: Tartarus vitriolatns, faltpetec 
öch Sa i digeftivum, virna om Ikilj aktigheter 
rneddetvegetabililka,SaI Glauberi, nitrum qua- 
dranguiare och koklalt om det mineraUlka; 
färlkiite Salmiaker om der fiyckfiga. Uti Sal 
digeftivum och kokfalt år åter famma figur* 
men lika Tyra och olika alkali : uti Tartarus 
vitxiolatus och faltpeter (i fynnerhet af fårfta 
anfkjutningen ) år famma figur med gemen» 
lamt alkali och fkiijaktfg fyra; men ortafl ba- 
finnes Ikapnaden lika, utan athvarken (yra el* 
ler bafis komma ofverens, fåledes träffas cu» 
ber af kokfalt, flufsfpat, kis; otfaédrer af a* 
lun, bly och nickel forente med faltpeter-fyra* 
cobolt med faltfyra, arfenik, flufsfpat, amal* 

t ama argenti, kis; fexfidig prifma med dy- 
k fpits i Tartarus vitriolatus och berg-cryflal! £)* 
o.l. v. JHårtil kommer h vad jag förut bevift, 
nemligen at granat-fkorl-och hyacinth-figurer , 
äfven fom dodecaedrer och dubla fexfidiga 
pyramider på gemenfam i zikzak gående ba* 
fis , åro fämtelige förändringar, fom kunna hår* 
flamma från blott fpat , men tråffas icke defs 
mindre uti helt fårlkiltc mineralier, Hårvid 
förtjänar ock anmärkas, at en del lalterej kun- 
na bringas til anfkjutnlng om icke fyran rå- 
der, fåfom alun, vinflen, Sal acetolell® , Frå* 

Y ran- 


k) vet , at 

bergcryflail anjes af nä- 
gre får Tartarus vitrio 


af fetma blifvit altjlig , 
men, fedan man Ur dt med 
kanfl tilreda quartsänme % 


r / — i - — y & 

i atus , fom genombiten får faller detta pä fåendet 
s:dra Band. 


338 Meningar om 

tande fublimae, alkali fixum arfenicafum , med 
flere, ehuru ren fyra allena ej cryftalliferar fig. 
Likaledes, faftån aldeles rent alkali vegetabi* 
Je deliquefcerar och ingalunda anlkjuter, fä 
långe det år fådant , icke defs mindre går Tar- 
tarus Tartarifatus til cryftaSler, då detta råder, 
hvilketejhånder, når fältet år jämnt fatureradt: 
fal digeftivum fåtter fig i 4fidiga prifmer,då 
alkali "öf ver flöda», annars i cuber, o. fi v. 

Då alt hvad anfört år vederbörligen 6f- 
ver vågas rviflar jag mycket om ctyftaliilarion 
kan förklaras af ingående fidter, få mycket 
mera, fom frågan ftrax upkommer hvarföre 
då falter antaga determinerade fkapnader, och 
fvårigheterne finnas allenaft flyttade, Efter 
hittils bekant anledning år uti hela detta ären- 
de ej annat ån attra&ion fom våt kar, då par- 
tiklarne fkola gå ifrån flytaktighet. Når för 
exempel varman iå bltfvu 1 ! vatten förminlkad, 
at de foiida grundftoften , fom förut varit om- 
gifne af eldsmateria, börja råka hvarandra, 
Faffna de tilhopa i ftråfar, och forft på ytan, 
emedan der briften forft yppas: betracktas no- 
eare forloppet fynes en tydelig (tråfning bland 
defle nålar at fåtta fig inbördes på hvarandra 
til 60 graders vinklar /). Når 6 fådana up- 
komma kring en punöt fås en enkel fnöftier- 
na (fig. 37): fåtta fig på hufvudflrålerne an* 
dre til lika vinklar aiftras 6kanter (fig. 38), 
fom ofta fes om vintertiden , då fråflen fåf 
fitta några dygn ouptinad på fönftren, och få 

vi- 


t) Hr. De Mairan bar fårft uptåckt det. 


jordens danande. 


3 & 


Vidare iinder de fkiljaktigaftc utfickter, foni 
iikvål alle uprinna af denna ftråfning til 66 
graders vinklar och deraf kunna förklaras; 

Om dylikt antages vid andra cryftallifa- 
tioner, men med den fkllnad, at nålarna ef- 
terftråfva andra beftåndiga vinklar, lå kunna 
derutaf låtteligen utredas alla fkiljaktiga Ikap» 
nåder m ). Det år fant, at man ej deraf igen- 
finner orlaken , hvarföre det ena fodrar 6o, det 
ändra 90 grader, och det tredje en annan vin» 
kel, men de enklare grundorfakers vårknings* 
fått torde aleid blifva ols obekant och vår lott 
Vara , at i det höglla låra kånna dc almånnaftd 
lagar, lom följas. 

Det år ej ånnu (å aldeles afgfordt at til 
cryffallifation på våta vågen nödvändigt be- 
höfves en vårkelig uplofning. Torde hånda, 
at en vederbörlig upflamning åfven ibland år 
filråcklig , at låmna den artattraölion, fomhår 
fynes värka, fritt fpél. Åtminftone förefalla 
ibland mineralier åtfkillige cryftaller, utan at 
konften ånnu kunnat uptåcka något i naturen 
fritt varande och hårtil tjänligt uplöfningsme- 
del. Glimmer vifar ftrimade Ikifvor (fig.39)* 
fceolitochbrunften divergerande prifmer, fvaf» 
Vel o^aédrer, kis alla 5 folidä geometrica 
fegularia, o. £. v. n). 

1 7 6, Efter denna korta afhandling om krop- 
Y 3 päri 


m) Den Jlore New* 
fön trodde partiklarne a- 
ga enflags polaritet, få 
dt vijpi jidor attraher a- 


de och andra repelletä - 
de hvarandra . 
n) Se $. 48; 


34® Meningar om 

pars fammanfåtning i almånhet , och huru vår- 
te» affåtter de ämnen, (om deruti finnas in- 
blandade, fkola vi deraf nu göra tillämpning. 

Hvad kärnan beträffar, få har man mgen 
annan anledning, at om defs befkaffenhet dö- 
ma, ån compafs nålens förhollande, hvilkens 
både declinationer och inclinationer, fa m t för- 
änderlighet på famma ftållen af jord-ytan , ef- 
ter all liknelfe härröra af någon magnet inuti 
Jorden: jag har förut nemnt, at någre bolli t 
före denna vara dubbel, famt den inre lös 
och rörlig o) , no. m. men det tyckes vara na- 
turligare och jämväl med obfervationer en- 
ligt, at antaga en faft magnetilk kärna, hvars 
två poler åro flyttning under kaffade. 

B efkaff enheten af jordmagneten kanibrift 
af tilråckliga obfervationer ej noga utflakas, 
men at en pol, enlig med den, fom pä våra 
magneter kallas den födra , år belägen et flyc- 
ke ifrån norra omrullnings polen "och något 
våfter om Baffins vik, fynes compaflen nog 
tydeligen utvifa/>): den andras flälie år långt 
oviflare, men efter hirtils bekanta anledningar 
tyckes den böra vara i flora hafvet imelian 
America och Nya 7 eland, högfl 20 gr. från 
Jordens fodra omrullmngs pol q). Äldre och 

nya- 


o) C, 16$. 

P) SeHr. Prof. Wilc- 
kes inclinatims cbarta i 
V. Ac. H. q6g, Hrr, 
Halley ocb Euler fatta 
den i meridianer , fom 


firyka ofver ocb utmed 
California til ij gr. ifrän 
omrullmngs polen. 

q) Pir. Euler fatter 
den 30 - qo gr. pr än om - 
ruUningspolen , men Hr . 



Jordens danande. 341 

nyare oblervationers jåmnforelle fatterocken 
flyttning utom alt tvifvelsmål, ehuru omftån- 
; digheterne ej kunna fullrtåndigt utredas ånnu. 
I Den i jordens norra halfva belägna polen ly- 
nes Ikrida ifrån våfter til orter, men tillika 
draga fig Inedt litet föderut : och den födra 
fnedt draga fig den andra til motes. 

örfaken til en fådan magnet-polernes flytt- 
ning år hictils en gåta. Hvad man visft vet 
år, at elertrifka kraften med den magnetilka 
åger en utmårkt enlighet r): at den (enare i 
järn foch förmodeligendefs retraclorilka malm) 
kan genom den forra upvåckas, åndras, ja al- 
deies om våndas: af det föregående finnas 
ocklå Ipor af ftarka eleårilka ämnets fäm- 
lingar uti jordens innandöme s). Det tor- 
de fåledes hånda och år nog troligt, at ma* 
gnec-polernes flyttning hårrörer af^någon in- 
bördes åvårkan delle krafter imellan , ehuru 
vår nyfikenhet ånnu icke hunnit utforlka p5 
hvad fått detta uti jordens inre del vårkftål- 
]es. Bägge delle krafter fynas hvardera be* 
flå af 2 lärlkilta fina fluida^ fora kallas jakade 
och nekade, lamt attrahera hvarandra, men re- 
pellera partiklar af lamma art t). 

Om jordens olika upvärmande hårmedåger 
gemenlkap lkall framtiden vila, få mycket årlå- 

Y 3 kere 


Wilcke, fam med myc* 
ken fiit jämnfördt offer* 
vationerna , finner afftdn - 
det bogft kunna vara 20. 
r) Se fir, ,/Epini Tent, 


Theoricg Eleclricitatis £?* 
Magnetijmi '. 

s) 149. 

t) Hr. Prof. Wilcke, 
p. Ac. H, qdf. 


54? Meningar orn 

kert, at hetta i vifs mon förfvagar magnet^craf» 
ten j och at efter all liknelfe den dageliga nålen? 
variation eller dragning åt w från mårgonentil 
vid pafs kl. 1 1 e. m. , lamt efter något fbllaftå- 
ende fedan åt o, hårrörer af fölens å värkan på 
magnet» karnan a). Många compa Ilens oar* 
dentligheter äga fpljakteljgen upkomfl: af un- 
derjordifka eldar, byilka lägga et fvårt hinr 
der i vågen, at bringa obfervationerne til nå- 
got fullkomlige fyflem, bvarcil kommer het- 
tans olikhet på de flållen , der nålens forhol* 
de endaft en eller annan gång blifvit i akt tagit. 

Alla fafta kroppar fy nas hopväxa utaf eller 
pti flytandg åmne, men om få åfven hån dt med 
denna ftora magnet derom gifva nu inga (por up- 
lyfmne. Klotet tyckes til fm ftyrka fnart häften 
ftadig Karna af nöden och fåledes lårer vål icke 
långe dröjt, innan den fatt Hg: defspokrsnq 
yarande belägenhet på fä mm a lida torde åfven 
utmärka, at den år irreguler til fin ytre fkap- 
nad, och det har förmodeligen varit angelå- 
git för pjåmnheternes danande på jordytan. 

Det fynes, fom denna kåfna borde ma? 
gnitifera all retraet oriilt järnmalm , i fynnerhet 
på något djup, men brift på obfervationer f 
famt kraftens latta förftöring genom eld, bryt- 
ning, fkott, m. m. orfaker ännu okunnighet, 
huru bårmed rått föreyeter. Ät järn i vif$ 
ftållning, i fynnerhet ricktadt efter nålens de- 
klination och inclination , blir magnecilerat, år 
dock utrönt. Härvid får nedre andan norr- 

pol 


u) Se Hr. Cantons förf åk i Pbil. Jr. rjjg. 


jordens danande. 345 

pol på den fida om magnetifka cequatorn, 
lom vi bo, hviiken omfiindighet åfven in- 
tråffar på naturlige i bergen fundne magne- 
ter x>, och vål pallar med theorien , men 
hvarföre lika jårn-malm bredvid ofta icke år 
magnetilkj hvarföre den magnetifka egenteli- 
gen träffas i lofhor emor dagen 5 och hvar* 
före en ringa fvafvelfmitta befodrar roagneci- 
(eringen , år ånnu outredt. 

177 Hvad |ordens yta beträffar få härden 
utan rvifvei i början varit flytande eller åt- 
minftone nog mjuk, at kunna under fin da- 
geliga omrullning åtlyda centrifugal • kraftens 
(kiijaktiya vårkan vid olika affiånd från atqua* 
tor , emedan jorden medelft matningar vårke- 
ligen befinnes vara plattare kring polerne och 
det ar ingalunda troligt, at Skaparen danat o- 
medeibart en fådan figur, fom af figljelf un- 
der omrullningen kunnat upkomma. Formo 
deligen voro då fårfta grundåmnena af jord* 
(korpans oorganifka delar tilredde, hvilka en- 
ligt belägenhet och fråodfkapslagarne ingtngo 
mångfaldiga föreningar af flere ordningar y), 
men huru alt detta från början gådt för fig, 
det förmåler h varken (kapelfe-hiflotien eller 
kan det af kropparnes fammanfåtning utredas, 
ty deras enklafte grundämnen lårer konften al- 
drig kunna utfjDana. 

Betracktas uråldriga bergen befinnas de 
alle hopvuxne af åtfkilliga för blotta ögat fyn- 
Y 4 liga 


x) Se Hr.Baroit Her- 
melins rån i Fet. Acad , 


Handl, rjd-j. 

y) §• nt- 


344 Meningar om 

liga åmnen blandade om hvarandra. Defleå* 
ro efter all liknelfe icke omedelbart få tilvårka- 
de. De fårlkilra materier, (om utgöra dem åro 
til fin natur falinilke, och ehuru på det aldra- 
högfta (vårlöfte s), få år dock helt naturligt, 
»t de nu i fin början varit oåndeligen fine och 
fordelte, hvarmedelft de i vatten antingen kun- 
nat fullt uplö(as, eller åtminftone innerligen 
formångas och deruti uppehollas a ). Bågf 
ge delarne hafva troligen håndt efter åmnens 
och omftåndigheters fltiljaktighet. Vatnet var 
fåledes belaftadt med alt det, fom (kulle utr 
göra jordlkorpan: dels utdunftning åftadkom 
ock fnart en mårkelig minlkning, hvarigec 
nom uplö(nings-medlet blef ocilråckiigt, i fyn- 
nerhet vid ytan, der da de fvårlöftafte ma- 
terier förft cryftalliferades, men hunno aldrig 
hopvåxa til någon hinna for (qualpningens 
fkull af ebb och flod , utan öfveriköljdes och 
började ftrax fjunka. De partiklar, (om endaft 
varit upfiammade klimpade fig efter hand flere 
tilhopa, öfvervunno omfider friction, föllo 
likaledes ned och hårunder blandades med 
de förra. Hår upkbmmo (åledes åmnen nog 
til de uråldriga hållearter , men fom defte åro 
af åtlkilliga olika flag på (arikilta ftållen få 
måfte vatnet ej öfver alt hafva ågtlammain- 
blanning, utan fomligftådes mer af kifelarta- 
de, annorftådes af hornige, o. f. v. 

Då flere flag på et (tålle uppehollas i vatr 
ten beror förr eller (enare afföndring dels af 

löfligt 


*) $’ i 7 1 ' 


} <0 §. qj. 


jordens danande. 345 

Iöfligheten, ty de fvårlöftare anfkjuta forft, 
delsaf fkilde partiklars voluna eller finhet, hvar* 
af motgnidningen utflakas, men fållan fal- 
ler et llag ned utan at fiåpa något med fig 
af de andre, om de icke i anförde omftåndig- 
heter åro defs mer Ikilde från h varandra. Ge* 
nom dylik fuccefliv affåttning kunna fåledes 
båddar af fkiljaktiga åmnen upkornma, ochåf- 
ven ibland hvad lom år Ipecifice tyngre biif- 
Va långre quarhollif, ån det lättare. 

Men genom lådan aflåttning, fom nu år 
omtalt, tyckes ej annat, ån et jånontflenlka! om- 
kring kårnan kunna upkornma, högtler oc!i 
berg hafva dock ifrån början varitafyuerftaiio- 
gelågenhet på vår våningsplats. Jag vil hår ej 
uppeholla mig vid den fägring och angenä- 
ma förändring, fbm fiike hårde ojämnheter å- 
ffadkomma, utan fåffa någon upmårkfimhet på 
fjeifva nyttao. Om vår jord bibehollit fin 
förfla mjukhet hade defs åbyggare varit oup- 
hörligen utfatte for de oiågligafte yrans för- 
ändringar, vattens inkråcktningar, öfverfvåm- 
ningar, m. m. Man betrackce allenaft det på 
lös botten liggande Holland och de orter, fom 
äga flygfä nd , få låra vi fnart värdera en fall 
botten. Bergen gifva låledes flyrka, fåfom 
ben i en kropp b) y ja utom dem vore klotets 
jåmnvickt flora flyttningar underkaflad,altfom 
ftörre mallor råkade flyttas från en lida til nå* 

Y_5 gon 

l> ) Movtes fibi natu- ribus denfandas, Plinius, 
re fecevat ad qmsdarn L. xxxvi. c. t . 
eompages tclluris vifee- 


34* 


Meningar om 


gon annan, Defs centrum gravitatis blefve 
härigenom utfått, för haftiga rubbningar, fame 
defs gäng vacklande och oftadig. De anför- 
de fördeiar hafva likväl kunnat vinnas medel fl 
en jämn ftenfkorpa , men vi fkola åfven få 
fe, at defs uphöjningar icke åro af mindre be- 
tydelfe uti naturens huShollning. 

Hogder åro nödvåndige at gifva (kygge, 
at förena ångor til vatten, famt at utdela det 
fam ma på jordytan genoro kållor, rännilar 
och floder d). De öka för öfrigtytan, hvar- 
igenom ej allenaft fiere växter och djur kun- 
na derpå finna utrymme, utan ock af helt o- 
lika fiag, ty månge trifvas aldeles intet på 
jamna fältet. ! det bergiga Schweitz finnas 
för exempel på lika grund-yta omtrent 3 gån- 
ger mera folk, ån i det jämna Upland ej. De 
lågfta delar af jordfkorpan tjäna fäfom nödi- 
ge vattenb.-holiningar , och uti torra dålder 
famlas efter hand iöfa jord-hvarf, fom fjelf* 
mant eller genom upbrukande kunna lämna 
allehanda vegetabilier dl nödigt uppehälle. 
Med få ord: jordklotet har icke kunnat be- 
bos af fåriane djur och växter, fom der nu 
finnas , utan ojämnheter och berg. 

Då vatten , (om omgifver en rund kär- 
na, flåpper i&ånfig ofver alt lika ämnen, up- 




gttmles JnrajJiis) finnes j Recueil de diverfes trai~ 
inom vid pafi ipfv. qua\tks. 


kom- 



jordens danand®. 347 

kommer et ordenteligc fkal affamma djuplek 
glledådes, men fädan ej år jord- ytan, de» före 
made antingen bottens ojämnheter, vatnetso- 
lika aftätning, ämnenas tkiljaktighet eller tö; - 
modeligen flere af deda orndåndighefer tilli- 
ka hafva gitvit förda anledningen til tkorpans 
olika måcktighet. Til åfventyrs har ock i 
bö janet vackiandö centrum gravitatis bidragit, 
Så långe alla delar af botten göra vatten li- 
ka motdånd år åfven der ingen orfak til rubb- 
ningar och olikheter, men om förut finnas 
pjåmnheter , om vifia ämnen lättare och an- 
dra tvårare angripas, få far vatnet mackt at 
tkåra igenom , at uprifva vida dåHen , ac 
åter rtåppa partiklar annorftådes, o. t.‘ v. A t 
Vatten vårkeligen öfvertåckt de högda berg 
derpå åro mångfaldiga prof anförde f), och 
(kall i det följande ytterligare uplyfjs, hår bör 
nu egenteligen nämnas på hvad fått vatnet 
kunnat tillkapa de uråldriga bergen. Defle 
Vita antingen en jämn fortlåtning af famma 
2|nne altigenom ; eller fpor af dupande, ja i- 
bland aldeles lodråtte fogningar, men gantka 
fållan af horizontda lager; eller ock inbäd- 
dade klimpar af åttkilliga dorlekar. 

H vad förda (laget angår få kunna de va- 
ra antingen tåtningar utur vatnet, i hvilken 
båndelfe gry naturligtvis blifvit alt finare up- 
före, om icke de undre delarnes dörre hop- 
tryckning af öfverliggande tyngd ofta utplå- 
nat och åfven förvåndt denna tkilnad. De, 
(om bedå nådan helt och hollit af klappur 

eller 


348 Meningar om 

eller åro fpåckade derroed, båra tydeliga ve- 
dermålen af åmnets lösrifning, rullning och 
hopftapling på andra ftålien, ibland innan det 
hårdnat, lbm vidQuedlieoch Portfjållet ,hvar- 
åft klimparne blifvit hoptryckte i mon efter 
of verliggande tyngdg). Tilkomffen af vågråcta 
hvarfeTler båddarårej mycket brydfam, men 
daningen af dem , fom åga teken til (lupan- 
de och på borft flående år långt fvårare at 
utreda. Nog kan man föreftålla fig, at vat- 
ten, fom kommer emot en högd och förer 
fegt åmne med fig, kan faflklena flere lager 
ab ofver hvarandra, når lluttningen år måt- 
telig (fig. 40), men huru et fådant likaledes 
håftat , når aflöfningarne åro flående och båd* 
darne ungefärligen lika måcktige , lå långt de 
kunna underfökas, fåfom ofta på Granit, glim- 
merblandad quarts, horn-fkifer, m. fl. finnes, 
torde långe nog blifva en gåta. Det vatten, 
fom fqualpar ofver vid b, tyckes ock böra af- 
fkölja det öfverlfa för atflappa det i lugn-vat- 
ten utmed bc. 

Hvad ytre fkapnaden beträffar få fynes 
den hafva hårrört dels af åmnenas egen be- 
fkaffenhet, dels af omgifvande vattens rörel- 
fer under olika tilhårdning. Der vatten fku- 
rit fig igenom eller långe framfarit genom nå- 
gon trångfel, blifva naturligtvis bagge fidor- 
ne jåmngående, fåfom bråddar på en flod och 
det defs tydeligare, ju fmalare vågen varit, 
men med afftåndets tiitagande har motgnid- 

■ f 


S) §• 


Jordens danande. 349 

ningen mer och mer förfvagats, famt omfi- 
der aldeles biifvit kraftlös. PåTådant fåtthafva 
dalars motfvarands vinklarochfidor, famt bergs 
genomfkårningar , förmodeligen upkommit b). 

At vatten på fådant djup, fom antages, 
kunnat arbeta, fynes ftrida emot det , fom for* 
ut år nåmnt om rörelfernes fortlåtning åc dju- 
pet i): det år ock tydeiigt, at h varken ftor- 
mar eller hafsfkiften då kunnat fåtta botten- 
vatnet i mycket håftig rörelfe , men fom åm- 
nena voro ånnu nog Iöfa behöfdes mindre 
kraft at bryta och föra de famma. 

At mjuka åmnen kunna hårdna uti vat- 
ten år ögonlkenligt af de klippor, fom finnas 
under hafsbrynet och ånnu aldrig varit blot- 
tade. Det lamma följer ock af partiklarnas 
natur, hvilka varitdels uplöfte ochgenom cry- 
ITallilation afföndrat fig, dels upfiammade, ge- 
nomblötte och klibbige af half uplöfning, famt 
efter fleras hopklimpning nedfallne. Blanning 
af två eller flere dylike materier, fom ånte- 
ligen hunnit til botten och fick der ligga o- 
rubbad, utgjorde i början en löf famling, fom 
hade många roillanrum och ringa fammanbang, 
men efter hand famlades flere ofvanpå, hvilka 
med fin tyngd tvingade deundr* nårmare tilho- 
pa, ocb de ånnu öfrige båligheterne igengrod- 
de fmåningom til fförre delen genom anfkjut- 
ning af det, fom omgifvande vatten böll 
uplöfl. Således kunna efter omftåndighetec 
och arternas lynne mjuka åmnen förr eller le- 
nare 


b) §. §. 31. 34. 


1 i) §* 99- 


■> 
• • 



• ' 


A 







350 Meningar om 

nare förftenas. Hvad ren lera vidkommet* 
kan vål ock den genom påliggande tyngd hop- 
packas, men nåpligen bringas til hårdhet utati 
torkning, Profderaf låmnardenfåndften, hvars 
partiklar fammanhollas af lera, åfven takflcif- 
ver, ty då delTe arter brytas på djup finnas de' 
nog mjuke, for at lått tilfkaoas i hvad form,- 
fom behagas , hvilket når luften fådt tilrnck- 
ligen foela på dem, ej utan flor fvårighet kan 
våikftållas, I blanning med kalk eller fåda- 
ne åmnen, fom fupa mycken fucktighet, låter 
dock åfven denna jordart bringa fig til faflhet. 

178. G ångar % ro tilförne anfédde för igån- 
låkte fprickor k), och vi böra nu närmare un- 
derföka denna mening. At under tdhårdnin- 
gen allehanda råmnor upkommit dertil hafvd 
acfkillige omftåndigheter bidragit. En ojåmn 
värnets affåtning gjorde vifla delar af hogdeni 
öfverlåglnä i tyngd, och detta har på dub- 
belt fått kunnat förorfaka, af fammanhangef 
bruftit , nemligen ån genom grundens olika 
tryckning, ån genom fjelfva mafians ftörrc 
lioppackning. Låt ADCB(fig. 4 r ) Töreftålla flcår- 
ningen af Ilik högd, få kan tyngre delen bd' 
fkilja fig från ad antingen om eb gifver fig 
mer undan, ån ae, eller om partiklarne påe- 
na fidan om de flarkare hoptvingas,- ån på 
den andra. Sprickans bråddar kunna hårvid 
antingen förblifva parallela, kila fig ihop el« 
ler från hvarandra emot dagen , efter ömfiån- 
di^heter. Grunden var troligen ånnu ganfkä 

los 


k ) §. 48- 


jordens danande. 351 

ilös och fåledes helt naturligt, at den måfte 
undergå flora förändringar. Det år ock märk- 
värdigt, at mångftades träffas flere gångar, pa- 
rallelefinsimellanochmed fjelfva bergets ftråck- 
itoing. Så år det vid CornwalUka tenn-gruf- 
vorne och på många andra ftållen. Nu löpa 
ej fållan floder utmed foten i famma kofa , 
och våg, der fordom, då vatnet ftod öfver 
hela nelden, varit ftromdrag på botten. Et 
fådant framfarande vatten undergråfver fmå- 
ningom grunden och vol ler flere fattningar ef- 
ter h varandra. Når botten gifver fig olika 

undan, och det på flere fidor, upkomma åt- 
fkillige klyfter, fom korfa hvarandra til alle- 
handa vinklar, rubba, förtrycka och förflyt- 
ta. Hafva jordbåfningar denna tid vankats 
fkulle jordfkorpan på mångfaldiga fått deraf 
brutits, men det tviflas ej utan anledning, om 
underjordifk eld kunnat upväckas utan til- 
tråde af fri luft, dock få fnart några delar af 
land hunnit öfver vattubryn torde denna orfak 
kommit i ffånd at vårka. Gångar åro gemen- 
ligen forfedde med drummer på fldorne , hvil- 
ka utgå fåfom grenar från en flarn, eller rät- 
tare anfalla fåfom rännilar och bäckar til ftör- 
re floder : defle åro i fmitt hvad de förra ut- 
göra i ftort och upkomne af lika orfaker. Til 
afventyrs har vatnets fvall och drift åfven i- 
bland förmått krofla klippor. 

Således hafva rämnar af mångfaldiga o- 
likhetef kunnat upkomma, men huru nafva 
vål de flåfte åter blifvit fylde och igenlåkte? 
Bergen hafva förmodeligen fådt fina måfla 

råm- 


Meningar onS 

råmnor, innan de hunnit fullkomligen hård- 
na. Et med fråmmande partiklar ofverlaftat 
vatten måfte oförtöfvat flåppa en ftor myc- 
kenhet ifrån fig, hvilka fort lagt de förnem- 
fta uråldriga uphöjningar. Når nu *e(le efter 
hand fprucko tilrufade flrax vatten och fylde 
dem. Men detta hade icke ånnu affondrat all 
inblanning, många åmnen uppehöllos, i fyn- 
nerhetlådane, lom antingen genom uploflighet 
eller fin delning dertil voro fram förandre ikicke- 
lige. Derföre finnas ocki almånhet gång-åmnen 
mer crvftallinifke, ån fjelfva hållearterne : der- 
före finnas ofta flere med råmnornes vaggar 
parallela hvarf, ty i et fädant millanrum har 
vatnet fåde mera flillhet, ån förut, fåledes haf- 
va nå våggarne enligt cryftallilations-lagarne 
forft anlagt fig hvad trogafl kunde qvarhol-' 
Jas, och få i ordning. Når vatnet atbördat 
fig något har det i kraft af lolutioners art ta- 
git til fig utur det fria, fom flod upöfver 
bråddarne. På detta fått hafva Salband , gång- 
ften, gångarter och malmer efter hand lgån- 
låkt fprickor ifrån bågge våggarne , men fom 
vatnet på olika ftållen herbergerat fårfkilta åm- 
nen, få åro gångarnes hvarf i fina fortfåtnin- 
gar eanfka flor lkiljaktighet underkaftade. 

Huru allehanda ften-cryflailer hårvid blif* 
vit danade år ingen fynnerlig fvårighetat fat- 
ta, då hvad förut om deras natur anfört blif- 
vit ofvervågas, men metallernes tilkomft år 
icke få tydelig. Då defie af fina nårmafte grund- 
åmnen med konft hopfåttas fodras en mea phlo« 
gifton redan til vifs grad förbunden jord, hvil- 

ken 


jordens danande.' 3^ 

ken måtte införlifvas med ånnu ttörre mlngd 
af det brånbara, ocb det med tilhjelp af eld< 
I vatten kan ej Chemien efter behag forråtta 
redu-ttioner , hviiken våg dock naturen efter 
all liknelfe brukat. Man har vål ipor, at ivaf* 
vel-lefver, Ja blotta ångan deraf ftarkt attra- 
herar uplötta metaller, pracipiterar dem och 
ibland på fått, fom liknar reduftion /): låkal- 
lad Mercurius pfsécipitatus per fe blir ock lö- 
pande, qvickfilfver uti fakfyra eller fpiritus fa- 
lis ammoniaci ra), o. f v. , men defle vårk- 
ningar åro dels för få , dels för litet kånde til 
fin egenteliga befkaffenhet, at deraf draga nå- 
gon fåker nutfats. Vore ock det bevifligt, 
at metallifke kalker åro egna fyror , förena- 
de med mer eller mindre phlogifton, fom ej 
utan anledning kan gittas n ) , blir ändock icke 
begripdigare huru fvafvelarter kunna på vå- 
ta vågen alttras. Vi måtte fåledes hår, fom 
vid det öfriga bekänna var okunnighet, och 
anfe metaller tillika med fvafvel fåfom full- 
bordade, raen oåndeligen fint delade, få at 
de vifs tid kunnat uppehollas, under hviiken 
deffe fådt fåtta fig i hinnor, taggar eller or- 
dentelige figurer, antingen fårfkik , fom ge- 
digne metaller och fvafvel ibland förefalla , 
eller blandade, ja ock förenade få eller fiere 

Z ’ med 


l ) Glete tyckes reduce- 
ras iuplbjhmg af Hepnf 
fulpbttris ocb bvit arje- 
nik reduceras i tenn-fo- 

2; är a Bandet . 


lution, gjord med 'faltjyra t 

m ) Hr i Dr. Weigel, 

m 

n) §. qb 


354 Meningar om 

med hvarandra uti kifer» emedan partiklarnes 
nu varande flora yta i mon derefter lämnat 
vid faromanflotning rum for anfenlig och för* 
roodeligen få flor attraftion, at rainerahiarion 
kunnat fkc i vatten. Konflen kan ju på vå- 
ta vågen bereda cinnober och raufchgelb ? 
Hårvid hafva gångarterne utöfvat åfven fm o- 
lika benägenhet at heldre blandas med vifla 
metaller, ån med andra. De metaller, fom 
fållan eller aldrig finnas gedigne flåppa lått en 
hop af firt brånbara, eller förenas begår ligt 
med minerahferande åmnen , hvadan deras me* 
tallilka lynne blifvit fnart förändrat. Metaller 
hafva ibland fatt fig uri uråldriga floder , hvar- 
af prof tilförne åro anförde o); oftare, an 
vi i aln#ånbet tro finnas deraf mfprångrie, men 
mycket fpridde gniftor i bållearten, fom un- 
derflundom famlat lig til mårkeiiga körtlar eiler 
anfenliga klumpar; fbmligflådesårodenedfall- 
neji ofanteliga bogar eller berg, hvilket håndt 
med jam på några Hållen />), och nog tyde- 
ligen fy nes tala om deras ojårnna inblannmg 
uti vatnet. Men gemenligen tråflas de uti 



ne, och at dermed belaflat vatten njunt iråm- 
nor nödig ftillliet til affåtning, h vadan me- 
tall-doften, fom under rorelle ej vål kunnat 
fiunka, omfider til (lörre delen blifvit på fådane 
ftållen infköljde. Of- 


jordens danande. 355 

Ofta aro gångar berotvade al) meta]!, och 
éj fållan fytele med q u arts filer ecochfamma 
åm ne ånda igenom, mångftådes aldeles olika 
emot hållearceni Hårvid förefaller på fle- 
re ftåilen den omftåndighet , at materien IVållt 
ö* ver gångars dagöpning (fig. 42) och nu ut» 
gör va!,kar högre ån hållen, Detta bevifar yt- 
terligare hvad vi förut antagit, och åfven af 
andra (kål beftyrkt yl, nemligen at materien 
i gängar varit mjuk: fjelfva valken tyckes af 
våggarnes ytterligare hopfallande, innan alt 
gångåmnet dibård nat, vara uttryckt. Det kan 
ock vål hånda, at gångfyllningar flerftådes be- 
flå af den materia, fora, når råmna fkedt$ 
utur ånnu något mjuka våggar utklårats dit^ 
der mötfiåndet varit mmll, dåomfider mer til- 
kommitj ån fom varit rum före r). Dcttahar 
troligen håndr fårnemligaftder, hvaråfi: hållear- 
ten tiyfer famma åmnen,' fom finnas i gången, 
famtnår gången åger mindre anfenlig måcktig» 
het och ej år hopfatc af flere med bråddarne 
paraliela hvarf. Somligftådes fynes gången håf- 
va en fogning mitt uti eiler likfbm vara klyfd 
långs efter fin firykning: detta kan vara följd 
af anfåttning från bagge fidor och åfven ibland 
af utklåmd fyllning. 


f) $• 

r) Hr. J. Å. Gyllen- 
hal, fom med otråttelig 
flit ocb omtanka betr ac li- 
tat bergen i Hefiergbtb- 
landfnrnemligafti affeen- 
de på deras daningfror fig 


der funnit tydeligaprof i 
at gångar ofta blifvit 
fy Ide si} åmnen , fom ut - 
klämts utur bägge väg- 
garns frän bergens än- 
nu mjuka mafjor 



3j6 Meningar om 

Aldeles toma klyfter åro antingen yng- 
re, ån de fylde, och förft dlkomne fedan vat- 
net fiåppt måfta laften ifrån fig, eller ock va- 
rit få belågne, at vatten haft fart derigenom, 
då ingen ting fådt fäftafig. Bergen hafva icke 
alleftådes hunnit hårdna , innan defie tilkom- 
mit, hvilket af få kallade flåpningar kan in- 
hämtas. 

Hvad drufhål beträffar hafva deofcaftfin 
nprinnelfe a i vatten, fom under ämnenas an- 
fåtning hår och dår låtteligen blifvit inneftångt, 
famt med tiden trångt lig ut eller in i om* 
gifvande väggar. 

179. I fådan belägenhet tyckes jordklo- 
tet varit, då någon del at land Dorjade upftic- 
ka öfver vattubrynet, famt blef med våxtec 
och djur af Skaparen förfedt. Bergen voro 
til ftorre delen hårdnade, åtminftone hade de 
ej mer fin forfta mjukhet i behöll. Om alt 
detta efter nu inrättade naturens lagar behöft 
någon lång tid kan jag icke fåga, men det år 
tydeligt, at ju mera vatnet varit med främ- 
mande partiklar öfverlaftadt, defs fortare har 
det måft flåppa dem. De mångfaldiga råm- 
nor och rubbningar tala åfven om en häftig 
affåtning, fom foljakteligen (edermera åtfkilli- 
ga gånger måft ojämnt fjunka efter ämnenas, 
grundens och omftåndigheternes olikhet. Här- 
under danades den uråldrige fafta jordfkårpan 
• och de hälleberg, fom genom mångfaldiga 
grenar och utftråckningar utgöra klotets för- 
nåtnfta ftyrka. Arterne , fom hårtil anvåndes , 

åro 


jordens danande:’ 3J7 

aro merendels fynligen fammanfatte af flere 
lårfk.ilte åmnen. Giimmer och quarts uti åt- 
Ikilliga proportioner blandade, utgöra hållear- 
ten vid de flefta grufvor, fom jag haft tilfal- 
le at bele. Granit år ånnu mer lammanfatt: 
den fom utgifves för fnåcklandad x), år ej 
annat ån hopgytring, ty i fand finnes ofta 
giimmer, quarts och felcfpatsgryn, hvilka vål 
kunna med kalk eller annat åmnelölligen bindas 
tillamman, men blifva dock aldrig någon rick- 
tig granit. Af grynig kalk Ikola ock lomligftå*. 
des Hora anlenliga ryggar beflå i Ungern, 
Steyermark, Cårnthen, Tyrolnochflerfiadesf). 
Jag råknar defsutom allenalt dem hit, lom al- 
drig vifat fpor af inneflutne vaxter eller djur 
och fåledes åro åldre, ån jordens organilke 
kroppar. Det år vål möjligt, atbergfomuf» 
ven i fenare tider blifvit lagde , åro ibland frie 
från dylike inblanningar, men det år tilfålligt 
och famma flag finnas på andra Hållen der- 
med fullt fpåckade. SandHen år lomligftådes lå- 
dan, och utgifves då för uråldrig, men det bor 
tillika af tydeliga omHåndigheter på Hållet gö- 
ras oflridigt , ty annars milstånkes den med 
HörHa Ikål, at ej vara åldre, ån måfta delen 
af honom bevifiigen år. 

Berg af uråldriga llaget danas nu ej mer, 
ty vatten kan ej belaftas med fådana åmnen, 
fom deruti ingå. Nog kunna quartskorn, felt- 
fpatsgryn, glimmerpartiklar, m. ru. upllam- 

23 mas, 

I fprunge der gebur ge und 
t) Delius,/m von nr - j erts- ådern. 


358 Meningar om 

mas, roen aldrig til den finhet, at de blifvg 
klibbiga och til håfcen nplöile, fom de i bor? 
jan fynas hafva varit, hvadan de efter fällnin- 
gen antingen ligga fom lös land , eller gytras af 
rålT , kalk, m. m. dochutan at blirva rått gråflen. 
Til denna tid höra ock de fiefie gångars fyll- 
ning och metallers generation. Val kan fijö- 
malm våxa igån, fom i det följande (kall vi- 
fas f), åfven metallifke partiklar afnötas, flyt- 
tas , och ånteligen fåitas tilfamman igån. Så- 
ledes åro guldkorn fundne på petridcater u)\ 
vuxit filfver på ftenkol, tråd, fnåckor och 
droppflen;med koppar mineraliferat af fvaf- 
vel i kornåhren x) y blyglans på tråd?); mus- 
fla af cinnobera); kopparkis i fnåckor och fi- 
fkar, m. m. a), Men aetta alt bevifer endaft, 
at metallifke partiklar kunna flyttas ifrån et 
ftålle til et annat, ja ock vid forflöringar hop- 
famlas ibland til arbetslönande mångd, ty i 
almånhet betyder detta ingen tiog <Tmot det 
forråd af malmer, fom finnas i gångar. Når 
defle blifvit i fordna tider ötvergjfne och i 
fenare med vinning upragne följer deraf in- 
tet annat, ån at påft, krigsoroligheter , vatr 
ten, djup, fattigdom, okunnighet eller dylikt 
i förra håndelfen gjordthallt. Kn uttömd malm- 
gång blir nu mera icke fylld på annat fått af 
malm, ån a-t genom vatten kunna från högre 

ftåU 


t) §• , 

«) Abboten ^Revillas, 

ar) §. 62 . 

y) Lehmann, Matr, 


metall. 4 1 . 
a) §. 60. 
a) §. §. 60, 62, 


jordens danande. 559 

ftållen famlas dit annorftådes afnotte eller vi- 
trande partiklar. Det kan vål icke påftås, at 
juit alt mctallifkt fallit utur vatnet under den- 
na förfta perioden, men quarlefvorne hafva 
efter all likneile varit ringa och fåiedes må- 
fte yngre malm-famhngar merendels vara fat- 
tigare. Vi få i det följande anledning at nåm* 
na något mera hårom. 

Öm bergfait horer til uråldriga fkorpan 
år ej lå f t at med {åkerhet afgöra. Det ligger 
vål i floar, dock fa djupt , at man ingenftå- 
des mig veterligen kommit igenom dem. Om 
det på något flåile finnes innelluta hafsfofter 
bringas deras åider, åtminftonepå det ftållet, 
tydeligen til följande tide-hvarf. 

180. Sedan det torra blifvit bevuxit och 
med djur förfedt börjades et Ikifte , fom på 
visft fått, kan fågas ännu räcka, under hvil- 
ket naturen tyckes vara lyftelfatt at föråndra 
den uråldriga jordfkorpan, förftora vifta de- 
lar, för at flytta dem annorftådes och der go* 
ra nya upftaplingar. Vi böra dock {kilja de 
hogder, fom hårunder anlåggas b), och förft 
Ikårlkåda flolågrige berg. Defle befta i al* 
månhet af fandften, tåt kalk, ler-mårgel-och 
alun-fkifer, ftenkol, trapp, m. m. c)> hvilka 
alla endaft varit upftammade och fåiedes fo- 
ga vifa något teken til cryftallifation, hvad 
hela båddarne angår, ehuru i löfnoroch fog- 
ningar kunna vila fig anfkjutningar. De o- 
råkneliga hafsfofter, fom finnas inbäddade , 

Z 4 vit. 


h §• 


! Ö §• 44 ' 


g 6 o Meningar om 

vitna ock ogonfkenligen, at ämnena fackta fatt 
fig pä hafsbotten och efter hand begrafvitde 
djur, fom der lefvat, dock hafver alla floar- 
nes materia icke uppehoilits i vatnet pä en 
gång, ty de borde i fitt då varande lynne 
ijunkic efter egentehga tyngden, hvilket icke 
finnes vara håndt. Skifer finnes ån öfver och 
ån under kalk, famt ibland öfverft: en tung 
Trapp r). Byggnings- materialierne, fom hår an- 
vändes , åro til ftorre delen af uråldriga Ikor- 
pan losrifne. Når de gamle bergflråckorne 
hunnit läggas blef vatnet grundare, famt ge- 
nom åtlkilhga hinder fått i häftiga fvall, hvirflar 
och ibland fix idiga röreller. Detta uprörda åm- 
ne börjadedå arbeta på demåfi: i vågen liggan- 
de rootftånden: defie voro i början lofare och 
lättare brutne, menåfven de hårdare mäfte ge- 
nom en nåftan ouphörlig åtgärd gifva fig. Ståll- 
ften, granit, quarts, m. m. brutne och Imu- 
Jade lämna omfider allehanda lofa korn, fom 
vanligen kallas fand: lera torkar icke enfam 
under vatten och kunde fåledes, der den blef 
blottad, låtteligen uprifvas: kalkpulfverärhölls 
dels af urfprunglige kalk klippor, delsaffön- 
dermalne mufslor och fnåckor. Trapp år ef- 
ter all anledning til ftorre delen en finfådig 
fkorl, oratrent af 12 procents järn hallt: åtmin- 
ftone forholla de fig nårtan lika i eld och gif- 
va genom Chemilk uplofning famma ämnen, 
ehuru i olika proportion. Mon då Trapp år 
en under anlkjutningen rubbad fkorl, eller fom 

ger 


f) §• 44, 


Jordens danande. 361 

genom vattufqvalp blifvic fonderfliten? Ar 
den i början ågt någon mjukhet kan fkönjasaf 
defs tåthet, fora tiltager med djupet, den har 
ock i Veftgothabergen fomligftådes likfom flu- 
tit ned ofver kanterne af en eiler flere nåft un- 
derligganne floar d). 

Affkilde partiklar haf va efter hand fatt fig 
antingen uti enftakade hogder, eller utmed ur- 
åldriga berg, h vilkas fidor de betåcka, ja i- 
bland få sideles öfverhölja, at gamla kärnan 
blifver ofynlig, och detta gör et ofta oöfver- 
vinnerligt hinder, då bergftråckorunderfökas. 
Låt abc (fig. 43) vara fkårningen af et uråldrigt 
berg, lå finnes underflundom ej bart mer an 
toppen b, och åfven den år ej fållan betåckc 
med et flolågrigt ofverdrag def. Mittelber- 
gen ihg och Forbergen kl åro af dylik be- 
lkaffénhet, hyfa dock gemenligen grofvafte 
åm ne na , klappur och grus, i de lågtia, fiunt 
alt finare upföre, fom vitnar om vatnets o- 
lika värkan efter parciklarnes finhet. Det år 
endaft et visft djup, fom pafiåt til fådan da- 
ning, ty om botten varit for grund har dels 
motliånd lå hindrat uprörda ytans fart, at 
der fnarare affråtits, ån nedlagts något, och i 
denna håndelfe finnas tepparne bafe lamt af- 
fkoljde, men lågre ned aniagde floar. Af båd- 
darnes måcktighet och art kan man någorlun- 
da föreflålla fig huru det gådt til. Vatten, 
fom varit i begrep at fönderdela vifla flållen, 
hvilka måff lago det i vågen , förde med fig 

Z 5 de 


di Hr. Gyllenhal. 


362 Meningar om 


de affiitna partiklar och deponerade dem e* 
mot förlta lagom diupa hinder. Så långe an- 
gripna {korpans ftullen voro af lika beflkallen- 
het blef åfven bådden likartad, och defsmåck- 
tigare ju längre tilgångeo. varade, men når 
denna trutit och annat llag blifvit blottat, har 
följande dratum derat upkorr.mit , o.f. v. Om 
intet rjånligt hinder funnits vid fådant afilånd, 
at partiklarne kunnat uppehollas tils vatnet 
hunnit dit, hafva deifé fjunkit förut och an- 
lagt enftakade floberg på fjelfva flåtren j men 
fåaane hinna aldrig til den högd, fom de, 
hvilka på högre botten blifvit lagde och ofta 
öfvertråffa de uråldrige. Hit tyckas Kinne- 
kulle och Billingen med defs grannar höra. 
Man kan nu ej veta hvaråft ämnen til den- 
na flotracl blifvit tagne, fom af underråttel* 
(er om Ripheerne och andra i Öfter imellan 
50 och 60 gr. latitud belägne hégder börup- 
lylas, men det förtjänar upmärfamhet, at i- 
från Ingermanland til inemot Venersborg fin- 
nas inom 3 til 4 graders latituds fkilnad åt- 
fkillige (ådane tradter, fålora Eftland, Goth- 
land, Öland, Omberg, fiere i Nerikeoch Ve- 
lfergöthland , fämt Fogelfång i Skåne, alle un- 
gefärligen af famma befkaffenhet och upftap- 
lade på uråldriga fkorpan, fom hår ofta fin- 
nes vara granit e ), Det fynes fåledes ögon- 
' iken- 


e) Hr. Gyilenh ii lim- 
pa min begäran utfor- 
fkat denna omfländigbet 
ocb äfven lämnat mig 


! hvilka fan d fl en , Jom ut- 
gör Feflgbtba flo-tr a Slem 
underfta bvar } , är fafl- 
vuxen. Här är jäledcs 


Jlycken aj granit , upp a botten ofta granit. 


, jordens danande. 363 

fkenligen, at den från o til w gående bafs- 
floden fört ämnena med lig det ena etter det 
andra, i den ordning de finnas ligga 
fiåppt de måfta innan Dahlsbergen eller de la 
kallade Köpmanna f »ålien kunnat göra något 
tjänligt motftånd. Märkligt år, at kalken tru- 
tit ttl lådana bäddars anläggande deraf 1 de 
långfi åt yv belagne Hunne och Halle, fom 
uti de ofriga. Til ytterligare uplyintng om de 
i Vellergöthland belägne och hit hörande hög. 
der bor nämnas, at fandftens bäddarne åro 
fyra , en och famma törmodehgen fpr Halle 
och Hunne, en för Kinnekulle, en för Lugn- 
fis och den fförfta for Billingen, fortfåttande 
under hela Fahlbyggden, öfvcr 4 mil långom- 
trent j n och s, famt hälften få bred i o och 
W. Öfver detta fiftnemda landftensfålt ligga 
Billingen, Barna-och Brunnums -bergen på ge* 
menlam kalk-lkifva , Mölle och ÖUe på en 
annan, famt änteligen Gille, Fårdals-och Hå- 
flena-eller Plante-hergen på fin egen g). Al* 
la defie Veflgötha bergen åro få öfverénskom- 
roande til lina hvarf^ at de otvifvelaktigt 
blifvit Iagde på en gång, ehuru dst ej kan 
gifvas tilräckJig orfak, b vårföre få ftora miU 
janrymder åro bare. Om Trappen år de- 
ponerad, eller då deras bjäfiar började nalkas 
vartubrynen, upvråckt, har jag hittils icke fun- 
nit utväg at öfvertyga mig om. 

Der 


g) A/t detta blifver 
(if de cbartor , (om Hr, 
(jyllenhal åjver defja 


trader bar fdrdtga , ocb 
med jvrfta årnar utgif- 
va, ty ddi gare. 



364 Meningar om 

Der botnen varit horizontel hafva floar- 
ne blifvit få med, men annars rattat fig ef- 
ter defs fluttning. Ofta hafva åfven jordbåt- 
ningar, ljunkningar eller andre tilfållighecer 
rubbat forffa låget. 

En del fkiter gifver alkali i deftillation, 
hvilket kan vara quarlefva efter djur, men 
hvadan den vanliga alun-malmen , kolm och 
ilenkol blifvit af bergolja genomträngde år ej 
få lått afgjordt. 

Når floarne hunnit til vifs hogd,ochvat« 
net tillika fånkt fig, komrao de omfideri be- 
lägenhet at kunna angripas, hvilket åfven fler- 
ftades håndt, få at ftora trader af uem blif- 
vit å nyo förftorde. 

Åro Stenvandlingar vårkeligen fundne i 
Jafpis och Hålleflinta, fom det föregifves, få 
kunna delle arter icke hollas for uråldrige b) y 
men ytterligare bekråftelfe fynes vara nodig. 

18 1. Stenvandlingar i lin alroånnafle be* 
mårkelfe medfölja vål floberg, och detårtil- 
forne omtalt både i hvad belägenhet de der 
finnas, och huru de nu åro befkaffade i), men 
de tråfifas ock ofta i löfa jordhvarf, eller hop- 
vräkte vid ffrander. Af foglar träffas nåp- 
ligen annat ån kalkartiga öfverdrag £), men 
af fyrfotadedjur rangei, ben, tånderoch horn, 
ja ibland med hud och fenor i behöll, fåfotn 
på de i Sibcrien fundne Nåshörningar. Huru 
djur, fom icke kunnat lefva i det land , der 

de 

h) Se Hr. Ferbers Iref i)Capitlet om Swtvaitdl, 
Jid. 2 ocb fi, i §. j-j. 


jordens danande. 


3*S 


de finnas begrafne, kommit dit, åren fvår gå- 
ta at uplofa, Om en elefant, hvilken kring- 
fores til åfkådande dör få ngt ifrån fin födelfe- 
ort, år det aldeles intet fållfamt, menatflere få- 
dane tråffks i jorden och med långtånder, 
hvars åmne från åldfta tider hollits i varde , 
tyckas ut vifa annan ditkomft, ty det kan i 
förra h fm delfen icke garna antagas, at egaren 
förfummat göra fig til godo hvad fom hålft 
kunnat minika hans förluft. Man bar i vå- 
ra dagar trodt fig kunna håf va fvärigheten der- 
igenom, at polerne flyttas och climater följ- 
akteligen andras: det har fåledes någon tid 
kunnat i Sibenen vara Indifk hetta och då 
Nfishörningars ordentliga födelfe ort. En flik 
foråndring tros ock efter hand hafva dragit 
hafvet öfver olika tracler, och deraf anfes de 
oräkneliga hafsfofter , fom alle ilades förefalla, 
fåfom vedermålen, Men Aftronomien vid- 
kännes icke denna Syftem och fåledes förfal- 
ler hela byggnaden af fig fjelf. Mvad med 
någon trolighet nu kan giftas år, at fyndaflo- 
dens håftiga vatten fört de fundna djuren på 
få afiågfna orter. De hafva utan tvifvel va- 
rit ovige och tunge til fådan fjörefa, men 
man vet , at organifke kroppar , fom åro fpe- 
cifice tyngre, ån vatten, nyta up, få fnart 
invårtes gåfning börjar hos dem upvåckas. De 
flefte hafva undergådt full förgångelfe och en- 
daft låmnat horn eller rangel efter fig, men 
nåere få råkat få tått inbäddas, at luften* u- 
teftångts, och man vet at ej mera beböfyes 
til befrielfe från förftöring, hålft för l ! grof- 



3 66 Meningar om 

va och fafta delar, fom Nåshorningars hud 
och fenor åro. 

At lo la fn åck- ock mufiel-lkal, fom antin- 
gen ligga i öpen dager blortftålde för alla luft- 
kred ens omlkiften , eller ock i jord -h var fbegraf* 
ne omfider förlora en del af fm antmalifkahm. 
aktighet, fom holiit partiklarne tilfåmman, år 
nog begripeligt, ehuru efter deras natur och 
omflåndigheter hårtil fodras olika tid. Men 
at utreda de förråtningar , fom inom Bober- 
gen fig t ildragit och egen teliga re för t ja na namn 
af Ben vand [ing , år mångfaldigt fvårare göro- 
mål Befynnerligheterne , fom hår förefalla, å- 
ro tornemligaft tre , nemligen ikalens forändring 
tilkalkfpat, liilel eller malm. Åmneti Inåckor år 
vål af början til ftörfta delen kalk, men aldrig 
finnes den tårnig af fig fjelf. Sådant texturens 
orobyte förurfåtter uplöfning i luft-lyra, hvar- 
igenom partiklarne vinna den til anfkjutning 
nödiga frihet. Når nedfallande flam efterhand 
öfverhöljt fkal-kråkct och fjelfva djuret omfi- 
der dödt hafva defs köttaktige delar fmånin- 
gom undergådt förrutnelfe. Detta har hände 
innan bådden biet mycket ftark och då ånnu 
luften hade något tiltråde. Vid denna forfto- 
ring blir utom andra åmnen en hop luftfy- 
ra los: kalken innehöli deraf förut och den 
nu befriade gör fåledes et ofverfkott, hvari- 
genom den låttare angripes, lom förut år an- 
märkt k). Sjeifva det djurifka i Ikalet tor. 
de undergå förgångelfé, åtminftone til nå- 
got* 


jordens danande. 367 

gon del, ehuru omgifVit med flenåmnef man 
vet at förrutnelie likfbm de födta gåsnings- 
graderne kan genom tjänligt ferment åfven 
bringas i gång, och det händer hår medelll 
djurets undergång. Om fkaiet aldeles, födtö- 
res kan ock rummet efter hand fyllas med 
kalkfpat. Entomolither åro (ålian af fpatig larn- 
manf åttning. 

Når ftenvandlingar beflå af flinta betyder 
det efter all anledniog ingalunda kalkens för- 
vandling til kifél, hvilket flrider få vål med 
hittils bekante analytifke, fom lynthetifke för- 
lök /), Gemenligen finnas kärnar eller fyll- 
ningar deraf, men få tråfFas åfven flintflyc- 
ken af; aldeles famroa fkapnad, fom ani- 
malifke eller vegetabilifke kroppar åga. Fle- 
re omflåndigheter nnnas vid betracktande af 
petrificater tala om et mjukt fiintåmne, fom 
upfyllt det rum, hvilket blifvit ledigt genom 
djurets eller ock ibland fjelfva fkaiets aeftru- 
dtion. Fchiniter, förefalla ej fållan både fyl- 
de och omgifne med flinta, hvilkasfkal icke 
defs mindre år derimellan quarfittande uti fpa- 
tigt lynne. Når flinta på alla fidor omgifver 
kalk, man at hafva förändrat det minftader- 
*f til fin natur, få måfle jag bekänna at möj- 
ligheten blefve mig högfl: mifstånkt, om ock 
inga andra bekanta fkål ftridde häremot. Efter 
hittis anftälte förfök år flinta ej annat, ån en 
med lera innerligen förenad quarts, hvilken 
fcnare åfven finnes affkild, få fnart rum varit 

til 


/) jf. ni. 


g 6 % Meningar otn 

til anfkjotning, Som nu kifel vårkeligen vä* 
rit mjuk, bvaroroaiia mofl-agater, bergcryftal* 
ler, n>. m. vitna, få fynes troligt, ar flike 
petrefaöia förfkrifva fig från den tid , då vat- 
nec icke ännu flåppt all denna materien ifrån 
fig, utan kunnat deraf bibringa, (å fort det 
organifkas förfiöring lämnat mm, hvadan 
ock de kifelartade, få vål (om fpatigeej fäl- 
lan gifva fpor i eld , dels af alkali volatile 
dels af något vegetabilifkt. 

På lika fått hafva metaSlifke partiklar kun- 
nat upfylla porer och håligheter* Koppar och 
jårn åro de, fom vanligaft råkasvid {lenvand- 
ling, oftaff förbundne mcdfvafvel, i Pynner- 
het den förra: blende bar jag vål ej hitnls fun- 
nit i djurs eller vaxters hamn, men under- 
ftundom fitter det vid petrificater faft vuxit : 
cinnober, guld och filfver åro åfven ibland 
med. Det, fom firas fkall anföras om me- 
taller ta), uplyfer vidare denna pun£t. 

Til egentelig fienvandling tyckas meren* 
dels följande ornflåndigheter vara nödige i 
nemligen 1:0 hårda djur eller vaxter , fåfom fi- 
fkar, fnåckor, mufslor, kräftor, Echini, med 
fiete, och af dem i fynnerhet deras fafiafte de- 
lar, fåfom rangei, ben, horn, tänder, fkal, 
agg, tråd, torra fruckter och frön. En tid 
troddes Oolither ymnigt förefalla ibland mi- 
neralier, men fedan man funnit en del ej an- 
nat vara ån fkorpflenar , och andra fönder- 
ftnulade kalkgryn, liar tvifveismål upkommit, 

o ra 


»/) §, !$ 2 . 


Jordens danande. 


3 & 


om ågg vårkeligen kunnat forftenas, mendec 
år for långt gångit, ty flere ilag fifk-och Inåck- 
ågg aga ftcal af nödig fafthet. Således råkas 
årven fiikar med förbenad råm , krabbor med 
ågg, faftfittande der dede djur vanligen båra 
dem n) y famt muislor, både med ungar och 
ågg o), om hvilkalåledes ingen tvifvel kan vara. 
Många andra grynlika förileningar torde ock 
höra bit, ehuru de ej hafva bevis med fig 
om fin ricktighet, men hela bankar och klip- 
por, utan inblanning af något ågg-låggande 
djur, miistånkas med fullt ikål. 

2:0 måfte det, fom hoplimmar de fafta- 
re delar ganika långfamt och makeligen för- 
ftöras. Kött och löiare åmnen undergå vål fort 
förrutnelie, imedlertid finnas, dock ga nika fål- 
lan , prof at fådane ej åro aldeles ofkickelige 
til denna forrårning. Man träffar larver, He- 
merobier , med flere dylike, ej ailenaft i af tryck, 
utan vårkeligen förftenade p ) , men det år al-, 
tid i fkifer, hvaråfl kraken mer befinnas hop- 
tryckte, ån i flokalk, och detta delarnes hop- 
tvingande tyckes hafva gifvit dels nödig ftad- 
ga, dels utdragit defie djurens förftöring. 

3:0 Fucktig, men tilpackad grund om- 
kring kroppen, fom ikall förftenas, år angelä- 
gen. Utom ait vatten förtorkas åmnet och 

A a krym- 

n) Hr . Schmidt , ASl, p) Bayer, Momm. re - 
Helv.tom. H. rum petrific. t. 6 ; Knorr, 

0) Prof. Spöring, ' ’ 'iluvii tcftes , 




2: dr a Pandet. 


37® Meningar om 

krymper ofta oordentligt ihop , for mycket 
åter bortnöter partiklarna: kommer lurt for 
ymnigt til, faft ån ock fucktighet år närva- 
rande , få fker antingen häftig forrutnelfe eller 
uttorkning. At forftening i vatten går gan- 
Ika fent kan finnas af Trajani brygga uti Do- 
nau i Servien, ty af en updragen påle, fom 
alt fedan forfta anläggningen ftådt i vatnet, 
finnes nu efter inemot 1700 år knapt en fin- 
gers bredd i omkretfen tilhårdnad y). 

4'.o| Nårvarelfe af uplöfte eller i tjänligt 
vehiculum på det finafte fördelte partiklar, 
lom framtränga och intaga de finafte öpnin- 
gar, foro efter förgångna delar lämnas ledige. 
På detta fått upkommer omfider en kropp af 
organifkt utfeende, ej allenaft på ytan , utan of- 
ta ^ånda igenom, ty fibrer, års-ringar, m. m. 
lkönjas ej fållan helttydeligen på forftenadt tråd. 

Fyllningar eller kårnar, fåmt aftryck åro 
ej fvåre at förklara, och uplyfes deras tilkomft: 
få af det nåft föregående, fom hvad förut 
redan anfört blifvitrj. 

182. Vi hafve tilföme talt omgångar, få- 
fom malmers egenteliga rum, men ehuru myc- 
ket fparfamroare få finnas de hk vål amorftå- 
des. I floar råkas förnemligaft fahlerts, bly- 
glans, kopparkis, gallmei, quickfilfver-jårn- 
ten -nickel- och cobolt- malmer. 1 fogningen 
imellan uråldriga och fioberg finnas ock of- 
ta vackra malmiämlingar s). Det år en ve- 

der- 


y) vonjufti, Miner al.\ s) Hr. Delius, Hrpf. 
r ) §. §. 60. 61. I der gebur ge. 


Jordens danande. 371 

dertagen regel , at metéller finnas i medelberg 
och ej i de höga, mén at detta tål undantag 
finnes vid Schreiberau i Slefien, der blyglans 
brytes i quartsgång, och Crumhubels filFver- 

f rufva ligger ån högre Tamt vid toppen Schnee- 
opfe, det år, går mtil flåndiga fn 6g rån fen £), 
at förtiga andra exempel. An teligen råkas guld 
i låta jordhvarf och floder, (anat ofta järn- 
malm i fjöar , träfk och myror. 

Huru defle kommit på omnemde ftållen 
följer af det föregående, de hafva nemligen 
blifvit lösrifne, af vatten förde och nedlagde. 
Det torde ock bånda , at de ålfta floberg fådt 
något af hafvets förfta rnetallifka hallt, fom 
då ej hunnit fullt fatta fig. At jlrnfand, fom 
upkaftas på bafsflxander i alla verldenes delar, 
blifvit fkild från fin födelfe- ort och med fixö to- 
rnar förd i Ocean lårer ingen tvifla. Sam- 
ma fak år med guldforande floder och al- 
lehanda genom vatten hopfamlade malm-fmu- 
lor, fom plåga få namn af vafkvårk. Ofta 
fkiljes dock metallen ifrån fitt rum under an- 
nat lynne, ån han der ägde. Svafvelkis fin- 
nes i gniftror och (mi omårkeiiga grynfpridd 
uti mångfaldiga arter: de fom titta i ytan, ut- 
fatte för alla luftkrettens förändringar, under- 
, gå efter hand förftöring, pblogifton forfly- 
I ger, fyran utfpådes genom attraherad fucktighet 
ur luften, famt blifver fnart i ffånd at angri- 
pa järnet och dermed utgöra vitriol. Det up. 

! löfta järnet förlorar dock i öpna luften hafligt 

A a 2 fitt 


t) Hr. Gerhard, Mem, de /’ Ac.de Berlin 777/. 


372 Meningar om 

fict hrånbara, och kan (edan ej quarhollesaf up- 
löfningensmedlet, utan faller ned i kalkform, 
flåpas af dagvatten från hogderne, famlas ån- 
teligen på botten i fjoar eller kårr, och der 
kopvaxer i ftörre eller mindre (tycken efter 
bottens art och andra omftåndigbeter. Om 
kis (å häftigt decomponeras, at ftark hetta el- 
ler eld upvåckes, kan både phlogiflon och 
fyra aflkiljas, utan at altid förra formen ändras, 
och dä tyckes upkommafå kallad Glaskopf el- 
ler blodden: kifer,fbm til nägondei undergådt 
denna förändring, men for reften åro frifke, 
gifva anledning at tro det, få mycket mer , fbm 
bådeytre (kapnaden och inre fammanfåtningen 
bårmed^aldelesöfverensllånoma. Om en jårnjord 
på våta vågen kan återtaga få mycket phlogi- 
fton, atden blifver drageligaf magneten år oaf- 
gjordt: åtfkillige omftåndigheter fynas likväl 
gifva vid handen, at den underftundom ånyo 
roi bytes til kis, ehuru fåttct ånnu är obekant. 
Umbra, (om (lundom finnes i granit -fpric- 
kor, förboller (ig aldeles (om jårn-kalk. Om 
den altid hårftamraar från vitrad Jaspis vet 
jag ej, men det år fåkert, at den brungula 
art, (om rödbruna Jafpis från Skidberget i Le- 
xand med tiden går til, genom upgioggning 
fvartnar och fedan flarkt dragés af magneten , 
juft fom vanlig Umbra. 

At (vafvel cch arfenik Ijelfmant kunna 
förflyga från mineralifationer år af flere [om* 
ftåndigheter bevifligt, och fynas på detta lått 
Scfkilhge gedigne metaller framkomna. Roth- 
giilden for vitrar ibland til få kallad Svartgul* 

den 


Jordens danande 375 

den, och igånkannes ofta ånnu {kapnaden, i 
fynnerhec de trubbiga fpitfarne: ibland gar 
den til glaserts : ibland åter fortfaret förftörin- 
gen anda til filfver tråar vifa fig. Gediget filf- 
ver hyfér ej fåilan litet arfenik. Weisguldens 
figur fkonjes underftundom åfven i Ivart vi- 
tring. Skiftande fårgor på kifer, blydans, m. 
m. åro gemenligen forlta mårket af flik decom- 
pofition. Bly förlorar tillika lått fitt brånba- 
ra och fåledes blir, då fvaflet år borta, endaft 
defs metallifka jord quar, men gedigen kop- 
par tyckes ofta fåledes tillkapas, ty den år ge- 
menligen med något fvafvel ånnu Tmittad, til 
teken af fin hårkomft. Kunde retractorilke järn- 
malmer falla blå vitriol ikulle ock härigenom 
gedigen koppar århollas, men nu fynes den- 
na våg nog tvifvelaktig. At gyldiika kifen 
vid Ådelfors likaledes i fria luften forflöres åc 
få mycket vidare, fom aftem efter några år 
vårkeligen gifver fynligt guld. 

Koppar-vitriol, fom råkar kalk, praecipi- 
teras blå. År famma metall uplöft i fiyckdgt 
alkali anfkjuter den i hogblå cryftaller, h vil- 
ka, då alkali efter band förflugit, blifva löfe 
och gröne, förfalla ledan til berggrönt eller 
hopvåxa til Malachit, ja ibland anlkjuta til at- 
las-erts. Dettaalkali torde efter förrutnelle kom- 
mit bland mineralierne från något af de andre 
naturens riken. 

At kokfalts-fyra finnes i hornerts år otvif- 
velaktigt: det år ock troligt, at flere metaller nå- 
gon gång dermed finnas mineraiilera Je u), men 
A a 3 hår- 

u) Hr, Sage puflåt ten , flfly > vt. fl, vara af 


374 Meningar oro 

härvid år en granlaga urfkilning nödig, ar ic- 
ke det, fom dlfålligt är någon gång tiiftädes, 
anfes for våfenteligt. Det år ätmindone visit, 
at de forfök , fom åberopas til bevis af denna 
fyrans nårvarelfc, ej lyckats for alla, ehuru 
de med noggranhet blifvit förrättade. En del 
grön och hvit blymalm har ej gifvie ringade 
fpor på faltfyra a-), ej eller brunften^). Hvit 
järnmalm, lom pådås vara bara jårn, forent 
med famma fyra , bar jag vid anflålta prof fun- 
nit ej allenad aga nemda metall, utan ock al- 
tid kalk, brunden och mer eller mindre lufc- 
fyra , men aldrig det ringade af kok fälts fyra. 
Och huru ikuile denna, fom med järn och 
kalk gör deiiquifcenta föreningar, kunna ådad- 
komraa hvit järnmalm, bvilken fatefcerar, i 
ftället för at vatfkas i luften. 

Blende tyckes vara i kalklefvcr uplöd zink 
och jårn, Stmindone utvickla fyror hepatilk 
luckt. Detta decomponcras med tiden til gall- 
mej. Man finner ej fällan anfkutic blendepå 
petrificater, och kalk-cryftalle'r onagifne med 
gailmej. Om kalken nåd under öfverdraget 
ar forbytttil gips, kan zink-jorden anfesfålom 
prtecipiterad ucur hvit vitriol, annars intet. 
Vid anmärkningar af dylika förändringar fo- 
dras i al mänhet en noga kännedom af arter, 
deras belkaffenhet och faromanfåtning, ty i 
annan händelfe är man lätt bedragen af olika äm- 
nens blotta belägenhet intil h varandra. Sä- 


faltfyra miner aliferetde. 
Se §. i7Socb noten x. 
x ) Hr . Laborie. Se 


§. 48 , noten l. 

y) Hr. Scheeles af b. 
om brunfien. 


jordens danande. 377 

Således föråndra malmer på flere fått fin 
befkaffenhet och flyttas ifrån et ftålle til et an- 
nat , men om ånnu i dag åmnen, fom icke 
åro metallifke , dertil vårkeligen bringas uti 
naturens vårkftad, år ganfka tvetydigt, jaflor- 
re anledning tyckes vara , at tro denna alflring 
icke vidare (kg, åtminftone icke i tnångd och 
med alla flag. Alchemifka fpeculationer for- 
fvinna i mon, (om en fund Naturkunnighet 
updagas, I den tid, då metallifke hallter ej 
få noga, fom nu, kunde utletas, hånde ofta, 
at materialier, fom icke rmfstånkces för gyl- 
difke, efter mångfaldige förråtningar omfider 
flåppte, hvad (om kunde förftoras, och låmna- 
deden fmula guld, fom deruti förut var invick* 
lad, men likväl då blef anfedd fåfom af fina 
åmnen beredd. Denna metall tyckes nåftjårn 
vara den almånnafle , och har derigenom öf- 
vertygelfen om de(s dageliga tilvåxt förnem- 
ligaft blifvit underftödcl. Frågan år ej om 
möjlighet, ty hvad naturen kan och intet kan, 
det vore dåraktigt at i detta mål utrtaka rå- 
märken före: hår talas om vårkligheten och 
den bor icke antagas, mindre hollas för bevi- 
fa-J, iDnan giltiga Ikål upgifvas. Sjelfva berg- 
fchwaden och de kraftiga underjordifka ån- 
gor, (om varit en (3 låmpelig materia at för- 
tårdiga metaller af, förlora ftundeligen af fin 
förmögenhet, åtminftone vilja icke de nyare 
Merallnrger vidare årkunna dem, för det de 
fordom utgifvits %). 

A a 4 *83. 


ä) Se Hr, Monnets Bpl. des mints . 


$7 6 Meningar om 

183. Uti det föregående 5 ro åfven bap* 
vrakte berg och högder nemde. Defie åro i 
almånhet at tveggehanda lynne efter fitt ur- 
fprung, lom varit antingen vatten , eller eld. 
Vi (kola förö: betra kta dem , fora på våta vå- 
gen tilkommit. Et vatten , fom förer främ- 
mande partiklar, lägger dem helt olika ilrån 
fig, der botten år djup, och der den år grund. 

I förra håndellcn ljunka ämnena makeligen 
och utgöra efter hand ordenteliga floar, men 
i den lenare uphåfvas de, mer elier mindre 
oredigt, efter omftåndigheter. Af dem, fom 
höra til hopvråkningar , tyckas kritberg vara 
de regelbundnare. Delle åro gemenligen af 
finare gry underft, och högre up nog grof- 
vare , lamt ofta öfverft betåckte med lera , 
land och grus. Sammanhängande flinthvarf 
fynas ån horizontelt genomfåtta dem, ån 
våglikt och på åtlkilliga fått bncktade, h var- 
förutan ftörre eller mindre körtlar af kis och 
flinta finnas inbäddade. Mångfaldige Ikal- 
kråk, i lynnerhet Echini, åro hår begrafne, an- 
tingen oförändrade, eller Ipatige eller ibland, 
men fållan , flintartade a). De tmderfta och 
tätare bäddar, fom på ftörre djup blifvit lag- 
de , likna låledes floberg både til belkaften- 
het och daning ; roen ak fom botten höjt fig 
och vattubryn tillika fjunkit hafva föråndrade 
omftåndigheter ånteligen förvandlat den för- 
ra jämna aflåttningen i updrifning, vid hvil- 
ken häftigare rorelle Iköljt med fig fina ftcjpar- 

tik- 

a) Se S. Abildgaard \klint 7 Kbpenb. qjp. 

hjkrivelji over. ktewns | 


jordens danande. 377 

tiklarne och låranat de grofva quar, då ban- 
ken nalkades ytan, bvilket åfven fortfarit nå- 
gon tid, fédan den kommit öfver. At flint- 
åmnet nu varit mjukt derom vitna de fam- 
manhångande hvarfven , echinit-fyllningar, ro. 
m. Denna ftenart beftår af quarts roed lera in- 
nerligen förbunden, åtminftone kunna deffa 
ämnen genom analyfis fkiljas der i från. Den- 
na Materien har då fkoftals varit til hands och 
i början blifvit deponerad, men fedan med 
voldfamhet upkaftad, och lom det fkedt långe 
o h flere gånger hafva krita och fiinta kom- 
mit at vax la om med hvarandra. Mig veter- 
ligen kan icke bevifas , at kilel i våra dagar 
alltras til någon betydelig mångd, flora hvarf 
håraf låra fåledes förfkrifva fig från den tid, 
då vatnet ännu icke affkiit ftörfta delen af 
fin belaflning. At lera varit med förr, ån på 
flutet , ehuru ofcafl i föga mårkelig quantitet, 
vifar ibland förefallande krita , lom hårdnar i 
eld och ej fullt i fyror uplofes. Når man med 
ringa möda vårkeligen år i ftånd at tilreda 
quarts af renafte väften och flufsfpacs-fyra, brin- 
gade i ångor, få kan den tankan icke vinna 
framgång, at flinta alflrasaf krita och tvärtom b). 

Upvråkningar på flrander medföra ge- 
noenligen lådana harsfofter , fom lefvat ej långt 
derifrån och i grundt vatten , famt kallas lit- 
toralia , hvaremo; floberg , fom blifvit lagde 
pa djup, vifa de fålllammafte afgrundens djur 
eller oelagica. Denna fldlnad torde dock ej 

Aa 5 al- 


ty §■ n 1 ' 


378 r Meningar om 

altid holla fiånd , ty Balsberget i Skåne år fa- 
kerten hoplköljning , men hyfer ickedefs min- 
dre uti Ikölpgrus djur, fom lefva på ftort djup. 
Det år derföre ej olikt, at åfven hafsftröm- 
mar kunna ibiand hopfopa dylike högar, då 
de taga fin våg genom någon trångfel. 

Kifel-och kalk-artige Breccier vitna tyde- 
ligen om förftöring, hopvråkning och et fi- 
nare mjukt åmnes inlköljning imelKn Itycke- 
na, hvarmedeld de lammanvuxit. 

Långa och fammanbångande ålar tyckas 
åfven vara danade i vatten. De flelte, fom 
jag fedt, hafva fin långfta ftråckning i n och 
s, hvilket gifver någon anledning, at mifs- 
tånka hafslkiftena för deflas tilkomft. Då en 
från o til w antågande vatten-råge på lagom 
djup råkar en hop grus, fand och klappur, drif- 
ver han dem naturligtvis med fig et liycke, och 
upförer deraf efter hand en vall , fom omfider 
nödgar vatnetat bryta fig igenom, hvilket tillika 
med åmnen3s låge, ftorlek och tyngd kan haf- 
va varit orfak til högdens olika krökmngar. 
Defiå åro nödvändigt lagde fedan kifeln mi- 
ftat all klibbighet och lammanhang, ty fand- 
kornen finnas ingendude 1 » hopvuxne. På lan- 
det kan flygland med tilhjelp af vindar flyt- 
tas och drifvas tilhopa i högar och ryggar c). 

Der drömmar falla i hafvet flåpa de altid 
med fig en myckenhet jord och lölaåmnen, 
hvilka få loart vacnet hunnit (ackta fin fart, 
låtta fig til botten , orfaka upgrundningar , 
holmar utanför floders mynningar, ja ofta tvin- 
ga vatnet, at trånga fig nya utiopp. På 

C) §. if#. 


jordens danande. 379 

På fådant fått har hafvets botten for mång- 
faldiga ändringar varit utfått, i lynnerhet i 
börjar», innan vatnet hunnit af borda ftörre de- 
len af fin laft, och då de nedfallne äm- 
nen ånnu vore fvampige, lått brutne och ka- 
ffade. Men, utom alla deflTa af hafvets rörel- 
fer upkomna ojämnheter, åro uti det föregå- 
ende underjordifk elds vårkningar belkrifne , 
hvilka i närvarande affeende beflå dels uti 
grundens uplyftande , dels uti upkaftande af a- 
fka , flen, lava, m. m. cl). Härigenom up- 
komma nya klippor och oar i hafvet, famt 
på det torra Piker och afkbackar. Denna or- 
fak har på åtfkilligt fått förändrat jordfkorpan 
från urminnes tider e) och arbetar åjinu da- 
geligen derpå, men ehuru anfenlig åtgärden 
kan' vara, fkönjes nog tydeligt, at urgamla ber- 
gen hafva helt annat urlprång. Om Porphyr 
år Vulcan-fofter kan ånnu med fkål fattas 
tvifvelsmål , til dels omffåndigheter och belä- 
genhet göra det oflridigt, men hvad granit, 
|ftållften, hornfkifer , m. fl. angår, få förbju- 
der både inre lynne och ytrc förhollande at 
räkna deras hårkomfl från eld eller fmeltning. 

184. H varifrån lös jord och löja ftenar 
kommit följer nog tydeligt af det föregående. 
Vatnen åro uti itåndig rörelfe på Jordytan. 
Hafvets vågor och rörelfer bryta de lofare 
hinder fnart fönder, hvilkas flycken gå til 
klappur, grus, fand, ja fint mjöl genom kafl- 
ning och fqvalpning emot hvarandra. Såle- 
des 


3 So 


Meningar om 


;> 
t > 



V* 

. *■ 
* 


des har omfider finafle fiygfand upkommit af 
quarts, grofvare fiand af granit, faodften, m. 
m. , märgel af fand, lera och kalk, o. f v. 
Ofta flå vål ämnena emot fördelningarne , men 
ytan nötes likväl af ouphöriiga påftöcningar, 
ehuru litet hvardera for fig allena fynes utråt* 
ta. Hyad de berg lida, fom på det torra åro 
blottflåite for luftkretfcns fkiften, år förut 
befkrifvit g), Alla multnade och losrifne 
partiklar flråfva medelfl fin tyngd, at kom- 
ma utfore, hvarnl vatten åfven ganfka myc- 
ket bidrager, hvadan omfider ^dalder och 
lägre ftållen öfvertåckas af lofa jordhvarf, 
fom enl' ’ 'kaffenhet och omflåndigheter 


vifa inråtning, famt tjanar förft til Växtrikets, 
iamt fedan ti! djurens underhollande, Ac ber- 
gen kunnat brytas i fly eken , ja genombåras 
b), hoppas jag af hvad anfört blifvit någor- 
lunda vara begripeligt, men hvarifrån bafva 
de ofantelige bergfkutor och löfa hållar, fom 
ibland finnas ofverfl på berg, kommit? Når 
ämnena år o famteiige uråldrige har la! tel i gen 
en millanbådd af {vagare fammardåtning kun- 
nat med tiden förvirra och låmna den öfver- 
fta aldeles affkild. Detta år helt naturligt och 
har troligen mångfiådes håndt, men år flo- 
lågrige högd er 6 f ver fl åga löfa granit-klum- 
par af ftere famnars dimenfioner /), år en (vå- 
rare knut, fom dock torde på följande fått 
låta löfa fig. Om granitens fpecifica tyngd 




ff) §■ f J 1 ' 
b) §. 64 . 



anta* 


Jordens danande, 38 1 

isntages omtrent dubbel emot hafs vatten, fä 
ihar til defs håfvande uti detta flytande åmne 
'fodrats en kraft, fom varit något ftorre ån 
fal ta vatnets egen tyngd, men på Ilort djup 
bar den kunnat vara nog mindre, Voldfamma 
hafvets rorelfer bafva fåledes ågc ftyrka nog til dy- 
lika flyttningar. Föröfrigt år is til glattare, ån 
frifkt vatten, om deiföre isberg faftvuxit vid i 
hafsytan flående lofe ftenar, hafva defle ledan 
■ kunnat foras långt ifrån fin födelfe ort. 

Kår det torra betracktas finnas fomligftå- 
des kullerflenar och ro for, det ena bredvid 
det andra, häremot åro en del fl ål len få fat- 
tige på dylike materier, at man ingen enda 
blifver varle på flera mil. Detta åger fin or- 
fak dels i de rorelfer och vattudrag, iom for- 
dom hår varit, då haf betåckte alt, dels i 
fjelfva grundens egen befkaffenhec, ty der 
den år mjuk , fåfom lera , fjunka ftenar årligen 
och blifva omfider aldeles ofynlige. 

De ftenar, fom innan åmnet ännu hun- 
nit hårdna losrifvits, hafva ej fållan i kraft af 
fin mjukhet emottagit intryck, eller ock om. 
gifyit flammande faker. Ifrån denna tid for- 
fkrifva fig troligen alla de kiflar, hvars he- 
la och ftundom oformliga yta befinnes inuti 
hafva noed fig likfom parallela lager, hvilka 
af fammandragningen under hårdnandet up* 
kommit, ja ibland fitter utanpå en grön jårn- 
lera, fom fynes hårvid hafva blifvitaflondcad 
och utklåmd. Hit höra åfven de, fom i he- 
la ytan vifa intryck efter fandkorn ; de fona 
hafva cryftaller inuti, och de fom innefluta 
mofla eller annat främmande åmne. U- 


382 Meningar om 

Utom förut nemda utvägar, hvarigenom 
bergen blifvit brutne och krolfade, bor nuen 
tilläggas, lom i lynnerhet vårkat ledan ämne- 
na århollit fin ratta hårdhet. Når vatnet ef- 
ter hand utföll blef det mångftådes quarltå- 
ende och inneflångt imellan höga toppar b 
och m (fig. 43J, låfom uti dammar. Alt föm 
hafvet utanföre fånkte lig började defle dju- 
pe fjöar, at på botten utöfva en meroch mer 
ffrång tryckning. Bergen voro tilförne geoom 
mångfaldiga råmnor bråckte : der fådana fun- 
nos i våggarne öpne aftappades fnart vatnet 
utan voldlamhet, men hvaråft lprickorne vo- 
ro dålde blef det quar til dels tryckningen 
förmådde trånga fram, förft genom en ringa 
utgång, hvilken dock inom kort med lådan 
häftighet utvidgades, at ofta hela fidorne af 
bergen ramlade. Som flerefådane fjöar mång- 
ftådes legat til olika högd bredvid hvarandra, 
hafva åtflcillige cfverfvamningar och förödel- 
fer kunnat efter hand öfvergå de nedanföre 
belågne trafter, betacka dem med lårlkilte 
jordhvarf , på allehanda fatt rubba de lamma , 
farot utfprida en förfärlig mångd af ras, ftc- 
nar och ofantliga hällar. De inftångde vat- 
nen fingo genom moln och ångor, fom emot 
de feöga topparne fammanfollo , beftändigt til- 
lopp, få at de icke tillika med hafvet fånkte 
fig, innan någon utgång bröts. 

185. Hålor och utgröpningar inuti fa- 
ftare jordkorpan hafva af flere orlaker blifvit 
danade. De, lom finnas i uråldriga berg, åro. 
forraodeligen ofta dlkomne genom inne- 

ftånge 


jordens danande. 383 

(långt vatten. Når et åmne nedfaller utur et 
uprört liquidum fåtter det fi g icke jämnt , i 
fynnerhet når det genom cryflallifation förut 
bundit fig i flycken, eller flagor, hvilka o- 
redigt flnllas emot hvarandra. Man vet flere 
prot af innefiutit vatten uti cryflaller och fmå 
drufhål, det famma har utan tvifvel håndt i 
flort och utgjordt behollningar, fom feder- 
mera, då rubbningar opnat utgångar, afrun- 
nit. Deffe åro inuti gemenligen öfverklådde 
medåmnen, (om anlagt fig utur den inneftång- 
da foludon: hår finnas ofta pråcktiga berg* 
cryfialler och dylika anfkjutningar, hvilkas up- 
löfning til flor del fmåningom famlat fig hit 
från de ej ännu fulihårdnade våggarne. 

Åtfkillige underjordifke håiigheter båra 
märken af multnade körtlar eller lager: kis 
och Rapakivi åro hårvid ofta i fipelet £). An- 
dre åro millanrum, fom upkommit, då ber- 
gens delar ojåmnt fjunkit, fkridit eller halkat 
på h varandra. Når hållearten år til fämman- 
fåtningen los, i fynnerhet kalk, kan dagvat- 
ten, fom hår tager fin våg, med tiden anlåg- 
tga pelare, golf, öfverdrag och oåndeliga be- 
fynnerliga fkapnader af partiklar, fom af nö- 
tas eller uplöfas, medflåpas och omfider åter 
afföndras. öfverfvåmningar kunna ock in- 
Ifkoljam^lla, famt andra främmande faker. Har 
vatnet något anfenligare fall i fina gångar, utvid- 
gas håligheterne och ibland undergråfvcs någon 
Idel af öfverhångande klippor. 

Vå- 

k) Se Capitlet em Lnderjordijka bälor. 


384 Meningar om 

Våder, (om utur vifla bergs rämnor ut- 
bryta, vitna dels om vidlyftigare underjordi- 
Ike canaler, fom åfven annor ftådes hafva ge- 
menfkap med fria luften, och hvarmedelft 
drag upkomma /), dels om faliande vatten, 
fom man vet af kånften fomligffådes använ- 
das i (fallet for vanliga blåsbåljor dels om 
underjordifk varma , o. (. v. 

Vidjordbåfningar och eldfprutningar danas 
likaledes betåckta rum och gångar, både i gam- 
la berg och egna foder, genom ojåmnuplyft- 
ning eller brytning; genom lavans (telning u- 
tanpå, hvarerter det inre ibland afrinner; ge- 
nom de undre båddars fåttning. o;h flere dy- 
like håndel fer. 

Vi hafva i det föregående funnit flere or* 
faker, fom volt ftoraklyfter, fprickor och öp- 
ningar uti den faftare delen af jordlkorpan, 
men dcsutom år hela ma (lan af oåndeliga fi- 
nare och ofta ofynliga råmnorgenomfatt. Hvar 
en, fom med upmårkfamhet betracktar berg 
Ikall fnart finna, at de ingalunda beftå af full- 
komligen tått och öfver alt förenat åmne , utan 
på fått, (om (agt år, i mångfaldiga kolor 
bråckt, ehuru hvar (prynga icke hafver nå- 
gon vidlyftig fortfåtning. Uti dylika trånger 
dagvatten enligt tyngd och flytaktighet genom 
oräkneliga krokar och omvågar, (amf omfi- 
der antingen hinner djupt ned och utgör 
hvad fom egenteligen kallas grund-vatten , 

el- 


/) §• l 33- 

vt) Se Hr. Lewis af b. 


härom ; äfven Bericbt 
von Bergbau . 


'jordens danande; 385 

eller defs förin nan i dagen frambryter fåfom 
källådror, då tåt botten leder det. 

186. Vatten har fåledes varit förnåmfla 
värkande orfaken til det fkick, fom jordytan 
efter hand antagit. Detta årrme år i fig fjelf 
et af de enklafte, fom vi kånne, Med den 
värma, fom fvarar emot 72 gr. på våfTher- 
momefer år det et liquidum, men med min- 
dre forbytes det til faft kronp eller is, med 
mera åter går det til fpånflig ro k, fom vid 
kofchetta intager 14000 gångar ftorre rymd , 
ån vatnet förur ägde n\ Så flora föråndrin. 
gar bero af olika månod elds-materia. Det 
går delsutom in i de flefle kroppars famman- 
lätning och år et få tjänligt vehiculum fot 
främmande partiklar , at det aldrig finnes al- 
deles fritt, icke en gång det fom af naturen 
bli f vi t deflillerad t och fedan i fnö eller rågn 
nedfaller. Ja, vid fkapelfen fynes det fådt e- 
mottaga alla ämnen, fom fkulle utgöra fkor- 
pan och kanfke kärnan: defie fåldes (hart til 
en flor mångd och i början ymniga fl, men 
fedan denna afbördning fkedt blef värnet fkick- 
Jigate ac hoiia de andre, fåledes gick då lång- 
fa rrmare med affåcningen, bvarigenom grån- 
fome af de fkiften vi förut antagit, blifvanng 
tnörke och otydelige. Nu för tiden tyckas åt- 
ven de yrrerfta quarlefvoraf förfla inblannm- 
gen varaafföndrade, och intet mer uppehollas» 
an hvad vatnet dageligen tager åt fig. Om deC 
" B b ifrån 

»J §■ §■ l 45* *U' i0 7- 
i;dra Band, 


386 Meningar om 

ifrån början varit falt lårer icke med vifshet 
kunna fågas, men åtminftone värdet fådant, 
då vaxter och djur tiikommo, emedan en o- 
råknelig mångd behöfde det. Som det torra 
då redan var öfver hafsbrynen kunde ock til- 
gång vara på fött vatten, för dem fom der- 
uti lefva. 

Den temperatur , fom i begynnelfen hår- 
fkat, åro inga fpor efter, ty om en del för- 
flenade fifkar genom vatnets hetta aflidit, fom 
kan vara någon anledning at gifla o ), har det 
förft håndt efter uråldriga {korpans daning 
och forofrigt kunnat vara vårkan af någon 
på vifta ftållen utbrytande underjordilk eld. 

187. Sådane åro de begrep jag i anledning 
af jordklotets nu varande befkaffenhet och 
Naturens lagar, tyckt mig hafva anledning at 
fatta om daningen. De grunda fig på fyrafat- 
fer, nemligen 1:0 at vatten i början utgjordt 
kroppen af vår planet, eller åtminftone på al- 
la fidor öfvertåckt den famma; 2:0 at det in- 
nehollit åmnena til alt det fafta, mer och min* 
dre fullkomligt uplöfte; 3:0 at vatnet ftrax 
börjat minfkas och fedan fortfarit at aftagaj 
4:0 at vatnet varit i rörelfe på fjelfva botten 
och der kunnat arbeta. 

Af defle grunder torde de två lifta i 
fynnerhet dragas i tvifvelsmål. Skålen för 
vattuminfkningen åro tilföme andragne p ) , 
men jag har då redan årkånt, at delle icke ån- 

nu 


0) §.63- j tuminfkmngen. 

p) Se Capitlet om vat - 1 


jordens danande. 387 

nu åro oemotfågelige. At vid all cryftallifa- 
tion, och följakteligen vid hela daningen af 
uråldriga fkorpan , en myckenhet vatten ingådt 
och blifvit fäfladt, år utom alltvift, men Tom 
denna forråtning federmera uphört, och vat- 
necs högd , icke en gång når detta fom må fl 
fkedde, håraf fynnerligen kunnat föråndras, få 
blir altid Irågan öpen hvartöre vatnet min- 
fkats? Ovederfågeliga fpor vila vål, at det nå- 
gon gång betåckt de högfta berg y), men e- 
huru troligt det lynes mig vara, acdethåndt 
i början , och at de rotfafie bergen , fedan de 
en gång kommit ofver ytan, i aimanhet icke 
blifvit myckethögre, utan fnarare lägre, få bör 
dock detta icke angifvas for annat , än gifsning. 
Luftkretfen finnes altid laftad med en anfenlig 
mängd fucktighet, det år låiedes fåkert, athan 
i början tagit åt fig en få flor hop ångor, at 
vattubrynen deraf vårkeligen kunnat och nog 
mårkeligen fånka fig, men når enflagsmåctning 
var vunnen , vårkade icke denna orfak mera, 
utan det ofverflödiga flåpptes åter i dagg, rågn, 
fnö, m. m. At aunfter under jordens ärliga 
rörelfer tappas och blifva efter i ftora verlds- 
rymden åt icke troligt. Den fnö, fom 
ofver ftåndiga fnögrånfen finnes tipflaplad, 
gör vål anfenliga maflor, men ar den nu for 
tiden mera ökas, ån fom kan fvara emot ftjelp- 
ning och annan defs minfkning, år icke be- 
vifligt. Således år man ånnu utur fHnd, at 
utreda hvarföre vatnet fynes aftaga. At defs 

13 b 2 fo* 


?) §• *S+ 


$gg Meningar om 

folida grundftoft kunna flere under örters och 
djurs tilvåxande , famt kanike andra ofs ån nu 
obekante förråtningar, lå haka fig tilfamman , 
at de icke vidare af vanlig varma låta uplo- 
fa och åter bringa Cg til flytande lynne, fy- 
nes mig icke otroligt, och deraf blir en fuc- 
cefliv vartuminfkniog otvungen följd, men, 
få långe ty deli ga forfök ej be vi fa denna me- 
ning vågar jag ej mycket yrka den famma. 

Hvad vatnets arbetande angår på en djup 
botten, få tyckes vål det ej kunna vara myc- 
ket häftigt, men då behöf des det ej heller : de 
nyligen lagde åmnen voro foga iåmmanhåf- 
tade, åfven ånnu ganfka fvarapige, och fom 
tillika hafvets tyngd på djup år fförre, har de- 
ras rörlighet i deflå omftåndigbeter kråft min- 
dre voldfam Stgård för at flyttas. 

De urgamla bergftråckorne gå i almånhet 
antingen i n och s, eller i o ochw. De för- 
ra åro troligen följder af dageliga hafsfkiften, 
lom hopfort defla vallar na (fig. 44) emot fig 
fjelfve, hvilka ock omfider gjorde fådant mot- 
ftånd,at undre vatnet, fom flåpades med det of- 
re från otilw, tvingades taga en med ryggarne 
parallel fart, hvarmedelftdeflefram för fig åter 
bopfopade uphojningen ab, omtrent lodrätt 
emot den förra , fom å nyo bröt kofan, hvadan 
ånteligen ffundom tillkapades grenen bc r). De 
höga i n och s gående ftråckningar böra i an- 
ledning håraf blifva brantare åt w, famt gre- 
narne fornemligafl danas på den ofira, bvil- 


*) §. 3 U 


jordens danande. 389 

ket åfven inträffar pä Seve-ryggen, Cordille- 
ras-bergen och mänga flere. 

De i o och w ftrykande ryggar åro an- 
tingen grenar, tilkomne på fått, fom nu an- 
fört år, eller ock alftrade vid de tilfållen, då 
vatnet (kurit fig igenom de fårra och efter 
fin häftighet upplögt dalar, famtftött detup- 
rifna åmnet åt en eller bägge fidor; men de 
ftörfta torde upkommit når klotet började rul- 
la kring axeln , ty då yppades en ftröm emot 
aequator, fom förde främmande åmnen med 
fig til dels alt hunnit fatta fig i jåmnvickt. 
Huru vida det drag, (om ån i dag påftås va- 
ra ifrån polerne til Linien, härvid bidragit, 
lämnas derhån* Läggas hårtil botnens förfta 
ojämnheter, ämnenas olika mängd och lynne 
på fårlkilta orter, famt ftormars vårkan, tor- 
de anledning nog finnas til någorlunda utre- 
dande af ryggarnes buckter och afvikeller från 
de fyra hufvud-våderftreken. Åtlkilde toppar 
llå ofta tvårsföre på ryggarne och åro då af ge- 
nomlkårningar danade. 

Jag känner alt för väl de nu upgifna tan- 
kars belknfFenhet för at göra mig hopp om 
allas bifall: Ijelfva de nödvändiga fanningar- 
ne undgå ej motlågelle, och b vad fkall då va- 
ra at vänta för en gilsning om förråtningar i 
klotets början och fom til ftörfta delen nu me- 
ra icke utöfvas. Hvar fak har flera fidor och 
föreftåller fig ofta ganfka olika efter lårlkilte 
fyn-punfter, från hvilka den betracktas, i lyn* 
nerhet om fördomar och dylike mifsfofter hår* 

B b 3 vid 


s) §. 103. 


390 Meningar om 

vid få vara med. Jag flöt derfore aldeles ut 
vid förfta uplagan min mening öfver detta 
mål, men fom en och annan vån funnit det 
utur fin ordning, at fedan en anfenlig mångd 
rön blifvit famlade, fäknades all flutlats , få 
åro hår upgifne dc anledningar jag tyckt mig 
finna, rörande danandet af jordens nu varan- 
de Ikick. De nu ytrade tankar årnar jag icke 
envift forfvara, utan faft mer råtta eller al- 
deles öfvergifva , om nya ohfervationer få- 
dant kråfva. Jag har antagit ftenrikets åmnen 
fullbordade och^ jordarternes falla del egen- 
teligen hårftammande från kalk , hvit magne- 
fia, lera och kilel £), icke derfore, at defle 
juft åro förfta grundämnena, utan emedan 
bittils anflålde underfökningar ej med vifshet 
framvifa några enklare. Likaledes årolalfer, 
brånbare och metallilke kroppar i almånhet 
antagne fådane, fom de nu finnas, ty jag har 
varit rådd at gå vidare, ån de råtta ledban- 
den ron och förfök gifva någorlunda låker 
anvifning. 

Innan jag flutar detta åmne bör något 
nämnas om lyndafloden. Det år ingalunda 
troligt, at enfåvoldfamoch öfvernaturlig vår- 
kanaflupitutan jordlkorpans ftora känning, men, 
fom den häftigt kom och gfck öfver , har åtgår- 
denefter all liknellé beftådtförnemligaftderuti, 
at upröra löfa jordhvarf , at fönderbryta åtlkil- 
liga berg , at hopvråka ftyckena på andra ftål- 
len «), at öpna nya fund och Ikiljalånder *), 

at 


*) §• n r > 

u) §. 


x ) §. ij« 


Jordens danande. 391 

at flytta ofanteliga hållar, atkullkafta och ned- 
bädda Ikog y ) , at fora djur och vaxter vida 
från fina födelfe orter 2), o. f- V. men inga 
ordentliga berg, hvarken uråldriga eller flo- 
lågriga fynas hafva upkommit af denna öfver* 
fvåmning. Defs vårkningar (tå ock fållan at 
på annat fått fkiljas ifrån andra hopvråknin- 
gar, fom både förut och efteråt tildragit fig, 
! 2 n genom fin (torlek , fom uoderftundom ö- 
gonlkenligen kraft ovanlig ftyrka. Några be- 
fynnerliga omftåndigheter, (ålom aftryck ef- 
ter indi(ka våxter i Frankrike, Nåshörningars 
begrafning i Siberien, m. m. (om förut om- 
förmålt år, kunna dock ibland gifva dylik 
anvifning. 

SIETT E AFDELNINGEN, 

OM JORDKLOTETS ORGANISKA 

KROPPAR. 

FÖRSTA CAPITLET, 

Om Orter i ahnanbet. 

198. Vi hafva hittils egenteligen handlat 
om (ådana åmnen, lom genom partiklars ytre 
tilfåttning, famt utan jåmnt omlopp af våt- 
(kor upkomma och ökas. Men på jordklo- 
tet finnas mångfaldiga af annan byggnad, få 
belkaffade, at en nårande faft uti dertil be- 
llåmda kåril framtränger och kringdelas, h var- 
igenom de underhollas och tilvåxa. Sådane 
B b 4 kal- 


y) jT. HS. 


I SS • 


304 Om örter 

kallas lefvande eder organifke kroppar, DeiTe 
åro i alroånhet at två ilag , Djur och Örter. 
De förre åga k å n fel och kunna efter behag 
på åtfkilligt fått röra fig, men uti de fenare 
märkas inga fpor af någondera förmögenhe- 
ten. örter utöfva vål ocklå åtfkilliga törel- 
(ér, nen de tyckas blott härröra af deras 
mecamfka inrättning, utan at röja något god- 
tycke. Man måfte dock vidgå, at guinfen 
imellan Djur och Växt- riket med lådant mör- 
ker år ofverboijd, at tydeliga och ofvikeliga 
råmärken icke ännu med vifshetkunnautflakas. 

1 99 . Rot, ftjelk, blad, blomma och frö 
åro de vanligafte ytre delar af örter , dock fin- 
ms åfven fåaane, fom åro beröfvade en eder 
flere båraf, få at man endafi: kan räkna blom- 
ma och frö fåfom de våfenteligafte. 

Roten Sr fåfiad uti någon faft kropp, i 
iynnerhec vid den löfare jord-fkorpan , ned- 
tränger och fuger genom många t rå lika utfkott 
underhöll för växten. Stjelken refer fig ofver 
jord, upfodrar och utarbetar den nårandef af* 
ten. Bladen fltta pS ftjelk och grenar, fam t 
vara merendels icke ofver et år. Blomman 
(lutar växten och tilreder et nytt lif, ty få 
(hart ån dan af en quift blommat fkjuter den 
aldrig långre, utan tilreder frö, fom uti tjen- 
läga omftåndigheter har förmögenhet, at gro 
och frambringa en ört af fämma flaa. 

Deile hufvud-delars fkapnad, färg och be- 
fkaffenhet år på mångfaldiga fått fkiljak tig, ium 
bår icke vidare kan utföras n\. Du b» 


a) Se Hr, v» Linnés JPbilof. Bot an. 


i almånhet. 


393 


Dubbla blommor åro icke annat ån mifs- 
fofter. Climat, ymnigare föda, m. m. gör 
ibland åtfkilliga föiåndringar på vaxternas fkap- 
nad och egenlkaper , men afvikelferne åro dock 
inom vida grånior inneflutne. 

200. Växters inre byggnad år ånnu gan- 
fkaofuilkomligenkånd. Med blott i ögon-n kan 
i man hos de flålta fki j.i bark, tråd och mårg. 

Barken beftår ytterft at en betåckandehin- 
i na (epidermis), fbm underftundom kan delas 
i flera , och låter til vifs grad uttåna fig. Når- 
maft hårintil finnes et fvampartigt fvepe (in- 
volucrum cellulofum) merendels faf tigt, grön- 
aktigt, mårglikt och fåmrnanflåtat af oräkne- 
liga fina tråar uti alla kofor. Monne defs 
tjenff år at hindra inre delarnes uttorkmng? 
At affondra utdunftnings åmnena? At läka hin- 
nans åkommande fkador? Sådan3 fiågor kunna 
ånnu icke med vifsbet befvaras b). Det öfriga 
af barken ånda intil trådetkan nåmnas för bark- 
ringar c), af hvilka hvardera år fammanfätt 
af trå-knippor , foni gå långs efter och flatas 
tilhopa i form af nåt d ). Malkorna blifvaalt 
mindre och mindre, ju nårmare trådef, bvar- 
invid de nåftan forfvinna, Af alla dellå mot- 
fvarande mnfkor upkomma vågråtte conifke 
håligheter, fom blifva vidare emot dagen. 
De upfyllas af et grynigt vålende (telacellu- 

Bb j ..Jo- 


b) Hr . du Hamel, 
P byfirjtte des slrbres. 

c) Grew kallur det 
liber, SeAnutoviy of ve - 


getnbles, 

d) Hr. du Hamel 
boller dem jbr vafalym- 
phutica. 


• •V 


’é>\ 


1 


394 Om orfer 

lofa)<?), fom tyckes genom fin utbredning for- 
mera fvampartiga fveper. Defsutom finnas 
håren hopegnakåril (vafa propna),fom af fin 
ftorlek,fårg och utrinnande våtfkor låtfeligen 
falla iögonen. IGran(Pinusabies)krypade når- 
maft under fvampartiga fveper, uti Fur (P« fylve- 
ftris)tråftasdep5flereuål]en i barken. Defle tråd 
gifva genom nåmda kårl harts ; Plommon och 
Körsbärsträd gummi ; Papaver, Euphorbia, Rhus, 
Ficus, Leontodon, Laåuca, m. fl. en mjölk- 
faft; Cynara en röd och Chelidonium en gul 
våtfka. Af dylika i luften tilbårdnade fafterup- 
komma allehanda kådor (gummata) och hart- 
ler (refince), blanningar af bägge, fåmt fota 
fåparter, vaxlike eller annorlunda belkafFade 
concretioner /), fåfom plommon-och kors- 
bärs kåda, gummi tragacanthjeg) camphert/h, 
Elemi t), Anima? k ), terenbinthin /), Mecca 
balfäm ;»), aloé w), myrrha 0 ), den mårk- 


e j Grevv kallar det 
Parencbyma ocb M alpig- 
hi et fammnnbang af 
Utriculi. 
t) §• '72- 

g) Af Aftr agnlus Tra - 
gacantba. Lina. 

b) Af Laurus Campbo- 
ra.Se Kcempfers befkrif- 
ning. 

i) Af en Burferia. 

k) Af en Hymen&a. 

l) Piftacia Terebwtbus. 


m ) A myr is op obal fa - 
minn fbrcr den dckta Mcc- 
caba! famen t fina knop- 
pär. Qiiiflarne upfåttas 
uti templen i Orienten 
for fin luckt , ocb kallas 
på Apotbeken Xylobalfa- 
mum : Carpobalfamum år 
fruckten. 

n) Våxten kallas A- 
loe ver a. 

0 ) Af hvad våxt den 
tages år ånnu obekant . 


i almanhet. 395 

vårdiga refina elaftica />), manna q ) , fockerr), 
Ameiicanfkt vax s), med mångfaldiga flere af 

fyn- 


p) Detta bejynnerliga efter faf ten g jutes uti åt- 
åtnm kommer til Euro-\ [killiga for mor , torkar 
pa fbmemligaft i form j fort ocb kan fe el an ej up- 
af fla/lior, bv il ka fe ut mjukas mer i varma. Hr. 


Jom fvart läder ocb äro 
gavfka Ipänflige. Skor 
bar af äro fbrmodeligen 
de ypperfta , fom kunna 
gifvas , dels for fin böj- 
ligbet , dels emedan de 


De la Borde, Medicaspå 
Cayenne bar nyligajl bår- 
om låmnat undei rätt elfe. 

q) Manna hämtas af 
Fr axi nus ormis i Nea- 
pel , utfvettar dels af fig 


ej kunna af vatten ge- f/elf , bvilken bolles for 
nomtr ångas /Et ber bögft båft , dels utrinner ge- 


reclificerad är bitti Is det 
enda bekanta menjlruutn, 
hvar af ej elaflicitetenför- 
ftöres. I rad et , fom gif- 


nom får , fom med flit 
göras ^ uti Attgufli må- 
nad. Atfkillige andra väx- 
ter gifva ock manna ,men 


ver denna faf t, jkatt va-\fparfammare. 


ra flor t , växer i Gtiia- 
na ocb näligränfande tra- 


r) Socker fås egente - 
ligen af örten Saccbarum 


äter af America , men är officin arum , ehuru dylikt 


til fitt Jläckte ej ännu 
kandt. Enligt ny a fl e be- 
fkvifningar /kall faften, 
då den af Jig fjelf får 
torka , derutinnan likna 
vax, at vånna upmjukar 
den , men vinner då in- 
gen fpanfligbet , bvilken 
genom någon ännu hem- 
lig kon fl bibringas, hvar- 


1 finnes i rötter af ND//- 
gold , Rödbetor , m. fl. 

s ) Myrica cerifera vä- 
xer i America. När bä- 
ren kokas i vatten affkil- 
jes grönt vax, men med 
ljumt gult. Frukten af 
Björk gifver något dy- 
likt. Från af Croton Se- 
bi ferum ligga i talj. 




396 Om örter 

fynnerlig nytta til låkemedel, fårgor, vernis- 
forjaquering, rökvårk, matredning,ljus,m.m. 

Uci det tråaktiga åro flika nåtlika hvarf 
af långs-gående fiber knippor , dock tätare och 
hårdare. Egna kärlen åro fmå, men hår fin- 
nas ock torna rör, af åtfkillig fkapnad, fotn 
icke märkas i barken. De finnas ymnigt uti 
det af unga fkått, fom fedan förvandlas til 
tråd, men nåpligen uti det, fom redan til- 
hårdnat. Monne de då med tiden blifva vår* 
kelige trä fibrer och förenade utgöra de flo- 
ra kåril, hvilkas öpningar vifa fig , dåentvår- 
fkårning betracktas ? Monne deras åndamål al- 
lenafl år at föra luft £)? Eller monne de til- 
Jika och underflrundom föra våtlkor «)? U- 
ti löf blomblad finnas de i mängd. Deras 
Väggar tyckas vara hopfatte af fnåck-vis lö- 
pande fibrer, och denna byggnads likhet med 
infeiflers luft ör år det vicktigafle fkål man 
har, at anfe dem, fåfom tjenande til famma 
åndamål. 

Mårgen liknar ganfka mycket det gryni- 
ga våfendet’, och genombårar pa famma fått 
tråhvarfvens mafkor, fom det barken. Mon- 
ne den ej annat år, ån fortfåttning af famma 
gryniga våfende, merautvidgadtarj? Uti mår- 
gen träffas åfven egna kåril och långsgående 
fibrer, men anfenligt finare. 

Alt 


t)Mb\v\g\-\\menar fa f vaxter. Se Anatomid 


och berättar fig efter 10 
års Johande funnit fäda- 
nabos alla firc kommande 


plantarum. 

u) Grew, Du Hamel. 
x ) Du Hamel. 


i almånhehef. 397 

Alt detta fynes tydeligafl uti fleråriga våx« 
ter (perennes). Uti ettåriga (plant® annuar) 
förftår jag med tråacktiga flbrer det våfende, 
fom uti blomman utbryter til ftåndare (ftami- 
na). Uti dem, iom flå et år allena befinnes 
margen ofta, fom löfl (kum , ja underflun- 
dom helt och hollen liktom updrifvesuti blom- 
man, lämnande tomt rum efter (ig. 

201. Örter finnas uti otalig man^d pa jord- 
klotet ; men på det at arterne må bibehcllas, 
utan intrång för hvarandra, (å har Naturens 
Herre tillagt dem vida emot deras lynne fva- 
rande våningsplatfer. Således tråflräs en , (om 
åKkar yppit fält och folfken , icke inuti (ko- 
gar och beflåndig (kugga, åtminflone vantrif- 
ves hon der och målte omfider gå under. En 
del kunna icke lefva utom vatnet, dock år 
åfven haruti en flor förändring i anfeende til 
detta flytande åmnes olika befkaffenhet. Sar- 

f azo fimmar på ytan af verldshafvet , hvil- 
en derigenom roångftådes får utflkt af flera 
mils gröna ängar. Andre hafva boflålle i 
(jöar; andre i kårr; andre på fumpiga orter, 
fom vida tider öfv r erfvåmmas. Somlige flyta 
på ytan, andre växa på botten, o. f. v, 

Sjelfva jordmonen år en grund, hvaref- 
ter de på det torra finnas utdelte. Mylla, färd, 
lera, krita, faltblandad jord, m. m. hafva 
hvardera fina egna våxter. Likaledes årstiderne; 
(kygge och öppit falt; (kugga och fo!(ken;berg 
och dalar; köld och varma, m. m-y). Härige- 
nom 

y) Se Hr. A. ocb JJIP. J 6 $. 

V. Linnes Am. Ae. Tom. j 


398 Om orter 

nom händer, at uti Naturens orfegård inga 
platfer flå ofruckbara. Ifrån de heeafte dag- 
jåmnings nejder intil de kallafte kring poler- 
ne, fä underbolier hvardera fina vaxter, Ja, 
ijeifva ortriket är icke fritt för inquartering , 
utan fomlige (parafiticse) hafva fina beftåmcia 
flållen pä andras ftammar, fåfom Vifcum ; på 
ftånglar, iom Cufcuta, eller pä rötter, fom 
Monotropa Hypopithys, Lathrtea fquamaria 
och Orobanche major z). 

När man nu ötverlågger den mängd mås- 
far (Alg$, Mufci) fom betåcka bårda ilen och 
de magrafte flållen: den myckenhet gräs, fom 
farnman binder jordbrynen: de mångfaldiga ar- 
ter af blommor, fom med fin fägring eller 
lukt fågnar våra finnen: alla buikar och tråd, 
af hvilka hvar och en kan aniis, fom en fane- 
ling af tuiendetals vaxter , hvilka för utrymmes 
vinnande blirvit uplyftade i luftkreticn: den 
ännu til ftorre delen okända plantering j vat- 
net af de aldrafinafte hårväxter , m. m, , fä kan 
man få någorlunda begrep om ortmångden 
på vår planet. 

202. Örterna hafva utom fin drift af til* 
taga i långd och tjocklek åtikilliga märkvär- 
dig» råre/fer. En del draga ihop fina blom- 
mor och blad, då vädret år mulit eller fuck* 
tigt; fomlige öpna och flata blommorne på 
beftåmda timar om dagen, få at manafdem 
med tåmmelig fåkerhet kan veta, hvad tiden 
lider rf); någre vånda fig efter folen eller grun- 
den på h vil ken de växa , o. f v. Mån- 

z) M\Guettard,M 78 . rf) Hr. v. Linné, Pbi* 
de ’ Ac. oeb loj. Bot, /. 27 2. 


i almånhet. 399 

Månge antaga nattetid et helt främman- 
de utfeende, famrnanbojandefljelkar eller blad, 
hvarigenom fpådare deiar fkyddas for kylighet 
och hårdare våder. Befynnerligt år , at det- 
ta fker antingen växten flå Hes under bar him- 
mel , eller inbåres uti varmt rum. Således bi- 
drager förändring i köld och varma nåpligert 
något til detta fårholiande, fom fadt namn af 
famn b). Ac ijufec år egenteliga grunden få til 
denna, fom åtfkiiiiga andra växternas rurel- 
fer, kan ögonfkenligen inhämtas deraf, at de 
kunna genom mörker föfvas mitcpå dagen, 
om få behagas. Det är redan i äldre tider 
anmärkt, at Glycine abrus , Tamarind och fle- 
re jEgyptifke örter vifa en hel annan bladens 
flållning nattetid, ån om dagen c). På Abrus 
ligga de emot bvarandra, men ^ tima för fö- 
lens upgång börja de öpna fig, deref ter fin- 

nas de horizontele och fedan refa fig mer och 
mer, dock falla de äter ned långt fore fölens 
nedgång. Genom olika dager kunna alla des- 
fe flållningar på få tim ar framfkaffäs efter god- 
tycko. Iraellan bladens två ythinnor, fom å- 
ro fottfåtning af fljelkens öfverklådning, löper 
en flor mängd olika fibrer, afhvilkade flor- 
re åro tråaktige, ihålige och fpitfade ifrån pe- 
tiolus, famt tjäna at bolla dem i visft fkick. 
Folia lobata och pinnaca åro i fynnerhet be- 
nägne at ändra flållning, I nordliga kalla län- 
der göra lobi eller foliola gemenligen vinkel 

e* 


b ) Hr. v. Linné , Am. 
Ac, JFJ. 333. 


c 1 Alpinas, Acofta. 


4 oo Om orter 

emot jorden och åro foga rörlige; i England 
holla de fig måfl: horizontelt och finnas nog 
tröge , men i heta climater vånda de fig up- 
före och åndra quickt Hållning. Skilnaden 
hårröreraf fibrernes olika fenfibilitet for ljufet. 

Mimofa och oxalis fenfitiva draga ihop 
fina blad, om de hårdt vidröras, likiom en 
Hydra fina armar, få at man fnart hår kun- 
de inbilla fig någon kånfel. Mimofa lyder 
åfven ljufet och utbreder middagstiden fina 
blad, fom nattetid eller i mörker fluta tilfam- 
man otvantil, åfven fom på Paikinfonia, och 
andras dedåejaf vidrörning, ty ftållningen år 
redan fådan den borde blifva. Spåda blad draga 
ej heller hop fig af påfiående: fibreme tyckas 
hårfil behöfva någon ftadga. För öfrigt gör 
mörker hår långt mer ån vidrörning. Tama- 
rind flutar bladen ihop genom fkakning, åf- 
ven fom om natten , men köld gör både den- 
na och Mimofa kånflolöfa d). 

I Carolina våxer på fidlåndiga Hållen en 
befynnerlig ört kallad Diona?a mufcipula. Defs 
blaa åro runde, på öfre fidan och i kanter- 
ne befatte med taggar, famt ganfka retelige, 
ty då något infe£t derpå kommer krypande 
draga de ihop fig och holla det faft til defs 
kråket utaf vanmackt ligger ftilla och då öp- 
nar bladet fig godvilligt e ). 

De vaxter, fom annars jåmnt Hå under 
vatten, uplyfta fina blommor deröfver vid 

be- 


d) Se Dr. Mills bref j c) Se Nova Att. bpJaU 
•m örternas Jomn . | tom. i. tub. 8. 


i almånhef. 401 

I befrödnings- tiden. Ibland deflä fortjenar Val* 

I lisneria en lynnerlig uprnårkfamhet. Honblom* 

1 morna futa på en långftjelk, men fom år vri- 
den lnåckvis, hvarigenom våxten helt och hol- 
lit kommer under vatten, dock få (nart blom- 
ningen infallér, upråttar den fig och hollec 
dem ofver ytan. Han-ftåndena åter hafva en 
ganfka korrt och råt ftjelk, fom ej kan för- 
langas. Når nu deras tid tilftundar fkilja fig 
blommorne derifrån, upflyta och fpricka uC 
fimmande på ytan f). Uttorkad Mnium hy- 
grometrieum vånder fin anthera olika efter fom 
ftjeikens öfre eller nedre del fucktas, och Afp- 
löfvet darrar af minfia puft medelft fin hopr 
kramada petioli låtta omvridning. 

En del fröhus åga fjåderartig bygnad , 
hvarmedelft frön vid fönderfprickningen jfpri- 
das omkring: andre hafva fjåll eller dun, aC 
flyga med, vid f åningsflormar om höfl och vår: 
ja, mogna orten afCeratocarpusfkiljer fig från 
roten, kringföres af vådret, fom en boll p5 
Siberilka fandhedarne och blifver på det fåt- 
tet utplanterad. 

ANDRA CAPITLET, 

Om örters föda och tilvdxt . 

203. Med örters föda förflår jag de ård- 
ren, fom utifrån infupas uti deras kroppar 

C c och 


f) Michclius. I turen brukar til fröns 

g) Flere Jått , fom va-\lpridande t omtalas i §,20$. 

2; dr a Bandet. 


402 Öm örters Föda 

och befordra tilvåxten. Man har långe frodt, 
at något jordaktigt i fynnerhet underholler 
växtriket* men i fenare tider har af en mycken- 
het öfverensftåmmande förfok flutats, a t vat- 
ten är dels hufvudlakeliga föda. Sådane åro 
ijo, at ftora orter upvuxit, vatnade med de- 
ftillerat vatten, och det utan mårkelig minfk- 
ning af jordens tyngd, uti hvilken de varit 
fatte b)\ 1:0 at frö kunna lås och^rodigt vä- 

xa uti andra ämnen ån jord/}; 3:0 at-örter 
underhollits och lilvuxit fatte i deftillerat vat- 
ten k))\ 4:0 at örter vantrifvits uti laitblan- 


r b) J. B. v. HeJmonc 

fatte en y fkålpunds pil 
qiaft uti 200 fk:pd ugns - 
torkad jord. Kärlet be- 
täcktes med genombär adt 
bläck , och til vatnande 
nytjades rägn eller de • 
fiiilerat -vatten. Ej ter 3 
är nptogs pilen , vägan- 
de 16$ fk. 3 uns. Jor- 
den torkad i ugn vägde 
endafl 2 uns mindre , ätt 
vid fattningen. De pä f 
är aff allande blads tyngd 
räknades icke , 

Boyle tbnte det (am- 
ma med en pumpa. Cbem. 
Scept, 

t\\zT fatte vårtiden en 
melon-kärna i ij (k. 10 


uns jord. Om bhfkn väg- 
de hela växten 23 fk. 4 } 
uns ocb jorden hade 1- 
medlertid icke forlorat 
mer t ätt 1 uns. Mem.de l' 
Ac. de Berlin , 1346. 
i )Hr. Bonnet barfädt i 
tnäjfa { [mufeus ) ocb (vamp 
(fpongia); Hr, Kraft i tor- 
kad (anajonderklippt pap- 
per i ylletyg ocb bo, med 
framgång ; men i filjpän , 
autlakad afka , fand blan- 
dad med kok/alt eller ja/t- 
peter, potafha ocb vijll t 
lyckades det icke. 

Hn. Eller fatte bya- 
cintb - lökar i dejliUerat 
vatten ocb fick der af full- 
komliga växter ,fom dock 



Och' tilvaxté 40$ 


; dade jordarter /)} 5:0, at fldana med bara 
i rent vatten underhollne örter, chemice under* 

I lökte , hafva gifvit (amma åmnen, lom de 
der utan konfl våxa i jord in)\ och 6:0, at 
I fådana falter , jordarter och oljor , lom afvåx- 
ter utbekommas, icke veterligen finnas uti 
Sten - riket. 

Således, emedan vatten , jord, falt och 
olja efter chcmilka anledningar åro våxc-ri- 
kets nårmafte grundåmnen , lamt vatten ge- 
nom rorelle antages kunna förvandlas til jord 
»); alt falt beftå af Vattenpartiklar, med nå- 
got brånbarc förenade, och all olja af bran- 
bart våfende, något jord-och vattenaktigt, 
fom medelfi: fyra blifvit förknippade, få flu- 
tas deraf, at vatten år orters råtta föda',* hvil* 
ket genom tilkommande vårma och luft, ef- 
ter hvar våxts egen bygnad, förbytes tii 
Vederbörlig nåringsfaft 0 \ 

Uti 20 {kålpund jord kunna omtrent 4000 
fårfkilte orter våxa, utaf hvilka olika (alt och 
oljor bekommas , omkring 1 uns af hvarde- 
ra. Om jorden meddelte defie åmnen, Ikul* 
le man utur den nåmda maflTan årnå 250 (k., 
men årfarenheten åberopas, at icke det ringa- 
fle dylikt uti henne finnes 0). 

C c 2 I 


<7 qofvo mer, an 7 -<f gr. 
éfverfkott af jord, 

l) Utom de uti i) namde , 
Jtirfök , bevitna andra , af 
Alflon gjorda , det fam * 
via. 

m) Avcb. Eller, Mem. 


1746 3 Hr . du Haroel, 
Mem. de l Acad. de Pa- 
ris, 174g, 

n) §. ijg. 

0 ) Se Hr. Prof. Wal- 
lerii Agrieuftura funda * 
menta cbeiuha. 


404 Om orters föda 

I anledning 'af alt detta antages fåfom af* 
gjordt, at jorden for fig fjelf föga annorlun- 
da bidrager til växternas fortkomft, ån fåfom 
Jämnande dem en faft botten, hvaruti rötter- 
na äga fkydd emot hetta och andra voldfam* 
heter; fåfom emottagande och tildelande dem 
vatten; fåfom utur luftkretfen och gödfel at- 
traherandeochbibringande fetmor, famt andra 
tjenliga näringsämnen. Når en ört bekommer 
redan tilredd föda går växten fortare, ån når den 
uti henne måfte utarbetas. 

För min del nekar jag icke, at föregåen* 
de mening förefallit mig ganfka trolig, men 
at jorden ingen ting materialiter kan bidraga 
vågar jag nu få mycket mindre yrka, fom vål 
utlutad afka genom chemifk fönderdelning gif- 
vit mig både kalk, hvit magnefia, lera och 
kifel, juft famma åmnen, fom tråffas i all bör- 
dig åker och gödfel. Defle åro åfven af fa- 
linifk natur p ), och kunna följakteligen med 
tilbjelp af vatten upfodras i de finafte rör, 
famt utgöra, då de i olika proportioner vål 
förmångas, blanningar, fom mer eller mindre, 
efter fatferne, ytra både et abförberande och 
fmelteligt lynne tillika , hvilken omftåndighet 
hittils hindrat, at anfe vegetabilifk jord, fåfom 
med mineral-rikets fofterenlig. At närmare up* 
Jyfa detta angelägna frågomål böra vaxter , fom 
med åtminflone i gånger i kolf fackta deftil- 
leradt vatten blifvit upfödde, vål torkas och 
Vagas, varfammeligen brånnas förfl i flutit 


p) §. n i - 


och tilvåxt. 405 

och {edan öpit kärl, utlutas, famt afltan ån- 
teligen åter noga vagas och analytiferas. Den 
fkilnad, fom befinnes imellan lökens eller fröets 
och torra örtens vickt, famt mängden af falt, 
jord och olja, fom årholles, jåmnförde med 
hvad analyfis låmnar, dä farorna örter vuxit i 
jord, torde gifva fåkrare anledningar , at ur- 
fkilja, hvad medelft organifka byggnaden och 
blotta vatten kan uträttas , ån hittils varit mö- 
jeligt. Om de falter q) och fetmor r), fom 
i vegetabilier träffas , år redan förut nemnt. 

204. Groning kallas dä frön uti tjenliga 
omffåndigheter upfvålla och framfkjuta örtens 
början. Et frö beftår af olika delar efter ar- 
ternas åtfkillighet, men växtämnet (corculum) 
år det våfenteliga, fom altid år tilftådes uti gro- 
ende frön. Somligeåga denftorlek, at blotta 
ögat kanidem urfkiljaden tilkommande örten 
iminiatur, ibland fimmandeuti våtfka, fåfom 
i Cerarocarpi-frön. Den har två delar, en enkel 
(roftellum), fom blifver rot, famt en fiållig 
(plumula), fom ftiger upföre, och med tiden 
utgör f jelfva örten. De flåfte äga 1 , 2 eller 
fiere fidodelar (cotyledones), fyllde med mjöl- 
likt våfende, famt utväxande til få kallade 
hjertblad. Måffarne (mufci) hafva de enklaffe 
frön beffående af blotta växtämnen , utan hin- 
nor eller fidodelar. 

Til groning åro fucktighet, värma och 
luft i vifs mon oomgångelige s). Af tiltagan- 
de värma, famt fmak och luckts förändring, 

C c 3 tyc- 

y) §• no. I t) Hornberg. 

r) §. q 2 . I 


> 





• > . 
1 ■ '• 



v>. , 

# • 



405 Om örters föda 

tyckes hår en gåsningsrörelfe vara för handen. 
Det mjöliga i fidodelarna blifver genom den- 
na tilredning en tjenlig föda för det fpåda 
växtämnet. Man vet genom förfök, (om 
med fårgade fafter blifvit anftåide, at dello 
moderkakor (apa åt Hg fucktighet t ) , hvadan 
då vårma och Jufc tilkomma, en tjenlig nåring 
bibringas, til de<s örten vunnit fådan ftadga, 
at hon år belåten med det, (om roten kan 
anflcafFa, Sidodelarne blifva fåiedes efter hand 
uttömde, och aftalla efter några veckor, fålöm 
Vidare onyttige,'* 

Om (idodelame af et frö bortfkåras, få 
Jean icke de(s mindre växtämnet genom ve- 
derbörliga anflalter komma fig , ja gå i blom- 
ma, men blifver vid Dafs 9 gånger kortare, 
ån de (om fådt beholla fina hjertblad u). Dec 
vore artigt at fråfta om de kunna gifva go- 
da frön. Förmodeligen (kulle deraf våxt-pys- 
lingar upkomma. Ganfka befynnerlig art 5 - 
ga någre fjåll-grås, De hafva korrt tid , hvar- 
igenom ofta (kulle hånda, at frön icke hun- 
r»o mogna j men på det de icke derigenom 
måtte utrotas har naturen (å inrättat dem , at 
åmnet fgermen ) gror på örten, (kjuter blad, 
affdller och tager rot. 

205. Men, bvad vag tager väl den födan- 
de f af ten uti en ort? Når man låter växten dra- 
ga fårgade fafter, (å får man, åfven fom ige- 
nom infprutningar, nyttiga uplysningar om 

kår- 


5741I1 


t) Hr, Bonnet, Ufa- 

ges des feuilles J, 2 jf. 


u) Hr, Bonnet, 


och tilvåxf. 407 

kårlens (ammanhang uti inre byggnaden x ). 
II anleduing af fådana forfok befinnes, at de 
fibrer, (om uti roten draga (aft, ligga innerft 
eller omkring defs axel, men uti (tammen ic- 
ke (å, utan imellan mårg och bark. De froå 
utlkott, fom hufvudrotcn fprider omkring fig, 
fårgas flarkt vid andarna. Skår man dem i 
tu långs efter, finnas deras axlar färgade och 
fammangående til bufvudrotens färgade kårna, 
hvilken åfvcn beftår af träfibrer. Uti (Ijelken 
fårgas endaft trå-fibrerne. Man kan följa (på- 
ren til och igenom bladen , farnt fedan igenom 
barken et (tycke nedfore. Hår tyckes f åledes 
faften gå up genom kärnan af roten, vidare 
foras genom "ftjelkens eller (lammens träfibrer 
til bladen, och der defläs finafle ror anafto- 
molera med barkens karl, ofvergå uti bar- 
ken, famt fift följa honom nedfore. Barken 
befinnes ock vårkeligen åga mycket mer ut- 
arbetade (after, ån andra delar, hvilket här- 
med ganfka vål ftåmmer ofverens, och dcfs- 
utom , når dlbindninggores»fker(tör(la upfvåll- 
C c 4 nin- 


,r) Hr. de la Baifie 
Vpfant fbrfl på 30-talet 
deffa naturliga inje&io- 
ner. Se barn DiJJ. Jurla 
circulation de la Seve 
dans les plantes , (om 
*133 vant betoning af A- 
cndemien i Bourdeaux. 
Han bar brukat faften 
af Pbytolacca. Hr. Bon- 


net b ar g ; or dt dylika för» 
fåk med black , tinttur af 
Krapp ocbSbmntarn.Den • 
na utväg år vål i fig 
fjelf nog ofullkomlig , 
ty dels förändras fär- 
gen i rören , ocbdels des- 
Jeaf färgada faften, men 
är dock bitti/s den häfta 
man vet . 


4°8 Om orters föda 

ningen ofvanföre, foro ej gärna kunde hända, 
utan en nedftigande faft^y). "For öfrigt vilar 
faftens iåtta ingång i fidoquiftar, bladens fug- 
kraft, upftjgning genom öfre andan, m. m. 
at våtfeorne e; foras i råt linea upföre, utan 
åfven åt fidorne kringdelas, ehuru ingapuis- 
och faftädror, intet hjerta uti dem finnes. 

Man har inga feål at tro denna nedftigan- 
de faft åter genom träfibrerna upföras. Ana- 
tomien vifar ingen fådan förening irneUan bar- 
kens och det tråaktigas kärl. Inga luckor hin- 
dra faften, at gå tilbaka z), utan om ock öf- 
re ändan af en ftielk fåttes i tinäur, befinnes 
den lika val updraga. Djuren åta endaft ftund- 
tals, men vaxterna pumpa föda ouphorligen. 
Hårtil kommer et märkvärdigt förfök med 
Vinrankor,åpletrådoch rofenbulkar, fom nar en 
del af ftamraen bringas vintertiden in i varmt 
rum, börjar denna fejuta, utan at rot eller 
topp, lämnade åt årstidens ftrångbet, vifa rin- 
gafte märke dertil a ), Man finner ock ofta 
forft om våren, at folfidan kan hafva myc- 
ken 


y) Hr, de !a Baifle 
tror faften gå ved ge- 
nom hade bark och märg, 
% ) Hr. de la Hire 
antager väl dylike vul- 
t/ul<£, men Hr. du Humel 
har ej kunnat finna få- 
dana. Inuti rörväxter har 
han dock fedt långa lud- 
na hår ,fom han ef nekar 


til afventyrs kunna hin- 
dra faften at gä tilbaka , 
a) Hr. du Hamel har 
anftält detta fbrf&k med 
vinrankor , hvilkep fedan 
med tika framgång blifvit 
omgjordt af Ridd. Muftel 
på apeltväå och Rojenbu - 
fkar. 


och tilvåxt. 409 

[ ken faft, då den andra äger ganfka litet, Håraf 
fynes nog tydeligen följa, at ej allenaft intet 
våtfkornes kringlopp hos örter ager rum , utan 
ockat rörelfen kan ike i vida delar allena, fa 
at de åfrige, både orvan och nedanföre, åro 
likfom fkilde från all gcmenfkap. 

Urom roten , fom utur jorden fuger nä- 
ring for örten, draga ock bladen utur luft- 
kretfen tjenliga åmnen. Båda ytorna hafva 
hartil nåftari lika förmögenhet på Imå växter, 
men på vattenörter och tråd merendels den 
undre allena b). Om denna föda drager fig 
til träfibrerne eller barken, vet man icke än- 
nu. Kanfke bägge delarne hånda efter om- 
ffåndigheter. 

Saften upftiger hört: och vår fortärt, ibland 
30 -40 tum högt om dagen. Man kan tilbinda 
cjuirtar eller rötter i långa med vatten fyllda glas- 
rör, hvars nedre ändar ftällas i cjuickfilfver, lå får 
man fnart fc denna tunga metallen fodras up 
c). Man lårer ock af dylika förfök, at faften 
icke bertåndigt ftiger, utan ibland faller. Det 
förra fker gemenligen om dagen och det fena- 
re nattetid. Om fommaren ftiger faften med 
mindre häftighet och aldraminft vintertiden, 
dock år den ej aldeles i hvila, ty många ftå 
gröne åfven under kalla årstiden, då tiltaga 

C c s knop- 


b) Bonnet har hoJlit 
ätfkilliga blad frifka flera 
veckor cndafl derigenom , 


c) Dr. Hales fant en 
apelquifl med fina grenar 
ocb 20 åplenfe. tum tjock 


at endera ytan legat på 1 ocb 2 fot latig , pä 7 min. 
rent vatten. j updragaqr.ickjilfret 1 fot. 


4io Om orters föda 

knopparne märkeligt, ja en del rotter blifva 
(torre , fålom Paldernackor. 

Orfaken t;l (ättens upfodring kan ej en- 
famt utredas af hårrörs natur. Årfarenheten 
intygar , at våtfkor icke fynnerligen Iliga uti 
döda ror vaxter, ehuru öpningarne tyckas va- 
ra likadane, (om uti lefvande. Utdunftnin- 
gen bidrager etter all anledning hårtil måd. 
En cyprefs utdundar på 6 dygn om fomma- 
ren ofta mer, ån på hela månaden om vintern, 
då ock faftens upgång år knapt mårkelig. Af 
lika quiftar drager denltarkad, fom har frukt 
och blad; den (vagare, (om endad har blad, 
och den mind, fom år aldeles bar d). Vår- 
ma och köld göra utan tvifvel åfven til (a- 
ken , emedan fallande och digande derefter 
tyckes rätta (ig. Luften år lättrörd af olika 
temperatur, låledes torde defs hopdragning 
och utvidgning uti (pirale karlen mycket ut- 
råtta, ehuru ämnet ej lå lått kan ombytas, 
(om det hos djuren (ker medeld andedrågten. 
Vårmans förändringar åro jåmvål dörd på de 
årstider, fom (äften håfcigad plågar röras. 

Under fådan (kakning, kan(ke förenad 
med någon invårtes rörelie, vinner närings- 
faften , efter hvar arts egen byggnad , fin råt- 
ta befkaffenhet. Om från luften infupes ly- 
ra, eller ock den tilvärkas inom (jelfva väx- 
ten 


d) Dr. Hales gjorde^ tum , då den andra på 
f hr j åket med 3 annars lu [amma tid lyftade det 
ka apelauiftav. /Jen får - 3, och den tredje en - 
Jia updrog quickfilfret y da fl /. 


och til växt. 41 1 

ten af vatten och något brånbart: om af vat- 
ten, brånbart och (yra tilredes något fpiritu- 
ö(t, fom luckten tyckes gifvavid handen, hvil- 
ket (edan genom fyran mer och mer concen- 
treradt alftrar någon får(kild olja , m. rr». kan 
icke af hittils gjorda förfök afgoras. öfver- 
vågas på ena ndan, at vaxter på olika grund 
bibeholla fin egen luckt, fmak och ofnga c- 
gen(]<aper, (amt åfvende, fom födas med de- 
nilieradt vatten, (å år vål ögonlkenligt, at 
kårlens (frti&ur ganfka mycket formår, dock 
år det likaledes onekeligt, at vida jordmoner 
bibringa fårlkilt luckt och fmak, at vid haf- 
vet holla orter mera kokfalt och på jårnig 
botten mer vitriolifkt. Kali , fom vuxit på 
(altfri grund långt från hafvet et år, gifver 
efter bränning både vegetabilifkt och minera- 
li(l<t alkali fixum : om frön af denna fås på dy- 
likt (tålle, tyckes alkali vegetabile deruti blif- 
va år ymnigare, men vid hafvet det minerali- 
(ka, o. (, v. e), 

Åmnena kringdelas eil våxtens behof, 
bvarunder det öfverflödiga genom utdunft- 
ning affondras. Bladen utdunfta måd och i 
(ynnerhet från ofre fidan, hviiket genom på» 
ftruken vernis kan finnas. Detta år oslaken 
bvarföre i brift på vatten defie förd vifsna. 
Saftiga fruckter gifva långt mindre ifrån fig, 
ja åfven blommor, ehuru deras yra ibland år 
(förre, ån på lika tyngd löf. Det tråaktiga 

tran- 

va kokfalt , utan Sal di» 
geflivum , enligt Hr. Ha» 
gens jorfbk . 


e) Hr, du Hamel. 
J(nng Pomiauer (alt- 
kalla (kala vaxter ej gif- 


4i2 Om orters foda 

tranfpirerar ganlka litet: Succulente orter lika- 
ledes. F.n flor Solros (Helianthus annuus) af- 
förer i ofynlig ånga kring 60 lod på 12 timar 
om dagen, men endaft 6 på torr daggfri natt: 
år åter natten fucktig fupa löfven 4 til 6 lod, 
Utdundningen år i almånnet i mon efterortens 
dyrka, bladens mångd och fritt follken. E- 
huru vårman år dörre under fonder fåårdock 
tranlpiration mindre, ån i 6pen luft, hvilkeo 
låttare ercottager och afforer ångorne. Sam- 
las den olynliga röken tås kraapt annat, 5 n vat- 
ten, åtminftone Ikall det lbm årholles af Ikar- 
pa vaxter vara ofkyldigt, famt af Rosmarin 
lucktlöft /). Den mångfaldiga luckt, lom ve- 
getabilier gifva, hällt vid aftonfvalkan, för- 
bjuder dock at tro bara vatten afföndras: den 
fina fpiritus re£tor kan nåpligen fångas, men 
vål ibland göras fynlig genom antåndning , 
fålom då et ljus nattetid holles intil blommor- 
ne af Di&amnus albus, och tilåfventyrs hår- 
dammar den blickning, lom Indianlk kralTe 
(Tropteolum minus) vifar g-), från någon brån- 
bar dund. 

At f jelfva luften ingår i orters , få vål 
fom andra kroppars lammanfåtning, år åfven 
ganlka troligt. Uti luftomc rum kunna de 
jcke bå r ga fig, och luftrören utmårka , at 
detta flytande åmne behötves, åfven inom 
deras kroppar. Luftfyran ingår i flor mångd. 

At 

f) Hr.G uett2rd, Mem . ' vatten bar någon fniak af 
de P Ac. Dr.H a- örten och forr vutna>\ ån 

les férfdkrar dock , at ge- j rent. 
nota utaunjhring fam t ad 1 J g) V \ ÅclE. 1^62, 


och tilvåxf. 413 

At dagsljufetåc nödigt, icke allenaft til örter- 
nas färgande, utan ock til deras trefnad, fin- 
nes nog fam t deraf, at de fom våxa i mörker 
blifvaganfka klene, hvite och genomfkinlige, 
ehuru föda, luft och varma ej tryta. Utf åt- 
tas dylike i folfken få de fin färg inom dyg- 
net, då imedlertid andre bredvid i (amma om* 
ftåndighecer, allenaft med blått papper ftång- 
de från ljufet, förblifva oåndrade b). 

206. Sjelfva fattet huru tilvaxten fker ; om 
alla örtens delar ligga i fmått inom fröet och 
endaft behöfva utvicklas, eller om hår vårke- 
ligen tilkomma nya, hvars åmne förut icke 
funnits, kan icke med fåkerhet afgöras. Det 
förra fer ej olikt ut, ehuru vår föreflållningsgåf- 
va dervid förlorar fig, men förmodeligen 
kan det fenare icke båtre begripas. Jag vill 
då icke uppeholla mig vid fkål, fom ånnu in- 
gen ting vifst faftftålla, utan håldre befkrifva 
några omftåndigheter, fom förfarenheten vi- 
lar ofs. 

Et frö ma i jorden låggas buru det be- 
hagas, få refer fig altid växtämnets fjälliga del 
upföre, och kan nu icke blifva rot, ehuru man 
framdeles kan få kronan dertil och roten at 
ilå ut blad. 

Tråd och växter, fom vara flera år, til- 
taga både i långd och tjocklek. Så fnart vin- 
tern uphörer upftiger ymnigare föda, hvilkec 
gemenligen kallas läfva. Man kan underden- 

na 


b) Hr. Bonnet bar \ detta, åmne. 
g j or dt artiga förjök i\ 


414 Om orters foda 

na tid genom hål , fom båras et flycke in uti 
trå-fibrerna, tå en myckenhet laka eller utrin- 
nande faft. Vindockar, björk, lonn, m,fl. åro 
i fynnerhet for fin laka bekante. Palm -tråd 
ikall gifva lådan faft hela året, men hos an- 
dra uphorer det et dycke inpå Våren, dock 
åter börjar emot hållen. 

En ny tråring tilkommer for hvart år. Ae 
barken aflåtter den kan man fullkomligen öt- 
Vertyga fig, om man genom förfiktigt fkuren 
opning et flycke tenn-löf inlägges lmellan ho- 
nom och det tråaktiga , ty det betåckes af den nåd- 
kommande tråringen. Fårjen rojer detåfven, då 
den år olika, uti trådet manoculerar ,och det, 
iom ogat tages utaf. Men for hvar tråring 
formeras åfven en ny ring i barken , den år 
dock mycket tunnare. Defle 2 hvarf fitta för- 
da året intil hvarandra, men på det följande 
komma 2 dylika imellan dem, o. f. v. Man 
kan med en liJfvert å, fom dickes igenom med- 
let af barken , förfåkra fig om fanningen hår- 
af. Hittils år dock oafgjort, öm tråringen år 
et hårdnat hvarf af barken , ny åldring eller 
utvickling i). Sida meningen fynes den fan- 
nolikade, ty bark och tråd hafva en helt o- 
lika fammanfåtning: det fenare åger fpirale 
luftkårl, men ej den förra. Imedlertid fin- 
nes , at den genom tråfibreme upfodrade faf- 
ten icke til någotdera år tjånlig förr, ån den 
medeld lång omgång blifvit beredd, och 
kommer at vandra ned igenom barken. Hvar 

rings 

i) Malpighi påftoddet jbvjla ocb Grew det andra * 



och tilvaxti 41 S 

rings tjocklek har intet fammmhang med vå- 
derftreken, utan flörre tilvåxit fv2raremotde 
fidor,der flora rötter eller grenap finnas. 

Flerårige våxter görä endall lkott ifrån 
knoppar. Så fnart genom föw och vårma 
bladen om våren utfpruckit finnes uti hvart 
löf-fafle fat^) en knopp. Utur denna fkjuter 
nåfla år en iftjelk med blad och knoppar för 
följande år, o. 1 . v. Skåres en quill i tu efter 
fin axel, få mårkes tydeligcn mittuti mårg, 
hvilken åt alla fidoquiflar och knoppar erenar 
fig. Således upkomma knoppar alieftåaes der 
margen förmått trånga fig fram igenom de 
fvepen, fom omgifva honom. En knopp år 
då at anfe, fom en ny ort i fmått, farot hvart 
års fkott , fom lika många orter af (amma art , 
fom den flora, ifrån hvars förda års- fkott de 
endafl {kilja i anfende til ffålle och underhöll, 
emedan det genom rot fick föda utur jorden, 
men defle utan rot af våxten de fitta uppå. 
Lökar åro icke annat ån knoppar imellanlöf- 
faftena, fom hår ffå quar och blifva köttak- 
tige. Gan(ka få ettåriga våxter åro med knop- 
par förfedde, och de fom åga fådana fiåppa 
dem , då de taga rot och gifva nya våxter. 
Fleråriga orter åro altid hårmed utrullade, 
ehuru de uti foroliga, befynnerligen indilka , 
icke hinna framtrånga fig, utan man måflefö- 
ka dem inuti fjelfva barken. 

F.fterhvart blad harvidfitt fåfte en knopp och 
all fkjutning fker ifrån knopparna, få hårrörer (låll- 
ningcn af quiflarnesfåffen ifrån bladens ordning, 
men deras böjningar åga merendels fin grund uti 

fuckc 


4i 6 Om örters 

fuckt eller dagsljufet, emothvilka icke allenaffc 
blad, utan ock fpådare quiftar efterrtråfva vils 
ftållning, Bladens ofrefidah opdrages af vårma, 
och den undre af fucktighee. Den forras glån- 
fande yta, och fammanfåtcning , i fynnerhec 
af luftrör, torde ibland annat pålyfta atfkyd- 
da den fenare, hvars goromål, befynnerligeil 
pä tråd, tyckes vara, at utur luftkretfen fupa 
nödiga åmnen för växten k). 

Når kalla årstiden nalkas blir födan knap- 
pare ocb tyckes förnemligafl; användas på nya 
fkotten, hvarunder de fullvuxna och redan 
ftyfva löfvens fållen fmåningom lofias. Såle- 
des raåke de flefle växter flåppa fina blad förr 
eller fenare, dock bibeholla fig i ftrångafie 
köld gröna några få, (bra äga barr eller gan- 
fka fmala löf. Om våren upllfvas återdefik- 
fora döda vegefabilier och år det befynnedigr, 
at torkat grås til någon del quicknar, famt å- 
teefårfingronfka. Jag har ock fedt dylikt p5 löf, 
fom ibland blifvit öfver vintern quarfittande, 
I (ynnethet pä plommon-telningar : defle får- 
fallne blad hafva om våren blifvit helt frifke, 
Imellan Tropici år en (låndig gronfka , dock 
ömfas lofven , men gemenligen hvart tredje år. 

Moffar (Algae och Mufci ) åro befynnerli* 
ge växtrikets invånare, fom blifvit inquarte- 
rade på klippor, ftenar, fandhedar, tråds flam- 
mar 


k) Se Hr. Bonnets 
artiga fbrfök härom. Han 
gjorde kanfliga lof, hvars 
öjre hinna beftod af per- 


gament , ocb den undre af 
våf, famt hefant deras 
vdnningar fke ungefät li- 
gen fom naturliga blads. 


fortplantning. 417 

mar, fornemligaft döde, och andre öde plat- 
fer. De förtorkas ocb fe aldeles förlorade ut 
om fommaren, men quickna åter den tid då 
andre förfalla. I naturens husbollning tjåna 
de at famla jord-doft, at fkydda frön, at hin- 
dra uttorkning, m. m. hvarigenom ofruktba- 
re plarfer efter handblifva mer och merbördige, 

TREDJE CAPITLET, 

Om örters fortplantning, 

207. Vi hafva fedt huru flerårige vaxter 
oåndeligen fortfåttas, om icke tjukdom eller 
ytre voldfamheter harutinnan göra hinder. Et 
fkott i år har knoppar för det nåftkoraman- 
de, o. f. v. ; men hvaråfl en knopp gifver blom*» 
ma, der uphörer all vidare förlängning. Såle» 
des , om alla löf-fåften på et tråd kunde fram- 
bringa blommor, fkuile efter naturens vanli* 
ga ordning all ytterligare tilvåxt uphöra. 

Märg och et barkaktigt omgifvande fve- 
pe tyckas vara oomgångeliga delar för en ört. 
Den förra bidrager ingen ting til våxtens fö- 
dande, ty man (er tråd, hvaruti den nederft 
aldeles år borttorkad. Defs nytta år ofs obe- 
kant, men den tyckes på något fått fvara e- 
mot ryggbaltet uti djur- riket. Jag kallar alt, 
fom omgifver margen, barkaktigt . fvepe , ty 
ehuru det tråaktiga år fkilt ifrån det, fom e- 
genteligen kallas bark, har det likvål derifrån 
fin upkomft. Detta fvepe upfodrar och tilre- 
der nåringsfaften. 

Dd 


2:dra Bandet, 


1 


> 
• • 



*<r« 


. é 

* ‘i 





418 Om orters 

I anledning håraf kan man någorlunda 
fatta hvarföre quiflar, knoppar, löf, m. m. 
lom hyler någon del af märg med behörigt 
fvepe, kunna flå rot och tilvaxa, då de kom- 
ma i jorden, eller genomi ympning, oculering, 
lkarfning, m, ro. inpaflas i andra flammar. [ 
fenare håndellen formeras en knöl imelian 
flammen och inlatfen, hvilken blifvit anfédd 
fålom et afföndringsmedel (filtrum), atafhol- 
la vild och oduglig laft, men en vinflock , 
lom burit violetta drufvor, ympad med quifl 
af hvita, drager ej allenaft fjelf black, om 
han låttes deiuti, uran det går ock obehin- 
drat up genom knölen i ympquiflen. Såle- 
des kan ej frucktens belkaffenhet hårledas från 
knölens åvårkan på Ihften, utan af ympqui- 
flens egen förmåga. För öfrigt bör vid des- 
fa förrättningar tid våljas, då (åften år i tjän- 
lig rörelfe, lamt enliga åmnen utfökas, ty om 
quiftens art fodrar mycket mera elier mindre 
faft, ån ftammens, om de lafva på Ikiljakti- 
ga tider eller upfodra våtlkor af för olika lyn- 
ne, gå bagge fnart förlorade och bibeholla fig 
fållan öfver et til tre år. Denna enlighet år 
ej förbunden med deras botanilka indelning. 
Vid mecanilka utöfningen år högft angelå- 
git, at bågges inre bark ( liber ) paflas emot 
hvarandra , ty från delTa delar utbryter en gry- 
nig genom {kinl ig flcm, lom efter hand mer 
fladgas, blir omlider en gemenlåm liber, hvil- 
ken affåtter ny tråring. Ytre barken och det 
tråaktiga bidraga ej til föreningen. Det vo- 
re belynnerligt, om enligt almånt föregifvan- 


fortplantning. 41$ 

tfé, kårnaraf ympad eller oculeradfruckt (kulle 
gifva vUxcer af (lammens art. Mig år åfven 
beråttadt , at apelquidar ympade på Sålj (Sa- 
lix caprea) flagit an och burit åplen, menat 
af kårname årer århollits Sålj. Jag hopoas 
(nart af egen årfarenhet kunna få öfvertygel- 
fe i detta mål genom fÖrPok, fom med all nö- 
dig ackrfamhet blifvit andålte. Märgen dråf- 
var beflåndigt upföre , famt utdrifver lof ochi 
quidir. Roten hyfer lållan nägot deräf, utan 
de(s kårna beflår af tråacktigt våfende, och 
tyckes hafva benägenhet at utbreda fig i jor- 
den. Icke dels mindre kunna en del orter vå- 
xa upnedvånde, då kronan bltfvér rot. Mon- 
ne icke mårgens dråfvande nu utöfvas vid 
den andan, fom förr var i jorden , hvaraf ro- 
ten kan blifva krona och tvärtom? 

Men utom de nåmda fortplantningsPåtd 
år et ånnu vänligare genom frö- De förra 
tyckas vara fonfättnirig af våxt-lif (vita vege- 
tativa), men det (ena r e defs början. Naturerf 
brukar hårtil egna anflalter, Pom kunna nåmnas 
för fortnlantniogs-delar ( partes frudificationis ) 
och bedå gemenligen af blom-blad (braclea), 
blomfoder (calix), krona (corolla), dåndare 
(damina; och Ppira (pidillum). Det år icke 
vårt föremål at nogare befkrifva deda, utan' 
anmärka allenad , at en blommas oomgångeligä 
delar åro frö-mjöl (pollen), fom alftras i dån- 
darenas knappar (anthera?), och märket (dig- 
vna), en del af {piran. 

208 • De gamle hafva redan haft någorif 
humm om örters khn och befrödning $ men det 
D d 2 år' 


420 Om örters 

år förft: uti fenare tider, fom denna (åk blifvit 
fatt uti någorlunda dager /). At (fåndärena å- 
ro hannar, hvars frö mjöl måfte göra (piran 
frucktfam, blifver onekeligt, om man veder- 
börligen öfvervågar , at hannar och honor på 
famma tid framkomma; at de aga fådan (fäll- 
ning, fom til befrödning år nödig j at honor- 
ne gifva til groning odugliga (rön , om han- 
narne i förtid bortlkåras ; at alt fom hindrar 
befrödningen (l<adar frön, och tvärtom; med 
mångfaldiga flere omftåndigheter, fom (amman- 
ftåmma, "at ådagalägga denna fanning m). 

Merendels finnas hannar och honor i fam- 
ma blomma, (omlige hafva dock (årflkilta han- 
och hon-blomfter, ja en del på låtfkilta flånd. 

Hu- 


/) Hr. Ar, ocb R. v. 
Linné bar med mångfal- 
diga fkål bcflyrkt denna 
jats , Jamt Ja bår , [om i 
alla andra Naturkånnin- 
gens delar uptåndt en lam- 
pa , fom kan tjåna efter 


frömjölet vara karl fyl- 
de med pulpa , ibvilken 
en mängd runda , genom- 
fkinliga ocb i alla örter 
omtrent lika (lora gryn 
ligga , bvilka då pollen 
fprickerpå de ihåliga bår-, 


ver Iden , at trånga lig Jom gemen ligen finnar på 


fram uti naturens dål- 
dafle gömmor. 

7 n) Se Hr. v. Linnés 
Am. Ac. i. J. 327. famt 
hans af Peter sbur gifka A- 
caåemien be lönt a [var på 
frågan om örters kön r, 6 o. 
Enligt nyafie vticrofco - 
pijka objervationer fkall 


mår ket , upfupas \oeb fö- 
ras til fröåmnena. Huf « 
viidcanalen nedbringar 
ock en flor hop. Hårens 
gångar bafva fmsimcllan 
åtfkihig gemen/kap, bvil- 
ket i genom flånhga [pi- 
por (kall kunna ur (kili as. 
| Se P bil, Tr. qåj. 


fortplantning. 421 

Huru fjelfva| befrödningen fker är ännu 
en hemlighet. At frömjölet icke kommer til 
fröämnena , utan at det vid märket af defs fuck- 
tighet fönderfpricker och utblåfer en fpänftig 
dunft (aura feminalis), år alt hvad våra ögon 
hittils kunnat upfnappa. Imedlertid, då man 
vet, at en örts inre delar öpna fig uti blom- 
man, och iikfom et yrfå blottas ifrån fina för- 
ra lindor , at barkens fvampartiga fvepe för- 
vandlas til blomfoder, barkringarna til kro- 
na, trädet til ftåndare och fjelfva märgen til 
frö-ämnen, få fynes det troligt, at frömjölet, 
få(om utdrag af barkväfendet , förfer den til 
frö-åmnen körnada märgen med barkartigt fve- 
pe, hvarmedelft de ifrån växten fkilde märg- 
partiklar kunna underhollas, och delfe åter a£ 
dem uplifvas, famt frambringa fullkomliga ör- 
ter. Detta blifver ånnu troligare, om man be- 
tracktar örtblanningar (plantce hybrida;).' Man 
finner då, at olika arter genom inbördes be- 
blandelfe kunna alfixa nya växter, ja ibland (å- 
dana, fom federmera af egna frön fortplan- 
tas. Det fodras en vifs fortplantnings delar- 
nas éfverensftåmcnelfe , at fådan beblandelfe 
må kunna gå för fig, och fom den är fällfynt, 
få åro ock dylika rofter rara. Men det, fom 
närmare hörer hit, år, at deras bladocbytre 
befkafifenhet gcmenligen liknar fa d ren, famt 
blomman eller det inre vifendet modren, hvar- 
igenom deras urfprång tyckes utpekas. Dyli- 
ka anledningar finnas i djur-riket , lom längre 
fram fkola omtalas ;A 
Ddj 

n) Hr. v. Linné, Am. Ac. Hl. J. 1-16» 


209. 


> 
• • 



V'l 

V* 

** 


. ^ 



422 Om örters 

209. For, > lantnings-delarvas utl/rytnjng f\ q» 
tar tilväxten och lägger grund ril nya örter j 
nicn nar der (kall (ke hauorer af omftåndig- 
h< ter. F.nört, (om njuter ötveiflödig näring, 
våxer anienligt , ratn (kjuter fornemligafi: rt iel- 
k>r och blad, Fprfåttes den ater uti tårfti - 
gaie omftåndigherer, få gifver den blomma 
och fruckr. Monne man håraf icke har anled- 
ning ril den fl ut fars , at blad och blommor i 
fut ämne åro af lika natur, och kunna efter 
pairtåndigberer inbördes förvandlas. Ån me- 
ra. Alla lof hafva uti fina fäften knoppar , 
h vilka hylå fmå åtnnen til (tieikar, löt och 
knoppar för nafla år. Man kan vål icke med 
ögonens rilhjelp afgöra för huru många påföl- 
jande år hår finnes förråd, i anfeende til de- 
larnas finhet ; men då man öfyeryågar, at blad, 
biomblad , blomfoder, krona, ftåndare och 
i pira litta inom hvarandra, liknande en före- 
nad och fiimridig utbrytning af flere års knop- 
par j at alla upråknade fortpianrnmgs-delar ge- 
nom ymnigare tillopp af näringsfatt kunna vår- 
keligen förvandlas cd blad, m. m. 0), lå tyc- 
kas forrplanrmngs-delarne vara en förtidig ut? 
iprickning af knopparne, nemligen blombla- 
den af dem, fora efter 1 ; blomfodret af dem, 
fom efier 2 ; kronan af dem, fom efter 3 ; ftån- 
darena af dem, iom efter 4; och fpiran af 
dem, lom efter j år lkolat blifva löf. At fö* 
dans må..gd har del uti denna förvandlingår 
ej otroligt, men på livad lått, och om den 

ut- 


P) Hr. v. Linné n.ftj. 32#. 36 j, 


fortplantning. 423 

1 utråttar alt, vet man icke ånnnu. Det fynes 
1 dock obegripeligt, at brift på näring enfamt 
(kall i förtid kunna utdrifva på en gång fle- 
i ra års knopp-åmnen» 

Rörande en del frön, fom ligga inom hår- 
da kårnar, fåfom i plommon, nötter, m. fl. 
bör mårkas, at de finnas i en omvänd ffåll- 
nmg. Roffellum vandes hos de flåfta emot 
ffjelken, fom burit fruckten, men hos denåm- 
da år lilla örtens rot a, om a utmärker an- 
dan, fom ffjelken varit fåftad vid (fig. 45). 
Om modarnes frö år redan talt, men under- 
ligafte af alla åro vål (vamparnes, om dcbe- 
ftå af djur, fom en del nvare forfåkra p). 

210. Vaxternas jhrokning går ganfka långt. 
Et enda ffånd tobak kan gifva 40320 frö , 
h vilka om de alla grodde, och vore lika bör- 
dige, andra året (kulle frambringa et antal, 
fom utryckes genom quadraten af 40320. 
Tredje årets frucktfamhet finnes genom cu- 
bering af famma tal, o. f. v. uti dylik 
geometrifk progrefiion. Efter denna f åk- 
ning (kulle på 4 år af et enda fro framflcaffas 
2642908293365760000. Andra örter alftravål 
icke alla en lådan mängd, men lå årdetic- 
D d4 ke 


p) Baron Miinchhau- 
(en trodde dem får/f va- 
ra ätfkilda djur , f omje • 
(lan fälie fig tilfamman 
ocb utgjorde fvampfrb , 
men Hr. Ellis bar med 
bäjla microfcoper jumiit 


'i J vampars injufion en o* 
räknelig fvärm djur, fom 
Jätta frön i rbreife , utan 
at fjeljve vara [ynli^e, in- 
nan de fortärt cn bop af 
dem ocb hunnit f ullväxa. 
Se Pbil. 7 r. 1769. 


424 Om orters 

ke fållfynt at tråfFa dem, fom gifva i, 2, ja 
flere tufende. 

En 12 årsgammal alm åger ofta til 500000 
fro. Hvad blir icke deraf tor anfenligt an- 
tal på några år? Sått at detta tråd endaff ha- 
de 100000 knoppar, famt at hvart års-fkott 
allenaft hyftc 5, få upkommer jugenomden- 
na vag på 1 år 500000 liklom nya orter. De 
fleflie tråd framtränga knoppar på många (hål- 
len, utom dem iom vårtiden fitta i löiFåfte- 
na. De tåla fåledes klippning, ja hela kronan 
kan ibland affkåras , hvarefter ymniga nya fkott 
utbryta. Tall, Daphne mezereum, med åtlkil- 
lige flere, ikjuta dock endail: från topparne, 
få at om de på en gång afbrytas, kunna der- 
på aldrig löf vidare våxa. 

Lågges hårtil hvad fom genom krypande 
rotter, m. m. upkommer, iå faller man i för- 
undran öfver Floras rikedom, fom Botanici 
hittils förenat under omtrentijoo genera och 
20000 fpecies. Ibland deilå åro förändringar* 
ne obefkrifvelige: uti ftorlek, från de högfta 
Tulipantråd (Liriodendra) til de for blotta o- 
gonen olynlige confervx: uti fågring, från 
den guldprickada Amaryllis, Gloriolä fuperba, 
Caftus grandiflorus, m. fl. til de oanfenligafle 
Ivampar: i frodighet, från de feta Cafti och 
Mefambryanthfma til de torre Lichenes: i 
prackt, från fllfverikogarne vid G. H. udden 
af Protea argentea til de grå och morkaMu- 
fci: uti luckt, ifrån Ceylons kanel-parker, PL- 
gyptens Ny&hantes, fodra Europas lundar af 
Cicroutråd och med Rolmarin beklådde bac- 
kar. 




fortplantning. 425 

kar, Americas Plumiena pudica, m. m. til de 
flinkande Gerania, Vulvarix och A£ta;a cimi- 
cifuga: i fmak , hån det fota fockret, de an- 
genåmafte drufvor, Pifang och Karatas, til de 
fura Tranbåren ( Vaccinium Oxycoccus), den 
båfka Myrrhan och det (karpa Capficum. 

Djuren göra årligen grufveligt nederlag, 
få at, om naturen icke tagit tilråckeliga utvå- 
gar, fkulle fnart undergång vara förhanden. 
Men en del förfvara fin fruckt med taggar tils 
den mognat, fom den låckra Karatas, och åf- 
ven under det djuren förftöra , f§ plantera de 
ofta tillika. Foglarne åta up båren, men kår- 
narne gå o(kad 3 e ifrån dem och med tjänlig 
godfel. Under fruckters förtärande fpillas frö 
och kringfpridas, o. i. v. På det, ar icke en 
växt må enfam intaga marken , få år flikfking- 
ring nådig, hvilken delsutom underhjelpes 
derigenom, ac en del frön åro forfedde med 
dun eller likfom vingar, och kunna iåledes 
föras af våder; (omlige fröhus åro få fpån- 
ftige, at de vid förderfpricknineen kafta frön 
vida omkring ; andre faftna vid djur medelft 
fina hakar, o. C. v. 

2 11. Vaxter åro ock fina Jjukdomar unchr- 
kablade. öfverflödig, för liten eller otjänlig 
föda lägger grund til flere fådana. Sträng lång- 
fam hetta utan fucktighet gör, ae de förtvi- 
na, fom ej gå djupt med rötterne, men Mos- 
farne kunna dock af (olen flere gånger likfom 
D d 5 för- 

pfHiraf bar det hru~\mit: 7 ur dus filimet ipfi 
keliga ordf pr åket kom- J malfitn cacat. 


426 Om öters 

förbrännas och åter quickna af våta, (amt (å- 
ledcs med något Ikål kallas Planta: analbticas 
eller refurgentes q). Hård vinter Ikadar tråd , 
ja fpråcker dem, om kölden kommer häftigt, 
då kårlen åro fulle med muft, men gemen- 
ligen tiitogas måfta (kadan af froft orn vå- 
ren, ledan b ida och kiara dagar fatt fafcen i 
rörelfe. Biåft och orkaner dels afbryta, dels 
aideles uprycka: iiåftlg nederbörd af (köljer ftun- 
dom jorden , at i ötterne blottas : röta angriper of* 
ta kärna, quiftar, m m.: ftenar, (om ligga i vågen 
hindra utbredning i jorden: parafitiftte örterut* 
fuga dem de få (ta (ig på , höga grannar bort(ky m - 
ma folen, iågre dela födan, o. f v. Lågges 
hårtil, at Båfvern, Haren, m. fl. affkala bar- 
ken ; at Larver och fullkomlige infeeter förtåra 
blad , knoppar och (kott, då de bäft behöfvas; 
atfjelfva rötterne angripas, jaibland ftammar- 
negenombåras; famt at frön upletas af mång- 
faldiga djur til underhöll, få kan man någor- 
lunda få begrep om de åkommor växtriket år 
underkaftadt, af hvilka deras byggnad antin- 
gen fmåniugom fördårfvas, eller i haft göres 
ofkicklig at hoilas vid lif. Svamparne (Fungi) 
våxa häftigt up, men förgå ock lika fort, of- 
ta på få timar. De hårda och fafta tråd vin- 
na lenare mognad, men (tå åfven långre emot, 
doch måfte, om ej at förut upraknade tilfål- 

lig- 

q) Mafci uti Burferi ftatica bicricbuntd). Se uti 
herbarium q>. kva j Mun. de /’ Ae. de Ber- 
ånnu i vatten , åfven jom : Un får i-jqi Hr. G le- 
Rosa de Jericka ( Ana- dicfclis af handling. 


fortplantning. 427 

Jjgheter, åtminfione af ålderdom fluteligen 
förgas. Som en oåring (arter (ig kring dam- 
men for hvart år, få vifar ock deras antal 
åldern , (om ibland, men fållan, diger til 3, 
4 eller flere xoo-tal, men hvarderas tjocklek 
Otmå'ker näringens ymnighet och ej vintrens 
drånghet. Hutvudgrenarne äro ej altid lika 
gamle, men defs åldre ju djupare de finnas 
rotade inuti trådet: fmå fidoquidar åro natur- 
ligtvis alt yngre, ju långre från dammen, en- 
ligt hvad fornt anfört år r). 

Når et tråd utdöde lyftar tjålan rötterne 
jjtur jorden, modar fada Hg derpå, fomun- 
ffcrholla nödig fucktigbet at påfkynda förrut- 
nelfe, Cerambycesoch flere infecier lägga deruti 
.ågg, larver göra deruti mångfaldiga gångaroch 
Hackfpikar (Pici) hugga fönder ytan, för at ut- 
draga defle invånare. Med få ord: naturen 
har flere beriånter, fom komma 1 roreKe för 
at rånla (kådeplatfen från dike affkråden. 

Når fly^ktigade delarne fö flugit, de up- 
lödigaffe utlakats, eller de flimfalt genom gås- 
ning förvandlats, blir fluteligen en lös jord 
Cjuar, löm kallas mylla , hvilken utom det jord- 
aktiga ännu Jånge plågar holla någon fetma och 
något fä Itartigt uti (ig, hvar en etter fin olika 
natur. Det år tilforne nämnt, at vegetabilier i 
alroånhet hafva (kil jäktig (ammanlåtning frän 
djuren , dock år detta ej utan alt undantag (ant. 
Kalk förenad med urin-fyra finnes i djurens 
hen, horn, tänder och öfrige hårda delar, men 


r) §. 


428 Om orters fortplantning. 

fådant falt råkas åfVen i fomliga vaxter x). 
Hvete hyler utom det mjoliga (materia a- 
mylacea ) et annat åmne , fom rutnar och i 
eld förholler flg aldeles fom djuriflce delar: 
det uplöfes ej i kokande vatten, utan hård- 
nar och blir genomfkinligt, famt liknar 
nog partes fibrola; i bloden. I jordpåron 
inneholles utom det mjoliga likaledes något 
animalilkt våfende. Hår finnes fåledes en för- 
eningslånk bägge rikena imellan, hvilka för 
ötrige i åtlkilliga omltåndigheter vila enmår- 
kelig enlighet. Våtlkor, fom röras i befiråmda 
kårlj körtlar fom utfila egna fafter; utdun- 
ftande och fupande rör; kön och fortplant- 
ningsdelar, fom ej utbryta eller brukas förr , an 
vid vifs mognad; eilvåxt, fom tortafl (ker i 
början, och då måft i långdi krafternes afty- 
nande förfi: vid extremiteterne, m. m. vitnar 
i almånhet om en flor ötverensftåmmellé , 
h vilken blifver ån ftörre, då villa djur jämn- 
föras med vifia örter, lom af det följande kan 
inhämtas. Sjelfva utvårtes Ikapnadenkan ock 
ibland bedraga, fom Ophrys inféölifera, med 
flere intyga. 

FJERDE CAPITLET, 

Om djur i almanhet. 

212. Man kan utan Ivårighet (kilja de 
flefta djur ifrån vaxter , men grånfen delTa ri- 
ken imellan ar fvår at finna. Alla organilka 
kroppar utgöra en ouphörlig kedja, uti hvil- 

ken 


Om djur i alnoånhet. 429 

ken 2 lånkar, fom åro til något afilånd ifrån 
kvar andra låtteligen kunna kannas åtfkiis, men 
ju närmare de komma ihop, ju mer likna de 
hvarandra, och 2 nåflgrånfande gifva inga cy- 
deliga (kiljomårken. Således, om hela natu- 
rens faramanhang någon gång (kulle fullkom- 
ligen blifva uptåckt , vore alt fyrtera och all 
indelning omöjlig för månnifkor. 

Kånfel och (jelfviliiga röreller (kil ja de ef- 
ter vårt tånkfått fullkomligare djuren ifrån ör- 
ter, men man råknar ock til djurriket en del 
(ådana kroppar, (öm vifa föga rrera teken til 
kånfla och rörelfer, ån vaxterna. De emot 
grånfen flående djur likna växterna i (kapnad, 
fortplantning, m. m. Hvar knopp och hvar 
blomma kan anles fåfom en egen ört, fåle- 
des år ftörfla delen af ört-riket en (amman- 
fåttningaf flera våxter, fom åga näring från ge- 
menfam rot. De i visfl affeende enklaile djuren 
åro på famma fått befkaffade, gemenligen åro 
flera förenade. Binnike-malken (Taenia)ochDjur- 
våxter (Zoophyta) åro håruppå tydeliga prof. 

213. F.t djurs kanfel och rörelfer åga fm 
grund uti nerverna, hvilka uprinna ifrån et 
ganfka löft våfende, fom fvarar emot margen 
hos vaxterna, fämt efter fit låge blifvit fkiltu- 
ti hjema (cerebrun) och lilla hjernan (cerebel- 
lum), hvilkas undre utlkott förenade utgöra 
aflånga mårgen (medulla oblongata), hvaraf 
ryggbaflet (medulla fpinalis) år fortfåttning. 
Hvar nerv liknar en knippa af mångfaldiga, 
fina och parallela tråar, inneflutne inom ge- 
menfanat fvepe. Härom förviflås vi någorlun- 


43o Öm djur 

da genom deras åfkådande , men om hvar trå 
Sr ihålig, fom af hjernans pipuga våfende vill 
jflutas ? Om uti dem en få kallad nerv-faftrö- 
res, famticke atlenaft til fjålen öfverförer kun- 
fkap om ut vår tes kroppars å värkan , utan ock 
f ätter viljans möjliga beflut i vårkftållighet? 
Eller om de åro alti genom tåte? m 4 m. det 
har ännu icke med {åkerhet kunnat afgöras„- 
At nerverne åro kända ni vårktyg intygas ge- 
nom tilbindniogar, ty deras nedom varande 
delar förlora härigenom all kånfla,* men fåt- 
tet, huru defie bibringa fjålen emot intrycket! 
fvarande begrep, år och torde långe förblifva 
en hemlighet. 

Vjflä nerver åro, formodeligen genorri 
någon egen byggnad, tjenliga at märka fåda- 
na enlkilra förändringar, för h vilka alla an- 
dra åro kåfiflolöfa. Sådana befynnerliga s kån- 
flor kallas ytre finnen, och veta vi icke af 
mer ån ; dylika. Det år ock för ols omöje- 
ligt, at om fiere göra ofs vederbörliga begrep , 
ån dem vi fjdfvéåga, eller åtminftone någon 
tid ägt, ty en lom från födflen varit blind , kan 
aldrig rått fatta hvad lynen vil fåga, o. C v. 

Al hnån kånfel ftactus) kallas det ytre fin- 
ne, bvarigenom vinnes begrep om allehanda 
vidrörande kroppars yta och fkapnad. Det har 
hos månnifkan och flere djur ht fåte ftrax un- 
der ytterfta huden, hvarmed ytåndarna af måog- 
falldiga nerver åro öfverklådde , i fyrifterhet 
på fingrarna , fom defsutom genom antal och 
bojligbet åro de rjånligafte vårktyg, til när- 
varande ändamål. Månnifkan tyckes äga' 

det- 


i almfinhet. 431 

detta finne i ftörfta fullkomlighet, och Sr det 
aogelågit for at råtta föreltåiinmgarne, (om 
en del af de öfrige bibringa. Hvad förän- 
dringar det undergår hos allehanda olika 
djur, lamt om Malkarne (vermes) hafva nå- 
got annat, eller om deras kånn*lhångar(ten- 
tacula) äro vårktyg til något ofs berör vat fin- 
ne, år aldeles obekant. Foglar, filkar, yrfä, 
ormar och några andra djur tyckas dermed 
icke vara begåtvade, eller åtmir.ftone i gan- 
! fka ringa grad. 

Smaken (gnftus' har fit fate på tungan, 
hvarålf nervernes ytandar hafva en egen och 
tåfslik (kapnad. På dem vårka i fynerhetfalt- 
larriga och uplöfliga åmnen , ehuru troligen 
f maken Sfven på något fått förändras efter all— 
rrrånna kånflan. Månnilkan fynes ock håråga 
foietråde framför andra djur. 

Uti nålan finnas nerver af den befkaffen- 
bet, at en del af de i luften (Immande partiklar 
derigenom kunna märkas. De djur, fom rnäfl 
hafva finare lukt (olfachis) af nöden åro hårtil ge- 
nom vårktygens ftörre fullkomlighet utruftade. 
Fyrfotade tyckas i almånhet aga denna kånfla i 
högre grad,ån andra djur. En Korp(corvus corax) 
känner flank på långt holl , men han hjelpes til- 
;lika mycket af fin fyn, och ofvertråflras för öf- 
rigt vida af hundar , räfvar , m. fl. En del foglar 
hafva aldeles flutna nåsborar. Malkarne torde 
vara detta finne aldeles berofvade, kanlke ock 
en hop filkar. Hvartil Inletters rörliga horn (an- 
jtennse) tjena vet man icke med låkerhet, men 
jag har ofta ledt, at Ichneumon jaculator in- 

ftuc- 


> 
• * 


**V 



A 





432 Om djur 

ftuckit fina i gamla mafkhål på tråvåggar, famt 
derigenom ftrax urfkilt , om Sphexfigulusder 
lagt ågg, ehuru det legat nog långre in, ån 
at det med defs korta antenner kunnat rac- 
kas, och i anledning af dylika rön holler jag 
tils vidare för troligt, at de åro lucktvårktyg. 

Hörfeln (auditus) bibringar de dalringar, 
fom luftens partiklar blifvit författe uti. At 
luftvågorne genom hör*gången ftöta på trumm- 
hinnan; at hårunder roedelft hörfelbenen och 

1 fynnerhet flegbygeln , fom år häftad vid af- 
Jånga fönftrets hinna, luftpartiklarnes fvång- 
ningar fortplantas inuti förmaket, famt vidare 
in uti fnåckans ena gång; at den i trumman 
innefiutna och i rörelle fatta luft anftöter på 
runda fönftrets hinna, fom tilfluter andra fnåc- 
kans gång: alt detta vet man Ike, men pä 
hvad fått mångfalldiga toner tillika redigt, och 
utan blanning, kunna fortplantas genom fam- 
ma luft, famt åtfkilde höras, det år ånnu Ic- 
ke fullt utredt. Når gula och blå ftrålar an- 
falla på lamma ftålle af ögonnåtet fe vi icke 

2 fårgor , utan tn fammanfatt, nemligen grönt. 
Hvarföre tilgår icke i luften och örat pä fam- 
ma fått? Om luftens partiklar åro af olika ftor- 
lek, och följakteligen af fkiljaktig fpånftighet, få 
kunna flere toner utan blanning fortfåttas til ö- 
rat, ty om fämma ftrång rpånnes af lika tyngd, 
men längden minfkas til hälften , få finnes den fe- 
dan ftåmd en odla v högre, ån förut, det år, gör. 
dubbelt flere vibrationer på lika tid: tagas lång- 
derne fa , at fvångningarne blifva fom 1 5 til 
16, upkommer fecunda, af famtidiga antal fom 

5 


•a 


i äl mänhet; 433 

$ til 6 Tertia minor, af 3 til 4 Quarta, 3 
til 3 Quinta, 5 til 8 Sexta minor och af 5 til 
9 Septima minort alle hörande til Ptolemaei 
genus diatonicum. Men et dylikt medium af 
olika fpåndiga partiklar kan nåpligen bedå, e- 
medan de kraftigare fnart made fåtta fig i jämn- 
vikt med de andre genom utvidgning; det 
behofves ej eller, om en partikel, (om fåde 
(löt af någon ljudande kropp, bibringar denna 
åt fin närmade granne, återtager (in (kapnad 
och blifver i hvila tils den å nyo rubbas t). 
Således år den (kickelig at föra allehanda vi- 
brationer, allenad de icke komma tätare, ån 
at den imellan hinner återvinna fitt förra (kick. 
Hvad fenlation i ont vidkommer (å år den 
(a ken ån mörkare. Årfa renheten lårer, at då 
en (trång fvånger uti er rum, börja åfven af 
fig fjelfve alla andra, (om med honom kun- 
na göra öfverensdåmmande fvångningar. Om 
då de tvårdrimmor, fom finnas på fnåckans 
Ikiljo-vågg flamma triangularis), åro lika mån- 
ga nerv-drångar, hvilka i följe af fin olika 
iångd, hvardera röras allenad af deremot pas- 
(ande vågor «), (å vore förloppet begripeligt* 
Det år dock fant, at nåmda Ikiljovågg år til 
(förre delen benartig, men den kunde vara 
med nerver beklådd. Monne icke de, fom tje- 
na til hörfel, kunna vara fpåndige, ehuru al- 
la andra icke voro det? Hvart finne måde haf- 
Va en afpaflad och egen belkaftenhat, ,efter 

Ée de 

t) Hr. F.uler, Öpufc. I i Mem. det Ae.de Paris 

u) Se Hr, Mairans af b, J 7737. 

2: dr a Band, 


434 Om djur 

de kroppars natur, fom Ikola kännas. öro- 
nens byggnad år hos djuren olika. Somlige 
hafva 2 trum-hinnor, fom ödlorna. Hos 
foglar felas horfelbenen, dock tyckas de åga 
detta finne fullkomligare, ån alla andra. Ör- 
marne hafva inga ytre liknelfer til öron, ty 
de åro af mufklar och fett betåckte. Cecilia 
vilar liten trumhinna för fynglas och 2 hörfél- 
ben, men inga inre gångar: på andra felas 
trumhinna och canales lemicirculares, dock 
finnas 2hörfelben. Vatten-Salamandra och Råc- 
kan (Raja) åga canales femicirculares, men in- 
ga hörfelben v). Som ljudet vål fortplantas 
genom vatten, åfven då det år luftfritt, lå 
år ock ingen anledning, at af omgifvande me- 
dels natur neka fifkarne hörfel y), h vilkas ö- 
ron delsutom Anatomien nyligen uptåckt z). 

Foglars, amphibiers och filkars öron åga 
ingen äurieula, hvilken andra djur betjåna (ig 
af~ at uti vifs Hållning på det nogafte upfån- 
ga ljudet med. Yrfå och malkar fynas vara 
aldeles döfve. 

Synen (vifus) förråttas medelff ögonen. 
LjusHrålarne inkomma genom ögnahålet (pu- 
pilla), lamt medelft brytning, belynnerligen i 
horn hinnan (cornea transparens) och cryftall- 
våtfkan (humor cryftallinus), få famlas, at de 
ffrålar, fom ifrån én och famma punå ankom- 
ma, åter på en punet af ögnenåtet (retina) för- 
enas. 


x ) Hr. GeofFroy , 
Mem. des Sfav. Etr. 
Tom. 11 . f. 164-18 p. 
y) Hr. Nollet, Mem, 


de /’ Ac. 1743. 

z) Hr. Camper, AEl. 
Hartlem. 


• - ' s> • ^ 


i almånhet. 


43J 


enas. Härigenom hander, at kringvarande 
kroppar upmålas på botten af ögat, och kån- 
feln af della bilder år det, fom man kallar 
fyn. Målningarne åro upnedvånda , men e- 
medan de underfta delar af bilderne hårröra 
af öfverfla llrålarne, !å döma vi ock af in- 
tryckens kola, at de genom dem afbildade 
punAer åro ofverft. 

Utom Sepia, Iglarne a), och kanlke nå- 
gra få andra, åro alla malkar utan ögon. In- 
fefterna åter hafva måffade'en flere ån 2. En 
fpindel åger 8, åfven få Ikorpion, Pha- 
langium 4, o. f. v.; men de flefte hafva tu- 
fendetals, gemenligen förenade i 2 klumpar. 
Man har råknat på en Huga 16000 t på en 
Scarabarus 6362 />), ja på en enda fjåril 346JO 
ögon c ) Antal och ffållning årlåtter hos dem 
oförmögenheten , at kunna "röra ögonen. Fi- 
fkarna hafva i fina ögon ingen vattenfaft (hu- 
mor aqueusjj men cferemot år deras cryftall 
våtlka (lens cryftallina) nåftan klotrund. Fog- 
E e 2 larne 


a ) Se min af handling 
om Iglar i F, Ac. H. 

ns;\ 

b) Leuvenhoek, Are. 
Natur#. 

c) Obferv.fur les yeux 
des infeEles parMr.Pu get. 
Man b an for vi [fa fig , at 
de v dr keli gen dro ögon . 
om bornbinnan med veder- 
bör hg acktfambet af /hl. 


jes ocb renas , ty nar den 
Jättes vid brdnnpun&en 
af et microfcop. kan man 
genom denna tiljldllning 
fe bvart objeEl få mångfal- 
digt , fom ogonens antal 
dr. En fo/dat föreftäUer 
bel krigsbar , men af 
min fl a pyjhngar ; et ljus 
en oförliknelig illumina - 
tion , 0. (. v. 


}*A 


■* 






43^ Om djur 

farne hafva den ypperfta fyn. En Sparfhök 
fcr en lårka på 20 gånger långre holl , ån en 
månnifka, och en Glada vid den högd, at hon 
icke fynes, fkiljer redigt de minita kyklingar 
på jordytan. Ugglan och flere nattfoglar haf- 
va få fin kånfel på ögonnåtet, at de ej för- 
draga dagsljufet, men fe ganfka vål i mörker. 
Vanligen blifver en af dagsljufet uplyft kropp 
for rnånnifko ögonofynlig, når afftåndet hin- 
ner til 2430 gånger diameterns långd. 

Våra grånfor tillåta icke, at nogare utfö- 
ra den fkilnad, fom man hunnit utröna imel- 
lan djurens finnen. Vårktygen åro hos alla 
inrättade efter deras hushollning, (å af genom 
de 2 förfta kan inhämtas nödig kunfkap om 
vidrörande kroppar, om mer och mer af- 
lågfna genom de 3 öfrige, fämtfåledes upfö- 
kas, hvad fom behofves, och fruktansvärda 
omftåndigheter undvikas. 

214. Djurens rbrelfer äro antingen fjelf- 
villige, fom efter behag anflallas, eller fåda- 
ne, "fom icke åro viljan undergifne, och kun» 
na kallas lifakdge, emedan de til lifvets bibe- 
hollandeåro nödige. Mufklarneåro vårktygen, 
hvarigenom alt lådant utföres , men de måfte 
af nerverna retas , at draga ihop fig, h varun- 
der åtfkillige rörelfer förråttas, på famma fått, 
fom med håfftånger. Jag vil endafl nårrna 
et prof af hvardera flaget. Då mufklarne An- 
comei utfiråcka armen lker det genom en håt- 
ftång, hvars underlag år imellan kraften k och 
laften l, (fig. 46); når Tibialis antieus och Pe- 
rontsus draga up fotbladet år kraften imel- 


i almanhet. 437 

lan (fig. 47), och når Gaftrocnemi» (amt So- 
laris lyfta benet up på tå, laften(fig. 48). Mu(k- 
larne vårka med ftor häftighet och förunder- 
lig ftyrka, (å at några få åro i ftånd, at håf- 
va mycket ftörre tyngder, åa hela kroppen. 
A t i h var håndelfe beråkna kraften roåfte la- 
ften och alla motftånden bringas til tyngande 
punfter, det fafta ftod, lbm rörelien ktåf- 
ver, noga utmärkas, (amt tillika mufculera vär- 
kans direction. På lådant fått befinnes til arm- 
bågens blotta bojande fodras öfver 100 (kål- 
punds kraft. Medelft mulkeln Mafteter för- 
mår en hund krofta de hårdafte ben, hvartil 
100 lispunds tyngd ofta år otilråckelig; meo 
oacktad fådan ftyrka, år den dock knapt of* 
ver ^ af hela kraften, fom användes, Dc 
vårka ganfka fnedt, fäftas helt når til under- 
lagen, ikta på rörliga ftållen, m. m. fom alt 
gbr ganfka ftor förluft på kraft, dock har 
Skaparen härigenom (parat rurrj, vunnit (för- 
re och (nållare rorelfer,m. m. Djurs kroppar 
åro famlingar af mångfaldiga machiner, hvil- 
ka , om de blifvit inrättade efter våra byggmå* 
ftare reglor, fom fornåmiigaft lyfta på kraftens 
befparing, hade utgjordt ofantliga maflor. Til 
djuriikt lif fodras defsutom anfenligt förråd af 
kraft, denna har (åledes tillika af den Alvife 
Måftaren anvåndts til rorellernes utförande 
med vinnande af det helas (förre fullkomlig- 
her. Når mufkiarne vårka kan utvårfes icke 
märkas på dem annat, ån at de draga ihop 
(ig både i långd och diameter </), lamt hård- 
E e 3 na: 

d) Dr. Glislon boll Un arm i vatten ocb fant 


438 Om djur 

na : om de blekna eller rodna i ytan år ei af- 
gjordt. Sjelfva grundorfaken år ånnu en gåta, 
löm man dock hittils med ntfkilliga gifsningar 
fokt uplofä. Somiige hafva hårtil anvåndt Jifs- 
andarne (tpiritus animales), andre blodet, an- 
tingen enfamt eller öllika med de förra. Om 
fjeltva låttet åro tankarne ån mer fkilde. Ut- 
tömning, och i fynnerhet ifyllning af nerver- 
nes eller mufklarnes kårl, yrkas af de fiefle, 
hvarigenom nödig förkortning tros flve, antin- 
gen medelft famma mecanifmus, fom vårkar 
på rep, då de fucktas <?), eller enligt mufk- 
larnes fåmmanfåtning af oandeligen fina blå- 
for, hvilka hafva med hvarandra gemenfkap /). 
Man vet bagge defie inrättningar vara i flånd, 
at lyfta ofantliga maflor. Ånnu i dag vifas 
ftoder både i Conftantinopei och Rom, til- 
lä vilkas upråttande man måftvåratroflarne, och 
quarnftenar hafva blifvit lyftade genom hlott 
inblålning i flere vederbörligen fammanbund- 
ne blåfor. En del anle mufklarl åfom famlin- 

gar 


be fl åi di i? t , at ytan fall , 
da mufklarne voro i a- 
Stion. 

e ) Bertier holler bio- 
dem vårhan på de vrid- 
na mufklarnes fibrer får 
råtta or fi ken til deras 
aclion , bvilket han med 
Synnerlig konjt utfört i 
Phyfiaue des corps am- 
mes. Han påflår , at om 


en niulkel rått itijicie- 
ras blifver et oandeligen 
fint rete vajculare \ fynligt , 
befiående af nerver , bfod- 
och vatten- kår il : våt- 

‘/kan [kall gå i (pir al 
' kring fibrernc. 

f) Hr. Senac har med 
all möjlig flyr ka fokt gö- 
ra denna mening tro- 
lig. 


i almånher. 439 

gar af aflånga fmå rum flocula), famt yrka til- 
lika, at i nervfåften finnes fyra och i bloden 
något alkalifkt, hvilka då de i blåforne råkas, 
upvåcka fråfning, fom utfpånner och gör dem 
runda , hvaraf åfven föreningen fådt tiera co 
pula explofiva g). Andre hafva inbillat fig , 
at nerv-faften har få ffark attraffion til villa 
delar af blodet, at decompofition fker, da 
de råkas, och en fpånftig luft blifver los b). 
Men defle och flere meningar ant3ga dels an- 
nan karlens byggnad, eller natur af våtfkorne, 
ån de åga, dels förklara de icke rörelfernes 
färdighet, ej eller deras fortfåtning ibland fle- 
re timar, fedan hjernan blifvit borttagen, famt 
i hjertat efter defs afföndring från kroppen i). 
Den af Kongl. Vet. Academien i Berlin för 
år 1753 belönta hypothden år följande. Ner- 
verne åro medlare lmellaa hjernan , och mufk- 
larne , ty då de rått bindas eller affkåras blif- 
va de fiffnemda fnart kraftlöfa. Det fiimma 
hånder med mufklarnes tilhörande pulsådror. 
De förra hafva fin förmåga af lifsandarne , 
lom utgöra det aldrafinaffe åmne, hvilket ut- 
ifrån kommer in i kroppen och föres i lym- 
pha nervalis. Hvar fibra mufcalaris beflår af 
oåndeligen fina hopvridna tråar och bar inu- 
ti en i mångfaldiga fmå rum delt canal,h vil- 
ken, åfven lom alla nerver, år fyld med lifs- 
andar och deras vehiculum. Så fnart nu vil- 

Ee4 jan 


g) Willis, Duncan. 
b) Keil, Noguez. 
i) Exempel harpa fin- 


nas bos Woodward,Chi- 
rac, v©n Haller, mtä 
flere. 


440 Om djur 

jan befaller någon rorelfe likfom utfpånnasHfs- 
andarneåtfin beflåmda led och bringa behöriga 
mufklar til hopdragning genom flik utvidgning, 
rnenhvar partikel behöfver cj rubbas få långt 
fom hela fin diameter , ty då fkulle hvar fiber 
blifva dubbelt tjockare, ån förut. Pulsådrorne 
aflondraen medlymphanervalisnogenlig, men 
grofvare faft, fom underhjelpec vulkan ;aenna 
finnes ymnigt hos de olkåliga djuren, h vilka 
deremot hafva foga af de fina fpiritus anima- 
Jes k). Mycket år emot föregående fader le- 
dermera anfört, men jag har redan for lån- 
ge uppehollit mig vid gilsningar. 

Alla Ijelf villiga rörellér, lälom gå, hop- 
pa, fpringa, klifva, flyga, fimma, krypa, m. 
m. åro mångfaldiga förändringar underkafiade, 
Någre fa utom månnilkan gå upråtte på 2 för- 
ter , fåfom Simia fatyrus, Mus jaeulus, m. fl. 
hvartil fodras en fynnerlig vana, atholla krop- 
pens centrum gravitatis inom villa grånfor af 
bafis. Andre fyrfotade gå på alla fötterne, flyt- 
tande 2 diagonaliter naotfvarande tillika, men 
med ganfka olika fårdighet. Du en engelfk 
haft år i ftånd på 1 minut at lugga / s mil til ryg- 
ga, kan den lenfurdiga Brady pus ej göra et Iteg 
på famma tid. De fom klifva nytja ibland 
bude fotter och fijert. En del hoppa eller ka- 
fia fig up i luftkreden. Elater lagd på rygg 
(pringer up i vådret och kommer derigenom 

i 


k) Se Hr. le Cats fvar \ ning tned mycken (iyrka 
på B er linfka Academiens j af ron ocb fårjbk finnes 
fråga) bvaråft denna mc- [utförd. 


i almänhef. 441 

I rått flållning på fina ben: Podur* göra med 
fvanfen, famt Cicadae, Gräshoppor, Chryfo* 
mel* laltatrices och Mordell*, med bakfot* 
terne , ao til 30 gånger längre hopp, än de 
fjelfveäro, hvilket ingen Voltigeurkan pä långt 
när efterapa. De fom hafva flere ån fyra fot* 
ter fägas egenteligen krypa. Sexfotor fram- 
föra ock diagonaliter de yrterfta. Tiofotade 
fjäril-larver, fom plåga kallas Geometrce, ut* 
fitäcka och fåfla främita fötterne, lamt flyt* 
ta ledan bakdelen under ryggens krokande 
få långt fram, lom den kan komma, hvadan 
hvart (teg fedan blir nåftan få långt, fomkro- 
pen. De flåppa fig ibland af råddhoga ned 
på en trå, och hjelpa fig ledan på den faro- 
rna up medellt framfötterne, fom dock går 
nog långfåmt, men jag har på Al en gång 
funnit en liten landtmåcare, lom til min flo- 
ra förundran rått behändigt och fort fleg up. 
Emedan fpinn-vårten fitter ftrax under mun- 
nen kommer altid hufvudet at hänga öfverft, 
och denna, i ftållet för at med framfötren al- 
lena linda fig up, kaftade bakdelen b til c (fig. 
4v), fattade tråden med bakfötterne, fväng- 
de ledan hufvudet til d, och lå vidare flört- 
vis. Sextonfotade larver börja med de 2 eller 
3 fiflaledernes föikortning och böjning, hvar- 
igenom de komma längre fram , och denna 
rörelfe fortfättes i ordning. De kräk, fom 
hafva inga fotter fläpa fig fram på årlkilliga 
fätt, hvilket kallas krålla: en del bjeipa lig 
genom våglika krökningar, hvarigenom en 
Hal kropp tåramelig fort kan flyttas , fom fy- 

E e 5 nas 


442 Om djur 

nes af ormar: andre förkorta fkiftvis vida 
delar. En utftråckt Metmafk (lumbricus) hop- 
drager efterfta hålften, fom deraf blir tjoc- 
kare: år han åter förkortad öfver alt, fom då 
han blifvit rörd, eller år i hvila ,utftråckes främ- 
re hålften allena, tygenom ytterligare utdrag - 
ning blir reften för fvagt motflödoch gårvårke- 
ligen tilbaka. Nar hufvudetfådt fafle förkortas 
alla lederne i ordning framifrån tils han fadt 
minfta möjliga långd, då å nyo framdelen ut- 
flråckes, o. ('. v. Defla rörelfer hjelpas me* 
delffc ringarnes taggar pä magfidan, hvilkamitt 
på flå rått ut, men på åndarne luta åt mitteln /). 

Djuren i vatnet hafva fina befynnerliga 
utvågar at komma fort. Kroppens böjningar 
och fenor hjelpa dem fram , h varunder med fl jer- 
ten fåfom et roder ftyres. Omgifvande medels 
tyngd lättar mycket rörelfeme, men krafver 
ock antingen tjockare huddier defs beläggning 
med hårda fjåll. Ende! vildas jåmntpå botten, 
fom Flundran (Eleur. flefus), och kunna ej lyfta 
figup til vattnbrynen, men deremot åro någ- 
rafå i fiand , ac ej allenaft upfpritta öfver ytan, 
utan ock at flyga långa fiyckcn deröfver , fåfom 
Trigla volitans. Somiige flytta fig ganfka fackta , 
och en del kunna aldrig af flg fjelf ve komma 
ifrån fitt ftålle , fom coraller och Djurvåxter, 
men de åro deriöre cj utan all rörelfe: de ut- 
kalla fina armar och meta dermed fmå krak 

til 


/) Hr. Prof. J. A. 
Murray bar j-j 69 / en 
af b. ds vermibus tn le- 


pra , noga bcfknfvit met - 
tn af kars magtaggar. De 
äro lika pä alla. 


i almanhet, 443 

til underhöll. De fleflelimma med ryggarne up- 
ät, men Notonefta vilar ock prof af dem, (öm 
ligga vidöpne på vatnet. Kictmalken (volvox 
globator), (om finnes i alla våra dammar, har 
inga leder eller fynliga vårkryg, utan år fom 
et klot, ejftorre, än et knapp-nåls hufvud, icke 
dels mindre flyttar den figi vatnet, både med 
och utan rullning : han kan åfven flå på fam- 
ma flålle och rulla omkring medelpunften vi). 
Malkarnes rörelfer åro lå mycket underliga- 
re, fom en del af detta fläkte icke Ikall vila 
något Ipår, h varken af hjerna eller ryggbaft n). 

Luftens invånare måfle vara lått utrufta- 
de for at kunna fimma uti få tunt element. 
De florfla foglar måfle det före holla fig vid 
jorden, fom Strutfen och Caluarius, hvare- 
mot några få fyrfotade djur, igenom utfpån- 
da hinnor imeilan fram-och bak-fotter kunna 
våga fmå relor i luft-kretfen, fålom Fläder - 
möls ( Vefpertiliones), flygande Ikorn och tåt- 
tan (Sciurus och Mus volans ). En 6m lyftar 
fig efter hand lå högt, at han ej lynes mer, 
hvartil fodras , ony han år mitt öfver ålkåda* 
ren, åtminflone 18800 fots lodrätt högd. En 
Falk tyckes ibland flå helt flilla i luften, men 
kommer ofta lom en pil med en förunderlig 
fart. Sådesårlan tager fin våg liklom i vågor. 
En Torndyfvel holler jåmn flyckt, men en 
Dagfjäril vacklar ån åt ena, och ån åt andra fl 
dan. Med få ord: djurens fjelfvilliga rörel- 


m) Hofmarfk. Hr. Bar. 
De Geer, Bet, Academ. 


Handlingar r,6i. 

n) Hr, Y. Haller. 


444 Om djur 

fer åro obefkrifveligen föränderlige, men läm- 
pade efter hvar arts bebof och hushollning. I- 
bland de aldrabelynnerligafte åro vål de, fom 
medfcra kroppj-delames afföndring. I Ame- 
rica fkall finnas en kräfta (Cancer ruricola), 
fom lefver på det torra, hvilken når någon 
tager efter henne, eller örter bredvid, Ikiljer 
ena klon (chela) ifrån fin led , lamt kafiar den 
emot handen, faffes dervid och kniper grufve- 
ligen i några minuter o). 

Ibland de lifacktiga rörelfer år blodens 
omlopp den mårkvårdigafte. Genom hjer- 
tats hopdragning ( fyftole) drifves bloden ifrån 
högra kammaren in uti lungans pulsåder (ar- 
teria pulmonalis), famt ifrån den vånfira in- 
uti ftora pulsådren (aorta). Således tryckes 
den fram uti pulsådrorne och alla deras gre- 
nar, men går omfider öfver uti blodådrorna 
(vente), af hvilka lungådren (v. pulmonalis) 
förer en del in uti vånflra hjertörat, och hål- 
ådern (v. eava) uti det högra. Under hvar 
hjertats utvidgning (diaftoie) infaller deruti 
blod. Pulsådrornas fpånftighet, blodådrornas 
luckor, m. m. underhjelpa omloppet. De kring- 
löpande våtfkornes mångd år efter ålder och 
omflåndigheter olika, men fkattas hos en full- 
vuxen åtminflone til 5ofkålp. , hvaraf dock min- 
dre delen år röd, utan antingen gul (ferum), el- 
ler vattenaktig (lympha). Antagas 26 1 lkålpund, 
«.ller 36g cubik tum blod uti en medelmåttig 
inånnjfka af 170 fkålpts vikt, och at vid hvart 


*)Brown, Jacquin. 


i allmänhet. 445 

pulsflag otntrent 1^47 c. tumdrifves ifrån vån- 
ftra hjertkammaren in uti (fora pulsådern, få 
kan blod-maflån göra et omlopp inom 5 mi- 
nuter, då 75 pulsflag räknas på h vardera p). 
At vågen år anfenligkan finnas deraf, at glan- 
dala: om 1 tums långd och hälften (å flor dia-, 
meter (kattas beftå af kärl, til 600 fots långd, 
nar de utvicklas i råt linea q). Efter denna 
grund befinnas vafa capillaria for bloden ut- 
göra 16000 gånger månnifkans långd. Rörcl- 
fen är i de finaffe rören ingalunda få fvag, 
fom en del inbilla fig: en arteria af £ lineas 
diameter år befunnen drifva bloden til mer ån 
7 fots högd, då Iliacaej tvingat den til hälften, 
och hos grodor går den fortare, än ögat kan 
följa med r ). Pulsådrones (pånflighet gör, at 
vid hvart hjertats hopdragning lida de at blod- 
vågen en utfpånning, fom på flere (fållen kan 
kännas och kallas vanligen puls. På 1 minut 


p) Noguez ghr föl- 
jande uträkning . Hvar 
hjertkammare rymmer 
ininfl 1 uns blod , och [om 
otntrent 4000 hopdrag - 
ni h gar fke i timan , fä 
går på denna tid zjo 
fkålp, genom bjertat. Sat- 
tes blodmaffan vara 2 j 
fkå/p , , go pulsjlag fke i 
minuten y aort as diame- 
ter 0,73 fr. tum, få blir 
0,41 S~! mynningens area , 


I med hvilken om på 1 min . 
cleruti tndrifna blodmas- 
\fan 132,-12 divideras, fås 
i 312 tum , men fom dia- 
flole ätminflotie intager 
ba/fva denna tid , bor 
nutnern fbrdublas , hva- 
dan faledes blodets rat- 
ta bafligbet blir jz fr. 
fot pa 1 minut. 

q) Bellini de motu bilis. 

r ) Hr. Portal , Mem. 
de f Ac. 


446 Om djur 

gör den i punchim faliens 134 flag; hos ny- 
födde tili2c; hos medelålders folk 60 til 8®j 
ftrax efter måltiden ökas antalet med 10 eller 
12, och åfven då fömn nalkas; vintern min- 
fkar ungefärligen med 10 flag emot lomma- 
ren , och i zona torrida kan hela antalet £5 
til 120; i catharral-febrar 1 10- 120, men i fvå- 
ra exanthematifka eller tertianer 130- 140, och 
kan nåpligen kånnas annat, ån undulation, fa 
lhart den hinner öfver 134 s). 

Uti fofter går bloden flrax ifrån högra til 
vånftra hjertkammaren roedeUl aflånga öpnin- 
gen (foramen) på fkiljovåggcn imellan hjert- 
örornen. Så fnart luften inträngt i lungan, 
fom (ker för fl i högra loben, fl<all en valvu- 
la tryckas for aflånga öpningen, hvilken tåp- 
per den och Inart faftvåxer, men ibland hän- 
der tilfålligt vis, at det ej flcer fullkomligen, 
då ock någon förmögenhet vinnes, at lefva un- 
dervatten. Förfök, fomblifvitanftålte tnedval- 
par, gifva anledning at tro, det ypperlige dyka- 
re kunde flrax efter födelfen beredas. Man har 
nemligen få bundit en hynda, at bakdelen hölls 
neduti lagom varmt vatten , under det hon 
födde: valparne lades ffraxefter uti ljum mjölk 
l cima , fingo fédan andas lika långe, hvarpå 
de fkiftvis ännu 2 gånger höllos i mjölk och 


s) Hr. von Haller. 
Han / ätter baftigbeter- 
ve i puls-ocb blod-ddror- 
ve til bvar andra , /ow 
it til 3 ; vid h vart puls- 


Jlag f lods uttömning li- 
tar vdvflra bj ert kam- 
mar en , bvadan 3 0 fkalp. 
blod omlbpa inom 3 mi- 
nuter. Se P b fiol. 


i almånhef. 447 

fria luffen, utan at de håraf något tycktes li- 
da t). Håraf följer åtminftone, at fria luften 
ej år få oombårlig for fofter , fom fö.r fullvuxne. 

Blod (cruor) år (ammanlatt af kulor, 
i hvilka hvardera af någre föregifvas beflå af 
6, lamt hvar en af dem åter af 6 mindre, o. 
1 . v. u). Andre förfåkra blodet vara famman- 
fatt af platta fpånftiga ringar, med 2 til yle- 
der, (om ofta Ikola (kiljas ifrån hvarandra x); 

1 n en defle utllckter torde vara optifke förvil- 
I Iclfer y ). Luften fynes antingen (jelf under- 
I holla blodens fårg, eller medföra något der- 
til tjänligt åmne, ty den fvartnar i vacuum, 
årven (å (ker emot botten af kår!, men i bag- 
ge iiåndelfer årervinnes rödhet, då fria luf- 
ten kommer åt dem; den år ock mörkare i 
b’od ån puls ådrorne. Bloden (kiljer fig fjelf- 
mant, då den kommer utom kroppen, i rö- 
da kulor; Lympha, fom inom 3-4 min. i fria 
luften börjar yftas, och med 46 -49 gr. vårma 
itrax kan bringas dertil; fämt feruno, hvilket 


t) Gr ef ve de Buftön, 
Hifl. Nat. 

u) Leeuvvenhoek, a. 
fl. Hr. v. Haller nekar 


pha. De fördelningar 
Leeuvenhoek fedt voro 
af famtnanlupen blod. 
x) Della Torre. Hans 


aldeles , at blod kulor na\f ph&i ul£ af falf parijer 
kunna uplåfas i mindre. •' pun&s diameter åkar ob • 
De (fe kulor äro hos alla je&ers tvärlinea 2jdo 
djur lika flora och deras gänger. Se Phil.Tr.q6f. 


tvärlinea yoqö °f 1 tu,n > 
de holla var keligen järn , 
hvilket icke finnes i lym 


y) 51 ? F.Fontanas»)w 
objervationer , utgifne i 
Lucca 1-66. 


448 Om djur 

ej coaguleras af fig (jelf, utan fodrar rninft 
70 gr. hetta at löpa ihop. Om defle del af 
fvara emot (mor, oft oeh^ vafla i mjölk af- 
gora ej de hi f ti Is anftålce förlok. Enligt nya- 
re rön, (kall biod holla iritt alkali minerale 
y) t och åfven något ammoniacalifkt, om det 
år farit, at flinkande fiycktig alcalifk luckt 
kånnes, då vid åderlåtning bloden emottsges 
i ftarkt kaikvatten »). 

A rep hi b i er och fifkar hafva icke mer ån 
en hjertkammare , men kall blod, (bm hos 
dem löper i tunnare liquidum, parallelt, utan 
förvirring och rullning, (ånic tyckes beflå af 
ovale och plattare kulor, ån hos dem, fom 
aga varm. Af kadens och blodens inbördes 
åvårkan upkommer under gnidning vårma^ 
h vadan ock de djur, fom hafva (må bjertan 
och (vagare våtfkornes omlop aga kall blod. 
Hos de varma år den kring 3 6 grader, och 
formodeligen lika i biod-och pulsådror a). 
Intermittente febrar höja Thermometerrt nå- 
got ofver 42, och de hetfigafte til 58 b), In- 
fefternas kringlopande våtfka år blek och de- 
ras h jer tas beikaffenhet ån nu obekant. Ej åril- 
fkråpukar tyckas långs efter ryggen hafva et 
faramanhang af flera bjertan c), Malkarnas 

våt* 


y)#r.Rouel!e den yngre. 
s) Whytt, ejjay on lim- 
water, 

a) Hr, de la Fond, 
Econ. anim. 

b) Martine,Hales, 


c) Malpigbi. Torde 
banda , a t det ar allenafl 
en ftor pulsåder , Man vet 
hvarkm defs början eller 
fint. Den drifver vdtfhm 
framåt* 



i almånbet. 449 

Våtfkor åro ej heller röda och deras kringfö- 
rande ån obekantare, ån Inledernas. 

Orfaken til hjertats hopdragningar tyckes 
icke finnas uti nerverna eller fjålens åtgärd, 
utan i dels flora retelighet. Den infallande 
bloden aggar, därigenom fker hopdragning, 
fom uphorer få fnart det retande år utdrifvit, 
men då hjertkammaren vidgar fig faller åter 
blod in , o. f. v. c). Kalla djur hafva låogre 
och meri rereligt hjerta, ån varma: fmå fyr- 
fotade animalier hafva fnållare puls och fåle- 
des åfven reteligare hjerta, ån de ftörre d). 
Blodets omlopp hårrörer förnemligaft af hjer- 
tat, hvartil ockfå bidraga pulsådrornes hop- 
dragnings kraft, nervernes välde på pulsådror- 
ne, mirifta kårlens fiigning, m. m. 

Andedrågten kan vål på vifst fått råttas 
efter vår vilja, dock fker det måfla genom 
lifaktiga rörelfer,och räknas gemenligen 3puls- 
flag, under det lufren en gång går in och u- 
tur lungan. ^ Så långe et folier ligger i fin 
moders lif åger det ingen refpiration , mer* 
få fnart det kommer derutur flråfver luften 
at intranga, hvilket underhjelpes af fterno-co- 

F f ftali- 


c) Hr. von Haller 
har med utvalda förfSk 
vifat det i Cotnm. Soc. 
Gott. tom. 1. Borelhjhat- 
tar hjertats kraft vid 
bvart flag til 3000 fkdl - 
pund och ihopa med puls • 

2,'dra Bandet . 


ädrarnes til 135000, men 
denna flyr ka dr icke latt 
at afmdta och kan defs - 
utom ej altid vara li- 
ka (lor. 

d) Dr. J. G. Zitn- 
mermann , Dif. qji. 


45® Öm djur 

ftaliika brofkoijfom vidfödflen klämmas, och 
då de blifva lediga, medelft fin fpånftighet up- 
lyfta broftet, hvars utvidgning gifver omgif- 
vande medel tilfålle at rufa in. Härvid kom- 
ma exfpiradons mufklarne i vårkfåmhet, då 
rörliga refbenen åro drifne ofver fin natur- 
liga ftållning, och lungans upblåsning trycker 
diaphragmadlka nerverne, hvars Fnufculera åt- 
gärd fåljakceligen minfkss: brofkens elaftifka 
ofverdrifna fpånning måfte ock lnart af fig 
fjelf gifva efter, hvilket alt bidrager til ut- 
kammande af den indragna och omtrent til 
J5 af vårman utvidgada luften. Men här- 
under uphörer tryckningen på diaphragmas ner- 
ver, den ffråfvar derfore S nyo at hopdraga 
fig nedfore, infpirations mufklarne få fin dyr- 
ka igen och et nytt andedrag fker e). På detta 
fått fynas de blåsbåljor iåttas i gång och hol- 
las i rorelie, fom åro få oombårlige atdrifva 
hela machinen och confervera defs lif. Vid 
hvart andetag indrages omtrent 50 cub. tum, 
men vid utandandet går fållan fä mycket bort, 
om icke med kraft utblåfes, då långt mer och 
ända til 275 c. tum kunna århollas/l, Pina 
injettioner och andra obfervationer vifadefs- 
utom gemenfkap imellan lungan och blod- 
kärlen, fa at vårkeligen en del luft af de le- 
nare upiupes, fom fedan circulerar , fnmt om- 
fider antingen med utdunftningarne förflyger, 


e) Se Hr. Davids 
Diff, fur le mecan. Sif t 
ujage de la refpiration , 


belbnt t Rouen /7ÖJ. 

f) Dr. jurin, Pbil. 
Tr. 


i almanhet. 45 1 


eller vid utandning åter utdrifves. Svett och 
andre djurvådkor holia mycken luft, (ombad 
(ynes i luft-tomt rum, det år dock helr (åker t, 
at ej alt inkomrmt genom lugan, utan tillika 
en anfenlig portion med mat och dricka. I- 
rnedlertid finnes håraf, huru ofunda ångor ge- 
nom andedråckten kunna inkomma i de om* 
löpande våtlkor och hadeligen fördårfva he- 
la roaflan. Som luf:en fåilan hinner til 36 gr. 
varma, fom blodet åger, få fvalkar refpira- 
tion vanligen, til hvilket ändamål åfven lun- 
gans ftora utdunda.-de yta bidrager £), ty det 
år af rön bekant at Thermometer^ updragenu- 
tur någon flycktig vå fka, faller defs mer, ju 
hartigare denna afröker. Går luften i tempe- 
ratur når til eller öfver kroppens vårma blir 
andedrågten alt tätare och mer befvårlig, (anat 
omfider inflammeras lungorne. Födök inty- 
ga hkvål, at underftundom månnifkan kan tå- 
la öfver kokhetta hela quarten och kanfke 
långre, ja en kanin utan fynnerlig olågenhet 
til och öfver 70 gr. hela halfva timan b). Ge- 
menligen uthärda djuren flere timar innan de 
dö, fåledes år funnit, at en kanin i 45 gr. 
kan lefva 13-18, en ftatk katt i inemot 50 
ej fulla 6 i), hundar i 40-52 omtrent 7 k) % 

F f 2 o. 


g) Dr. Jac. Keil fknt- 
tar hela inre ytan af en 
medelmåttig månmfko- 
lunga til omtrent 160 
quadr. fot , eller vidpajl j 
jo gånger ftorre , än be I 
la kroppens , den år dock\ 


troligen un ftorre. 

b) Hr, Tillet, Mem. 
de f A c. i~6#. 

i) Hr. G a ber, Mifc. 
Taur. tom. //. 

h Hr. Ä. Dunze dt 
calore animali. . 


45 a Om djur 

o. f. v. De aflidna djurens vadkor finnas ej 
af rötaanftuckne /). Mycket kall, tåt eller fuck- 
tig luft hafva ock fina befvårligheter, dock 
kunna åfven hår anfenliga förändringar utan 
fynnerlig fkada någon tid fördragas m). 

Den luft, fom kommer utur lungan finnes 
omtrent til \ minfkad, men förlorar föga om 
den flere gånger indrages, blir dock mer och 
mer ofund, ej genom brift på fpånftighet »), u* 
tan dels derigenom, at den fulleligen måttas med 
utdunftnings materia och kan fedan ej mera af- 
föra, dels emedan denna utdunffning tyckes å- 
ga någon röta, åcminftone liknar den fådan 
luft, fom ftådt éfver rutnande åmnen. Gam- 
la djur, i fynnerhet om de ej fmåningom blif- 
vit vande vid en luft, fom flere gånger pas- 
lerat lungor, dö deruti ganfka fort. Det år 
befunnit, at den åter blifver fkickelig at an- 
das, om växande örter deruti hollasinneflutne, 
hvilket är ganfka märkvärdigt o). Utom den- 
na Skaparens anftalt fkulle luftkretfen för de 
flefte djuren fnart blifva en förödelfe. Flugor 
och fjärilar fy nas intet lida i den luft, hvars 

för- 


/) Hr. Gaber /. c. 
tom . 111. 

m) §. 106. 

n) Öm en kykling jät- 
tes under tat recipient , 
ifran hvilken gär et rör 
ved i vatten , finnes vid 
bvart andetag vatnet i 
röret upftiga et fly eke , 


men vid utblåfandet li- 
ka mycket falla igan: 
emot flutet blir denna 
rorelje långfammare , men 
ftorre. Dr. Hamilton , 
Pbil. Tr. 

0) Hr. Prieflley, Pbil. 
Tr. ijjz. 


i al mänhet. 453 

förfta indragning fkulle döda en rotta, och A- 
phides lefva lika vål i forfkåmd, fom i en 
aldeles fri och lund. 

Amphibier kunna mer an andra djur fty- 
ra andedragten efter behag. Filkarne hafva i 
ftållet för lungor gäl (branchiae), hvarigenom 
de indraga och utblåla vattenblandad luft. 
Inletternas andande är ännu befynnerligare. 
Vårkrygen åro fammanlatte af tråar fnåckvis 
lindade kring ytan af en cylinder. De flalte 
hafva på hvar fida et långt luftrör (trachea), 
fom med oåndeligen fina grenar (bronchix) 
utfprida lig genom hela kroppen, men opnin* 
garne emot dagen (ftigmata) åro hvarken til 
antal eller ftållning hosaila lika, icke en gång 
altid hos (amma arter vid lårlkilte åldrar, ty 
ån träffas de på (idorne, ån vid bak-eller fram- 
delen. At luften år deflå djur nödig bör ejtvif* 
las, ty om ftigmata täppas, eller de, föm 
lefva i vatten, Tnneftångas medellt på ytan gu- 
ten olja, dö de innan kort. Det år dock til- 
lika visft, at åtlkilliga kunna långe lefva i va- 
cuum, i vatten och Ipiritus vini, famt {edan 
aldeles återvinna fina krafter. En del förfök 
gifva anledning at tro luften infupas genom 
ftigmata, och fedan ifrån dem åter utblåfas, 
hvilket liknar refpiration p), men bos andra 

F f 3 mår- 


p) Hr.- de Reaumur 
trodde, at luften utgick 
genom fina öpningar på 
be la kroppen\ llrr. De 
Geer ocb Bonnet hafva 


anfiålt för [fik, fom tyc- 
kas vifa , at den åtmin- 
(lone ibland utgår jr ån 
ftigmata. 


4f4 ' Om djur 

måikes ingen liknelfe til flik andedrågt y). Lar- 
ver til F.phemerx, Libellulx, m, fl. lom lef- 
va i vatten, fynas vara förfedde med vårktyg, 
at fila luften från omgifvande medel, juft fom 
fifkarne. Mafkatnas fått ac andas år ännu o* 
bekant, 

215. Defsutom förekomma mångfaldiga 
andra förändringar uti djurriket. Stoi leken år 
ganfka Ikdjaktig. Hvad åro milliondelar af 
fandkorn , fom fy n glas få t ta ofs i ftånd at be- 
trakta , emot de ofan teliga Valfifkarne? H vad 
år Honingsfogeln (Trocbilus) emot Strufien 
(Struthio camelus); Skapnaden år ånnu olika- 
re. Hvad år den enkla klocmafken , på hvi!« 
ken inga leder, intet hufvud , inga fotter , m. 
m. emot denkonftiga männifko-kroppen? Nå* 
gre djur hafva inga förter, andie tufendetals. 
En de! hafva ganfka mjukt fkion; andre åro 
öfverdragne med hornfkyldar, fom Dafypus 
och ornaarnej andre med ftenfka! , fom fnåc- 
kor och coraller; ja en anfenlig fkare har in- 
ga ben inom kroppen , utan år i det hållet 
öfverklådd med be.ibuJ , fom infefterna, Hår, 
taggar, ull, fjädrar, fjäll, m. m, utgöra gan- 
£ka olika betäckningar, lämpade efter hvart 
djurs lefnads-art och olika behof. Likaledes 
åro förfvars och anfalls värktyg, taggar, tän- 
der, fnablar, klor, nåf, ra, ra, för hvart fläk- 
te egna. 

'"Olika färgar träffas hår i florfta åfverflöd. 

Ne- 


ifö Se Hr. Lyonets \chenilie , qui ronge U 
Jrdité matomiqne de la j bois de Saule. 


i almanhet. 45* 


Nereides göra genom fitt ljus hafs-ytan gni- 
ftrande; Medufe uptånda der rtorre Ikcn ; Pen- 
natulas phosphore® uplyfa hafsbotnen. På det 
torra lyla åtfkilliga. Uti varmare delen af Eu- 
ropa och Indierna åro flera flag Cantharides, 
Elateres, Cicadae, Scolopendra, ro. fl. fåda- 
ne. I mörker gifver en Lampyris italica få 
mycket ljus, at man kan (e hvad klockan år, 
men 5-6 fodras at låfa grott tryck, h varemot 
en enda Americanfk Laternaria är tilråcklig for 
all (tyl r). Foglar och fjärilar utmärkas i fyn- 
nerhet genom de aldratåckafle fargor, Gull 
och filfver-glans träffas förnemligaft bland fi- 
fkar och de minfla nattfjärilar. 

Hos månnifkan och andra djur kunna al- 
lehanda låten ålfadkommas medelft den luft, 
fom ifrän lungorne utblåfes genom våderftru- 
pen (afcera arteria). Vid dels börian fitta åt* 
fkiliiga brofk (larynx): från bafis af arythenoi- 
des gå framåt 2 fénftrångar til medlet at in- 
re och undre delen at cartilago fcutiformis, 
formerande kanterna af fpryngan (glottis) : lfrax 
under defla ligamenta fitta 2 andre, (om äga 
fnmrna långd och tåflen. Defle ftrångar, ef- 
ter behag och befkaffenhet olika ffåmde, åftad- 
komroa åtfkilliga ljud, når den utfarande luf- 
ten fåtter dem i fvångnmgar. Vid finare to- 
ner lyftas brolken up , fom fitta omkring vå- 
derlfrupens ända , men nedtryckas vid grof- 
vare. Man kan låtteligen ofvertyga fig hår- 

F t 4 om 


r) Hr. Fougeroux be 
rattas bafva funnit, at 
alkali uphjvar ocb fyra 


Jldcker denna phofpbo - 
rus. Se Hr. De la Län- 
des Hoy. 



456 Om djur 

om medeld en några dagar blött larymc, fom 
vid ffrupens afikurna anda åger et val fafi> 
bundit rör. Nar deruti blåfes, utan at brolken 
på något fått rubbas, höres en grof ton och 
de öfre ligamenterne (vånga helt trögt: tryc- 
kas hårunder thyroidea och cricodea emot 
hvarandra vibrera ffrångarne defs nr.er, junår- 
rrare brolken komma ihop: då endera af de 
öfre tvingas eller (kadas åndras ej ton, men 
(ker det på bagge fås aldeles intet ljud : om de öf- 
re ligamenterne borttagas och caitilagioes ary- 
thenoideae böjas framåt gifva de undre finare 
ton, och aldrafinaft, då ftrångarne (kil jas få , at 
de endaft vid åndarne hånga ihop. Håraf fy- 
nes foija, at hår år et dubbelt inftrument ; li* 
^amenterne åro drängar, (om efter befkaf- 
renhet och fpånning vibrera olika , och afpera 
arteria år pipan, (om bibringar luft, hvarige- 
nom fvångningarne upkomma. Sprynganso- 
lika vidd, då luftens mångd år den (amma, 
vårkar alknaft på ljudets (lyrks, fom måffe 
blifva (förre, når öpningen år liten, och tvårt 
pm p ). Om et yantora, fom det föregifves. 


p ) De gamle anjågo 
vSderftrupen for en pipa , 
fom /kapade ljudet nåjlun 
på Camma fått , fom en 
Fl c ut. G a len us trodde 
dock red an, at g/ottd 
förnemligafl bidrog, bvil - 
ket Jedan af Doda i J med 
all mbjelig f?yrka llef 
utfört i Mm. de f 4 c. 


noo. Han påflod , at för- 
ändringen af fpryngans 
vida var til olika ljuds 
fm mer ande det råtta med '• 
Jet , men Hr. FerreinZ-e- 
vifle i~iji , at ej öpnin- 
gen af glott is , utandefi 
lappars eller kanters vi- 
brationer ålhid komma rb- 
fteiif bvilket fedan ån yf- 


i almånhet.' 457 


§r i ITånd at urlkilja, når af 2 likljudande 
rtrångar den ena förkortas allenaft 2 ö%ö 
fin långd, lom endaft gör ton, lå kan 
deraf någorlnnda Hutas til den förunderliga 
mångd af fkiljaktigheter , fom en röfi: möjeli- 
gen förmår vårkftålia, om den ån icke antages 
kunna redigt utföra mer, ån 2 oftaver, eller 
litet öfver 12 toner. Då en firång gör min- 
dre ån 96 vibrationer på 1 feeund, tyckes defs 
ljud icke af våra öron kunna fattas, detta år 
fåledes den grofvafte ton vi kånna q). Sång 
befiår uti ombyte af toner, men tal uti fam- 
ma ljud, fom genom munnens delar lider 
föråndringar. l)en förra fynes aga fin natur- 
liga behagfghet deraf, at de fvångningars an- 
tal, fom tillika höras eller foija på hvarandra, 
åro fins imellan fammätelige, åtminftone 
ej roårkeltgen gå derif-ån , hvaremot de, fom 
tydeligen åro incommenfurable hollas för dis- 
lonancer. Til angenåmt uttal fodras, at ljudet 
får gå både genom mun och nåla, hvaraf 
kan dömas huru oricktigt i flere fpråk utryc- 
kes, når det ej får komma in i nålan, eme- 
dan det kalias tala i nålan, fom juft år tvärtom. 
Hoj fjung foglar åro lenftrångarna Imala och 
ganlka Ipånftiga, men hos hela och ramande 
djur br eda och fianpa. En dpi af de förra, i lyn- 
nerhet de, (om bo på vatnet, hafva larynx ne* 
derfi: der våderflruoen grenar lig r): andre 
‘ F t 5 5 - 


terlignrc blijvit up lyft af 
H>‘. J.G. Runze 1 en DiJJ \ 
de vneg ejusque organo, 
utgifven i Lciden 1753. 


q) Hr. Krafft, P^yf. 

r) f/r.He risfantj/Mbw, 
de l Ae. qyg. 


> 
• • 



**. 


. * 

• k l 



• , • 


458 Om djur 

åga afpera arferia bojd, (om valthorn *). 
Genom flika och ibland befynnerliga anftalter 
åftadkommas de oräkneliga låten, fom dage- 
ligen mårkas t). Fyrforade djur horas (ållan 
i, högft £ mil, ehuru de viftas vid jordbry- 
nen, der luften å tåtaft, hvaremot en fogel 
kan horas ftån fädan högd, at han icke ly- 
nes, (ålom (torkar, vildgåfs, m. fl. hvartil 
minft \ mil för en hel flock behöfves, och 
det ifrån ef medel , (om år många refor tun- 
nare. Kn påfogel, hvars volum ej utgör 
af en oxe, höres dock fåkert åfven fä långe, 
och den lilla nåck:ergalen åtminftone (å vidt, 
(om en männilka. Emedan foglarne hafva 
ganfka fin hörfel, få åga ock de flefte fynner- 
ligen ljuflig och böjlig röft. I African(ka och 
Americanlka ödemarker finnes dock knapt nå* 
gon fjungfogel, utan ömkelige (krikare. Mon 
det kan hatva något fammanhang med invå* 
narnes vildhet? F.fkar, matkar och infeeter å- 
ro aldeles (tumme, dock kunna en del brum- 
ma med vingarna, fom humlor; andre der- 
med pipa, fom mygg; ja en del gräshoppor 
(Grylli) upvåcka ljud under det de långa bak- 
fotterna ftrykas emot vingarna, hvilka ock 


j) Pbil. Tram. ijCj. 
t ) Jmellm vändkret 
j ar 11a växa träden fro 
digt och bfigt. Kronorna 
hopflätas genom en myc- 
kenhet hypvåxterfäfajl , 
at träden väl kunna bug- 


\gas af och ändock hän- 
ga quar. Under deffa 
hvalf kan man najlart 
förlora all hörjel c en om 
de mångfalldiga laten af 
.dpor , Papegojor , m. m, 
fom bär bolla til. 


i almånhet. 459 

hos fomliga arter åro genombårade, och hå- 
len med egna hinnor öfverdragne. Någre Ci- 
cadae hafva hårtil vårktyg, fom likna trum- 
mor «), o. k v. 

Hvar art undergår ibland efter climat, 
lefnadsfått , ålder och andra omltåndigheter gan- 
Ika mårkeliga föråndringar. Vi hafva deraf 
tydeligafte prof. På Patagons- kulten finnes 
folk af 7 til 8 fots långd ar), hvaremot Tro- 
glodyterne inuti Africa , Java, Amboina och 
flerltådes knapt hinna öfver 3 a). Europeer- 
ne åro hvite; Morerne Ivarte, pufiige, med 
krufigt hår. Hora läppar, en lammetslik hud, 
nedtryckt nåfa, och quinfolken hafva et hud- 
hånge öfver blygfeln (finus pudoris) </). Ame- 
rica- 


u) Hr de Reaumur. 
„r) Magellan, Loaise, 
Sarmienco och Nodal, 
fp au i or er; Candilb,Haw- 
kinsooi Knivet (den en- 
da , fom ritat af dem ) , 
en gl ändar e ; Sebalt, de 
Nort och Spilberg, hol- 
ländare ; och 1 franjka 
fkepp , berätta Patago- 
nerna vara jättar. Win- 
ter, Narborough, m. 
fl. nyare neka Jet. An~ 
teligen bar Comm. Byron 
med en del af [it t man- 
fkap i Dec. 1-64 pä en 
gjing fedt och omgädts 
med flere hundrade af 


detta folkflag pä Hr an- 
den af Magelians fund : 
den minfta var 6\ e.fot 
och deras anf årare 7. 

z) De äro bvita, äf- 
ven fom deras krufiga bär. 
Ögonen runda med gul 
hgonring och fäll hinna 
( membrana niElitans ). 
Quinfolken hafva blyg- 
fel- hän ge. De bo i bergs - 
refvor , fe endajl natte- 
tid , dä de gä ut. De 
hafva egit fpräk, tro jor- 
den får dem vara /ka- 
pad , m. m. 

a) Fbrmodeligen äro 
Morer älfta invän arm 1 


> 
• t 



# * 

vV 


• ;.v 





460 Om djur 

ricanerne åro kopparröde med (vart rakt hår, 
utan (kågg b). Hvad ( f årgens o'ikhet vidkom- 
mer Cå måfte den ej enfamt horrora af chma- 
ter, emedan mocer i granfkap med Esquimaux 
bibeholla fin (vårta c), och Europeer, loro i 
fiere leder lefvat i zona torrida , fin h vithet, 
ja der finnas ock fbmligftådes hvitt folk från 
urminnes tider imellan tropici d). Som cor- 
pusmucolum altid äger famma färg, (om krop- 
pen, (ämt utfvettar ifrån papillae nervete, få 
måfie någon del af nerv*fatten i blanning med 
vifla våclKor åfiadkomma olikheten. Anato- 
mien vifar ock, at hos Negrer hjärnans kär- 
na år mork: likaledes hos (varta kaniner e). 

Res- 


%ova torrida , bvilka fe- 
dermera af Mubometa- 
ner, lar t ar er och India- 
ner pä fafta landet llif 
vit til en del utrotade , 
Javit pä Manilla , Borneo , 
Ceylon , m. m. nödgad*, 
at begifva fig til de otil- 
gtvigeligafte fiällen inuti 
landet, 

b) De fom bo intil vä ■ 
fira fidan af Cordilleras ä- 
ro näflan hvita. De lefva 
utibedändigt lugn. När- 
mare (Iranden blir fol- 
ket koppar färgat. Hr. 
JJouguer. 

t) liifi . des voy, Tom. 


XUI, p. 32. 

d ) b- 27 ; 

e ) Ö (ver buden ( epider - 
mis) bar tva lager , det 
j ytre gr ätt ncb det undre 
[corpus mucofum ) [vart 
vos Mor er. Se Hr. Arcb. 
Bscks rön i V. A. Ii. 
j 1148. Hr. Meckel bar ock 
funnit bjcrnans kärna oc b 
flutet af defi barklika vä - 
fende bafva famma färg. 
Mem. de i Ac. de Berlin 
rip6 ,bvilket [edermera ge- 
nom ät [killiga difjcElioner 
af Hr. le Cat ärbeflyrkt. 
Se defi Traitc fur la cou - 
le ur delapeau burna ine. 






i almanhet. 461 

Resbefkrifningar tala ock cyn folk med {van- 
far på Nicobar, Java, Manilla, Formofa och 
flerftådes j). Defle och flece belynnerlighe- 
ter fortjena mycken upmårkfamhet och yt- 
terligare underfokning. Ofta bedraga refande, 
dels af okunnighet, dels i briflpånogaregranlk- 
ning , dels ock af begår at foreftålla underliga 
ting. Man kan dock vara (åker, at meren- 
dels någon anledning varit, ehuru (åkens råt- 
ta be(kaffenhet underftundom bortblandas. De 
hela 600 fot långa ormar, fom vifa lig i nord- 
fjon, vet man nu vara flere Storar (Acipen- 
fer (lurio), hvilka vid vifla tilfållen (Ulla (ig 
i få långa rader g ). De gamle talte om Sire- 
ner, hvilka til median nog liknade månnifkor, 
men til nederdden fifkar. I Carolina finnes vår- 
keligen i trå(k et djur med både gal och lun- 
gor, naket, med naglar på framfötterne och 
fifkftjert, fom ock (kall kunna fjunga, men 
det år endaft 1 quarter långt b). Mon någon 

ftör- 


/) Köping berättar, at 
når det f/tepp ban var up- 
på, ankrade fbr Nicobar, 
korn en mängd fvartgult 
folk ined långa kattrum - 
por om bord. De viUe byta 
Jig til järn jbr papegoyer, 
men då ingen ville handla 
med dem, vredo de hallar- 
na af Jinafoglar ocb upäto 
dem rå. Se hans tefa. 
Bontius fåg pä Borneo 


folk ifrån bergen inuti 
landet , b v ars Jljert var 
endaft några tums för- 
längning af os coccygos. 
Ptolemaeus talar redan 
om folk med fvanjar , Je 
hans Oeogr. L. VI f c, . 

g ) Stom. 

b) Hr. v. Linné bar 
ifrån Dr. Garden fädt 
et få dant djur. Se Diff. 
de Siren Lacertina, 


462 Om djur 

ftorre och ännu okånd art gifvit anledning til 
de gamles beråtteller? Mon Kraken (micro- 
colmus) år någon ofantelig fjöftjerna z>? Ef- 
terkom mander torde kunna fvara håruppå. 

En del djur, och kanfke flere ån man hit- 
tils vet, åro ftnrkt eleftrilke. Häftar och kat- 
tor gniftra af fådan eld, då de i mörkret gni- 
das, An nu underligare år den få kallade E- 
Jeflrifka ålen (Gymnotus eledtricus), hvilken 
mitt uti et få röfvande medel, fom vattenår, 
kan upvåcka denna kraft hos fig och utdela 
våldiga ftötar , då han rores, antingen omedel- 
bart eller med metaller £.). Omflcreirad hol- 
la ihop med den rörande kanna de ock fiag. 
Denna fifk uppeholler fig på ftenig grund och 
trifvas ej gårna andre ihop med honom. Den 
finnes både i Africa och Södra America. Svar- 
ta fiafvar, fom komma til Nyaverlden, kanna 
honom rått vål, åta den begärligt och hafva 
konften, attaga honom utan ringafte olågenhet, 
hvilket Vildar i America åfven göra, fattan- 
de honom häftigt och ftarkt om ryggen /). 

t " Al- 


i) Pontoppidan talar 
barom. Det flyter up på 
flort di ut) och i klart vå 
der , fbrefUUande blinda 
klippor eller en o af \ 
mils omkrets > medmaft- 
lika taggar. 

k) 1 Hnrlemfka hand- 
lingarne tom . VI ber åt- 
tas Jlaget blifva Barkad-, 
om fifktn röres med guld. 


vid galet och i fucktigt 
våder. Der fåges ock, at 
bly ej fortplantar ftbten, 
bvilket ej pafjar ined e- 
le&rifk natur , om det ar 
riktigt. Förlamning och 
andra krämpor hafva af 
dylika jiåtar bhfvit bo- 
tade. 

I) Nene Pbyf. bel. i 
hand. 


i almånhet. 


4*3 

Aldra mårkvårdigafl år, at denna filk dragés 
af magneten, nåftan (öm jårn, famr blifver 
derigenom aldeles kraft-los och oförmögen ac 
utdela ftötar, innan han någon (lund varit fri 
och åter hunnit famla ftyrka vt). Af fatr.ma 
natur tyckes Krampfilk (Raja Torpedo) vara, 
fbm ifrån långre tid tilbaka varit bekant for 
fin egenlkap at meddela dylika Dinfamma kän- 
ningar, då den vidrores n). De gamles ignis 
lambens har troligen varit elettrilk värkan o). 
Man har annars flere exempel både i åldre och 
fenare tider af månnilkor, hvars hår under kam- 
mande gniftrat, ja hvars hela kropp under- 
ftundom blifvit firångt eleftrilk p). 

En del djur ligga vintertiden i dvala. Björn 
(urlus aråos), Gråtfvinet (urlus meles), Igel- 
kotten ( Erinaceus europaeus ; och Mullvaden 
(Talpa europtea) intaga vinterquarter uti O* 
ifober hos ofs i norden , famt öfvergifva dem 
i Mars. Flådermöfs, Bergråttan (Mus mar- 
mota), m. fl. ligga likaledes kånllolole un- 
der ftarkalle kölden. Hos defia och dvlika 

Ikall 


m) Zfr.Schillig, Mem. 
de /’ Ac. de Berlin ijjo. 

n ) 5 eKaempfers Am . , 
R eaumurs af b. 1714 , mitt 
tal om äfkan p. 102. 
vi. fl. 

0) Anchiles fpådde 
mycket god t om (in Jon - 
fonA(canw$,emedan hans 
btijvud vifte /ådan låga , 


i hvar om Virgilius fjun- 
ger /En. Z. II. Cicero, 
Florus, Livius ocb Va- 
lerius Maximus berät- 
ta om Servius Tullius, 
at batis bufvud ttnder 
jbmn i barndomen om- 
gafs af et fken, 

p) T. Bartholinus de 
luce animahmn. 


464 Om djur 

ikall bloden icke circulera i de ytterfta 'dels? 
och utdunftningen vara fä hämmad, at en lång 
fafta kan uthärdas. Grodorna föka få djupt 
vatten, at det icke bottenfryfer. 

Många djur flytta årligen på vifla tider, 
SomJigefoglar begifva flg ifrån norden om hö- 
ften, förrrodeligen emedan vatnrn tilfryfa , an- 
dreibriftpå varma, infefter eller annan nödig 
föda. Reforne anträdas förr eller fenare , och , 
fullföljas längre eller kortare väg, efter behof 
och omftåndigheter. Man vet,atlomlige ftanna 
i Skåne, andre i Tyfkland eller Italien, men nå- 
gre fortfara ånda til jEgypten, Senegal, och 
kanfke längre, Belynnerligt år, at ej altid 
hannar och honor följas åt. Så hinder med 
Bofinken (Fringilla coelebs ) : honorna flytta 
til fodra Europa, men hannarne ftanna ge- 
menligen i Skåne. Svalorne förfvinna hosnfs 
hoftetiden, kyrkofvalan ( H. apus) emot flu- 
tet af Augufti, husfvalan ( H. urbica) någos 
fenare och fifl ladufvalan (H. ruftiea), men 
om våren, geiuenligen i Maj, komma de til- 
baka, dock ej aldeles i omvänd ordning, ty 
den andra vid bortgången år gärna nagra da- 
gar forr framme, an den fifta. I Italien vifa 
de fig redan mitt uti Mars r), och blifva a- 
ter ofynlige i början af Oft. r). Det år hos 
ofs en almån fågen, at de ligga på fjoborten, 
och ehuru deras graviras fpecifica ej tiliäcerdetn 
jjunka, famt brift på foramen ovale hindrar at 

Jef- 


r) Plinius, Ä iV, Z.I s) Plinius, /, c. t. 
Vill» c. 26 ; L. 11, c. 47. j Vill. c , 31. 


i almånhef. 

1 lefva under vatten, få måfle man val tro det, 
i (om mycket annat i naturen, hvilket ånnu åc 
[i obegribeligt, om det allenaft vore afgjord fan* 

i ning, men oaktad all ofpard möda har jag 
hirtils hvarken fjelf kunnat få fe någon om 
vintern upfilkad, eller tråffat et 'enda pålite- 
I ligt ognavitne. Monne då ej naturligare år, 
at tro dem flytta, och det defs tjdigare ju 
i förr infeeter felas på de ftållen i luftkretfen, 
jfom hvar art raåft viftas? Jag tror åtminfto- 
|i ne få tils deras ofvervintrande på fjobotten 
I blifver tydeligen bevifad. Rågn och köld rån- 
I fa bagge Juften från yrfånad , fåledes då köld 
; och nederbörd tilhopa jaga fvalorne från nor- 
; den , fkiljas de för ymnigare vata enfamt ifrån 
I Italiea, nåftan famma tid. At i /Egypten fin* 
nes en få förfärlig mångdfvalor, fom genom 
: hopfåttning af millioner bon kunnat fåtta bom 
for Nilen uti Heracleotifka oftium t ): at de 
der yngla 2 gånger om året u ) : at der år våt? 
i Oitober och November, famt fkord i April, 
h varefter hettan blifver ganfka befvårlig , for- 
torkar landet och dels minfkar infeeterne, dels 
drifver dem i fkygge: alt detta, ro. m. gör 
troligt, at en flor hop ifrån öftra Europa ta- 
ga fin vag dit, hvartil ej fkulle behöfvas 18 
G g da- 


t) In fEgypti Hera- 
cleotico oftio mnlem con- 
tinuatione nidorum va- 
ganti Nilo tnex/pugna- 
hlem opponuut (ladii fe-\ 
adra Ilandet. 


reunius fp atio , quod hu- 
mana opera perfici noti 
po/fet. Plinius, L. Xi 

33 » 

u ) Plinius, /, c. 


4 66 Om djur 

dagar ifrån Torne, eller omtrent 400 mi! s om 
alknafl 2 i timan låggas ti! rygga, men det 
år, fom vi ftrax fkola få fe, flere refor för 
litet. Hvad vindarne ibland hindra det årfåt* 
ta åter andra. Under fådan flyckt måfte de 
något fprida fig for at ej lida briflt på föda, 
b vilken nu finnes i ^Egypten til obefkrifve- 
lig mängd, belynnerligen af vatten-infeffer ef- 
ter floden. Deffe utlänningar måfte dock årer 
fkiijas herifrån, då den förbrännande be'ran 
börjar. 1 början af 0£t, anlända fvalortil Se- 
negal, och Nåcktergalar , 8 til 10 dagar fedan 
de 1 fodra Furopa jaknats x). Sksrp fyn ocb 
vig fart gör foglarnes flyttning lått. Man 
Vet, at en Falk flugit åtminftone I2J mil på 
16 timar y) , då en Hjort eller Eli ej kan läg- 
ga öfver 20 på en dag ti] ryggs; en Örn lvingar 
fig ibland inom 3 minuter få högr, ar han 
blir ofynlig, fom gör 10 mil på timan, o. f. v. 

Låikor, Gökar, Sådesarlor, m.fl. förfvin- 
na åfven om höften, utan at man vet bvart 
de r3ga vågen, At de ligga i ihåliga tråd eller 
dylika fkrytnflor år ännu icke bevift. Hvad 
jag flere gånger ledt år, at Sådesårlorne vid 
ftt förfta anlåndande om våren komma flere 
tilfamman och ganfka högt. 

Filkar* 


x) Hr. Adanfon. 

y) Den Falk , fom fan * 


Henri c lhs Falk fårfbg 
fig efter en minan jogel 


des frätt Camnerne til från Fontainebleau ccb 


Duc de Lerme, anlände 
til Teneriffa ifrän Ån- 
dalufilen yå 16 timar . 


fävgaaes andra dagen på 
Mata , av ar ä fil han ig en- 
händes af fm ring. 


i almånhef. 467 

Fifkarne göra ock vidloftiga flrder. Sill 
fClupea harengus) kommer vid årets början i 
obefkrifveiäg mångd fr fin norra polen. Den 
delar fig i 3 flockar, af h vilka den våftra föl- 
jer America på ofira fidan; den milterfta an. 
iånder i Mars til Island, ledan til Orcaderne, 
England, m. rm hvarernot den oftra flryker 
utmed norfka och danfka kulterna , {killer Cig 
i mindre partier, fom å nyo förenas 1 Atlan- 
tifka hafvetat antfåda äterrelåh. Denna fjoarmé 
beledfågasaf en flor myckenhet foglar, fjödjur 
och andra fifkar, fora af dem eller defs följefta* 
gare aga fin föda. Några dygn, imellan 3 til 
14, tö re fi Ilen komma Löpare (Delphi nus örca)* 
lom fordrifva från alla grunda Italien andra 
fifkar, få at råmen kan låggas der i fred, 
men nårmaft efter dem följa" Torfk (Gadus 
Callarias), Kabeljå (C. Morrhua), Långor (G,- 
Molva), Sey (G. virens), m. fl. : långre ifrån 
gå Sål (Phoca vitulina), 'Tum lare (Delphinus 
phocterajöch Haj (Sqaalus acamhias), farntyt- 
terft flora Valar (balxnar). Sillen flår fomlig< 
flådes på i - 200 famnars djup fom en vägjy,- 
från botten til ytan, och defs flörre fiender (tål- 
de i rad utanföre heia 50 milen parallek med 
ftranderna. 

L.ax (Salmo)upfliger i floderne och knflar fig 
med förunderlig Ayrka up förde högfta forsfar. 
Några djur ahflålla ordentliga fåg , utan 
at binda fig ril vifla tider. Man trodde for- 
dom, at Lemlar {Mus lemmus) rågnade ned 
från molnen a), men det år nu vål bekant, 
_ ___ G g 2 at 

t; Wormius utgaf 1653 ett bel bvaruii 


468 Om djur 

at de bolla til på högfta berg, hvarifrån de 
fomliga år afmarchera i otrolig mångd, De 

f å fin våg rått fram ofver vatten och land, 
ryta igenom hvad fom ligger i vågen , eller 
göra en omvåg, at komma i fin firat tilbaka: 
de förtåra grås och rötter, hvarigenom deras 
våg några finger djupt och 1-2 quarter bredt 
igånkånnes. Sådane ftråckor ligga få alnar ifrån 
hvarandra, men altid parallelt. Anmärknin- 
gar ofver väderleken vifa, at defie refor a n- 
itållas til undvikande af ovanlig köld eller Inö- 
mångd, fom de kånna långt förut. De kom- 
ma ledan tilbaka, men knapt T § 5 , ty utom 
andra åkommor, åtföljas de af ftort antal råf- 
var, mårdar och hermeliner a). Vid början af 
1600 talet öfverfvåmmades Bermuderne lå af 
råttor, at alt åteligt i hus och på marken för- 
tärdes: jorden var full af dem ;och tråden af 
deras bo: de fumrao från den ena til den an- 
dra och förfvunno efter 5' år nåftan på] en 
gång b ), förmodeligen af hunger, ty naturen 
brukar ofta denna utvåg , då en ohyra ofver 
måttan ökat fig, ja de upfråtaofta hvarannan 
inbördes. Vilaa aufvor fCol. macroura) up~ 
peholla fig i norra America til otrolig mångd, 
men då fnon ftångér dem från fin föda flyt- 
ta de til fkogarne hos Illinois, eller i fall af 
mifsvåxt der, til Penlylvanien och Virginien , 
i fådane Ikockar, at luften förmörkas, trå- 
dens 


a) Se Fet. Ac, Handi 
1740 och 1749. 

b) H1Jl.Ge7j.des Foy. 



i almånhet. 4 69 

dens quiftar afbrytas och marken betåckes til 
flere fots högd af tråck c). 

Gräshoppor, i fynnerhet Gryllus migra- 
torius, komma ibland i förfarliga harar trän 
Tartariet, följa vinden och hinna underftun- 
dom ända til Skotland, fom 1748. De för- 
mörka (olen och fortåra alt grönt, der de flå 
ned, utan at fkona barken på tråden d). I 
Slefien marktes 1746 otaliga flockar Trollflån- 
dor (Libellulae). Mon detta års torka hårutin- 
nan hade någon del? I America vandra på vis- 
fa (fållen en art myror hus ifrån hus, och åc 
ingen annan utvåg, ån at flytta undan tils de 
gjordt fitc befök och aftågat. Dylika fårder 
fke icke utan orfaber, hvilka böra fökasdels 
i delTe flxöfvares egna behof och lynne, dels 
i våderlek och andra tilfålligheter. 

216. Djurs kroppar åro utan genfågelfe 
de konrtigafte byggnader vi kånna, och ehu- 
ru ofulkomlig vår kunfkap om deras famman- 
fåttning, delars bruk, ra. m. kan vara, få år 
det lilla vi veta dock mer ån tilråckligt, at 
fatta ols i ytterfla förundran. Alt år afpas- 
fat och på det nogafte inrättat efter hvar arts 
förnödenheter. De åro ganfka fammanfatte 
och fullkomlige machiner, men orfaken, h vår- 
före man hittils med få ringa framgång kun- 
nat til deras förklarande nycja mecanilka och 
hydraulilka fanningar, bör icke allenaft fökas 
uti vår otilråckeliga kunlkap om machinens 

G g 3 min- 


c) Dr. Kalm , V. Ac. I ^//r.Gleditfch, Mem 
11 . [del Ac.de Berlin , VJ p. 


47Q Om djur 

rnmfla delar, utan til flor del utt den rege* 
rande hulvudkraft, fom uplifvar defle kon't- 
flycken. F,t kännande och tankande våfendes 
verkningar tyckas ald^les vara undan tagne i- 
ftån de lagar, fom fqrfarenheten lärt ofs at 
materia följer. Således, ehuru alla kropoens 
delar i fjeifva verket åtlyda vanliga rörelfe- 
lagar, lä blandas de likväl ofver alt, hindras 
eder förokas genom ljålens åtgärd, och torde 
man omfider genom nogaffe uträkningar öf- 
ver de förra kunna utftaka fforlelen af Hå- 
lens yårkan, ehuru man formodehgen aldrig 
kan besnpa fättet, 

Olkåliga djurens förhollande åfvertygar 
ofs fullkomiigen , at de icke åro hlotta ma- 
c.hiner, utan at de, älven lom vi , (fyras af 
något ädlare vafende. Vi åro uri okunnighet 
om defs art och egånteliga belkaffenhet , men 
derom tillåtas vi knapt tvifla , at det på något 
fått liknar vår fjåi, ehuru det år mycket o- 
fuiikomligare. De^as ytre finnens befkaffenhet 
och olika grader af fullkomlighet bidraga otvtf-. 
Velaktigt mycket til hvart djurs lårlkilta lynne 
och upförande: och efter de hafva kånlla och 
minne, hvarmedelft famlas årfarenhet, Hå kun* 
na de ock härigenom vinna en flags förädling. 
Vi fé derföre gamla djur med långt mera förfick- 
tighet undgå fina fienders förlåt och lift, än de 
unga. Detta (fräcke; fig dock på långt når 
icke ti! den hågd , fom hos månnifkan. U- 
tom våfenteilg fkilnad uti fjeifva våfendets na- 
tur, hårrorer fådant deraf, at djuren icke haf- 
ya några på inbillning grundade behof, utan en- 



i almånhef. 471 

clafi naturliga. Defle åro föda, ålfkog och förlvar 
e -not fiender. En , efter kroppens byggnad råttad 
böjelfe eller fin kånfia finftinctus), utvilar för 
hvar art de råtta föremålen (objeeta) , och låttec 
r.c nytja dem, dock kunna hårtil nödiga företa- 
ganden ofta genom öfning och lamlad årfaren- 
het anfeniigen httas och förbåtras. Den lom 
någoriunia kånner et eller annat djurs hushåll- 
ning kan icke tvifla at 11 i Ijelfva våiket 
ti igår. Det år förunderligt huru h var art 
kånner fina farliga fiender, åfven törfta gån- 
gen den ler dem. Jag har derpå ledr många 
märkvärdiga prof, både ibland de flora och 
niinlla kräken, lamt huru hvar på fittlåttfö- 
ker Ikydda fig. En art larv til en Curculio, 
fum bor imellan bagge ythinnorne på afplöf 
o :h lefver af det köttaktiga, Hamrar på de tor- 
ra hinnoroe, lom på en trumma, lå fnart en 
liten ichneumon, lom bredvid honom fökec 
inlågga et ågg , lotter fig på famma blad. Han 
kånner honom firax, Och friar fig ofta geno u 
fitt buller, men hans fiende har ock un lift , 
lom ej lållan hjelper honom til åndamået, 
h vilket jag med nöje flere gånger varit vitne 
til. För fina ungar våga djuren ofta lifvcc. 
De, fom lefva i låillkap, gifva hvarannan te- 
ken, ja fiåtta utuofler, lom Aporne vid G. H. 
udden, då de lljela i trägårdar eller plantager, 
famt för öfrigt hjelpa hvarandia både i aroete 
ocb inbördes förfvarande. Af alla år ingen, lom 
mer liknar månnifkan ,ån Simia Satyrus , hvi.ken 
åger läm ma gång , ftoriek , utfeende och invär- 
tes Ikapnad: den lkiljes trån andra Simhe der* 
Cig4 uti, 


47^ Om djur i almånhcf, 

uti, af ISrcn och benen på undre fidan åro 
köttfulle, at inga påfar finnas på infidan af kin- 
benen, at anficktet år platt, m. m. i h vilket 
alt, fa'mt defsutom til tånder, tunga, hjårna 
och de flelta öfriga omffåndighetcr den kom- 
mer åfverens med månnilkan , men Ikiljes dock 
i frun henne derutinnan, at ref benen åro 13 par, 
då de likväl i vårt flåckteganfka fållangå öf- 
ver 12. Skapnaden af några invårtes delar årej 
heller aldeies lika e). Oacktad (å|befynnerlig öf- 
verensftåmmeife finnes dock hos detta djur icke 
någon lådan förmögenhet, at fatta abftrafta 
begrep och at tala, lom hos månnilkan , ehuru 
det kan låra åtlkilliga kroppsöfningar , fåfom at 
gå årender, at fitta til bords, at åta lom folk , 
m. m.1 De råafle tolkflag hafva något Ipråk ; 
men hos delfe finnes icke ringafte fpor der- 
til. Jag vet vål hvad fom kan invandas , nernii- 
gen at månnilkor, fom blifvit upfödde biand 
vilddjur hafva funnits fpringa på 4 föc- 
fer , klifva behändigt i tråd , och oförmög- 
ne, at gifva annat, ån vildt late. Härpå kan 
ock ännu ej annat fvaras, ån at exemplen 
åro få och kanlke ej vederbörligen underlök- 
te, då de framftält fig: defie uflingar hafva 
förmodeligen kunnat bringastil något förnuft , 
ehuru defs fvårare, ju åldre de varit. Manni- 
ikan år fåledes veterligen der enda vålende på 
jordklotet, lom kan och bör genom tankar 
och betrakcelfer öfver det kringvarande lyfta 
hg öfver grufet til Skaparen , lamt vörda och 
årkånna defs oändeiiga fullkomligheter. 

FF.M> 

f) Gr ef ve de Buftön, Hift. A at. 


473 


Om djurens föda och tilvåxf. 

FF.MTF. CAPITLET, 

Om Djurens föda ocb ti/växt. 

217. Efter djurens mångfaldiga och olika 
arter måfle ock fårfkilc fpis vara nödig. Na- 
turen har anflagit {förre delen at njuta under* 
holl af våxtriket; fomlige lefva af rof; andre 
af as, och minlta antalet njuter af ftenrtket 
uppehälle. Utom Helix lapicida, fom tyckes 
fråca hårda kalkftcn, hafva Pholades egente- 
ligen tilboll uti lera, mårgel och kalkften. Man 
kunde tro, at de inkommit, då åmnet varit 
mjukt, men det år befunnit, at hårda kalkflenar , 
fom tagits i falla berg och brukats til fåftnings- 
byggnad vid Touion uti hafsvatnet, hafva fe* 
dermera blifvit af defle djur angripne f ). De ly- 
nas icke hårtil äga någon frätande våtlka , åt. 
mmlfone finnes intet fpor derefter, då de äras. 

Uti naturens hushoilning år ingen ting 
förgåfves inrättat. At alla arter och djur måtte 
bibehollas uti en vifs efter behofven nfpiiffdd 
mängd , la bar hva^t Ilågte fina egna boitål- 
ien , egen inq&anjermg och egna fiender. Här- 
igenom holks, h&flpens Ikådeplats jåmnt vid 
makt. De* lom år fjukt eller brififåliigt Itry- 
ker gemenligen fculf med, döda växter och 
djur förtäras, ohyggeligheter fkaffas utur vä. 
gen, hvarmedellt naturens prackt bevaras och 
förnyas g). Alla djur bidraga hårtil under 
det de etterftråfva fin egen fördel, dock ut- 
rättas malt af de minfia. De Hora åro dels uti 

G g 5 gan- 


/ j Hr. Fougeroux de 
Bondaroi, Mem. des < Sf. 
Etr. tom. 


g) Hr. v. Linne, Am. 
Ac. H. (. q. 


474 Om djurs föda 

ganfka ringa antal emot de fmä, delsmycket 
mindre fråtande. Hvad obefkrifvelig mångd 
mygg och andra infeder plåga icke Lappar- 
ne och deras hjordar? I Quayaquil åc under 
rågntiden 1 å otalig myckenhet at allehanda yr- 
fånad, at obetåckt ljus inom några minuter 
utflåckes, farm nåla, mun, ögon och öron 
hvart ögonblick dermed fyllas )j). Myror åro 
ibland beta lånders fvårare plågor. På Gui- 
nea-kuflen bygger en hvit art mer ån 20 föts 
höga torn a£ rödt ler. Under orirntal-tiden 
år ock luften der förmörkad af yrtå, beryn- 
r.erligen flyg-myror, fbm af vinden drifvas 
f å ymnigt från landet , ac hafvets yta träffas 
dermed til anfenlig vidd betåckt ?). Uti Li- 
ma, hvaråfl: aldrig rågnar, åro hufen endad 
tåckte med tunna bråder, hvaröfver lågges nå- 
gon jord , at döfva foiftrålarne. Håruti för- 
ökas ohyra , i fynnerhet vågglöfs och lop- 
por, få ymnigt, at når en våderil kringfö- 
rer Rycken af denna löfa betäckning på ga- 
torna, blifver folket af millioner fådana kråk 
likfom ofverfvåmmadt. Den röda fårg haf- 
vet på flere mils få:t underflundom vifår, kom- 
mer ibland af en art kräftor k)> ibland af Imå 
genomfkinliga jordloppor (podurrej, fom Ivaf- 

va- 


b) Ib, Uiloa. 

Då I e Mmre /ände en 
båt til Flug-bn , var vid 
återkommen folk , båt , å 
rot , ocb a It , bvad fom bolls 
4fver vuttetli aldeles Jvart 


af en artjmå flugor , få 
at man i början ej kände 
igen fitt egit folk, 

/) Römer. 
k) Cowley, Genes, 
!3rignon t jdmfSr §. $Sf, 


och tilvåxt. 475 

va en e’d-röd flåok på hufvudet /;. Stundom 
ef betas de vidlyftigaffe ångar, och flere mils 
fkogar afklådas, at de Itå nakne, lom mitt i 
vintern. Hvad förfärlig roångd fodras icke 
hårcii ? Med få ord : i jorden , i vatten , på vax- 
ter och andra djur uppeholler fig en otalig 
fkjra lmå kråk, och troligen år Ijelfva luft- 
kretfen deraf tull underftundom , ehuru deras 
finhet ofcaft gör dem omårkeliga, Monne ic- 
ke en del af den dalring, lom mårkes i luf- 
ten på klara och varma lommar dagar, kom- 
mer af millioner fmå yrfå, lora vimla der? 
Det år åtminftone visit , atom våra ögon vo- 
ro (å (kapade, at vi icke redigt kunde fe nå- 
got, (om vore mindre ån i c. fot, (kulle en 
bifvårm ungefårligen föreftälia ols en (lik dul- 
ring. At för ofrigt en af upftigande dunffer 
beltåndigt föränderlig refraction hår bidrager, 
år aldeies otvifvelaktigt. 

2 ig. Maten undergår åtfkiUig beredning i 
kroppen. Om den år falt fönderdeias och blan- 
das den med fpått under tuggningen. Sedan 
går den genom fvaljet och matftrupen ned uti 
magen, der ytterligare uplosning föregår, och 
förvändes til grötiik grå mölja med lyrlig lukt. 
Hårtil bidraga vårma, tiiblanning af några låf- 
ter, rörelfer, m. ro, Genom andra magmyn- 
ningen (pvlorus)ingår mallan i förlta tarmen 
(duodenur. hvaråll laft från kröfen (pan- 
creas) och gallan tilkommer, löm gör den tun- 
nare och lo vitare, medellt de vattenaktiga och 

fe- 

“ 


l) Schooton, m. fl . 


47<$ Om djurens föda 

feta åmnens båtre blanning. Uti de andra 2 
fmu-tarmarna (lejunum och Ileum) beredes 
den ännu vidare, medelll deras rörelfe (mo- 
tus periftakicus) och laft til en mild och fö- 
dande chylus. Under alt detta fuga mjölk- 
Sdrorne (vafa lactea) det finalte åt lig, upfo- 
dra det genom tarmkåxet (mefenterium) om- 
fider til mjölkblålän (cyfterna chyli), famt ef- 
ter tilfats af lympha derifrån genom mjölk- 
roret (du£tus thoracicus) up til vånftra klaf- 
ådren (vena fubclavia finiftra) , der den forfl 
blandas med bloden , och fedan af hålådern fö- 
res til högra hjertårat. Matens grofvare delar 
utdrifvas genom de ftora tarmarna (coecum, 
colon och recium). 

Det har för många varit en Hotellen vid 
Naturens utredande, at de inbillat fig fullkom- 
lig likhet i alla defs operationer af famma 
art, ehuru dagelig ärfarenhet vi lär ols oånde- 
liga förändringar. En del hafva trodt dige- 
flion vara en vårkel ig galning, efter materien 
Ivåller, hettar och förändras m ) , men fom in- 
tet fpiritucfum alllras och magläfterne ej fun- 
nits åga fermenterande kraft, har denna me- 
ning förlorat lig, och andre trodt den beftå 
i mecanilk löndermalning medellt magens 
mulklar. Efter en mulkel af 112 grans vickt 
kan åftadkomma 3720 Ikålpunds kraft, trod- 
des magen, lom väger 8 lod, vara i llånd, 
at värka med 129 51 Ik. Ilyrka, hvartil lades 
underlifvets mulklar och diaphragma af 8223 

grans 


w)v. Helmont, Willis,Barchufen, Altruc,»./?. 


och tilvåxt. 477 

grans vickt med förmåga, (varande emot 
248235 n). Men (om vära magar Iro hinn- 
aktige kunna de omöjligen, åtminftone ej utan 
kånning vårkftålla dylik (önderkryftning , och 
defsutom endaft då, når de åro fulle, hvartil 
hos en fullvuxen vanligen fodras omtrent 6 
(kålpund. Således Acer det icke enfamt genom 
utvårtes vold, och om hår ej eller finnes nå- 
gon fullkomlig gåfning, (å föregår dock en 
chemifk fördelning och ny förening, (om myc- 
ket nåra dermed kommer öfveréns, ty helt 
olika ämnen uplöfas , brytas och förändras til 
en mild födande våt(ka, hvarunder en myc- 
kenhet antifeptilk luftfyra lolTas, fom dämpar 
och hindrar rota inom kroppen. 

Så tilgår ungefärligen hos månniflcan och 
Stlkllliga andra djur, hvarvid dock vida be(yn- 
nerligheter förekomma efter arternas olika lyn- 
ne. De foglar, fom lefva af frö eller andra 
växters delar, hafva en ganfka tjock mufculös 
mage, hvaråfl matfmåltningen förnåmligafi: (ker 
genom féndermalning. Om en kalkon t. e. 
lvåljer glas, förtent jårnblåck, m. m. befinnas 
efter digeftion defTe åmnen brutna eller plat- 
tade, faft dertil ibland fodrats öfver 500 (kål- 
punds kraft. Fylles en cylinder af förtent jårn- 
1 blåck naed fåd och låmnas öpen vid åndarne , 
i utom et fint galler, fom hindrar kornens ut- 
I rinnande, få märkes på dem ingen annan förån- 
! dring', fedan de med (itt foder paflerat kråfvan , 
ån någon upfvållning af fucktighct. Hos andra 

åter. 


n) Pitcarn, 


478 Om djurens föda 

Ster, fom hafva hinnakcig mnga och lefva af 
kött, kan hvarken dylik föndeikramning åitad- 
kommas, ej eller år den nödig, tydeågaenup- 
Jöfinde raagfaft (Hquorgadricus). At öfveityga 
fighårorn behöfves alienad, at låta en roflbgel 
fvålja karda åttmen, (å finnas de aldeles obrut- 
ne gå fin våg, men om kött innedånges i 
jårnblåcks dola med galler för åndarne, angri- 
pes och digereras det (amma o). Chylus hos 
foglarnelkall vara helt klar och genomfltiniig />).- 
Somlige djur, fom nöt (Pecora), hafva inga 
ofvertånder framuti munnen, utanmåde med 
tilhjelp af de undre och tungan (lita af gråfet. 
Defle fvålja fin föda ofullkomligen fördelad, 
men kunna fedan under hvila ä nyo bringa den 
i munnen til ytterligare (öndertuggning, hvil- 
ket kallas idifia. Hos dem finnes canalen, 
(oro maten genomgår, på 4 (fållen anfenligen 
utvidgad, hvilka ock gemenligen få namn af 
magar. Vid förda fvåljningen går den endafl 
til de 2 förda, men efter omtuggningen dem 
förbi til den tredje q). Tånder tjäna ej a’ tid 
til tugening , utan ibland allena til rofvets fad- 
hollande, fom hos Hajen. Underdundom fin- 
nas aldeles inga tånder i munnen utan ma- 
ten 


0) Hr . de Reaumur 

bor an fl oh de [fe och dy li- 
ke uplyfande forfik. Meni. 
de /’ Ac. de Paris 17 j 2. 

p) Ht a/a lympbatica d- 
ro nu fundne hade hos i 
fog/ar , ampbibier ocb fi- 1 


fkar. Se PbiL Tr. rfig 
ocb rfi 9. 

q} Ilr, 0 ’ Aubentort 
bar utredt inecanijmen 
vid idiflavde i Mem. di 
/’ Ac, de Paris 176g, 


och tilvåxt. 479 

ten (Viljes hel, och födan antingen fmeker fullt, 
dier endad utfuges.Pamt deretter utkadas. Hu- 
ru dec tilgår hos minda kraken vet man icke 
med fåkerhet. Inre bygnadens finhet har oittils 
hindrat nödiga underfökningar. 

Efter djurens olika ålder få njuta de ock 
olika föda. Alla dåggande djurs ungar fot ta- 
ra i början endad fin moders mjoik och vän- 
jas fmåningom vid dadigare underhöll. Li- 
kaledes de flede andre Behöfva fpädare föda 
innan, ån fedan de fullvux't. 

Under våtlkornaj knnglopp afikiljas gal- 
la, fuccus pancreaticus, m. m. på fina beftåm- 
da dållen i körtlar och egna kärl, (amt de 
öfverflödiga vattenaktiga partik ! ar igenom nju- 
rar och urin-gångar. Genom ändarne af de 
finade pulsådror utfilas den få kallada omår- 
keliga utdundningen. Man vet af många års 
förfök, at af 8 (kålpunds näring gå hos mån- 
nifkan $ bort på detta fåttet r). Genom 
fvett, (pått, m. m. af(kiljes likaledes en hop 
partiklar. Man har i anledning af omärkliga 
utdundningen giordt uträkning, at hela krop- 
pen få förnctes, at efter 10 år föga år quar 
af defs förra ämne. Detta grundar fig på föl- 
jande fatfer. Af 8 fkålpunds förtäring dannar 
omtrent ^ eller 5 lod quar i kroppen, men 
fom defs tyngd ej ändras, få långe alt dår vål 

til, 

r) Sandorius , Medi- crttioner. Dödar tharje- 
cina ! -ntica. Han gjorde der mer a i 10 är anflält 
förfbk i 3 0 är , vägde fig, j flika fbrfåk och Keil i 7. 
Hn mat , drick ocb alla ex - ] 


480 Om djurens föda 

til , roSfte i det nårmafte lika mycket afnötaå 
och bortföras. Skedde detta i ordning efter 
partiklarnes ålder fkulle den på omtrent 2 $ 
år aldeles förnyas, men förmodeligen nötas 
nyare och ålare om hvarandra efter befkaf* 
fenhet och omftåndigheter, h varigenom hän- 
der, at ehuru de ålflaoupborligen minfkas, blif- 
va de dock aldrig fullt afikilde. Således befin- 
nas af dem återftå vid förfta årets flut litet öf ver 
vid flutet af det andra något mer ån f, vid 
flutet af det tredje och få vidare, då efter 
ig alienafl blifver en återflod af A- Nötnin- 
gens mångd år hår antagen efter et ungefär- 
ligt medeltal, ty naturligtvis flå faflare delar 
Jångre emot , ån lofa och flytande. Såttas be- 
nen utgöra 60, mjuka åmnen 70, och våt- 
fkorne 20 , famt de flftnemdas förlkingring 
antages fke dubbelt fortare, ande blötas,och 
deflas 10 gånger fnarare ån de foflas, (3 vifac 
uträkning , at når benen förlora 3 lod , mifta 
löfare åmnen 3? och de flytande 20 r). 

219. En flor hop djur hafva vid födflen 

un- 


r) Se Job. Bernoul- 
lis dijfi de nutritione. 
Hanuplyfer denna uträk~ 
ning med exempel af t po 
fkälp uvd vatten i et kärl . 
jitur bvilket dageligen 
t ages j A ha ecb flås 
lika mycket vin i ftäliet. 
Härigenom minfitas ovp- 
fyöritgcn vatnet t ut anat 


va gon fin blifva aldeles 
flut. Efter 36 p dagar bliv 
det äterfläende vatnet 


3 6 f 


bvi /- 


{g8oo) 5 64 
kens värde genom loga - 
rithmer latt finnes , men 
(kattas annars fodra fina 
3 månader at med vifi - 
bet uträknas. 


och tilvaxt.’ 48 s 

ungefärligen famma fkapnad , fom dä de hunnit 
til mognad, och (kilias endaA genom ftorlek 
ifrån hvarandra. Fyrfotade djur framkom-ma 
med nåftanalh delar ända til hår, men tånder, 
horn och dylika , (om for fpådaffe åldern åro 
onyttiga , tilvåxa federmera. Uti ottonde må- 
naden börja på hjortar 2 uphöjningar vifa fig 
i uannan, hvilka efterhand tiltaga och ånteli- 
gen blifva fullkomlige horn. De gamle fålla 
årligen både horn och hår. Ihåiige horn, (om 
hos fånad, får, m. fl., fnta quar år ifrån år. 
Foglar kläckas fjåderlöfe, men fnart börja de 
mjuke (å kallade blodpinnar utflicka, flålde i 
q .incuncer, utur hvars fpetfar fjådrar våxa: 
ving och fljert- pennor blifva flft färdige, hvil- 
ka åfven årligen ömlås. Men en flor mängd 
andra djur antaga under fin lefnad flera f» o- 
lika utfeender, atman, utankun(kap omfam- 
manbanget, omöjligen kan inbilla fig, at de åro 
famma djur. En groda lågeer råm i vatten, 
af den danas et djur med flort hufvud, fom 
liknar fi(k. Efter en tid får det 4 fotter, och 
anfeendc af ödla. Omflder förloras fljerten, 
och en vanlig groda framkommer. De gam- 
le gåfvo viflä förändringar namn af förvand- 
lingar , man vet dock nu, at de beflå icke u« 
ti annat, ån flera utom hvarandra fittande hu- 
dar, fom efter hand afklådas. Utom en del 
Amphibier ä'o Tn(e<fler egenteligen fådane än- 
dringar underkaflade. Alla aflågga flera gån-, 
ger fin hud och blifva icke (kickelige ti 
Häcktets fortplantning förr, ån detta år fulH 

H h gjord t * 


2: dr a Ba?id. 


:> 
* * 





48* Om djurens föda 

gjordt, dock andras icke fkapnaden altid här* 
vid, ja fipindlar, kräftor och ftorre delen , (om 
icke få vingar, åro fig under hela 1 ef nads lop- 
pet like, farg och ftorlek undantagne: men 
med andra forholler det fig icke ia. De vifa 
fig gemeniigen under 2 olika geftalter innan 
de blifva fullkomlige. Den förra, ledan de 
blitvir antingen lefvande födde, eller af ågg 
utkläckte , plågar kallas Skråpuk (larva). De lik- 
na då maikar af mångahanda flag, åta Inålt, 
växa fort, aflågga ibland anda til j hudar, 
utan at våfentelieen ändra utfeende, ja en del 
afklada tillika inåifvor och lungrör, hvilket 
jag hos vildfkråpukar funnit vårkeiigen fkes), 
och kanlke händer hos fiere. Sedan Skråpu- 
ken vunnit fin mognad framkommer , då hu- 
den afiågges, djurer under ny fkapnad, iom 
plågar få namn af linding (pupa), och icke 
annat år, ån det tilkommaode fullkomliga in- 
ledet, hvars alla delar, ben, hufvud , mage, 
ro. ro. åro ofverdragne med et på det noga- 
fte pallande ikal. Sjelfva vingarna lisga ihop- 
vikno uti egna foder. Forficula , de flefte He- 
miptera, Ephemera , Libellula, m. fl. hafva 
lindingar, iom endaft i anfende til vingfodren 
fkiljas ifrån fina ikråpukar. För öfrigit gå, 
fpringa, åta och lefva de på lamma fått, Så- 
dane lindingar må heta half-nympher ( Semi- 
nymphte). Alla andra åro uti en vils fvaghet, 
gömde i ikrymflor eller enkom dertil af ikrå- 
pukarne tilvårkade bylfor; åta icke uti detta 
tilftånd, ehuru det ibland kan räcka hela å- 

ret, 


f) Se Vet. Aq> H. i~6s. 



och til växt. 485 


ret, och längre, om man behagar t), famc 
förblifva jåmnt på famma ftålle. Somlige af 
defle bafva fodren til fotter, fnabel, vingar, 
m. m. fammanhångande, fåat inuti liggande 
inle£ts delar Ivårare igenkännas. Deffe få namn 
af gulddåckor (chryfalides). Fjärilars lindingar 
åro fådane, och ibland dem någre förgyllde 
medelft en filfverh vit liera, (om iyfer igenom 
et gult och genomlkinligt Ikal u). Storre de- 
len af Coleoptra, Neuroptera och Diptera hat- 
va lindingar hvaruppå alla inleélets delar åro 
Ikillde ochtydelige. De kallas nympher. Här- 
vid bör dock nämnas en befynnerlighet hos 
Ikråpukar til vida Diptera.- Når de Ikola än- 
dra ikapnad aflåggcs icke huden , uran krop- 
pen drager ihop fig i form af elliploid, hvars 
ytre fkinn hårdnar til och derifrån fl<iljes in- 
uti ny mphen , fom i början år in och ut vänd. 

Defla förändringar äro viflerligen all up- 
märkfamhet värde. Fn Kålmalk t. e. liar 18 
fotter, 9 luftrör på hvar fida, och 12 ögon, 
men inga aflelfe -lemmar, famt åter grof 
mat, dubbelt om dygnet emot fin tyngd. ^ E- 
mot höften fökes någon fåker plats, der 
han fpinner en trå om kroppen och flryker 
af (ig gamla huden, då en gulldåcka framkom- 
mer, utan fotter ’ blind 5 fom aldeles intet kan 
flytta fig och öfver hela vintern icke tager rin- 

H h 2 ga • 


t) Genom utdunftnin- 
gens proportionerande 
kun man efter behag på* 
Jkyndu eller hindra ut~ 
klackningen . 


U) UyUentåder får Jin 
guldfärg af dylik grund t 
ty gul genom/kin/ig ver- 
nis ftrykes ojver f årfil f * 
mig. " 



4?4 Om djurens föda 

gaffeföda. Vårtiden fpricker gulldockan, et djur 
utkryper med 6 fotter; fomhartufendetals ögon; 
fom åger 4 vingar at flyga med, bvilket äger 
visft kön och nu uti fm mogna ålder endaft lef ver 
af den tunna honings-faft, iom hämtas i blom- 
mor. Man vet knapt om icke egna ögon be- 
draga, då förfta gången (ådant anmärkes. Et 
myggs (kråpuk lefver fin hela tid i vatnet och 
dör, otm han holles långe i luften ; defs pupa 
lef ver det* åfven , men huru omkelige dyka- 
re Sm icke fjelfve vingade infe&erne ? El ur 11 
underliga Sto defla et odh (amma djurs för- 
ändringar? 

En del mafknr 5 ro under hela lefnadslop- 
pet icke heller aldeles like, dock (ke ej för- 
ändringar genom hudens aflåggande. Huru 
fnåckors och mmfiors täcka (ka! danas fynes 
ej ånnu vara filräckeligen utrönt. At de En- 
(kalige vridne komma utur äggen med allenafi: 
1 omgång eller 1 i, och med tiden fa de öf- 
riga genom en tilhårdnande , från det til vä- 
xande djurets obetäckta delar utdrifven flem 
(juxtapofitione ), på (amma fått, (öm Coral- 
lernas ftenfkårpa tilvårkas, påfiSs af en del 
Naturkunnige x). MufleMkal blifva efter den- 
na anledning genom nya vidhäftade fogor åf- 
ven ftörre, alt fom djupet växer; men fom 
det icke (ker uti (nåckltnea, fa upkommer der- 
igenom ringa förändring uri (kapnad. Andre 
åter förfåkra, at de omtalte kräk mur fjeltVa 
åggen medföra (kal af lika många fplra’, (om 


jc) Hr. dt Reaumur, Mem, de t Ac t qoy ocb q 16. 


f Och ' tilvåxf. 485 

de gamle åga, men mindre, hvilka dock ge- 
nom inuti löpande nårings(äft(intus fulcepno* 
ne) tilvåxa, nåftan (om ben i djurs kroppar y). 
Ron ocb förfok böra flita denna tvifl. 

Djur-örter tyckas undergå be(ynner!igare 
ombyten. Når de af ågg här Aamma, födas och 
upvåxa de på (amma lått, (om örter, men få 
(hart blommorne hunnit framdrifvas, åro de 
djur, fom genom rof eller annan (jelftagen 
nåring måfle underholla fig z). Hår åro få* 
ledes bagge rikens grånför förenade. En po- 
lyp och et Iiffödande grås (graraen viviparum) 
likna hvarandra både i utfeende och fortplant- 
ning. 

SJETTE CAPITLET, 

Om djurs fortplantning . 

220. De minfla kräkens hiAoria har i le- 
nare tider fullkomligen undanröjt de anled- 
ningar, fom fordom gjcrde, at man trodde 
dem genom förrutnelfe kunna alftras (gener a- 
tio aquivoca). Det år vål (ånt, at vi icke ån- 
nu åro i ftånd, at tydeligen af minfla åmne* 
nas lynne bevifa omöjligheten , men det gör 
tilfylleft, at inga rön eller ö(vertygande (kål 
för motfatfen hittils blifvit anförde. Det med - 
gifves af alla, at djuren kunna alftra fina li- 
kar. Bör man då tro, at famma flags djur åf- 
ven kunna framkomma under förrutnelfe, u* 
tan at vara förfedd med de aldrapåliteligafte 

H h 3 prof? 


y ) Hr. Klein, AbbAtbeil. 
von Danz. Gejelfcb. ll\ z) Hr, v. Linné. S. H. 


4S6 Om djurs 

prof? År det vål troligt, at naturen brukar få 
olika utvågar til aldeles lika djurs framfkaf- 
fande? Åger man rättighet til fådan milstan- 
ka blott derföre, at omöjligheten icke kan be* 
vifas ? Rön och förfök åro uti Naturkunnig- 
heten de råtta ledband, (lappa vi dem, få rå- 
kas irrgångar utan ånda. Man kan icke ty- 
deiigare bevda omöjligheten af en eicphants 
åldring genom förrutnelle, ån en flugas. Med 
hvad (kål kan man då yrka det ena mer, ån 
det andra? 

221. Djurens fortplantning (l<er vanligen 
på 2 fått, antingen genom agg eller le f vande un- 
gar ; men fom ågg afven finnas hos dem , fom 
(öda lefvande, (å tyckes (kilnaden endaftder- 
uti beflå, at aggen utom eller inom kroppen 
utklåckas , ja de fmå kraken låra ofs en annan 
och underlig förändring. Håftflugan (hippo- 
bofca) föder en linding, eller råttare, en in- 
uti modren utkläckt och fullvuxen (kråpuk, 
hviiken, få fnart han kommer utom hennes 
kropp, förvandlas til nymph inom (in tilhård- 
nande hud a). Somlige djur föda villa tider 
lefvande ungar, andra tider ågg, (omAphides, 

Djur-örter fortplantas aldeles fom vaxter. 
De (kjuta grenar, hvilka antingen efter en tid 
affalla och lefva för lig allena, eller ock (it- 
ta quar, lamt ut(l<juta fjelfve nya quiflar, o. f 
V. v). Ja, en del ma(kar, i fynnerhet Poly- 
per 


a) Hr. de Reaumur, tbe corallines by J. F.llis, 
HiJl , des ivfcfi, VI. At de äro djur bevifar 

b) Se. Hut. Hiftory of\Jamma aud or ytterligare 


fortplantning. 487 

per (Hydrte), kunna (kåras i mångfaldiga bi- 
tar, och af hvardera återvåxer et fullkomligt 
djur af (.imma art c) , hviikec i djur riket åc 
en gan(ka befynnerlig egenlkap. Polyperna var- 
pa dock åfven agg, men endaft höfletiden, 
om jag får doma af det, fom fvenfke arter 
vift mig^). Denna befynnerliga förmåga , at 
återfå förlorada eller bortlkurna kroppsdelar 
tilhörer åtlkilliga Ma (kar, Infeåer, ja åfven 
Amphibier. At kräftor (om miftat klor, kun- 
na få nya igån , har långe varit bekant, men 
at metmalkar (lumbrici), Sniglar (limaces), 
(amt åfven odlor (lacerta?) och grodor (rante) 
åga (amma förmån, intyga nyare ron. Det 
år virterligen förunderligt at på en Salaman- 
dra inom 2 månader finna 99 ben fofficula) 
aiftras i nya fotter, vuxne i (fallet för de af- 
(kurne: kåkar och fljert kunna likaledes åter- 
våxa e). 

H h 4 Af- 


i Pbil. Tr. 1767 ernot Hrr. 
Bafler och Pallas. 

c) Se Hift. des Poly- 
pes par Mr . Trembley. 

d) Hrr. de Reaumur 
och Judieu bafva funnit 
Kamm-polypcr {polypes a 
pannacbe) varpa bruna 
platta agg, dd de llifva 
gamla. Hr. Trembley 
Jamlade höfletiden 1745 i 
England , på vatnet fly- 
tande agg , fom fördes i 


papper til Holland, der 
de ut (Irödde på vatten ut • 
kläcktes i följande Ja- 
nuarii manad. 

e) Prof. Spallanzani 
i Modena bar med ytter - 
fl a 110a granhet an fl dit des- 
Ja och flere for fök , bvil- 
ka fedan aj andre bhf - 
vit eftergjorde , ehuru 
omftdndigheternc ej aUc- 
flddes tillåtit lika jr am- 
gång. 




> 

* ■ 



iiJi 


i 



$ 



V 


rf 


488 Om djurs 

Afligheten år ganlka olika, De rtore dju- 
ren få mindre antal ungar, ån de (må. En ele- 
phant föder et foder på tu år, då en alman 
fluga (mulca carnivora) på en gång kan bafva 
20000 lefvande ungar uti fig f). 

Fyrfotade djuren (Mammalia) föda alla 
lefvande ungar. Foglarna lågga ågg. En dtl 
Amphibier ioda lefvande, andre agg. Fifkar- 
ne åro ibland de aldra afligaftedjur. Den (om 
betänker hvad oåndelig mångd fill ocb ftröm- 
ming (Clupea) årligen fångas, all den (låck- 
fi(k, fbm uptages, m. m. roåfte falla i förun- 
dran, at hafvet ånnu hyfer invånare af des- 
fa arter. Det blifver dock någorlunda begrip- 
ligt, når man vet, atenAfp (eyprinus Afpius) 
om 6 marker kan hafva 141960 råmkorn på 
en gång, en Id (c. Idus) om 2 mark. 60375, 
en Braxen (c. brama) om 2 % na. 137 8 12, en 
Mort (c. rutilus) om 20 | lod7i82o,enKarp 
(c. carpio) om 54 lod 203109, en Linnare 
om 40 lod 383252, en Aborre (perca fluvia- 
tilis) om 44 lod 66150, en Gadda (efox lu- 
cius) om 35 marker 272160, en Nors ( Sal- 
mo eperlanus) om 4 lod 38278 , en Makril 
(Scomber fcombrus) om 36 lod 546681, en 
lill (clupea harengus) om 20 lod 36960, en 
Flundra (Pleur. flefus) om 52 lod 1357400, en 
Stockfifk (Gadus morrhua) 9344000 g) , o. fl 
V. Defle antal,ehuruan(enligede tyckas vara, 
åro dock fåkert förfmå, at uttrycka afligheten, 

dels 


/) Hr, de Reaumur. j Pbil. Tr, i~]6q ; Leeu* 
g) Se /A Ac, ILqåijl venhoek , Ar. Hat. IL 


fortplantning. 489 

dels emedan all råmen ej på en gäng år få vuxen, 
at den kan noga räknas, dels efter de underfökte 
förroodeligen icke jufl: varit de afligafte, och kan- 
fke redan ilåppc en hop ågg. Ibland fifkar föda 
ålen (murarna anguilia) och kanfke några få 
andra, lefvande ungar. Alla .'jtnlecter vårpa 
ågg, utom bladlös ,~Cocci , en del flugor (mu- 
icx), gråfuggor fonifci), enögon (monoculi), 
fkorpioner, och til åfventyrs några få andra. Af 
inafkar foda^ockfå en del lefvande, en del ågg. 

222. Aggen be boj va genom hann ar nes Jad 
uplijvas , om de til Häcktets förökning fkolablif- 
va tjenlige; ty ehuru honor af ågglåggande 
arter, åfven i annan håndelfe vårpa, få kom- 
ma dock utur defle ågg aldrig ungar. Ibland 
de flåfla djur år det oomgångeligt, at fåden 
(femen )emottages inom honans kropp , hvilken 
förrättning kallas parning. Filkar och grodor 
åro de enda, fom veterligen härifrån kunna un- 
dantagas. Så vida man hittils vet hafva bagge 
könen af de förra ingen beblandelfe, utan han- 
narne utfputa fin mjölke, fom kanfke ibland af 
honorne glupfkt upHukas, men åfven utom 
kroppen af fjelfva äggen kan infupas. At ö- 
gonfkenligen ofvertyga Hg hårom , bör genom 
lackta Hrykning på en fifkhonas mage mogen 
råm uttryckas i en balja med vatten : om den- 
na fedan lämnas Hg fjelf rucnar den innan 
kort, men om deröfver på farorna fått uttvin- 
gas hannens mjölke uplifvas äggen och gif- 
va i finom tid fmå fifkar. Hår fker fåle.fes 
en befynnerlig och högfl märkvärdig befröd- 
ning, hvilken åfven lyckats med råm utur honi , 

Hh j fom 


490 Om djurs 

fom varit död 4 - 5 dygn b). Grodors agg 
befrödas åfven utom kroppen , men härvid fö- 
regår dock något, fom liknar parning, ty han- 
nen fåtter fig pä honans rygg, omfattar hen- 
ne ganfka faft och villa arter hela 40 dygn, 
han utdrager råmkornen , fom fitta i rad vid 
en {trång, och i det famma de komma utom 
honan öfvergjuter dem med fåd i). Denna 
råm kan icke i utfeende fkiljas från den , fom 
icke blifvit befrödad, noen dåden fenare rut- 
nar, uplifvas efter hand den förra och blifver 
omfidcr föråndrad til få kallade Rumptroll el- 
ler grodungar med fvanfar utan fotter. Rå- 
men kan fåledes hår icke egenteligen bollas 
för ågg, ty den utklåckes ej, utan forbytes 
froåningom k). Dylik befrodning, fom kan 
fke utom kroppen, lämnar Naturkunnigheten 
et aldeles nytt falt til mångfaldiga förlök , e- 
medan fårflcilra arters beblandeller kunna gö- 
ras åfven få lått, fom i ört-riket, hvarigenom 
den mörka generations' hemligheten utan tvif- 
vel, åtminflone til någon del blottas. Hvad, 
fom föregifves om Rana pipa från Surinam , 
at råmen utbryter genom ryggen och der ut- 
klåckes, år aldeles ogrundat: den utgår på van- 
ligt ftålle med et fegtflem, öfver hvilket mo- 
dren fédan våkrar ryggen, då det faftnar och 
fitter quar tils ungarne kunna ombåra henres 


b) Fbrftken åro ? jor- 
de med Lax och Forel- 
ler ( Salmo ). Se Mem. de 
1’ Ac. de Berlin 1766. 


i) övvammardam , 
Roefel. 

k) Spallanzani. 


fortplantning. 49 1 

fårforg. Tvattas en fådan afFaller hela råm- 
{korpan. 

Ibland infefterna förefaller något , fom i 
förfta påfeendet tyckes bevifa at parning åc 
onådig til fortplantning. En bladlus foder me- 
rendels lefvande ungar. Om någon af dem 
flxax efter födflen affk.il jes och fåttes utom ge- 
menfkap med alla andra at (itt flåckte, (å tö> 
der den åndock ungar. Och få vidare om en 
af dem frånfkiljes. Jag har flere gånger gjordt 
della forfok, och 5ro cilforne af de ypperli» 
gafte Naturkunnige flike anftålte /). Samman- 
hanget år fådant. Hela våren och fommaren 
foda de lefvande ungar, och utan parning. 
En enda kan på 3 veckor foda anda til 100. 
Alla fodren äro denna tiden honor, men emot 
höften födas åfven hannar , då fker parning 
och härefter låggas agg, fom nåfta vår utkläc- 
kas. Således år en parning tilråcklig hos des- 
fa, fom man visft vet, til io:e led, få at i 
modrens lif befrödas med äggen ånda til bar- 
ne-barns barns-barns- barns-barns-barns-barns- 
barne-barn. Hvem fkulle tro, at Skaparen gjordt* 
et lå befynnerligt undantag med defle ftnå for- 


/) Näpligen lär er nå- 
gon Drottning vid lin ne- 
derkomft blifvit nogare 
uppafiad y än det fkedt med 
defifia kräk, hvars barn- 
fän gar til dag och t i mar 
med mbjeligafle fovjfal- 
ligbet finnas anteknade. 


Sä befynnerliga omflan- 
digbeter bebbfde intyg af 
en Leeuvenhoek, Ce- 
floni, Reanmur, Bon- 
net,Trembley, Lyon- 
net,Bazin ocbY)z Geer, 
om man , utan at fije/f fe , 
fkulle kunna tro deln . 


492 


Om djurs 


aktade kräk? Det år ockfå en märkvärdighet , 
fom förmodeligen med den förra har (a ru- 
män bang, at fodren utkomma torrt med bak- 
delen. 

Innan någon kraftig parning kan Ike åro 
djuren gemeniigen fullvuxne. Detta har dock 
undantag, i fynnerhet hos fifkarné. Ibland In- 
lederna afklåda fig åfven kräftor och en ögon , 
lamt blifva ftörre, fedan de vårkeligen börjat 
fram (karta efterkom ma nder, Någre Ephemerx 
omfa hud, fedan de blifvit vingade. Sniglar (li- 
rnaces), metmaikaroch några andraverrues, haf- 
va tillika bagge könen, dock kunna de icke 
fjelfve göra lig tilfyllert , utan mårte förena fig 
med andra, då hvar en både blifver och gör 
fruktfam. Hos conchylier fka’i i detta mål vara 
en rtor Ikiljaktighet. En del hafva aldeles far- 
lkilt kön, andre åter vi fa inga aflcl fe-delar, och 
paras aldrig med fina likar, fom mufslor: åt- 
Ikillige aga bagge könen och göra hvarandra in- 
bördes fruckdämma, men någre fodra förening 
med andra, utan at fjelfve i det (amma bifprin- 
ga dem tilbaka , men vål en tredje nt). Om den 
på förändringar få rika naturen åfven åger tvä- 
köningar (hermaphroditer) , fom kunna göra 
fig fjelfve tilfyllert, år ännu icke utrönt a). 
Polyper paras aldrig, men vifa ej eller afielfe- 
kmmar. 

Ibland djuren förefaller ännu en hit hö- 
rande fålfamhet. Man finner nemligen hos 

roy- 


m) Hr. Adanfon, Hifi, 
Hat. de Senegal t 

n) Breynius framfat- 


te detta problem i 
Epbemeriåts Hat. Cu~ 
nejornm. 


fortplantning. 493 

myror, bien , m. fl. lom lafva i talrika fam- 
hållen , ej allenaft hannar och honor, utan ock 
ftörfla mängden berofvad alt kon. Hos myror å- 
ro endaft bägge könen med vingar förledde, 
de paras i Augufti och ågg låggas, men ledan 
öfvergifva de ftackarne och förlora omfldcr 
fina vingar 0). Alt arbete och ungarnes up- 
födande förrättas af de ovingade, likfom flaf- 
var, med förunderlig omvårdnad: de flytta 
dem emot ytan eller på djupet för at vinna 
åt dem lagom vårma och fucktighet, ja de 
känna förut influndande ovåder, 15 at man a£ 
ungarnes belägenhet i fläcken dagen förut kan 
döma från hvad fida rågn tilflifndar, o. C v. 
p). Honorne åro för öfrigt hår nog ftörre 
ån hannarne, hvilket år gemenlamt med de 
flefle infecfer. Hos bien förefalla ånnu för- 
underligare märkvärdigheter. I deras talri- 
ka låmhållen år vanligen icke mer, ån en ho- 
na, nemligen Vifen. Om dels kön kan ingen 
förnuftig tvifla, fedan anatomien fatt det i 
klarafle dager, ågg finnas ej heller någonfin 
hvarken hos arbetare eller Drönare. At de 
fenare, fom ock kallas Vatten bi, åro hannar 
vilar åfven deras difleéfion, tv. m. De fram- 
komma i Maj månad, tålas til flutet af Julius, 
då de gemenligen utdrifvas, och befatta fig 
för öfrigt icke med något arbete, ty altfådant 
förråttas af flörfla mängden , fbm hollits före 
vara berofvad ait kön , men en hop nya rön 

tve- 

i 

0) Hr. von Linné, 

V. A. H. 1741. 


p) Hr. Gcrdes, Het. 
Ac. H, 1-68* 


494 djurs 

tykas vila, at de vårkeligen i början 3 gt för- 
mögenhet at blifva honor , om de allenatt fådc 
njuta tilbörlig föda och fkötfel, Förföken , 
fbm gifvit anledning til denna tanka, bettå 
deruti, at omkring 50 ftycken arbetsbien in- 
nettångas med tilråkligt underhöll och cn bit 
afvelskaka, fom hyfer larver til arbetsbi, dock 
ickealdre an 3 dagar. På andra dygnet börja då 
bien, at årlåcca britten på Vife: de valja hår- 
til af larverne en eller flere, bryta ned pi- 
porne de ligga uti, upföra lådane hylfor om- 
kring dem, fom Vifar plåga få , lamt födadem 
på famma (ått, hvarigenom deras PambåUe in- 
nan kort vinner Regentinna. Detta fkall i I.aus- 
nits vara en brukelig utvåg at föröka fvår- 
mar til livad antal, fom behagas. Mången 
torde tro, at härvid låtteligen förelöper någon 
irring, och at viie-ågg kunnat vara ibland de 
andre, förfoket år derföre gjordt på det fått, 
at alla larver i kakan blifvit borttagne utom 
en enda, fom tydeligen kåndes för åmne til 
arbetsbi, och denna har fedan vårkeligen blif- 
vit Vife 7). Detta förfök förtjånar ttcjrtta up- 
mårkfamhet och jag hoppas at nåfta år (jelf 
med all möjlig aktlamhet kunna anftålla det 
famma. Kn fådan Vife fkali ock fnart, utan 
at något Vattenbi finnes i famhållet, vara fär- 
dig at lågga goda ågg. Om alt detta år rick- 
tigt, måtte en enda parning vara tilråcklig i 
mer ån en generation, och alla arbetsbien uti 

tjän- 

.7) Hr, P aflor A. G j/a får [ok ma »ga gå»- 
Schuacn bar gjordt des- 1 ger. 


fortplantning. 495 

tjänliga omftåndigheter kunna förvandlas til 
frucktlamma Vilar allenaft genom lin moders 
parning. Ehuru fålfynt detta låter, vet man 
af Bladlöslens hiltoria, at detta kan gå myc- 
ket längre, hvarom förut år berättat. Som 
hos myror honorneåro flere torde icke flik in- 
råtning varit hos dem nödig, uti hvilken För- 
fynen tyckes hafva lagt en utväg til frälsning, 
i fall olyckligtvis Vilen omkommer, af hvarslif 
hela famhållets vål beror, lom ibland kan Iti- 
ga til 40-60000 lif och mera. 

I-l vad ånteligen parningsfåteen vidkomma 
få åro de nåltan oåndeligen föränderliga ef- 
ter arternas olika Ikapnad. Oftalt finnes han- 
nen betacka honans rygg, men det förefaller 
ock, at honan låtter lig öfver fin man, hvil- 
ket händer hos Bien och Loppor. Ibland fån- 
gar hannen fin Iköna i flyckten, lom Libel- 
lula, hvilken haren tång i (tjerten at fatta hen- 
ne om halfen, och de mygg-danfar, fom på 
vackra fommaraftnar vifa fig, beltå cndaft af 
hannar, lom vånta befök af honor, hvilka om- 
lider infinna fig vid delle lultbarhcter , då par- 
ningen går for fig i fjelfva luften på ganlka 
få ögonbleck. Ephemerae fånga fina honor i 
luften , men de fatta fig ftrax at nårmare för- 
enas, hvarunder honan htter öfver r ). Spind- 
lar åta hvarandra inbördes, vifa derföre myc- 
ken råddhåga och förficktighet vid början af 
fin kärlek, hvilken ock deraf år märkvärdig , 
at hannen har 2 aflellélemmar, hvilka ,åro fä- 

fia- 


r) Hr. Baron De Geer. 


49 6 Om djurs 

flade vid munnen s). Den almSnna ftugeflu- 
gan (Mufca domefbca) h3r aflelfe-delarne juft: 
omvånde, få at honan åger et ror, fom in- 
föres i hannens kropp. Mångfaldige flere o- 
likheter förefalla vid aflelfen, i lynnerhet i- 
bland de minfta kräken. Bagge könens utfeen- 
de år ock garna något Ikiljaktigt. Hos flora 
djuren åro gemenligen honorne mindreoch fina- 
re, men hosrofFoglaråro de^j- ftörre, Ibland In- 
fedler åråfvcn honan ofta nog ftörre, hvaremot 
hannarne ej fållan Sro vackrare. Det lamnia fin- 
nes med en del frnå foglar, ibland hvilka åf- 
ven hannen baft fjunger. Men ingenftådes fin. 
nes märke 1 i gare Ikilnad, ån ibland endelnatr- 
fjårilar, af hvilka honorne åro vingföfe och o- 
vige, lamt åga i forfta Sfeendet nåftan ingen 
ofverensftåmmelfe med hannen, fomärquick 
och förledd ftora vingar, Antennerne åro of- 
ta hos könen olike. Hjortar båra horn , men 
icke hinnarne, hos Rhenar och Cameloparder 
år dock ingen fådan Ikilnad. 

223. Men hvad gor då hannens fäd til fa- 
ken? Becrackcas männilko-fåd genom fynglss, 
få tyckes den i början beftå af et tradigt hop- 
vicklat flem. Trådarne åro uti beftåndigt krål* 
lande, å^lkilliga ftålien upblålas* derutur fram- 
komma Imå runda kroppar med trålika ftjer- 
tar, hvilka flytta fig rått fram, och under det 
famma Ivånga, lom en pendel åt höger och 
vånfter, lamt lyfta lig fom et fkepp ibland vå- 
gor up och ned. Etter hand blir låden tun- 
nare och inom 1 cima nåftan genomlkinlig. 

Ef- 


r) Hr. Lyoner, 


fortplantning. 497 

.Efter 6 har den fin högfla flytaktighet , då å- 
fo de måfta kropparne frie från ftjertar , eller 
åtminftone åro de hel korta. Efter 12 år et 
flem fållt til botten, då åro kropparne i fin 
håftigaffe rörelfe, de åndra ofta fkapnad , och 
åro ån runde, ån aflånge, o. i. v. Storlek och 
mångd aftager fmåningom, och på 4:e dagen 
roåtkes nåpligen någon mer flytta fig, utan 
alt liknar litet på blått flotande vatten. Hund* 
fåd år klarare och dcfs tråar förfvinna fnara- 
re, annars fes ungefärligen lika partiklar och 
rorelfer t). Mon nu defl'a kroppar åro djur ? At 
de utan hvila röra fig; at de ömfa fkapnad; att 
de inga lemmar hafva; at köld och vårma fo- 
ga fynes göra intryck på dem; at de under- 
ftundom mifta fina organilka delar; m. m. 
brukas til fkål håreraot »). Visfte man alla 
djurs forhollande, få kunde en dylik flutfats 
gålla; men mon klotmafken icke år djur för 
det han år utan lemmar och olik andra be- 
kanta djur? Partiklarnes befkaflrenhet uti Blåck- 
fifkens (Sepia loligo) fåd år dock förnåmfta anled- 
ningen man har , at tro dem vara döda, men fig 
rörande machiner „r). Sådana kroppar finnas 
åfven hos honor, i allehanda decoåer och 

I i in* 


t) Hr de BufFoo 
Leuwenhoek fant des- 
ja [må kroppar röra Jig 
i allebajtda kofor. Mon 
Jyug/a/ens olikhet nrfakat 
oblervationernes Jhljak - 

2. dra Bandet . 


tigbet ? 

u) Hr de BufFon, anfev 
dem Jåfum ct medel r- 
mellan diur och örter. 

x) Needham, Decouv. 
tuicrofcopiques. 


4 98 Om djurs 

infufioner af både ammalifka ocb vegétabililka 
åmnen v),m.m, famt bollas för organifke par- 
tiklar, fora af egen kraft åro ftåndigt våikfamme, 
och efter olika föreningar åfven utgöra djur el- 
ler växter, Alla omftåndigheter tyckas dock lägga 
ådaga, atde vår kel igen åro djur: de tilkomma 
efterhand, röras i allehanda koför,roinfkas efter 
vifs tid ocbförfvinna, utan at låmnaas efter Hg, 
fom då de genom eld dödas. Omen decoöfeller 
jnfufion flås i glas, fom hermetice förfcglas , fin- 
nes ändock ofta fedan djur deruti , men aldrig, 
om inneftångda luften tillika utftådt kokhet- 
ta y). Naturens rikedom på djur årobefkrif- 
velig, och af det anförda följer nog tydeligt, 
at fjelfva luften år full af deras ågg. Det år 
fäledes ej otroligt, at fådeskropparne åro djur, 
fom icke trifvas i annan fåd, ån den fom år 
duglig, oaktat de annars ingen ting göra til 
defs godhet. Hår kan val ingen fats med 
fåkerhet faftftållas, men ganfka olikt förefaller 
dock det, at en af defla kroppar intrånger i 
frö-årret, famt omltder förvandlas til fofter a). 
Sådan mängd fynes icke nödig för en endas 
fkull , och de aro efter all anledning främman- 
de gåfter. 

Det år annars en tåmmeligen almånt ve- 
dertagen mening , at alla djur uprinna ifrån 
ågg #)• Om de värpande år ingen tvifvel, 

men 


y) Hr. Spallanzani. 

%) Leeuwenhoek trod- 
de få y åfven den ftore 

B o er h aa ve, 

a) Harvey påftod férji , 


at alt le f vande kommer af 
agg. Hr. de Buflfan/i$- 
ker med alla krafter , at 
kafla denna mening of- 
ver ånda. S ådes-kroppar 



fortplantning. 495? 

fiiert hos dem, fom foda lefvande år e; faken 
få tydelig, dock finnas hos defle åfven ågg, 
ocb förnamfla fkilnaden beflår deruti, at de 
inom modrens kropp utkiåckas. Således kan 

I i 2 man 


tror b an vara de Jam- 
ma , fom annnars jod a 
kroppen. En mängd fä- 
dane föras til hannens 
J åd kår il , och hos honan 
föirnämligaft til de kör- 
telaktiga kroppar , fom 
finnas på ägg flockarna , 
dock är fattningen icke 
betydande förr , än dju- 
ret börjar blifva f ull- 
vuxit , då dy like par- 
tiklars mängd icke hel 
och hollen vidare kan an- 
vändas til näring. All 
mat byfer flika organi- 
fka delar. En flor hop 
imder bolla kroppen , de 
bfverflödiga foras til fä- 
de s-kår len , dock åto de 
likfovi formade förut på 
det fläUe de komma i- 
frän. Defle jammanvaxa 
til fofler , när hannens 
ocb honans fäd råkas i 
queden. Uti en 
blanving finnas organ ifka 
partiklar frän hela krop- 
pen. Nu äro bos han ocb 


\hnna lika delar , ut ont 
\dem Jom [kil ja könet , få- 
i ledes finnes hos den för- 
{ ra alla nödiga ämnen til 
hannar oeb bos den fena- 
J re til honor , men deras 
j värkfamhet upbörer ej 
'' förr , än olika partiklar 
göra vederbörlig motvär- 
kan. Det händer genom 
deras blanning. När då 
et der a köns delarna få- 
llas , fl alla fig ledan de 
öfrige partiklar derom- 
kring efter den ordning 
flällena haft , der dé blif- 
vit formade. Sådan år 
ungefärligen Hr. de Buf- 
j fons tanka om afleljen , 

| Jom ehuru underlig den 
utom Jiit hela f amman- 
bang kan förefalla , ge- 
nom ttpbofsmannens fnil- 
le , infikt och rön vinner 
et anfeende , fom låtte- 
r igen bedrager. Man kan 
pä förfök läfa Tom. It, 
af hans Hifl. Nat. i 4:0, 


yoo Om djurs 

man med fkal Huta ifrån forbollandet i ena hån- 
delfen til enlig befkaffenhet i den andra. Nu åc 
uti honsågg funnit, at gulans inre hinna ar fort- 
fätning af inmatens inre hinna uti kycklingen, 
fortfarande ända til munnen, foro dermedof- 
verklådes: Gulans ytre, utgör åter inmatens 
ytre, fortfarande til tarmkåxet och tuklåcken 
(peritonaeuro) : Gulan har för ofrigt både puls- 
och blod-ådror, och af defs fvepe' (involu- 
crum) år kyklingeos hud en ddi). Men gu- 
lan med fina hinnor finnes afven uti ofröda- 
de ågg, fåledes tyckes i dem redan foftret 
ligga med fina delar i lfnåtr. Monne då få- 
den alicnaft våcker det (amma, fåtter hjertat 
i gång och gifver forfl (ådan nåring, forrt med- 
förer förmåga at i tjänlig värma aftilflytan- 
de våtfkor cilvåxa? Det år icke utan, at når 
man tanker tilbaka och omfider föreftåller fig 
alla månnifkors ämnen inom hvarandra i Evas 
qued, vifar fig en delning och finhet, fora 
fåtter ofs i ftörfta förundran, men ehuru o- 
begripelig flik utvickling fynes vara, få vi ic- 
ke af den grund enfamt neka fjelfva faken. 
Den tyckes Sndock altid gifva ofs låttare be- 
grep, ån hela kroppens fuccesfiva daning af 
organifka partiklar. Når en fjåril-larv vi far 
ofs 4000 farfkilta mufclar c), huru kan då nå- 
gon inbilla fig, at materia genom egen kraft 
ar i ftånd at tilreda , inråtta och fatta ihop et 


b\Hr, v. Haller, Mcm- 
fur la formation du coeur 
dans k poulety f, i$G, 


cl Se Hr. Lyonets 
fornt citerade [traBat .* 
et under % Anatomien , 


fortplantning. joi 

flådant konftftycke, fom vår kropp 5r, hvars 
våfenteliga delar måfte vara til på en gång, 
ty hjerna och hjerta, nerver, noulklar och åd- 
ror, behöfva hvarandra jämnt d). Sådens o- 
lika belkaffenhet måfte ock utöfva någon fkilj- 
aktig vårkan på det böjliga åmnet, h vadan löm- 
lige" partier öfver fm proportion kunna utvick- 
las, o. 1. v. Til åfventyrs kan håraf hånda, 
at foftret ofta liknar mer faciten, ån modren. 
Hårvid bör ock mårkas, at fåden ej kommer 
in i queden och ån mindre til åggftockarne, 
dit endaft en aura feminalis kan trånga. 

Når en hinglt paras med åsna biir affödan en 
mulåsna, föm til ytre anleende, öron, man 
(juba) och Ivans liknar en haft, men dels lyn- 
ne öfverensftåmmer för ölrigt med modren. 
Tvårtom hånder når en åsne-hanne fpringer et 
fto. Dylikt tildrager fig med de fofter, fom 
framkomma af angorilka bockars beblandel- 
lé med fvenfka getter; åfven imellan {panlka 
baggar och .fvånlka får. Alt detta, tillika med 
hvad i våxt-riket blitvit antagit med flika blan- 
ningar (partus hybridi) e) y har gifvit anled- 
ning til den tankan, at bannen bidrager egen- 
teligen til de ytre och modren til de inre de- 
]ar. u Man kan hos djur, lå vål fom hos väx- 
ter, i almånhet fkilja 2 flags våfende, et ytre 
eller barkartigt , fom föder och underholler 
machin, lamt et inre eller mårcigt, lom up- 
I i 3 lif- 

ne ntfbr ligen nj handlas, 
e) §. 208. 


d) \Se Hr. Bonnets 
Conf. fur les corps crga- 
niques , hvaräft detta dm' 


$02 Om djurs 

lifvar, kånner, m. m. DefTa 2 hårledas då 
från olika (tam /). Ehuru finrik denna me- 
ning år har den likvål fina fvårigheter. Då 
en tjur betåcker en åfninna får aftödan mage, 
tarmar, m. ro. af ytre delar aldeles like mo- 
dren. Hårtil kommer, atoåndeligen fina gre- 
nar af nerver och ådror, altid på det noga- 
fle finnas med ' hvarandra farnmanvåfde. I 
ökna focken uti Smoland lefde 1764 en bon- 
dehudru, (om icke hade ordentliga händer och 
fotter, ty utom tummar och flortår vore de 
ofrige fingrar och tår hopvuxne i klumpar, 
fnm blefvo fmalare utåt. Hon hade 3 b3rn, p§ 
famma fått befkaffade, oacktadt fadren var al- 
deles utan lyte v;. 1 >ylike rön och blannin- 

gar af olika flåckten åro deendafåkra medel, 
ar b'otta afklfens hemlighet, fom hitrils varit 
och kanfke ånnu långe blifver omgifven med 
få mycket mörker, at ingen ting vifst derom 
kan faflflållas. 

225. Men vare fig huru det vill med af- 
lelfe-fåttet , få år icke långt efter, foflrets ti U 
tagande fynbart. 3 eller 4 dagar efter fkall fin- 
nas i qvinno-qiieden en aflång blåfa, åtmin- 
flone 4 lin. lång, med fin hinna, föm innefiu* 
ter en våtfka,iik ågghvita. Håruti fyn as re- 
dan fmå förenade tråar. Efter 7 dagar fynes 
fodret, fom en nådan genomfkinlig anång 

klimp, 

/) Hr. Arcb. och R. | q) Hr. Baron Herme- 
V, l.inné bar g jor dt detta | lin bur Cjelj fcdt dem 
mycket troligt. Se Am. j och om dem lämnat jnig 
ac. VI, /, 1. A, | under ratt elfe, 


fortplantning, 503 

klimp, ifrån hvars medel til hinnan utgå tråac 
eller nafveldrångens början. Efter 15 mårkes 
nåfan fom en trä, munnen fom et ftrek, 6- 
gonen lom fvarta prickar, och öronen, fom 
tina hål. Nu börja ock armar famt fotter ut» 
fkjuta lom knölar. Efter 21 åro armar och 
fötter ganlka tydelige; refben, fingrar, tår, 
ruårkas (om fina tråar. Efter 1 månad år fo* 
ftret vid pafs 1 tum långt, liggande något kro- 
kugt mitt uti omgifvande våtlka. Alla delar 
åro nu tydelige, fingrar och tår åtlkilde, huden 
helt fin och genomlkinlig ; inmåten ganfka fi- 
na, benen ligga ånnu parallelt med hvarandra ; 
moderkakan, fom för/ta dagarna omgaf hälf- 
ten af ägget , intager ej mer ån f , men har 
anlenligen tjocknat; långda tvårlinien af agget 
år omtrent 1 \ tum, och den kortare några 
linier mindre, famt dels 2 hinnor ( chorion 
och amnios.) nu mårkeliga. Efter 6 veckor 
åro delarne båtre formerade, hufvudet år dock 
ånnu nog dort, Strax härefter börja hjertats 
rörelfer mårkas, ja de fortfara åfven långe, 
fedan fodret uttagis. Efter 2 månader år fo- 
dret 1 tum långt, ben-och armpipor mårke- 
lige, famt undre kåkbenen, fom då nog fram- 
om de öfre; nafveldrången börjar vridas. Ef- 
ter 3 månader år längden inemot 3 tum. Ef- 
ter 4 £ månad omkring 6 tum. Nu fynas nag- 
larna: om det år gålle, få finnas tediclarna 
inuti buken öfver njurarna. Magen år fylld 
med en något tjock våtfka, lik den omgif- 
vande. I Imå-tarmarne finnes en mjölkläft 
och i de grofva en fvarc flytande materia (me- 

I i 4 co« 


504 Om djurs' 

conium'). Gall-och urin-blåforne hyfa redan 
något af fina affkiJda åmnen. Inom 3 måna- 
der år hufvudet böjt, få at hakan flår emot 
bröftet; knån updragne, ibland ånda emotkin- 
benen; fotterna tilbaka böjde; ena handen (i- 
hland bagge) ligger öfveranfiktet, underdun- 
doni hånga de utmed kroppen. Inom 5 el- 
ler 6 månader hinner fodret icke til Amnios, 
kan fåledes icke af tvång intaga fin krokiga 
ftållning. 

Moderkakan liknar en tjock callot, fått på 
agget, och år med åtfkilliga vårtor tåftad vid 
något dålle af queden (uterus). Deruti åro 
mångfaldiga grenar af de frän iiiacx interna 
kommande t pulsådror, och den uti hålådern 
utfallande blodåder, hvilka utgöra nafvel-ftrån* 
gen. Förda månaderna åger fodret ganfka li- 
tet blod och lårer den genom nafvel-btodå- 
dern från moderkakan förd ditföras. Mon. 
ne nafvel- blodåderns minda grenar fupatil (ig 
blod , fom modrens pulsådror aflåmn 3 i mo- 
derkakans finå håligheter, och at nafvel- puls- 
ådrorna åter föra til modren det öfverflödi- 
ga? Filer hvadan uprinner bloden i moderka- 
kan? Af omgifvande våtfka tyckes foflret nju- 
ta någon föda, åtminflone emot flutet b). Ef- 
ter 40 veckor år det gemenligen fullgångit. 

Hos andra djur har ågget en tredje hin- 
na (allantois) , til hvilken gencm et nafvel- 
rör (urachus) fodrets urin famlas. Afförfök 
gjorde på får finnes, at inga corpora lutea vi- 
fa 


L) Hr, de Buftbn, 


fortplantning. 505 

fa Hg innan aflelfen i): at de åro årr efter af- 
fkilde agg: at aggen ej affondras genom arftus 
venereus, utan "medelff kraftig aura ieminis, 
hvilken likfom yftur defs våtfka: at ovuium 
för fin genomfkinlighet och hnl et ej fynes förr 
ån 17 dagar efter parningen, 1 anledning hvar- 
af det hos quinnor ej bo r de måikas förr ån 
efter 3a: efter '19 vifar fig punctum (åliens 
och iefvern; efter 22 hufvud och nafvelfirång: 
efter 24 ögon, öron, mun, fpina dorli och 
hjertat rödt: efter 26 klofvar, refben,m, m. 
efter 29 futura cranii , carotides ochdiaphrag- 
ma: efter 30 könet, famt efter j6 palpebrap 
och urachus k). Ungars antal, och tiden, (om 
de båras, år för öfrigt efter flagternas fkilj- 
aktighet ganfka olika. 

Vårpande honor hafva nödig förforg om 
fina aggs utklåckning. Foglama tilreia mer 
eller mindre konftiga bon, och utom Strut- 
fen, hvilken dock låggerfina i de hetafte (and- 
öknar, ligga alla ut dem. De (om icke be- 
höfva få (rark vårma vårpas på tjenliga ftål- 
Jen, och der de fraraklåckte ungar finna nö- 

I i 5 digt 


i) De Bufifon kallar 
ovar ta för ’ tefticlar : de 
derpå förefallande hårda- 
re knölar nemdes af Mal» 
pighi och Vallifneri för 
corpora lutea eller glan- 
dutoja ; de klara blå [or 
med coagulahel lympba , 
antog Graaf, och efter 


honom de fiefte , för agg. 
De Buffon bar ej fun- 
nit animalcula i äggens 
vdtfka , men väl i dem , 
fam fås ur corpora lutea. 

k) Se Dr. J. L. Kub- 
lemans Olf. circa nego- 
tium generationis in 0 *■ 
vibus f aEi<K> Gott , 17 


50 6 Om djurs 

digt underhöll. En fjåril, hvars afföda fkall 
lefva af viflå örter, lägger, om tilgång år, 
icke fina ågg annorftådes. Defsutom tagas 
mått, ac förvara dem för farliga åkommor. 
Vanligen våxa icke fjelfva åggen , fadant hän- 
der dock med dem (ägflugor (Tenthredines) 
värpa. En del filkars råm år endafl åmne til 
ågg, förft den flåppes, berofvad bade hin- 
nor öch hvita, hvilka fédan i vatnet til växa. 
Den 8 ögade igeln lägger befynnefiga, fom 
inom fig hyla flera, ja öfver \ tjog fröärr 
fcicatricukr) /). Mufslors ock fnåckors ågg å- 
ro åfven Ikiljaktige. 

Uti hönsägg blifva kycklingens delar ef- 
ter hand fynliga. Frö-ärret flyter på gulan 
under amnios. Efter 12 timar märkes teken 
til hufvud och kropp. Emot flutet af andra 
dygnet fynes hjertat bulta och liknar en håft- 
fko, dock fkonjes ånnu ingen blod. Efter 48 
fes 2 bullande blåfor, (vånflra hjertkammaren 
och aortas (lam) med blod. Efter 50 delsutom 
et hjertora, och hjertat likt en tnara. Bult- 
ningarne fkönjas förft i örat, få i hjertkara- 
maren, fift i aorta. Efter 70 märkas vingar- 
na, famt på hufvudet 2 blåfor for hjernan, 
en för nåbber, 2 för bak-och framdelen af 
hufvudet. Emot 4te dygnets flut nalkas bäg- 
ge redan fynliga öronen hjertat mer ån tilför- 
ne. Det förft fynliga örat får likfom 2 horn 
i början , lom fedan finnas vara 2 Öron. Ef- 
ter 96 timar mårkes lefren. Efter 1 3 1 , de för- 


l) Se min. of b. om Iglar i V. A.H. i~j jy. 


fortplantning. 507 

ffa frivilliga rorelfer. Efter 138 , lungor och 
mage. Etter 142, tarmar, njurar och öfre 
kåken. Efter 144, mårkas 2 hjertkimrar och 2 
bloddroppar i ftållet for 1 , fom förut end<ifl: 
lyntes. Efter 168 3 ar hjernan flemmig. Efter 
190, nåbbet öpnat och kött på bröftet. Ef- 
ter 194, bröftbenet. Efter 210, åro lidorne 
fullkomlige, nåbbet märkligare, och gallblåfan 
fynbar. Efter 236, grön galla, och, omkyk- 
lingen dragés utur fina hinnor, kan han mår- 
keligen rgra fig. Efter 240, ämnen til pan- 
nor och brofkaktig hufvudfkål. Efter 264, 
flora ögonklumpar. Efter 2g8j refben. Efter 
331, mjelte vid magen, och lungorna flytta- 
de til bröftet. Efter 3 > 5 , öpnas och flutas of- 
ta nåbbet. Efter 451, förfta låt af kyklingen. 
Tilvåxten lker i början fortare. Gulan ökas, 
blifver mer flytande och grönaktig under he- 
la tiden, men finnes emot uthggningens flut 
uti kyklingens inmåten. Pulsådrorna gå från 
arteria mefenterica til gulan, och blodådrorne 
infalla i portådern , ej långt från lefren. Mon- 
ne icke hvitans kåril fora och blanda den med 
gulan, hvilken fedan nårer kyklingen? H vitan 
minfkas åtminftone dagebgen, hvaremot gu- 
len ökas m\ 

226. Sedan ungarne framkommit njuta en 
del fkötfel och föda af fina föråldrar. Hos 
Fyrfotade djur fuga de mjölk utur mödrarnas 
bröft och vanas imåningom vid faflare fpis. 
Foglar hemföra til fina bon tjenlig näring. De 

flå-; 


tn) Hr. y. Haller, a. ft. 


508 Öm djurs 

flåfle djur hafva dock nåpligen vidare om Porg 
for fin alToda, ån at aggen iåggas der de i råt- 
tan tid kunna utkläckas, der de någorlunda 
åro fåkra för fkador, famt vid framkomften 
finna tilgång på vederbörlig fpis, Så år det 
ined de måfte mafkar, yrfå, filkar och amphi- 
£>ier. Somlige håfta dock åggen vid fin egen 
kropp , fom kräftor, en del enögon och fpind- 
Jar, m. fl. Stenfimpan (cottus Gobius) gör bo 
pä botten och ligger öfver finråm, o. 1. v. 

Efter hand fullvåxa ungame och deras 
krafter åro fedan uti tiltagande en vifs tid, 
längre eller kortare, efter arternas belkaffen- 
het; men omlider förfvagas de genom tilfål- 
ligheter, fjukdomar eller ålder mer och mer. 
Ibland de minfta kråk i vatnet finnes en märk- 
värdig likhet med moflar (mufci), få at de 
flere gånger kunna förtvina och fynas döda , 
famt dock åter quickna. Detta händer årligen 
i diken och puflar, fom ofta uttorka, men få 
fnart rågn kommer finnas de åter förfedde med 
polyper och flere dyiike mafkar. 

Djurens ålder år olika. Man har trodt den 
för fyrfotade vara 7 gånger ftorre ån tdvåxts- 
tiden, då inga olyckor tilflöta, få at månni- 
fkans naturliga ålder Ikulle vara 98 år, eme- 
dan hon gemenligen våxer i 14; en håftsag, 
efter han våxer i 4; elephantens 140, emedan 
han fkall våxa i 20, o. f. v. Med de fmå 
djuren pallar ej fådan räkning. En Papegoya 
lefver 50-100 år. Villa Dagflugor (Epheme- 
rse) tilbringa få tim 3 r, fom fullkomlige, men 
tilvåxa i några år. Larven til Scar. melolontha 


fortplantnig. 509 

ligger 4 - y år i jorden, o. I. V. Filkars rygg- 
kotor hafva flere hvarf, förmodeligen 1 för 
hvart ar. Efter denna grund år funnit, at en 
gådda om 7-9 lod, 1 2 quaner lång år z 

år, en om 1 mark 3 qu. lång 3, en om 6 
m. 5-6 qu. lång 6, en om if- lispund 8 qu. 
lång 12, en ål om 2 m. 6, en abbore om 

2 m. 4, en torlk om 2 m. 5, en braxen om 

3 m. 0-7 år, m. m. n\ 

Då kroppen efter hand forfvagas måfte 
djuren antingen blifva rof for fina fiender el- 
ler lida brift på underhöll, hvarigenom ma* 
chinen ånteligen blir olkicklig at hollas i gång* 
Et djur fåges dådo, hvarefterdet oftall af an- 
dra fortares. Utom allehanda fyrfotade och 
flygande djur , fom enligt Naturens inråtning 
lefva af as, åro en oräknelig fkare infeåer här- 
med fyflelfatte, fåfom Spyflugor (M. carni- 
vora), Dermeflides, Silphte, m. fl. Ibiand dem 
år Silpha Velpillo befynnerligen mårkvårdig, 
fom nedgråfver fmå as, lålbm råttor, foglar 
och dylike. Det liter dock icke utan betal- 
ning ty hennes ågg inlåggas i liken, af hvil- 
ka ungarne ledan njuta uppehälle. Hvad fom 
undflipper lådant ode förltöres af fig fjelf ge- 
nom forrutnelle : de flycktiga åmnen Ikingras 
och de falla bringas fluteligen til jord, 

Sic reåit ad Domitium. 


n ) Fit, Ac. Handl. ijj$. 


s io & ) o ( & 

tillJggningar. 

FSrra bandet 

Pag. 1 1 i nofen / tillagges : Diodorus bé*> 
rattar ock at Setoftris til f)os hfverjarit Arabi- 
fka viken ocb derntom varit anda til Gangis utlop. 

Pag. 1 3 lin. 3 af texten nedifrån, i ffållet 
för ”längre tram” infåttes: annorftådes. Rum* 
met tillåter ej hår en utförlig underfokning 
om de inkaft, fom blifvit gjorde emot dels 
trovärdighet , hvilken dock efter nogafte pröf- 
ning tyckes aga all charader af fanning. Den 
fom föreflållcr fig en föderlånning med den 
naturkunnighet, fom för omtrent aiooår fé- 
dan kunde falla på en f jöman , åfkåda genom 
dimma hafvet inom poicirkein , fullt med ffor- 
re och mindre isberg, iärer fnart finna, at e- 
huru underlig Pythe^ bcfkrifning vid förffa 
åtankan förefaller , få år den likväl vid när- 
mare efterfinnande en från hans fynepunä fä 
fullkomlig affkildring, at den med ingen rin- 
gafle fannolikhet kan anfes för fkeppare faga , 
ty fådan enlighet med utfickten har ej kun- 
nat dicktas. Han fager, at der var hvarkert 
baf, eller jord, eller luft, ulanen blanniog af 
alla, fom förente himmel och jord, m. m. 
fom på det eftertryckeligafle intygar, at hans 
målning år gjord efter naturen, fom jag yt- 
terligare på annat ffålle hoppas kunna lägga å 
daga Jag vil endafl nu nämna, at Straiio, 
oacktadt all fin berömliga kunfkap , hade fat- 
tat et orickrigt fyftem uti Cosmogonien, hvil- 
ket han med den ifver förfvarade, at alla be- 
råt- 


Tillåggningar. j 1 1 

råttelfer, fom dermed icke pafiade,’ blefvo 
antingen hårdragne, eller rent af (ålom ofan- 
ningar förkaftade, hrarutinnan han ty verr 
fedan haft många efterföljare, fom upoftrat 
(anning for inbilningar. Imedlercid har det 
förtroende man ågt for denna Geograph for- 
nemligaft gjordt, at Pytheas fådt namn af 
(lorljugare. 

Pag. 18, fifta raden, vid flutet af noten 
y tilfattes: II: 67. 

Pag. 78, vid flutet af noten f tillågges: 
Hr, Miiller bar dock nyligen med mycken flyr ka 
Jvarat pep de(fa befkyllningar. Se Dr. Biifchings 
Nacbr. yo /?. 7773. 

Pag. 83 linea 2: Aren 1764, 65, 66 och 
67 hafva nejderne af America ån ytterligare 
blifvit underfökte medelft et inråttadt handels- 
compagnie, och utkom 1773 i Petersburg hår- 
öfver en ny charta. Samlingen af de hår rm 
bekante oar kan delas i 3 flockar, den för- 
lla inneholler dem , (om Behring och Tschi- 
rickow uptåckte imellan 50 och 56 gr. lati- 
tud : den andra innefattar Olutorifka och A- 
leutilka, (om ligga imellan 56 och 60: den 
tredje de Anadirfka imellan 60 och 67, hvilka 
funnos 1766 och 67. Inbyggarne likna Kamt- 
(chatkas åboer på de två förda, men ej på 
de Anadirfka, hvaråd de åro ganlka rå och 
vilda. Åtlkillige Vulcaner och heta kållor 
finnas pa defla oar. Det märkes for öf- 
rigt , at på denna charta år in^en betydelig 
åndring af Siberilka kufterne ifrån de (enade 
upgifter förut, och Tfchuktfchi noslåmuas ån* 

nu 


j 12 Tillåggningar.' 

nu til fin omkrets odetermineradr, Norra A- 
mericas våftrafte utfkott fåttes nnder 67 gr* 
lat. och 224 meridian, famt vid 65 gr. lati- 
tud kallas ftora landet Stachtan Nitad». En 
flor o Lalafchka intager omtrent hålfeen af 
pafTet imellan gamla och nya verlden, Alla 
hår angifna kufter åro fullt updragne och man 
vantar med begårlighetfielfva obfervacionerne, 

Pag. 99 lin, 12 efter e). Ehuru likt ale 
detta tyckes vara, få vifar dock Ryfka char- 
tan af 1773 helt annorlunda. Ani;;n ligger 
der imellan aojteoch 224de meridianen, fulle 
af Stfk lliga oar, ibland hvilka Lalafchka in- 
tager omtrent 10 gr, i longitud och inemot 3 
i latitud. Ryfiarne kånnj defla trader båffc 
och åga fåledes med fkål vitsord for alla åf- 
ven troliga gifsn ingår. 

Pag. 117 lin. 13. Det ligger under 50 gr, 
fudlig lat» och 81 meridian. Hr. de_S. Äl- 
louarne, fom commenderte andra i följe va- 
rande fartyget, förfokte landftigning, men for- 
gåfves och måfte gå til Nya Holland, Inga 
inbyggare och ingen hamn märktes der. Det 
engelfkafkepp, fom 1773 eådt for bi G. H* udden 
til Stora hafvet och på b vilket Hr. Forster 
åfven år, fkall hafva ibland fina föremål at 
foka defla kufter. Hr. Kerguelen fjelf år ock 
i famma årende utgången, men frucktas haf- 
va lidit fkeppsbrott. 

Pag. 143 lin. 6 til och med pag. 145: lin. 
12, i ftållet för ”1 fenare - - - - kaftadt’* 
infåttes; I fenare åren hafva åtfkillige Engels- 
man feglat öfver detta baf, och åro nyligen 

aesi 


Tillåggningar. 513 

defla refor fullftåndigt upgifne. Comm.JonN 
Byron gick från England 1764 d. ig Apr. , 
kom in i St. hafvet d. 9 Apr. 1765, tog vågen 
tiFMafa fuera, hvarifrån han gick d 1 Maj. 
D. 7 Junii låkades 2 bebodda öar, på hvil- 
ka ej vågades landftigning, hvilka derfore kal- 
lades Feljlagna and am ål ' Islands of disfappoinc* 
ment), imellan 14 gr. 10m. och 14 gr. 5 m. i 
lat. lamt 232 gr. 44 m. och 232 gr. 32. ro. 
i lons.: d. 11 Jun. fågs corall-ön under 14 gr. 
29 m. lat. och 228 gr. 46 m. long. , bevuxen 
med Cocos och omgifven af rod corall-bank: 
Konung Georgs öar (King Georg’s Islands) åro 
2, den nita under 14 gr. 41 lat. och 228 gr. 
2 1 m.: d. 13 fant den lilla och låga Prinjens 
af JFallis 6 (Frince of Wales’s I.) vid 15 gr. 
lat. ocb 225 gr. 43 m. long.: d. 21 fan tå Farli- 
ga on (I. of danger) under 10 gr. 15 ra. laf. 
och 208 gr, 8 rn. long.: d. 24 Hertigen af 
/'orks 6 (Duke of york’s I.) under 8 gr. lat. 
och 20(5 gr. 6 rn. long: d. 4 Jul, tråffades By- 
rons 6 (Byron’s I.) under 1 gr. 18 m. fudlig 
latitud och 203 gr. 50 m. long.: d. 30 anlän- 
des til Tinian : d. 9 Dec. gick Commendeu- 
ren från Batavia, kora d. 14 Febr 1766 til G. 
H. uddep och d. 9 Maj til England. 

Cap. Sam. Willis utleglade från England 
med Delphin 1766 d. 22 Aug. och kom in i 
St. hafvet 1767 d. 11 Apr. D. 5 Jun. fågs 
Pingjlbn (Whitfun I.) under 19 gr. 25 m. lat. 
pch 239 gr. 40 m. long. , bredvid hvilken en 
annan låg, fom kallades Drotning Charlottas 6 
K k (Queen 

2: dra Bandet, 


5 14 Tillåggningar. 

( Queen Charlotds IJ. D. io namngafs Eg - 
monts 6 efter för/ta Lorden vid Amiralitetet, 
under 19 gr. 20 m. lat. och 238 gr. s6 m. 
long.: d. 11 Hertigen af Glouceflers 0 under 

19 gr. n m. lat. och 237 gr. 32 m. long. : d. 
12 Hertigen af Cumberlands b under 19 gr. 18 
m. lat. och 237 gr. long.: d. 13 Prins Hen - 
ric Wilhelms <5 under 19 gr. lat. och 233 *- gr. 
long.: d. 18 Bilköpens af Osnabriicks b under 
17 gr. 51 m. och 229 gr. 6 m. long.: d. 18 
den hårliga Konung Georg 111 s h , Jom Jtrax 
efter blifvit af flere befokt och nu år bekant 
under namn af Otaheite, hvarom mera ne- 
danförc. Den låmnades d. 27 Jul* och (am- 
ma dag fans en annan, fom kallades efter Her- 
tigen a f Kork under 17 gr. 28 lat. och 227 gr. 

20 long. och ej bor förblandas med den, fom 

Byron gifvit (amma namn : d. 28 Carl S aun- 
ders b under famma lat., men 48 m. mer i w: 
d. 30 Lord Howes 6 under 16 gr. 46 m» lat. 
och 223 gr. 21 m. long.: Sci/ly ån vid 16 gr. 
28 m. och 222 gr. 6 m. long.: d. 13 Aug. 
Boscaméns b vid 15 gr. 50 m. och 202 gr. 6 
m. long.: Amiral Auguft Keppels b under 15 
gr. 55 m. och 202 gr. 3 m. long. , af hvilka 
den förra (åges vara Le Maires Cocos-6, och 
den fenare Éedragare on, men belågenheten 
tyckes ej aldeles pafla,dermed: d. 16 Wall ifes b 
under 13 gr. 18 m. och 201 gr. 16 m. : d. 19 
Sept. fågs Tinian och d. 20 Maj 17^8 åter- 
kom han til England, Longituderne åro hår 
anförde efter texten, men på chartan finnas 
de fleflre omtrent i grad mindre , det år, få myc- 
ket våflerlige. Piul. 


Tillåggningar. 


ni 


Phil.Carteret comtnenderte fartyget Sva- 
lan i Wali.ises följe. Han hade nyligen förut 
hemkommit med Byron, och råkade nu ej 
fin chef ledan S. Ambor och Felix voro pas- 
ferade. D. 2 Jul. 1767 fågs en öförftafMa- 
joren Pitcairns fon , fom olyckligt omkom i 
gryningen: den kallades efter honom, år få 
hög at den lågs på £ grads afffånd, famt be« 
lågen under 20 gr. 2 m. fudlig lat. och 244 
gr. 1 5 m. long. : d. 1 1 namngafs Osna trucks 
b under 22 gr. lat, och 233 gr. 4 m. long: 
d. 11 Golucefters 2 bar under 20 gr. 38-34 na. 
lat. och 231 gr. 36-21 m.: d. 13 Aug. Eg - 
tnonts b , (eller New Guernfey ) fom utgifves 
för Spaniorernes Santta crux under 11 paral- 
lelen och 181 meridian: Horves b ( eller New 
Jerfey) under 11 gr. 10 m. lat. och 182 gr. 

19 m. : Kcppe/s dunder 10 gr. 15 m. lat. och 182 
gr. 40 m, long. : Ourrys 6 ( eller New Alderney) 
under 11 gr. 10 m. och 182 gr. 55 m. (Hela 
archipelagen kallades efter Drotn. Charlotta): 
Sval-ön (Swallow 7 s l.) går med norra andan til 
iode parallelen under 182 gr. 36 m. : Edgcomhs b 
(eller NewSarkj, under 1 1 g. tom. och 182 gr. 50 
m. Trevanions 6 under 10 | gr. lat. ochigigr. 
21 m. , ifrån hvilken feglades d. 18 Aug.; d. 

20 Gorvers 6 under 7 gr. 56 m. och 176 gr. 
32 m. : Carterets 6 under 8 gr. 26 m. och 176 
gr. 50 m. : Simpfons b litet mer i offer: d. 24 
Lord Carl Hardys b under 4 gr. 50 m. ; d. 
25 IVincbeljeas b : d. 26 fågs Nya Britannien, 
h varefter feglades genom et nytt fund (S. Geor- 
ges channal), fom delar detta land, hvaraf 

K k 2 nor- 


516 Tillåggningar. 

norra kuften kallades Nya Irland och befickti- 
eades noga. Defsutom blefvohåråtlkilligeflål- 
ien namngifne, fåfom Motber and Daughters (3 
klippor), Cape Pallifer , Cape Stephen s , is/e of 
Maiiy Sandwich Jsl , Cape Byron , Afriz» Hanno- 
ver och Duke of Portland' s lsl. D. 15 Sept, 
feglades härifrån til Mindanao, h varunder föl- 
jande upkallades, nemligen Amiralitets oar ne , 
den ftörre under 2 gr. 18 och 164 gr. 20 m. ; 
d. 19 Duronrs 6 under 1 gr. 15 m. och 160 
gr. 57.: Mattjsö under 1 gr. 45 m. och 160 
gr. 58 m.: d. 25 Jojepb Freewills å , kallades 
efter en Indian, föm godviliigt följde med 
och fedan dog vid Celebes, belägen 50 m. 
norr om linien och 155 gr. 25 m. i Jong. , 
kallas af invånarne Pegan; d. 12 Och Current 
on under 4 gr. 40 ro. nordlig lat. : S. Andrea 
var: d. 27 anländes til Mindanao, hvarifrån 
feglades d. 14 Nov. 1767, d. 28 Nov. 1768 
anländes til G. H. udden och d. 20 följ. Febr. 
til England. En hop öar af lamma namn, 
fom i det föregående äronåmde, böra ej för- 
blandas, en del finnas ock derföre på charran 
meddubla, hvilkahår blifvit i parenthesutfatte. 

Hr. de Bougainville utgick från Brefl 
1766 d. 17 Nov., kom in i St. bafvet d. 26 
Jan. 1 7ÖS , fiålde kolan i nnw omtrent til vånd- 
kretfen, då fedan leglades åt vv. D. 22 Mart. 
•råffades de 4 Facardins oarne under 19 \ lat. 
och omtrent 239 gr. lcng., famt litet meriw 
Spjutkafturc ån (I. des Lanciers) hvaråft kop- 
parfärgade vildar hotade medlanlar: d. 23 fågs 
den låga Harp-on , fom hade Cocqs-tråd och 

flört 


Tillaggningar. 5x7 

flört folk: d. 24 til 28 feglades imellan ix laga 
med farliga klippor omgifna oar, lom kalla- 
des Farliga jkåren och tyckas af Quiros vara 
ledde vid fodra andan. De BouGAiNViLLEtror 
Labyrinth-oarne hora hrt, men deras belägen- 
het torde vara mer vefterlig. Så många fmå 
öar anfes låfom vitnen om något ftort land i 
granlkapet och hörde vårkeligen Quiros af in- 
vånare et lådant omtalas. D. 2 April fick en 
hög Pik namn af Boudoir : d. 3 anlåndes til 
1 niti (Otaheite); på norra lidan. Detta jor- 
difka paradis var 8 månader förut beföktaf up- 
fir.naren Cap. Wallis och fick nu namn af Nya 
Cythera. Derora nårnres mera nedanföre. På 
xelé-chartan teknas vefler och norr om Taxti 
P apura , Heeri och Oumaitia. Den långa ftrand 
Bellin lagt vid 18 3 gr. latitud och 232. gr. 
long. hade Bougainville ftöet på i fall den 
funnits. I början af Maj träffades Sjomamfkä- 
ren (I. des navigateurs) under 14 gr. lat. och 
209-208 gr. long.: d. 11 Förlorade fotien: d. 
22 Pingfton : d. 23 anlåndes til oar, lom kallades 
Stora Cycladerne; på en höggs ved, bvaråft 
voro dels (varte, dels brune invånare, beka- 
jade med fpetålfka, fomgaf anledning at deraf 
nämna deras iand SpettUfkön ■ Hår år efter 
Bougainviiles tanka Helige Ands landet, lom 
Quiros utgifvit för fammanhångande, då lik- 
väl Jacobs och Philips vik Ikall vara et fund 
af flera mils bredd vid 15 lat. och i86te me- 
ridian, hvilket nu leglades igenom. Refan 
fortfattes under famma parallel inemot Nya 
Holland, då farten Hyrdes norr ut: d. 5 Jun. 

K k 3 be- 


. 


8 


Tillåggningar. 


r^. 


->S 


■•i 


F 

i 

** 

.-i 

. ^ 


fågs Dianas Jmidråfvel: ifrån d. 10 til d. 26 
befors Lovifiad- viken , fom dublerades vid be- 
frielfé udden och åtföldes fedan offra ftranden 
af et ffort land, fom troddes vara med fund 
fkilt från Nya Guinea och kallades Lovifiada, 
men på nyafte engelflca chartan teknas detta 
dermed fammanhångande. 

Pag, 159 lin. 16: Et forfök år nyligen 
gjordt ifrån England, fom mifslyckats, men 
deraf följer ingen ting, ty Cap. Pmi»s och Lutt- 
vvich hafva af eget bevåg och tvärt emot up- 
gifven plan tagit vågen imellan Grönland och 
Spitsbergen, famt altid hollit det fiftnemda i 
fickte. D. 26 Jul. voro de vidjön Moffen un- 
der Bo gr. lat. : d. 30 hade de åt offer kom- 
mit til de 7 oar, men fågo ifrån et 200 fot 
högt berg 1 x mil ej annat ån is för fig: d. 
3 Aug. fmålte tjäran på fartygens fidor, men 
vatnec frös i fkugga: d. 12 beflöts at vånda 
om. Hamburgaren Fr. Martens var 1Ö71 
åfven få långt, och {kall man ej alia år kun- 
na komma til Sju öarne. 

De förfök, fom Ryfka Kejfarinnan 17(15 
och 66 låtit anftålla ifrån Archangel rått at po- 
len, m. m. åro mig veterligen ej ånnu upgif- 
ne. Den fvårigheten emot" feglingen i no har 
jag hört anföras af en från Petersburg nyligen 
kommen refande, at ishafvet utmed flrander- 
ne år for grundt, at med vanliga fkepp kunna 
befaras. Kufternas långfamma fluttning lofvar 
vårkeligen ringa djup, men om det kan på flör- 
re jafftånd åfven vara farligt, år mig obekant. 

Pag.170, lin. 14 efter ”och” ftadenOuan- 
Ga-Velica mer ån 2100, hvilkaåro Pag, 




Tillåggningar. 519 

Pag. '219, lin. 5, efter ”dem” tillagges: 
i drummer och gångar 

Pag. 219, lin. 14, efter ”gor” af glimmer* 
blanningen 

Pag. 219, lin. 6 nedifrån , efter ”den” med 
famma ftupning 

Pag. 219, "lin. y nedifrån, efter ”dagen”. 
Isola d’ Elbas bergart, fom denna fkifer hvi- 
lar på, beflår af granit med flora järnmalms 
drummer : af (amma egenfkap och låge fin- 
nes et berg vid MafTa di Maremma. 

Pag. 220, lin. 1 efter ”märgel,” alle med 
famma ftupning. 

Pag. 220, lin. 10 nedifrån, efter ”af” hop» 
gytrade förftoringar af 

Pag. 220, lin. 7 nedifrån, vid flutet: Leran 
holl en mängd inpackade ljödjurs fkal. 

Pag. 227 vid flutet af noten k : Hr. Ro- 
mé de i' Is!e berattar dock , at ban fcdt i Abbe 
Nolins lamling en klimp om 2 marker , tagen i 
grufvan Pompean vid llennes i Bretagne . Den 
be fl dr til florre delen af rent bly , fom lat er lam • 
ra ocb tälja fig. Tvärt igenom detta flycke fkall 
gä et purpurfärgat fkiferbvarf med Jmä blykorn 
uti. Utanpå fitter en rbd kalky lik mbnja. Hu- 
ruvida denna utan biträde af eld blifvit danad 
viäfle dels af de fl nogare betracktande urfkiljas , 
dels af underrättelfer om arbetsfättet i grufvan , 
der den funnits , dömas. 

Pag. 231, lin. 12 efter ”flotfer.” VidGo- 
dolphin-ball är den ftörfla Cornvvallfka gruf- 
van, nåftan på flått land imellan 2 berg, et 
i n och et i s. 50-60 famnar hår inneholla 
Kk 4 $ 





> 
• • 


»■ . 




«' 


520 Tillåggningar. 

5 parallela gängar, ftrykande i o och av med 
en flupning åt n af vid pafs 70 gr. Den ftör- 
11a arbetas ännu och åger 2-5 fots måcktig- 
het, Hållearten år grof granit *) 

*) Se Hr. Jars befkrifn. i Mem. de l Ac. /770. 
Pag. 298, lin. 16 vid flutet: 1 hålleflinta 
och Tafpis har jag vål aldrig fedt petrefacla 
inneflutna, fådana berättas dock finnas, men 
åro ganfka fållfynte, och böra derföre noga 
granfkas, om de ej til åfventyrs åro carneoler 
eller annan halflkinlig k i fel, 

Pag. 328) lin. )9 vid flutet. F.n fådan flod 
under torka och (lilla flående under ragn kan 
komma deraf, at flörre caviteter inuti berg, 
fom hafva utloop vid öfre kanten, behöfva 
tid at fyllas, men fedan de hunnit få långt, 
rinna de fedan defs långre, jutrångare utfar- 
ten år. I almåohet råknas i Europa ej öfver 
io-i2 dygn imellan rågn. 

Pag. 328, lin. 19 vid flutet: På fådana 
flållen finnas dock inga fpringande ådror, 

Pag. 329 vid flutet af noten q. Mercator 
ler att av , at på 011 S. 7 bomas aldrig r agnar , men 
mittpå an dr et fkogbevuxit berg , fom bar fl an - 
diga moln omkring f/g , bvar ifrån nedrinna bäc- 
kar , fom fuckta jorden. 

Pag. 334, lin. 2, Om hafvets djup anta- 
gas iocooo fot (kulle det bolla jåmnvickt om- 
tr«nt emot 103000 fött vatten: 3000 fots högd 
Ikulle fåledes vara dethogda, der kållor kun- 
de finnas., i tall det antages, at genom up- 
(ligning i ften f altan affondras, men nu fin- 
nas kållop til 12000 fots högd och mera, de 

kun- 


Tillåggningar. 52 1 

kunna fåledes icke på denna grund alftras. 
Hårtil kommer, at jordhvarf af tjänlig belkaf- 
fenhet icke veterligen finnas och aldraruinfi: 
af nödig måcktighet. 

Pag. 344. iin. 11 efter ’V); men vid no- 
gare underlökning år funnit at vatten, fom 
rinner utföre bergets väggar, ej kommer ifrån 
någon varkelig famiing eller källa, utan alle- 
na! t af ymniga ångor, fom omkring berget 
til droppar hopfalla. 

Pag, 370 lin. 12 nedifrån efter ”nämnt’* 
Sal digeftivum och grön vitriol förväxla åf- 
ven fina ämnen inbördes, men med kokfalt 
vil det ej lyckas , åtminftone fodras dertil lång 
tid, eller någon annan gynnande omftåndighet, 
i fali det vårkeligen låter fig göra. 

Pag. 37<5> hn. 8. Några förfök tyckas gif- 
va vid handen, at vatten kunna fora ämnena 
til fvafvel, nemligen phlogifton och fyra, h vil- 
ka dock icke vinna innerlig förening, innan 
de afrökt i dunfier och råkas i gynnande om- 
flåndigheter. Således, om rent lutfale utfåttes 
för ångan af varma baden vid Aachen fås rar~ 
tarus vitriolatus, och om en concentrerad vi* 
triolsfyra på famma fått användes, fås fvaf- 
vel *). Andra förfök vifa, at fyran kan öfver- 
måttas med phlogifton: fådan tyckes den ån- 
ga vara, fom fiinker likt rutna ägg och från 
hepar upftiger, ty om den råkar vitriolsfyra 
fättes et vårkeligt fvafvel, och förfarenheten 
vitnaräfven, atdet brånbara kan frän hepatifka 
blanningir aldeles förflyga. 

*J Hr, Lucas om V rtten t 

K k 5 Pag. 


522 Tillåggningar. 

Pag. 379 lin. 19 och 20 i ftållet for”åtmin- 
flone 70” 13, enligt nyafte Ryfka charta, idet 
Cafpifka, 

Pag. 581 lin. 8 efter ”land.” Ulunda båck 

1 Veftergothland faller vid Dunkefors med häf- 
tighet ned i en flokalks rämna och framkom- 
mer par hundrade famnar nedanföre genom en 
dylik öpning, famt år ftrax i fifmd at drifva 

2 quarnar, ej långt från Warnhems klofter: 
en gren fkiljer fig ftrax ofvanföre den an- 
dras nedftortning *). 

*) Hr. Gyllenhal. 

Pag. 403, vid flutet af noten g. Herodo- 
tus fårjdkrar , at det var trdfk , men St ra b o an- 
gaf det aga gemen fkap med Nord j jon , dä han 
fkrifver : ineluduntnr partes Septentrionales 0- 

ceano , usqne ad oftium cafpii mar is. 

Pag. 407 , lin. 9 efter ”ftenen.” Dylikt mär- 
kes då tråd, metaller, m. m. kaftas uti, och 
fynes komma af bottendyns uprorning, ty en 
ofverflödig fyra kan ej beftå med hepar. 

Pag. 407, lin. 15 efter ”at” kalk, 

Pag. 407, lin. 16 efter ”kallade hvilka 
efter beråttelfe kunna brännas fom kalk *, : 

*)Hr. Fougeroux de Bondaroy, Mem. de 

Pag. 416, lin. 7. Infjöar med falta vatten 
åro ganfka almånne i höfdingedömet Oren- 
burg, landet Bafkire,m. m. En bland dem Kirge 
kallad fkall vid ena flranden hafva falt och vid 
den andra frifkt vatten: fjön Inderi äröfveralt 
med få tjock fåltfkorpa betäckt , at man utan 
fara kan färdas deröfver , famt fkulle kunna 
låmna falt til hela Europas förnödenhet *). 

*) Prof. Pallas. Pag. 


Tillåggningar.' 523 

Pag. 417, lin. ii noterne, efter "varande?' 
Jamfur §. 130. emot flutet. 

Pag. 430, lin. 16. Mitt imellan Norrige 
och Shetlandår djupet högfl 375 fot, famt bot- 
ten fin (and : emot det fenare okas det (om- 
ligftådes och fanden blir grofvare, men emot 
det förra tiltager djupet ån ftarkareoch botten 
blir dyblandad *). 

*) Hr. Kerguelen. 

Pag. 459 lin. 9 efter ”<?).” Under flod kom- 
mer hafvet från wsw emot Shetland och un- 
der ebben (trömmar åt sso,åndrande loppet 
efter flrandernas ftållning , anda til Pas de Ca- 
lais, men hår råkar vatnet en ny flod,drifves 
tilbaka, föres emot Jutland, derifrån 5 t cap 
Dornetis och fedan åt n, utmed Norrige. Det- 
ta fynes vara orfaken hvarföre (Irommen fö- 
rer åt n invid Norrige, men åt s utmed Shetland^ 

Senare bandet. 

Pag. 38, lin. 19. Ja, vid nårmare efter- 
finnande fynes quicklilfrets (figande böra med- 
föra mulen himmel. Låt raco (fig. 50) va- 
ra en få befkaffad kroklinia, at råtvinkliga or- 
dinaterne rp, ab,.cd, m. m. aftaga i geome- 
tri(kt förhollande >då afftånden tp,tb, td, m. 
m. våxa uti et harmoni(kt , (å uttrycka ordi- 
naterne Rr, ab, m. m. tåtheterne af luftkret- 
fenvid motfvarande afflånd tp,tb, m. m. från 
jordens medelpunct T. Når nu Barometern 
faller måfte kroklinien raco flytta fig nårmare, 
tf, och i vi(s håndelfe få (fällningen qghl. 
Men ordinaterne, (varande mot olika Baro- 

me- 


524 Tillåggningar. 

meterns ttållningar vid {amma afttånd från jor- 
dens medelpunkt, blifva enligt krokliniens na- 
tur fådane, at förhollandet imellan cd och kd 
minfkas beftåndigt, ju högre up, det år ab 
har til gb, ftörre proportion, ån cd til hd, 
o. f. v. llåraf följer, at då luftkretfens tyngd 
okas (tiga de undre dunfterna fortare, ån de 
öfre, famt måtte följakteligen flocka fig, men 
då tryckningen minlkas och ångorne fjun- 
ka, falla de undre fnarare undan, ån at de 
öfre kunna hinna på dem. Af föregående grun- 
der måtte åfven ab hafva ftörreförhollande til 
cd, ån gb til hd, i följe hvaraf de duntter, 
fom upftiga, då quickfilfret år nåttan ftillattåen- 
de, måtte förr råkas och gå til moln, om Ba- 
rometern ftår lågt, ån når den ftår högt *). 
Alt detta rubbas dock ofta af tilfålligheter,{om 
icke lämna rum för en mathematifk noghet. 

*) Hr. Prof. Melan der, Sl. II. 1773. 

Pag. 61, lin. 6. Hårvld bör ock nåmnas 
en annan befynnerlig omftåndighet bettående 
deruti, at om man vänder fig åt folen, då hon 
år klar och 10 n gr. hög, låfande i bok, hvars 
åtvånda (ida år i fkugga, få fynas inom fä mi- 
nuter alla bokftåfverne röda. Detta lyckas ej, då 
folen år hög, men vål emot en ffarkt uplyft 
mur. Orfaken tyckes vara, at af ljufet förmår 
endaft det röda trånga genom ögonlocken och 
upvåcka i {ynnerhet kånning på de ttållen af 
ögnenåtet, dit nåttan inga {Vrålar komma från 
papperet och fåledeslåmnat begrep om defvar- 
ta bokftåfverne *). 

*) Se Hr. Berguelins afb.i Man. del Hc.de Ber- 

lin 


Tillåggningar. 525 

lin tyyi , fom bjuder til at bäraf Jbrklara en fynner- 
lig omjländigbet , bvilken HenricIV i Frankrike 
fjelf ler att at fbr Parlamentet , nemligen , då 

han en gäng fpelade tärning med Dite de Guije i 
närvara af fiort Jälltkap , hade bloddroppar pä bor- 
det vi fat Jig , Jom flere gänger aftorkaae äter komma. 

Pag. go, lin. 12. I denna nejd Ikola bön- 
derne fkilja 4 flags lågor. Den i:a kallas di 
legno, år klar, lom at' brinnande tråd, vifar 
fig emot toppen af berget Canida på en flåckaf 
25 til 30 fots diameter i cn liten dald : hår fy- 
nas mark och ftenar brände; lågan utbrifter 
hår och der; blå; quick; vanligen 3-4, och 
ibland til 9 fot högt, fynes i mörker lång, men 
om dagen behöfves komma nog når, för at 
blifva den varfe; de, fom bo omkring fåga, 
at den blir defs ftörre, ju mer fnö fallit; jor- 
den år varm hela 60 fot från ofvannemda fläcks 
medelpund, ty få vidt fmålter fhönom vintern, 
men genom fkrapning kan den ej derföre tän- 
das fä långt. En fpricka år ej långt härifrån, 
vid hvilken höres likfom et framträngande vå- 
der. Man har åtfkilliga gånger föltt at öpna 
den, men arbetet har blifvit förhindrat genom 
flammor eller heta ångor. Den 2dra eller del 
peglio utbryter til 450 fot lågre ån toppen, och 
på höger, då man far från Bologna, på en flåck 
af upbrukat land, 6 - 7 fot i diam. och ned- 
fånkt vid pafs 1 quarter mer, ån det omkring- 
liggande: hår upfHger en antåndelig dunft, fom 
ibland brinner flere månader, flåckes af häftig 
blått; fladrar på ytan, ty på några tums djup 
år ej hett; tråd och papper förtåras, men brin- 


52 6 Tillåggningar. 

na' ej. Ju längre man kommer från Legno och 
nalkas Peglio, dels fetare fkall jorden på något 
djup vifa fig, lamt ånteligen bergoljan kunna 
Ikönjas, lom tydeligen upfimmar, om jorden 
lågges i bett vatten. Denna jord år grå och vi- 
far åtlkilliga quarlefvor af vegetabilier. Den 
underjordilka vårmans åtgärd tyckes nuhårför- 
nemligafi: befta deruti , at volatililera bergfet- 
man. Når den jord, fom fåtter fig i bergolja vid 
Parma deftilJeras, fås aldeles en dylik antånde- 
lig dunft. Den 3 je lågan kallas Montaggiolo, 
och den 4de, lom fållan vilar fig, namnes ef- 
ter berget Canida *). 

*) Hr. Fougeroux de Bondaroy, Meta, de F 

Ac. ijjo. 

Pag. 151 , lin. 3, efter ”tiltager,” dock går det 
vanligen Imåningom och långlåmt, om icke 
Inö faller, hvilken på en gång beröfvar jor- 
den anfenlig mängd värma. 

Pag. 1 52, lin. 9. Vi märka ofta, åfven öm fbm- 
maren, at kölden i folenes upgång år mycket 
ftrångare,ån både förut och efteråt. Detta 
kommer deraf , at når folftrålarne börja fpela på 
luftkretfen öfver en hori/ont, upvårmes luften 
fnarareån dunlterne, hvilka följakteligen ljunka 
och meddela de nederfla lufthvarfven den kyla , 
lom de under natten ådragit fig i högden, 
hvaråfi: temperaturen altid år mindre. 

Pag. 159, lin. 10. Enligt 11 års obferva- 
tioner,ftån 1732 til och med 1742, år funnit, at 
Barometerns medelhögd varit ftörre under pe- 
rigaeerne ån apogteerne, om månan härvid var 
kring sequinoctiernc, men tvårt om, når den 


Tillåggningar. 527 

var i folflitierne. Medelbogden vid quadra- 
curerne år i Padua tunnen f Jin. Itörre, ån vid 
Syzigierne:om vintern finnes medelhogdender 
omtrent 1 lin. ftcrre, ån om Pommaren, tamt 
i Mars och April minft, men ftorft i Dec. och 
Jan. Om tyngning och vårma enlamt vårkade 
borde minlta medelhogderne infalla i Jun. och 
Jul., men fucktighec inflyter hårvid tillika. Då 
månan år vid tropicus capricorni årmedelhög- 
den befunnen^ lin. Itörre, ån vid tropicus can- 
cri. Då apfides lunares åro r.år aequator åro me- 
delhögderne for perigcrerne (torre, ån i apogae- 
erne, emedan månan då från 12 ti! 12 timar 
måfte i luften gora fådana förändringar, at 
andra floden börjar, innan ebben återftålc 
jåmnvickten, åfven lom det händer i Ocean. 
Vid ebben vårkar éj månans attraction, utan 
luftens tyngd, hvaraf fker et fall, och foljakteli- 
gen tryckning på andra luften. I anledning 
håraf borde variationer på Barometern dage* 
ligen vifa lig, hårrörande af månan och folen, 
men Itorleken kan ej vål determineras utom 
tropici, der flere orfaker värka, men vål inom 
och vid hafsytan, der hela ändringen går til 3 
linier. Efter olika Hållningar kunde ock hvar- 
dcras åtgård enfam utrönas *). 

*) Hr. Lam bert , Meta. (le /’ Ac. 'de Berlin 1771. 

Pag. 179 , lin. 14. Dels topp Ikall nu va- 
ra 4c 00 fot vid pals of ver hafvet. 

Pag. 416, lin. 26. Det år befynnerligt , 
hvad jag flere gånger anmärkt, at t. e. Ga- 
lanthus nivalis ibland Ikjuter up genom fnon 
om våren och vårkeligen innan tjålan gådc 

u- 



528 Tillåggningar.' 

utur omkring roten. Jag har ock fedt hennes 
blommor Ikadeslöla oacktad flere nåtters Itark 
froft. 

Pag. 427 , lin. s nedifrån af texten : Hvad 
lom kallas bråntorf år ej annat, ån mer och 
mindre forftorde vaxter, i lynnerhet mollar. 
Den, lom tages på djup liknar en famman- 
packad dy, år tåt och gifver llark varma, famt 
i deftillatjon fyra: lådan år den Hollåndlka. 
Men emot ytaoi tråfFas mera tradig torf , fom 
ånnu vilår omultnade delar af orter: denna 

tåndes lått, gifver dock mindre varma, lamt 
i deflillation ofta alkali volatilejkatflke af der- 
uti lefvande kråk. 

Pag. 436, lin. 10. Hvarföre med 2 ögon 
endalt fes en bild, och med 2 oron höres et 
ljud, år ej lått at utreda. Somlige gilla, a t ö- 
gonen Ikiftvis göra tjånft , eller at erdera , 
löm år ftarkare, förnemligall nytjas, o. 1. v. 
Likall år, at motlvarande delar finnas på ög- 
nenåtet och i öronen, lom åga gemenlkap 
med lamma punft uti fenlorium commune. 
Når då åvårkan Iker på dem dömes den en- 
kel, men faller kånllan på andra, fom ej åro 
motlvarande le vi och höra dubbelt. 



INNE- 


4 * 


•b b 

Innehöll. 

FJERDE AFDELNINGEN, 

Om Luftkretfen. 

1. CAPITLF.T, 

Om Luftkretfens befkajf enhet. 

5 * 104. Hvad dermed menas* Luftens tyngd och 

utvidgning - - pag* 1 

105. Luftkretfens främmande ämnen* Luftfyra 3 

106. Dunders mängd och fkiljaktighet - 6 

107. Orfakjn til utdunftning . - IO 

103. Luftkretfens tyngd ocii tryckning* Län- 
ders hogd kan utrönas med Barometer - 1 6 

I09* Luftkretfens fkapnad och hogd. Defs hvarf 21 
lio* Defs färg och genomfkinlighet 2 3 

2. CAPITLET, 

Om nederbörd. 


XII. Hvad med meteorer forftås 

112. Dagg. Fila divas virginis 

11 3. Dimma 

11 4. Moln - 

lif. Rägn 

11 6. Skydrag 

11 7. Rimfroft* Sno. Hagel 
lig* Nederbördens mängd 

3. CAPITLET, 
öm Luft [ken . 

119. Åtfkillige fargor, Tilfållige 

120. Ragnbugo.- 

121. Kranfar 

122. Vaderfolar 

L 1 


2 6 
25 
33 
35 
39 
46 
50 
54 


56 

6 t 

66 

68 





CAP1TLET, 

Om Biåsväder. 

135» Vind, Bla£h Orkan * 

134, Beftåndiga öftan 

135. Pafläd- vindar 

136* Oftadiga vader, B tältens ilyrka 
I37* Orfaken ril blås vader 

FEMTE AFDELNINGEN, 
Om förändringar pä Jordklotet * 
1 . CAPITLET, 

Om regelbundna förändringar. 

Omväxlingar lorn angripa ytan 


1 39 


Climater och årstider: de farnia 


J04 

106 

ni 

ny 

119 


140, Sol-climater 

141. De fkilja från de fauna 

Enfkiltapå climater virkande omfiändigheter 
Climater inom Tropici 
144* Uroni Tropici * * 

145* Inom Pol eirfelarne 
J4J* Vadferleks fkifren 

2, CAPITT-ET, 

Om tilfdlUga fov ändringar, 

146+ Ytans for andiig af manmlkors anitaltcr 


122 

123 

123 

13* 

133 

J4* 

149 

156 

i?a 


161 


'Innehöll. 533 


£» 147. Ytan fjtinker mangftädes 

143. Hojer % annorftädes. Dalar fyllas. Träfk 
vaxa igän. Flygfand. Underjordifk fkog 

149. Underjordifk eld* Jordbäfningar. Nya 

6ar. Vulcaner 

150. Vattens rårelfer blotta och undergräfva 

hogder , fräta bergen. Hafvet andrar (Ina 
ftrander. Simmande oar 

15 1. Climaters och jordfkorpans inbördes avärkan 

3. CAPITLET, 

Om Vattnmiv fliningen. 

Alman anmärkning 
153. Vatnet minfkas mängftädes 
ijA. Märken efter defs fordna högd 
I5f. H vårföre det ofta ger * 

156. Almän vattuminfkning är trolig 

157. Medförer ingen orimlighet - L - 

4. CAPITLET, 

Om jordens danande. 

158* Jordens yta har ej varit frun Skapelfcn fadan 
den nu är. De ålfla meningar om daningen 
1^9. Burnets mening 

160. Woowards - 

161. Hr. v. Linnés ... 

162. Whiftons - - 

163. Cartefii - . 

164. Leibntecns - 

165. Mnillets - - 

166. Haji , Hooks j m. fl. - - 

367. De Buffons - . 

i68* Om jordens innandöme 

369. Bergens fkiljaktighet 

170. Oorganifka kroppar pä ytan. Salter 

171* Jordarter - « 

172. Bränbara ämnen - 

173. Metaller 

174. Kroppars grundämnen 

175* Kroppars uplösning och upflamning: cry- 
fialliintion och aflättning 


164 

169 

*73 


226 

239 


2^0 

260 

262 

26g 

26 % 


270 
272 
273 
^74 
278 
282 
28? 
28 r> 
^87 
2gg 

291 

292 

295 

3 or 

313 

319 

3-4 

326 

$• 



534 ' ^ Innehöll 

176* BefkafFenheten nf jordens kårna och des daning 339 


177. Uråldriga bergs tilkomft - 343 

178. Gångars - - • - 350 

179* Huru jorden fag ut, da vaxter och djur 

fkapaaes - - -356 

180. Flolågrige bergs tilkomft - “359 

18I* Äenvandlingars - 364 

3 82. Malmers belägenhet och åndringar - 370 

183 * Hopvrakte berg • - 376 

184* hos jord och lofa ftenar - 379 

x 3 s. Underjordifke hålor • - 382 

186 . Vatten har fårnåmligaft virkat vid daningen 385 
J f d 7 * Hvarfore de ftora bergryggar gå malt i 

n och s, eller o och w - 386 

SIETTE AFDELNINGEN, 

Om Organif/ia h oppar. 


1 . CAP1TLET, 

Om orter i almånhet. 


J98* Hvad med organifke kroppar menas 391 

1 99. Orters ytre delar - - 392 

200. Deras inre byggnad - - 393 

201. Mängd * - - 397 

202. Märkvärdiga rorelfer - [- 398 

2. CAPITLET, 

Om orters föda och tilvdxt . 

*203. Åmnen, fom nära växter - 401 

204. Fröns groning - - 405 

205. Nåringsfsftens våg - - 406 

206. Huru tilvaxt fker - . # 413 

3. CAPITLET, 

Om örters fortplantning. 


207. Fortplantning genom rotter, knoppar, m. m. 417 

208. Orters kon - * - 4 r 9 

209. Knoppars befkafFenhet “ * 

§• 


Innehöll 

535 

210. Örters förökning 

pag. 423 

21 1. Örters fjukdomar och dod 

42f 

4. CAPITLET, 


Om djur i alinänhet. 


212. Skilnad etnellan orter och djur 

4 ' J S 

213. Ytre finnen 

429 

214. Djurens rorelfer 

43<5 

21 5. Andra märkvärdigheter 

434 

216. Kropparne äro cj blotta machiner 

469 


5- CAPITLET, 

Om djurens föda och tilväxt. 

217 » Djurens göromål i noturens husholining 

218. Mötens beredning i kroppen 

219* Förändringar i utfeende efter ålder 

6. CAPITLET, 

Om djurs fortplantning. 

2*20. Generatio seqnivoca 

221. Fortplantning genom agg och lefvande ungar. 
Forlorade lemmars atervaxt. Aflighet 

222. Aggen mäfte tiplifvas genom hannens fad 

223. Hvad (oden uträttar 

224. Foftrets tiltagnnde 

225. Djurens tilvaxt och undergång 


485 

486 
489 
496 


• ' I 


V* 



w 



Tryckfel i förra Bandet. 

Pag. ix lin* 12 nedifrån flår 146 Iiis c*eo 
' 14-7 och IO npifran - Carthago - GadcS 

* 50 - g i tex. nedifrån - olikt - likt 

- - * 3 - - dock * ju 

- 6g - 12 - - - 1706 * 176?* 

- IO9 * 5 intages efter* J 0 ”: Jon, Edeis (t rond tants 17*] 

* 1O9 - 11 utftrykes likaledes * - ifSii/’ 

- 146 - 17 Byron , utihykes 

* 147 - 12 i noten h ftir Monoeda > Ia$ Dioecia, 

- 172 - 9 flår kolla las kula 

- 196 * 8 - 27 '57 

* 214 - 19 * med - men 

* 219 - 3 Gothard utftrykes. 

- - - 12 ilar dmrnmer, las klyfter 

- - - 17 - drnmmer, J 4 s igenldkta fprickor. 

- 220 - 15 - under, - efter 

6 ned i fr* ftår foga , las amm mindre 

- 231 - 10 flår nåptigen, las 011a n 

- 232 - 22, 23 ftår cobolnmlm, las flackcncobolt 

- 247 - 5 flår ftrykniug, las ftupning 

1 hela arket L år pagineringen 100 fidor for flor# ! 

Senare landet . 

Pag, 2 2 j lin* I ftär fig* 1 las fig* 2 

- 58 - 25 - qf * ef 

- 71 I vid bfrrjan of raden hor flå 123* 

- 84 - 16 vid r bor ftå (%* 12)* 

Någre paragrapher hafva fådt orickfig mimer* Således ffi 
nes 145 två gånger; 193 och folj. i ftållet får 1871 
sm im; 22 > och 226 i ftalkt for 224 och 225* 

Andra tryckfel, fom icke förvilla meningen tacktr 
L åi a ren benäg i t öfverle. 





Tcib.i 

n 

8 B .l 

Z 

/ 

• / / 
















jPtekr^ 9 
, // sl arvt: -* u . j 

~u JJS 

*r-W: l s l < & 


•tt 

-•• /•"** w 

epTS */*2SLv& • VC 


> *V?4 . 

f$$éfJintnzo 


"*iM ' 


i mho 


( ao fr ta 


U Tel Rfz o 
t fyhåqlia*W 

\ *A '-A 


U \&w*n* 

t A Mto,' 

f -Ueaa i.Traou 
% v *V(i/Srra 

\ano 

Talyizra no ... 

^ C.TiJh *U*zM 


C ett fort 


JiPatrti 


\tieatta!iH& ■ 


\i'<xno 


3 .. 3 ooco 

C. C cutello 


S Janet 

S:.li Sunda 
. ii aria 

T. Torre 


6 Anemi 


f.Ponte 
Pr Broman* 

tono 

M . Aimite 


G ro f/a cl~ 
\lRjiltppo 


UBari» 


:J\‘ioifa 


t ffnj/tn M Puijhii 
dt T/OQJ Palmi Nap 
°l 0 Toi*>ea d Tmnce 


Nap o /i 


forrento 


Aooo 


C la fallo 


-2 Deuteke * Hnl 


Val cm o 


lik Pro cicla 


Purt/a 
Ua i ampi 


le fvetutk ttilT 


uinelLx 


2 - Ijo la 
~D‘ 1 jcIiui 


ftu?l dr. Arittmwsn' 


J . <lul Olymp: 






















PHYSISK 

BESKRIFNING 

ÖFVER 

JORD - KLOTET , 

PÅ 

C0SM0GRAPH1SKA SÄLLSKAPETS [ 
VÄGNAR 

FÖRFATTAD, 

AF 

Torbern Bergman, 

Professor uti Chemien vid Kongl» Academien i Utsa* 
ia och Riddare af Kongl* Wasa -Orden; Ledamot af 
Kfjserliga Academia Naturte Curiosorum, Kongl* Ve- 
tenskaps Academien i Stockholm, samt Kqngl* 
SoCIETETERNE I LONDON OCH 
UpSALA* 

SENARE BANDET. 


Andra Up lagan , 
Tilökt och fbrbåtrad , . 


UPS A LA, 

Tryckt hos JOH. EDMAN, Kongl. Acad» 
Boktr, År 1774. 


;* 



Nec manet alla fibi Jimilisres j omnia migrant 
Omnia commutat iV 'atura , vertere cogit. 

Lucretius. 







FJERDE AFDELNINGEN, 


OM LUFT- KRETSEN. 


FÖRSTA CAPITLET, 

Om Luft - kretfe?2s bejkaffenbet. 

104. Luft-krets kallas det flytande och 
genomfkinliga våfende, fom på alla fidorora- 
gifver vårt jordklot. Den följer noga jordens 
både dageliga och årliga rorelfe. Det år åf» 
ven klart, at om jordklotet vore i hvila och 
i et ögonbleck finge fådana roreller, fom det 
nu ager , fkulie luftkretfens tröghet fnart ge- 
nom motgnidning öfvervinnas och förlåttas 
uti dylika. Hufvud-åmnet år luft, hvars e- 
genlkaper uti Naturkunnigheten omftåndeli- 
gen underlokas , hår Ikall endaft med få ord 
nåmnas det hufvudlakeligafte, fom kan uply- 
fa närvarande afhandling. För öfrigt år luft- 
kretfen en famleplats för allehanda fina och 
låtta ämnen af mångfaldiga flag. 

Luftens tyngd emot vattens finnes ej al- 
tid och alleftåaes lika : den antagcs merendels 
fom 1 til 800; men grånforne åro 1 til 606 
och 1 til xooo. Förhollandet år föränderligt, 
i anfeende til bågge jåmnforda åmnenas ren- 

A hec 

2: dr a Band, 




2 


Om Luft-kretfens 

het och tåthet a). Partiklarnas fkapnad år 
obekant, men det vet man, at hvar och ert 
år fpån(lig,det år, låter hoptrycka (ig innom 
mindre rymd, och åttertager fm förra^ ftorlekj 
få fnart den ytre voldfamheten uphörer. Ef- 
ter forfök, fom blifvit anftålde, åro rymderna 
uti omvänd rnon emot hoptryckande tyng- 
der, men om denna lag äger rum vid alla 
och ytterliga tryckningar, år icke ännu full- 
kommeligen afgjort. Grånforna för en flik 
eftergifvenhet hafva hittils icke kunnat utfta- 
kas. Det år i fig fjelf klart, at , om alt om- 

f ifvande tvång undanröjes, m§(fe hvar parti- 
el intaga en vifs ftorlek, fom kan kallas na- 
turlig, emedan den endäft genom tvång för* 
bytes. Forfök intyga, at en luft- rymd vid 
jordbrynet kan tvingas til 1340 gånger min- 
dre, det år, ända dit, at tyngden bhfver i§ 
gång ftörre ån vattens b), dock torde detta 
behöfva ytterligare granfkning. Det år imed- 
lertid otviflaktigt, at fådant omfider måfle up- 
höra, och luften genom ingen förmåga vi- 
dare kunna hoptvingas. At fåfta vår fére- 
ffallning vid något visft, få låt a (fig. 1 ) 
vara en fjäder, fom år fladd uti fullkomlig 


a ) Galilceus fätter den 
fom 1: 400, ocb Riccioli 
fom 1 : 10000. Dejfa dro 
de ftörfta ocb minfta mig 
bekanta utjlag, bägge u- 
tan tvifvel mycket fel- 
acktige . Et medeltal af 


j Musfchenbroeks for • 
Jok gifver 1: 722 , ocb af 
4 Halleys /: 7 38. 

b) Se Hr. Buffons 
anmärkningar til Dr.. 
Hales Statique des, V ?- 
getanx ; Defagulier. 


belkaffenhet. 3 

frihet och foljakteligen åger fin naturliga vidd. 
Dm denna hoprullas , 13 intager hon alt min- 
dre och mindre rum, men då gångarna of- 
veralt röra hvarandra, låter den icke bringa 
fig innom trångare grånior. På lam ma lått 
år det med luft - partiklarna , de må aga hvad 
ikapnad fom behagas» 

Huru långt en Juft - rymd vid jorden Ikul- 
le i frihet utvidga fig, vet man ej eller noga. 
Enligt några fot lok Ikall det Ike til 13769 gån- 
ger ftörre vidd r). Foljakteligen, om den 
luft, lom vi andas, kan bringas til Yikö 
fin förra rymd, och genom frihet til 13769 
gånger fiörre,lå Ikulle, om defia voro grän- 
lorna, naturliga ftorlekcn vara til den min- 
fta mcjeliga, iom 13769 til eller lom 

18450460 til 1. 

105. Uti luft-kretfen finnes defsutom i 
obelkrifvelig mångd andra partiklar af flere 
flag. Denna tilblanning kan dock råknas för 
et fr ammande åmne , ty , ehuru fådan altid rå- 
kas deruti , få år den likväl bellåndig omväx- 
ling underkafhd. En del förtåras , andra fal- 
la ned, nya ftiga åter up, o. fi v. 

Nederbörd öfvertygar ofs, at en flor del 
år af vattenaktig natur. Allehanda luft -eldar 
vitna åfven om anfenlig mångd af brånbara 
doft, och det kan nåpligen algöras hvilket- 
dera antalet år fiörre. 

Ännu nogare underratta ofs Chemifka 
rön och fonderdelningar af hvad fiag defia 
A 2 ofta- 


e ) Boyle. 


4 Om Luft - kretfens 

oftadiga tilblanningar åro. En viktrilifk fyr£ 
lighet Ikall hafva röjt lig mångflädes derige*r 
nom, at eldfaft alkali uti luften blifvit: för* 
vandiadt til Tartarus vitriolatus. Förmode- 
ligen har härvid någon irring förelupit, an- 
tingen at lutfaltet ej varit rent, ty ofta träf- 
fas Tartarus vitriolatus i nybfånd alka, eller 
ock åmnen, fom bolla vitriols fyra, blifvit 
häromkring decomponerade. För mig har 
åtminftone förföket ej velat lyckas, ty rent 
vinftens alkali, lom på en vind i 4 år varit för 
luft -drag utfått, har dock ej vifat ringa (te 
fpor af vitriols -fyra. Meteorilka vatnen haf- 
va annars merendels med fig både faltpeter- 
och kokfalts - fyra , men i ringa mängd , lamt 
gifva delsutom et fett eller brånbart vålénde, 
och litet kalk-jord d). Luft-kretfen åger 
ock altid en egen. och befynneriig lyra, e- 

hu- 


d) Då en myckenhet { 
vagn - vatten defiiUeras 
blifver et tjockt refidu- 
um i kolfven. Härifrån 
fkiljes genom filtrering 
en hvit kalkjord . Om då 
vwftens - alkali jättes til 
det concentrerta vatnet , 
kan hade Jaltpeter och 
digeftivjalt derutur be' 
kominas . En quart rägn- 
vatten , eller vid pafs 57 
[venfka uns och 53 gran 
i vickt , gaf foga öfver 


1 gran kalkjord , Jamt 
några gran faltpeter-och 
kokj alts -fyra ; men lika 
rymd fnhvatten ej få 
mycket , och endaft et rin- 
ga fpor af J alt peter fyr a. 
Fetma röjes få vål af 
de nåmda Jalt-cryflallevs 
mörkhet , fom af en ved- 
bränd lukt , om deftiUa- 
tion för länge fortfättes. 
Marggraf, Man. de l 
Academie des Scien, de 
Berlin , 11 j 2. 


beikaftenhet. 5 

huru defs mängd efter omftåndigheterne kan 
vara (torre eller mindre. Denna ingår ä nå- 
ftan alla kroppars (aroman(åtning och har 
blifvit känd under namn af aer fixus , eme- 
dan den til fpänftighet, genom(kinlighet och 
lätthet ganika mycket liknar vanliga luften , 
(am t genom förening med andra ämnen för- 
lorar eiafticiceten , men den (amma (trax åter- 
vinner, (å (hart hon blir derifrån fri. Vid 
detta ämnets nogare underfökning har jag fun- 
nit det hafva tydelig (ur fmak, ganfka be- 
gärligt förenas med alkalifka falt - och jord- 
arter, utgörande med dem egna (lag medel- 
(alter, famt åfven göra blå Lacmus tinifur 
helt röd. DetTa egenlkaper utmärka en (yra 
och har jag derföre trodt detta (pånfliga och 
märkvärdiga våfénde med (kål förtjäna namn 
af Luft- fyra (acidum aéreum eller atmofphas- 
ricum), hvilket alt på annat ftåile blifvit ut- 
förligare utredt e). Vi få i det följande (e bå- 
de hvadan denna kommer i luftkretfen och 
flere defs märkvärdiga vårkningar. Ele&rilka 
åmnet år uphof til all å(l<a och åtfkilliga an- 
dra !uft-e!dar, (amt ibland (å ymnigt ILuft- 
kretfen, at den, fom omgåts med eleclrifka 
förfök, kan märka defs nårvarelle af lukten, 
h vilken liknar en blanning af dem, fom krut 
och h vitlök eller urin-phosphorus, gifva i- 
från fig, ja genom tjenliga vårktyg kan den 
ån tydeligare vifas alla årstider /). Ovanli- 
ga rägn äro ock påliteliga vitnen til den (fo- 
A 3 ra 


e ) Vet . Ac. H, 7773. f) Se §. 126. 


6 


Om Luft * kretfens 

ra fkiljaktighec, (om år imellan luftkretfens 
främmande åmnen, 

106. Den, fom genom vågning eUer an- 
norlunda afmåtc hvad lfor mängd partiklar , 
fåfom en ofynlig råk flundeligen fkiljrr fig 
ifrån allehanda kroppar under namn af ångor 
och dunfier, har icke fvårt at finna tilgång 
for de främmande åmnen , lom tcafias uti 
luft - kretfen. 

Vatten uplofes ouphorligen uti/å fina de- 
lar, at de kunna fimma i luften. Mängden 
rättar fig i allmänhet efter ytan g), lanot til- 
tager med värma, klar himmel och blåfh 
Omkring Paris fkulie utdunfrningen , utguten 
otver ytan, fom den fkiljes ifrån, (liga ag til 
30 tum, om året. Uti Maj, Jun. eller Jul. år 
den gemenligen florft , famt efter omflåndig- 
heterna 4 til 5 \ tum , men uti Dec. och Jan. 
hinner den ibland icke til 5 lin. b). Vid Rheins* 
berg (kall vacncts årliga utdunflning gå til 2 j 
eller 26 tum i), hvilket kommer öfverens 

med 


g ) Se Dr. N. Wal- 
lerii forfök uti Fet. Ac. 
Handl. 1746. 

b f Efter Sedileaus ron 
var ut dun fl ningen i Pa ris 
A 88 får Jun, j tum, 
5 lin. ; Jul. 4.8; Aug. 
4. 8 1 Sept. 2. 9; Ocl. /. 
2\ Nav. 0. 6 \ Dec. 0.6. 
168 9, Jan. 0. Febr. 
0. 7; Mart. 1. 7|; Apr. 
2. 7; Maj. f.i; Jun. 4. 


2g j Jul. 4. 7\ i Aug. 4. 
4\'t Sept. 2. 9» 06 l.i.i\; 
Nov, 0. 8\i Dec. 0. 6\. 
16 90 , Jan. 0. 6 1 ; Febr. 
to. j; Mart. 1. * Apr. 

3. 2\; Maj. 4. 2\$Jun. 

4. 2\\ Jul. 4.9; Aug. 
3. 7 p Sept. 2. 2\ ; Ocl. 
1. 7| $ Nov. 0. 68 > Dec. 
0.4 ~ Mem.de I* Ac. 16 92. 

t) Cruquius, Pbil. 
Tr. n. 381 • 


befkaffenhet. 7 

irsed rön, fom blifvlt anftålte i Utrecht, hva- 
råfl: medeltalet på 10 år finnes vara 2 6 k). I 
Ångland råknas utdunftningen under varma- 
ffe årstiden omtrent på 12 dygn til 1 tum/), 
h vilket, om cf et antages för Maj, Jun. Jul. 
och Aug. (amt förhollandet jmellan defla och 
de öfriga månader lika fom i Paris, ej gifver 
öfver 17 tum tor hela året. I Sverige tyc- 
kes den vara ftarkare, åtminflone vifsa år, 
ty 1739 kring flutet af Jun. behöfdes ej ful- 
la 4 dygn ti! 1 tum in\, 

Ville man antaga 30 tum, fåfom et un- 
gefårligit medeltal på året, få finnes hvar q. 
rots utdqnftning årligen utgöra 3 cubik fot, 1 
q. mils 3888000000, och, om halfva jord-y- 
tan vore med vatten öfverholjd , {kulle der- 
jfrån på famma tid upftiga 7865077968000000 
c. fot, eller inemot 1685 c. mil. 

Lågges hart il hvad fom af fafta kroppar 
förflyger, få upkomroer et ganfka anfenligie 
antal. F.n medelmåttig månnifka utdunflar om 
dygnet vid pafs 68 lod, eller inemot 35 c.* 
tum, men derutaf går åtminflone 13 lod i- 

A 4 från 


k) Mufc hen broek, emedan näftan lika myc- 

l) Halley J nitade va t- ket genom dagg fkall ned- 


ten lika ined bafvet , boll 
det äfven i fommar var- 
ma , och jant då ut dun fl- 


falla. Pbil. 7 r. n. 18 9. 

m) Efter />. N.Wal- 
lerii' ron 1739 var dåge- 


ningen åtminflone ~ af i liga utdwflmngen kring 
en ång. tum på 12 tim -\ flutet af Jun. 2 lin. 6 gr. 
mar. Nattens ut dund- J men i början af Aug „ 
ning räknar han icke , endad 1 lin. 3 gr . 


8 öm Luft - kretfens 

från lungan n ) , och fåledes endad ifrån krop* 
pens yta 5$. Nu år ytans innehöll omtrent 
16 q. fot, fåledes om dageliga utdundnin- 
gen vore lika, och blefve guten deröfver, 
fkulle den om året diga inemot 8 tum. 
Hundrade millioner månnifkor gifva fåledes 
1280000000 c. fot om året, hvadan klarligen 
fynes, at alla djur tilfamman lårana iuft-kret- 
fen er* ofantlig mångd dunder. 

Annu mer bekommes ifrån växt -riket. 
En Sol -ros (Helianthus annuus) af lika malTa 
med en månnifka fkulle utdunda 17 gånger 
mer, och antagas ytorna lika flora, få år öf- 
vervikten inemot fom 40). Hvad fkola ic- 
ke då de mångfaldiga fkogar, de oräkneliga 
grås och örter, fbm våxa på jordklotet, til* 
hopa gifva för en flor myckenhet dunder 
om året? 

Bianning af jord och vatten fkall utdunda 
flarkare, ån rent vatten under (amma rymd />). 
Uti Ångland bediger fig dock det torras ut> 
dundning föga öfver 8 tum, eller vid pafs 
J af vatnets i Paris q). Betraktas för éfrigt, 
at is utdunftac defs mer ju darkare köld, ja 

ibland 


n ) Dt. Keil fant da- 1 ang. tum , Jamt lika 
geliga utdunflningen 31 i mycket på en vinterdag , 
uns , men der af komma 'emedan ftorre fuktighet 
efter Hales fbrjok åt- då arfatter , hvcid Jom. 
minflotte 6 frän lungan. \ brifler i varma. 

0) Dr. Hales , Veget. \ p) Hr. Bazin , Mem. 
Statick. Han räknar defs j de l' Ac. de P aris , 174.U 
bogd pä en fornmardag , q) Dr, Hales. 




befkaffenhet. 9 

ibland flarkare ån vatten uti medel vårma r : 
huru mångahanda amnen göras flycktige ge- 
nom eld, genom forrutneller, genom gåsnin- 
gar, genom vitringar, ' m. m. : ac årfkillige 
kroppar utdunfta mycket flarkare, ån vatten 
.r), och flere flika omllåndigheter, få biifver 
man villrådig, hvarc denna förfärliga mångd 
tager vågen. 

Så många och olika partiklar famlade i 
lufckretfen ingå utan tvifvel åtfkilliga förenin- 
gar, hvadan fådana amnen der kunna finnas 
och nedfalla, fom annars i anfeende til hela 
fitt våfende icke åro flycktige. Syra tyckes 
i almånhet hårftamma af et vattenaktigc och 
brånhart våfendes förening. Biifver denna fyr- 
lighet innerligen förknippad med andra brån- 
bara partiklar upkommer en fin fvafvel - art , 
lådan fom förfarenheten intygar underflun- 
dom finnas i luften. Veterligen träffas icke 
laltpeters • och kok -fälts fyror naturligen frie 
på jord -ytan, utan altid förenade med nå- 
gon kropp, det holles derföre af en del för 
lå mycket troligare, -at de i luft-kretfen al- 
flras, fom rutnande luft -vatten fkall gäfva 
derutaf mer, ån frifkt. Samroa galler om fet- 
man och iorden, fom finnes medfölja rågnr). 
Troligen kunna folftrålsrna bårtil mycket bi* 
A 5 dra- 


r ) Hr. Mairan , Dis- 
fert. Jur la Glace. 

s ) Da alt annars ar 
lika förflyter af fpiritus 
vini § gånger mer , ån 


af rent vatten , o. f v. 

t ^ Se Hr. Wallerii 
Dijfert. de aqua pluviali 
2? rortf/g T h . H a n s ha w. 
Mer/t. de Phyfique T. 1. 


jo Om Luft-kretfens 

draga. Hvad faltpeterfyran angår, få tråfFäs 
den gemeniigen der djur och växter rutna, i 
fynnerhet om dylika Smnen åro blandade. Nu 
åger luftkrecfen fina organifka kroppar i ota- 
Jig mängd, ehuru de åro fmå och merendels 
omärkliga, monne icke då den deruti förefal- 
lande fakpeterlyra från deras förgångelfe kan 
hårledas? jag har tilfiålt åcfkilliga törfök, ge- 
pom h vilkas utflag denna fyras urfprång fram- 
deles torde närmare kunna utredas. 

107. På hvad fått kroppar få delas , at de 
uti et lättare medel upftiga och der längre el- 
ler kortare tid uppe bollas , år en fråga, fom 
mycket brydt de Naturkunnige u ). Man fö- 
ker förgåfves en enda orfak. Flere omftån- 
digheter bifpringa hvarandra , iå vål hår, fom 
annorftådes uti naturens hushollning. 

Om vattenpartiklarna blifva mer ån goo 
gånger lättare ån förut, få år begripeligit, at 
de efter Hydroftatiflta lagarna måfle upltiga. 
Man har trodt fådant kunna vårkftållas på föl- 
jande lått, genom den i vatnets lönhål inne- 
flutna luft x ). Då en luft - partikel vinner 
(förre värma utbreder han fig, blifver lätta- 
re, omgifves och flåpar med fig en vatten- 


u ) Petenfkaps Acade- 
mien i Bouråeaux ut fat- 
te 1-4.3 hdoning for ha- 
ft a ‘förklaringen bfver 
dunders apfligande. Prof. 
Krazenftein och Prof. 
Hamberger hlcfvo bag- 


ge belonte. Se den för- 
res Abhandl. von dem auf- 
fleigen der ditnfte und 
ddmpfe. 

x) Lebnitz, Mifcel- 
lanea Bero'. Wolf, 
Naturlebre. 


belkaflfenhet, ? l 

hud, då han (kiljes ifrån vattenytan. De(Is 
blåfor ftiga (edan up til dels de komma i jåmn- 
vikt med omgifvande medel. Nu intygar vå.l 
årfarenbeten , at ifrån fryskallt til fommar- 
vårma vinner luftens rymd endaf: tilökning 
af j, och från famma grad til kokhetta af }, 
ja den hetta fom fmålter glas gör luften al- 
lenaff til -f mer utvidgad, ån der hon om- 
gifves af frys - köld y ), Vatten - hinnan kan 
dock inbillas (å tunn, at tyngden icke hindrar 
blåforna upftiga, men hvilken kraft gör det? 
och huru kan då et luhfritt vatten utdunfla? 

At eldpartiklarna, med tiihjelp af andra 
fiycktiga åmnen, volatililera (jelfva metallerna, 
år af Chemien kunnigt. Således, och eme- 
dan utdunilningen ft<er i mon efter vårman , 
(å tyckes vara mycken anledning, at hår mifs- 
tro elden (åfom hufvud-driffjåder z). Detta 
vårkfamma åmne lårer dels genom uevårtes på- 
drift, under fin öfvergång til et kallare medel, 
dels genom innerlig förening och deraf föl- 
jande mindre fpecifik tyngd , efter omflåndig- 
heterna (kilja partiklarne mer eller mindre ifrån 
den kropp, fom de förut voro delar utaf. 

Vatten år vål icke aldeles utan fpånftig- 
het a), dock år graden ganlka ringa emot den, 

fom 


y ) Hawksbee, Pby- 
fico - Mechanical, exp. ; 
Defåguiilier. 
ajNieuwenty t,Cofmoth, 
a ) Man har inbillat 
Jig y at vatnet vore utan 


Jpdnjlighet , ehuru de fhr- 
fok , Jom til bevis blifvit 
åberopade , närmare of- 
vervägade icke leflyrka 
denna Jats. Hr. Canton 
har med tyde/iga for[6k 


12 


Om Luft-kretfens 

fom upftigande ångor åga , hvilka intaga 14000 
gånger ftorre rum, ån den partikel de blif- 
vit aiftrade utaf. Hår upkommer följakteli- 
gen en ny kropp, monne icke af förening i- 
mellan eld och vatten? At vårkelig luft på 
fådant fått kan tilredas fynes icke fannolikt, ty 
man vet, at ångor åter kunna famlas til vat- 
ten : at lufc hoppackad ti! ftorre tåthet, ån vat- 
ten åger, likafullt bibehollit fin natur b): at 
ångor flacka,, men luft underholler eld,m. m. 
Många förlok intyga val, at vid vilTa blannin- 
gar, uplösningar, gåsningar, m. m. ibland fram- 
kommer, ibland åter likfom upfupes et åmne, 
fom liknar luft, men detta år af helt annan 
belkafFenbet, och cfl ftorre delen en fpånftig 
fyra, fbm förut år omtalad under namn af luft- 
fyra. En cubik tum vinften gifver 504 cub. 
tum af detta fpånftiga våfénde, hvaremot linn- 
fkaf, doppade i fvafvel och antåndt minflor 
rymden ciiy 7 c). Det åri$ke troligt, af elaftica 
materien finnes i vinften 504 gånger mer hop- 
tryckt, ån den luft, fom omgifver ofs, ty 
då kunde ej deiarnes fammanhang i decta falt 
göra årfoderligt motftånd. Til åfventyrs kan 
här en famling af defle elaftica partiklar an- 
fes , fom en bomulls tapp , hvars alla millan- 
rum med något flytande och hårdnande åm- 
ne 


funnit , at rågn - vat- 
ten genom luft kr etj ens 
tyngd låter hoptrycka fig 
too 4 o%öö vi.m.Hansup- 
tåckt är aj ängelfkaSocie- 


teten belbnt ined den fkå - 
de » pänmng , fom årligen 
utdelas. Jämn. §.^7. e. 
b ) jf. 104. 

c) i>.Hales; Prieftley, 



belkaffenher, s 3 

ne blifvit upfyllde. Tr åarna ytra då icke den 
ringade fpänltigbet, intaga ganlka litet rum, 
och utöfva ingen fpånning på den kropp, iom 
innefluter dem, men om denna fyllning åter 
borttages, lå yppas en fpånftig kropp af bety- 
dande vidd. De fiåfte omftändigheter torde 
på detta lått kunna utredas; men vi böra nu 
återkomma til ångor, hvilkas likhet med luft 
förtjänar all upmårkfamhet och vidare un- 
derfökning. 

Luften har omtrent 800 gånger mera lön- 
bål , ån vatten. F.n lå fvamparng kropp ma- 
de, då han rörer flytande åmnens ytor, deru- 
taf draga in uti fig en flor mångd, af läm- 
roa grund, fom våtlkor upfliga r hårrör, Salt 
år tyngre ån vatten, och faller til botten, då 
et Itycke förd iågges deruti, men efter hand 
uplöles det och kringdelas uti hela noadan. 
På lika lått kan luften likfom upiöla vatten 
och andra tyngre åmnen. Flere omllåndighe- 
ter vid ångors upkomd af vatten likna up- 
lösningar. Bågge förökas af rörelfe, vårma 
och dörre yta: bågge medföra kyla, och lik- 
fom kokfalt, laltpeter, lalmiak, m. fl, göra 
dörre köld under quickare uplösning, lå kän- 
nes kyla vid utdunftning darkare, ju fortare 
den Iker, och derföre blir handen, gniden med 
Ipiritus, kallare, ån med vatten. £n i vårma 
måttad folution anlkjuter under aflvalning, och 
hvad om dagen utdundat faller under nattens 
lvalka til • en del ned. Då flytande åmnen 
blandas, eller fada upiöfas, vifa fig ofta orm- 
lika trådar af ijufets olika brytning i en ojåmn 

mas- 


■t 4 Öm Left-krecfens 

tnafla , dylikt fynes Sfven då ymniga dunder 
på en varm fommardag upftiga, o. f, v. d). 
Denna orfåk år dock icke enfam tilråcklig, at 
ådadkomma all utdunffning, ty man vet, at 
den jåmvål går for fig uti luft-toma rum. At 
dunder genom ele&ricitens åtgård afTondras 
år af flere yrkat, men icke ånnu med något 
forfök bekråftadr. 

At våder underhjelpa fådan uplösning år 
af årfarenbeten bekant. Det år begripeligt, 
at denna voldlamhet måftc affondra, borc- 
föra och kringdela en hop fina partiklar, h Va- 
dan en med ångor mindre iaftad luft kom- 
mer öfver famma Hållen. 

Luft-kretfen år full af allehanda främ- 
mande ämnen. Af defla torde en del under 
vidrörande af utdunflande ytan komma uti 
någon fådan gåsning eller rorelfe, at ftörre 
varma upvåckes, hviiken då kan oka förflyg- 
ningen s ). Sådana tilfålligheter åro förmode- 
ligen mångftådes bidragande, men icke nå- 
gon almåo orlak. 

Når dunfterna blifvit från kroppar affkil- 
de fliga de til en emot fm lätthet eller pådrif- 
vande kraft fvarande hogd. Om den om- 
gifvande luften, der de ftannat, federmera på 

nå- 


d) Prof, Dr. Hugh 
Hamilton i Dublin har 
i Phil . Tr. q 6 j mycket 
yrkat , at dunfler år o 
vattens uplösning i luft. 

e) Slika fräsningar 


omtalar Bcerhaven i fin 
Chemia , 7 om. 1, och Prof. 
Kraft använder dem til 
utdunf ningens underhjel- 
pande. Se Dijf. de el- 
feen (u vaporum. 


befkaflrenbet. if> 

jn ligot fått vinner ftörre varma, få utvidgar 
den fig ftrax i mon derefter, blifver följakte- 
ligen iåttare och ftiger högre up, hvarundei* 
åtminftone en del af de imellan luftpartiklar* 
na inneflutne dunder måfte göra följe. Då 
flikt flera gånger hånder, upfodras de omft- 
cier til anfenlig högd. Blåft och andra rörel- 
fer bidraga tii famma ändamål. Hvaråft åfk- 
jmoln ftryka fram bekomma alla ångor, fom 
råka innom deras vårknings - krets , eleffrifk 
kraft, men flridig emot fjelfva molnets. Hår- 
utaf hånder, at iådana moln underftundom 
åtföljas af damm och ångor, fom fträckvis 
dragas up ifrån jorden, h vilka, om molnet 
går ifrån dem , ftar.na och fprida fig , emedan 
partiklarna aga famma Eleölricitet och följak- 
teligen repellera hvarandra. Defla kunna af 
andra lyftas ån högre up, o. fl v. 

Damm och jordaktiga åmnen falla ge» 
menligen fnart ned, om de biifvit genom nå- 
gon befynnerlig voldfamhet upiyftade. Det 
finnes ock fomligftådes andra dunfter, fom 
endaft hinna til några tums afftånd från jor- 
den. Sådana åro de dödande ångor, fom träf- 
fas uti Grotta del Cane och på åtfkilliga an- 
dra ftålien, om hvilka mera lk-all talas längre 
fram f). 

En kropps yta ökas i mon, fom han me- 
ra delas , lå at en cubik tum, fkild uti 8 hal f- 
va c. tum derigenom vinner dubbelt fförre 
yta, huru anfenligen måfte icke då den fäm- 

ma 


/) §. * 4 * 


Om Luft-kretfens 


1 6 

ma tilvåxa genom den obegripeligen finafon- 
dring, forn alftrar dunfterg-)? Ju ftorre yta, 
defs ilörre gnidning måfte en kropp utftå, 
då han fkall trånga fig igenom et flytande åm* 
ne, fåledes kunna dunlter, fedan de en gång 
biifvit upiodrade,i luft-kretfen flanna qvar, 
oaktadt de voro Jikrymdigc tyngre, ån om- 
gitvande medel, om de allenaft biifvit til den 
finhet delade, at friclion blir lika eller ftor- 
re, ån ofverfkottet i fpecifik tyngd. Utom 
detta motftånd vid nedfallandet, fom hårro- 
rer af partiklarnes fammanhang uti fluidum, 
inftåller fig tillika et annat hinder, beroende 
af ämnenas fråndfkap, hvHket ålven våxer 
med ytan. 

108. Ehuru fina luftkretfens ämnen åro, 
få gor dock deras myckenhet tilhopa en an- 
fenlig tyngd. Barometerns hogd går ibland 
til 2 61 tum, hvaraf finnes, at jorden då tryc- 
kes lika mycket, fom cm hon vore öfver- 
guten me.d quickfilfver til fådan hogd. Så- 
ledes, emedan i cubik tum qvickfiifvcr våger 
vid pa(s 2 7, 6 lod, tryckes hvar q. fot af 2286 
fkålpund, och hela luft -kretlens tyngd be- 
finnes 11982378823232000000 fkålpund. Nu 


g) 1 gran mofcus kan I 
i 20 år fylla et rum med 
märketig lukt , oaktadt 
bvar dag omväxlas luft. 
Boyle bar utrönt , at en 
maffa af Afja fatica i 
hpen luft förlorade pä 


6 dygn § gran af fin 
tyngd , i anledning hvar- 
af Dr. Keil finner ge- 
nom uträkning hvar par- 
tikels florlek mindre än 

3 8 . 

"1 c) C> C> 000000 CCfi OOOOOO 

af en cubik tum. 




befkafFenhet.* 17 

ar en medelmåttig månniiko- kropps yta om- 
trent 16 q. fot ooi foljakcehgen tryckningen 
deruppå 36576 fkålpund, ehuru vanan gor 
den omårkelig. 

Barometerns ftigande och fallande gifver 
vid. handen, at luft - kretfsns tyngd år uti be* 
dändig förändring. S rörda Barometer* hög- 
dernas fkilnad går fållan öfver z\ tum , hvd- 
ket dock uti tryckningen på månnilkans kropp 
gör en olikhet af 3450 fkålp. , ja en enda linea 
ädadkommer få mycken ändring, foro. 138 fkål- 
pund. Når nu qutckfilfret innorn dygnet ofta 
höjer eller lånker fig 2 - 3 , ja ibiand öfver 7 
linier, hvilket fenare dock år ganfka fållfynt, få 
målte åtven ftarkare kroppar deraf hafva kän- 
ning h). Denna tyngdens fkiljaktighet hårro- 
rer af fiera oraftåndigheier. Större eller min* 
dre mängd af dunder gör otviflaktigt något 
til i), dock icke alt, ty lått at hela årets ne- 
derbörd vore 20 tum, och låt den på en 
gång uppehollas i luften, få fkulle Barome- 
tern deraf ej kunna uplyftas fullt i\ tum. Så- 

B le- 


b) Huru c. wgelågit det 
dr får Läkare, at rad- 
fora Barometern och an 
dra meteorologifka wft ru- 
inerat er kan inhämtas der- 
af, at purgantia värka 
kraftigare och med min- 
dre olägenhet , under och 
nägra dagar för rägn- 

2;dra Band, 


väder , än annars , o.fv. 
Berryat, Mem. des Sf. 
Etr. ii, f 460, 

i) Hartfoekerp^r dun- 
flernas tyngande näftan 
evfamt til or fak för quick- 
filfver högdernas förän- 
dringar. Se hans Cours 
de Bhyfique % 




ig Om Luft - kretfens 

ledes beror ftigande och fallande til minfiå 
delen af denna orfak At ångor åro fpecifi- 
ce låttare,ån luft, år bekant, men ehuru båg-» 
ge blandade utgöra et helt, fom år likrymdigt 
lättare, ån ren luft, lå kan ej abfoluta tyng- 
den annorlunda deraf minlkas, ån at en del 
luft dntvés åt fidorne. ]årn kan genom på- 
bindning ?f kork bringas at flyta i vatten, 
dock våger det efteråt lå mycket mera, lom 
den använda korkens tyngd år. Verkelig för-* 
ökning eller minlkning uti hela luftkretiens 
tyngd, kaoåfven upkomma deraf» af dels högd 
och råthet ombytes Vårmans olikhet år här- 
til en betydande orfak, ty då den ökas öf- 
ver en ort, blir luften jåctare, flyter up cCh 
utbreder dg på fidorna , hvarigenorn den tryc- 
kande mångden forfninlkas. ökas vårman i 
granlkapet tilvåxer luft mängden. Tvärtom * 
då luftkretlen på något 11 alle ge^om köld 
hopdrages, flrax rufa de högre luft - floderna 
bredvid, för fin flytaktighets (kull deröfver, 
hvarmedellt mera tryckande åmne der fam- 
las. Öm ock en lådan hopdragning eller ut- 
vidgning Ikedde jåmnt of ver alt,~lå at det 
tryckande åmnets mångd för hvar och en ort, 
hvaiken ökades eller minlkades, Ikulle ändock 
tyngden förändras, ty genom hopdragning 
komma partiklarna nårmare jorden och be- 
fltrifva mindre kretfar vid dageliga omhvålf- 
ningen, hvilka bagge omftåndigheter Ikafta, 
tilvåxt i tyngd , ehuru den ofta lårer vara 
ganlka ringa. Tvårtom händer vid utvidgning. 

Vindar och rörelfer i luft-kretfen tyckas 

måft 


belkaffenhet.’ 


Ffiåft bidraga til quickfilfver-högdernas ojåmn- 
heter. Ty månglades imellan vånd - kretfar- 
na, der vädret blåfer ftåndigt från öfler, hin- 
ner ej årliga förändringen til i linea. Hvaråffc ' 
2 ftridiga våder fammanpacka och hopftaplä 
mera luft; der en luftström går ned, m.m. 
måfte Barometern ftiga, men når ftridiga vin- 
dar blåfä från (amma ort; der en lufcftröro 
går upföre ; der en vågrått vind häftigt ftry- 
ker öfver, och hindrar öfvérliggande lufts 
tryckning, o. C V. måfte han falla k). Hvad 
orkaner, fråsningar, fpånftighecens förfvagan- 
de, luft-eldar, m. m. kunna utråtta kan flutas 
af det fom anfört år. 

Det år naturligt, at luftkretfens tryckning 
blir defs mindre, ju högre man deruti kom- 
mer up. På hvad fått denna minfkning kan 
tjåna til afmåtning af bergs högd år tilförne 
Vifadt /i, hår bör tilläggas huru den kan Jå- 
ra ofs at beftåmma allehanda orters belägen- 
het i högd, antingen emot hafvet eller fins- 
emellan. Hårtil fodras, at hafva för hvarc 
ftålle flere års meteorologifka obfervationer , 
af hvilka förft tages medium af Barometef 
högderne för hvar månad, fedan för hela 
året, och fift et almånt af flere års media. Li- 
;kafå bör med Thermometer-obfervationerne 


Hawksbee bar up- vagrätt rörelje. Se hans 
•tänkt et egit inflrument , Pbyfico- Mecban, exper» 
at beitifa det luftkretfens l ) §. $6. 


B ä 


för 


k) Dr. Halley, Pbil 
' Tr . abr. vol. u. 





förhoHas. Ju längre famtidig kedia rrsn nger 
af flika anmai kningar, defs närma- e kan !e- 
dan i anledning deraf göras jämn örei fe M it- 
tils åro väl inga lådane naededaög ier tör män- 
ga orter at tiigå, man kan derföre i< ke anle 
de hittils upgifna flucfatfer för läk' a, rågta 
må dock hår til vidare gr a t; (Irring infiyia. 
Kolas högd öfv. Öfterljön befin. 437 fu. fot m) 
Irds flodens via Tobollk — 446 ;;) 

Molcous — — — 1766 m) 

Cafpilka hafvets — • — ixo nt) 

Lan- 


i >.V 


m 


8 -' 


m 




b?.; 


in )C.Mayer de Trav- ft ålles correciinn pn föl- 
(ituveneris jub Jole 176 9. ja t/ de fått. Medium af 
Huru dejja uträkningar Thermometer högderne i 
fke vi/ar följande exem- bvardera af de j måna - 
pel. Barometerns medel - der t a ges får fl , och af 
hågd 276 9 från Mars tii deffe et almånt , Jom för 
och med Julius år ob- Petersburg bl/fver fl. 3 gr. 
fer verad i Petersburg 2fl famt i Kola 4, 2 ( efter 
fr an (ka tum 0 , 26 lin Reaumurs fcala ), niedi- 
eUer 236, 26 lin. Under um af deffe bagge år 6.2g. 
f amma tid år medelhög- Pidare 16 — 6 , :jzzz/o~. 
den iKola funnen 27 1. 6 ,46 Kullens hågd der Ru- 


lin. eller 230, c>6 lin. Lo 
garithmerr.e jor de fl a tal 
åro 2.3733c, och 2.36333: 
fkilnaden c, fl, 6 gifver i 
toifes huru mycket Kola 
år högre , ån Petersburg , 


movlki objei verade i Ko- 
la år 16 fl fot , fåledes håg - 
den , Jom bor råttas zz, 
— 16 fl z= 423,6. 
Om nu Logaritbmerne 
för /oi och 423,6 




om nemligen vårman pa\Jammanlågga$ , (varar 
lågge ffållena varit lika, j der emot 20I f vt, (om bår 
men, jom få ej varit ,an-\ a (dr agas. jåmf. §. 33. 







beJkaffenhet. 


— I967til2298 n) 

n) 


landets i Cafan — 

Donaus vid Wien — — 525 

I Polen ing. ort vid flranderne of. 1004 
Donaus vid Ulm — — 1241 n ) 

Rhenfihömmens vid Strasburg 525 n) 

Tunns — — — 803 0) 

Genferljons — — — 1221 0) 

Seines vid Paris — ■ «— 137 n) 

Luftkrttiens olika tryckning voller ock, 
st vatten, fom vid hafsftranden behotver til 
k : kning i 00 graders varma, vid 9847 fots 
hogd, der Barometern flår 17,1 fv. tum ko- 
kar vid 90 grader 0 ). 

Hvad 1'orn hittils fagt år oro luftkretfens 
tvngd gå ler endafl: om de åmnen, hvilka ic- 
ke förmå trånga igenom glas, ty om de fina- 
fte luft-partiklarna, eller något annat med dém 
blandadt åmne, fritt går ut och in genom Ba- 
rometer * rörets lönhål , (å år det klart, at 
quickfilfret hårutaf icke kan uppehollas. 

109. Luft - kr et /ens fkapnad och hogd kun- 
na icke med vifsbet ucftakas. Låt a och b 

B 3 (fig. 


n ) Hr Secr. och Ridd . 
Wargentin har utaf Ab- 
bé (Ihanpes obfervatio- 
12 er lämnat mig dej] a ut- 
Jlag. Chappe bar i Lyfk- 
laiid ocb Frankrike ej 
mått något berg ^Jom va- 
rit högre än 3440 fven- 
/ka fot ; men i Ca/an 
bafva de underfiundom 


fligit til 3030 fot ofver 
bafvet. 

0 ) Hr. Jean André 
de Luc , Recherches Jur 
les Modifications de Vair , 
et ftäteligt arbete , fom 
rj-[2 utkom i Geneve , vo/l. 
2 i 4, ocb bvaraf jag 
hittils endafl fedt korrta 
[utdrag. 


22 Om Luft - kretfens 

(fig. I) vara s luft- partiklar, den förra hop-» 
tryckc af luft - kretfens tyngd, och den fena- 
re vid lådan hogd, at den vunnit naturlig 
florlek, Om nu ftorlekerna a, b och lufrkret- 
fens ty^gd voro gifna, (kulle hogden af he- 
la. luft- kretfen kunna utråknas, i fall utvid- 
gningarna Ike efter någon gifven beflåndig 
lag, men den tredje och fjerde omflåndighe- 
ten hafva endaft hittiis någorlunda blifvit be- 
kante, och låicdes kan problemet ånnu icke 
med (åkerhet nplöfas, 

Det år klart, atom ingen ting hindrar, 
blir ytan af et fpånftigt och likartigt flytan- 
de utnne omkring det klot, emrt h vars me- 
delpunkt det tynger, jåmngåeade med defs 
bryn. Skulle något hvarf finnas högre ån b, 
måfle dels tyngd vara för fvag, at tvinga 
fjåder- arten uti b, der upöfver böra låledes 
alla partiklar vara lika flora och tåtheten jåmn. 

Antagas luft- kretléns utvidgningar oup- 
hörligen i låmma mon, löm hontryckningar- 
nas förminlkningar , och tyngningen. emot 
jorden ornvånt, lom afflåndens quadrater, lå 
följer derutaf en oåndelig luft- kretfens hogd 
p), h vilket aldeles afviker ifrån de flutfatfer 
man dragit af Ikymningarnas obferverande , 
fom endafl gifver den 6 ti! 7 mil q ). Nord- 
fkenen, fom ofta åro or ver 100 mil ifrån jord- 
den r), vila dock tydeligen, at Ikymningar- 

na 


p) Se Hr. Pr oj. Me- 
Janders dijjertatio dc 
dtmojphfira uliuris , 


pars n. 

q) Halley , m. fl. 

r) §. 752 . 


befkaffenhef. 23 

ca endaft utmärka, hvaråft luften blifver få fin, 
at hon icke vidare förmår mårkeiigen knfta 
några ljusltralar tilbaka. Om afdåndet ab, in- 
nan luften vinner naturlig ftorlek, år myc- 
ket ftort, få kunde vål banda, at vår luft- 
krets omfider råkar de andra planeternas, färnt 
at hela fylfemets millanry meter af en bhn- 
ning från dem alla upfyllas. Det famma kun- 
de vål tildraga fig, faliån ab vore liten, om 
den fria luftens hvarf öfver b vore anlenligen 
tjockt, rr.en det fynes årfodta för hirdfpand 
fjåderart uti luteen. 

Liiftkretfen plågar {kiljas uti 3 hvarf, 
Grånfen för det underfta råknas der, fom luf- 
ten icke mårkeiigen kan up värmas genom å- 
terkaffade ftrålar. Med båtre ikål torde ftån* 
diga fnö grånfen kunna vara dels råmårke. 
Det millerfta inr.ebegriper en luft, fom icke 
vidare tager mårkelig vårma af genomfaran- 
de foiftrålar, lamt ifrån 33800 fots högd öf- 
ver bafvet aldrig hyfer någon molnfläck , 
utan åf beftåndige kiar. Ju genomikinligare 
en kropp år, dels mindre vårma upvåcka de 
genomträngande ftrålar, och håraf kommer til 
ifor del, at fnö öfver en vils högd aldrig 
fmdter, icke en gång under Ijelfva linien. Det- 
ta flutas der Ikymningarna upkomma och det 
ofverfta fortfar til dels luft-kredén uphore«*. 

110. Luft ~ kretfen år i anfeende til huf* 
vudåmnet i hög grad genomfkinlig. Omluf- 
ten allenaft ågde den klarhet, fom renafte 
cryftall - glas, e ier ock, om den räckte til må- 
nan, famt hade öfver alt famma tåthet, fom 

B 4 vid 


*4 Om Luft-kretléns 

vid jordytan, Ikulle vi ftåndigt omgifvas af 
argyprifkt mörker; men naturens Herre har 
förekommit lådant och jorden kan njuta ljus, 
ej a lie na ft af Solen, utan ock af Månan, ja 
c‘ec ån (vagare (ken, fonn ftjernorne bibrin- 
ga, blifya märkligt. I fig fjelf har luften tro- 
ligen himmelsblå färg. Lenna år (vag och 
märkes derfö^e med möda uti mindre malTor, 
aflamma grund, lom en droppa af någon tin- 
£lur iöga vilar fin färg, ehuru llörre f-imling 
tydeligen röjer den. Luften tyckes vara af 
den belkaffenhet , lom en del andra kroppar, 
hvilka både refleflera och genomllåppa ftrå- 
lar förnåmligalt af famma fårg. En klar him- 
mel , berg och llora Ikogar, fom kunna fes 
på långt holl, lynas derföre ljusblå, förmode- 
ligen för lamma orlhk, fom kroppar ålkåda- 
de igenom blå glas. Luften måOe vål annars 
åfven återkalla andra, ån blå Itråiar, emedan 
det ljus, lom ifrån henne kommer til ofs, lå- 
ter fkilja fig uti fårgor, men det förefaller 
likt, at de blå i llörm mängd, ån andre, Hud- 
la på dels partiklar. En klar och blå him- 
mel åger mycket lifligare fårg, ån fom tyc- 
kes Herigenom kunna upkomroa, at hvita iju- 
fet blandas med mörker, fom de gamle ta- 
lade ^), eller tydeligare, at det förlvagas til 


s ) Fromond, T. C. 
Funccius, Wolf, Mus- 
fchenbroek, m.fl. påflå 
himmelens blå fårg ge- 
nom hlnnning up komma af 
hvit ocb fvart. Hon. Fa- 


bry vederläde redan Fro- 
mond. Mariotte, Eber- 


hardt, m. fl. nyare, anje 
luften med fkål få fom klå, 
det år , iå hef!<af}ad,at des - 
Je flrålar måfl återkaflas. 



befkafFenhet. 25 

den grad, fom fvarar emot blå ftrålars för- 
måga; men, om lå vore, borde blåheten va- 
ra föränderlig, och den, lom ledan af faftare 
kroppar återkallas , andra fig , ty en af 2 hop- 
fatt llråle Ikiftar tydeligen, då endera förlva- 
gas, dock befinnas vatten, glas, m. m. juli 
reflektera lamma luftens fårg, fig aldeles lik. 
Man kan likväl icke neka, at ijulets olika blan- 
nmg gör åtll<illiga fårgor. Et kort gerimån- 
Iken fvart Ikugga: fitälles et uptändt ljus lå, 
at 2 Ikuggor vila fig, blir helt Ivart, der 
bägge ligga ofver hvarandra, blotta månlkug- 
gan blek, och den, lom orlakas af ljulet blå. 
Vid fölens up eller nedgång gifva opake krop- 
par nårmafl intil fig Ivarta , til 1 tums af- 
fiånd blå och längre ut gröna Ikuggor. Om 
dagsljufet ökas blir det gröna fnart biått. Skug- 
gor af genomlkinliga kroppar vila i dylika 
omftåndigheter, utom blått eller grönt, åfven 
rödt. Men alle deflå fårgor åro föränderliga 
och Ikilde från dem, lom enkla Itrålar gifva t J. 

B 5 AN- 


t ) Många föränder- 
liga fårgor omtalas bos 
de gamle och nyare.. Func- 
cius fdger , at kol i en 
hvit gles klut fer blått 
ut. Bloden fynes genom 
ådrorne blå. Skuggor 
uptagne få bvitt fy nas, 
då folen år vid horizon - 
ten , vackert blå , men är 


himmeln med Jlrodda ra- 
da eller gula moln höljd, 
blifva de gröna. Skug- 
ga af uptändt ljus är i 
gryning och fkynming un- 
der bar himmel blå på 
bvitt, famt grön på gult , 
det må vara klart eller 
mulit. Blå fkugga fedd i 
fpegel fynes nåftan grön. 




i i.V 


Ora Nederbörd, 
ANDRA CAPITLF-T, 

Om Nederbörd. 


111. Vi böra nu underföka hvart den| 
förut omtalada flora mångd af ångor och 
dunfter tager vågen. Luft-kretfen år en fam* 
melplats for defla, fom verldshafvet för rim 
rande vatten. Bagge borde tilvåxa, om in- 
gen äfförfel tillika voro. Årfarenheten flri- 
der dock emot flik förökning. Hafvets bryn 
mifstånkes fkåligarefor fånkning, ån upfligan- 
de, och luft - kretfen har på de år , fom man 
förftådt våga den famma, icke tiltagit i tyngd. 
Defle bågge vattenbehollningar tjena livar* 
andra både til årfåtning och afledning. 

Alla fynliga förändringar, fom uti luft- 
kretfen tildraga fig, kallas i allmånhet Luft - 
teken (meteorer), och fkiljas gemenligen uti 
3 flockar: Vattenaktiga, fom gifva nederbörd 
och ftrax. nogare fkola betracktas; Luftfken, 
fom endaft ly fa ; famt luft -eldar , fom brinna 
och ibland antånda, 

112. Den ofynliga fuktighet, fom efter 
fölens nedergång, i fynnerhec de varmare års- 
tider, i flilla och klart våder, med mårkeliga 
droppar öfverdrager kroppar uti öpna luften, 
kallas Dagg. Den troddes fordom korama ifrån 
ftjernorna u), eller åtminftone alftras mycket 

högt 


u) De gamle hollo dagg 
for (Ij ernornas fvett , och 
fingo i anledning af dejs 


himmelfka urfprdng få 
Hota tankar om defs krajt 
i Alchemien , 





Om Nederbörd, S7 

högt uppe x). Nu för tiden år ingen tvifvel, 
at den kommit från jorden, ehuru denna fuk- 
tighet ibland tyckes itigå, ibland falla. Hu- 
ru öfverlaftad luften ibiand år a t ångor, rö- 
jer fig genom hygrometrar. Åtlkillige lått lo- 
(le (alter fucktas ock eller blifva rinnande , 
hvaribland vi i fynnerhet gifve ackt på kok- 
falt, (om altid år blandat med et deliquefcent 
och bittert fält , beftående af Hvit Magnefia 
med kokfaltfyra måttad , ty aldeles rent kokfälc 
drager ingalunda fucktighet. Samma Mag- 
nefie-falt voller ock til en del, at golf at tåt 
flokalk våtfka (ig i rådt våder. 

Då folen under (ict dags -lopp upvårmt 
en orts både jordlkorpa och öfvetliggande 
luft, famt omfider (kridit nedom horizonten, 
(å måfte den (enare, lå(om en glefare kropp, 
(narare förlora fin vårma , ån den torra. 
Ifrån jorden upfara derfore en myckenhet 
eld - partiklar, hvilka tillika, dels genom fin 
fart frånfkilja och updritva andra partiklar, 
dels under inbördes förening uplyfta (ådanajy). 
Fördenfkull fucktas i vågen (tående kroppar. 
Ide förr och (tarkare, (öm finnas når intil mar- 
ken , ån de fom derifrån åro mera (kilde, 
ii vilket forfarenheten merendels intygar, och 
utan fynnerlig moda kan forfokas genom åm- 
men, fom til olika afftånd uphångas. Detta 
(tigande (ker dock nog långfamt, ja ofta fo* 
dras il timma tii 32 fot, och fömligftådes, 

(å- 


x) Voflius päftår^ at I ofver f Jv. mil hogt. 
ien (ilflras en ty (k eller\ y ) §. /07, 


28 Om Nederbörd. 

Jålom i Paris och Heden , mårkes ej fallande 
bva^emot daggen i Leiden och Utrecht be. 
finnes både ftiga och falla a). 

Når fölen emot mårgoneo åter nalkas blif 
ver luftk r etfen forft bedråiad och upvirmd 
Luften fom hadige tager emot fi ka forån. 
dringar, utvidgar lig då och far upföre, men 
om under föregående natt dunder åro ud nå- 
gon måogd updragne , formår icke luften flå- 
pa alla med dg, utan en deJ faller ihop ocl: 
kan icke en gång uti den nu fortunnada luf 
ten uppehollas. Således, då inga betynnerli 
ga omftåndigheter af våder, rorelfer, m. m, 
komma imellan, lå diger daggen om natten 
och faller om mårgonen. Hos ols fucktar dag- 
gen gemenligen drax efter fölens nedgång, 
fedan blir den alt omårkiigare til roidnattea, 
men ofta rått ymnig emot fölens upgång , 
ja det hander, men fållan, om dagen, nåe 

luf* 


a ) C. L. Gerden ( SV 

Tent. de vore ) avflå Ide i 
Heffen på 30-talet förfi 
J Sd an a forfåk, fa?nt Je- 
dan Mufchenbroek, och 
änteligen Du Fay. De 
dro ganfka artiga och år 
det Jkada , at Du Fays 
dhd af bröt hans anftaU • 
vingar. Alla kommo der ■- 
uti bfverens , at daggen 
fiiger , ehuru Muflchen- 
broek tillika antager et 


\Jlag y fom faller ned , hviU 
ket tyckes vara onödigt , 
ty et och famma ämne 
kan efter omftåndigheter 
ftiga och falla. Dr Le 
Ro i antager et fallande 
och 2 Jlags npfligande 
dagg. Han Joker för of- 
rigt bevifa , at dunftev 
äro up löfte af luftcnftud 
fom falt af vatten. Se 
lliftor. de P Academie 
de Paris qyi. 



Om Nederbörd. 29 

luften blifvit med ånger mycket lafhd och 
i halt affvalas. Våra tönder fpå rågn födan- 
de d.;g, når ingen dagg fallit. Om glasfkif- 
vor uphångas horizor.telt i luften , lå finnes 
ofta öfre fidan mindre våt, ån den undre. 

Efter åi soden, grundens och växternas 
befkaflfenbet rättar fig kke allenaft dzgeens 
mångd, u an ock riefi natur. Om en glas- 
Dåcka hvålfves öfver en ort finnes den nå- 
fta mårgon befatt med en myckenhet drop- 
par, hviikas ftållniog nogare hetra ktad röjer 
en vifs ordning, olika efter lårfkiita fl g, ty 
utfilnings - rörens mynningar äga innom hvar 
art Ikiljaktig belägenhet. Gtås hafva dem vid 
bladens fpits, kålblad i kanterna, gmkblad ej 
allenaft i kanterna utan ock på öfre fidan, o. 
f. v. a). DefTa droppar göra under fvala aft- 
nar gräfet vått: om dagen fkmgras denna 
ivett iåtrare Ovh blifver då orrårkelig. Vin- 
rankor åro ibland dem, föm tyckas ymnigafl 
affila dyiikr ämne. 

Så edes kan daggen vara fkadelig, fom 
det fö r egifves i Italien , och annorfiådes ofkyl- 
d g, alt efter dunflernas olika lynne. 

Ibland faftnar daggen vid alla kroppar 
utan åtfkillnad, ibland allenaft på vifia. Po- 
lerade metaller åro i fynnerhet fådane. Det 
:år befynneligt, atom en tafia beflår til hälf- 
ten af cryftall glas och hälften af metall , blif- 
iver den fot ra dacgig, men ej den lenare. 

Om 


a 1 MufTchenbroek Arbn i Fet. Acad, Hund- 
fe ock Hr, Bierkanders | lingar qy. 


§6 Öm Nederbörd. 

Om en glasfkifva lågges tvårs ofver fognitt» 
gen fåftes nog dagg på det ofver cryftallea 
liggande flycket, och föga eller intet på det 
andra. Et poleradt metallliycke lagt på et cry- 
ftallfat förblifver tort, faltån fatet år fucktigt, 
och tvårtom hånder, når fatet år af metall och 
glas lågges deruti. Delfa befynnerligheter för- 
tjåna upmårkfamhet b), och förholla fig ej li- 
ka alleftådes: de bero troligen af dunfternas 
fårlkilta lynne och attraölions kraft til andra 
kroppar. 

Ånteiigen bor nämnas några ord om ho* 
ningsdagg, lom af hushollare lå mycket be* 
faras. Den år icke meteorilk, eller från luf- 
ten kommande, ty då borde ju lådan falla 
på toppen af et tråd åfven lå fnart, fom på 
Jågre blad, hvilket dock icke hånder. Der 
lådan dagg faller Iker det endall på villa tråd, 
ja villa bi 3 d och grenar. Gor man fig mö- 
da. at närmare efterforlka omllåndigheterna, 
befinnes den ej annat vara ån BladlöfTens tråck. 
Deile Ipruta genom 1 på magen upflående 
pipor, eller ock magens ända, et fött vatten, 
hvilket faltnar och torkar på blad och gre- 
nar omkring. Infaller någon långvarigare tor- 
ka, och detta manna får vara i fred för my- 
ror, 


b) Du Fay bar äf - 
ven märkt Jädan (kill- 
nad annorlunda. Han de- 
fiillerade vatten genom 2 
belmar , en af glas och 
en af filfver. Bägge vo- 


ro lika fkapade , lika flo- 
re ocb kyldes lika myc- 
ket \ men icke defs min- 
dre gick § eller i mer 
igenom den förra. SeMern. 
de f Ac, de Paris , 1736 . 


Öm Nederbörd. 3 1 

iför, bi och andra kräk, fom begårligen upfo» 
ka det, iå kan håraf ibland lamlas i den mångd, 
at det af ftark dagg uplöfes, rinner ned och 
öfverdrager de lågre kronans delar med en 
klibbig fot våtlka e). Under Varmafte (iden 
kan man, der bladlofs ymnigt finnas, i tjenlig 
Hållning emot lolen tydeligen fe den fina dagg, 
fom de kafta ifrån fig, och de tilforne fugic 
utur växten. Ibland år denna faft lå ymnig, 
ät den af fig fjelf uttränger genom fina utfil- 
ftings rör, eller der infeHer Ifungit, famt i« 
bland hårdnar til i fota korn, låfom på bla- 
dens undre fida .af Fraxinus Ornus i Cala- 
brien och annorftådes , utgörande det bekan- 
ta Manna på Apotheken d), Underftunciom 
torde vål flemmig dagg kunna falla: detta blir 
ingalunda otroligt , då man betracktar den o- 
belkrifveliga mångd af fina oljor, Spiritus re- 
ftor , m. m« fom i luftkretfen kringfprides , 
fnen det måfte då il<e jåmnt. Dunfier, fora 
i hummelgårdar och annan trångfel ftarkt ut* 
lattas för folfh ålarna, åro ofta lffånd at fve- 
Ja och fördårfva , hvilket åfven råknas for ea 
irt honingsdagg e)* 

BefkafFenheten af daggen kan ei annat, 
in vara mycket ikiljaktig efter omftåndighe- 

ter- 


c ) Prof. Leche, Vet. 
4c, Handl. 1762. 

d } De gamle trodde , 
t Manna foll utur luf- 
en. Altom atusfantfår/l, 


at et letåckt tråd gaf 
lika ymnigt håraf , jom 
et bart. 

e) Dr. Hales, Deget. 
Statick 3 exp, ix. 


3 2 Öm Nederbörd. 

terne på olika flållen /) , men den, fom för» 
ficktigt och renligt famlas, kommer meren- 
dels ofverens med rågn, i (mak, lockt och 
fårg, famt röjer fpor af både kokfalts och 
lalcpeter- fyra , hvadan ej ar underligt, om 
guld deraf mer eller mindre angripes, dock 
vill nu vidare ej lyckas , at deraf åcholla nå- 
got airnånt lofemedel. 

Daggens mångd kan fvårligen mätas. På 
berget Hermon fkall den varalå ymnig, at 
tåic genomblötas, fom af rågn g). I Arabien, 
der dagarne åro ganflca brännande af fandens 
uphettande och nätterna kalia, faller få myc- 
ken dagg , at refande blifva vå^a anda in på 
kroppen h). Tiigången år föränderlig efter 
grund, årstid, väderlek, belägenhet, m. m. 
lamt tjänar til våxters fvalka och underhöll, 

i 


f) Boerhaaven kal 
lar daggen et confufuiu 
chaos. Cbemifternas be- 
rdtteljer åro ockjå gan- 
(ka [kil jakt ige. Th . Ha n s 
haw och Rutty hajva 
funnit dagg f nar are rnt- 
na, ån rdgn: jedimentet , 
fom bårunder fåttes, plå- 
gar kallas Tartams Phi- 
hfophicus och / kall rhja 
någon fetma. R h u me 1 i u s 
och Nieuwentyt berätta 
fig funnit en röd, sned 
faitpeter detonerande ma - 


ter ia. Grimm har i Nya 
Holland funnit dag g, fom 
f makade fyr ligt och litet 
vitriolifkt: efter concen • 
tration härden löfl guld 
och flere metaller , famt 
gifvit litet kokfalt och et 
\hvitt flycktigt falt. Va- 
| renius [krifver, at dag - 
! gen i Brafilien år fetare 
! och rikare på faitpeter , 
| ån i Europa. Flere haf- 
j va medel fl dagg löfl guld. 

g) Maundrel, 

h ) Skaw, 


Öm Nederbörd. 33 

^ fynnerhet der, fom fållan eller aldrig rågnar. 

Fila Divae virginis åro värkeligelpindel- 
tråar och fåledes icke meteorilke. 

>13. Når dunfter utmed jorden få ftoc- 
ka fig, at luften dymedelft blifver ogenorn- 
fkiaiig, kallas det löken eller Dimma . Ge* 
nnm ibnkande; ögonens angripande; en röd- 
aktig pa vatnet efterlämnad hinna, lom lik- 
nar den, hvilken Chemifterna iaktaga.dålul- 
phur auratum Åntimonii tillagas, m. ta. rö- 
jas orta Ikadeiiga och med de vattenaktiga 
inblandada delar, dock tyckas de faftna lika 
på alla åmnen. 

Dimma ,* n ^* er p l S gemenligen under 
kal, are års-tiaen, då fkilnaden i dagens och 
nattens temperatur år ftörre, dock ler man 
oha om fomtmraftnar upftiga ifrån vatten och 
fidlåndjga ångar en 11 k ljus rök. Den upkom- 
mer både vjd låg och hög Barometer. Det 
torra efter lugn, då luften häftigt förtunnas, 
hvariger.om dunfterna falla ihop och luften 
liklom grumlas. Det fenare kan tildraga fig, 
när efter långvarigt ftilla våder få många ån- 
at de genom egen vickc börja 
;ga tilbaka , ehuru luftens tyngd icke fvnner- 
ligen förändras. 

_ Dimma ftiger af två orfaker. Antingen 
derigenom, at luften blirtåtare, fomkanhån- 
da medelft. ökad tryckning, hvilket Baro- 
meterns ftigande utvftar, eller derigenom, 
iat c dunfterna vinna ftörre lätthet af lölvårma, 
vader, m. m. Tvärtom hoppackas ångor 

2:dra Band. ^ 


$4 O® Nederbörd. 

af kold, fmålta ihop, och fjunka medelfl fin 
tyngd. Dimman kan åfven falla ned genom 
luftens förtunning, och derpå följer ej alrid 
vackert våder, ty famma oriok drager ock of- 
ta ihop moln, rågn vindar , ro. m. I Rom 
år det en regel, at om vintren gifver (jö- 
vinden rågn och bergvinden klart våder ,famt 
tvärtom fommartiden e). Monne här fuck- 
tigheten under kalla årstiden ttlfryler på bergen 
ocli hafsångorne ökas af vårman , fom nu up- 
fartil öfverliggande kallare luft, hviiken tilli- 
ka tvingar dem genom (torre tyngd? 

Lurtkretfens nedertfa del hyfer de tyng- 
fta och grofvafle dunfterna. Når luften år 
lagom tåt lynas de icke, ja en dunkel luft blir 
ibland klarare genom flere ångor. Ogenomfkin- 
lighct hårrörer uti dimman dels af partiklarnas 
olika tåtbet, dels deraf at deras millanrymder 
åro fylda med glefare åmne, dels af deras 
ftåliningar. Glas, (lött til pulver, blifver hvitt 
och ogenomfkinligt, men åter klart, om vat- 
ten flås derpå. En fkarp fyn upfåcker, at 
dimmans delar åro til lika afltånd ifrån hvar- 
andra, hvilket ån nogare mårkes om de på 
fpegel uptagas och genom microfcopbetrack- 
tas f ). 

Blåft hindrar dimma at upkomma , r ty den 
fkingrar och fprider dels åmnen. Grönland 
Hudlonsvik, Acadien, Terre Neuve och fle- 
re i defla negder, äro fumpige och mycket be- 

(vå- 


e) Hr. Grefve S. J. 
Cronftedt. 


/) Musfchenbroek, 

C ours de Phyfique. 


Om Nederbörd. 35 

(varade af token. Stora hafsKar åro öcrmed 
pmgtfhe, ty de kyia infren 00b hoppacka 
angorne omkring lig. Vid och på berg up- 
komma dimmor ganlka häftigt, ty vädren 
lamla dunfterna deremot,hviik 1 ArVen attraheras 
a t få tåta mallor. Solen (er igenom dem helt 
matt ut, och andra objeter vil > hg orydeii- 
gare och (torre , ån deras afltånd k rå (Ver; 

114. Dimma och Moln (kiljas endad i an- 
leende til högden på hviiken de uppehoiia lig, 
ty når den förra 1 tiger ifrån jorden, och kom- 
mer til något a (Itänd de ifrån, får den namn 
af moln. De (om färdas öfver fjäll råka of- 
ta under vägen lada na omknng bergen (fåen- 
de dimmor. Då man ånnu viftas på bergs- 
foten anfes de för vanliga moln , når man 
hunnit innom dem kunna de ej (kiljas ifrån 
vanlig token, och fedan man omfider kommit 
på toppen vinna de åter fitt forfta utfeende, 
endaft med (killnad, at de nu gå lågre,ån å* 
(kådaren. Moln (e tåtare ut ån dimma, eme- 
dan partiklarnas fynbara afftånd på långt holl 
foreftålles mindre. 

Moln kunnauokomma och forfvinna me- 
delil ändring uti luftkretfens tåthet. Om luf- 
ten , full af ånnu (kilde och olamlade dun- 
der, genom någon orfak förtunnas, jfå kun- 
na ångorna icke vidare uppehollas, utan bör- 
ja fjunka, h varunder flere råkas och 'trångas 
•innom mindre rymd >ty om dunlle; nn cd fjun- 
ka til ef (fig. 2), i å åro rummen lon intagas 
i (amma mon , fom gc och ge. Ånteugen 
ftockas få många, at fårulingen blir fynfig 
C i hvil- 


3 6 Om Nederborcf* 

hvilketi flannar, når den kommit få djup f ä 
at omgifvande hvarf åger lammä eger. 'ehga 
tyngd. Om nu luften återfingo fin förra råt- 
het måfte molnet ftiga högre , bvarunder par» 
tiklarna utbredas, och ofta genom luftkret* 
fens rörelfer fkingras, ja det fmålter ock i- 
bland bort på ftållet g). At våder och luft» 
Arömmar kunna både hoppacka dunfter til 
moln , och lkingra flika faralingar år ganlka 
begripeligt. . 

Molnen flyta til olika högd efter fin egen- 
teliga tyngd , och deras olika kofor , haftig- 
heter, betäckningar , m. m, utmärka åtlkilli» 
ga rörelfer i luftkretfens öfre del. Under ak 
deta år det ganlka naturligt, at jkapnad och 
ftorlek af få lofa lamlingar, måfte ftundeligen 
ombytas. Ojämnheter , viflä ftycken och kan- 
ter afflitas under farten, genom våder och luft 
ftrömmar, genom omgifvande medels utvid* 
gning och hoppackning, m. m. * men genom 
famma orfaker förenas åfven andra moln , nya 
ojämnheter tillkapas, o. f. v. De moln, lom 
bånga kring toppen af Taffelberget beråttas 
hafva flata ytor både öfver och under b . Nåc 
folen får ftarkt flicka på et moln mårkes ge- 

raen* 


g-) Detta kan genom 
et artigt förjök göras 6- 
gonfkenligt. Man Jam - 
lar någon dunft aj an- 
tänd fpiritus under en 
glasklåcka , fom lämpas 
til en luftpump . Sä fnart 


; luften fortunnas formeras 
fä fom dimma eller* moln- 
fträckor under k lä kan , 
men forfvinna åter , ont 
luft infläppes. 

b) Hr. De la Cail- 
le. 


Om Nederbörd. 37 


roenligen likfom en rök derifrån flyta up„ 
famt antingen formera et högre, el ler aldeles 
uplofas och förtvinna. Molns långd kan va- 
ra i mil i) och djupleken flere 100 fot k). Of- 
ta tyckas dock de hånga ihop, fom åro myc- 
ket (kilda , då kanterna Ikymma bort hvar- 
andra for ögat. 

Molns betäckningar vlfa tydeligen, at de 
finnas til olika högd. Om de åro eledtrilke 
råttas deras belägenhet , gång och (kapnad 
mycket öerefrer. Ofcaft åro de (trodde, men 
ibland utgöra likfom en jämnt ofverdrag, An- 
talen på mulna och klara daga;; åro efter om- 
ftåftdigheter (kiljakcige både "i afleende på tid 
och orter. Således åro om året i fbden Coi- 
ra 138 klara och 1x2 mulna dagar l) , dere. 
mot åro efter 12 års obfervationer 1 Åbo de 
förra til de lenare, (om 4 til 5 m). Gemen- 
ligen fynas höga bergtoppar på långt boll 6f- 
verrtiga (kyarna. Canigou flår med fpitien 
måfl: i af iin högd öfver dem , och retande 
fom tårdas på fjåll-ryggar, fe dem merendels 
under (ig. Deras vårkeliga afftånd från jord- 
brynen år ofcagnnlka ringa, ibland knapt nå- 
gra icoo fot, underftundom (liga de dock in- 
emot 1 mil n). Då himmeln flåcktals år mu* 

C 3 len 


i) Mariotte, Motiv, 
des eaux. 

k) Muflchenbroek. 

/) Hr. Lambert,rt#. 
Uelv. voll. III. 
vi) Pr oj. Leche, V. 


i Ac. Hand t. 1-162. 

n) Riccioli har genom 
matning funnit de hog- 
P.a moln j ltalienfka mil 
ifrån jorden , eller om- 
trent 3/200 fv. fot , bvil- 



38 Om Nederbörd. 


Jen, fynas ej fållan åtfkilliga ftråckor , hvilkas 
åndar gå ihop åt 2 motfatta ftållen af borizon- 
ten 0). Vinden fåtter dunftfamiingarna ge* 
meniigen 1 parailei ftållning inbördes och med 
jordbrynen, i hviiken håndelfe ögat hor ef- 
ter pertpefUv lagarna fe dem hopgående. Ef- 
ter tåthet, åmne och ftållning emot folen å- 
terkafta eller genomflåppa molnen olika ijus- 
ftrålar, hvadan 'e ock vifa åtfkilliga fårgor, 
fåfom höd.i , Diä.-kn -;.:i , ja iblan 1 gröna, fom 
dock år hög 1 ■ läifvnt p). Merendels åro de 
hvita och gå, mer eller mindre mörka , famt 
under 'tu ; « • ';> i b fvarta. 

Gemen) ten mulnar då Barometern blir 
låg, och t vår; >m. Denna regel år dock ic- 
ke fri från undantag, ty man årfarer under- 
ftundom, >c himmeln med moln öfverdrages, 
faltån qoickfiifrer f år 26 tum, och åger klart 
våder, då högden kon vara 2a.|. 

Molnen iprida och utdela vatten, göra 
fkugga och fvaika , upvåcka genom fin tryck- 
ning rörelfe i luften, och har j)g ofta märkt 
vid deras annalkande befynnerligen ftarka vå- 
derilnmgar, lom ej år underligt, då man vet, 
at et moln ibland lynes föga törminfkadt, e- 
huru det redan gifvit til och öfver 1 tum högt 

vat- 


ket öfver ftiger Bouguers 
anmärkning , fom fedt ja - 
duna 3 til 400 fr. fam- 
nar öfver Cbimborapo, det 
år högd >37<J 2 fv. fot öf- 
ver bafvet. 


| 0 ) Detta kallas af fr an - 

foferna Died de vent , och 
kan på fvenfka få namn 
af Våderfåck. 

p) Frezier. Jåmnfor, 
§,np,famt noten i. 



Om Nederbörd. 39 

vatten. Deras tyngd värderas ofta til fiere 
i hundrade millioner fkålpund. De tyckas ej 
I fällan (tå aldeles ftiila, underftondom nytta de 
i iig ganfka trögt, men gå vid andra tilfålien 
3 til 4 mil i timman. 

11 5. Når dunfterna uti moln famlas til 
droppar, faller, efter oroltåndighererna, ftarka- 
re eller fvagare Rägn. At de falla tillammans 
kan af flere omftåndigheter förorfakas. Om 
luften förtunnas , utan at orfaken utråctar dy- 
likt på ångorne, måfte de fjunka, derunder 
nalkas och förenas til vatten. Åro de eiectri. 
fke få repellera partiklarne inbördes hvaran- 
dra, men minfkas denna kraft förlvagas hin- 
dret , foro tvingade deras naturliga benägen- 
het til förening: (ker det häftigt upkommer 
en fkakning i hela maflTan , hvilkc-n mycket 
befordrar deras famlande. Vader, i fynnerhet 
ftridiga,famt ofvanifrån nedrufandeluft-ftröm- 
mar, äro kraftiga medel at (ammanpacka mol- 
nen. I ./Ethiopifka hafvet mittemot Guinea 
öfer ofta ned, ty vädren likfom fammanfto- 
ta der , föra moln från alla kanter och hop- 
tvinga dem i haft til vatten. Et moln, fora 
af en häftig vindftöres, måfte deraf altid pac- 
kas på efterfta fidan , och på den främre af 
luftens motftånd. VifTa vindar föra rågn, 
andra fördrifva det. Defsutom bidrager or- 
ternas egen befkafFenbet. I Lancafter faller 
mer ån dubbelt få mycket rågn , fom i Up- 
minfter, emedan det förra har nöga berg, fom 
attrahera , kyla och emottaga de ångor, fom 
våder föra ait, h varemot det fenare år helt 


4o Om Nederbörd. 

fiakt. Hvad ftora fkogar i detta ärende för- 
må få vi i det följande tydeligen fl* q). An» 
tillerne voro långt fucktigare, innan fkogar ne 
uthuggits, ån de nu åro. Intil hafvet rågnar 
qck mera, då alt annars lika, fåiedes mer i 
Åbo, ån i Upfala, o. f. v. 

De fvarta molnen åro de vattenrika fle. Bör» 
jar {ammanfmåkningen på undre fidan, lå å- 
ro dropparna {må och kallas dugg eller mut- 
rågn , men om det förft fker vfd den öfre, 
måfle fforleken mer eller mindre ökas un- 
der fallet, alt fom dunftfamlingen år tåt och 
djup til. Luftens tåthet gor ock mycket til 
Taken, ty då en droppa lider något vifst mot- 
ffånd tvingas han at dela fig. Om fömma- 
ren år Barometern gemenligen lågre ån vin- 
tertiden, molnen högre och rågndropparnas 
jftorlek åfven, då ak annars år iika, härefter 
föränderlig. Uti Europa hinner deras dia- 
meter fållan öfver några iineor,men nårmare 
dagiåmnings-kretfenfk.ill den fomligffådes kun- 
na ga til hela tummen, ja ibland likfbm öfas 
ned , då det kallas fkyfall. T almånhet åro drop- 
parne defs mindre, ju högre up. 

Orfaken hvarföre Barometern emot rågn 
faller, år icke ånnu fullkommeiigen utredd. 

Det 


q) §.rq3. Hr. Beccnria 
pä flår , at i jordens innan- 
döme ele&rifka ämnet of- 
ta förlorar fin jämnvikt , 
b f ver "flod et nödgas dä 
ty änga Hg up i luft kr et* 


\Jen för at derijrån til 
andra (tallen , Jom bafva 
britt > leta fig nedgång. 
Härunder tror han ån- 
gor ne upföras , famlas i 
moln ocb droppar. 


Om Nederbörd. 4r 

Det år visft, at dropparna under nedfallandet 
icke med hela fin tyngd vidare trycka med 
lnftkretfen, utan endaft med en emot mot- 
ftåndet fvarande de! q) ; men det kan icke 
göra tiifyllefl: , ty förändringen (ker innan råg- 
net börjar. I tall icke utyårtes vold af våderj 
innerliga (kakningar, under de eledtrifka dröm- 
mars émottagande och utdelande, (om vi kal- 
la blixt ; eller annat clyiikt tvingar molnen, 
at gifva vatten ifrån fig‘, få kan det icke (ke 
förr, ån omgifvanoe lnft blifvit likrymdigt lät- 
tare, ån duofterne. Härtil bidrager utantvifvel 
någon af för t nårrda orfaker, men imedler- 
tid rågn. r icke altid vid (amma Barometerns 
högd. Ib and kan undre luften biifva iåttare 
och fåiedes flånpa rågn, ehuru hela luft pe- 
larens tyngd blifver oförändrad , nemligen om 
defs undre del något upvårmes, dock icke 
(å, at den genom upflytande förmår öka pe- 
larens högd, utan endaft trycka defs öfre del, 
Sådana er.fkilta omftåndigheter för hvart och 
et tilfålle kunna icke utredas förr, ån m3n 
utom vårma och tyngd tillika måeer luftens 
fucktighet, (pånftighet och öfriga förändringar. 
Kunna dunfierna minfka luftpelarens både (pe- 
cifica och abloluta tyngd, (å följer, at qvick- 
filfret måfte (tiga, aå luften år renare, och 
tvårtom. C 5 An- 


q) Leibnitz,r, 
tf/Ramazzini ‘.angående 
Jin tvifl med Scbellham- 
mer om Barometer for- 
ändringarna , fhrejlog ett 
förfökjom tydeligen vi- 


ådfbrd far , at en kropps j om fal- 
ler , icke tynger med om- 
gif vande medel mer , an 
i mon efter det motftänd 
han lider under defs ge- 
nomfarande. 


42 


Om Nederbörd. 

Antalet af nederbörds dagar cm året år 
olika. I Petersburg räknas endaft 40 r), i 
Lejden 107, i Coira 115,1 Åbo 146,0. f. v. 
Når fnö faller genom varmare luft lmålter 
den och gifver rågn. Således år befunnit vid 
Coira, at rågn faller i dalen, då det om vår 
och fommar fnögar på berget Catanda i nej- 
den, hvilket äger beftåndig fné på den del, 
fom ligger litet ofver 1900 fot högfe ån fta- 
den s j. 

Et befynnerligt ron år for några Aållen 
upgifvit , hvaraf lynes, at ofver famma yta 
derffådes faller defs mindre rågn, ju högre up. 
Öfverft på Weftminfters Abbot- Kyrka, uppå 
et hus bredvid, och 155 fot ån lägre, förbol- 
la fig mängderna af rägnet alla månader i å- 
ret, lom f , f och 1 t ). Likaledes i Norra W-ai- 
iis ar funnit, at rågnet på berget Renning, år 
til det, iom faller på flåtten nedom, under 
inemot 4 månader, fom 8> 165 til 8,7 66 u). 

Vi hafva tilförene öfverfedt de många- 
handa åmnen, fom finnas i luftkretfen x), i 
anledning deraf bor icke underligt förefalla , 
om rågnet ofta hyfer främmande tilblannin- 
gar.hvarigenom defs fårg och ågenfeaper för- 
ändras, (amt af okunnoghet anles för helt an- 
nat, ån det vårkeligenår. Man har fåledes myc- 
ket fkål,at ej fållan tvifla, om deoupgifna belkaf- 


r) Kraff, C om. Petrop. 
vol. /X. 

s) J. H. Lambert. 

t) Dr. W. 1 ‘eberden, 


Phll, lr, inö r>. 
u) Phil. lr. *77 /. 
x) /• Jf. 10 j. 106. 



Om Nederbörd. 1 


43 

fenhet af underbara rägn , (om minnesbocker 
och beråttdier omorda, men bor dock icke 
hoila dem för aldeles dicktade, ty ehuru man 
irrat fig om fakens natur, iå har vål likafullt 
någon ovanlig tiifåilighet dertil gifvit anled- 
ning. Mångfaldiga biodrågn omtalas. Ofta 
harman trodt fadant fallit, då vatten-ytan ef- 
ter nederbörd funnits röd , eilernågra droppar 
af (ådan färg blifvitfedde på marken. Man vet 
nu, at flikt icke kommk från luften. Små 
rödaktiga infeeter hoila ofta til på vattenytan 
och bedraga en lått- trogen, at hoila det för 
blod y). Då fjärilar nyfs krupit utur fina 
förvandlings-hyifor gifva de ifrån fig röda 
droppar, hvilka faitna på ilen ar och murar, 
iamt fnart forleda en beredvillig underfam- 
het, men betracktas omftåndigheterna närma- 
re, få finnas dylika oftafi: under betäcknin- 
gar, hvadan utan möda inhämtas, at de icke 
kommit från luftkretfen s). Icke deis min- 
dre kan åfven en rödaktig våtika underffundom 
derifrån nedfalla. Så hände 17640. 9 Oct. i 
Cieve, Utrecht och flerfiådes a). 

Når hcåftigt rägn faller der lilla Sval-ör- 
ten (Ranuncuius Ficaria> ymnigt växer, blot- 
tas 


y ) De fkola uti fifla ■ 
af delningen namvgifvas. 

z) Peirefc markte af 
denna omflänchgbet blod- 
r agnets orimlighet , och i 
uptåckte ratta orjaken. 
a) Sv. päft-tidn. Det\ 


fräfie eller grumlades icke 
af lut fälts up los ning. Jom 
dröps der ut i, ej eller med 
viktrils-fyra. Satte intet 
fediment , och färgen min- 
fkades icke genom filtre - 
rinn. 


44 Om Nederbörd. 

tas defs fina krypande rotter, hvars vidhäf- 
tade och fpridde lokar hollas for hvetekorn, 
fom kommit åfvan ifrån, och efter vidfkep- 
peiigt folks tankfätt, utmärker tilftundande 
briil på uppehälle. Man har ock prof, at fron 
öfTaxus, ja (k rå pu kar til getingar, foin af 
våder blifvit voldfimmeligm kringfpridde, 
fådt namn af hvete-rågn. A t häftiga orkaner 
fora jord, fmd, falt vatten, och ibland mindre 
djur med (ig, årfant, men, (ådant förtjänar ej 
namn af rågn. Vulkaner kafta afka och (fen 
lång våg, men hvad fom gifvit anledning til 
mjölk-kött kors-och flere underliga rågn, år mig 
obekant, torde ock hända, at de måffa åro 
munk-(agor b). Vid Vefuvii utbrott 1767 
föil i Neapel på de utevarandes kläder et fvart 
pulfver. Mon det nåtron gång hollits for kors- 
rågn? At frömjöl af Tall eller dylikt ibland 
tages för fvafvelrågn år kunnigt c), dock vill 
jag icke aldeles neka, at något fvafvelaktigt 
ibland kan falla ned. Sådant berättas vara 
håndt 1648 vid Magdeburg , 1649 i Köpen- 
hamn, 16 j 8 i Mansfeldt, 1721 i Breflau d). 


b) En bok kaUad P bi- 
lo f. Betrachtung. der ge- 
beimen natur, utkom 17 44 
i Berlin. Har äro berät- 
telfer om underbara vagn 
Jamlade. 

c ) Det hände 1677 i 
"Zure (Scheuchzer); 773/ 
i Liineburg (Bergerus, 
Ferf. in der natur); 1749 


i Göttingen (Hollman 
Com. Gott. vol. 3 ) ; 1749 
i Berlin (Grifchow, Att. 
Ber.); 176 1 i Bordeaux, 
d ) hh. Prof. Walle- 
rii diJJ. de pluvia ful- 
pburea. Fdrkeligt fvaf- 
velrågn neka Henckel . 
Scheuchzer, Neuman, 
med flere. 


Öm Nederbörd, 45 

crh flerftådes. Hvad eld- rågn vidkommer, 
få åro derom många beråtteller. Jag har fjelf 
fedtcvådyiika, *759 i Sept., hvilka icke annat 
voro ån itarkt eleclrifkt rågn, fom gaf gn;- 
ft or emot marken och andra kroppar, låac 
det under defiå två mörka natter fåg ut, fom 
man dragit e!d öfver hela fålrer. Dagsljufet 
t< rde ofta hindra flika rågn, at for fådana 
blifva anfedde. 

Af det, fom anfördt blifvit, lårer nog- 
famt kunna inhämtas, huru olika rågn-vatten 
måtte vara. Det år vifst, at Naturen vid ån- 
gors upflytande i luften förrattar en deflilla- 
tion utan all vidbrånning, och fom ianfeen- 
de til fin högd ingalunda af konften kan ef- 
terapas, men icke defs mindre måfle detta 
vatten nödvändigt efter årstider, väderlek, 
grundens befkaffenhet , m. m. blifva fig helc 
olikt, och mer eller mindre befmittadt af de 
mångfaldiga ämnen , fom i Luftkretfen före- 
falla, hvilka icke allenaft under viftandet der- 
ftådes emottagas, utan åfven under nedfal- 
landet ån ytterligare åfamkas. Således år ic- 
ke underligt, om rågn lått rutnar, i fynner- 
het det, fom vårtiden famlas, då man vet , ac 
luftkretfen hårbergerar milliontals åfven för be- 
väpnade ögon merendels omårkeliga både djur 
och vaxter; at det, fom Faller efter ftark het- 
ta, långfam torka och med häftig vind, år mer 
orent, ån vanligt, befynnerligen i granfkap 
med flora fläder: at ibland vitriols*fyra kan 
finnas deruti e), o. f. v. Detrenafte uphåm- 

ta$ 


46 Om Nederbörd. 

\ 

tas på högder , vida afiåglne från bebodde or* 
ter, ledan det i flere timmar förut rågnat. 
Detta befinnes ändock hyfa främmande laker , 
fom tilförne åro nåmde /}. 

Rågnet likfbm fopar lufökretlen , under- 
holler våxt-riket, låmnar dricka åt djur, lamt 
vatten åt kållor, floder, m. m. famt faller ej, 
fom andra kroppar, med tiltagande häftighet, 
i hviiken håndellé en droppa på 6oco fots 
högd Ikulle vinna lamma fart, lom en ltyc~ 
ke-kula, cch alt lefvande af en. énda rågn- 
fkur nedérgöras. Deremot måfte i flilla våner 
en droppa af töööööWöööö cubik tums. dia- 
meter på en lecund med jåmn rörelie endaft 
■falla i det hårnaafte 4 tum, för luftens mot- 
ftånd g). 

116. Når en åfvänifrån nedrulande luft* 
ftröm , ftridiga våder, m.m. hoppackar moln , 
eller tvingar dem emot höga berg och Iko- 
gar, upkotnma derigenom de håftigafle flag- 
rågn och Ikyfall, lom innom \ timma kunna 
gifva 1 til 2 tums vatten, hvarvid dock inga- 
lunda den flemmiga Tremella Noltoch ned- 
faller, lom de enfaldige ånnu i dag tro b): 


e ) Groffe berättar Jig 
funnit , at rägn , i om un- 
der en Orkan hämtats , 
fbrbytt alkali Tartari 
til 7 artarus vitriolatus. 
Se Mem. de P Ac.iyyj. 

f) /. ioj. d. 


g) Pifot, Mem. de P 
Ac. 172$ f. 37ä. 

b) Theopbraftus^/- 
1 lar den Noftocb , andre 
nämna åen ca Ii folium 
eller flos, fios terrce, 
vi. vi. Hos ofs far den 


Om Nederbörd. 47 

detta år en våxt, fom i torka och folfkenmi- 
fter aic fitt darrande och Hemlika utfeende. 

Ganfka förfärlige åro de lå kallade Sky- 
(/rgg(PrcEfler,Trornbe de mere, Typhon), h vil- 
ka antingen från moln nedftiga eller från vat- 
ten upreia ilg. De förra likna til fkapnad 
en pelare eller upnedvånd kågla,fom med bot- 
ten hånger vid något framdrykande moln. 
Emot fpitfen nplyftas vatten, (frå, bufkar, m.m., 
ingå der och böria upforas uti fnåckgångar 
( fig. 3), ja 1750 d. 24 Jun. blefvo i Holland 
en cxe, en qviga och en bock af en dylik 
förde et lår.gc fly eke, en Syren upryckt, et 
tak afrifvet och én bår kallad på land. Som- 
hge åro få genomfkiniige, at ämnena, lum 
upfordras, kunna fes igenom, men andre å- 
ro helt eller tii någon de! hvitc , grå eller 
violetta. Diametern år olika, ån några få fot, 
ån hela 300, Vid vida tiifåUen fkönjes klart 
en ihålighet inuti. Ibland hånga de lodrätt, 
ibland något fnedt, och fynas underflundom 
gå i buckter. Når de fårika fig djupt öfver 
varten plågar en pelare emot dem upfliga: 
öfver land uplyftas andra årnnen. Man har 
ock fedt, at nedre hälften bruflit och ned- 
fallit, men den bar fnart ofvan ifrån blifvit 
årfatt. Under alt detta höres hafleligt huller, 
fåfom af et brufande haf eller mångfaldigt å- 
kande, lamt rågn eller hagel utofes. Sådane 

vi- 


heta fkyfall. Alchemider- \ fpiritus. Den växer neb 
ne bafva trodt , at bårJjvåller baftigt af väta. Ge- 
ntur vinna en fbrtråffelig j oftr 01 Mem. de PAc, qotf. 


4$ Om Nederbörd. 

vifa Hg i alla verldenes delar, men åro ofveP 
Ivledelhafvet och Syrien mer almånne. Ge™ 
menligen upkomma de ofver haf, fållan of- 
floder, och kunna fedan fortfara ofver land. 
Ju ftörre, defs fnarare förftora de fig. Ingen 
år ånnu anmårkt, fom haft beffånd en timma. 

De upftigande ledfagas ej altid af rågn 
och orkan , utan en pelare reler lig och fal- 
ler fnart ned af egen tyngd. D. 24 Jan. 1754 
upfteg ur Spara, i nejden af Harlem, en la- 
dan til 60 fot, famt innom en minut kroffa- 
de tak och fonfter i). 1742 d. 9 Jul. fågs om 
morgonen på Gene ver- f jon en fvart dunftaf 
omtrent 100 fots vidd, efter en half timma 
forbyttes den i en hög pelare, flod få något 
ftilla, men drog fig fedan åt landet, hvaråft 
den genomfor 50-60 deg och i et ögnableck for- 
Ivan k). En pelare fågs 1741 i 051 . på lam- 
ma ljö , utan at något väder rricårktes förur, 
under eller efteråt. 1725 upkom i Mokhnta 
ofver en fjo dylik pelare, loin fortfor i ruil 
ofver land /). Denna fjo bulrar och hcäfvec 
fig ofta i lugnt våder, åfven lom Vettern, 
hvars hafsfruar och andra Ipöken förmod di- 
gen åro af lika belkaffenhet , fom de nu be- 
fkrifna m ). På det lå kallade Stilla hafvet hac 
man ock fedt pelare af 35 til 40 fots högd up- 
refa fig utan moln, dock med ftark biåft 
_ Oc* 

i) Musfchenbroek. 1 Svecia 

k) lallabert, Mem, de\ m) Tillelius om Vet» 
1 Ac. de Paris , 1-142. ■. tern , Capit. Z 7 ’, 

/^Kalfenius^c?. Litt. j ?i) Dampter. 


Om Nederbörd. 49 

Orfaken til defla voldfamma vårkningar 
har i fenare tider med få mycket mera an- 
ledning hol its for electrifk , fom åfkan ofta 
tillika höres: de nedftigande rrcs upkomn a, 
då jorden år mera electrifk, ån molnet, och 
tvårt om med de upftigande oj; men i fena- 
re håndelfen möter den fvårighet, at ej något 
moln fynes. De förra tyckas nödvändigt be- 
höfva biträde af våder, nemligen at två ftri- 
diga fåtta förekommande moln i rörelfe om- 
kring en inbiilad axel, h varigenom ångorna 
hoppackas til vatten, nedfalla af fin tyngd, 
men uti fnåckgång , emedan de utomknng 
drifvas af vadrena , fom genom molnens kring, 
vridning fjelfva Få dt en hvirfvelroreife. 

Centrifugal kraften gör hårunder en tom 
kårna, i hvilken förekommande åmrien updrif- 
vas; denna rörede kan ock underh elpas af den 
öfverfhykande vinden p\ Uromkring vifar fig 
ofta rök cl er dimma af vattendroppar, fom flita 
fig lofe q). En hårtig nedfiigande luft. fl örn tor- 
de åfven kum a upvacka dylik rö-elle. Då vat- 
ten rinner genorr en tratt märkes en comfk 
hvitfvel, hvars ftörfta diameter år. öfverft : i 
luften blir ock mofåndet ftörre, ju iångre ned. 
Genom centrifugal - krafren orfakas likaledes 
hår en tom kårna, lom ej från fidome kan 
fyllas, emedan de fom hvalf emocflå. Vid 
nedra andan år tryckningen ftörft, der rr.åfte 

d få» 

0) Ht. Brisfon, Man. | p ' (f. 108. k. 

3c VAe. i-fii- I r7j//r, MuslchenbrabV 

x.dra Band, 




5 ® 


Om Nederbörd. 




b*'. 




.'Vi 




V r 


faledes luft, vatten, löf, tråd,m. m. indrifvas, 
lamt trappvis och med tiltagande häftighet 
upforas , emedan gångorne blifva alt ftörre 
och ftörre. Sluteligen blir vatnet få delt, at 
et moln öfverft: tilkomtner. Är rörelfen o- 
tilråcklig, at uppeholla maftän, eller gångor- 
ne brifta, fker grufveligt fkyfall. Af upfti- 
gande luft-ftrommar kunna dylika vårknin- 
gar upkomma, faftån med fkiljaktighet i vifta 
omftåndigheter, och tyckas lenare flaget af 
Skydrag merendels på detta fått tillkapas. Det- 
ta år hvad i närvarande lårer kunna lågas om 
defla belynnerliga Luft - teken. Tilråckliga 
underråttelfer om sila omftåndigheter felas ån- 
nu. Merendels åro de iakttagne af fådant folk, 
lom icke varit i ftånd at granlka fammanhan- 
get, hvartil defsutom faran ofta lårer bidra- 
ga. Imedlertid finnes hårutaf på hvad fått 
grodor, foglar, filkar, halm, fåd,m. m. kun- 
na nedrågna. 

117. Tilråcklig köld förvandlar ångor och 
vatten til is. Tilfrufen dagg eller dimma 
kallas Rimfräft , då den faftnat på allehanda 
kroppar, och ofta med fina mångfaldiga cry- 
fhllifationer utgör det aldratåckafte öfverdrag, 
fom et upmårkfamt öga kan åfkåda. Antin- 
gen fryfa ljelfva de upftigande dunfterna af 
luftkretfens köld och förvandlas til en fm fnö, 
fom fåtter ftg på i vågen ftående kroppar, 
eller ock kunna de efter froft ftelna, faftån 
Thermometern ftigit öfver o, når de råka 

tåta 


r) Dr. Franklin yP/jil, 7 r. 176 j. 





Om Nederbörd. $ i 

tåta kroppar, fom ånnu dertil åga nog kyla 
qvar. For denorlken rimar det på murar i 
tö- våder. Då under blidare årstid froft in- 
faller (åtter fig rim fornemligafi: på frodiga 
Vaxter, lom frilkt utdunfta. Åkommer dagen 
efter rågn, lå harva de hå r af ingen lkada,men 
infaller lollken plåga bladen rutna. Om vin- 
tern vilar fig på fonfterrutor en art rimfroft: 
vårman drager fig genom glafen för at ut- 
breda fig i yire och kallare luften, hvarun- 
der ångorne ditföras, attraheras och faftfryla 
uti åtlkiiliga figurer, dels efter rÖrelferna i luf- 
ten , dels enligt böjelfen af anlkjuta til 60 gr. 
vinklar. Om på en frulen ruta andas en ren 
flårk, får man Inart le huru derofver en flrå- 
le (kjutes fram : under det denna förlånger 
fig vtdhåfias fidoftrålar, och ofta på dem nya, 
alt under 60 gr. vinklar. På detta fått öf- 
Verklådes i kold den gjorda fläcken på få feeun- 
der. Då froflen några dygn får fitta qvar vi- 
få fig (exfidiga upflående prifmer hår och dår. 

. Sn6 eller tilfrufna ångor, år ej annat ån 
en famling af fine is- nålar, lom ehuru de 6f- 
.ver alt efrerflråfva , at anlltjnta til. 6c gr:fi vin- 
klar dock under få mångfaldiga förändringar 
läf Aiernformor vila fig, at man icke ånnu til- 
råckhgen lårdt kanna dem alla .T). Denna o- 
lika utlpårring. och v åsmans Ikiljaktighet, då 
fnön faller, år hufvudfakeliga or(aken,at nys 
failen fno ibland intager 6 gånger flörre rum, 

D 2 ån 


s) 5 V Muflchenbroeks [ V. Academiens Handi 
P byfic. tab. XXIV famt j /ytf/. t, I. 


52 Om Nederbörd. 

ån fedan den fmålt til vatten, ibland 12, ja 
ånda til 38 t), och kanlke ånnu mera, (om man 
icke rönt. Fårgen år hvit, ehuru is år klar och 
genonoikinlig; men {trålarnas, och ånda til de 
rniodre delars ipårning til vida vinklar gör, 
at icke Ijufet går igenom, utan råkar ofver 
alt återkaftande planer. Stött glas blifver af 
famma grund hvitt. Sno anfes med fkål för 
is-cryfh»iler och har hittils deras anikjutning 
afven få litet, fom andras, kunnat förklaras, 
det år dock vifst, at hufvudfigurerne åro fex- 
ftråliga ftjernor,och at då nya (trålar iåtfkil- 
liga ordningar på dem (åtta dg til do graders 
vinklar, upkomma derigenom de mångfaldi- 
foråndringar, (om vi befinna dem aga , • mer 
eller mindre af omftåndigheter rubbade. 

Det tros nog almånt, at fnö hindras fal- 
la under (tark köld, årfarenheten vifar dock 
ej ailenaft, at det fker , utan ock, at kölden 
ibland okas, juft under fnogande. Sno håm- 
tad med vederbörlig aktfamhet ger det rena- 
{te vatten, (om många år kan bevaras, utan at 
rutna. Underftundom tråffas på (nön fkrå- 
pukar til Canrharis, m. fl. h vilka genom or- 
kaner eller tiifålligheter blifvif utur fina vin- 
terquarter uprifne och kringfpridde u). 

Hagel åro tilfrufna rågn- droppar af rund, 
aflång eller fpitfig (kaonad. Vanliga florle- 
ken liknar bly-hagcls, fåilan fom nötter, dock 
ikall den ibland vara fom gås • agg x) 3 ja 

vå- 


t) F. Ac. H. 1763 , ! u) fr .Ac. H. 174 9. f. 7j. 
J. j x) Mnflchenbroek. 



Om Nederbörd. 5 3 

våga 2,3 til 6 marker. Af fiflnemda vikt ful- 
lo i Crembs 1720 y). Man har ock exem- 
pel både i åldre och nyare tider af flora is- 
klumpar, fom nedfallit, fåfbra år 824 vid 
Autun i Bourgogne en 16 fot lång, 7 bred 
och 2 djup a), lamt 1768 d. 10 Jul. i Franche 
Comré en p fot lång, 6 bred och \ djup, 
lom bordt våga omtrent igoo fkålpund a). 
I allmänhet åro hagel defs rmndre, ju högre 
up. Underflundom hafva de en hvit och lofare 
kårna öfverdragen med genomfkinlig fkårpa. 
Gemenligen falla de efter ftark hetta och med 
åfka. Den lofare kårnan tyckes upkomma af 
hoppackad fno, fom under failet med rågn 
ofverdrages, hvilket ftrax tilfrufit. At vårman 
j luftkretfen år alt rrsindre och mindre ju hög- 
re up, det lkall framdeles förklaras l), hår år 
nog at nåmna,det undre grånfen for flåndig 
fnö i Europa år poco, högff 10200 fot bfver 
hafvet, innom hvilken fåledes molnens ånger 
altid måfie tilfryfa. Hagel faller gemenligen 
ifommar - tiden , beledfagas af oväder och 
orkaner, famt gör efter florlek och häftig- 
het mer eller mindre fkada. Det fmelter me- 
rendels fort, men man har exempel på det, fom 
legat 8 dygn quar. Man vet defsqtom, at 
vatcenpartäklar utfatfe för blåft blifva kallare, 
ehuru den anfalla ade luften åger {amma grad 
vårma, fom de. Monne icke likaledes dun- 
der, fom fvåfva af och an i Lufc - krecfen , 

D 3 deri- 


y) Coll, Brejlaw. i72o.\ a) VAvanc. 176 <?, p.32. 

%) De Bomare , Ditt . | l) jj. iy.o - 145. u 


f4 Om Nederbörd. 

derigenom blifva några grader kallare, ån om- 
gifvande medel, och låiedes ibland kunna 
fryfa, fadån thermomerern ej fallit til o? Den- 
na fnö kyler åter luften, och det håftigad , 
om den råkar falt arter. Flere fyror trådas i 
luftkretfen c), och det blifver fåledes icke o- 
begripehgt, huru mitt på varma fommaren frys- 
köid kan alffras deruti. 

i ig, Strax efter medlet af fidförflutna i oo- 
tal började man holla råkning på årliga ne - 
derbörden. Hår vid år daggen den fvåralte a t 
vardera. Kving London föregifves den icke 
hinna til 3 tums högd om året d). Annor- 
ftådes vet jag icke, at man aftuått mer, ån rågn- 
och fnövatten. 

Ifrån 1689 1767 har årliga nederbör- 

den kring Paris en enda gång fligit til 23! tum, 
hvilket hånde 1711, men 1723 ailenad til 6| 
tum , det lagda han under denna tid varit. 
Medeltalet för alla hictils obferverada åren blif- 
. ver nådan 17 tum. 1 Wedminder vid London var 
den ifån 1697 til 1714, högd 1709, eller ine- 
mot 22^, lågd 1714, då den icke hant til q§. 
Medeltalet af alla iH åren år 17. Medelhög- 
den förTownly uti Landcafhire år 36,85 för 
Plymouth 26, 9; för Upminder uti Etlex igf; 
för Widrington uti Northumerland 19, 4; för 


c) §. 10 j. 


i hvar der a På cn vatten y- 


d) Dr. Hales rdknar\ta fager b an falla mer ån 
fommardagg på 1 ji nåt \ dubbelt få mycken dagg , 
ter , til ii. tums hogd Jom på lika vidd af fuck- 

hvardera , famt vinter- tig jard. 
dagg på 214 , til 5% åögd 



Om Nederbörd. 5$ 

Edioburg 19, 5 e). I Padua .från 1725 til 1736 
år medeltalet 30^. I Modena går den ej fäl- 
lan til 28, men 1716 öfver 90 f). I Rom nå- 
ftan lika högt, men i Neapel efter medlet föc 
ioårtii27. I Berlin från 1728 til 1739, 17, 7. 
I Wittemberg från 1728 til 173S, 16, 8. U* 
ti Ucrecht 21. I Åbo ifrån 1750 til 8761 , 
hogft 1760, nemligen 26, 3; lägft 1761, eller 
16^; medeltalet 20L I Lund från 1753 til 
1763, hogft 1760, 2of; lågft 1755, 12, 26; 
medeltalet 15, 9. Uti Upfala från 1739 til 
1761, hågft 1755,20, 3; lågft 1758, 9, n 
medeltalet for alia 33 åren, 14,2. Utom Eu- 
ropa rågnar mångftådes mycket mera. I Ca- 
rolina från 1738 til 8752 har det ingen gång 
varit under 32, men ! leg 1740 öfver 56; me- 
deltalet på 1 5 år blifver 41 tum. 

Antages 30 tum låfom et medeltal ofvec 
hela jordklotet , fom ej tyckes vara for myc- 
ket, ty ehuru fomiigftådes aldrig rågnar, och 
innom Europa medeihogden holler fig me- 
rendels lmellan 15 och 20, få rågnar på an- 
dra orter nåftan jämnt, och annorftådes villa 
års-tider iikfom ofes vatnet ned, öfver 100 
tum om året. Efter denna grund ftigér 1 års 
nederbörd inemot til 337 cubik mil. 

Granfkap af haf, ftora högder, fkogar , 

1 m. m. volla nederbördens olikhet på åtfkilli* 
l ga (fållen. Vatcen gifver mer åmne til rågn, 
ån det torra, h vadan ock alla derifrån kom- 

D 4 man- 

e) Brownrigg > art of f)De la. Lande, Foy. 

1 making common jait, cP Italie. 


5 6 Om Luftlketi. 

mande våder gemenligen fora fuktighet nrsedj 
fig. Berg och Ikngar görs åfven mycket til 
faken. Emot ‘em lammanpackas moln af vä- 
de r : emot dem draga-, de årven genom al- 
manna dragkrafren, och undevftundom genom 
E edricitet. l>e as kyla uträttar, at ångorna 
hopfalla och (nar c vmna den tåthet, fom icke 
vidare tikåter dem viltas i luftkretlen, 

TREDJE CAPTLET. 

Om Luft [ken. 

1^9. Vi hafva tilförne anmå kt, at luft- 
kretlen i fig 1 leit tyckes aga blå fårg §•), men 
for öfrigt träffas hår nådan alla förändringar. 
Det år af nafurkunigheten bekant, at dagsiju- 
fet , eller det fom k iHäs h vitt , beltår af 7 fåm- 
manbiandada htifvudfårgo! : rödt, brandgult, 
gult, grönt, ljusblått, mör kb åtr elier violett och 
purpur. Når en kropp kallar adadefta olika Itrå- 
lar nåftan i hka mängd t:l våra ögon, kallas den 
bvit, återkallas någotdera (laget ymnigare nam- 
nes defs fårg deretter, hvarvid dock mångfal- 
diga fö; ändringar upkomma, medelft oiika 
blanningar. År ytan fadan , at inga ftrålar 
kunna lludla derifrån , lå märkes ingen fårg, 
elier det fom i allmänhet heter (vart. Når 
en kropns byggnad år af den art, at han flåp- 
per alla fbgs ifl ålar utan Stfl-ciload fram, lynes 
den klar och fårglos, men annars utlbkas defs 
fårg efter de flåfta b ). 


g ) no. b) Se Newtons Optik. 


Som 


Om Luf tiken. 57 

Som molnens tåthet och Hållning oånde- 
ligen kan förändras, iå begripes lått, at deras 
färg måite vara ganika ikiijaktig. Når de Hå 
imellan (blen och ögat åro de ibland iå tåta, 
at ganika få Hrålar förmå trånga iig igenom, 
och då få de et mörktutfeende : ib. and ilippa en- 
dail: de röda, och ibland några andra (Vaga- 
re igenom. Når moln ikådas åfvan ifrånly- 
nas de hvita. Ar ifållningen annorlunda (å 
återkallas olika Hrålar efter åmnets, tåthetens 
och Hållningens ikiljaktighet. Man får fåledes 
ie moln af alla fårgor, hvaribland dock grö- 
na åro de fållfyorafle i). 

Åtfkillige fårgor upkomma åfven af det 
åfkådande ögats mattande, och d'e(le plåga få 
namn af tilfdllige. Oro man några minuter 
enflåndigt betracktar t. e. en fyrkant af rödt 
papper, lagd på hv.it, eller, iom båttreår, på 
fvart botten, få viiär iig omiider deromknng 
en blå-grön kant, och om då (es på en hvit 
vägg, iynes derpå en blågrén fyrkant, År 
fyrkanten gul, blir den inbillada blå : af grön 
hufvudfårg fås på lika iått purpurrödt: af blått 
röd-gult: af fvart fås h vitt : af b vitt åter fvart 
o. i. v. k). Defla befynnerligheter förtjäna 
viflerligen all upmårkfamhet. At komma när- 
mare på grundoriäken böra vi förlf påminna 

D 5 ofs, 

återfken af bnfvets ? 

k) Hr. Buffbn bar. 
fbrft upgifvit dylika rhn, 
i Mem. de l’ Ac.des Jcir 
ences inp.3. 


i ) Frezier Jag grSna 
vackra fkyar vid fölens 
nedgång , då han 1711 
feglade under Tr opicus 
cuncri. Mon j är gen var 


58 Om Lufcfken. 

ofs, atdåflere ämnen af (amma flag tillika vårka 
på et af våra finnen, blifva de fvagafte omärkliga. 
Således likfom förfvinner (tjernors eller lam- 
pors (ken i fullt dagsljus. Når en på (vart 
lagd hvic fyrkant enftåndigc ålkådas blifver 
det (tycke af ögne-nåtet, (om bilden faller 
uppå, mattadt, våndas derföre (edan ögonen 
på (vart, (ynes en ån fv^rtare fyrkant , eme- 
dan mattnda ftållet ej nu märker dt (vaga vär- 
kande (trålar; våndas åter ögonen på h vitt , 
blir (amma värkan långt (torre, ty det öfri- 
ga af ögnenåtet rores tillika raycket lifligt. 
Tvärtom måfte det gå til når (vart fyrkant 
åfi<ådas på hvitt. I aimånhet år få befkaffadt 
med de inbillada figurerne, at vi dumma dem 
dels ftörre, ju längre planum ar ifrån ögat, 
ty det fom innefattas under lika lyn-vinkiar 
holles för defs ftörre , ju anfenligare vi för- 
mena afltåndet vara. At utreda qe öfrige til- 
fåiligheterne föreftålles i fig. 4 en cirkel indelt 
i (amma proportion, (om fårgorne (ins lmel- 
lan hafva 1 en genom glasprifma århollen (ol- 
bild /). Vill man nu veta hvad färg, (om 
upkommer, om den gröna ibland de 7 bort- 
tages , (å delas bågen GJ?mitti tu vid p, (amt 
derigenom dragés en diameter, denna faller på 
purpur, dock ej mitt på, utan 10 gr. närma- 
re det röda , fåledes upkommer purpur, fom 
drager i rodt, men mycket fvag, emedan al- 

le- 


/) Denna färgbildens ■■ rons förlikning med to - 
af delning bar Ben ven u i ner och ilningar. Sedefi 
ixinfhrt fftälletfbr New- [ af/jand.vm Ljufet. 


Om Luftfken. f9 

lenaH: en fårg felat i hvitt. Alla 7 kunna an- 
les, fom krafter, hvilka i mon efter fin flor- 
lek bidraga til hvitt, når då jåmnvikfen rub- 
bas, genom en eller fierés afföndring, värka de 
ofrige tilhopa kraftiga!}, efter fom deras gemen- 
famma tyngde-oundt faller. Lämpas detta til det 
ofvannåmda rön, lå tyckasde blifva til någon 
del begripeliga. Om ögon, tröttade af grön 
fyrkants betracktande, våndas på hvitt, mär- 
kas ej de derifrån med de andra kommande 
(vagare gröna ftrålar, utan endaft de öfiige 
ihop, det år en fvag purpur. Når ögat af 
en vifs färg blifvit lå mattadt, atdetej(kön- 
jer fvagare ftråiar deraf, år det åfven natur- 
ligtvis fördefs nårmafte likar kånflolöft, i lyn- 
nerhet om de enligt fin natur åro fvagare, ån 
de förra. Således, når blå fyrkant blifvit å* 
(kådad , kan hela fh anfes fom borttagen , 
och då befinnes vårkan af de öfriga falla för- 
nåraligafl på brandgult, dock endaft 5 gr. 
från rödt. Vid tiifålliga fårgens utflakande for 
röd 4tkant kan låkert af purpurfärgen åfven 
borttagas, och di faller hufvudvårkan på det 
gröna, 4 gr. från det blå. At tydeligait kun- 
na finna tiifålliga fårgorne böra de vårkeliga 
vid klar dag betracktas genom glas-pnfma och 
ögonen fedan våndas på en hvit vågg, ty 
då Ikonjes i ordning: blått fallande i grönt j 
biått , lom nåftan går i violet; blått, dragan- 
de 1 purpur; purpur; rödt; guldgult, dock 
blekt; och ånteligen gulgrönt. Efter den til - 
föreoe gifna regel finnas åfven lått föråndrin- 
garne, fom yppa fig, om bot;en hvaruppå 4- 

kan* 


6o Om Luftfken. 


kanten lagges, eller planum man fifi vån* 
der ögonen på, äger annan f arg. Vridas ögo* 
den få under åfkådandet, at bilden intager 
lårfkälta ftållen på ögne-nåten, blir fedan den 
inbillada dubbel, eller annorlunda olik origi- 
nalet, hvilket alt följer af de anförda grun- 
der och ftåmmer öfverens med årfarenheten. 
Skiljes det blåa från prifmatifka fårgorne, 
gör de öfrigas blanning höggult, h varat! ror- 
itås, hvarföre Solen ej fynes hvit, men här- 
emot kan göras en fvår invändning, nämli- 
gen, at då åfven månan och ffjernorne borde 
vifa fig gula: denna år fvår at håfva. Til åf- 
ventyrs beror fkilnaden deruppå, atom dagen 
åro ögonen få mattade , at luftens blå farg in- 
gen mårkelig känning upvåcker, h varemot den 
nattetid båtre fkönjes tillika med de 6 öfriga. 
Vi få flrax fé, at låran om tilfålliga fårgoråf- 
ven uplyfer andra phenomener, ehuru den än- 
nu år långt ifrån at vara tilråckeligen utredd 
m). Hår inblanda fig virkningar, fom til- 
lika fynas hårröra dersf, at en ffark kånfla kan 
fortfättas, åfven fedan intet objeft niera vår- 
kar derpå. Sådana tyckas de fläckar och rin- 
gar vara , fom efter fölens åfkådande vid up 

el- 


ni) Hr . C. Scherffer 
hor i en 176 y utgifven 
af handling [att detta äm- 
ne i mycken dager. Han 
bar låtit måla figurer 
med tilfälliga färgor , i 
hvilka hafva et bejynner - j 


ligt och främmande an - 
feende , men fe dan de trä- 
git och länge bl i f vit be- 
tracktade , pä hvit vägg 
omfider vija famma fkap - 
vader med fina ratta 
färgor . 


Om Lufdkeri. 6 1 

eller nedgåendet, vimla för ögonen, åfven 
ciå de filflutas n ). DelTe torde doch til en del 
kanna råknas for hårftammande af famma or- 
faker, fomde tilfåliige, ty ehuru ogonen tilflu- 
tas kommer dock ofta genom ögonlocken få 
mycken dager, fom från en hvit vågg. 

120. De tåcke och mångfårgade bågar, 
fom under rågnvåder ofta inftålla fig, draga 
en fynnerlig upmårkfamhet. DefTe Ragn-bägar 
vifa fig, då åfkådaren har rågnet framfor lig 
och ^foifken emot ryggen. Låt ögat vara i 
o (fig. 5), abc och dej två rågndroppar, 
h vilka kunna anfes fom flillaftående, ty ehu- 
ru de verkeligen beftåndigt ömfa rum , få 
komma dock i bvart ögonblick andra uti de- 
ras Hållen. Solens afftånd från jorden år få 
ftort, at defs til ofs kommande ftrålar i dec 
r, år ma de åro parallele. Låt Sa vara några få- 
dana, fom ingå uti droppan, brytas ifrån fin 
våg til b , hvaråft en del ftudfa til c , famc 
der utgå åter parallele i luften, fkilde i får- 
gor. Om då Sa och Oc utdragne göra SgO 
vid pafs 42 gr. 2 min. komma röda ftrålar til 
ögat, fom marker denna fårg vid c , men år 
vinkeln 40 gr. 16 min. få fom dbO, fynespur- 
p'- ,r vid /, och de andra millanvarande fårgor, 
når vinklarne efter bryteligheten åro paftade 
imellande 2 anförda. Många flere ftrålar anfalla 
på famma droppar , men antingen gå de ut på 
frånvånda fidan , eller ock om de reflecteras 
utgå dc icke parallelt, famt blifva derigenom 

oför- 


n) Se Hr . ^Epini ron i A£l. Petrop, 7764, 


62 


Om Luft (ken. 

oförmögne, at i ogat vårka mårkelig kånfel. 
De, fom från rågnet komma parallele, kaiSas 
derfore kraftige, ty genom dem blir ögat får- 
gorne var(e: huru de böra anfalla, fom lko- 
la bhfva fådane, vifar Geometrien. Om nu 
7 droppar flållas få öfver h varandra, af hvar- 
dera gifver en af hufvudfårgorna , och de vri- 
das uti cirklar omkring en genom ogat med 
folftrålarna parallelt dragen axel, få (kulle der- 
jgenom upkomna 7 fårgade ringar , om hvar- 
dera fårgade fin våg, hvilka tiihopa i bredd 
intaga 1 gr. 45 min. Detåf kiart, atom rågn- 
droppar finnas alieftådes, der vågarna ftryka 
fram, målie ock en båge vifa fig, fom har 
ytterfir en röd rand och de ofriga i ordning, 
men felas någorflådes rågn, få blifver bågen 
der afbruten. Fårgorne gå inpå hvarandra i 
följd af fölens diameter. 

Utom denna förfta bågen (ynes ibland 
en annan omkring famma medelpunkt, hvars 
fårgor åro gemenligen fvagare och altid i 
omvänd ordning, nemligen öfverfi; purpur 
och innerft rödt. Defs upkomfi: lkifer der- 
derutinnan från den forras, at fh ålarna måfie 
c gånger ftudfa, vid i och k, innan de utgå. 
År vinkeln SmO lika med 54. gr. 9 min. vi- 
fas vid m purpur, och vid n rödt, om vin- 
keln SnO år 50 gr. 59 min. Bredden af den- 
na båge går til 3 gr. 8 min. 

Då himmelen varit mycket mörk på den 
fidan rågnet fallit, har jag et par gånger fedt 
en tredje båge, dock var han ganfka fvag 
och knappaft fynlig. Fargornas ordning år 


Om Luftfken. 6 3 

uti denna lika, fom uti den forfta, men för- 
lv agas ånnu mer genom 3 återkaftningar, in- 
nan de komma til ögat, 

Låt som vara parallel med folftrålarna, 
få år det klart, at rågnbågarna på denna li- 
nea hafva fm medel pun& , hvaraf vidare föl- 
jer, at då vinkeln mor, eller fölens högd öf- 
ver horizonten, blir o, kan halfva rågnbågen 
fynas, och i fall åfkådaren flår på en högd, 
få at han kan fe 42 gr. under hr, lkulle han 
få betrackta en hel rågnbåge 0 ). Menfåfnart 
folen kommer höger ån 42 gr. kan ingen rågn- 
båge af förda fluget mer fynas. Idårutafkan 
flatas hvad tider om året eller dagen, fom 
rågnbågar åro méjlige. I Upfala kan ej för- 
da bågen fynas middagstiden ifrån flutet af 
April til framuti Auguftus, utan endaft mår- 
gon och afton, o. C v. 

Kmedan diametern äf hvart flags rågnbå- 
ge altid innefattas under lika fynvinkel,få år 
det klart, at man fer honom flåndigtlika (for, 
man må flytta fig til eller ifrån honom, ehu- 
ru han vårkeligan år mindre, ju nårmarerå* 
ignet år, uti hvilket han formeras. Af denna 
:grund år begripligt, hvarföre den tyckes gå 
lundan för dem, fom fara emot honom, och 
:efterfölja dem , fom taga .kofan ifrån honom. 

Hvar 


c) Grefve Fr. Picus 
fif MirnnJola fåg nå/ian 
<en hel hage under en re- 


Cardanus har fedt en dy- 
lik. Ibland vifa fig rdgn - 
hågar ftrcix efter fölens 


fa til Florents. Magiri nedgång , hvilka hhja feg 
P hyfiol. Peripatb. 293. alt Jom hon går djupare 


64 Om Lufdken.' 

Hvar åfkådare fer en (arfkild båge. Ibland å- 
ro de helt når, h vilket kan fkönjas af krop* 
par bskom, fom fynas fårgade. Jag har fedt 
en några ico fleg ifrån mig. 

Sådant år det vanliga förhollandet , men 
underfhmdora upkomma af tilfålliga orfaker 
falfka bågar , fom antingen {kåra de råtta , el- 
ler inftålla fig innom dem. Det förra kan 
hånda af återkallande vatten, då fbåiar kun- 
na komma til rågner, likforo från en fol un- 
der fynkretfen p ). Det fenarehar mangjordt 
fig mycket befvår at förklara sf ffrålar , fom 
fpridas ifrån hufvudknippan ^t), men de åro ej 
annat ån tilfålliga fårgor af de llarkafte i bågen. 
Sådana hollas för fållfynte, men kunnaakid !e$, 
då någorlunda tydeliga rågnbågar vifa fig, alle- 
naft man åfkådar dem flint några minuter, och 
fedan vånder ögonen innom dem, då crön- 
aktiga och purpurröda bågar ofta i flereoid- 
ningar der upkomma. 

Ibland fynas bågar emot månan, men de 
åro altid ganfka fvage r ). 

Man måsker flika åfven uti dagg s ) och 

rim- 


p ' öaaana finnas an- 
markte af A. Celfius, 
V. Ac. H. >7 q.2; Ftien- 
ne, Pbil. T- 166 ; Hal- 
Iey , Pi.nl. Tv. n. 420 ; 
Senguerd, Pbyf ; Outhi 
ér , Poy. m. fl. 

q) Langwith, Pem 
berton, Bi Ifinger, m. fl. 


2. Verdries har fedt e, 
Weidier en 

s\ P.irdies jaa en it 
nedvänd pä en dugg 
äng. Jonrn. des Sc. to> 
11 ; Langwith en hype 

hnlifk. Pbil, 7 r. abr. f 
P- 


Öm Luftlken. * 6 $ 


rimfräfl t) t hvilkas Ikapnad kati vara rund, 
i elliptifk , paraboliik eller hyperbolilk, efter ö- 
igats högd och anfallande Itrålars olika lut- 
i ning emot lynkretlen. Detta kan låtteli- 
;gen begripas, om man inbillar fig en vanlig 
:båge i luften, fom går genom nårmafte pun- 
&en af den fom ligger vågrätt, lamt vinkel- 
; rått emot linean, fom dragés från folen til 
; ögat. Når nu linier dragas från ögat genom 
hiftbågens omkrets, och fortlåttas til marken, 
iå utftaka de den liggande bågen. Se fig. 6 a). 
IBelynnerliga bågar vifa fig i moln på höga 
berg, då de åro få når, at ålkådarens Ikug- 
ga faller derpå. Omkring hufvudet gå flere 
ringar, fårgade, fom förfta rågnbågen, eme- 
dan de brytande och folftrålarne återkallan- 
de partiklar hafva olika fiorlek, och fåledes 
kunna bringa til ögat lamma fårgor under o- 
lika vinklar. Ytterua ringen plägar vara ljus 
och dels fårgor ej kunna Ikönjas för himme- 
lens klarhet ar). 

E i 2 r. Kran - 


it) Parent uti upiinad 
rimfråft. Aci. Er.fuppl. 
tom . IV. 

u) Jag bar i V. Ac. H. 
2 1J9 gifcit en utförlig 
bi por ia om regnbågens 
förklaring . 

ar ) De Fr an fke Natur- 
kunnige , Jom [andes til 
America för jordens af- 


matning, hafva befkrifvii 
et dylikt luft [ken , fom vi - 
fade Jig på berget Pam- 
b a mar ca, der de vid [olens 
upgång omgåfvos med to- 
ken , men denna dr ef s i- 
från dem och for byttes hä- 
ftigt i få fina ångor , at dé 
, knapt kunde fy nas. På io 
famnars afftånd fick hvar- 


a: dra Band, 


66 


Om Luf tiken. 


1 2 x. Kranfar kallar jag de ringar, fbm 
omgifva lolen, månan eller fförre Itjernor y). 
De aro ibland hvita, ibland fårgade, och på 
åtfkilligt lått. Sådane (ynas underftundom He- 
re, dock alla kring famma medelpund eller 
kropp , hvars rorelfer de folja. Tvårlinean 
år ofta 45 gr,, dock kan den vara annorlun- 
da , iftån 2 til mer år 90 gr. Inuti minfta 
kranlen -år et mörkt falt. Deras plana åro 
vinkelråtte emot den råra linien, fom dragss 
från ogat til den kropp de omgifva. 

De forfkingras af våder och fynas icke 
tillika på orter, iom hafva flera mils afftånd. 
Deras tilholl år följakteligen icke högt uppe 
i luftkretfen. 

Slika kranfar formeras omkring ljus i bad- 
flugor, når månan eller ftjernor les genom im- 
migt glas, eller hvaråft en myckenhet ångor 
ftåilas lmeilan ogat och ljulet, låledes år det 
troligt , at de i luftkretfen på dylikt fått up- 
komma. Låt ögat vara i o (fig. 7) ocb en 
hop parallela flrålar falla från himrnelfka krop- 


dera der på fe fin fkugga , 
ocb omkring defi bufvnd 
5 eller 4 iifiiga kronor , 
fårgade , fom inner fl a 
r agnbågen , i hor j an o- 
va le , men fe dan mer run- 
de : den inner fl a fy n tes hel 
ocb bullen. Utom alt gick 
en ljus ring. Hvar åfkå- 
dare Jag endaft fm bild. 


Inner fa bågens tvårlinea 
var gemen Ligen 5! , den 
2: as u , den j:s i-j gr. ocb 
ringens ^7, dock år det 
dnifkifteligt ocb ibland 
annorlunda . Pa åtfkilliga 
flållen i molnet voio ån- 
gorne fru/ ne. 

j y) C/ AA m>. Plinius ocb 
j Seneca kalla dem Ccrome, 


Om Luft (ken. 67 


pen , omkring hvilken krans formeras , på dunft- 
kulorna, fom ftå imellan. Om nu sc anfal- 
ler på det fåccec at efter 2 brytningar de rö- 
da flråiarna komma tii o, och se, at de bia 
taga vågen fo, få märkes vid d rodt och 
vid v blått, famt om do och fo vridas^ om- 
kring ao fem axel , upkoromer en fårgad 
krans z). Biandas ftrålarnä, fom komma från 
c och e, kan rummet imellan dem blifva hvitt. 
Det år klart, at efter kulornas olika ftoriek 
ocb högd kunna kranfarnas cvårlinier och fär- 
gar förändras. 

De kunna ock hårledå' ifrån brytningar 
uti runda hagel, fom hafva en genorrfkinlig 
yta af vatten eller is. Om de år et ladant, 
få komma inga ftrålarderifrån til o, utan mör- 
ka kärnans tangenter brytas efter ei ocb f h , 
(amt de fom anfalla längre från axeln , laförn 
SV, ån nu flarkare, ty den utgår efrer Ik. Der- 
före , om oh dragés parallelt med ei , fakun- 
ina inga ffrålar innom vinkeln soh ga igenom 
de nämda hagel och komma til ögat. Hela 
rummet innom vinkeln soh måfte T åledes fy- 
>nas mörkt. Utom denna vinkel kunna en mängd 
iftrålar , brutne uti hagiens genömfkinliga fkor- 
pa anlända til ögat och formera ljufa e! ier fär- 
gade ringar. Tvårlineans olikhet äger efter 
denna förklaring fin grund uti förhollandet 
imellan hela haglets och ogenomfkinliga kär- 
nans diametrar. Når det år, fom 1000 til 

U T O 


,-z} Muflcheubroek , 
'ours de Pbyfiquef .2451; 


famt Newtons optiki 


6g Om Luftfken. 

12, blifver ICranfens tvårlinea igr. ; men 120, 
om det vore (om xooo til 730, o. f. v. fom 
genom uträkning kan finnas a ). 

Sådana hagel, fom hårtil fordras, berät- 
tas vårkeligen ibland vara fundna i luften, och 
torde ån de, (fom icke behöfva vara flörre 
ån rof fron,) ån tjenliga dunfter volla Kranfars 
upkomft , hvilka underftundom genom ovan- 
lig fkapnad eller andra tilfålligheter kunna nå- 
got förändra det befkrifna förhollandet b). 

122. Fäder -Jolar och Väder-månar e) kal- 
las de bilder af fol eller måna, fom i fyn- 
nerhet höft och vår plåga inffålla fig, under- 
ftundom ånda til 6 på en gång. De fnta van- 
ligen uti vågråtta merendels ljula ringar. Sjelf- 
va bilderna likna hufvudkroppen, åro dock 
gemenligen oredige, med ftjertar begåfvade, 
och altid fvagare uti (ken. Ibland vifa de får- 
gor. Underftundom fynas fiere horizontela 
bågar öfver den, fom går genom folen, hvil- 
ka tangera hvardera någon af de tillika fyn- 
liga kranfarne. De fenare hafva röda fårgen 
innerft och blått ytterft, famt de dem tange- 
rande bågar tvårtom d). Vådret år vid fli- 
ka tilfållen ftilla och luften icke fullkomligen 
klar. Kranlar vifa fig altid tillika. Des- 
ia luftfken vara ibland hela 4 timmar, ja i 

Ame* 


a) Hugenius de Co - 
rov is & Parheliis, 
l) Newton [fägengång 
omkring månan en elhjj- 
tifk Krans, 


c) Parbelii , Par a felena. 

d) Sådana lyntesi Upfala 
1*16% d. j Mart. Se Hr. 
Pref. Mallets befkrifn. i 
V. Ac, Handl. 1763, 


Om Luftlken.' 6g 

America (kola de vara Tedde flere dagar, i- 
från Solens upgång til defs nedergångtf). Of- 
ta mattas de och likfom för( vinna, men lif- 
vas åt(killiga gånger up igen : de Ikingras af 
blåft, och (ynas icke på aflågfna orter tillika. 

Underftundom nedfalla is*nåiar, fomhaf- 
va ogenomfkilig axel. Antagas deffa genom 
fmåltning eller annorledes vid andan åga en 
vattendroppa eller annan tyngd, (om holler 
dem uprått i luften, få låta de flefta omftån- 
digheter förklara Tig derutaf. Låt ögat vara 
i o ( fig. 8) 3 (olen i s , Tamt a och f af de nåm- 
da is-nålar. Strålen sf kartas til ögat, (om 
ifrån en cylindrifk fpegel, följakteligen til af- 
rtånd från lynkretfen lika med råtta (olen. 
Af många (ådana upkommer den ljufa rin- 
gen. Strålar so komma efter brytning utf 
nålens genomlkinliga yta til o, och föreftål- 
la en falik (ol vid b. En (ådan, men fva- 
gare, kunde alrtras vid d genom ftrålar sno, 
(öm efter 2 brytningar och 1 återkaftning i 
N framkomma , från horizontela nålar. Stjer- 
tarna kunna vara följder af (vagare brytninr 
gar uti några nålar , omkring de kraftiga-; 
(te. Flera kraftiga nålar öfyer hvarandra, o- 
ka bildernas antal. 

Den anförda förklaring beftyrkes myckef, 
om det år fant, fom föregifves at vårkeli- 
! gen , under det våderfolar fomligftådes vift 
! lig , (lika isnålar nedfallit: merendels åro dock 
nedfalne nålar befundne aldeles genomlkinli. 

E 3 Se 


c ) Pbii, Tr. n. 


é 

70 Om Luftflten. 

ge, och afven .fådana kunna åfladkomma 
jätnma vårkmngar. Störfta fvårigheten år hu» 
ru de (ä långe kunna lodrätt uppebolias i' 
luften. Kranfarne åro förut förklarade, men 
hår förekomma många nya omftåndigheter. 
De horizontele bågar, fom tangera dem, tyc- 
kas ådagalägga, at dunflernas partiklar ofvan- 
til måtte vara kulrige , kanfke fphseroidifke , 
hvars axl«r hollas lodrätt eller ej mycket lu- 
tande. Fårgorne vila ock, at de af fämma 
flags refradion hårflamma. Der horizontela 
ringen fkåres af kranfarne blir et förökat fken, 
fom tyckes vara egenteiiga upkomflen for de 
falfka bilder, ehuru fkårande kranfar ej altid 
fkonjas. Ibland åro phenomerne få förvir- 
rade, at de ej af hittils antagna grunder kun- 
na utredas /). Sådanas noggranna obferve* 
rande bör derfore aldrig fårfummas. 

Nå- 


f ) Hit bor ijynnerhet . cirkel med convexiteten 
joras hvad fom ,777/ d. 1 j vand åt felen, izgr. båg: 
Apr. middagstiden fyntes ! på höger om fölen var 
vid öjre Ulleryds kyrka 4 ! en färgad låg båge 
mil norr om Carlftad ,\af 120 gr., afven med 
bvarofver ritning och be - 1 krbkningen vänd emotfo- 
fkrifning blifvit mig til - len : på vänfter var en dy- 
fånd af Hr. Sven Kihl- ! Hk: mittemot foten fkars 


man. Utom den hor izon - 
te la fo Iringen , och en nå- 
got mer ån h al f krans af 
if gr. diameter , vifadefig 
and er folen en på horizon- 
ien jlående fårgad balf 


flora lolr ingen af 2 fi g in- 
bördes tangerande ljuta 
cirklar , hvar der a af 50 
gr. diameter , bägges me - 
delpunSler voro i folr in- 
gen: en ftor ljus båge gick 


Om Luftlken. ji 


■Några gånger Tynas kors eller jodråtta 
och vågråtta armar gå öfvtr lolen ei!er må- 
nan g). De vågråtta torde upkomma genom 
brytning uti lodråtta, och de loclråtta genom 
brytning uti horizontela nålar b). 

En fallk upgående fol, mittemot den råt- 
ta nedgående, fom någon gång blifvit iakt- 
tagen i), har formodeligen varit våderfol. Ibland 
åro 3 iblar Tedde, då en fahk tangerat den tan- 
na ofver, och en under, hvilka ordenteligen 
den ena efter den andra gingo ned k). Om- 
kring månan fynas ibland dylika ringar och 
bilder, men gemenligen ganfka Tvaga /). 

Når fblen betackes af moln , (om icke 
bånga tilfamman, må k as ofta åtfkiliiga ftrim- 
: mor, livilka gå ihop emot fölen, Torn då få- 

E 4 ges 


i ft 'ån kranfens b fre och fkar 
fjolringen. Luften var dun- 
i kel, men det fyntes fbrfl 
'.efteråt. Väderleken än- 
■ drades ej , utan vintern 
f fortfor. De fägos ock 6 - 
; 7 mil i NfV härifrån. 

g ) J. A. Schmidius 
! har befkrifvit et kors of- 
ver månan. Afven He- 
velius. Fä obfervatori- 
iiim i Paris anmärktes 
et flikt 1677 d, 17. Maj. 

^ For mod eli gen har det , 
jorn Conftantinus M. 
fåg bfver Jolen är 312 


varit fädant. 

h) Hugenios , a. ft. 

i ) Hevelius fåg en 
fådan 16 6 1 i Sep t. Dr. 
Bouguer .Jäg den 13 Apr. 
17A en fallk fol gä ned 
dr ax efter den ratta. 

k ) Malezieu fåg dem 
1722, Hift. de k Ac, des 
Sc. 1722. 

l) Plinius H.N.L. 1 L 
c. ?2. Af de vackvafte , 
fom kring manan blifvit 
\fedde , äro de fom fyntes 
| H41- d. 20 Ocl. Se Phil. 

| Pr . 72 . p. 


7a Om Luftfken.l 

ges dr agn vatten. Orfaken år, atf olftrålarna, 
Jom trånga fcam imellan molnen, sa och sa 
(fig. 9) göra de i vågen fimmande dunfter 
fynliga, på famma fått, fom når ljus endafl 
faller genom et hål in uti et rum. Ehuru de 
åro måft para llela, få tyckas de dock gå i- 
hop , emedan hi från o fynes ftörre ån eg. 
Om imellan molnen c och d faller rågn kun- 
na ftråiarna uti dropparna fkiljas i fårgor , 
hvaraf då ftrimmorna fynas fågrade. 

Under flrång torka updnfvas åfven en 
mångd torra partiklar, hvilka i lungt våder 
formera likfom en rök, men dock fållan 
hinna öfver några famnar högt t»), Denna 
kallas Sol- eller Lan dt - råk. 

124. At i et ögnablek förfåttas från klar 
dag uti fullt mörker, och tvårtom , fkulle 
medföra mångfaldiga olägenheter: Skaparens 
vishet har friat ofs ifrån dem alla. Så fnart 
folen går nedom fynkretfen Hutas dagen på 
en ort, men derföre uphörer icke ftrax alt 
ljus, utan luftkretfen beholler et fvagt fken, 
fom fmåningom och ånteligen aldeles forfvin- 
ner. Detta kallas fkymning. Låt hfre (fig, 10 ) 
föreftålla fynkretfen förorten o och hereb det 

kloc- 


m) i-jjj d. 14. 0&. 
dbferverte Hr. Lambert 
under fiark S en fådan 
folrok vid Coira , ( bvil- \ 
ken ock vijade i hela h- 
ftra Swei% ocb Tyroln, ) 
st närgrånfandt berg ej 


kunde tydeligen fynas. E- 
mot afton fåll rågn , bvar- 
af upfamlades i et medel- 
måttigt karl ocb fatte fig 
på botten en finger högt 
Jlam , efter något fhlla- 
flående. AttaHelv, vol. 3, 


Om Luft/ken. 73 

klotartiga Aycket af luftkretfen, fom ligger 
deröfver. Når nu folen s kommit få långe 
nedom hg, at grs blifver lika med horizon- 
tal-refracfion, då förloras förfl defs åfyn, ty 
flrålarna från s hafva alt hittis genom bryt- 
ning kunnat komma til o , men fedan icke. 
Slik ljufets afvåg gör, at då fölens öfre brådd 
vårkeligen år i horizonten kan dock hela fo- 
len fynas. För Paris behöfver hon 3 min. 
at flyttas 30 grad minuter, eller fin hela diame- 
ter, fåledes blir dagen der af denna orfak 6 
min. långre, ån utom den famma. Under 
fjelfva polen fynes folen 36 timmar långre 
hårigenom , ån annars fkulle hån da. Strålar 
kunna ej eller uplyfa hela öfver horizonten 
varande delen af luftkretfen , hvilket ouply- 
fla flycke alt tiltager, ju mer folen fånkerfig, 
få at når flrålarna tangera ij, år endaft cadr. 
ljuft, och hela fkymningen förfvinner ånteli- 
gen når tangenten fkridit til r, i fall ftrålar 
allenaft efter en återkaflning kunna mårkas, 
men om de ånnu efter 2 fludfningar nog 
kraftigt vårka på våra ögon, få kan då alt 
ånda til a vara ljuft, o, f v. 

Det öfverfta af fkymningen eller uplyfla 
fegmentet ftiger fåledes up ifrån h , höjer fig 
tils den gådt förbi zenith, och fédan åter ned- 
ftiger. Denna flyttning fker uti en fnåck-li- 
nea , ty folenijåndrar jåmnt vertical och fkym- 
r.ingens högfta år altid med henne uti en ccn 
fanorna. Skymningen flutas, då folen kommit 
omerent 18 gr. under fynkretfen. Hårtil fo- 
dras minfta tiden under linien , emedan folen 

E 5 der 



74 Om I.uftfken. 

der går vinkelråt c up och ned, famt den må- 
11 a under poierna, der hennes dageliga rö- 
relfe år nåftan parailel med horizonten n\ 
Under polerna åro följakteligcn icke mer ån 
c (kymningar om året , en for (olens ankomft 
och en efter defs bortgång, men hvardera va- 
rar öfver en månad. I Upfala infaller korta- 
de (kymningen i (lutet af Febr. och början 
af Oftober, då den endaft varar omtrent 2 
tim. 1 y min. , men från (lutet af April tii bör- 
jan af Aug. råcker den hela natten. 

Gryning kalias (kymningen , fom kom- 
mer före dagen, och förhoiler fig aldeles lika 
med hvad anfört år , dock uti omvånd ord- 
ning ; men den guihet eller klara rådnad , 
fom vifar fig vid horizonten der, fom fö- 
len efter en liten ftund upgår, far egenteii- 
gen namn af mårgon-rådnad. Luften år me- 
rendels tjock vid horizonten , h vadan endaft 
de ftarkare fårgor förmå, ac trånga fig ige- 
nom. 

1 2 y. Efter -eller Mot - fkymning ar ef da- 
geligt luft - (ken , fom altid följer (kymnin- 
gen åt, ehuru det icke förr, ån i vå a tider 
blifvit anmårkt, ja få kånna det vå:ke'igen 
ännu. At bårom få begrep behofver man en- 
daft uti klart våder vånda ryggen emot fö- 
len några minuter efter defs nedergåog, då 
man vid horizonten biifver var fe et lågt, blå- 
aktigt och på purpur ftötande (egment , med 

en 


7 7) Jag bar uti V. Ac.\bifloria omfky.vnw -ar na 
H, rj6o gifvit utförlig \ocb deras jotiäaritig. 


Om Lufcfken. 75 

en deröfver flående rödaktig båge. Aro orn- 
fiåndigheterna mycket gynnabide kar» man i- 
niellan fegmentet och bagen urfkilja ers h\i. 
öch gul rand, men fårgornas fvaghet och o- 
jåmnhet göra dem merendels omarkehga. 
Efterfkymningen diger f måni n gom , alt Tom 
fölen fånker Tig. Omflder Hannar fegmentet 
och börjar blifva grått, men bågen år un- 
derftundom ånnu mårkelig vid zenith o). 

Efterfkymningen uokommer nåflan på (am- 
ma fått , fom rågn - bågen , endad: med den 
fkilnad, at hår fker brytning och ftudsr.ing 
i luften. Da ftrålen sl. (fig. 10.) ingår uti luft- 
kretfen fkiljes han i fårgor. De röda ftrålar- 
na föras minft af vågen och komma til m, 
hvarifrån de återkallas , men de bla fanka hg 
djupare och komma anda til N. Man kanthår 
råkna rödt, brandgult och gult nlhopa fåforn 
nårmafl lika , och på (amma fått flå i hop de 
4 öfriga. 

FJERDE CAPITLET, 

Om Luft - eldar. 

126. Utom de nåmda luft teken finnas 
andra och förfärligare , emedan de ofta åflad- 
ikomma mycken (kada. I luftkretfén famlas 
:en flor hop eldfångda åmnen , fåfom efien- 
itiela oljors finafle del, fpiritus reftor, anrån- 

delig 


0) Ht. M a i ra n ar den Crarner i Geneve bar 
tbrfle, fom redigt befkrif- ock obferveradt det fam- 
\vit detta luft [ken. Prof.' via. 


76 Om Luft-eldar. 

deiig luft, m. ro. Det bor icke förefalla underligt , 
at af derte iom upftigit, eller blifvit alftrade, 
åfven fådana förekomma, hvilkas blanning up- 
våcker hetta och underftundom brifter ut i full 
låga. Konften kan ju utråtta iådant, hvad bor 
då icke våntas utaf Naturen? Men i fynnerhet 
finnes Ele&rifka kraften ofta vara med i fpelet . 
Huruledes denna famlas i luftkretien år en 
fvårare fråga. At luften genom inbördes gnid- 
ning med egna partiklar eller en del duniter, 
kan blifva elektriik , iynes ej olikt , luftftröm- 
mar och allehanda rörelfer torde ock under- 
ftundom upvåcka lysnader och upblånkningar; 
men at härigenom famlas någon itark kraft 
år mindre troligt. Hårvid måfte lika mån- 
ga partiklar blifva jakade och nekade, hvilka 
uti en ilik blanning fnart utilåcka hvarandras 
vårkfamhet. Likare år, at luften genom nå- 
gon vils upvårmning, hopdragning eller ut- 
vidgning kan blifva elektriik. I Frankrike 
finnes luften dageligen elekiriik uti tort vå- 
der fommartiden, men deis kraft börjar vid 
iol-upgången och ilutas en \ timma efter ned- 
gången p ). Vintern vilar der fållan några 
prof af Elektricitet , til åfventyrs efter luften 
cj hittils med nog fullkomliga vårktyg blif- 
vit underiokt. I Irland åger den under kal- 
la årstiden nåitan jåmnt jakad Elektricitet, 
dock iå fvag, at den endalt genom repul- 
fion röjes. Under froft eller dimma år den 
til visit afitånd från hus, tråd, m. m. ganfka 

mår- 


p) Mazeas , Pkil. Tr. qjs. 


Om Luft • eldar. 77 

mårkelig, åfven i dugg-rågn, men mycket 
fvagare, ja lpor deraf kunna ock underftun- 
dom fkönjas i lugnt mulit våder. Håremoc 
kan den under varma årstiden fållan uptåc- 
;kas, om icke vid dimma i af tonfvalka, eller 
nattetid , men ganfka fvag, dock jakad. En 
,vifs tunheti dimman vifagflörfta kraften, fom 
lanfenligenforfvagas, då dunflerna falla tåta- 
re ihop, i fall icke de til prof nytjade kork- 
ikulor hånga mycket hogt. Ofta luckta dim- 
mor, fom gnidit glas / ). Mon då kölden 
:upvåcker jakad elektricitet och vårman nekad? 
.Mon hos Antipoderne kraften år flridig , mot 
Iden , fom hos ofs vifar fig ? Bagge flagen kun- 
ina framfkaffas i Turmalin, endaft genom om- 
byte uti omgifvande medels temperatur, och 
i åtlkilliga kådor genom fmåltning. Kanfke 
/viffa berg och orter på jordklotet aga Tur- 
imalinfk natur, eller genom fvafvel, fom af 
iunderjordifk vårma blifvit fmålt, vinna ele- 
ötrifk kraft, famt dermed fmitta ofverliggan- 
!de luft och dunfter. 

Men vare fig huru det vil med råttet , 
ihvarigenom denna kraft upkommer, det år 
åtminftone visft, at luften och deruti fimman- 
!de moln ofta åro fulle af Ele&ricitet. Man 
kan ju draga den ned, famla den, och der- 
med anftålla hvad prof, fom behagas? 

127. Lycktgubbar kallas froå oftadiga lå- 
gor , fom några fot från marken fara hit och 
;uit , dä det efter fölens nedgång blifvit morkt. 

Ibland 


#) P bil. Jr. vol, 62, /77a. 




i.v 


T:* 




78 


Om Luft -eldar. 


- Ibland tyckas de flåckna, formodeligen bort- 
fkymde af bufkar och tråd, men åter * drax 
uptåndas på andra dåilen. Skapnad och der* 
lek {kola vara föränderlige. De ämånefa ic- 
ke, men berättas gifva en fvafvelaktig luckt. 

I nordliga lånder åro de mer fållfynte 
och föregifvas i fynnerhet vifa fig vinterti- 
den på morafiga Oållen. Uti Spanten , Italien, 
och andra heta orter åro de nog allmånne, 
befynnerligen emot höden , och flockna icke 
af rågn eller våder. Kring Bologna vifa de 
fig mycket anfenliga,af flera fots långd, alla 
årstider, men förnårnligaft under ftark köld , 
då jofden af fnö år betåckt. På kyrkogårdar, 
afråts^latfar, i kårr, m. rn. fkola de finnas 
ymnigad. Det år befynnerligt , at ^htfru myc- 
ket delfa lågor omtalas , åga vi d^cjc ånjui 
ingen fullkomlig befkrifning om dein. I4et 
föregifves vål, at en blifvic nedflagen, fom 
liknat något fegt och flipprigt åmne,-rned fvar- 
ta prickar r)-, men detta rön behöfver bekråf- 
telfe. Vidlkeppelfen anfer della lågor med få- 


oan 


r) Rob. Fiudd. ber ät? 
tas hafva efterjagat och 
nedjlagit en lyckt gubbe , 
då ämnet funnits likt 


tiftel. Då han ville komma 
närmare flyttade lyckt - 
gubben fig. Se. Phil, Tr. 
411 . ' Et Jlikt irrbloft 


grodram. Se Dechales \fkaU halva farit en hel i- 
Mund. math. tom. IV. ! talienfk mil for e en refande 

och lyft ftarkare, än hans 
fackla. Hannov, Phys. 


g- V 


Derham gick fackta in- 
fil en , Jom på 6 til y 
fots afftånd tycktes hop 
pa omkring en rutnandé 


Dogm. lom. 11. J. 23 fl 



Om Luft eld ar. 79 

dan högacktning, at få åikådare våga nalkas 
och underiöka dem s). Andre forfumma un- 
derflundom yppade tilfållen , och på fådant 
fatt blifver man långe nog uti okunnighet. 

Man vet, at rucnade vaxter och djur i- 
bland gifva iken ifrån fig t). Monne flika 
dunRer, hoppackade af nattkölden alflralyckt- 
gubbar? Några mil från Grenoble tråfFas på 
vitrande fkiter en hit och dit »farande låga , 
iom ibland forfvinner om fommaren och ti 1- 
tager osö vinteren. Slika låtta lågor finnas vid 
Pietra mala, et Rålle på Apennin litet närma- 
re til Bologna, ån til Florens, ej långt från 
en by af iamma namn. Utbrottet iker på en 
flack af 10-12 fot i diameter, mittpå {lutnin- 
gen af et berg, och år fom det öfriga af lo- 
fa Renar ofverholjd, hviika fråfa med fyror 
och luckta fvafvel då de gnidas ihop. Hår 
iynes ingen (pricka, dock vifa fig lågor af 
vid pafs fots diameter och högd, itorre och 

min. 


s) De bollas af allmo- 
gen for elaka and ar, fom 
fara omkring at narra 
folk af vagen , ja någre 
Natur kunnige, [af om Car- 
danus och Sennertus , 
tänka föga b dtre. At de 
l olja en flyende och und- 
?d en efter jagande , kan 
yånda der igenom, at man 
har efter tig eller flöt er 
y>r fig luften. Om det 
I 'ore (an t , at de vid J vär- 


jande fly , och nalkas un- 
der bedjande ,fkulle utan 
tvifvel någon naturlig 
omflåndigbet härtil bidra- 
ga , men faken behöfver 
bekråf te/fe , innan förkla- 
ring år nödig* , 
t) Saltfjo fl/k, oxkött , 
ka If kött, f oge Ikött, ug - 
gle ved, m. ni. iyfer afen 
flycktig vntfka. Se F~; 
j Ac. H. q di. 


8o Om Luft eldar. 

mindre, ibland få fiarka, at nårgrånfande berg 
deraf uplyfäs, i fynnerhet nattetid ochvidrågn- 
våder. Kaftas vatten på gniftrar det ocii lå- 
gan uphorer för föret ögnabiek, menquick- 
nar åter ftrax. Somligftådes floknar, då jor- 
den ftarkt fkrapas, annorftådes uplifvas eld; 
Sållan kan blåft fläcka lågan, men om få hän- 
der, tändes den åter af minfta flamma. Tråd 
tändes af dem , men marken fkall ej vara fyn- 
nerligen het, der de brinna. Gräs och örter 
växa omkring. På flera ftållen i nejden fladra 
dylika lågor och utbrifter ej långt härifrån på 
en äng en kall kålla,-fom tyckes koka', och 
öfver hvilken en antåndelig luft flår .v). 

I Råttvik, ftrax vid Boda by, fågs vid 
berget en lyfeld nattetid i många år. Den- 
na gaf anledning, at 1725 der gråfva, då ef- 
ter 1 famns lös jord fants kalkberg , hvaruti et 
hål gick ned, i början af arms tjocklek och fe- 
dan få vidt, at en karl kunde komma igenom. 
Svafvelkis och bergolja funnos i en fido gång 
och mycket kis på botten. Efter denna öpning 
vifte fig ingen lyfna mer; den kallas hår Os- 
mund och tros vara en drake y). 

Af hvad anfört år finnes nog tydeligt, 
at defle lågor, fom på viflaftållen utbryta, ej 
annat åro, ån en få kallad antåndelig luft, fora 
dels genom underjordifk eld, dels genom vit- 

ring 

x) De la Lande /'Vy. 1 y ) En Malmletore O- 
tom. u. Jamfbr Mem. de J lof Larsfon andålte den* 
P Ac. de Faris 1699 och na gr äj ning. Se V. ACi 
iyG< [Handl. 1740. 


Om Luft-eldan g t 

ring tilkommer a). A t de kringfarande lyckt* * 
gubbar åro af famma flag, kan ej ånnu med 
låkerbet påftås, men troiigt år, at de ljus al- 
mogen talar om och ier brinna om hoftaft- 
nar aldeles hora hit. 

Häftar, hundar, kattor, ja vifta månni- 
fkor kunna blifva iå eleftriike , atde gifvagni» 
ftror och iken ifrån fig, då de gnidas eller 
komma uti någon roreife a). Troligen kan 
marken fomligflådes vid viila tilfåjlen ele&ri- 
ieras, och uti fådant tilftånd vore det icke un- 
derligt, om den gifver iken ifrån fig. Kan- 
ike at ofta mörker, åikådarens råddhoga och 
egen roreife utråtta * at man tycker en ftilla- 
ilående låga ömla rum? Sjelfva luften kan vi- 
fa irrblåis , då hon på något fått blifvit eie- 
ölrifk b). Sålunda åro formodeligen deraf fle^ 
ra flag af olika orfaker alftrade. 

Brännande lycktgubbar , foro antåndt ho, 
halmtak, ja hus, fkola fordom funnits j-Tyfk- 
fand c ). Sådane omtalas i förra ioo-talet uti 
Frankrike, fanot uti närvarande i Italien och 
Holftein d). De beikrifvas runde, eller co- 
bifke, til utieende, ån (tore fom månan, ån 
% F fmä 


2,) §. 7 /. 
f) §• 2 '5- 

b) Då Hr. Hartman 
. efter fleratimmars ele&ri- 
i fer ande häftigt gickmed et 

• ljus uti famma rum Jag 
■ ban en liten låga efter ) II f 
z:dra Bandi 


fig Jo m återjlocknadejå 
han fiannade , at betrak- 
ta den. 

c) Tacitus, Am. Li 
XII. 

d) Kraft, Pbyficatonh 


%z Om Luft-eldar. 

fmä fom lampor; fomlige ftillaftående, andre 
rörlige med mindre eller ftörre fart, dock 
aldrig haftigare, ån en fpringande månnifka. 

128. Ofta fynas på klara aftnar och nät- 
ter finå fallande lyfnader , fom likna och kal- 
las Stjernfall e). De vifa fig icke vid mulit 
våder, göra ej eller något buller, hvadan de 
tyckas vara öfver molnen. Underftundom 
lämnas en ljus ftråcka efter dem, der de fa- 
rit fram. Man har inga påliteliga underråttel- 
fer, at de blifvit fundne på marken/), kan 
låledes icke med vifshet fågas, om hår faller 
något åmne, fom under vågen antändes, el* 
ler någon eldtångd dunftfamling , antingen ge- 
nom gåsning eller Eleftricitet råkar i brand „ 
famt efter fin ftållning afbrinner, då det fer 
ut, fom en eldig kropp vore i rörelfe. Tro- 
ligen hånda bagge delarna. Ibland vifa de fig 
ock om dagen, men det år hogft fållfynt ^). 


é) Cicero kallar det 
Traje&ioftella. Epicurus 
tr adderat vår ke It gen fl jer- 
nor fbUo af himmelen. 

f) Efter Fludds och 
Bruffaei beråttelfer /kall 
deras ämne liknagrodråm 
(Gaflendi Pbyf * andre 
påflå dock , at den fund - 
na materien ej annat va 
rit , ån fogel-tråck Mer- 
retti Pinax) Hr. Becca* 
ria berättar om et fljern- 


fall , Jom kommit åt det 
fl alle , der han med några 
vänner fatt en afton: det 
flocknade inemot demonen 
en otydelig lyfnad vifade 
Jig i ognableket der ef ter 
på fål/kapets anleten och 
händer , på marken bred • 
vid dem , ja på vatnet , 
fom i en trägård bredvid 
nyttjades at fuckta jor- 
den med. 

g) GafTendus har en 


Om Luft-eldar. 83 

Flygande Drakar , Facklor , vijfa eldfken, m« 
m. torde ofta endaft i anfeende til ftorlek och 
fkapnad fkil ja ifrån ftjernfall. Ibland corde 
fådana blånkningar vara eleftrilka , och up- 
lcomma , då luften under rörelfer lammangni- 
des. Underftundom vet man visft, at de ic- 
ke åro meteorilke, utan förorfakas af lyfande 
inlecter, fom flyga hoptals om nätterna. Hår 
hånder, åfven lom vid andra tilfållen, at 
verkningar af lamrna flag ofta få olika namn, 
efter ålkådarens inflkt och inbilning, eller nå- 
gon tilfållig förändring uti omftåndigheterna, 
och tvärtom blifva underftundom de urgifne 
for famma art, lom til fin natur och belkaf- 
fenhet åro vida Ikilde b ). 

129. A/kan år den förfårligafte af alla 
lufteldar. Den antänder, forftorer , llodar el- 
ler dödar, innom få ögnableck. Atdefisvårk* 
ningar hårrora af eledtrilk kraft år nu mera 
ingen gilsning, utan en afgjord fak, ty man 
kan draga denna eld ifrån ålk- molnen och 
dermed anftåila alla förfök, fom vifas med til- 
hjelp af en glaskula. . • 

Jag har på annat ftålle budit til, at ut- 
förligen förklara och utreda detta faleliga luft-, 
teckens natur i): hår tillåter ej rummet, at 
anföra mera, ån det hufvudfakeligafte. Vilkil- 

F 2 ja 


gäng Jedt det ; åfven Ber- 
nier, dd han var i Sto- 
ra Mogol. 

h ) J åm får Jlutet af 
ö. 132. 


i \ Tal om Afke-fka- 
dan s förekommande , hol-. 
Ut for K. V. Acad. i, 
Stockholm 1764 , d. 23 
Maj. 


84 Om Luft-eldar. 

ja 3 omftåndigheter vid defs utbrott, och af 
dem fkall nu hvardera fårfkilt betracktas. 

Et åfk-moln år ej annat, ån en ftarke 
electrilerad dunftfamling. Deflå hafva vanli- 
gen den undre fidan jåmn och parallel med 
jordytan, men den öfra kulrig och hvåifd. 
Om et dylikt kommer få når intil et torn, 
hus, eller annat moln, fom ågcr ingen eller 
ftridig eleftricitet, at en gnifta kan utbrifta, 
då ti Idrager fig h vad man kallar ålkflag. Vivil- 
je förtfc uppeholla ofs vid fjelfva fkenet, fom 
få dt namn af blixt eller ljungeld. Detta vilar 
fig, antingen, lom en häftig upblånkning, u- 
tan at man marker något mer, eller ock fy- 
nes tillika en myckenhet eldilrålar böjde uti 
mångfaldiga krokar. Låt A och b vara två 
moln, af hvilka b år eleftrilkt och kommer lå 
når intil a, at imellan dem en gnifta kan ut- 
brifta, få öfvergår en del af denna kraft uti 
a, fom der utdelas, men hela defs kropp år 
en lamling af dunfter, hvilka åga olika fin- 
het och afftånd, eleötrici teten måfte (åledes 
hoppa ifrån det ena ftållet til det andra, hvar- 
igenom vågen blifver fynlig. Den måfte ock 
innom et löft moln gå uti många krokar, ty 
båfta ledningen följes altid, ehuru lång den 
må vara. likaledes fynas ftrålar uti b efter 
den ftråt, fom tilförflen Iker. Sjelfva gniftan 
imellan A och b, eller c och d, går gemen- 
ligen rått fram, men, då myckenhet ångor 
åro omkring, kaftas åtfkilliga lidoftrålar uti 
allehanda krokar, be och af kunna blifva o- 
(ynlige;, då de gå djupt in uti ftora moln, el- 


Om Lufc » eldar. 8 5 

ler ock då andra moln bortfkymma dem. Jag 
bar vid blixtringar ådkiiliga gånger tydeligen 
fedt ftrålar, fom mött h varandra, antingen 
från 2 moln, eller et moln och jorden, ja då 
man bara fer reflexion , fkönjes nåflan altid en 
dubbel upblånkning. Befinnas tillika, at både 
jakade och nekade fpetlar blåfa, utdtifva rö- 
ken af påltruken phosphorus, m. m. få blir 
nog troligt, at de ftridige eleclriciteterne bag- 
ge beflå i éfverflöd af fårfkilte åmnen, lom 
ftarkt attrahera och faturera hvarandra. Det 
få kallada nekada år dock mindre' lyfande, 
hvarutaf hånder, at ehuru vid åfkibg två 
ftrömmar motas, blir merendels endaft den 
jakade fynlig. Hårutaf förftås, at åfkm tyc- 
kes flå upföre, om jorden år jakad och mol- 
net nekat, och tvårtom. 

Vid hvar eleBxifk gnifla fker en fmåll, 
och annat år ej eller åfe-dundrec, ehuru lju- 
det tyckes hår mångdublas, dels af flum ma å- 
terfkall från moln och andra åmnen, dels ock 
deraf, at då ljungelden gör lång våg, hinna 
de fvångningar han förfi: upvåcker i luften ej 
altid få fort til örat, fom de fifta, eller tvårt- 
om, efter kofans olikhet k). Derföre höres 
gemenligen en enda fmåll, når flaget Ikerhelt 
når, men annars bulrar det hela 3otil4ofec. 
I dalar imeilan höga berg åro knallarna för- 
färlige. Ljufet går vid pafs 966900 gånger 
fortare ån ljudet , derföre år gemenligen nå- 
gon tids- fkiinad imeilan blixt och dunder, 
F 3 hvar- 

k) Beecaria , Lettere del Eletricifmu. 


gö Om Luft -eldar 

hvaraf någorlunda kan flutas om farans aflåg- 
fenhet,afvikande elier annalkande. Går dröjs- 
målet til 15 fec. eller iminut, låårdet ljun- 
gande molnets afffånd vid pafs i mil; men 
ju nårmare de följa på hvarandra, dels mer 
år olycka' at befara. 

En åfke-knall låter vål ganfka förfkråc- 
kelig, dock lårer han i flg fjelft vara anfen- 
ligt fvägare, ån canon-fkott. Når man kan 
råkna 30 fec. imelian blixt och dunder, det 
år, på 1 mils afftänd, lå år ljudet mycket fvagt , 
då likvål canon-ikott kunna höras 15 mil. 

I (amma ögonblick, Pom blixten fynes 
fker flaget, (å at bullret bebådar ingen mer 
fara behöfva frucktas , om icke af et nytt flag. 
Efter omftåndigheter utbryter åfkan uti olika 
voldfamheter. Då flag (ker imellan a moln 
år följden allenart et häftigare rågn af dunfter- 
nas Ikakning. Tråd klyfvas , f pjelkas eller af- 
fkalas alt ette‘r kraftens ftyrka och aflednin- 
gens godhet. Ägg blifva liklbm hårdkok, 
te, Der våtfkor råkas våndas de ofta _ på 
et ögonblick i ångor och utöfva förfårligit 
vold. Alleflådes hvaråft afledning felas der 
bryter åfk -elden ut, antänder, om ämnena lått 
fatta eld,‘ genombårar, riftar, kaflar omkull, 
förkolar, f vårtar och calcinerer eller fmåltec 
metaller, gör ibland järn magnetifkt , men för- 
ftörer åfven eller omvänder magneter. Djur 
dåna, blifva blinde eller döfve, fvedas, brän- 
nas elier aldeles flås ihjäl, ofta utan all fy tå- 
lig åkomma. Underftundom kroflås benen j 
ibland rifvas kläderna uti iooode bitar, m. m. 
lom åger fln grund uti ledningens belkaffen- 


Om Luft -eldar. §7 

bet, medföljande orkaner, kraftens ftyrka , ko- 
la och häftighet. Ibland tånder et flag och 
et annat flåcker , hvilket kan fke antingen ge- 
nom qvåfning eller utblåsning. Afbruten led- 
ning gör underftundora, at åfkan tånder på 
flera ftållen tillika, om eldfångda åmnen lig- 
ga i vågen, der hon nödgas utbryta. Ibland 
befynnerliga vårkningar år, at den kan fmel- 
ta en vårj klinga och pånningar, ntan at fve- 
da balja eller pung. Detta plågar få namn 
af kall fmeltning, men bör ej förftås eftec 
orden, Tunna kanter fmelta ofta i dylika 
båndelfer, men af hetta, hvilken dock i ög- 
nablek förloras, emedan det fmelta år klent 
och hånger vid långt ftörre kalla maftor. At 
få går til finnes, om en ele&rifk laddning fö- 
res igenom en metall-tråd med vidbångd tyngd 
på åndan och åger nåftan ftyrka at fmelta, ty 
då utdrages tråden en (tycke och blifver iångre. 

Åfkans våg år ofta rått befynnerlig, och 
ehuru den fåkert råttar fig efter båfta lednin- 
gen, få år det gemenligen Ivårt at finna igån 
den famma. Utom åmnenas olika (käcklig- 
het, at leda Eleftricitet, lå förekomma hårfle- 
ra omftåndigheter, fbm ånnu icke alla hun- 
nit utredas. Större mångd af dunfter, drag, 
luft-ftrömmar, upvårmda luft-ftrek, m. m. å- 
ftadkomma bequåmligare fart för åfkan på et 
ftålle, ån et annat. Håraf blir åtminftone be- 
gripeligt, hvarföre den ofta flår ned uti och 
bredvid vatten, hvarföre den tager fig våg 
; genom (korftenar, hvarföre under åfkvåder 
I Ipjåil och fönfter böra ftåogas, o. f. v. 

F 4 Dun- 


88 Om Luft-eldar. : 

Dunder kan horas utan blixt, når denna 
af tjockare moln bortfkymmes, och tvärtom 
afftåndet vara fådant, at vål fkenet, men ej 
dundret hinner fram. Den få kallade Kom - 
blixten år ej annat, ån ljungeld från moln, 
foro flå invid horizonten. Den vifar fig van* 
ligen kring flutet af Auguftus , utan buller 
och på klar himmel. Sedan jag forfta gången 
blef varfe denna kornblixtens upkomft, har 
det hittils aldrig flagit ro i 2 felt, at når den 
blifvit fedd, åtminflone från någon högd up* 
täcka det tyfta ocn lungande molnet. Låt hr 
(fig. 12) vara horizonten och et ljungande 
moln ffrax öfver r , fgmt defs hogd ar endaffc 
•f- mil, få blifvet dock or långt öfver 5 mil, 
då lik vål et åfkflag aldrig höres öfver 1 
Det kan annars vål banda , at et flikt moln 
flår ftrax under fynkretfen , och at icke defs 
mindre åcerlkenet blifver mårkeligt. Ibland 
åndra eleStrifka moln fia laddning utan både 
blixtrande oeh dunder. Man fer på afflånd 
underflundom rågna öfver fkogar , famt der- 
under flycken af hufvudmolnet lånka fig ned 
på trådtopparne, hvaräft en del förf vinna, en 
oel åter upfara igen juffc föm guldblad under 
eleftriferad ledare. Sådane moln plåga vara 

Thor-viggen år en dickt. Då åfkan flår 
ned i jorden och råkar fmålteliga åmnen, i fyro 
nerhet metallifka, få torde vål någon ting rin- 
na ihop och gifva anledning til ae många o- 
fanningar, fom om fådana utgifvas, men u- 
ti luften finnas hårtil inga fpår. 


Mol« 


Om Luft -eldar. 89 

Molnen åro ån jakade och ån nekade, 
fiere obfervationer (kola afgöra hvilkas antal 
år (torrt /). Somligftades älkar det aldrig , 
(om i Lima , annorflådes hvar dag fom i Qui- 
to: efter medeltal höres åfkan om året 7 gån- 
ger vid G. H. udden, 9 på Minorca, 10 i Pe-j 
rersburg, 13 i Leiden, 15 i Tiibingen och Ut- 
recht, o. ('v. Vådret kommer garna med et 
åfkmoln. Ibland nalkas de förrt och repellera 
hvarandra (edan. Å(ka utan moln har man, 
åfven i åldre tider, trodt vara omöjlig //?), 
dock anföras af andra (ådanarön, (om tyckes 
vifa, at det ibland låter fig göra. På en Påf- 
vens galler, fom låg vid ön Procyta, (kall å- 
(kan en klar middagsftund (lagit ned och dö- 
dat tre man n), Dylika båndelfer beråttas af 
flere 0) , dock torde de förtjåna ytterligare 
granfkning. Jag har (jelf fedt ålkan flå ned 
på et kyrktorn utur en helt liten molntapp , 
då himmelen för öfrigt var aldeles klar. De 
(öm ej (ågo huru hår tilgick förundrade (ig 

F 5 Öf- 


/) Hr. Canton har i - 
Vland räknat 101 nekade , 
emot 83 jakade, famt 
frän flutet af Jun. til 
flutet af Aug. neka- 
de emot 3/ jakade. 

m) Ariftoteles, Lu- 
eretius , Seneca. 

n) B. Cre(centius be- 
rättar fig hafva fedt den- 
na händelfe , fom i ildrog 


fig i Sixti V tid. 

0) Scheuchzer, Me- 
teor. Helv. part. 2, och 
ibland de gamla ; Ho- 
rn erus, Anaximander, 
Xenophon, Virgilius , 
Ovidius, Cicero, Pli- 
nius, in.fl.Je Musfchen- 
broeks Intl. Pbyf och 
mitt tal om äfke-fkadors 
förekommande. 


50 Om Luft -eldar. 

ofver få ovanlig omftåndighet och vifste icke 
af något moln. Så torde håndt på de anför- 
da (fållen, ty nog kan luften blifva eleftrifk, 
mennåpligenårdenlkickelig, at utdela åfkflag. 

Åfkan rånfar luften , fvalkar och utfprider 
det för vaxter fruktfammafte rågn. 

130. Telms - eldar , fordom C a flor och 
Pollux kallade, åro ej annat, ån fådana lå- 
gor , fom vid Eledrilka förfök vifa fig på fpit- 
lår. Når åfk-moln komma i granlkap med 
torn p ), fkepp q) , eller andra orter, hvaråfl: 
fpitfåde metaller finnas, (å mårkas flike eld- 
bufkar, fom i ftort åro aldeles det famma , 
fom de eleifrifke i fmått r ). Man vet, at 
de ibland (att fig på krigshärars pikar och 
lanfar s ), ja at åfven under fnöglåpp på fing- 
rar, 


p) På kläck -tornet i 
Plrnzat i Auvergne\ pä 
S. Pehrs torn i hord- 
han fen; pä et Jlått vid 
Naumburg , ocb fler (lä- 
des. Se mitt tal om ä- 
fkan , fid. 66. 

q) Ridd. de Forbin 
har pä dem gifuit båfta 
lefkrifning. En natt 16 96 
hotades han af et gr af- 
veligt moln , feglen in - ' 
drogos och flrax inftälde 
fg ofver 30 Telms-eldar. 
En pä Jlormaflen, i\ fot 
läng 7 brummade , fom i- 


t and t fucktadt krut , och 
flyttade fig pä mafttop- 
pen,få /n art hanan bort- 
togs. Sjöfarande gifva 
dem åfkillige namn. En en- 
da hölls fördom for 0 - 
lycksbud och kallades He- 
lena. Se Piinii H. N. L. 
ii. c. 37. 

r) Den , Jom en gäng 
fedt eleSlrifka eldbitfkar 
1 och jämnforer dem med 

Forbins bcråttelfe , kan 
icke taga mifte om deras 
natur. 

s) Plinius, H. N. L. 



Om Luft-eldar. 51 

rar, ridfpö, håftöronen, m. m. vifa dylika 
iylnader t). 

Ofta förblandas de med fådane, fom ic- 
ke åro meteoriike. Lyfande kräk, fom från 
hafvet upkaflas; lyfande infecl-fvårmar : Sco- 
lopendra phosphorea, fom man funnit utur 
luften nedfalla på fkepp ofver 100 mil från 
Jandet u ) , och mera dylikt, hafver åtminfto- 
ne i åldre tider icke blifvit fkilt ifrån Telms- 
eldar , fom ock då endaft troddes finnas på fjon. 

131. Eld kulor åro ibland de befynner- 
ligafte luft eldar. Deras högd öfver jordbry- 
nen tyckes ibland vara anfenlig, ja underftun- 
dom til 18 mil x), tvårlinean flera tufende 

fot 


II. c. 37, Seneca, Q^N. 
L.I. c. /; Cxfar >Bell. A fr. 
c. 6 ; Livius L. 22 c. 1 . 
Fync. Moryfon, Itine- 
rary. 

t) Det hände fal. Prof. 
Forsfkå!^. izApr. 
på Kungsängen vid Up- 
fala. Snöblandadt rägn 
foll denna afton , då "det 
för bfrigt var rätt mörkt. 
Han berättade mig fjelf 
at rid fpo s fingrar , ja än- 
da intil banden i Kar- 
pufen lyfte. Det förfvan 
inemot ftaden , men då 
han red et fiycke tilba- 
ka , började äter ly [na- 


derna vifa Jig. 

u) Hr. Braad har til 
K. Vet. Ac. inlämnat bå- 
de ritning och ber ätt elfe 
bårom. 

x) Balbmfåg i-j/g en 
i Bologna , hvars bögd ef- 
ter räkning åtminftone fåt 
tes til 3 tyfka mil, uti 
henne fyntes 4 hål , med 
rök och lågor. Den likna- 
de ibland tänd camphert 
och lyfte fom en upgående 
' fol. Comm. Bon, f. 286. 
Musfchenbroek f ätter 
dennas högd imellan 16 och 
20000 fot. Kirch jäg en 
i Leipfig 16 8 ä , fom åf- 


92 Om Luft-eldar. 

fot y) och häftigheten föga mindre, ån j or- 
dens årliga uti fin ban z). Dehafva gemen- 
Jigen fådant (ken, at man nattetid dervid kan 
låfa finafte ftyl, och likna runda brinnande 
kroppar, fom kafta flammor och rök ifrån 
fig genom åtfkilliga öpningar, Ibland fynas 
de (tå ftilla och förfvinna på famma ftälle , 
andra åter aga en grufvelig fart , ofta med fpet- 
figa och blekare fvanfar förfedde, fom åro 
flere gånger långre, ån kulans diameter a ). 
En del rulla kring fin axel b). 

Un- 


ven anmärktes n tyfka 
mil der ifrån , och läledes 
varit ungefärligen 6 t, 
mil bog. Denna (led (lil- 
la. *Éph. N. C. 1688. 
Halley beräknar deras 
högd omtrent til 30 äng. 
mil. Pbil. Tr. n. 341. 
Den fom 16-, 6 med fin fön- 
derfpringning fbrfkräckte 
hela Florens jättes i det 
ininfta 25 1, mil. hög. 

y) Kirch värderar dia- 
metern af den han f äg til 
33 j fot , menfödXbusfant 
tvärlinean pä 1719 ars 
eldkula 3jd ofot. Synliga 
florleken öfvergär ibland 
fiolens och månans flera 
gånger. 

»jMontanari fiågiä-fi 


d. 31 Mart. i Bologna en 
flor lyfnad kommande hf- 
ver Adriatifka b af vet , 
Jom fiedan for hfver hela 
Italien ^160 it. mil i mi- 
nuten. Dr. Pringle be- 
fkrifver en , Jom gädt 30 
ång. mil. på en fec. Phil. 
Tr. Vol. L. i.f. 263. Den 
Gaflendi fågffverjor he- 
la horizonten , fom intog 
åtminfione 20 It. mil , på 
jo pulsfilag. Phyf. 

a) 1319 års eldkula ha • 
de en (vans 7 gånger län- 
gre ån kulans diameter , 
och fiark fivafvellukt. 

b) En fädan fågs rjjo 
d. 9 Febr. i Breslau , och 
gafjmäll , fint då en Ca- 
non aflojfas. 


Om Luft>e]dar 93 

Underftundom gifva de icke något ljud c) t 
och torde de tyda eldlken , iom ibland vila 
fig under kalla årstiden på ganika aflågina or- 
ter tillika, åf ven då himmeln år med moln 
ofverdragen, hora hit. Jag har annorftådes 
beikrifvit en hop iådana, fom blefvoanmårk- 
teiy6od): dylike åro ieddefore jordbåfningar. 
Vid andra tilfållen gora eldkulor åtikilligc 
buller och ipringa fonder med grufvelig knall 7 ). 

Gemenligen förfvinna de innom få ie- 
cunder, dock har man prof på fådana, fom 
flera minuter varit iynlige f). Vid ftaden 

San- 


c) q q fägos flera eld- 
kulor d. 10 Aug., i Bres- 
lam, ScbiDeidniz , Glogau , 
jfauer, Liegniz , Vohlau , 
Brieg, i Oj ver- Ungern , 
Lauzniz , Polen-, Preuffen , 
Curland , Ry filand och fle- ■ 
ra länder. De jyntes i 
fallet fprin ga fonder, dock 
utan huller. De hade län- 
ga jvanjar efter hvilka 
: märktes ljuft , fedan ku- 
' lorna Jloeknat. Deras fken 
. var ganfka klart och vara- 
nde 1 6 fe c. Mänga ftjern- 
fall märktes tillika. Bresl. 
faml. qq. 

d) V.Ac. Han dl. qäo. 

e) Den Jom Jags 16 7 6 
i Mart , bullrade Livor- 


no , fom fler a canon -fkott, 
men ofver Corfica , Jom 
vagnar. Wh illon fäg en 
qi y, bvilken ga f ljud, J om- 
en mängd raketer , Den, 
fom famma år gick hfver 
Bolognafraft med grufve - 
1 ligt gny. qsy märktes i 
7iorra America et eld (ken, 
fom föll ifrån zenit til vid 
pafi so grader ofver hori- 
zonten , och efter 2 mini 
hhrdes et ftumt ljud , men 
tillika pä orter fom lig- 
ga §0 mil åtfkilde. Phit. 
Tr. 1764- f >8y. 

f ) q 58 d. 8 Augufli 
flod ofver ftaden Coin et 
eldfken 10 min . , fom fedan 
fördeltes i en eldqaaft. Hr. 


94 Om Luft eldar. 

Santa Maria de la Parilla fes oftaflere på fam- 
ma natt^), men i allmänhet åro defle meteo- 
rer fålllynte; 

Det år obegripeligf , huru få mycket åm- 
ne, fom defla kroppar tyckas äga , kunnat fam- 
las lå högt uppe i luftkretfen. Månge Na- 
turkunnige hafva fåledes gifvit det förlorat, 
at af jordifka dunfter förklara dem. Somlige 
holla dem för fpridda partiklar uti flora verlds- 
rymden, fom genom den allmänna drag-kraf- 
ten någorftådes flockat fig, hvilka jorden un- 
der fin våg råkar , innan de vunnit någon an- 
fenlig häftighet emot folen b). Andre tro dem 
vara beftåndigt . kringhvålfvande kroppar i), 
andre cometer k ), o. f v. 

Deffe meteorer åro troligen afflere fiag. 
Önfkeligt vore, at någon, fom föll, träffades 
och blefve vederbörligen underfökt /). Bul- 
ler och ljud gifver tilkånna, at de i det ég- 
nableket ej åro flere mil öfver jordytan, men 
det hindrar ej , at de förut kunnat vara der. 

De lågfla torde ibland vara llrå ekor af 
eldfångt ämne, fom fligit til vacker högd, 

el- 


Hartman, Ver-wandfchaft 
der EleSlr.Kraft mit Luft- 
erfcbein. f 23 7 . 

g) Don Ulloa, Hifi. 
de r Ac. de Paris 1751. 
b) Halley, a. fl. 
i) Pringle, a. ft. 
k) Harcfoeker, Cours 
de PbyJ; ocb Goni. PbyJ, | 


Han boller annars Come- 
ter för fo/flåckar , fom ge- 
nom flr ålarnas kraft bhf- 
vit utkaftade. 

1 l)M ulchenbroek nem-, 
ner en. Jom 1753, fkaU f 
bafva fallit i et tråfk ocb 
der Jlocknat. 


Om Luft* eldar. 95 

eller utur Vulcaner blifvit updrifne, och gé* 
nom gåsning, blanning eller ele£trifk eld fe- 
dan antånde, då de antingen på famma ftålle 
afbrinna, eller genom någon håfdg, och vid 
flika tilfålien icke ovanlig rorelfe i luftkret- 
fen, hoptvingas och voldfamt kaftas uti nå- 
gon vifs kofa. Det år dock fvårt, at begri- 
pa huru fådana fnedt fallande kroppar kunna 
bibehollä fin häftighet, då en canon kula, 
(om utan tvifvel år mycket tåtate, for luftens 
motftånd icke år i ftånd at gå 2 mil. 

Vi fkola ftrax få fe, at partiklar af fö- 
lens luftkrets eller zodiacal-ljufet vårkeligen i- 
bland måfte falla emot jorden: at nordfken, 
fom hårmed tyckas åganåra forvantfkap, juft 
hafva fin underfta gråns , der eldkulors ofver- 
fta tyckes borja : at vid nordfken ofta et grof- 
vare och morkt åmne tillika år närvarande: 
monne då icke eldkulor och kanfke ftjernfall , 
af dec grofvare, ftockada och antånda zodical 
åmnet kunde upkomma? Det tyckes åtmin- 
ftone ej otroligare, ån andra hittils upgifna 
giftningar m). 

De eld-kulor, fom ibland medfölja åfka, 
tyckas vara af annan befkaffenhet. På vida 
Ocean fyntes 1748 utmed vattenytan en dy- 
lik komma til några mils afftånd emot et ån- 
gelfkt fkepp, och hantfram, innan feglen kun- 
de refvas, oacktad all fkyndfamhet anvåndes; 
den upfteg då nåftan lodrätt och forfvan med 
en knall, fom når 100 canoner tillika afloftas, 

ut- 


m ) Se Hr, Mairans Traité Jur P Aurore horeale; 


§6 [Öm Luft-eldar. 

utbredde en förfärlig fvafvellukt* bröt ena 
maflen, kaffade omkull 5 karlar oeh brän- 
de en af dem. Detta hände d. 4 Nov. och 
liknar närmad en i Breslau 1718 anmärkt 
låga, fom utfor utur en ftarkt upeldad baga- 
re-ugn. dä mer ved inlades: med förfärliga- 
fte knall kullkaftade den 2 perfoner och ef- 
ter flere voldlamheter tog fönffret med fig, 
famt fkingrades i luften fom blixt och eldrägm 
132. Nordfken är et befynnerligt luft-te- 
ken, fom i fynnerhet inflåller flg öfver dö 
norra orters fynkretfar. Defs mångfaldiga för- 
ändringars befkrifning och utredande fordra- 
de en hel bok, här kan fåledes nu icke me- 
ra anföras, ån det aldra hufvudfakeligafteoch 
defs vanligäfte forhollande n). 

Några timmar efter fölens nedergång,i- 
bland forr, i fynnerhet om de fkola blifvä 
anfenliga , märkes vid norra horizonten et 
mcrkt moln, i form afcirkel-fegment, omgifviÉ 
röed en ljus kant eller båge (fig. 13), fom ofta 
ftillaftående fmåningom förtåres, men under- 
ftundom med häftighet fkingras. Antingen 
ftiger då bågen efter hand , få at man om- 
fider får fe mer ån hålften af en ljus ellips , 
eller ock plågar högden föga ändras, men ic- 
ke defs mindre hela maflan råka uti ffark ro- 
relfe. Något ftålle af bågen börjar likforr» 

brin- 


n) Jag har under fle - 
ra ar med all mbjelig 
UptJidrkfambet hetracktat 
nordfken , och famlat oh- 


fervationer ifrån många 
orter , tjånande til eti ut- 
förlig biftoria om detta 
luft t eken. 


% 


Öm Luft-fken. 97 

brinna och kafta lågor, h vilket fnart antåndec 
det öfriga. Segmentet tyckes råmna, genom 
opningarna lyier och kallas ilrålar, tils det 
omfider öfver alt itändes. Ifrån bågen up- 
refa fig flrålar , föm gemenligen deremot å- 
ro lodråtte , af Itorre eller mindre långd. Des- 
utom fes åtfkilhga lysnader och irregulera ut- 
ikott» Hinner nordfkenet fm fulla prakt, få 
märkes kring zenith, gemenligen något åt 
foder, ja ibiand til hela 30 gr., likfbmen ros 
eller krona, ifrån hviiken ftrimmor ftråcka 
fig , ofta åt alla kanter och o rot rent vinkel- 
rätt emot horizonten (fig. 14). Flera gånger 
kan altihop fynas flockna , men tändes^ å 
nyo och varar ftundom tils det genom dags- 
ljufet förfvinner, Fladringar, Ijuskaft, blix- 
tringar, m. m. aftaga dock omiider och låtn- 
na orediga fpår, hvilka åfven på flutet ut- 
plånas, Skenet år ofta få itarkt,fom månans» 
Jagharobferverat mångfaldiga nordfeen, åfven 
af de ftörfta och håftigaile , men aldrig märkt 
det minfta ljud , ehuru noga ;3g hört deref- 
ter. Det behöfves < annars nog acktfamhet, 
at ej bedragas, ty man år mycket benågen, 
at härleda fufningar och främmande forl, fom 
kunna komma til örat, från den rörelfe ögat 
marker. Defle lyfnader fynas aldrig då him- 
meln år mulen, men vål kan deras liten vid 
fådant tilfålle trånga fig igenom och göra o- 
vanligt ljufl. Nordfkenens årnne år gemen- 
digen få tunt, at fljerncr fynas derigenom. 

Fårgornas klarhet och^omfkjftning göra 

Q af 

2; åra Bandet^ 


c>8 Om Lufoeldar. 

af detta luft-teken det aldratåckafie fpe&akel o )# 
Sjelfva fegmentet iynes i Upfala och långre i 
foder ofta hel Ivart och flötande på vioiett; 
men nårmare polen fer det gråaktigt ut, ja 
ånnu långre i norr år det aldeles omårkeiigt. 
Bågen år hvit, ibland med brandgul kant, 
men flrålarna fkifta ofta flera fårgor. Rofén- 
rodt, gult och celadons-gront åro de vanli- 
gafle/hvilka åfven uti kronan vifa fig. Strim- 
morna åro ibland ljufa, ibiand blod- röda, i- 
bland blekare, och jag har åfven några gån- 
gor ledt dem Ivarta. 

Underftundom flnnas 2 concentrika ba- 
gar, fållan 3. Ibland de’as de af Ivarta rän- 
der (fig. 15). Bågarnas hogfta pund flår fål- 
lan i n , utan gemenligen 10 til 12. gr. åt w. 

På Grönland fkola nordlkenen ofta fynas 
och måft åt s, men ju långre ifrån polen, defs 
iållfyntare blifva de, och defs mera nalkas de 
horizontens norra del. Ånteligen kommer 
man iå långt i s , at de icke vidare kånnas. 
De åro fedde i Touloufe och Neapel, dock 
fållan ochlåge,men aldrig nedom Lifabon, 
få mycket man ånnu vet. 

Vifla tider åro de ymnige, andra åter fåll- 
fynte, ja ibland förfvinna under flera år. Be- 
iynnerligt år ock det, at magnet - nålen un- 
der flora nordfken rubbas och kommer uti 
rorelfe p ). 

Efter 


0) Se Oevr. de Mr. 
Maupertuis, tom. 111 . f. 
* 55 ' 


p) Uptdckt af Herrar 
Celfius och Hiorter. 

V. Ac. H. qf]. 


Öm Luft -eldar. 


99 


Efter fölens nedgång kring flutet af Febr. , 
eller for upgången emot början af Oft., fy* 
nes ibland en fpitfig fvag lylnad, fbm gör 
med Ecliptica en vinkel af 7 | grader. t aa 
år flundom gulaktig, och an mer röd nårm re .0- 
rizonten, följer fölen, och kan ej vål ies, ut- 
om den tid, då lo!ens up-och nedgång gör 
med horizonten flörfla vinklarne, lamt ikv n- 
ningarneåro fom kortart. I Norra America fkqli 
den vara långt mera (ynlig q). Dera år ett sr 
ali anledning foiens atmofpher , fom , etter om- 
rullning kring axeln fker på 25 dygn, måfte 
åga ftörffa hogden öfver foiens atquator. 
Genom tuber , och ibland med blotta ögo- 
nen, har fynts uti denna lyfnad hk fom glinv 
rande eller gniftrande. Lät s ( fig. 16} va- 
ra folen, zz defs luft krets eller zodiacal-lju- 
fet, 1 jorden. Nu år klart, at då vinkeln aib 
gifves kan derutaf sz utråknas, lamt at når 
den biirver go gr., måfte zodiacal -ljufet rac- 
ka anda til jordens ban och långre, emedan 
den utan tvifvel icke flutar, der nan uphö r er 
at vara fynlig. Men obfervationer gifva vid 
handen , at vinkeln aib icke allenaft ibland hin? 
ner til po, utan til 95, xoo, ja io3gr., hvår- 
under zodical- ljufet måffe onigifva vår jord 
på alla fidor. Utan at få öfverfvåmma vår 
planet, måfte åndock partiklar af zodiacal-lju- 
ifets åmne falla emot jorden , ty låt s och 1 

G 2 ffi g. 


q) Ellis, Sami. Nene 
Reif. tom. I. f. ijg, Jo- 
hannes Dominicus Cas- 


fini uptackte jorfl zodia- 
cal -t jul et d. 18 Mart. 
i683< 


ao© Om Luft- eldar. 

(fig. 17) betyda fölen och j jorden, famt q 
granfen, hvaråft en kropp dragés lika mycket 
emot s och 1, få finnas dylika flere jämvikts 
punfler , hvilka alla kunna ftållas på ytan af 
et klot. Det år då klart , at icke allenaft alt 
åmne inom klotet målte falla emot jorden, 
utan ock alla partiklar, föra få dragas af r 
och s, at deras kofa flryker inom det (am- 
ma , och hvilka inneflutas af en conoidAGB, 
fom har fin axel på sg förlängd, ig finnes 
genom rakning vid pas 27000 mil. 

Jag har på snnat ftålle utförligen ådaga- 
lagt, at nordfkenen ganfka fållan bolla fig til 
20 mils hogd, utan oftaft imellan 50 och 90, 
ja ibland til 150. Deras emot föder jämnt afta- 
gande hogd öfver horizonten ; jåmnförelfe af 
famtidiga "obf«rvationer på aflågfne orter; be- 
räkning anftäld ofver obferverade bågar, fom 
noga ftådt i o och w, med mångfaldige fle- 
re onaftåndigheter , åro hårtil påliteliga vit- 
nen r). Det är icke mojeligt , at dunfter f ån 
jorden kunna ftiga få högt , och ännu min- 
dre i fådan mängd , fom fodras til nordfken. 
Ehuru de nu viltas i vår luftkrets, emedan 
de finnas åtlyda och följa jordens rörelfer , 
få måfle vi dock föka för dem åmne annor- 
flådes. Det är nödvändigt, at anfenlig mångd 
zodical-floft faller in uti vår luft-krets. Om 
defTa, antingen fom urin-phosphorus kunna 
lyfa, då de omgifvas af luft , eller under fal- 
let blifva eleårifke , få måfle ungefärligen 

fam- 


Om Luft-eldar; ior 

famma vårkningar följa, fom årfarenbefen 
gifver vid handen. Ucom fvarta färgen kun- 
na vårkeligen alla Noidlkenens förändringar 
efteraoasmeddll ele&ricttet , uti luft-tomt rum. 
Vårmans lkiljaktighet, och deraf tii åfventyrs 
tipkomne olika Eiedlrici teter , kunde vara or- 
faken , at dylike fladringar Ike ifrån n til 
s, men hvarfore de vila lig under form af 
bågar i o och w, gemenligen med deciination 
å' lenare våderitrecket , nvilket år deras för- 
nåmlfa Ikapnad , torde ej få lått kunna för- 
klaras af en nedifrån lämlad Eleåricitet: an- 
tages åter et nedfallande åmne, fom hårun- 
der elecfrileras, blifva detta, och öfriga phe- 
nomenerne deraf nödvändiga följder. En gång 
har jag ledten norcilkens båae ftå med ena be- 
net på et ålk-moln , lom vid horizonten gaf 
tåta och tylla lå kallade kornblixtar ifrån fig , 
men vid upblånkningarne mårktes ej ringalte 
öfverensftåmmande, lä at fakertbågges gemen- 
fkap var blott lynbar. Luftkretlen märkes ej 
mer eiecf rifk , då nordlken fynas , ån annars, och 
deras högd kan nog hindra det, om de ock 
i 0'elfva vårket härröra af ele&rifk eld. Detta 
afllånd från jorden gör ock, at de med före- 
gående eller påföljande väderlek icke vila nå- 
i got ftkert lammanhang. Jag har förgåfves i 
I flere år noga fpanat derefter. 

De partiklar, lom falla uti vår luftkrets 
'öfver dagjåmning kretfen, kunna icke låtteli- 
;gcn trånga fig igenom, utan kallas åt poler^ 
na, ty ehuru luften år glelare under linien, 
i ån någon annan parallel , för exempel öfver 

G i Pa- 


102 


Om Luft eldar. 

Paris omftent til få år dock fvangnings-' 
kraften på förra ftållet mer ån igo gånger 
ftörre, ån på det fenare. Således famlas åm- 
net uti nnyar kring polerna, fom afvika mer 
eller mindre» alt fom de bittida antändas, och 
innan de genom jordens dageliga omhvålf- 
ning vunnit parallel ftåilning med dagjåm- 
nings -kretfén. 

De fverta ftrimmorna; bågarnas affkår- 
ning ibland genom mörka ftråckor; f var fa fe- 
gméntet’ rökigtämne, lom underHundona vi. 
far fjg, m. m. vima om fallande partiklar, 
fom icke ftrax antändas eller biifva elecfrifke. 
Sjelfva kronan år en oprifk värkan, fom hår 
rö^er deruraf. Jag rar fedt bågar, fom efter 
hand högr fiz, hvifka, då de omkring zenith 
kommit nå v o- fl ffålle. öpnac fig uti en kro- 
na, föm förf vunnit, då de flyttat fig längre. 
Det år naturkyr at förklara fådant genom de 
fallande oart klars kofa, ty låt ab, cd, ab, (fig. 
18) frreftålla fadande floft, få fer ögat i o 
de fa ämne yjefafl: efter cd, övaden och der 
föreflåiles en krona. Af dy 'k grund finnes, 
k''Trfö r s ? fegmentet detta ämne oantåndt kan 
fes i Paris och icke på Grönland, nemligen e- 
medan hvarfvet zd C fig- 19) fynes fnedare 
längre ifrån polen. Fart ed år för tunt at ty- 
nas, blir dook cd defs märkligare. Ju längre 
åt foder. Håraf biifva olike utfickter af fam- 
ma luft-teken, då det år kring zenith eller når 
vid horizonten, ganfka begripelige. Man fin- 
ner åfven, at deffe meteorers fullkomliga be- 
ikrifning ej bör väntas från de orter enfåTnt, 


Om Luft eldar . * 1 


103 


cer Nordfkenen måftadels blofla kring zenith: 
denna ftållning år nåftan den minff fördelak- 
tiga , få mycket mer, fom luften der ofta år 
full af glimrande och förvillande fnö-partik- 
lar. Deremot, når phenomenerne vifa fig ån 
högt, ån lågt, kan deras jåmnförelfe gifva 
den fåkrafle underråttelfen. 

Då partiklarne komma i brand blifva de 
förmodeligen genomfkinlige och bryta Ijufet 
uti fårgor. Lyfnader, jjuskaft, ftrålar, flad- 
ringar öfver hela himmeln, m. m. kunna up- 
komma, dels genom ämnets antändning efter 
de ftråckor det finnes uti, dels genom åter* 
kaftning från ånnu otånda partiklar. 

Zodical - ljufets långd år föränderlig och 
derutaf kunna nordfkenens återkomffer lått 
förklaras. Man kan utan fvårighet inbiila fig, 
at fådant emot jorden fallande doft torde rub- 
ba magnet-åmnets hvirfvel omkring vår pla- 
net, och derigenom volla magnet-nålens för- 
virringar. Med få ord : jag kånner icke nå- 
gon omfiåndighet vid nordfkenen, fom icke 
begripeligen af deffa grunder kan utredas. 

Den fom har fig nordfkenens förändrin- 
gar bekante, finner någorlunda hvad de gam- 
le ment med Brinnande himmel, Bjelkar, 
Lampor, Facklor, Spjut, Brinnande ftrimmor. 
Hoppande getter, Svalj , Eld-tunnor, Eldiga 
krigshärar, Brinnande hår, Cyprefs-tåffarjBlo,, 
dig himmel, m. m. s). Efter folkflagens ié" 


G 4 


der 


i Aa 

I HcciMoi ; Aiyoui Xxe jj.x~ Ji<£ ; Sangumea /pccies. 



1 04 Om Luft-eldar. 

der, rådande tånkfått och belägenhet, hafva des- 
le luft-teken för inbilning och vidlkeppelfe få- 
reffålt helt olika åmnen, ja det år nog tro- 
ligt, at nordfken, fom for Grekerne förmo- 
deiigen fynts ofver berget Olympus, gifvk 
anledning at tro, det Jupiter med de öfrige 
Gudar der bodde, höll rådplägning, m, m. 
Defle tåcke och häftige lyfnader hafva dragit 
få mycket mer upmårklamhet, fom de många 
år å rad aldeles forfvinna. Då de i norden 
1716 började vifa fig med fynnerlig prakt, 
fåg man i dem rått noga ftridande hårar och 
blodiga flacktningar. De marktes vål då 
och då förut, fom Runii fyn 1702 d. 31 Maj 
ro. m. kan intyga, men voro dock mer fål- 
fynte. De fingo förmodeligen vid denna tid 
namn af Himmelsteken, och troddes omöjli- 
gen hafva mindre at betyda, ån Cometer. Se- 
dermera har man blifvit van vid dem, dock 
injaga de ånnu förikråekelfe bos en del af den 
mindre tånkande hopen. Andra folkflag haf- 
va i dem fedt;djur, fpoken, allehanda troll 3 
o. C v. 

FEMTE CAPITLET, 

Om Blasvåder. 

133. Når luft-kretfen på något flålle blif- 
Ver tåtare,» fpånftigare, tyngre, eller på annat 
fatt utur jämnvikt med granfkapet, få trånger 
den måcktigare delen fig fram der minfta mof- 
flåndet år, och åftadkommer den rörelfe , fom 
kallas våder eller Vind . Blåfl år en håftigare 
vind , Storm ånnu ftarkare och Orkan den aldra 
^oldfammafte. Vin- 


Öra Blåsvåder, 105 

Vindarna aro gan(ka fkiljaktige. På (om- 
liga orter åro de bedåndige hela, året igenom 
(generales, alifés). Annordådes förändras de 
vilTa tider, dock efter beftåndiga lagar (perio- 
dici , motiones , mousfons ) , men på andra 
itållen år iraellan dera ingen vi(s ordning 
ånnu funnen, utan en oupbörlig omväxling 
och olikhet. 

Om denna rörelfe (ker rått fram, fufom 
från en pud, eller i form af vågor, (om på 
hafvet , eller ock utbreder fig från et ftålle åt 
alla kanter, fåforo ljudet, hafva frågor blif- 
vit upkadade. Vid jordytan, der flerehanda 
hinder ligga i vågen, tyckes ingen tvifvei va- 
ra at den ju (ker eher omftåndigheterne , ån 
på det förda, ån på det andra och ån på det 
tredje (åttet, men högre up gifva molnens 
flyttningar anledning at tro den vara mera 
jåmn. Hvad kofan beträffar, få år den ofta 
borizontel , eller ej mycket derifrån afvikan- 
de, och i denna håndelfe, få vädren namn 
eftcr^ våderflreeken , fora de blåfa ifrån ; men 
för öfrigt gifvas i luft-kretfen drömmar, hvil- 
ka åro dels lodråtfe, dels fnede tii allehanda 
olika gradtal. En uphettad, eller på annat fått 
lättare blifven luft, flyter up, hvaremot den 
den kalla, eller af annan orfak tyngre , trång er 
djupare ned, til defs jämnvikt årholles: det- 
ta (ker der motdåndet år mind och härigenom 
upkomma mångfaldiga olika luft - drömmar. 
Dylikt made afven hända, då luftkretfen med 
'dunder öfverladas. ögonfkenliga prof håraf 
finnes ofta vid grufvor. Låt ab och cd (fig. 

G 5 *o) 


ioéi Om Blås våder.' 

20 ) vara 2 fcbakter, fom hafva gemenfkap 
medelft orten bc, få år klart, at om (om* 
martiden, då ytre luften år varmare, ån den 
lom finnes i grufvan, må/le luftpelaren ab 
råda på ce, och följakteligen luften rufa in 
vid A och ut vid d, men om vintern råder 
ce och draget vandes om. Likafå händer , 
om bf år en fiol!, famt ingen öpning vid d. 
Efter dylika grunder kunna väderväxlingar i 
underjordifke arbeten anfkaffas. 

134. På flora hafvet imellan Tropici, 
och några grader utom på bagge fidor , åc 
vinden jämnt oftlig , fom norr om linien går 
i. no, och foder om henne i so, mer eller 
mindre, efter fölens ftådning, tydå hon vi- 
ftas i norra tekntn, drager vådret fig min- 
dre i n på denna och mer i s på andra fi- 
dan om linien, famt tvärtom, då hon uppe- 
holler fig uti de fodra. 

Den beflåndiga o äger hufvudfakeligen 
fin grund uti den värma folen meddelar vår 
luftkrets, ty emedan hon ftåndigt viftas imel- 
lan vändkretfarna, och dageligen gor en om- 
gång ifrån o til w, få upvårmes et luft-flreck 
i denna kofa, dock ftarkafi: under linien, der 
hon 2 gånger om året år vid zenith, och der- 
ifrån aldrig fkiljes ofver 23 f gr. Den var- 
mare luften flyter då up och breder fig ut 
på fidorna ofver nåftgråofande luftpelare, h vil- 
ka, dels genom fin täthet, dels genom tiiok- 
ning i tyn-gd af den öfver dem fig utbredan- 
de luften , trånga in på det upvårmda ftrec- 
ket. Således, emedan luften foder om linien 

tiiii- 


Om Blåsvåder. • 107 

tillika öfvervåldigas ifrån o och s, ty åt w for- 
fvagar folen under fin framgång, mer och mer, 
få måfte hon efter mecanifka lagarna taga en 
medel-kofa, nemligen i no. Det år klart, at 
tryckningen från n blir något mindre , och den 
från s ftorre, ifrån vår-dag. jåmningen til hoft- 
dagjåmningen, cch tvärtom under den öfri- 
ga tiden t). Defle 2 vindar , fom fnedt fto- 
ta an på h varandra, gora nåftan full öftan 
under linien. 

Defsutom torde ock en annan omftån- 
dighet något hår bidraga. Vi hafva förut 
fedt, at genom månans dragkraft åftadkom- 
mes ebb och flod i hafvet. Luften måfte af 
famma orfaker undergå dylika fkiften, ehuru 
Barometern icke förråder dem. Men, fom 
vatnet endaft uplyftas iof fot, få måfte luf- 
tens flod blifva lång mindre, i mon efter grå- 
vitas fpecifica , dock låt ofs antaga den til 50 
fot, få blifver förändringen innom dygnet 
100, hvilket om alt vore af famma tåthet, 
fom den luft vi andas, icke förmådde hoja 
quickfilfret en full linea. Imedlertid måfte här- 
igenom upkomma en liten ftröm ifrån o til 
w u). 

Bagge defla orfaker hafva fin ftörfta vår- 

I kan 


t) Dr. Halley har 
i/or/?, ar 16 86, utredt den- 
na or fa k til flandiga 0* 
(lan -vinden uti Phil. Tr. 
■n. 183. 

u) Hr. D’ Alembert 


har underfåkt detta dm- 
ne. Se hans afh. om vä- 
drens almanna or fak Jom 
dr 13 dl lelontes aj B er- 
lin [ka Vetenfkaps Aca- 
demien. 


iog Om B lås våder, 

kan inom våndkretfarna och förlora fig al» 
deies omtrent vid 30 gr:s afflånd från linien. 
Jordens omrullning kring fm axel hvarken 
behöfves, at förklara den beftåndiga o, ej el- 
Jer flamma omflåndigheterne dermed cfver» 
ens. Och hvarfore fkuile Luftkictfen blifva 
efter vid dageliga rörelfen, då den noga föl- 
jer med under den årliga ? 

Vore jordensyta jåmn och homogen, antingen 
torr eller med vatten ötvergutenrfkulle öltan 
imellan Tropici flåndigt hårfka på fått,fbm an- 
fört år, men flerc otnfråndighetcr lågga nu hin- 
der i vågen. Hafvetår hår delt genom två' eller 
tre flora landtungor och många öar, fom ta- 
ga emof, refleclera och bibeholla vårman helt 
olika emot vatten, göra vådren motflånd, 
famt gifva dem annan, och ibland aldeles flri- 
dig kofa. I heta climater år om fommaren 
jandet varmare, ån hafvet, men uti tempe- 
rerta tvårtorn. Land utfått för folfken emot- 
tager och quarhollcr värma, men tid fordras, 
om den (kall trånga något djupt ned. Vatten 
åter uphettas fenare, ty varma partiklar om- 
blandas oupörligen med kallare, men det trån- 
ger djupare ned och bibeholler fig långre. 
Siat yta refle&erar mer, ån fkrofiig ; klippor 
och dunor mer, ån lera; jåmn mark mer ån 
bevuxen, o. f. v. Vi fkola derföre nårmare 
öfvervåga hvad detta kan vårka på vindarne. 
Uti Nigritien år grunden fandig och defs me- 
del varma 61 gr. , i Senegal år luftens vårma 
i fkugga 35, luftens temperatur på vågen från 


Om Blåsvåder. io$> 

Senegal til Podor 46 och nattetid 33 x). Det 
år fåledes ögonfkenligen nodvåndigr, at den 
kallare liften ifrån hafvet måfte hår rulå cil 
och fororfaka kw, ifrån ön Palma utmed ku- 
fterne af Biledulgerid och Nigricieo. Likale- 
des år grunden i Guinea och Biafara mycket 
fandig, uphettas ftarkt af foleo och beholier 
långe vårman, hvarmedelft iuften utfpånnes, 
upfimmar, utbreder fig, famt måfte vika för 
den kallare ifrån yEthiopilka hafvet. Härige- 
nom upkommer s utmed kufterna af Caffern 
och Angola, hvilken ju närmare Biafara vri« 
des dit och går i sw. Af famma orfak våndes 
so vid 15 mils afftånd från Guineifka kuften 
i s, och nårmare i sw. Msdelft denna sw, 
och den almånna oftliga utanföre, upkommer 
imellan 4 och 10 gr. nordlig latitud, famt 
dc meridianer , fotn innefatta Grona Uddens 
oar, en flags jåmnvikt, h vadan lugn och ftor- 
mar hår häftigt våxla om: den almånna oft- 
liga, sw från ./Ethiopifka och nw från Altan- 
tifka hafven föra hit moln , hvadan förfkråck- 
ligt ålkande , famt forfarliga orkaner och flag- 
rågn ofta hår vankas. 

Så fnart man kommer nedom Canarier- 
ne träffas no , fom fållan går mer i n , men 
ibland vrides mer i o. Ju nårmare America, 
defs mer finna de, fom Tegla til Caraiberne, 
honom oftlig, underftundom full o och åf- 
ven so, men merendels litet no. Defta vin- 
dar firåcka fig långre ut vid Americanfka.åa 


x) Herr Adanfon, Hoy. au Senegal. 


IIO 


Om Blås våder. 

de Africanlka ftrander, både norr och foder 
om $quator , ja uphöra ej aldeles forr ån vid 
40 gr. lar. i norra halfvan, dock forfvagas 
de alt ifrån 30. Ifrån 4 gr. nordlig til 28 
ludlig bredd blåfer altid so, fom ibland går 
til full o. Utmed Africa vrides denna vind 
mer i s och utmed America i o, det fenare 
troligen deraf, at Bralilien år nog fandig. 
For ofrigt kännes almånna vinden redan 15 
mil från Africa eller oftligare kuller, då den 
ej mårkes inom 50 mils a-fftånd från Ame- 
rica, i födra halfvan gården dock ej lå når til 
Africa. Då folen villas i fodra teknen år him- 
meln klar norr om Limen, men mulen lo- 
der om den lamma, och tvårtom, hvilket 
kommer af den flora mängd ångor, lom het- 
tan updrifver. Från omtrent 30 til 28 gr. 
latitud blåfer no och so måtligt, fedan med 
Itor häftighet no och o til 14 eller 12, men 
derifrån til Linien åro vådren Ivagare och 
oftadigare, ty o faller på falla America, lom 
bryter och förf vagar den, i det ftålle at of- 
vanfore den flipper fram imellan Antiller och 
Caraiber in i Mexicanlka viken, men från 23 
til 28 ftoter den på Florida, och ju mer en 
vind hindras, dels (vagare blir den. Uti 
Mexicanlka viken blåfer fogligt under vakra 
årstiden, nedanom til Barlovento år mera 
olladigt. 

Imellan 26 och 37 gr, fudlig bredd, från 
Triltan d’ Acunha til G. H. udden , blåfer w 
under Maj, Jun., Jul. och Augullus, fom hår 
åro vintermånader, men under våren i Dec. 
Jan. och Febr. åro vådren oltadige. U- 


Om Blåsvåderv 1 1 1 

Uti Indifka hafvet år so icke behåndig 
mer, åa imellan Madagafcar och Nya Hol- 
land, det år från io gr. til 30 fudlig bredd, 
den nalkas dock vifia tider til o och åfven no. 

Uti Stora eller få kallade Stilla hafvet hår- 
fkar almånna ohliga vinden med mera hyrka, 
emedan mothånden åro få och ringa. Från 
Mars til Sept. år kring Linien himmeln klar, 
famt vädren foglige, men i Jan. vankas hor- 
roar. Sådana åro emot och nedom lödra tro- 
picus defs almånnare och grufveligare, ju hor- 
re latituden år., komma gemenligen från w, 
fom blir häftigare och ojamnare vid tidslan- 
det. Förmodeligen bryte» hrommen af An- 
des och följer dem ät. Emot Aricas vik fiån 
23 til 16 gr. infinner fig ofta lugna 3 dygn. 
I Lima år nåhan behånclig och foglig vind; 
derifrån til Guayaquil blåfer s , fom frånNov. 
til Maj blir sw, men långre från landet hår- 
fkar en fakta s. I Panamas vik tråfifas oha- 
diga våder. Från 10 til 20 gr nordlig bredd 
blåfer vid Mexicanlka hranderne w , fedan 
blifver n nog gånfe. 

135. Pajpid-vwdnr , eller på Hollåndfka 
Musfons, kallas af fjofarandehridiga våder, fom 
råda viha tider om året. Dylika finnas ifyn- 
nerhet uti Indifka hafvet. Imellan Madaga- 
fcar och Africanfka kuherna blåfer so ifrån 
Och til Maj, och den ofriga tiden w, fom u- 
iti fria hafvet nårmare linien går uti sw. I- 
imellan Ajan, Arabien och Malabar, fämt u- 
|ti Bengalifka viken, ånda Kiedemot linien, ra- 
ider sw med häftighet, med fvarta fkyar,rågn 

och 

* 


na 


Om Blåsvåder. 

och florm ifrån Apr. til 03.$ men de ofri- 
ga 6 månader år himmeln klar och en lindrig 
no. Imellan Madagafcar, Java och Sumatra, 
ifrån 2 til xo gr;s fudlig bredd , biåfer so un- 
der Maj och ånda til 03. men reflen af året 
NW, Ifrån Sumatra långs efter Chinefilka flran- 
derna vankar nno under 03. och följande 6 
månader, men öfriga delen af året ssw. Imel- 
lan Java, Timor, Nya Holland och Nya Gui- 
nea bytes vinden, det förra halfva året til n 
och nw, men ifrån April til so. Kring Japan 
hårlkar w och år i fynnerhet förfärlig kring 
flutet af Aug. Vid Brafiiiens flrander biåfer 
ifrån Aprii til Sept. sw, men fedan no. Från 
Carthagena til Portobelio biåfer no under en 
del af Nov. och följ. til medlet af Maj. Den- 
na årstid holles för lommar och rådande vå- 
der kallas Bifes. Sedan vidtaga sw eller Van- 
daveles , men utbreda fig högft til 12 | gr. lat. 
Når pallad vindarna ombytas flår luften fom- 
ligftådes någon tid iikfom uti vilrådighet,hvart 
hon ilstall vånda dg, hvarunder rågn, åfkaoch 
ftormar gårna infinna fig, men på andra fiållen 
förvandlas de i haft tiltlridiga. 

Sådana fkiften råkas på bafvet , men åro 
ej eller fållfynte på det torra, ehuru de ofta- 
re ombytas. På Malabar råder från Sept. til 
April oftlig vind från midnatt til middag , 
famt de andra 12 tim. en fvagare och våft- 
lig. Slikt år ånnu mårkeligt 6 eller 7 mil från 
flranderna. På koderna af Nya Spanien och 
Congo råda land vindar om natten, men hafs- 
yindar om dagen. På Jamaica biåfer nattetid 


Om Blåsvåder. 113 

ifrån sila kanter. På Domingo upkommer 
gemenligen en oftlig vind från hafvet kl. x. 
f. m. och en våftlig från landet börjar k. vi 
eller vii , famt varar hela natten y). Åfven u- 
tom Tropici mårkes dylikt på ådkillige orter. 
Vid Bergen i Norrige blåfer gemenligen 
fommartiden en måttelig w, sw eller uw i- 
ftån middagen til midnatten, och fedan en 
oftlig vmd til några timmar före middag % ). 
I almånhet börjar hafsvinden (tropsus) kring 
ix f. m. förr eiler fenare, i början fogeligt, 
men okas til middagen, då den år ftarkaft. 
Etter kl. 111 börjar den fackta fig och uphörer 
emot afton. Den mårkes forft når til vatten- 
ytan, och faller fnedt på ftranderne, men fe- 
dan rular högre luften dl och mer rättfram. 
Delta vindar åro ftarkaft på uddar, fvagaft i 
vikar, hårfka rundt omkring öar och åro re- 
gelbundna i klart våder. Landvindarne bör- 
ja kring kl. vi e. m. och vara til vi eiler vm 
om måigonen. På öar utfara de från mittein 
åt alla ftcfor, halfva milen ibland, och mer, 
på hafvet, men underftundom hinna de knapt 
utom ftranderne: ju vidlyftigare de åro, defs 
kortare beftånd hafva de. Ifrån uddar kom- 
ma fvage, men från vikar ftarkare våder. Bå- 
de hafs-och landvindar åro fvagaft: der något 
lalmånt beftåndigt våder hårfkar. 

I Grekland omtalte de gamle 2 regeran- 
de vindar: de förra blåfte up kring kl, ix f. m. 

H ef- 


y) BufFon , a. (i, 1 fjS-fTJ» a) Pontoppidan, 
2:dra Band. 


ii 4 OmBlåsvåder. 

efter fbmmarfolftåndet frånN, och förde Ival- 
ka i rötmånaden under namn af Etefis: de 
fenare voro rådande om vintern och kalla- 
des chelidonii eller Ornithi$, och kommo 
ifrån s, voro ganflra foglige och mindre fam- 
manhångande. 

Orfåken til alla de regelbundna nu be* 
fkrifna förändringar år ej lått, at utreda. Grun- 
den, berg-ryggar, fnö, m. m. gör utan tvif- 
vel mycket til faken. Hvaråft luften upvår- 
mes och ofvervåldigas från någon kant, få 
upkomma troligen 2 ftridigä ftrömmar, en 
upöfver af den varmare och lig utbredande luf- 
ten , och en under af den intrångande. A- 
rabien , Perfien, Indien, m. m. upvårmas frrångt 
ifrån April til Sept., fäledes intrånger fig en 
ftridig s w under den allmånna no, men öf- 
riga tiden går no under, hvilken genom ky- 
la ifrån fno-betåckta bergen inuti landet blif- 
ver måcktigare n). Detta utreder någorlun- 
da pafTad-vindarna, men det år fvårt, at för- 
klara hvarföre icke låclane af famma orfaker 
alftras i jEthiopifka hafvet vid lika bredd, och 
annorftådes? Enfkilta orternas omftåndigheter 
måfte hårtil vara vollande. 

Förändringarna vid Americanfka kufterna 
tyckas deraf upkomma, at landet nedom Bra- 
filien mycket affluttar emot w, hvadan s, 
fom i April blåfer på aethiopifka hafvet, rå- 
kar de höga Brafiliens flrander och af dem 
tvingas i sw. Men når folen i Sept. kom- 
mer 


a) Halley , Pbil.Tr. alv. Pol. II. f. 140. 


Om Blåsvåder. 115 

imer mitt öfver Brafilien framtränger fig måck- 
tigare luft ifrån landets norra del, hvaraf no 
upkommer. 

Land-och hafs-vindars tåfdan åga grund u- 
ti landtluftens olika upvårmning och afkyl- 
ning emot den, fom flår öfver harVet, på fått, 
fom tilforne år forkiaradt. Etefis och Che- 
lidonii torde åga fin upkomff af fnöfmeltning, 
dels på de nordliga och dels på månebergen. 

136. Ojladi^n väder råda på ftorre delen 
af jordklotet. Vål kunna villa vindar på en 
ort vara ymnigare, ån andra, men derföre 
infinna de fig icke på villa tider och uti be* 
ftåndig ordning» Således blåler n 7 månader 
af året uti Hudlons vik och Davisfund, 5 i i 
Norrige, 5 i Canada, 4 i Nya Ånglaod, o. f. 
v. b ). Samma vind år ock i Atlantifka haf- 
vet imellan 60 och 30 gr. latitud, nog gång- 
fe från 03 . til och med Jan. Ifrån 30 til 28 
gnider hitom Linien år w rått almån, hva- 
aan de, fom fegla til Europa från Nya Spa- 
nien , följa kuflerne til Havana och derifrån 
vinna w, fom forer dem til Azorerne. Li- 
kaledes de , fom vilja ifrån Philippinerne el- 
ler China t«il America, gå förft i n inemot 
Japan, vinna w, fom der hårfkar i Jun., Jul. 
och Aug», fegla under famma parallel til Ca- 
lifornien, och fedan följa kufterna til Acapul- 
to. På många Hållen åro villa våder rådande 
[Under fårfkilta tider, ehuru de jufl ej infinna 
fig altid i famma ordning och på lladgade da- 

H 2 gar 

! b ) Pbil. Tr. n. 


it 6 Om Blås våder. 

gar c). I lUtrecht år om året medebtalet af 
dagar for n 42, nw 33, w 77, swy8> 533, 
so 2 6, o 53 och no 43, enligt 29 års obfer- 
vationer d): i Åbo får n och nno 4», no 
och ono 79, o och oso 57, so och sso 67, 
s och ssw 63, sw och wsw 104, woch wnw 
70, nv/ och nnw 64, lugn 7 och full florm 
10 dagar, efter 12 års obfervationer <? ) : i Tu- 
bingen for n 20, nw 11, w6i,sw 26, s 11, 
so 6, o 60 och no 15, enligt 9 års obfervatio- 
ner /"), o. C v. I fynnerhet tråfFas få oftadiga 
våder på det torra. Emot norra polen tyckes 
N vilja råda och kring den fodra s. Vindar- 
na åro for ofrigt på en gång ganfka fkiljakti- 
ge på orter, fom ligga til något anfenligare 
afftånd från hvarandra, få framt icke något 
häftigare våder långe holleruti, då de kunna 
ftryka ofver hela Frankrike och Ångland, m. 
m. tillika. Annars kan det vara ftorm vid 
Irland och lugnt i Holland, o. f. v. Vådren 
brytas af fkogar, berg och allehanda mot- 
ftånd; vinna olika ftyrka genom kyla,vårma, 
trångfel, utrymme, fucktighet,m.m. efter grun- 
dens och omftåndigheternas befkaffenhet. 

De beftåndiga vådren blåfa gemenligen 
jåmnt och hinna nåpligen någorftådes 12 fot 
på en fec. ; men de oftadiga fara häftigare fram. 
Når de gå til 70 fot på iecunden, eller 7 mil 

i- 


c ) Plinius befkrifver 
Tioga vadrens ordning och 
tid i ltiilien. Se H. N. 
libr, II. c. 47. 


d ) Mufchenbroek. 

e ) Prof. Leche V. 
Ac. H. /7<f2. 

f) Krafft, 


Om Blåsvåder. 117 

i timman, få åro de grufvelige, uprycka (ko- 
gar, famt aforyta tjocka och fafta kroppar, 
ja det år nåftan otroligt, at de kunna på 1 
iec. genomfara inemot 20 mil , (om dock (kall 
vara utrönt g). De fleffe åro mycket fog- 
ligare. De medelmåttige gå 1 f mil i tim- 
man, men fomlige hinna icke forbi en ridande. 

De fria vådren komma med ojämnhet. 
Ån lackta de af likfom at hvila fig, ån fram- 
rufar en häftig puft. Sådant tyckes hårröra a£ 
luftvågorna , hvilka hafva (ina millanrum, åf- 
ven fom i vatten. Når vådret hårröreraf frås- 
ningar måfte ock de ej (ke aldeles jåmnt. 
Vådren åro gemeniigen (tarkaff något ifrån 
jorden, der inga hinder förf vaga dem, och 
af famma grund häftigare på hafvet, ån på 
land , måcktigare på (låtten ån i (kog. Man 
har mångfaldiga exempel på förunderliga vold- 
famheter, fom våder utofva. 1749 d. 8 Aug. 
kullkaftades i Slefien 17 quarnar, men i Lei- 
den var då lugnt. 1680 fördes ej långt från 
Warfchau et helt kyrktorn med klockor och alt 
tilbehör på et aflågfet hus. Samma år d. 7 
Jun. kaffade en oikan i Frankrike öfver ånda 
H 3 åt- 


g ) Mariotte fant håf- 
tigafte v åder gå 32 fr. fot 
få 1 fec.\ men Derham 
engång66 e. fot. på Jam- 
i ma tid , hvar af en fienftod 
Iröts, fom var 12 fot bog , 
f bred och 2 tjock. En an- 
nan gång var häftigheten 


\#i fot på Jecunden. Hr. 
KrafFt bar dock funnit 
1741 d. 24 Mart, et vå- 
der , fom på 1 fec. gick 
10 9 fo Rh. fot, och 1736 
d. loSept. et, fom på lika 
tid gick 223. Se Com. 
Fet. vol. XIII. 


n8 Om Blåsvåder. 

åffldlliga flott och kyrkor, torde et helt kyrk- 
torn ioo fteg, upryckte flora tråd, m. m. i76<> 
d. 13 Aug. förflördes på Dominique 6 kyr- 
kor i grund, 4.rmflade tak, 69 fartyg ftran- 
dade, 35F perfoner omkommo, m. m. Detta 
fina åmnets vårkfarnhet grundar fig på defs 
haflighet och täthet tillika. Genom uträkning 
finnes det haftigafle hitdls anmärkta våder på 
et hinder af 1 quadrat rot omtrent utöfva 26 
fkålpunds tryckning, hvaraf följer, at på 80 
fots högt tråd, med jo fots bred krona och 
10 fots hög ftam, arbetas i nemda håndelfe 
med. en kraft, fom åtminftone fvarar emot 
4200000 fkåip. : likaledes på et torn, fom är 
150 fot högt och på hvar fida 30 bredt, be- 
finnes dylikt väders ftyrka fvara emot mer ån 
9000000 Ikålpund, o. f. v. 

For öfrigt äga vindarne ganfka 'olika be- 
fkafFenhet efter de orters lynne, fom de kom- 
ma ifrån. De, fom anlända från is-och fno- 
betåkta orter årofåledes merendels kalla: ifrån 
uphettade fandhedar åro de ofca quåfvande, 
fåforn den bekanta Samum i Arabien , och an- 
norftådes: från haf ochfjöar, våta: från var- 
ma hoglåndiga ftållen, torra, o, f. v. Följak- 
teligen kan den vind, fom for en ort år fund, 
angenäm och nyttig, för en annan vara o- 
hålfofam , befvårlig och fkadelig. 

Molnens rörelfer vifa noglamt, at luft- 
kretfen vid olika högder hvarken har famma 
häftighet eiler kofa , ja at de undre vädren i- 
bland gå tvärtemot de öfre. Om ofre vin- 
dens haflighet flutas af molnens fart, låården 



Om Blåsvåder. 119 

ibland inemot 3 mil i timman, och underftun- 
dora lå ftark, at dunftfamlingarna derutaflkin- 
gras och förltöras. 

137. Alt hvad fom uphåfver Iuftpelare- 
nas jåmnvikt kan åftadkomma vader , och det 
defs flarkare, ju ftorre olikheten blifver. Vär- 
ma och köld åro hårtil kraftiga drif-fjådrar. 
Land och vatten uphettas olika af lolen, ja 
fjelfva det torra lider i denna omflåndighet 
ganlka Itor fkiljaktigheti anfeende til berg, da- 
lar, flåtter, fkogar , is-och fnö-famlingar. Det- 
ta alt vårkar på öfverliggande luft. Jordens 
dageliga omrullning Ikifcar ljus och mörker, 
hvarigenom en del af luftkretfen beftråias af 
lolen, och en annan intet. Ofta år lugnt emot 
mårgonen, men få fnart folen vifar fig up- 
vårmes luften och fåttes i rorelle. Moln gö- 
ra ibland långvarig Ikugga och hindra Ijus- 
llrålarne, at vårka på llörre eller mindre del 
af underffa luft-hvarfvet. Olika mångd af dun- 
fler okar luftens tyngd och elafticitet mer på 
et ffcålle ån på andra. Ångorne famlade i 
moln trycka den luft de limma uti och tvin- 
ga henne ofta at föka fig utvägar på fidorna. 
Man mårker derföre flora och tunga Ikyar 
drifva et mer eller mindre ftarkt våder för 
fig. Ålk-eld gör mycken rorelle, dels då moln 
attraheras eller repelleras , dels genom utvid- 
ning vid ljungandet och derpå följande hop- 
dragning. Allehanda andre lufteldar, rågn, 
Ikyfäll, eld och rörelfer på jordytan, bidra- 
ga at framlkaffa vindar. Dunfterna åro desu- 
tom af mångahanda flag, hvadan troligen up- 
H 4 kom- 


120 


Om Blåsvåder. 

korama åtfkilliga gåsningar når de blandas , 
hvilka dels genom upvåckt vårma eller köld, 
dels ocklå medelrt lufts alrtring eller upfup- 
ning, rubba jämnvikten. Hit plåga foras de 
egenreligen få kallade Typhoner, Ecnephiac, 
Travados och Ouragans, fombefta af fmåfvarta 
moln , hvilka i varmare länder vid dilla ock klart 
våder vifa fig, innom en liten ftund utbreda 
fig och årtadkomma de grufveligafte ftormar, 
fora ibland genomgå hela compaflen , karta fkepp 
ofver anda och fönderbryta alt hvad fom föie- 
kommer. På Guinea kurten vankas ofta 2 - 3 < m 
dagen, i April , Maj och Jun., då vinden år oor- 
dendig : i Riket Loango yppa de fig från Jan. til 
April: i Maj, vid Guardafui, hvaråft et högt 
berg Capiro på toppen ftåndigt omgifves tned 
tjocka moln, hvilka då de biifva tätare. och 
fjunka bebåda ftorm, men tvärtom nårdefti- 
ga, .Dylike Typhoner vankas vid Portobel* 
lo, Goda Hopps udden och annorftådes: de 
åro ånnu til fin råtta natur okande. 

Ånteligen forökas eller minfkas vid och 
under jordytan fjelfva det fpånftiga ämnet , 
fom utgör luftkretfen. Åtfkillige berg , un- 
derjordifke hålor, våderfjuka vatten, m. m. 
gifva luft ifrån fig. Alla åmnen, fom rutna 
eller genom eld förrtoras gifva en ftor mångd 
fpånftig materia, fom tilhopa tagen kan kallas 
för Fart luft (aér fixus) och bör fkiljas från 
Luftfyra, fom deraf endart år någon del. Om 
hörten undergår växtriket i fynnerhet fådana 
förändringar, vid hvilka fart luft frias från fin 
fångenfkap. Efter rutnande åmnens mångd år 

den- 


121 


Om Blåsvåder. 

denna nya luft på åtfkilliga orter af fkiljaktig 
ymnoghet. Om våren åter, då naturen bör- 
jar quickna igen och mångahanda kroppar til* 
redas , måfte en anfenlig hop dylika luft par- 
tiklar upfupas, och gå in uti nya kroppars lam- 
manhang? Monne icke höft och vår af des- 
fa orfaker åro mer utfatte för blåft, ån andra 
årstider ? 

Alla anförda omftåndigheter vifa huru 
luftkretfen på fådkilta ftållen kan blifva tåta- 
re eller glefare, kallare eller varmare, m. m. 
och få fnart det händer, år jåmnvikten häf- 
ten: den mäcktigare delen tränger in på den 
fvagare och drifver honom undan, efter den 
den våg, fom gör minfta motftåndet. Här- 
vid upkommer gemenligen en dubbel ftröm, 
ty den ftarkare rufar fram och den fvagare 
går bredvid, eller öfver honom i ftridig ko- 
la. Då rörelfe en gång blifvit upvåckt ftan- 
nar den ej få lått. Hafvet fvallar långe fedan 
ftormen lagt fig, ehuru vatten år mångfaldige 
mindre fpånftigt , ån luft. Öfverlågges alt no- 
ga blir värkeligen mera underligt, at någon- 
fin kan vara lugnt, ån at luftkretfen år i rö- 
relfe, det hånder dock oftapåviffa ftållen fle- 
ra veckor. Ibland upkommer lugn af vindars 
jåmnvickt, den ftarkare trycker den fvagare til 
defs denna blir honom genom förökad fpån- 
ftighet vuxen, men h vilan varar icke långe, ty 
endera blir fnart åter öfverlågfen och rafar fe- 
dan grymmare, Dylika lugn kallas Bonacer 
(Malaciae) i varma länder och förfära nog de 
fjöfarande. 

H 5 


De 


X 2 Z Om Blåsvåder. 

De gamle voro redan få öfvertygade om 
Vädrens nytta, at en del vilade fin tackfamhet 
med offer. De åro ockfå afytterlla vickt. De 
hindra allehanda främmande åmnen, fom fin- 
nas i luftkretfen från forrutnelfe: de kringde- 
la rågn, torka, fvalka, varma, m. ro.: de 

drifva allehanda machiner : de fora ofs från 
en verldenes ända til den andra, o. f. v. Kän- 
de vi dem . rätt, Ikulle de ännu göra ols båtre 
gagn, men dertil fordras lång tid och nog- 
granna oblervationer på många orter , hvarti! 
enkom upmuntran år nödig b). Det år ej 
rått långt tilbaka , fom öfver et år behöfdes , 
at fegla från Callao til Chili i America. En 
Europeifk Ifyrman fkilde fig förft från firrander- 
ne för at undvika den vidriga fixömgången , 
och at vinna båtre eller föränderligare vind : 
han kom fram på några månader, men hade 
fånar ej kunnat öfvertyga Inquifition i Lima, 
at det fkedt utan trolldom. 

FEMTE AFDELNINGEN, 

OM FÖRÄNDRINGAR PÅ JORDKLOTET. 

FÖRSTA CAPITLF.T, 

Om Regel -bundna förändringar . 

138. Jordklotets yta år beftåndiga för- 
ändringar underkaftad. Defs dageliga omhvålf- 

ning 


h) Den af vetenfka- 
perne få högt förtjänte 
ängelfke StorCancelleren 

B. de Verulamio bar i 


fm Hiftoria ventorum. 
gifvit en fbrträffelig an- 
ledning , at ntforfka vä- 
drens art. 


Om Regel-bundna förändringar. 123 

ning kring fin axel åffadkomroer det, fom vi 
kalle dag och natt, men deras ouphörligen 
af ♦ eller tiltagande långd hårrörer af olika ftåll- 
ning emot folen, då jorden årligen vandrar 
omkring denna kålla af ljus. Håraf åga ock 
många andra virkningar fin upkomft , hvilka 
årligen ungefärligen vid famma tid med lika 
omftåndigheter inftålla fig, famt nu närma- 
re ikola tagas i betracktande. Det hörer ic- 
ke bit, at förklara de lagar, efter hvilka jor- 
dens rörelfer utöfvas, ej eller de omikiftenaf 
ljus och mörker, (om hårmed åro förknippa- 
de, utan de omväxlingar , fom ftarkare angripa 
jordfkcrpan , blifva vårt egenteliga föremål. 

139. De ftjernkunnige binda climater vid 
vida afftånd från linien i), och årstider vid vis- 
fa ftållningar emot folen: men naturen följer 
helt andra reglor. Under famma bredd finnas 
climater och års-tider vara anfenligen fkiljack- 
tige, hvaremot de på andra orter ibland kun- 
na närmare likna hvarandra, fom i anfeende 
til den anförda indelning borde vara ganfka 
åtfkillige. Hamnen vid Bergen i Norrigéfkall 
icke oftare tilfryiä, ån Seine vid Paris, oack- 
tad 12 gr;s fkilnad i bredd k ). PåCoroman- 
delika kuften år lommar från Mars til Oöt. 
med sw, och öfriga tiden rågn med so, men 
på andra fidan om Gatifka bergs-ryggen, eller 
i Malabar, tvärtom, få at vinter ochfommar 
hår fomligilådes icke åro fkilde öfver några 
mil ifrån hvarandra under lamma bredd. 

Det 


i) Ptoiemjeus , Geogr. 

k ) Pontoppidan. 

FUL 



124 


Om Regel-bundna 

Det år fåledes ganlka fvårt at utmårka 
climaternas råtta belkaffenhet, och årstiderna 
for hvar och en ort. I almånhet kallas Som- 
mar den del af året, lom vanligen år var- 
maft och holler de flefta vaxter i blomma; 
vinter, den kallade ; Vår, den lindrigare års- 
tid imellan vinter och fommar, famt Höft en 
dylik imellan fommar och vinter. I anled- 
ning hårutaf menas uti det följande med climat 
icke annat, ån luftkretlens vanliga förhoilandepå 
en ort, i anfeende til varma , nederbörd, ra. m., 
eller kortare, års tidernas belkaffenhet , men til 
deras ufftakande behöfvesmer ån thermometer. 
En vifs förening af flera omftåndigheter gör, at 
fårlkilte våxter utfpricka, blomma, båra frukt, 
flåppa blad, m. ra. olika tider, dock aldd 
uti en beftåndig ordning , få at ehuru fådant 
kan hånda något förr eller lenare det ena å- 
ret , ån det andra, få år likväl ordniogen 
den famma, då alt annars år lika. Således 
borde genom några års rön utfökas , uti na- 
turen grundade råmärken , för års-tiderna , 
och vinnas en pålitelig jåmnforelle climater 
imellan. Man kunde til exempel för Uplala 
råkna vårens ingång, då Håft-hofs örten (Tus- 
filago farfara) börjar blomma, famt dels flut 
då Afken (Fraxinus excelfior) flagit ut lina 
blad. Sedan inftåller fig gemenligen ingen 
natt-froft, utan ljuftigafte tiden år för handen; 
lommaren vilar fm ftörfta prakt, då frukt trå- 
den ftå hvita af blommor, trägårdarna fulla 
af Tulipaner, Narcifter, m. m. famt marken 
prydd med mångfaldiga vilda biomfter. Hö- 


förändringar. 12? 


ften kunde råknas ifrån det Blå-hattarna (Sca- 
biofa iuccifa) utflå fina blommor, vid hvil- 
ken tid åfven vinter- rågen hår plågar vara mo- 
gen och flytefoglar börja laga fig til bortrela. 
Höften kan anfes för flutad, då alla tråd hun* 
nit fålla fina löf, elier då Colchicurn autum- 
nale vifar de fifta blommor. Efter defifa grun- 
der började våren 1755, d. 12 Apr. och llöts 
d. 24 Maj , fårot höften varade ifrån d. 4. 
Aug. til d. 27 C>a Genom jåmnförelfe år 
funnit, at fämma våxter (pricka ut i Upfala 
31 dagar fenare ån i Montpeilier, 28 fenare ån 
i London, och 6 dagar fenare ån vid Falkö- 
ping /), Defia orter häfva fåledes lika myc- 
ket förr vår och fenare vinter. Men denna ut- 
ftakning kan ej nyttjas annorftådes , ån der 
vinterkölden afklåder någon anfenlig del af 
växtriket fina löf. 

Om för de orter, fom obfervationer åro 
at tilgå, alla årens högfta Thermometer-hög- 
der låggas ihop, famt likaledes de lågfta för 
fig, och fummorne divideras med årens an- 
tal, upkomma följande medeltal. 


Orten. 

Upfala 

Petersburg 

Warfchau 

Hag 

Paris 


Låtit Obfi långdTh.högftjlågft 


Fy9gr. 5 9m. 

34 år 

+271 

— 23f 

59 

56 

30 

!+26 

—25 

52 

14 

3 

+27i 

— * 1 » 

52 

5 

2 c 

,* 4-26 

— I3i 

[48 j 

50 

66 

+27f 

— 5 


Or- 


/) Hr . Arch. och R. 
v. Linné har efter dejfa 
grunder upgifvit Cakn - 


åarinm Flora for njj i 
Upfala, Se Am, ac.Fol. 
IF, 


126 Om Regel-bundna 


Orten. Latit. 

Obl. 

långd Th.högft; lågflt 

Montpellier 43 gr. 

36 m. 

19 år -|-28i 

—3 

Touloufe 43 

36 

10 43° 

—5 

Beziers 43 

20 

32 425I 

—3 

Marfeille 43 

«8 

1 2 4 2 9 

■ — 2 

Algir 36 

49 

I 4287 


Cadix 36 

3 i 

426^ 

0 

Malta 35 

54 

428! 

4 3 

Martinique 14 

43 

429 

4 i 7 

RodigueS.L. 19 

41 

+25I 

4-17 

Is. de France 20 

10 

426§ 

4 I 7 

I. deBourbon2o 

52 

4297 

417. 

Caputb.lpei 33 

55 

427 

4 7 i 

Af denna tafla, 

fom innefattar öfver 

W). 

90 gr. 

fkilnad i latitud , befinnes 

ftörfta kölden vara 


fkiljaktig 42 gr. på Thermometern , men der- 
emot år märkvärdigt, at ftorfta hettan på al- 
la defla orter ej mera förändras, an 4 § gr., 
hvaraf åfven en del tör framdeles forfvinna, då 
långre obfervations kedjor århollas. Men af en 
enda dags, och ibland få timmas mycket fl rån g 
vårma eller köld, bör ej någon alman flutfats gö- 
ras: med mera fåkerhet jåmföres vårma ock köld 
påfårfkilta ftållen, om medium tages af Ther- 
mometerns bögfta och lågfta hvar dag, famt 
af defla, för Ju flere år defs heldre, uträknade 

me- 


m ) Reaumurs grader 
oro här rattade efter Hr . 
de Lucs methodoch fedan 
reducerade til grader på 
jvenfka Thermometern , 


hvilket ock i det följande 
altid fkedt. Reaumurs 
; både jrys-och kokpunci år 
felaktig , i fynnerhet den 
fenare. 


förändringar. 127 

medeltal fökas et almånt medium för hvar dag. 
Detta befvårliga arbete låmnar i det nårmafte 
upiyfning om olika climaters varma, och år 
en dylik jåmnförelfe vårkeligen anftåld i föl- 
je af väderleks dagböcker för 19 år i Upfa- 
la, famt 10 i Paris »)■ Håraf inhämtas , at för 
Upfala år medelkölden 5 til 6 gr., hvilken 
börjar i flutet af Dec. år flörft kring början 
af Febr. och holler uti til flutet af Mars, men 
mitt på dagarne råder folen och gör i fiftnem- 
da månad gemenligen då tö. I April får vår- 
man aldeles öfverhand , fora fedan tiltager och 
vid början af Junius häftigt går til fin högd, 
hvaröfver den i Julius föga ftiger. Medelta- 
let för fommarens middags-vårma år 20-22, 
för nätterna 12-13, och för hela dygnen 16 - 
17 gr. Uti Augufti månad minfkas vårman, 
några nattfrofter infinna fig under namn af 
jårn-nåtter, men långfammare, ån den éktes 
om våren. Nog går kölden ibland lågre om 
vintern ån 6 gr. , men ock oftare deröfver. 

Kring Paris år väderleken från medlet af 
November til flutet af Febr. gemenligen få- 
fom vid början af Nov. i Upfala. I Mars til- 
tager vårman roårkeligen och år der i början 
af Maj omtrent fom en månad fenare Upfala. 

Der- 


n) Hr. Secr. och Ridd . ' ris. Medeltalen anföras 


Wargentin har uti F. 
Mcad. H. 1767 och 68 
gjordt denna uplyfande 
famnförelfe imellan cli- 
materne i Upfala och Pa- 


tab eller , men til for flor 
vidlyftighets undvikan- 
de åro media tagne af 
10 dagar tilhopa. 



128 Om Regel-bundna 

Deras medelmåttiga fommardagar åro fom vå- 
ra hetafte, och nätterne nåfian iå fvala, (om 
Vara i rotmånaden. Således år vintern i Paris 
i månad kortare och merendels 6-8 gr. min- 
dre kall, famt fommaren nåflan 2 månader 
långre och ofta 2-3 gr. varmare. 

140. Års-tidernas våtkeliga förhollande ut- 
gör, iom fagt år, en orts fanna climat. Men 
iom almånna orfakerne til de hårvid förefal- 
lande olikheter kunna vara fårlkiite, har an- 
ledning gifvits at foreflålla fig ånnu tvåilags 
climater: det fom blott af Hållningen emot 
Solen hårftamnoar kallas Solari fkt , och de? Ra- 
tionelt , fom åftadkommes af alla almånna or- 
fakerne tillika. Vi ikola förft uderlökadet förra. 

Faitån folftrålarne ej medbrakte någon 
eld, iom en del tro, få fåtta de likvål one- 
keligen de partiklar i vårkiamhet, fomupvåe- 
ka vårma, och kunna iåledes med ikål anies 
för defs urfpråog. At rått uttrycka deras ver- 
kan böra 4 omftåndigheter öfvervågas, nem- 
ligen Solens afftånd, högd öfver horizonten, 
tiden under hvilken devåtka, och ånteligen 
det förivagande, fom de lida under vågen 
genom luftkretfen. 

Om jordens medelafffånd från folen fat- 
tes lika med 10000, befinnes det d. 21 Junii 
ioi66f, ocbd.iiDec. 9833 detaromtrent 
fom 30 til 29. Nu åro Rrålmångderne på 
fam ma plan om vant , fom afftåndens quadrater, 
och följakteligen vid de nemda folftånden , 
fom quadraten af 29 til quadraten af 30, det 
år, fom 841 til 900, elier vid pafs fom 1 til 

1 


förändringar. 


129 


ifj. Solen viftas vål 8 dygn längre i norrä 
halfvan , ån i den fodra, fora fynes böra min- 
ika lifta termen, men det årfårtes af andra 
omftåndigheter, åtminftone til någon del. 

Solens hogd ofver horizonten år af mera 
betydeile och öfvervåger på flere fått den for- 
del vintern njuter genom nårmare granlkap; 
Det fynes våt i lig fjelf naturligt ,at ftralarne vär- 
ka ej allenaft efter fin mängd, utan ockimon 
efter ftyrkan med hvilken de anfalla , men y- 
tans grofva ojämnheter tillåta ej hår räkna den 
lenare o), hålft det Ikall vara funnit, at om 
en brånfpegel updrifver Thermometern 3 gr., 
blir värkan af 2 likadana endaft 6 , af 3 allenaft 
9 , o. f. v. />). Ju mindre anfalls-vinkeln sab 
år, defs ringare antal rå'-acpianen AB(fig. 219, 
och år altid bc proportionel emot mängden. 
I anledning hårutaf måfte lolens upvårranings 
kraft for hvart ögonblick vara fåfom hogdens 
finus ofver horizonten , fåledes ftörft der hon 
går genom zenith, och minft, då hon år vid 

ifalla lol-ftrålarna mid- 


kel , men på den kortafte endaft under 6 f , 
hvaraf de, då alt annars år lika, böra vara 
: omtrent $ gånger kraftigare uti förra håndel- 
:£en, ån uti den fenare a). 

I Da< 


0) Newton, Halley, lier tillika på impulfus. 
'Mairan, tned flere , rak- p) Hr. Mairan. 

\na endaft pd ftrålmäng • cj] Så länge icke med 

i den , men Fatio de Duf; vifthet kan af gör as t otd 
■ 2; dra Bandet , 



under 53 \ grads vin- 


130 Om Regelbundna 


Dagarnas långd år defsutom en viktig 
omdåndighet. Det år tydeligt, at en (vaga- 
re vårkan på långre tid kan blifva jåmnlik el- 
ler ofvertråffa en mycket darkare. Således 
årfåttes på de orter, (om ligga utom Tropi- 
ci, til en del den fvagare åtgärd, fom (trå- 
larnas (neda ankomft fororfakar* Under kor- 
tade nåtterna hinner ej eller all den vårma 
förloras, fom om dagen vunnits, och ige- 
nom fådana ofverfkott årholles likaledes för- 
ökning. Dagarnes långd tiltäger från vinter- 
til fommar-(ol(tåndét, (om quadraterne af ar- 
cus femidiurni, och vårman ökas, nådan fom 
fallande kroppars haftigheter i en kedja» 

Ånteligen måfte (oldrålarne, (om komma 
til ofs, gå igenom luftkretfen, innan dej hin- 
na til jorden, och detta gör en mårkelig for- 
fvagning. Om denna bedode af ren luft, »få 
Ikulle de naturligtvis deruti upfnanpas, hin- 
dras och återkadas defs mera, ju »långre våg 


vårma år vårkan af nå- 
got egit våfende , fom likt 
fynes , eller endafl etflags 
ror elfe uti kroppars par- 
tiklar, få l/lifver ock 0- 
beftåmt , på hvad Jått defi 
vårkningar fke, Halley 
råknade Colens vårkan 
allenafl efter (trålarnas 
mångd och finner upv år rit- 
ningen för hvar io:e gr. 
Dagjåmnings dagens up- 


vårming år efter hans 
tafla under linien ; under 
' 6o\e norra par a lie len och 
' kring polen , fom 20000 , 
10000 och o , vid f omm ar , 
folfiåndet på [amma ft ål- 
len, Jom 18341, 22773 
och 2joj , farnt vid vin- 
terjolflåndet , tom 18341 , 
107 p och o. Se Pbil. jr. 
ali . vol. ll. 


förändringar/ iji 

Be hade at framfara. Genom en p 3 forfok 
fotad uträkning fkola af xcooo ftrålar sa (fig. 
19), lom lodrätt ingå uti iuftkretfen ah, 8123 
framkomma til o; men om de anfalla fluc- 
tande, få at vinkel boh år for exempel 50 
gr. hinna 7624 fram af et lika antal * 2031 
om vinkeln år 7 gr., och endafi: 5 når de kom- 
ma horizontelt, läforn ho r). Uti hvad mon 
förminlkningen i fjelfva vårket Iker år dock 
Ivårt at med noghetutliaka. Olika tåthet; mer 
eller mindre tilblanning af främmande parti- 
klar; dunfternas Ikil jaktiga lynne; okunnighet 
örn den mångd, fom Ikuile framkomma , 1 fali 
jorden vore utan luftkrets, m. m. hindrar, 
at man icke af förföken kan draga ofvikeli* 
ga ilutiatler. . 

De 4 nu anförda omflåndigheter utftakå 
iol-climaterne och befinnas de efter uträkning 
vid följande latituder alftra de utfatta grader af 
yårma vid fommar-och vinter-folftånden. -f- 
betyder öfver fryspunäen och — under den 
(amma. 


Latituden* Vårman 

d. ai Jun.; 

d. 21 Dec. 

0. gr. 

0. m. 

+20, 9 gr. 

4-22,3 

1 - 

47 a 

4-21,4 - 

4-21,4 

10 - 

m 

+ 24,7 s 

+18 

20 - 

m 

: 4 * 28,5 - 

+ 1 3 „ 

23 - 

28i 

4 - 28,8 - 

+ J 2»3 

30 - 

- 

4-30,6 - 

+ 9 , 5 

40 - 

- 

+33 >4 -1 

+ 5>7 

$0 - 

- 

+36,2 - 

+ 2,6 

I 

2 

La* 


r) Bouguer, Gradation de la lumiere. 


2 $2 


Om Regd-bundnal 


Latituden j Vårman d. 21 Jun.; d. 21 Dec. 


60 

66 

67 

70 

74 

80 

89 

90 


3if 


S5i 


+ 


+4 1 5 9 

“ 4 * 68 >6 - + o ,8 

-d-70,4 - o,o • 

+78 - —o,i 

+80,5 - — 3,5 

+72,2 » — 18 ,2 

+58,4 - — 58>4 

+ 58)2 - — 58} 6 

Håraf fynes, at (törfta (bmmarvårman 
borde infalla vid 74 gr. 1 m. lat., ftorda vin- 
terkölden i polerne, m. m. r ). 

141. Emedan fol-climaterne ej éfverens- 
ftåmraa med de fanna s), få måfte utom de 
anförda någon alman orlak volla åtfkilnaden. 
Underjordilk eld tros i (ynnerhet vara bår 
vårkande. Om jorden i början varit flytan- 
de och (edan efter folvårmans olikhet tilhård- 
nat, åtrainftone i ytan, måfte utbredning af 
innefluten vårma i famma mon hindras , fom 
åronena blifvit mera tåta, och om (kilnader- 
ne imellan (anna och (ol-climater tiKkrifvas 
denna orfak, vifar följande taåa omtrent dels 
vårkan t). 

Lat. 


r ) Hr. Mairan bar af- 
handlat detta ämne uti 
Franfka Acad. Handl. 
17 19 , och ännu omflände- 
ligare 176 j. 

s) Jämför §. §, 139 
ocb 140. 

t) Lät a betyda Jolens 


rf fl ån d y h defl hhgd öf- 
ver horisonten , d arcus 
femidiurnus och K de ge- 
nom luftkretfen tiljord- 
\ytan anlände [trålar Jä år 
upvärmningen pr oport io- 

, Sw.H x D* x K 
nel emot , — 

A 3 - 


förändringar. 133 


Lat. 

D. 21 Jun. 

D. 21 Dec, 

0 

+ 7,4 g r * 

+28,9 

10 

i ? + 3,9 

+21,2 

20 

— 0,6 

+i 3>5 

30 

— 2,3 

+ 6,5 

40 

— 4,8 

+ °>5 

JO 

— 7,8 

— 6,1 

6 0 

— r 3 5 5 

~i 3,3 

70 

— 49,7 

—50,5 

80 

— 50,0 

—67,8 

90 

— 30,8 

—91,0 


242. Utom det, fom anfört år, och kan 
anfes fafom mera almånt värkande på clima* 
ters fkiljaktighet , åro ännu en hop betydan « 
de omftåndigheter , enfkilte for viflä orter, 
hvi ki hår ej böra förgätas. Hit hörer lod- 
råtta högden öfver verlds-hafvet. De ffrålar, 
lom anlända til fjeifva jordfkorpan , återkallas 
i iIof mångd, och fom den lågre luften måfl åc 

I 3 la* 


Vidare , om den [ann a 
vår man vid f ömmar och 
vinter -Jolftånden kallas 
S och V : den fom af 
Jo lens kraft allena da 
, framalftras s och v : 

■ den fom alla almänna or - 
i , fak er ne t ilhop a äftadkom- 
i ma f och v y famt ånte- 
: ligen värkan af ignis c en - 
1 traiis F, få fås åtfkil- 
lige • xqmtimer , nemli - j 
gen J = s -\-Eocb v — v' 


-f- ZT, hvadan f — 1; — s 
— V , famt ånte ligen för 
den 21 jhinii Ezzzf— 
s(*~V 

ich d 2t Dec. 

S V 




v‘S—F) 


Des- 


S V 

fe formler innehafva al- 
la quantiteter , Jom i al • 
mänhet determineravin - 
ter och fomrnar. Se Hr, 
Mairans af b. I. c. 


134 Om Regel-bundna 

laftadmed främmande ämnen, (å kommer det- 
ta rtudfände ljulet nåpligen mycket högt, u- 
tan i mångfaldiga kolor kartas ifrån en parti- 
tikei til en' annan. Härigenom händer, at 
luftkretfens underrta hvart rtarkare upvårmes 
både genom fin ftorre tåthet och flere ftrå- 
lar. Således ju högre up, defs kallare, då alt 
annars år lika. Quitos anfenliga hogd gör 
vårman ganfka medelmåttig, ehuru det lig- 
ger uåitan mitt under linien. 

Denna omftåndighet år åfven förnåmrta 
orfaken til bertåndig fno i de hetarte clima- 
ter, ja mitt under linien, emedan kring top- 
parne af anfenliga berg luffen redan år få gles, 
at rhermometern jämnt holles vid och under o. 
Der mårte faledes ångor fryla til Inö och den- 
na blifva ofmelt. Någon gång kan den vål i 
ytan börja at uptina , men vamet trånger ftrax 
ned i underliggande fnö, fryfer och förvand- 
lar den til faftare is. Bergens kullar och o- 
jåmnbeter göra dalar, der en nårtan bertån- 
dig fkugga badkar: den hår famlada fno un- 
derholler och okar öfverliggande luftens ky- 
lighet: fjelfva toppames fria fidor kunna föy 
öfrigt i det högfta halfva dagen för iölfken 
utfåttasoch det åndock merendels ganlka hjedr, 
ja fjelfva fnöns förmåga at rtarkt å.terkafta al- 
la rtrålar gör honom oikickelig, at låtceligen 
upvårmas. Man kan fåledcs vid höga bergs be- 
rtigande uti varma iånder på få timmar van- 
dra igenom iiere climater, fämt omiider träf- 
fa der, fom råder på Grönland och Spitsbergen. 

Det år tydeiigt, at rtåndiga fnö-grånfen, 

lotn 


förändringar. 135 

fom imellan vånd-kretfarna ffiger 2670 famnar 
öfver hafvet, måfte på kaliare orter (ånka fig, 
hvilket och förfarenheten intygar, ty vid Te- 
neriffas bredd år den omtrent 2Ö00, i Frank' 
rike och Chili 1700, och nårmaft polerna nal- 
kas den ån mer jordytan. Man finner på fpits- 
bergen och Grönland fjällörter på jåmna mar- 
ken , ja i fjelfva Siberien flera grader nedom pol- 
kretfen, hvaraf kan Hutas, at foo-grånfen åger 
åtfkilliga krökningar, under fårfkilta meridia- 
ner. På Grönlåndlka bergen år dock nederbör- 
den fbmmai tiden ej altid frufen, utan meren- 
dels våt : defsutora bo Europeer på våftra fi- 
dan intil 71 gr. lat. och Grönländare til 75 * ), 
hvaraf fynes följa, at fnögrånfen icke här mår- 
keligen fånkt fig. 

Den få kallada eviga fnon hopväxer ge* 
menligen med tiden til biå-gron is, fådan fom 
finnes kring polerna x). 

Granfkap af haf mildrar mycket clima- 
ter. England, Färöarna, norrfka kufierna, 
m. m. åro håruppå öfyertygande bevis. Haf- 
vet kan vål kring ftranderna tilfryfa der deC 
mera år utblandadt med fött vatten, men til 
anfenligare afftånd från landet händer det ic- 
ke, dels genom fåltan, dels genom den ftån- 
diga rörelfen, hvarmedelfl: det öfre, fom r<5* 

I 4 rer 

u) Cranz. I elfutfkurit den aldrapråk- 

x) Hr. 'Filas har en\tigafte hvålfda våg. AU 
\ gång med '[it fblje af in e- j ting badeinnom denna le~ 
' mot 40 haft ar ridit under I jynnerliga isftåli blåfång. 
\ et is fjåtl , b vare (i en liten | i>e Mineral- HiftJ, 77. 


136 Om Regelbundna 

rer luftkretfen och efter dels befkafFenhee bor* 
de råtta fig, ouphörligen farnmanblandas med 
det djupare, (om enligt forfarenbeten ågeren 
nåffan oföränderlig grad af varma. Härigenom 
fker, at hafvets yra vintertiden icke år frys- 
kyld , ehuru luftkretfen kan holla thermome- 
tern flera grader under o. Den öfverliggan- 
de iuft deltager båruti, åfven fom den måfte 
kylas, hvilken ligger öfver kalia kroppar. Ber* 
giga och fkogvuxna lånder holla långe is och 
tjåia quar genom fin fkugga, deflekyia luften 
ofver fig, h varigenom deras upfmåltning vin- 
ner en ny utdrågt. Hårutaf år begripeligt, 
hvarfore vindar ifrån hafvet och varmare or- 
ter mcdbringa tö eller blidare väderlek , men 
de kold, fora komma ifrån fnö-ocb is- be-, 
tåckta lånder. 

Belägenheten imellan högder, fom få åro 
ftåldc, at ftrålarna ymnigt ftudla åt någon 
yifs ort, bidrager ofta nog mårkeligen til ftör- 
re vårma 

Låoders egen grund år likaledes en bety- 
dande omftåndighet vid climaters danande. Et 
(andigt, obevuxitoch flackt falt uphettas af lol- 
ftrålarne, hvarigenom ofverliggande luft åfven 
utfpånnes och upflyter, forande med fig de få 
dunfler, fom hår vankas, hvilka af rtarkare 
bifallande luftpelare i nejden aldeles bortdrif-, 
vas, då ingen högd eller fkog der finnes, e- 
mot hvilka de kunde hoppackas. Såledesråg- 
nar aldrig på fandhedarne från Qiiayaquil til 
Dima , ehuru norr om Quayaquil til Panama 
pederborden år ymnig ifrån April til Novem- 


förändringar. 137 

ber, emedan fkog der våxer, fom dels gif- 
ver en myckenhet ångor, dels motar dem, 
fom medfölja vindarne. En gles token mil- 
drar hettan i Lima, 12 gr. föder om Linien 
til en ljuflig varma, då klar himmel 1 Cartha- 
gena vid 11 gr. nordlig latitud gör den högft 
befvårlig och brännande. 

Om underjordilk eld upvårmer marken, 
få måfl-e vå! på något fått climatet åndras der- 
af, dock år den ej enfam i (lånd, at fortaga 
ga vinterköldens ftr c ånghet, åtminflone emot 
po'erne , fom man fer af Island och andra dy- 
lika (lållen. 

Vi böra nu något nårmare Ikårlkåda de 
anledningar, fom kunna vara, at tro något 
eldföiåd inuti jordklotet. Man finner vatten 
tilfryfa på ytan, och aldrig det, fomnågotan- 
fenligare djup äger. Hårat yppas anledning, 
at fluya, det vatnet långre ifrån ytan år varma- 
re, Åtfkilliga ron gifva vid handen, atluft- 
kretfens förändringar uti vårma ickehafvafyn* 
nerlig djup vårkan, hvarken på det torra el- 
ler våta. Uti oblervatorii kålJaren i Paris, 88 
fot under jordbrynen, (lår thermometern he- 
la året 12 gr. öfver frys-punölen. Vid Ar- 
dinghero|imellan Calais och Boulognefkall fam- 
ma grad vara beftåndig uti en grufbyggriad på 
48P fots djup x). I Ångland uti en i berg 
utfprångd kållare, 82 fot djup, foregifves be^ 
flåndiga graden varit något öfver i o y). Hu- 

I S ru 


x) Micheli du Crefl. I y ) Boyle, Op. Vol . 
§e Mairans a. (I. j IIP 


i33 Om Regel-bundna 

ru långt folftrålarnas vårkan kan trånga fig 
ned uti jorden år icke utrönt. Det vet man , 
at thermometern på 2 fots djup kaniÅngland 
inom året ftiga ifrån 3 gr. til 18, da han i- 
mediertid i foilken förändras ifrån 2 under o 
til 28öfvers)} men förmodeligen uphorer 
alt ftigande och fallande på 12 eller 14 fots 
djup, fom is-kållare gifva vid handen. 

Vatten tyckes medelft fin genomfkinlighet 
utmärka ytre värmans nedträngande til flér- 
re djup, dock fom det vid 280 fot blifver 
aldeles mörkt/?), få måfte åtminftone grånlen 
för må;keliga förändringar vara mycket när- 
mare ytan. Sådant intygas ock afförfök. Uti 
18 fots djupa brunnap vid Wads-öni Norrige 
fiår thermometern jämnt 2 | gr. öfver o. Uti 
fjön Mandojerf i Utsjokei|på 132 fots djup; 
uti Torne-brunnar, 24 fot djupe, imellan 1 
och 4f: uti Stockholms brunnar imellan 7 
och 8 ~b)\ i Vettern 6 \ på ijafots djup c): 
i Medelhafvet fkall ifrån 65 til 788 fots djup 
finnas en jämn och medelmåttig värma, e- 
huru man icke vet defs råtta mått rf \ När 
intil Canarie-öarne år värman på 550 fots 


2,) Dr. Hales, a. fl. 

a) Bouguer , Eflay <F 
Optique jur la gradation 
de la lumiere. 

b) Hr. Hellant, Vi 
Ac. H. 1753. 

c) Hr. Prof, Strömer. 

d) Gref Marfigli an- 


då Ide dejfa fbrjok. .Skada , 
at man icke vet hvad 10 
1 eller 10 ^ betyder på 
hans ther mometer , hvil- 
ket utmärker , Jom han 
Jjelf kallar det , vatnets 
temperatur nedom 6 j fots 
djup. 


förändringar. 139 

djup funnen 14,9 gr., men 4 fot från ytan 
inemot 18, och i luften 20 e). 

Af alt detta fynes jordbrynens förändrin- 
gar, i anfeende til köld och värma, uphöra 
uti en gräns-yta, fom ån kommer dagen när- 
mare, ån går längre derifrån. Vore någon 
ort på jordklotet, hvaräft luftkretfens tilftånd 
förblefve lika hela året igenom, borde gräns- 
ytan der röra öfverfta jordlkorpan, och för 
öfrigt , då alt annars år lika, måfte den gå 
defs djupare ju närmare polerna, det ar, ju 
ftörre års-föråndringarna åro. 

Hvarifrån kommer nu denna underjordi- 
fka värma ? De fom tro något förråd af det- 
ta ämne finnas vid jordens medelpunct, an- 
föra, utom annat, at värman befinnes tilra- 

t a på djupet. I Giromagny grufva uti öfver 
ifas fkal thermometern vid 342 fots djup 
vifa i2|gr.; vid <596, 13; vid 1038» 20; och 
vid 1458) 23 /). Dock ftåmma ejallaobfer- 
vationer härmed öfverens. I Fahlu grufva och 
Creutz fchakt år, fedan ingen eld der varit på 
7 år, vatnet, fom häftigt upvindats från 360 
fots djup, befunnit holla Thermometern 4 gr. 
alienaft öfver o, då den i luften vifte 28. I 
denna ftadens båfta brunnar ftår den Or- 
terne i grufvan äga annars ganfka olika tem- 
peratur efter luftdragens befkafFeuhet, eldfätr 

nin- 


e) Forjoket gjordes af forfi, 
Abbe Chappe d, 3 Jan. 

176 9 , vid 27 gr. 4 0 min. 
lat. ocb 3 gr. ofier om 


orjla meridian. 

/) Hr. Genfane los 
Mairan, a. fl. 


140 Om Regel-bundna 

ningars granflcap, m, m. I Swabens Roll år 
den lågft, 5 - 6 gr. , men de re mot i korsorten 
45 f , hviiken grad knapt folfkenet på hetafte 
lommar dag förmår åfladkoruma. Någreyrka 
åfyen, at på anfenligt djup temperaturen aitid 
ar mindre, ån i Parififka obfervatorii kållaren. 

Men, utan at antaga något uti jordens in- 
nandöme inneflångt eidförråd , måfte vål defs 
kårna åga en någorlunda jåmn temperatur. 
Det år (ånt, at Soiftrålarnas vårkan kan vara 
mycket fkiljakng i anléende til grundens egen 
belkaffenhet , då alt annars år lika. Jordarter- 
na emottaga icke alla famma grad hetta, e- 
huru de utfåttas fori lika omftåndighefer. Två 
kroppar af famma flag och ftorlek, fom en- 
daft ifrån hvarandra fkilja uti invårtes varma , 
förholla lig åfven olika vid upvårmning af en 
och famma orfak, ehuru man ånnu hvarken 
genom theori eller förfök år i ftånd ataftnå- 
ta den famma. Vi veta icke med nogheth vad 
varma foldrålarna enfamme i det högfta kun- 
na upvåcka til fådant afftånd, fom vår jord 
åger, men formodeligen går den icke mycket 
ofver 50 gr. efter thermometern. Om nu en 
kropp, fom åger iogr:s vårma tillika med en 
annan af famma flag, fom hafver '40, utfåt- 
tes för deras omedelbara åtgård , lå vinna des- 
fe olika tilvåxt, ehuru bågge omfider bekom- 
ma ffrålarnas varma , om de tiiråcklig tid för 
den blottflålias. Vore någondera förut heta- 
re åo folfkenet, få har man fvårt at fåga hvad 
fom bör handa. Man kan icke med fkåi då 
anfe (trålarna fåfom kallare kroppar , medhvil- 


föråndringaf*. 141 

ka öfverfkotten jämnt efter mattorna utdelas, 
ty om varma beftår uti en mångd vårkfam* 
ma eldpartiklar, fynes den icke kunna for* 
fvagas genom fleras ankomft ; vore den ock 
icke annat ån kroppens egna partiklars rörel- 
fe, få tyckes ej den genom befiåndiga anftö- 
tar böra afflanna. Men vare fig härmed hu- 
ru det vill, få år det nog tydeligt, at jor- 
dens kårna måtte genom upvårmning ifrån 
falen, för hvars åvårkan halfva ytan ouphor- 
ligen varit utfått ifrån fkapelfen, efter hand 
åtminttone vinna den vårma, fom folftrålar- 
na vid fin ankomft til ofs kunna åga. Vår- 
man ftråfvar efter at jåmnt utbreda fig. Han 
drager fig derfore ifrån de uphettade ftållen 
emot kårnan, och emedan de inre delarna ic- 
ke förlora lika lått, fom fkorpan, (å kan 
fmånigom en jåmn temperatur famlas. Vi ve- 
ta icke til hvad grad den nu hunnit, eller 
om den vidare år uti tiltagande g), men i- 
medlertid kan defs olika utbredning emot y- 
tan göra åvårkan på climater. 

143. Af hvad fom nu anfört blifvit kun- 
na cliviaters Jhljaktigbet någorlunda begripas. 
Vi fkola förft betrackta dem imom 7 ropici. 

Solen går hår nåftan lodrått up och ned, 
hvadan lkymningarna åro de kortafte på he- 
la jordklotet. Hon viftas årligen 2 gånger 
vid zenith för hvar ort. Långfta dagen år i 
det högfta 13 f tim. och den kortafte i det 

min- 


g) Hr, /Epinus , Co- 1 c al oris per tellurem. 
gitutiona de diftributiont J 


142 Om Regel bundna 

minfta iof, fa at fkilnaden på famma ftållé 
icke kan (tiga öfver 3 timmar. 

Barometerns bogd år hår ganlka ringa 
förändringar underkaitad. Vid hafvet under 
linien år Ikilnaden på hela året icke öfver 2 
lin., ja i Quito hinner den icke til x. 

Värman år ganlka ftrång. Thermome- 
tern ftiger vål ibland til 41 gr. , fom man vet 
hånda med oftan uti Senegal , dock år det ic- 
ke egenteligen af denna orfak, fom hettan år 
belvarlig, ty vanligen ftiger den fållan öfver 
35, utan laken beror deruppå, at värman få 
jåmnt holler uti oeh föga efcergifver om 
natterna. Uti Pondiehery, 12 gr. norr om li- 
nien j har thermometern ingen natt på 2 § år 
fallit lågre ån 18 gr.: en vårma, fom redap 
år befvårlig, faftån man icke om dagen blif« 
vit mattad af 30 til 35 gr:s hetta. I Bataviaj 
6 gr. foder om linien , updrifves vål Ther- 
mometern i middagslolen aldrig öfver 37 gr; 
men han faller ock aldrig nedom 25, åfven 
då det rågnar dygnet igenom b). Voro da- 
garna långre och nåtterna kortare fkulle het- 
tan blifva odrågelig. Solens ftråiar komma 
2 gånger om året aldeles lodrått och kun- 
na hår ingenftådes afvika derifrån öfvec 
67 gr., ja under fjelfva linien icke mer ån 
23 Icke dels mindre håmmas den brän- 
nande vårkan, fom hårutaf borde följa, få til- 
råckligen genom ymnogt rågn, at den tid fö- 
len viftas vid hufvudpun&en råknas för vin- 
ter, 

v — 

h) Dr. Kriels bref af\ Hamb . Mag. V ; 
den 1 Ottober 1748 • *SV j 


forfirtdringan 143 

ter, och når hon år uti fm ftörfta afvikelle 
for (ömmar. Man (kall ock vål under rågn- 
tiderna behofva eld lomligftådes i), ehuru 
det beråttas, at andan aldrig lyhes inom vånd- 
kretfarna, hvilket utmärker, at thermometern 
icke faller nedom is gr. 

Rågntiderna infalla for dem , föm bo norr 
om iinien, imellan vår-och höft dagjåmningen, 
och tvärtom for de orter ,xfom ligga åt fo- 
des. De börja och fluta gemenligen på be- 
flåmda tider, dock på en ort förr eller fena- 
re, ån på en annan. Således rågnar på Gui- 
nea-kuflen hela April och Maj, men långre 
in på landet både i Maj och Sept. i)', i An- 
gola och Congo från medlet af Mart. til med- 
let af Sept, ; men i Loango under Jan. famt 
til och med Apr.: i Sofala och Mozambik I 
Sept. til och med Jan.: i ,/Ethiopien från Apr. 
til Aug. I Jemens bergiga tracter rågnar jåmnt 
från medlet af Jun. til Sept.; vår-rågnet fal- 
ler i April , men varar ej altid få långe man ön- 
fkar. På Ceylons våftra de! år rågntid, då w 
hår Ikar, men helt torrt på öftra fidan: då o 
råder åro årstiderne tvårtom, hvilket hårrö- 
rer af bergsryggen långsefter on, fom voller 
denna fördelning. Mittpåön Mauritius rågnar 
nåftan jåmnt. På Amboina rågnar från Maj 
til Aug. ofta 6 veckor å rad; men hårunder 
år ibiand klart på Boero , Manipa , och flere 
åt w belågna oar: i Tonkin under Jun. och 
Jul.: i Siam från Jun. til Sept.: på Java från 

Nov. 


i) Römer, a, (i. 


144 Om Regel bundna 

Nov. til Febr, : kring Surinam ud Jan. och från 
Mart, til den 5 Aug. t i Guiana börjar i Maj 
fmåningom rågna, fedan komina fkurar då 
och då, derefter blifva molnen tjockare och 
gifva medelmåttigt rågn til Jun, , då det fal- 
ler utan uppehöll med ftorm och ålka ; i bör- 
jan af Jul. facktar det fig och upborer alde- 
les foril i Auguftus ; andra rågntiden infaller 
emot vinterfoiftåndet, men år ej få ymnig, 
famt utan oväder* torkan år ohåifofammare, 
infaller 6-7 veckor för och efter dagjåmnin- 
garne /). I Campeche-viken börjar våtan med 
åfk- fkurar och våder-hvirlisr i Apr. eller Maj 
några veckor, fedan holier det (larkt uti til 
emot flutet af Auguftus, då flått-landet efter 
hand med tilhjelp af n fåttes under vatten 5 
vid medlet af Febr. år landet torrt och i Mars 
finnes knapt at flacka törft med, der 6 vec- 
kor förut var likiom en fjö m }. I Carthage- 
da rågnar från Maj til Nov,, doch holier 
det up i månad vid midforrmarstiden , då 
blåfer n och det kallas lilla Sommaren : råtta 
fommaren år från Dec. til April med no. La- 
nos eller flåtterne af omtrent 10 mils bredd 
utmed Peruvianfka kufterna beftå til ftorre de- 
len af fandhedar, hår blåfer ftåndigt sw, råg- 
nar nåftan aldrig, ibland faller någon dagg, 
ingen ting våxer der, på en långd af hela 200 
mil, om icke vid bråddarne af utfallande flo- 


/) Bancroft. 
m 1 Dampier. Jåmf. 
for bfrigt i detta ämne 


Varenii 

Generale 

m, m. 


Geogr . , Hifti 
des Voyages s 


x 45 


foråndringar. 


der. I Sierras eller der kullar och dalar om- 
våxla på dubbel bredd emot de förra, rågnar 
från September til April, men på Andes el- 
ler hoga bergen nåftan ffåndigt. ImellanLo- 
xa och Jaen rågnar hvar dag åtminftone i n 
månader och ibland i 12 : der åro flora /ko- 
gir. Från S. Maria de la Parilla til Rima år 
på bergen ftrång köld for/la halfva året, men 
på kuilarne fonamarvårrna , och tviftom från 
Jun. til Dec., då i dalarne floderne fry/a. 
Norr om Quayacjuil til Panama åro anfeniiga 
fkogar, alt /torre och /torre intil bergen , der 
de börja blifva lågre och förfvinna omfider, 
då grunden vunnit 9 til 10000 fots lodrått 
högd. Hår rågnar från April ti! Nov. , ochi- 
bland långre. fmellan Acapulco och Cap Co- 
rientes rågnar från Junius til Dec. Vårman 
updnfver då få mycket ångor, at jåm inom 
få år aldeles fortåres genom råft, och andra 
faker rutna b ). Denna fucktighet cif ver och 

K dra- 


n) Romer berättar , 
tit vid C hrift 1 avs bor g en 
järnftång pä j eller 6 dr 
blifver fä lös , a t den 
'med handen l att fonder - 
brytes. Landet Cboco är 
genom väta (ä ohälfofamt , 
at ehuru det är ibland 
de rikafle i ver Iden , fd 
Lan endajl ytterfta fnäl- 
\bet fatta bejlut, at der 
lätta Jig ned. SeFoy.au 
2: dr a Band. 


P er nu, par Mr. BOuguer, 
Ndftan i alla 0 fler länder 
är 0 fäfucktigarägntider y 
at ända intil fick -ur icke 
kunna fbrvaras emot för - 
därf vande rd(l , utan i ol- 
ja. Tavernier, Recueil /. 
23 7. Barbados /kall va- 
va fä fucktig , at järn 
borträdar med otrolig 
bafiighet. Rich, Ligon, 



146 Om Regel-bundna 

drager til fig moln , åfven (om berg och Iko- 
gar; men uti et fiakt och fkoglöfi: land år in- 
gen ting, fom tvingar molnen at hopfmålta til 
rågn. År marken fkarp och brånnande fågif- 
ver hon få eller inga ångor och uphettar 
ftarkt öfverliggande luft , hvaraf den utvidgar 
och uplyfter fran andra ftållen ankommande 
dunftfamlingar. Härigenom händer, at några 
orter fållan eller aldrig fucktas af rågn, fåfom, 
utom d© redan nemda , en del af Arabien , 
hvaråft hettan Ikall vara få ftrång, at folket 
endafl nattetid kunna drifva fin hantering, och 
om dagen måfte fatta fig ned ånda til halfen 
uti vatten. Vore Quito på famma fått belä- 
get, fkulle det troligen icke kunna bebos, men 
lom defsprund år på foten af Pichincha, 1600 
famnar högre ån hafvet, få förvandlas clima* 
tet til et ibland de ljufiigafte i hela verlden. 
Hår år en beftåndig dagjåmning; hålfofam- 
ma våder fvalka jåmnt, utan at vara hårda ; 
Barometern flår 18 tum och 3 lin., nåflanu- 
tan förändring, och thermometern 18 til 19 
gr.; dagarna åro gemenligen klara ånda til kl. 
1 eller 2 e. m. , men då flocka fig ångorna, 
flarka rågn nedfalla och en grufvelig åfka ut- 
bryter, dock varar det vanligen icke långre, 
ån tils folen gådt ned , då en klar natt börjar. 
Vinter kallas hår ifrån Dec. til April , och i- 
bland til Jun., då vådret år mera ftormigt 
och rågnaktigt, men fkilnaden ifrån fomma- 
ren år dock ganfka liten 0 ). 


0 ) Ulloa, a. fl. 


foråndringar. 147 

Således {kiljas inom våndkretfarna me- 
rendels årstider efter våta och torka, famtråk- 
nas geroenligen endaft två, vinter och lom- 
mar. Somligftådes räknas 2 fomrar och 2 rågn* 
tider , fom af fin långd kallas den lilla eller 
ftora. Då folen år uti fin ftorfta afvikelle år 
vanligen angenåroafte delen af året, alt väx- 
ande år nu frodigt och uti fin prakt; men fom- 
ligftådes år åfven någon del af torkan ganlka. 
befvårlig. Sådan år den på Guinea-kulten få 
kallada Oriental-tiden, fom infinner fig med 
éftan i Dec. eller Jan., och varar omtrent g 
dagar. En falelig torrhet gör, at hallén f vider j 
at invånarenas mun , nåla och hud fpricka fon- 
der ; at de torralte bjelkar bekomma fingers 
breda Iprickor, alt grönt brånnes bort, m. m. 
men då olfan-vinden uphörer förfvinna defla 
plågor, ja Ijelfva^ de vida tråd Iprickorna gålå 
ihop , at knapt fpår fynes efter dem p ). 

Hvar ort har fina förmåner och fina o* 
lågenheter , merendels få afpalTade emot hvar 
andra, at då man icke har affeende på någon 
rådande böjelle, år det ganlka (vårt at afgo- 
ra, hvilka förjåna företräde. Ålka och jord- 
båfningar plåga Quito , och vore Lima låkere 
emot de lenare , lamt mångden af låppor och 
vågglös någorlunda drågelig, låblefve det för- 
vandlat til et jordilkt paradis. Hår rågnaral- 
1 drig och år dock ingen brifb på nödvändig våta} 
i hår år ålka åfven få obekant, fom den fiåndiga 
1 eltanhosols; hår år altid tilgång på de lkönafte 

K % fruk- 


p) Römer. 


148 Om Regel-bundna 

frukter. Års-tiderna åro alla ljufliga och de< 
ras omväxling förhöjer behageligheten. Vå- 
ren kommer i flutet afNov. eller början af 
Dec., luften klarnar då, och alt lefvande blir 
gladare. Sommarn följer derpå, hvars hetta 
genom en ftåndigoch fvalkande s blifvermåt- 
telig. Uti Jun. kan råknas en liten höft. E- 
mot början af Julius biåfer s ftarkare, vådret 
blifver kulit, dimma vilar lig til kl. x, då 
den gemenligen ftiger och gör tunna moln, 
hvilka öfvertåcka himmeln , lom et flor. Det- 
ta varar til medlet af Novemb. och utgör 
hvad de kalla vinter. Jorden fucktas få ge- 
nom dimman, at de aldra torrafte platler, 
lom reften afåret åro nakne, nu grönlka och 
prydas af allahanda blomfter q). 

Vådren åro imellan s och so hela årer. 
De åro ftarkaft et ftycke ifrån jorden , hvilket 
få vål i höga torn, fom på bergen tydeli- 
gen mårkes. Häftigare ftrömmen år lågaft om 
vintern, dock hinner den icke en gång om 
lommaren öfver den redd, der ångorna til 
rågn hopfalla. De fommartiden lodrätt kom- 
mande folftrålar göra ångorna finare, hvilka 
Ikingras och fördelas ånnu mer, då de hin- 
na upp til den ftarkare s. Vintertiden lånkec 
fig ftarkafte s ftrömmen , vårman år ock min- 
dre, fåledes ftanna de måfta ångor i dimma. 
Emot middagen blir foiens vårkfamhet ftör- 
re, då trånga de finafte dunfterna up genom 
vådren och formera få glefä moln, at folen 


q) Ulloa. 


förändringar. 149 

kan fes igenom. Defte åro for fine at gifva 
någon mängd lådana droppar, fom förmå trån* 
ga lig ned igenom funnan-ftrommen. Såle- 
des blifver hår, och anda til Quayaquils-vik, 
et ftåndigt upholls våder, hvartil fand-grund 
och Ikogbrift åfven mycket bidraga. 

144. Utom Iropici anda til 23 \ gr. från 
polerna år annan belkaffenhet, dock år det 
begripeligt, ot våndkretlarnas granlkap måfte 
mer eller mindre likna de heta climatcr. 

I.ångfta dagarna tiltaga emot polerna, Ja 
ånda lå, af de kunna blifva 24 timar. Skym- 
ningarna åro ock långre, famt vara lomlig- 
ftades hela natten, hvilket i Uplala hånder i 
Jun. Jul. och en del af Aug, 

B3rome‘er ändringarna gå ofver 2 tura 
inom året. Ånnu flörre år vårmans Ikiljak- 
tighet. I Algier har efter 1 års obfervationer 
kailafte natt varit 12 gr. och ftörfta hettan 29, 
dock åro lommar-nåtterna endaft några gra- 
der fvalare ån dagarna. På Malta fnögar al- 
drig. I Neapel, hvaråft utom belägenheten i 
anfeende til berg, lamt tequator och granlkap 
med haf , Vefuvius och Solfatara åro få betyde- 
lige eldftåder, måfte fommaren vara ganlka bet. 
I Sept. mildras den af rågn. Vintern år gan- 
lka ljuflig och behöfde då e; eldas, om icke 
: for ren lufts Ikull , ty man ler alla dagar nak« 

: na poikar på gatorne. Alm, ek, m. m. flåp- 
1 pa lina lof 6 veckor fenare, ån i Frankrike, 

1 och få 6 veckor förr nya. I Rom råknas 29 gr. 

! för ovanlig hetta. I Paris har fedan 1695 
I ftrångafte köld knapt hunnit til 17 gr. nedom o, 

K 3 och 


150 Om Regel-bundna. 

och det åndock ganfka få gånger. Häremot 
år fommacvårman 20 til 24 gr. men går nåp- 
Jigen öfver 29. I Upfala har thermometern 
ifrån 1739 icke varit högre ån 32 gr. och ej 
eller vintern tvingat honom någon gång län- 
gre nedom frys punden , ån 33. I Georgien 
fkall Thermometern ibland ftiga inemot 40 
gr., ja han år obfer verad vid 27 d. 10 Dec. 
och dagen efter vid 3 öfver o f). Kölden i 
Aftracan ocb Quebec, ehuru bägge (udligare 
ån Paris, år ftrång , ty på förra flållet gick den 
1746 til 26 f gr. och på det fenare 1743 til 34 
under o; men det vill ingen ting betyda emot 
den Sibenfka. Thermometern fölliTomfkoi, 
fom år föga nordligare ån Skåne , 1735 til 67; 
j Kirenga, under lika polhögd 1737 och 173g 
»til 8G* 1 Jenifeifk, x grad fudligare ån Stocka 
holm, til 87 f d. löjan. 1735 , ja 1772 var vin- 
tern få ftrång, at quickfilfver d. 17 Dec. flelnade 
på \ timma i Krafnojark under 55 gr. latitud, 
och 2 dagar derefter hånde dylikt i Irkutfk. Gra- 
den af köld, fom dertil fordras, år ånnu ej vål 
determinerad,emedanfrulnaquickfilfret iTher- 
tnometern var interruroperadt, den gillas lik^ 
vål imellan 75 och 80, men det ftåmmer ej 
vål öf verens med förut nåmda obfervationerg). 

Såle- 


j )Ellis Phil. Tr. 
g) Denna obfervation 
ar gjord af Hr. Prof. 
Pallas. Om Sibevifka köl- 
den kan annars Ufas i 


Gmelins Flora Sib. tom. 
1 ocb De T Isles afbandl. 
i Mem. de P Ac. de Pa- 
ris 114$. 


förändringar. ifl 

Således emedan Rylka Tartarerne i fina un- 
derjordifka rum, cier de fofva, åga en värma 
af 46 gr., och i luften ibland måfte utftå87f, 
få åro de inom dygnet underftundom utfat- 
te for 133! gr. förändring. Ehuru kallt det 
år i Sibenén kan dock vid 59 f gr. lat. fkör- 
das råg och korn i Aug., då kring Nelfons 
fåfte vid Hudfons vik under 57 gr. ej kan lås 
och en grufvelig 8 månaders vinter hårlkar. 
Ytterfta kölden i Torne, fom nåftan ligger 
under pol-kretfen, har hitcils varit gr. och 
det d. 23 Jan. 1760. 

Våderna åro frie och oftadige. 

Då folen viftas vid kräftans vånd-krets år 
hon for alla långre åt norr boende det når- 
meftaintil zenith,fom hon någonfin kommer, 
fåledes tyckes at lbmmar-vårman uti norra 
halfvan då borde vara ftörft, men förfaren- 
heten vitnar annorlunda. Den infinner fig ge* 
menligen icke förr, ån 5 eller 6 veckor "efter 
folftåndet. Hår ti Igår juft fom på h var och 
en fommardag. Hettan år fållan ftörft midr 
dags-tiden , då folen år högft , utan omtrent a 
timmar fenare- Orfaken år, at luften icke 
ftrax flåpper den vårma hon bekommit. Här- 
igenom roåftehånda, at den ånnu ökas en tid, 
fedan löJen fkridit ifrån fin ftörfta högd. Un- 
der återgången til andra vånd-kretfen minfkas 
I follkensts vårkan , dels genom fnedare anfall 
1 och långre våg genom luftkretfen ; dels der- 
1 igenom, at nätterna tiltaga och dagarna for- 
! kortas , hvadan jförhollandet omfider blifver 
I iådant, at jorden om natten mifter all den vår- 

K 2 h>* 3 


ijä Om R.egel-bundna 

ma, fom om dagen vunnits, och ånteligen 
förlorar hon mera, hvarigenom dagdigen ky- 
lan siltager. Sä ecies blifver vårman efter en 
vifs minfkning icke vidare tilråckelig, at un- 
derhoila vå dkornas upfligning uti tråd och 
orter. De föilora derföre efter hand all fin 
iommarprydnad, h vilken tid vi egenteJigen 
kafe höft Når våiman blir mindre, ån 15 
grader fynes andan. 

Väften kan anfes, nåftanfc-met falt , h vilket 
til Inledning fordrar få mycken eld , fom (varar 
mot 72 gr. öfver o på Tnermometern. Då 
vatrenpartiklarne åga denna mångd åro de fins 
emellan ånnu rörlige , men uptaga få fullt dds 
vårldamhet, at denna eld ej töjes af quickfilf- 
ret, hviiket holles vid o. Så (narc kallare krop- 
par afleda detta til flytaktighet oomgångeliga 
förråd råka partiklarna hvarandra, faftna til- 
hopa och anfkjuta i mer eller mindre rediga 
cryftaller, efter omftåndigheterne. Ju kallare 
luften år defs mer röker af vatnet, fom flåp- 
per (å många flere eldpartiklar ifrån fig, hvil- 
ka med ångor laftade upftiga. Fucktighet, fora 
dragit fig ned i jordfkorpan fryfér, hvarige- 
nom upkommer tjåla: luft-kretiéns ångor ftel- 
na, hvaraf fnö, fom i ftörre eller mindre 
mångd faller ned , öfvertåcker marken och be- 
varar den från köldens ftrånghet. I djupfno 
faller quickfilfret fållan mer ån 9 gr. under 
fryspunften, faft det i luften då fånker fig 
til 2 5, men 2 fot från ytan kan den vara 13 til 14, 
då luftens köld år 18. Så fnart vintern hinner 
några grader under o knarrar fnön under fot ter ne. 

Stor- 


förändringar, 153 

Storfh kölden infaller vanligen några veckor 
fedan folen varit uti ftenbåckens vand krets. 

Under denna kallade årstid eller vintern, 
ar , uti de polen närmare belägna orter, na- 
turen likfom död elleridvala. Dagarna åro 
korta och mörka; marken åi ofverhölgd med 
en fnöbådd; lof-tråd berofvade fm grönfka; 
en del foglar bortflyttade; en del, åfven lom 
några andra djur, ligga uci en dödlik dvala; 
yi fånadens oräkneliga fkarar åro ofynliga , o. 1. v. 
Men under fölens annalkande börjar vårman, 
fom förnåmligaft tyckes holla alt i lif ochro- 
relfe, fmåningom vinna den tilvåxt, at natu- 
ren quicknar ; vinterklådnaden afdrages ; tråd 
och vaxter börja fkjuta; inleder, foglar och 
djur framkomma och likfom gtådja lig öfver 
denna ändring , lom allmänt kallas vår. 

Afven fådaoa åro årstiderna föder om 
flenbåckens våndkrets, dock i omvänd ord- 
ning, få at det år vinter, då vi hafva fom- 
mar, o. f v. Hår år gemenligen fkarpare 
köld, ån lika långt norr om limen, hvarpå 
redan åtlkillige prof åro anförda. Elds-landet 
ligger omtrent lika långt från linien fom E- 
dinburg, men har mycket olika climat. Man 
kunde giflå, at iådant hårrörde derutaf, at fo- 
len år långft ifrån jorden under deras vinter, 
men det tyckes vara årfatt derigenom, at de 
hafva fin fommar, då hon år aldranårmaft. 
Mera, och förmodeligen detmåfta, kommer 
deraf, at folen viftas 8 dagar längre uti nor- 
ra halfvan ån uti den fodra , hvadan deras 
yinter blifver 8 dagar långre ån vår, och fom- 

K 5 ma-i 


1 54 O® Regel-bundna 

maren lika mycket kortare, h vilket årligen 13 * 
ronar ols omtrent fg roer varma ånföderlån- 
ningarna. 

Dimrm? plågar egenteligen varma och kal- 
la lånder. Terre-neuve, Hudlons lund, Co- 
romandel, m. fl. åroderuppå bevis, men jord- 
klotets fodra halfva tyckes i fynnerhet derfö* 
re vara utfått, monne icke af llorre kold och 
flera isberg h)\ 

Vi hafva redan upgifvit de förnåmfta or- 
faker fom kunna volla , at vårman under fano- 
rna bredd blifver olika i). DelTa hafva ock 
intryck på årstidernas Ikiften. Det mårkeliga- 
fte år, at uti de kallade orterna åro föga mer 
ån2 ombyten, fommaroch vinter, liklom uti 
de varmafte. Höft och vår åro lå korte, at 
de nållan blifva omårkeiige. Snön fmålter ic- 
ke förr ån emot folftåndet, men då Iker det 
ganlka häftigt och ofta inom 8 dagar, efter 
andra 8 dagar år alt grönt, och inom 5 eller 
6 veckor alt utblommat ock frön mogna, då 
vintern åter med (amma häftighet infinner 
fig k). Orfaken tyckes til en del vara lolens 
långre viftande ötver lynkretfen. En (vaga- 
re 


b) Bouvet befvärades I f tågade. D. 11 fyntes fo- 

j ... .1 j- • / „ * 


2 månader af dimma, men 
icke efter den 20 Jan* 
i) §. 141. 

k) Då Prof. Gmelin 
under (in Siberifka refa 
kom til Man ga fet a frös 
ännu den y Jun. och d. 10 


len jbrfta gingen klar. 
Snön fmålte i haft , och d. 
ij voro redan fälten takte 
med blomfter. D 18 var 
gra] et 1 , och d. 29 i\fot 
långt , få at man bär nä • 
(lan kunde fkonja växten « 


foråndringar. 15 j 

re värkan , fom långre holler uti , kan ofta 
utråtta mer ån en häftig, lom fnart uphdrer. 
Solen år vål låg, men emot pol kretlen går 
den knapt ned folftånds-tiden , utan värmer 
nåftan lika och utan uppehöll, 

Tjålan hinner fomliglfådes få djupt, at han 
aldrig uptinar helt och hollen. Vid Jakuzk 
går den inemot 100 fot och i Jun. endaft up- 
tinar til vid pals 3 /). Når is Ikall (meka må- 
flekringvarande kroppar åtminftone tildela ho- 
nom (å mycken eld , ibm fvarar emot 7 2 gr, 
ofver o på Thermometern: denna mångd år 
til flytaktighet nödvändig, och attraheras få 
ftarkt, at den under föreningen ej vårkar på 
Thermometern, utan et vatten, fom endaft 
åger den, holler honom vid fryspunclen. Nu 
år lfen ofta, efter luftkretfens befkaffenhet fle- 
ra grader mer ån fryskyld, och då fodras i 
famma mon mera eld til fmeltningen, ty 73 
år det minfta m). Hårafkan flutas hurulång- 
famt uptiningen måfte gå, innan nårgrånfan- 
de och til lika grad kylda åmnen blifva i 
ftånd at tildela den vårma, fom til flytaktighet 
år oomgångelig. Kring Nelfons hamn i nor- 
ra America gick tjålan 1746 ofver 16 fot. djupt, 

men 


l) Uti denna [iadens '\forgafves , ty på 91 fots 
Archiv fimes underrättel- djup var jorden hår dt och 
fe > at man 168 J från d.\jdmnttilfiufen. be Gme- 
27 Jul. til d. 1 Nov. och j lins Re fa , tom. it. 

1686 från deniApr til m) Hr. Wilcke, F. 
2j Jul. arbetat på en Ac . H. /77a, 
vrunns iipgråjning , men 


1 5 6 Om Regel-bundna 

men fådant år rart »), och i Sverge gården 
fållan öfver några fot. 

145. Inom Vol-kretfarna år ingen natt, då 
folen år vid nåfta tropjcus, ja vid 67-*- gr:s 
bredd år långRa dagen 1 månad. Mitt under 
polerna år allenaft 1 dag och 1 natt om året, 
lamt 2 gardka långa fkymningar, få at deras 
natt under den norra icke kan räknas långre 
ån vid pafs ifrån d. 12 Nov. til 28 Jan. och 
under den fodra ifrån d. 1 x Ma; til d, 1 Augufti. 

Koiden år når ikarp , dock har man gan- 
fka få obfervationer gjorde med thermome- 
tern. 1758 ifrån Maj til början af Julius , och 
imellan 70 och go gr:s bredd, hant quickfilf- 
ret i det högfta til 8 gr. d. 28 och 29 Jun. , 
annars frös det roåft dageligen, och d. 24 
Jun. ftod det kl. vi f. m. 3 gr. nedom o. D. 
t Jul. höll fnon på at fmålta på Spitsbergen, 
imellan 79 och 80 gr.-s bredd. Några fjäll- 
örter voro ock då framme, men ånnu icke i 
blomma 0). Andra år torde hår vara blida- 
re/»), ty man vet, at tjåran ibland fmeltes 
af tråverke. 

Luften ler gemenligen grå och vinterak- 
tig ut. Den kallare årstiden år hon full med 

glån- 


») Ellis, Sami. N. men åen 2 Jul. [kar p kold 


Ref tom. 1. 

0) Martin , V. Åc. 

H. i-jsS.. 

p) Hudfon fager fig 
funnit mer åntemperert 
vid 73 gr, d. 21 . Jun. ; 


vid [amma bredd. G. de 
Veerfant vid So gr. grönt 
i Jun-tfom ej marktes i 
dug. vid 7<f, och tyckte 
vår man vara nog förre , 
ån vid Nov aja %emlia . 


förändringar.’ 157 

iglårjfande ispartiklar. Molnen åro låge, grå- 
akrige och ej annat ån fkingrande dimmor. 
iSålian rågnar, utan nederbörden heftårmeren- 
; dels af lno , isbark eller hagel. Våderfolar fy- 
. nas ganfka ofta och med fuli prakt, få at rin- 
; garna aldeles likna rågnbågar. Vådren kom* 
ma til Jun. merendels från s, i Jul. åro de o- 
'fladige, men i Aug. och Sept. råder n. 

Tjålan måfte hår gå ganika djupt och på 
:de flåfla flåilen aldrig uptina mer ån några 
:fot vid ytan, dock (kola på Spitsbergen fin* 
mas bottenlofe ofrufne golar q). Annorftådes 
: torde det jåmnt vara tiifrufit. Utom måflar 
och och fjåilorter kunna fäledes inga tråd el- 
ler vaxter bårga fig under pol-climater, 

SjeSfva hafvet fryfer nåpligen på något 
:djup, om icke i fådana vikar der mycket löt? 
.vatten utfaller. En fkorpaaf fvampigoch falc- 
blandad isförja kan vål ibland til några tums 
tjoekiek hopvåxa,men den upbrytesinom kort 
tid. I.)e flora is-falt af fiera fots djuplek och 
några mils vidd, famt de ofanteliga isberg, 
iom til flera famnar refa fig öfver vatnet och 
:gå öfver 50 djupt, beflå af klar och föt is i 
anfeende til fit hufvudåmne. Fålten alflras i 
fota hafs-vikar, och bergen åro antingen af få- 
dana genom våder, hafsfkiften, m. m.hopflap- 
lade, eller isklumpar, fom i fjåll-gropar vid 
hafsflranden under flera år hopfrufit afupfmålc 
fnö, hvilka på varma fomrar kringfråtas och 
omfider genom egen tyngd brjfla, flörtande 

fig 


i) §• W 


158 Om Regel-bundna 

fig med grufveligt buller i hafvet. Isbergen 
inom norra polkrecfen låra förmodeligen haf- 
va fin måfta upkomft från de flora liberilka 
och rylka floder r ), famt fedan genom dröm, 
eller ebb och flod foras åt w. I April börjar 
drefis vifa fig imellan Nya Zemlia, Spitsber- 
gen och Grönland. Utmed öilra Grönland 
drifves den förbi Statenhoek in i Davisfund 
anda til 05 gr. lat. medelll floden, fom hår 
går i n. Sedan föres den åt w , ty vid Dilco 
flödar ej mer åt n. En del torde gå under 
ilen in i Frobifhers fund. Sedan ifen annor- 
flådes brutit lös ligger den ånnu fall; norr om 
Spitshergen s) 

145. Af hvad anfört år befinnas vål års* 
tiderne vara någorlunda ordentliga i de me 
delmåttigt varma och kalla länderna, dock år 
väderleken ej få regelbunden , fom inomTro- 
pici, hvaråfl rågn och torka p« beftåmda ti- 
der fig infinna. Det vore af ftårfta betydel- 
fe, om man vifte hvad Ikiften den inom å- 
ret eller åtminflone några veckor Ikulle un- 
dergå. Man har iåldre tider, mer ån nu, mifs- 
tånkt månan för åvårkan, ej allenaft på luft- 
kretfe n > utan oc ^ mycket annat t). Såfom en 

gam- 


r ) Hr. Lomonofow, 
H . Ac. H. 2763. 

s ) Martens. 

t)l hushollsbhcker fbefyn- 
nerligen gamla , får man 
inånga reg/or om tiden , 
i anfeende til månans ut- 


fikt , då tv att , flackt, [å- 
ning , in. m It/ra anfl al- 
las : åfven bjudes at fål- 
las tråd i nedan , dock 
bar Hr. Du Hamel fun- 
nit >at om någon fkilnad 
år y vi far den fnarare. 


förändringar. 159 

, gammal och pålitelig regel utgifves at i:a och 
s^dra dygnet af hvart ny betyda ingen ting, 
den 3‘.je något, men 4;deoch 5 :te Ikola ut vi- 
fa påföljande våderlek til nåda nytånning. Det- 
ta tråfFar ibland tåmmeligen in, men jag har 
långt oftare funnit det ganfka bedrågeligt. I 
alruanhet åro Barometer-högderne ftörre, då 
månan år långfl ifrån jorden: fådant vitnaråt- 
minffone 48 års oblervadoner i Padua t) och 
förtjänar upmårklamhet. 

Som vårma, köld, nederbörd, vindar, 
m. m« hafva fina vififa orfaker, få har man 
trodt dem åga utdakada grånfor cch deras 
combinationer återkomma i fämma ordning 
efter beftåmd tid. At utröna denna kedja åc 
et ibland de förnåmfta fyftemålen med de be- 
fvårligameteorologifkaobfervationer, fomda- 
igeligen på många orter hollas. önlkeligt vo- 
re, at de mera fyftematifkt kunde anflållas, 
få at man finge af många (amtidiga anmärk- 
ningar under famma och fårfkilta både me- 
ridianer och paralleler, veta luftkretfens be- 
fkaffenhet tillika på flere fiållen. Hårutaf fkul- 
Je man på kort tid låra mer, ån nu kan vin. 

nas 


dt det bör fke i ny. Se 
Epl '. des bois. Manan ä- 
q er förmåga at g or a ebb 
•och flod bos ofl, man kan 
fåtedes ej aldeles neka 
möjligheten af defl åvar- 
kan i andra mål. Åm- 
(tet förtjänar upmärkfam- 


I bet, men mig veterligen 
| bar ingen bårutinnan an- 
i ftålt vederbörliga rön och 
förj ok , bvilka fodra myc- 
ken omtanka , at blifv/i 
pålitelige. 

u) To al di novct tabu - 
la Barometri . 


•;l 


r 


i 6 o Om Regelbundna 

nas på ioo-tal. Defsutom borde luftens fuckeig- 
het genom fjånliga Hygrometrer afmåtas , ty 
den har del i betydande virkningar, men dy- 
like anflalter fordra for mycken tid och kofl> 
nad , at for enikilt rakning företagas, 

Underftundom , då kalla vintrar infalla 
i Europa, år ovanligen miidt inom pol cirkeln. 
Vid början af 1740 var på Grönland i Dtfco 
få blidt, at vildgåis ankommo i Jan. och i- 
fen var borta i Mars, fbm plågar ligga ifrån 
Oå. til Maj. Likaledes 1763. Ofta år kalla- 
re om fommartiden , ån då ibland var om 
vintern «). De anförda årtal åro bekante för 
ovanlig kold i födra Europa. Sådan fkiljak- 
tighet tråffar dock icke altid in. 

Jåmnförelfe vifar åfven, at då nederbör- 
den ofverflödar på v i flå rtållen, lida andra 
derpå brift, o. f. v. Våta,vårma, m. m. tyckes 
tilfalla jordklotet i beftåmd mångd, men helf- 
va utdelningen beror af (å många och (årfkilta 
omftåndigheter , at de til åfventyrs för hvar 
ort aldrig kunna ju(l i famma ordning åter- 
komma, ty om allenafl en enda rubbas kan 
den förrycka hela periodifka omloppet. Vi 
fkola i det följande få fe, at tilfåiliga omftån- 
digheter vårkeligen åndra climater. Imedler- 
dd förtjänar detta ämne all upmärkfamhet, 
och år det af den grund, fom ICongl. Vet, 
Academien låter i Almanachorne införa vä- 
derleken for 19 årtilbaka, på det utrönas må* 
om nytånningarne, fom efter denna period 
ungefärligen återkomma på famma tid, med 


h) Egede, Cranz. 


förändringar. 161 

våderlkiftenabafva någon fåker förbindel fe a:). 
Hittils bar ock ibland funnits närmare öfver- 
ensllåmmelfe, ån låtteligen varit at förmoda. 
En del omftåndigheter åro dock af den befkaf- 
feobec, at de nåpligen kunna altid träffa in. 
Några graders olikhet i temperatur fö; byter 
villa tider fnotilrågn, och tvärtom: vindar- 
ne från kalla eller varma våderftrek, kunna 
af tilfålligherer hindras, påfkyndas eller än- 
dras, o. f. v., hvilket alt bidrager til påföl- 
jande väderleks befkaffenhet. 

ANDRA CAPITLET, 

Om tilfålliga förändringar. 

146. Jordfkorpan undergår genom mån- 
nilko hand många ocb ftora förändringar. Vat- 
ten updåmmas for hyttor, hamrar, quarnar , 
upfordringar eller dylika vårk: annorffådesaf- 
ledas de eiler göras dem imellan anfenliga graf- 
var. Hela China år genomfkurit af vatten- 
ledningar. Stora eller Kungscanaln delar det- 
ta vidlyftiga landet i n och s: den börjas i 
lanfkapet Peking och gifver tilfålle at kom- 
ma fjöledes ända til Canton Ca nålens delar 
utgöra vid pafs 250 mil tilbopa, famt fjo. 
ar och elfvar omtrent lika mycket. Deras 
landsvägar hafva mångftådes behöft cfantli- 

k g* 

x ) En gammal En * väderlek återkommer ef- 
gelsman pådod för tia- ter 3j år. 
gra år fcdan , at kamma J 

si.dra Bandet. 


1 62 Om tilfålliga 

ga fyllningar och vatten-aftappningar. I Frank- 
rike har inom 14 år åftadkommits communi- 
cation imellan Medelhafvet och Atlantifka o- 
cean, genom Langvedokfka canalen, at för- 
tiga fiere dylike arbeten annorftådes. I Nea- 
pel år genom berget Paufilipo gjord en hvälfd 
landsväg af £ fvenfk mils långd , och hvem 
kan upråkna alla de utholkningar, fom blit- 
vit tillkapade under jord. Maasftrickts flen- 
grufva kan rymma ofver 40000 månnifkor. 
Öfverliggande fandftens bådd, fom åger 160 
fots måcktighet, uppeholles af mer ån ioco 
pelare, til och ofver 20 fot hoga, famt ut« 
huggne med fymmetrie i fjelfva klippan r)- 
Ånnu ftorre åro Polfka fakgrufvorne a). Lan* 

ca- 


t) Ryggen af berget , 
uti bvilken denna grujva 
år , fortfar utmed floden 
Mans anda til Lnttich. 
Gr af van går vågrätt och 
ligger defl botten ganfka 
litet högre inflöden, få at 
ftenen , genom en hpning 
åt denna kant , med flor be- 
qaåmligen föres til Rr an- 
den. När många blå fl ä- 
ro i grufvan gifva de 
talrike , fyrkantige , nätt 
arbetade och i räta rader 
flälde pelare , en ganfka 
angenåmut/ikt. Uti krigs- 
tider år hår en [åker un- 


danflykt , hvaräfl åtflkil- 
lige dammar gifva no * 
digt vatten. SePhil.Tr. 
ab. vol. 11. fl 463. 
j n) Uti Polfka f altvår - 
j ken åro ej a llena fl mång- 
faldige pelare , utan ock 
| crucifixer , bilder , alta- 
I re , m. m. af genom frin- 
| ligt eller annars rent ja It 
! ut huggne , och / om påfle- 
rc flådana ftållen ljus 
fl ån digt brinna , fa mt ar- 
betets vidd fordrar en 
myckenhet b/åfl , flå blif- 
ver hår , emot de blän- 
kande vaggar , pelare och 


förändringar. i6j 

cafterfka ftollen i England , (om ofver 4000 
fot kan befeglas inuti fjelfva berget, upvåc- 
ker i våra tider altas forundran , fom den 
fedt x), och Moeris (jo 3/), underjordifkegån- 
garne i ./Egypten a), m. m. vitna ej mindre, 
än de ofan teliga pyramiderne a), om fornti- 

L 2 dens 


bilder , en utfikt , fom hö- 
geligen fågnar ogonen. 
Neduti grufvorna arbeta 
cmtrent 500 perjoner och 
dt min (inne 4.0 par häftar. 
Förrådet K [om der på en 
gång kan finnas , fliger 
knapt ofver 130000 cent- 
ner , men räknas det med , 
fom kan vara ofver jord , 
och uti nederlagshufen 
v id IVeichfeln ,få g or det 
väl 400000 cent ner. Hamb. 
Mag, IF. 

x) Denna dr inrättad 
ej allenaji at ajföra vat- 
ten , utan ock at ifrån 
fjelfva flotften afhämta 
ftenkol med båtar. Se 
Fl of Mar fk. och Ridd. Jen- 
nings Prefidie-talom Se- 
gelfarter genom land och 
berg. 

y ) Strabo liknar Mor- 
ris fjb vid et haf: den 
var med kånfi gråfd och 


'.inrättad , at hindra [ka - 
dan af Nilens årliga fibd. 

z) De [fe gångar äro 
' med otro lig moda utgräf - 
de uti et dylikt med pe- 
. trificater fy It kalkberg , 
fom pyramiderne flå up- 
j på', här finnas halfame* 
\rade lik eller Mumier , 

! uti upråtiftåcnde kiflor , 
fom äro jlälde , hvar i fin 
nicbe. 

a) Enligt Chazelles 
matning är flbrfta pyra- 
miden g fot hog och 
7 43 tvärt igenom vid 
botten. De åro fyrkanti - 
ge, af granit trappvis 
lagde och fläldc efter de 
4 hufvud - väderftrecken. 
Diodorus Siculus be- 
rättar ^ at Semiramis 
utur Armenifka bergen 
låtit uthugga en flen af 
140 fots långd och ijfots 
bredd , bvilken fedan up - 


164 Om tllf ålliga 

dens driftiga beflut och deras tiltagfha vårk- 
ftåliighet. Utom alt detta förvandla jordens 
invånare efter hand de Itörffa fkogar til ka- 
la fahlbygder, och den vildalie jord til bå- 
rande ång eller åkerfelt, m. m. lom rummet 
ej tilftådjer at anföra, emedan ej kånftens,u- 
tan naturens egna vårkningar hår komma un- 
der betracktande, ehuru de förra, lom i det 
följande Ikall vifa lig, ofta på et gat.lka mår- 
keiigt lått hindra, rubba eller aldeles omän- 
dra de lenare. 

147. At ytan mångflådes fjunker, lång- 
fammare eller halligare, kan af oräkneliga ve- 
dermålen bevifas. Den mur, lom Romarena 
i andra 100 talet updrogo tvårt öfver Scot- 
land, ifrån haf til haf, Itår nu få godt, fom 
aldeles under jord, der några quarlefvor mår- 
kas. Likaledes den jordvall af ir mil, lorn 
Hadrian år 123 låt upkalta tvärt öfver Eng- 
land, ifrån Newcaftel til Carlifle, hvilken se- 
verus ledan låt upfåtta af ften, och Generalen 
ätius år 430 ånnu ftarkare af tegel, 12 fot hög. 
Denna finnes ånnu lomligffades igen, men 
under jotd , hvilket icke kunnat på en mager 
och föga upbrukad nejd hånda af fyllning b). 
Likaledes befinnes Italiens botten vara anfen- 
Jigen förändrad, hvartil de bekanta borgmå- 
llare- vågarna nu åro ojåfaktiga vitnen, Cen- 
foren aphus claudius aniaae för 2145 år le- 
dan 


reftes i Babel och räkna A l)SeHr.CnnceUi-Rådet 
des får et verldeues un- 1 Ferrners tal om Vatiu . - 
der. { minfkningen , f 40. 


i 


förändringar. 165 

dan en vag, 14 fot bred och ända rått fram 
ifrån Rom til Capua, hvartil åtfkillige berg 
djupt måde genomhuggas. Grunden gjordes 
få faft och togningen få nått, at der han än- 
nu år i behöll, kan insen värjudd flickas imel- 
lan (1 enarna. Icke dels mindre åc denna våg 
nu obrukbar hela 10 rnil, ifrån Rom til 
Torre deile Mole, emedan den ån går ofver 
iå branta högder, ån uti få djupa dalar, at 
ingen refande kan nytja den. Sluteligen för- 
lorar den fig uti det vidiöftiga Pontifka trå- 
fket, men kommer åter fram vid Torre del- 
le Moie och kan ifycktals följas, långre eller 
kortare i iånder, ibland inemot 7 fjerdedels 
mil. Fram emot s. Agatha förloras den åter. 
Flamminifka vågen, fom for 1093 år fedan 
anlades tvårtofver Italien, från Rom til Rimi- 
ni, har undergådt flika rubbningar, men här- 
vid år befynnerligt , at en del, imellan Otri- 
coli och Caflel Nuovo, af ungefärligen 3 mils 
långd, i långliga tider legat under jord, och 
Iter igen upkommit til de refandes tjånfl b). 

Quarkfvor af hus, fom mångdådes up- 
gråfvas, intyga det famma. Uti Rovenna år 
fådant i fynnerhet underfökt. De flefla hu- 
fens gålf funnos på 30-talet ligga under vat* 
tubrynen, då den var hög. Man vet, at Ra- 
vennas nejd fordom varit vattufjukte), hvad 
under då, at flora byggnader på fådan grund 
fatta fig, och de måfi fom åro tyngd. Så- 
ledes, ehuru Gothifka Konungen Thidrik af 

L 3 Bern 


■> c) Vitruyius; Sidonius Appollinaris, 


i66 


Om tilfålliga 

Bern grafftålle byggdes år 495, och följakteli- 
gen lenare ån Domkyrkan , forn uti Kejlar 
theodosii tid {kall vara amagd, få har den för- 
ra dock kunnat (jun ka mycket mera genom 
ftörre tyngd d). För öfrigt år grafftållet u- 
torn fladen, hvars grund efter al! anledning 
bordt vara löfare ån inuti , hvaråft den genom 
flera tunga och kanfke til en del nedfunkna 
byggnadder blifvit hoptryckt och faflare. Det- 
ta grafflålle finnes nu tit hälften under jord. 

Då en flik fattning fker lika öfver alt har 
den inga farliga följder; men fker det ojämnt 
upkomma råmnor och underftundom rubbas 
hela åbyggnadens fammanhang. 

Ibland fker fjunkningen hafligare. Bor- 
ge herregård vid Fredricksball i Norrige fjönk 
1702, d. 5 Febr. 100 famnar djupt, lämnade 
en fump efter fig, 3 til 400 alnar lång och 
hälften få bred: 14 månnifkor och 200 krea- 
tur omkommo härvid. Garps vattufall och 
den forbflöpande ån Giommen,hade utan tvif- 
vel i flera år undergråfvic denna nejd é), Ön 
Pontico vid Negropont fjönk 1758 tillika med 
2 andra i granfkapet utan teken til jordbåf- 
ning /)» och 1763 d. 1 Sept. et flycke land 

på 


d) Utom tjocka murar 
af buggen fl en , Ja beflår 
defs cupola afen enda (len, 
38 fot i tvårlinea och ij f. 
tjock , hvaromkring på 
taket de 12 Apoflars flo- 
der af ovanlig flor le k t va- 


nt jtaiaa tu aep i_.ua- 
vic XII på ijoo talet 
bortförde dem. Hr. C. 
R. Ferrner, /. 13. 
d) Pontopnidan. 
f) Sv. padtidn. nr. 
5 6 .' 


förändringar. 167 

på on Banda Necra, 5 mil i omkrets, med 
folk och kreatur g ). 

Jordklotets falla pelare, bergen, åro un- 
derkallade fa mm a åkommor. Vida högder 
(åtta fig efter hand och nåflan omårkeligen. 
Craichs torn i Oerbyslchire kunde fordom 
ej lynas ifrån et vifst dålle imelian Hopton 
och Wirksworth, då likväl fedan anda intil 
en del af Kyrkan blifvit ifrån det lamma lyn- 
ligt, genom etemillan varande bergs fåttning^). 
Dylikt foregifves vid Folkftone i Kent och u- 
ti Irland i). Når länkning llcer ojåmnt up- 
komma Iprickor. Et 200 famnar högt berg 
i Kinzerviigs gåld uti Norrige rämnade for 
ficra år tilbaka. I början var öpningen liten, 
efter hand blef den få bred, at ingen kunde 
gå derotver, och ånteligen xo alnar vid. E- 
na deien ligger nu 6 til 8 alnar djupare , 
ån den andra k }. Byn Plurs i Sweitz för- 
dördes med 2000 månnilkor 1618 d. 25 Ang. 
af et lofsnat bergflycke, fom låmnadeen flor 
fjo efter fig, formodeligen af floden Mairas 
förlfoppning /). Vållra fidan af Diableret i 
Walliferland nedflörtades 1714 d. 14 Sep. ,öf* 
verralkade mycket folk och kreatur, famt än- 
drade 4båckarsvåg. Den nedfjunkna delen kan 
icke bevandras på en timma , hvarken 1 långd 
eller bredd /). Uti Italien vid Norica råm- 

L 4 na- 


g ) Päfl - tidn. i~fl 4. 
n. %<?. 

b) 1\ 3 ) us. 

/) Pbil. Tr. abr. v. 


IV P. 2 . /. 2 A 8 
k) Pontoppidan. 

/) Camerari dils. 

VL 


lég Om tilfålliga 

nade och fjonk ena delen af et berg få djupt, 
at icke botcen räcktes med 294 famnars fnö- 
re. 1765 d. 24 Jun. fjonk Montpiano i Nea- 
pel af quadrat mils vidd, fåatnu knapt Hål- 
let fyns. Et kneberg fönarades i det famma 
der ifrän och begrafde många månnilkor m ). 
Staden Pontoife är belägen med 2 gator un- 
der en brant kiippa, på hvilkens afflutning 
hus och kyrkor åro byggde: 1767 d. 25 Nov. 
kl. m f. m. lofsnade af klippan et ftycke 50 
fot långt, 30 högt och 8 bredt, med gruf- 
; veligt buller, 3 bus kuliftötces och bortför- 
des: det Ikedde i 3 affatfér inom 4-5 min. 
få at folket hade någon tid til räddning »). 

Defle och dylika håndelfer hårröra af grun- 
dens fåttning, vattens undergrafning, under- 
jordifk eld, m. m. ja uti Schluchtern fkall för 
några år fedan , et häftigt rågn under 4 vec- 
kor få upbiött marken, at bergskullar fmå- 
ningom fatt fig jämnt med öfriga ytan n\ 
Från d. 16 til d. 19 Nov. 1767 har et ftarkt rågn 
iTyroln orfakat fådanflöd, at hus och vingår- 
dar biifvit förderfvade, famt berg lollärie, löm 
nedfallit och updåmt vatcen i dåicierne. Sta- 
den Neumark, fom för 500 år fedan å nyo 
upbyggdes i Hållet för den urgamla marknads 
platfen Enn eller Equa, af de Romare Endidte 
kallad, fom då af vattuflöd åfven var förftörd, 
blef nu i grund förödd, hvarvid 200 perfo» 
ner omkommit 0). 

148- 


m) Vojitidn.n. <Ty. I 0) Våjltidningen n, t . 

n) Pajitidn . qdo x 


förändringar. 169 

148. Liklom en del orter fjunka få bå- 
ja Jig andra. Marcklehill i Herefordfchiréup- 
kom 1571 på det fött , at några och] tjugu 
tunneiand iikilde fig ifrån den öfriga marken, 
och flyttade lig på 3 dygn 400 (le g, Imånin- 
gom och utan buiier, lamt fvålde derpå ba- 
iligt up til en anfenlio: högd p ). 

Gemenligen åro flika håndeifer fölgder af 
någcn fjunkning; ty om en bergrygg hvilar 
på los grund, hvars fidofpånningar minfkas el- 
ler uphåfvas, få made berget fånka Gg un- 
der det den löfare jorden gifver fig up på 
fidorne. 

Jordbåfningar åro ofrafl orfak til nya hög* 
der. Man vet dock icke något pror at berg 
med vanliga hvarf, mindre någon dylik rygg , 
få blifvit tillkapad, ja man har ingen anled- 
ning at tro det något vanligit berg Imånin» 
gom vunnit llorre hogd. 

Bögderna blottas med tiden, nederbör- 
den allköljer och bortförer deras jord och 
multnade partiklar. Af lådana åmnen beflår 
åkerjorden på åtlkilliga Hållen i Norrige, hvil- 
ka fatt lig i dalarna lag efter lag q). I Jemt- 
land år jordmånen uti brynflens bergens gran- 
fkap något lerig, (men ej fammanhångande) 
famt di fårg och egenfkaper lik bergarten. I- 
mellan fjällen, der Itållllen finnes, fes tydeliga 
glimmer-pardklar blandade i fin och hvit jord, 
o. 1 . v. r). Vid voldlamma floder kunna fli* 

L 5 ke 

r) Hr. Cronltedc, K 
Ac. H. qfj. 


p) Hr. C. R. Ferr- 
ner, /. 4 2. 

q) Pontoppidant 



170 Om dlfållisa 

ke vitrings partiklar föras lång våg. På få- 
dant fått höjas efter hand de lågte flållen af 
jordytan. Ja myror, tråfk och fjöar vallas of- 
ra igån ifrån en eller flera firander. Myror 
öfverfvåmmas vi (Ta årstider och blifva trögt 
af medvatnet: de beflå af upblött våxt-jord , 
hårbergera Hippuris, Ucricolariac, Eriophora, 
Droferae , Scheuchzeria , Caltha , Equifeta , 
Schoeni, Junci, Scirpi, Carices, med fiere, 
hvilkas rötter binda fig til en fammanhångande 
fvål, fom då gytjan derunder år blöt, likfom 
gungar. Når fucktigbet envift quarholles tager 
Rödmofla (Sphagnum palufire) öfverhand och 
våxer båddvis utur topparna , fuper vatten fom 
en fvamp, utrotar tråd, goromfider få torrt, at 
Andromeda, några Erics och Lichenes, famt 
Hjortron der kunna växa. Således förändras 
myror til moflar, fom då de hunnit vils grad 
af röta och torka gifva brånrorf. Den nya 
fyllningen år ofta i eller 2 famnar djup, i- 
biand genomfatt af tråd, rötter, fjofnåtkor, 
m. m. Tråfk hyfa kring bråddarne , der fmå 
vikar eller holmar göra mera lugnt vatten, 
Nympheas, Stratiotis. Subularia, Lobelia , Ty- 
pha, Sparganium, några Potamogeta , Scirpus 
paluftris, Arundo phragmices, med fiere. Des- 
fa bryta vatnets rörelfe, beholla imellan fig, 
hvad fom infköljes, rutna fjelfva , och genom 
alt detta uplandas fmåningom , derpå fåfler fig 
i början Al, Vide, Por* (Myrica Gale) brak- 
ved (Rhamnus frangula), n). fl. famt federme- 
ra flörre fkog , få at hela Tråfk och ofta vi- 
kar af fmå fjoar igenvallas med tiden til kårr, 

hvar- 


förändringar. 171 

hvaråft ftubbar och fkog nedfjunka eller of- 
vervåxas. 

Flygfand år lå fin, at den likfom flyter, 
hvadan man deruti kan drunkna. Denna fin- 
nes ibland fedan man kommit igenom berg 
eller jordhvarf. Når han blottas föres han af 
våder, fom fnö. Flygfandens inkråcktningar 

1 Skåne åro bekante. Uti nedre Bretagne år 
en ort vid S. Paul de Lion, fom före 1666 
beboddes , men år nu med flygländ betåckt 
til mer ån 20 fot. Torn och fkårftenar kun- 
de ånnu tynas 1722. Sjeifva S. Paul flår i fa- 
ra och måtte tanden köras bort af gatorna. 
Den kommer ifrån et tålt af några mils vidd, 
fom ligger lika högt med hafvet och var 
fordom okåndt, antingen värnet fedan dragit 
flg undan, eller vråkt den dit r). Vid Down- 
ham i SufFolk hånde i förra 100 talet en 
flik fandflod t): 1 Africa åro både åldre och 
nyare flåder på fådant lått begrafne. Man 
år ock ibland på hafvet utlatt för fand-ur. 1719 
d. 6 Apr. marktes et fådant i Atlantitka haf- 
vet, fom varade i 3 timmar, 4 til f mil i- 
från lfle Royale, fom var nåfta land a). De 

2 uddar, imellan hviika Isblinken på Grönland 
år belägen , bettå af flygfand, h vilken vid ftorm. 
på 7 mils afttånd tkail fylla ögonen. 

Genom fjunkning och fyllning tyckas de 
många underjordifka tkogar blifvit begrafne. 

Tråd 


s) Mer», de /’ Ac. de 
Faris 

t ) Th. Wright, Pb . 


7 r. abr. Vol. 11 . f. 455. 

u ) Mem. de T Ac. de 
Paris , 1719. 


172 Om tilfalliga 

Tråd åro fnndna på ig fots djup, kvarunder 
legat lkådepåoningar öfver julius ctesar, ja 
på fumpiga ftåilen i England, af Kon. edvard 
iv:s mynt 19 fot djupt, hvilket utmärker in- 
emot 1 § tums fyllning om året *). 

Uvsderjordifk ikog finnes gernenligen på 
fidlåndiga ftållen. På on Mann (lår, uti et 
flort tråfk, tall på rot vid 20 fots djup y ). 
Uti Hatfield- chace träffas ock fådane liklom 
växande, tillika med notter, ällon, tallkottar, 
hackor, m. m. På ön Axholm råkas i tråfk 
16 alnars ekar, ej längt från fina flubbar, fom 
ånnu ffå fafte i jorden , 3 fot djupt; 3 6 alnars 
tallar ligga 1 fot djupare s). Pååtfkilliga an- 
dra orter i England finnes arbetad fkog tilli- 
ka med yxor och hackor. I Holland , S weicz, 
Frankrike, Italien och flerftådes tråffas tråd 
begrafna ibland flera hvarf flubbar a). Hvad 
fom iaktagits omkring Modena år förut be- 
fkrifvit b). Vid Åsarps pråftgård i Elfsborgs 
lån åro 2 moflar, hvilka fomligflådes åro helt 
fvarta, befiående af tjock dy och lös bråntorf, 
fom af rågn upblötnar, men annars torkar lå, 
at man kan gå deruppå. I brynen af defla 
fvarta falt finnas allehanda flubbar och rötter, 
fom årligen på denna fkoglöfa orten anvån- 
das til brånfle, men i deras ffållen upflicka 
fnart nya, måfl i våtår och under tjåldraget. 
Sådan hushollning år brukad i många år, u« 

tan 


x ) Plot Hi/l. mt. de 

Stafford. 

y) Rajus. 


%) Pb. 7 r. it. 67. 

<7) Pb. Tr. ah\ vol. IF. 
b) jh ^2 V 


förändringar. 173 

tan at ånnu märkes någon rninfkning på dy- 
lika Trubbar. Ac hår fordona varit fkog år be- 
kant. Dylikt har vifåt Tig vid Nolhaga , ^ 
mil från Alingsås, hvaråft för inemot 30 åc 
fedan en molla updikades och alla ftubbar 
borttogos i dikena, men nu finnes åter der 
en mångd fådana c). 

Alt detta utmärker en eller flera fattnin- 
gar, ty omöjeHgen hafva tråd kunnat vaxa un- 
der vatten. Deflå ändringar !åra ibland fkede 
häftigt, då hackor, m. m. blifvit lämnat. På 
fådana nedfinkta orter famlas vatten, och ef- 
ter hand fyllas de. När krig, påft eller ut- 
flyttning gör et land öde, (å at hvarkenyxa, 
lia eller bolkap ofreda ytan , öfvervåxer den 
gärna inom et 100 tal med Ikog. Fruktbare 
dalar förvandlas til vildmarker. Imellan träd 
på fanka ftållen trifves vål molla, fom quar- 
holler våta. Löf, barr, qulftar, jord, rn. m. 
famlas dit från högderna, lamt betåckas med 
molTa. Skogseld kan afotånna tråden, då ftub- 
bar och rötter fedan öfvervåxas. Flere dy- 
like förändringar efler hvarandra kunna om 
några 100 år förbyta en dal til kårr, med dy 
och bråntorf, famt flera hvarf af ftubbar och 
tråd of ver hvarandra, 

149. Underjordtfkeld gör många och vold- 
famma förändringar på jordklotet, både genom 
uphöjande och förfånkning. Dels förfta vär- 
kan ytrar fig uti treggehanda rörelfer , hvil- 
ka antingen endera , två eller tre på en gång 
märkas. Den förfta beftår af fvångningar uti 

ho- 


c) Hr, Rothof, F. Ac. H, qtf-j. 


174 Om tilfålliga 

horitzontel plan. Dylika infunno fig i Lifaboh 
d. i Nov. 1755, och ledan nåffan et helt åé. 
Åro de håftiga och ojåtnna lå förftöres grun- 
den och all derpå gjord åbyggnad. Vatten åc- 
lyder delTa rörelfer tydeligaft. 

Ibland år en uplyftande fkakning tiiftådes. 
upkomma många nya oar. Jordfkorpan uplyf- 
tas, brifter ofta och fjunkec åter tii en del 
djupt neder, hvaraf nya fjoar, tråfk och käl- 
lor formeras. Vatten lyder enligt fin fiycak- 
tighet fnarare ån det torra. Det fieg i Lifa- 
bon pfver 30 fot högre, ån defs bryn vanli- 
gen år, men drog fig flrax få tiibaka , at Ta- 
go blef torr mitt uti : 4 minuter derefter ffeg 
det åter öfver 30 fot, fortfarande få fkiftvis 
3 gånger. 

Underftundom tilkommer en explohons- 
rorelfe. Den liknar en fprungen mina och 
bryter ut med fuli låga. Detta år jordbåfnin- 
garnas högd och härefter fackta de <>g «e- 
menligen. Genom de brutna öpningar ka- 
llas ofta vatten, alka, jord, flora flenar, 
m. m. lång våg. Fritt hångande kroppar, fom 
lampor och ljuskronor, utmårka för desfa 
rörelfer någon vifs flråckning, hvaraf ofta 
hånder , at ej alla byggnader på famma ort 
lkadas , utan en del bibehollas, då de åro 11- 
tom denna kofa. Stötarna åro ibland få , i- 
bland komma de igen flera gånger , dock u- 
tan ordning och fammanhang, h varken fins 
emellan, eller med ebb och flod. Sorolige or- 
ter åro befynnerligen utfatte. Lima fkakades 
1582, 1586, 1609, 1630, 1655,1678, 1687 > 

1690 j 


175 


förändringar. 

1690, 1697, 1^99, 1716, 1725, 1732,1734, 
1742, 1743 och »746. Den fifta var i fyn- 
nerhet grufvelig. Inom 3 min. var ftörre de- 
len af ftaden förftörd; Callao fördrånkt och 
af 4coo perfcner undfluppo endaft 200; 23 
fkepp forfånkfes. På 1 dygn kändes ofver 200 
fkakningar och inril följ- 24 Febr. 451. Sam- 
ma natt utbrufto 4 Vulcaner, (prutande en o- 
fanteiig mångd vatten. Under alt detta horas 
åtfkiliiga ljud, liknande rullande, tjutande, forl 
och knallande. 

Ofta fl kannas jorbåfrringarna endaft på fmä 
rymder j men ej lållan angripa de åfven ftörre 
trailer, (åfom 1692, då hela Jamaica fjönk 1 
fot och ftor fjö nu finnes der förut var höga 
berg: ibland tyckas de anfåtta ftörre delen af 
jordklotet. 1601 d. 1 Sept. fkakades nåftan he- 
la Europa och en del af Afien d men af al- 
la, hvars hugkomft tidebockerna förvarat, år 
vå! den i alla hånfeender grufveligaft , fom 
volde Lifabons förd öring 175 5 d. 1 Nov. Man 
vet , at den ända ifrån Grönland långt in uti 
Africa nå. Un på en gång kåndes. Uti Norri- 
ge, Sverige, Tyfkland, Sveiz och flerftådes 
marktes den föga mer , ån af en lindrig fkak- 
ning eller vatnens ovanliga rörelfer, menåt- 
Ikilliga orter i Frankrike, nåftan hela Spanien, 
Marocco, Sa!e, Fez, Tetuan, Cadix och i (yn- 
nerhet Lifabon , blefvo hårdare medfarne. 

Sådana voldfamheter åftadkomma mång- 
faldiga rubbningar på jordklotet. Skorpan räm- 
nar i i junker fomiigftådes; höjer fig pa andra 

ftål- 


d) Bertrand, Trembl. de la 1 crre. 


176 Om tilfaliiga 

(fållen, luften fyUes med rök och främman- 
de ämnen, hvaraf (olen doljes eller fer röd 
ut, ymniga luft-eldar cch grymmalte orkaner 
upkomma ; ja fjelfva hafsbotten deltager hår- 
uti, hvaribland nya öar åro nåftan det enda, 
fom af defs förändringar faller ofs i ögonen. 
Sådana hårröra antingen af hafsbottens uplyft- 
ning öfver vattubrynen, uti hvilken handel- 
le deras hvarf åro de (amma, (om der finnas, 
eller ock hopftaplas de oredigt af förbrända 
åmnen, fom genom någon bruten öpning up- 
kaftas. Ofta hända bagge delar tillika. 

De gamle (tåmma öfverens, at ön Thera 
i ^geilka hafvet , nu Santerin kallad , tillika med 
Therafia, fordom upkommic genom jordbåf- 
ning, ehuru man icke noga vet tiden e). De- 
los, Rhodus, Anaphe, Nea, Halope, m. fl. 
hafva lika urfprång/). Hiera ( nu fcora Kam- 
meni) upkaflades t?, o år för Chrifti födelfe, 
hvarunder flammor fkåftals utbruflo genom 
fjelfva vatnet g). Ön Chryfe fjönk vid fam- 

tm 


<?) Plinius fager väl 
4-de året af lyy.te olym- 
piaden (Se L. 11 . c. S~})-> 
fom fvarar mot 257 året 
f. C, men af Her od o* 
ti L. IV finnes , at The- 
ra langt förut varit namn- 
kunnig, 

f ) Se Hr. R. E. Ra- 
foes bok de novis e ma- 
ri natis in fulis , utkommen 


rf 9. Han har med myc- 
ken flit och granfkning 
famlat både äldre och ny • 
are berätteljer. 

g) Strabo jåger> atlå- 
, gor utbruflo ijjön 4 dygn y 
imellan Thera och The • 
ra fin , at flora block up- 
kaflades och en ny 6 af 
12 Jladiers omkrets up- 
kom. 


förändringar. 177 


ma tilfåHe. Thia upkom år 19 , en annan 46, 
en 60, en 1573 och en 1650/). Bredvid 
Santerin började en ny o vifa lig 1707, d. 23 
Jun. Efter jordbåfning uplyftades Imåningom 
en hvit och rund klippa, vid hvars yta häng- 
de lera och oftron. Hafvet var på många 
mil omkring grumligt och bredvid den up- 
ftigande mallan kokande. D. 16 Jul. fyntas 
en tiock rok och ig nya, men brända klippor, 
lom dageligen högde fig och omlider gingoi- 
hop med den förita. D. 19 började brinna med 
;grufvelig rok och llenkallning. Denna vax- 
te långe och var 1712 vid pals 4 mil om- 
kring. De gamle tillägga ./Eolilka eller Li- 
parilka oarna omkring nedre delen af Italien 
;et llikt urfprång: de vifa ock iydeligafte fpår 
ideraf. Stromboli år ånnu i dag eldfprutande: 
■Vulcano liknar Solfatara: Ifchia beltåraf pimp- 
Ilfen och lava, åger beta källor och flere mynnin- 
gar ellercraterer, af hvilka enlprutadeeld 1303 
<6). Likaledes åro oarneNifida och Procitaful- 
;le af vulcans ämnen : den fenare. troddes fordom 
'Vara lkild från falla landet. Ej långt från S„ 

M Mi.- 


b) Strabo berättar ef. 
ter Timxus^ at berget 
Epopon pä Pitbecufa ka- 
fiat flammor . Se Lib V. 
Pä ic las. b er get pä Ifchia 
år lika, om icke högre , 
ån Vefitvius , bopfatt af 
7 iija. Eid Lacco är en t 

z:dra Bandet, 


Lave -klippa , Jom genom 
en håla ntjlåpper et gan • 
fka kallt väder. På flran - 
den är fanden Jomligflä- 
des brännande het fle flåen- 
de til någon del aj järn- 
korn , bvilka dragas aj 
magneten. 


Om tilfålliga 

Miguel, en af Azorerna, upffock 1Ö38 i Jun. 
en anfenlig 6. Likaledes 1720 i Nov. en i- 
mellan S. Miguel och Terceira, fom fmånin* 
gom blef få hög, at hon lågs 7 eller 8 mil. 
Lågor, ften och afka kallades up emot Ikyar- 
na och filkar dogo omkring af hetta. Ön 
tycktes beflå af halkeliga pimpltens klippor och 
har federmera få fjunkit', at bon 1722’i Mars 
var juli vid vartubrynen. I denna nejd Ikolä 
ock 1591 och 1628 nya öar upkommit, men 
beråtteiferne åro ej påliteligezl 1766 i 03 :. blef 
genom jordbafning ön Trinitad få andrad , 
at högfla bergen fjunkit nåltan jåmnt med 
öfriga marken. Utaf alt detta kan nogfamt 
inhåmtas hvad förändringar hafsbotten genom 
jordbåfningar undergår. Nya öar upkonimä,- 
gamla fjunka , o. 1 . v. Lös grund Ikakas lin- 
drigare ån falt. Ön Ormus har ofta , men 
mindre betydande Ikålfningar, ehuru full den 
lkall vara al fvafvel, faltpeter, m. m. 

Elafprutande berg åro på det torra rök- 
gångar eller Ikorllenar , fom afFöra en hop 
åmnen, hvilka annars under jordbåfning Ikul- 
le vara långt farligare. De röka, kalla lågor, 
älka , ftenar öch ibland glödande llrömmar af 
fmålta åmnen, fom llelnade kallas lava. Hår- 
Vid ,» men i lynnerhet förut Ikakas hela nejden 
med halkeligt buller. Vilfa tider uphörer bran- 
den , men de tåndas åter och tyckas endalt imed- 
lertidhvila för at famla nya krafter. En del Vul- 
caner flockna vål aldelesut, men få börja ock 
andra berg at brinna, fom aldrig förut va- 
rit tånda. Uti 

i) Om 15 91 och 162$ ars oar > Jc Hr. Rafpes bok. 


förändringar. 179 

Uti Europa åro få fådane. Hekla på Island 
år rycktbar. Den (kall förft utbruftit år 1 104. 
Sfcdermera har den brunnit 1157, 1222, 1300, 
då den råmnat ånda igenom, 1341, 1362» 
1389, 1558, *638, och 1693 *)• Alt fedan 
har den ejrokten gång; men Krafle, Roblegau 
och Oeraife tyckas blifvit eldllåder i (lållet/fc). 
F.ldfångt vatten /), pimpften, a(ka, ja ftora 
fltömraar fvafvel m ), hafva blifvit utkallade 
ifrån Hekla. 1766 d. 5 Apr. började den åter 
: efter 73 års hvila, at under håffig jordbåfning 
ikafta eldlågor, (len och alka , hvaraf 9 gårdar 
4>å (odra fidan blifvit förftorde, famt en hopi 
kreatur omkomne. 

Om Grönlands eldfprutande berg har mati 
drigen pålitelig underråttelfe n)% Alt ifrån 

M 2 Bomi 


z) Pontoppidan. 

k) Horrebow , Nachr. 
von Island , f yz. 

l ) P oy. an Nord , 
iom. I. 

ni) Pontoppidan be- 
rattar , at der af blifvit 
hämtat til Danfka krut- 
brukens lehof. 

11) Kircher ( M. S. 
\tom.i.)berättar om Barth. 
Zenetus, enVenetian och 
DanfkAmirafat han fun- 
nit et eldfprutande berg 
t>å Grönland , vid hvars 
fot Domini kaner 


låtit upbygga klåfler af 
pimpften , (öm berget ut- 
kaftat , hvilken haft den 
befkaffenket , at han klib- 
bat , Jom judénbeck, då 
han fucktades. Vatnet af 
en varm kalla fkola mun- 
karna genom rör ledt til 
klåftret , famt dertned 
varmt fina rum , kokat 
och bakat. Cranz berät- 
tar , at detta S. 7 hom& 
klåfler legat på lilla on 
Onartok , Jlrax i W om 
Grönlands ytter (la udde i 
' at det namnes i Dan - 


rgo Om tilfålliga 

Bonn til Bingh ochRidesheim åro 2 rader be% 
åmellan hvi/ka Rhenftrömmen rinner, Top- 
parre åro brånde och hafva opningar likt* up* 
redvånde coni. Vid Andernach finnas dc mörk- 
grå och pipuge ftenblock, fbm brytas och fål- 
jas under namn afRhenlåndfk qvarnften. Trafl 
år ock et vulcans åmne från della trackr, ehu- 
ru hiflorien knapt gifver någon underråttelle 
om underjordifk eid i nejden 0). 

Bergen uti Auvergne hafva fordom va- 
rit eldfputande, ehuru inga fpår finnas uti hi- 
ftorien derom. Volvic haren conifk fkap- 
nad, fom de flåfie vulcaner. Foten befiår af 
blek granit, hvarötver ligger en bådd af al- 
lehanda pimpften: håruppå mörkröda eller 

mattfvarta ftechlåck med ojåmna kanter, al- 
deles fom flagg, hvilka betackas af pimp- 
flen , och öfverft år en mjuk grå (ten uti flo- 
ra maffor. Litet nedom fpitfen år en trattlik 
opning åt sw, hvaråt åfven lavan finnes. Åt 
N och o år alt med pimpften tåckt. Åt w 
bar rågn blottat hvarf ofver hvarandra af 12 
til 15 tums måcktighet, hvars fogningar icke 
åro fyllde med m<vgel eller flika arter, fom 
uti vanliga berg. Åmnet låter ej heller bry- 
ta fig uti parallela lager, utan i alla kofor. Det 
år hardt, pipogt, jårngrått och får en pulver- 

hin- 


fkn krbnikan , men ej i 
Island (ka Jhifter. 

0) Tacitus nemnerut 


ocb förödde anda intil 
murarna af Cd/n , utan 
at rågn eller Rhendröm - 


O t J- a^liua ncrnucf r ~ 

brytande eld-, fom for- j men förmådde hindra det, 
flår de en dad hårflådes\Ann. XIII . 


förändringar. igi 

hinna (effiorefcentia) i luften. Puy de dome 
har lika (kapnad och opning, dylik pimpflen, 
lamt afkblandad jårnhalltig flagg, ir eller 1 6 
lådana flocknada vulcaner finnas på {'amma 
bergftråcka. Guldbergct år en ftråckning i 
form af håflfko. hvars doning år åc no, och 
det egenteligen få kallade Guldberget ligger 
Vid rundningen. Dels fkannad årconifk, men 
vifar ej famma eldfprutningsåmnen, fom de 
andra, formodeligen af mera fkog och väx- 
ter bortgörnde. Capucinern år en oformeiig 
pik, troligen emedan han icke nog olta brun- 
nit. Varma bader finnas omkring alla nåm- 
da bera, tillika med en myckenhet ftenkol, 
bergolja, m. m. Å fkillige berg på denna 
Itråckan hafva dock icke brunnit , hvilket de- 
ras fkifer tvdeligen g-tver vid handen. Gra- 
nit och tak- fkifer utgöra kroppen af de berg 
der Pi kerna finnas, o.,h defle åmnen drifne 
för flarkeld, gifva åfvenfådanflaggoch pimp- 
flen, fbm finnes omkring dem, Svarta och 
ibland gula gtaskom finnas hår uti lavan, 
h vars böjningar för ofrigt aldeles likna de , fona 
märkas på Vefuvius />). 

På hela Appennins ftråckning finnesflerftådes 
lav, der har följakteligen förr varit vulcaner y). 

Vefuvius ligger ftrax vid Neapel. Det år 
lenflakadt och utan lammanhang med Apcn- 
inin. Den våftra eller emot hafvet belägna 

M 3 fi- 


p ) Hr, Guettard , 
\Mem. de P Ae, de Paris , 

J7J2. 


q) Hr. De la Conda- 
mine, Mem.deP.Ac, di 
Fat is, /7J7* 


Ig2 Om tilfålliga 

fidan år ganfka frucktbar r) , men på de an? 
dra les bara alka och förbrända ftenar. Det år 
delt i tu. Södra toppen iöm nu egenteliga 
kallas Vefuvius, år öfver hafvet 3834 och öf* 
ver dalen 813 fot högt, men norra delen, eller 
Monte di lomma, år 18Ö fot lägre, gcår i half* 
cirkel omkring den förra och äger på öftra 
ändan namn af Octajano efter en vid foten 
liggande by, åfven 1cm den vå dra af byn 
Somma. Dalen iroellan delTa hégder heter A- 
trio di Ca vallo. De gamle mena förmodeligen 
med Veluvius det lom nu bår namn af Monte 
di Somma, hvilket utantvifvel af under]ordilk 
eld år danat, ty dels utåt kringvarande fält flut- 
tande hvarf beftå af grå allo med pimpften, 
gråblå lava med fvarta fkörlflilor, famt en 
fvart lava med granatlika hvita cryftaller: des* 
fe omvåxla utan ordning, dock tyckas alk- 
hvarfven vara de flefia. Hvarderas måcktig*. 
hetär omtrent 1 - 2 fot. Tvarsöfver hvarfven 
gå lodråtte, eller ej långt derifrån lkilde band, 
til 3 fots måcktighet, beftående antingen af 
gråblå lava med eller utan Ikörl, eller ock 
fvartgrå lava med granatlika cryftaller, lom 
af tiden mycket blir v. t angripne. Ingen Hi- 
ftoria nemner, at Monte di Somma någonlin 
brunnit, dock gillades redan för 1700 år le- 
dan, atdet varitantåtidt : det belkrefsdå hafva 

en 


r) I fynnerbet bekant 
af Vinn Greco , Malatefla 
och Lacryma Cbrifii, fom 
af drufvortilredas , bvil- 


ka vuxit på de gulbruna 
afkbögarne vid foten af 
V efuvius . 



förändringar. 183 

en flor ofruktfam flått ofvanpå , til fårgen 
grått, fullt af hålor och pipugheter, famt fo- 
tiga ftenar s). Flere qvarlefvor efter urmin- 
nes eldlprutningar i denna nejd anföras vid flu- 
tet af denna Vulcans befkrifning. Fotens om- 
krets af alla tre år vid pafs 4, och af Vefu- 
vius en fara, 1 mil ( fig. 22 och 23 ). 

År 79 d. 24 Aug. eller ftrax efter Kej- 
far titi antråde til regeringen utbraft den 
med grufvelig voldfamhet och begrafde tre 
ftåder. Herculanum, eller fom de gamle kal- 
la det, Herculaneum, var 16 år förut d. 5 Febr. 
under Neros tid tillika med Pompeja (de 
gamlas Pompeji) nåftan i grund förftord af 
en håftig jordbårning t). Betäckningen fked- 
de 79 med fvartgrå afka, famt ftycken af pimp- 
och kalkften, hvilka federmera fammanvuxit 
til hård få kallad Tuff Olyckan tyckes ej kom- 
mit få häftigt, at icke en hop folk fådt råd- 
da fig, ty rått få benrangel och flyttelige dyr- 
bare faker åro der fundne u ). Sjelfva åmnet 

M 4 må- 


s) Strabo, L. F. 

t) Seneca, N, L, 
Fl. c. 1. 

u) Herculaneum nem- 
nes förft ^/Strabo. Mar- 
tialis ocb Statius Jätta 
den bland Jldder , fom ge - 
nom eldfprutning blijvit 
éfverfvåmmade , men D10 
Caflius, bvilken lefde 
kring är 230 , /äger för fl, 


at det fkeddei Titi tid. 
Han berättar , at en o- 
trolig mängd afka fy Ide 
luft , jord ocb bafvet , 
förgjorde djur, öfverhölj- 
de Herculcmeumocb Pom- 
peji , juft då folket var 
pa fkädofpel , förmörka- 
de fölen, flög til Rom , 
ja ända til A/rica, Sy 
rien ocb /Egypten. 


184 tilfalliga 

måfle varit brännande, ty alt utantråd är ko* 
lat, åfven inuti hus, der nägot inkommit, 
men huru det kunnat trånga in och noga fyl- 
la våningsrum år ej lått at förklara. Vatten 
tros vål hafva fordt afkan, emedan Statuer 
funnits noga deruti af formade, men då har 
ingen forkolande hetta kunnat bibehollas. Hvad 
annars formningen angår få år den moje- 
lig genom dagvatten, lom ledermera trångt 
ned til fint och fammantryckt pulver om- 
kring någon flod. Andra antaga en genom 
fmelt bituminoftim flytande eldftröm , fora 
haft afka med fig ar) , men en få ymnig jord- 
fetma har ej aldeles kunnat forfvinna, ty, om 
den ånnu varit rinnande vid ankomften til 
Herculaneum, måfle någon quarlefva funnits, 
Stminftone då hus deraf blifvit fylde, öfver 
förfta fyllningen fynas marken af 6 båddar, 
med litet matjord imellan , förmodeligen lagde 
vidfårfkilte utbrott. Fyllningen öfver Theatern 
är 74, och nårmare bafvet ixo fot djup. Hår- 
öfver hafva i fenare tider Portici och Reflna 
blifvit byggde, inemot 1 mil i våfter från 
Vefuvii fval; y ). 

Pom- 


x) Hr. Della Torre 

i Hifl. om Vefuvius . 

y) Mm tviflade ännu 
om ftdUet der Hercula - 
veitm legat, dä detfbrfi up- 
tacktes af den anledning, 
at Prins <T Elbeuf E- 
vianuei af Lotbringen } 


fom rjod kom til Neapel 
med en Kejferlig 'armé 
emot Philip E, här gif- 
te (ig och bbrjade lata up- 
hygga en malm gärd vid 
Portici . Til Stuc arbeten 
användes pulver , fom en 
bonde via brunns gräf- 



Pompeii ligger en god mil i S från Ve- 
fuvius. Betäckningen befiår underft af grå och 
högre up af fvart afka, blandad med pimp- 
flen och helt Imå måffc forvitrade granatlike 
cryflaller, fom alt hopvuxit til Tuff: mäktig* 
heten år 16 til ig fot. På ofverfla matjor- 
den, fom år några fot djup, våxa flora tråd 
och utvalda vinftockar. I flere hus åro fund- 
ne benrangel med guldringar och or-håogen: 
på gatorne fonderflagne fceleta» ja hållarmed 

f ranna feldon, m. m. z), fom tyckes utmår- 
a, at afkrågnet hadigt öfverfvåmmat, dock 
har det icke kolbrånt. Herculaneum har for- 
modeligen fådt fm fyllning från flora gapet och 
Pompeii från någon närmare öpning ttj. Quar- 

M 5 lef* 


ning der funnit, och Pr in- 
fen knpte rättighet at 
fortfåtta gräf ningen. Fm 
grop bbrjades och om nå- 
gra dagar träffades Her - 
eulis flod, ledan en Cleo - 
patra , m. m. Detta var 
jufl ofver Tbeatern. Om - 
Jider forbbd Regeringen 
vidare gr åf ning och blef 
ingen ting mera funnit 
tils 1736, då Don Car- 
los kbpte egendomen. Man 
gjorde et bfver go fot 
djupt fchakt , fant tem- 


fkrifves uti det pråckti - 
ga vår ket om Herculanfka 
antiquiteterne . Hela Ra- 
den år efter hand b lot- 
tad, men fä fnatt de flyt- 
telige märkvärdigheter 
hunnit borttagas åter i- 
genfyld for byggnader . 
nes (åkerbet,fom der ofver 
åro anlagde: tbeatern al- 
lena år låmnad hpen. 

z) Hr . Hamilton, 
Phil. Jr. 

a) Interim e Fejuvio 
mmite p lur ibus locis lat is- 


pel, gator , en Jupiter Jflrme flammas , utque in* 
of gnid, m.m.fom be - 1 cendia reluccbant, qm* 


•t 





a $6 Om tilfålliga 

lefvorne uptåcktes flumpvis af bönder, fom 
der gråfde för at plantera: 17*5 börjades med 
blottandet och låmnas af denna ftad opet, 
bvad fom en gång afrojts, 

Stabiae, fom åfven 79 blef olycklig, lig- 
ger i mil i s från Pompeii , har aldrig helt 
blifvit blottad, utan flyckvis och fedan åter i- 
genlagd. Dede tre genom eld förödde flår 
der åro at anfe, fom archiver, utur hvjlka 
våra tider fådt mångfaldig underrätte! fe om 
de fordne Romares våt ktyg, karl, konfter,fe* 
der, m. m. b ), hvaraf annars tiden och van- 
drande folkflags raferi fåkert utplånat alla fpor. 
För éfrigt åger man ej vidare underråt- 
telfe om detta förfta Vefuvii bekanta utbrott, 
ån at ftrax efter middagen d. 23 Aug, på mer 
ån en mils afftånd, fyntes derucur upfbga et 
moln likt en tall med hog flarn och tilbaka 

böj* 


rum fu/gor claritas 
tenebras nochs pellebat. 
Se Plinii bref til Taci- 
tus, det i6:dei Fl boken. 

b) Här aro upgrafde 
en myckenhet ypperliga 
floder och pelare. Deras 
målningar voro pä mur 
med färg , fom ej gick i- 
genom , bvilket vär tids 
Frejcogör . Manbartrodt 
de gamla endaft hafva be- 
tjänt fig af 4 färgor , men 
man finner här näftan al- 


la nu brukeliga , hvilka 
vid fbrfta blottandet ära 
ganfka jkona , menjedan 
mycket ändra fig. Fön - 
ftren ära mäfl toma med 
träluckor , en del med ma- 
rienglas , och en del med 
vanligt gins, men helt 
tjockt. Alt glas har här 
mift (in glans. Agg äro, 
fundne ofkadade och en 
torta i en ugn. De män • 
ga päfundna Papyri lof - 
va mycken uplyjmng. 


förändringar. 187 

faöjde grenar, h vilken var än h vit, ån fvarf, ån af 
annan färg: eldslågor märktes utbrifla på fle- 
re (fållen, jorden (kakades väldigt , hafvetdrog 
fig flere gånger från (tranderne, rökochfvaf- 
velffank kändes , dagsljufet vändes i mörker 
ocb brända (tenar, famt en myckenhet afka 
rågnade ned c). 

Sedermera räknas til närvarande tid 28 
utbrott, nemligen år 203, 472, 512, 68 S, 
993 > 1036, 1049, 1138, H39> 1306, 1500, 
1631, 1660, 1682, 1689, 1694, 1698, 1701, 
1717, 1730» 1732, i737> 1749, I75 I > 1 754> 
1766, 1767 och 1771, Fore 1036 tros Ve- 

fu- 


c) Se Plimi den yng- 
res bref l. c. Hans mor- 
broder Plinius den äldre, 
fom fkrifvit Hifi. Nat. 
omkom vid detta til} al- 
le. Han var Amiral , vi- 
ftades vid Mifene och fick 
får (i af fin Sy fler ber ät- 
telfe om det ovanliga 
träd -lika molnet. Han be - 
flbt at närmare betrakta 
det pä en lätt fregatt , 
men nytjade fédan nägra 
galler er fbr at kanna räd - 
da nä got i Retina , dock 
kom han ej dit , utan mä - 
(te vända fig ät Stubia , 
der han med all finnes 
fiillhet fpifade om afton 


och ladefig at fofva , men 
när a/kan blef fbr ymnig 
väcktes han och bejlbt at 
välja fria fältet. Ehuru 
fölen redan apgådt måfle 
man med facklor lyfa fig 
ned til fir anden , men 
hafvet fants ännu fbr 0- 
! roligt , han lade fig der- 
fbre här pä marken. An- 
te ligen nödgade en flar- 
kare fvafveä -flank at äf- 
j ven öfvergifva detta fläl- 
le , 2 drängar lyftadeho- 
! nom iip, men ban fbU 
flrax dåd nad , f armode - 
ligen quäfd , ty ban plå- 
gades fbr ut': af andetäp- 
pa. 


i 83 Om tilfålliga 

fuvius endall hafva kallat alka, Hen , rök och 
lågor, men då forfl en Imelt ftxém eller La- 
va. Vanligen går vid et utbrotc få til, at forfl 
Ikakas nejden hela månader och underjordifka 
tjutningar horas, dock uibraft det 17^4 d. 2 
Dec. utan buller och på 2 Hållen: fedan ut- 
kallas från fjeifva gapet i flere dygn åmnen 
af åtflkillig finhet, ifiån afka til ftora block, i 
fynnerhet af Itelnad lava, dock följa ibland 
andra flenarter med , hvilka långre fram {ko- 
la upråknas. De updrifne åmnen hinna i mon 
efter kraften , lom föfer dem, och fin egen 
belkaflfenhet, til olika högd. 1714 i Dec. ka- 
llades röda flenar få högt, at 5 fec. behöfdes 
til nedfallet, fom 1 varar emot 400 fots hogd, 
och 1767 i Sept. gingo 10 lec. til under fal- 
let, hvilket kråfver i6co fots hogd, då ej. rö- 
kens rnotflåod råknas. Låga vilar fig narte- 
tid och tök om dagen, hvilken tillika med 
ofriga utfprutningen ibland förefiåller en hög 
tall llam, hvars quillar tillkapas af deikrok- 
linier nedfallande åmnen. Sådan var utfickten 
79 d. 23 Aug., 1765 d. 26 Mart. och 1767 d. 
ip Oét. Fårgen år olika efter materiens egen 
och defs Ikiljaktiga hetta. Alkan kallas lång 
våg, ofta 3 til 6 mil, ja den foregifves, men 
utan Iken af trolighet, hafva hunnit, ej alle* 
nalt til Rom, utan til Syrien och JEgyptend). 
Underftundom Ikall den utgöra rinnande eld- 
fhömmar, hvilka efter aflvalnirgen ej vifa 
annat , ån bara alkg. Så förmodas det bafva 

Ikedt 


d) Dio Caffius, 


förändringar. Ig9 

Ikedt 512 e) y och fkall åfven vårkeligen va- 
ra håndc 17^1 och 17J2 /). Fiere gånger haf- 
ver vatten i ftörre dier mindre mångd blif- 
vit utfprutat. 1631 d. 17. Dec. utftrömmade 
en fådan myckenhet, at tråd uprefvos, hus 
kullkaftades , en proceflion a f 500 perfoner 
dränktes, utom andra, och flöden hårjade ån- 
da inemot Neapel. Strax förut fånkte fig haf* 
vet i viken anlenligen, och efteråt funnos al- 
lehanda fnåckor med (vafvel-luckt, dervatnet, 
fom var falt, framfarit. Branden börjades da- 
gen förut om mårgonen. 1698 före utbrot- 
tet föll hafvet j gånger få ut, at fifk häm- 
tades på ftranden. Strax derpå kringkaftades 
et afkblandadt kallt rågn vid klar himmel, 
hvaraf befucktade växter uttorkade, ehuru i 
Maj månad : marken öfverdrogs med hvit 
materia af kokfälts finak och hafvet upvråk- 
te död flik. Vattenflrömmar åro ock markte 
3306 och 1751. Et fråtande vatten föll i form 
af rågn 1737, i flutet af Maj, men efter ut- 
brottet. 

Lavan utrinner antingen fom et fkum 
långfamt ufur ljelfva gapet, eller håftigt och 
med mera ftadga bryter fig fram på flera ftål- 
len af fidorne eller foten. Utbrotten fke fållan 
utan flarka knallar, hviika ibland horas fom 
canonfkott til Neapel, hvaråft åfven fkaknin- 
gen ftundom år få båftig, at dörar upftétas 

och 


ch Caffiodorior^ Pro 
copii befkrifmng gifver 
anledning at tro det. 


f) Della Torr ejåger 
fig då hafva obferverat 
denna o?nfiåndighet. 



190 Om tilfålligä 

och fonfter förloras, hvilket hånde 1767. Åf 
den fmelta ftrommen år häftigheten naturligt- 
vis ftörft i början, men hinner fållan til 3000 
fot i timan, fom dock hånde 1751, jå 
det förfåkras at den vant inemot 3 gånger 
ftörre 1767 d. 28 Mart. g). Annars kommer 
den fedan helt fackta, ofta ej 30 fot i timan : 
breder ftg ut efter mängden vid pafs 1 5 fot 
djupt på foga fluttande botten, tunnare på bran- 
ter och tjockare på flåtten. Segheten år la- 
dan, at den rullar vid 45 gr. fluttning. Sto- 
ra hus och växande tråd uppeholla genom ky- 
la och fucktighet, tils de hunnit genomvär- 
mas, ja fora ftrommen ibland åt annan led. 
Den liknar aldeles en flod af fmelt flagg, fom 
på ytan år blåfig,- ojåmn och full af pimpften 
eller andra främmande åmnen, fom deruppå 
flyta. I mörker Cer den gloggad ut och vi- 
far de aldratåckafte brinnande calcader, men 
om dagen utmärker den ftg på på långt holl 
endaft genom hvit rök. Hettan afholleråfka- 
dare åtminftone iofot, öchårfåftark, at den 
fomligftådes efter et års affvalning ej kan för- . 
dragas af handen: maflån fynes utanpå glög- 
gad några dygn, och inuti ofta öfver én må- 
nad. Under affvalningen fpricker ytan tåm- 
meligen djupt. Vid hvar brand undergår ber- 
get mårkeliga förändringar. Éfter åf 1500 
rafade toppen. 1631 var trattlika opnin- 
gen med fkog bevuxen: man gick ned § 

mil til en gråsrik flått, mittpå denna varen 

grop»' 

g) Hr. Hamilton. 


förändringar. 191: 

grop, uti hvilken man med fvårighet korn 
iåfven få långt ned til en plats, hvaråft ge- 
nom épningar utbrufto roea häftighet olide- 
ligen kalla våder: toppens omkrets var då 
éj långt ifrån 1 mil b). 1685 och 16S9 

upvåxte i fvaljet et nytt berg af några ico 
fots högd. 1737 var neduti en liten fjö: vid 
detta års brand braff berget på fidan. Et fåll- 
fkap, fom året efter gjorde mätning , fant vid 
foten omkretfen omtrent 3 mil, hogden of- 
ver hafvet i s 4857 fot, i n 4905, fvaljet nå- 
flan rundt 1950 i diameter, fynliga djupet 
650 och bottens omkrets 250. Hår låg fedan 
fnö fomliga år, men 11749 opnades botten på 
flere flållen , hvarigenom lågor och fyllning 
Updrefs få, at djupet 1750 var endafl 230: vid 
följande årets flut, då utbrott fkedde, lom va- 
rade 3 månader, var det knapt öfveri2ofot, 
och emot flutet af 1754 hant det ej til g o. 
D. 3 De'c. fiftnemde år öpnade lavan 2 nya 
utgångar och inuti fvaljet upvåxte et nytt co- 
nifkt berg, hvaråft ned kallade ftenar ej hördes 
taga botten, men det foll efter hand ihop och 
aldramåfl 17592). Et an nat berg upvåxte 1765 i 
Sept. Inom flora gapet på 20 fots djup var 
d. 15 Dec. 17 66 en botten lik Solfatara i 
fmått: mittpå denna flod et litet berg, hvarsge- 
nomborada topp ej råckife öfver flora craterens 
brådd, och kunde makeligen råknas 100, in- 
nan 


h)Dom Ignazio Ser-j i) Hr. D’ Arthenay, 
fentino, Hill, del mon- i Mem. des Sp/v. Etr. 
te VeJuvio<\ * | tom, IF 


192 Öm tilfålliga 

nannedflåppteftenarhunnoned. D. 7 Äug. 1757 
utbröt en , lav -dröm på (idan, (om fylde imel- 
lancrateren, ran öfver den (amma d. 12 Sept, 
och gjorde det (edan, ån på en, ån på annan 
fida: imedlertid hade lilla berget d. 1$ Oå.ifråra 
Mars månad hunnit til 190 fot. 1 dalen i- 
roellan Somma-berget och Vefuvius , flöt la- 
van 70 til 80 fot djupt och fomligftådes f mil 
bredt. Den 22 var det grufveligafte buller af 
Vefuvius, (om någon mindes, men facktade 
fig famma dag k): d. 24 uphcrde lavan, fom 
från utbrottet til capellet S. Vito hade intagit 
1 mil, och fomligftådes fyllt vatten-utikårnin- 
gar af mer, ån 200 fots bredd, famt hälften 
få djupa: d. 25 och 26 upfteg ftark rök och 
a(ka kallades: ånteligen d. 27 Ocl. uphörde 
denna i manna-minne grufveligafte brand. Ef- 
ter fifta utbrottet 1771 år nu opningen elli- 
ptilk och (väljet likt en tratt, i h vilken på om- 
trent 100 fots djup år en botten med några 
hål, utur hvilka ftundom rök, lågor, ften 
och a(ka upkaftas. Från inre ftdorne och ut- 
omkring toppen rökte ånnu vid början af 
1772 beftåndigt, famt gaf, då vådret låg åt 
ålkådaren, en olidelig (vafvel-luckt. 1770 uti 
Junii månad befans Vefuvius lå hett , at Ther- 
mometern vilade 50 til 78 gr., då under upfti- 

gan- 


k) Pbpeln nödgade nu 
Cardinalen at i proces- 
(ion til Magdalence bro 
ut f bra S. Januurii buf- 
vud 3 bvars ojyn tros kun- 


na flyr a Vejuvius , ehu- 
ru det manga refor fun- 
nits kraft låd , denna gäng 
lyckades det likväl. 


förändringar.' 193 

gandet kulan gråfdes in i jorden på rökande ftål- 
len: vid toppen (teg den öfver kokpunöten 
och litet ned i lvaijet til n<5 /). 

Närlavanpå fidorne bryter (igflerefmåöp- 
ningar tillkapas öfver dem uphöjningar (mon- 
ticelli), efter råmnans ftråckning, fom det 
hånde 1760: på (amma fått kunna tilredas 
hvarjehanda grottor. En dylik betåckt gång 
danades 1771 på norra (idans brant, hvars 
långfta grenar gå vid pa(s hela 400 fot up- 
©m och 150 nedanföre et (tålle, hvaråft ta- 
ket bruftit och låmnat tilgång at befe, hvad 
annars aldrig kunnat åtkommas- Bredden år 
3-4 fot, botten, vaggar och tak aflava , fom 
i ytan ftelnat, h varefter den inre ånnu flytan- 
de tårs (ig någon ut våg at afrinna. Allafprickor 
och råmnor åro öfverklådda med hvitt faltj »). 

Vid flora utbrott (kola blixtringar mår- 
kas från röken, och åfven eldkulor (Feriili). 1631 
beråttas rök-columnen hafva ftrukit flere mil 
öfver land och derunder dödat medelfl blixt»). 
Något dylikt föregifves ha(va håndt 1767, och 
det år mårvårdigt, at vid eldfprutning upre- 
fte jårnftånger i Neapel befinnas ele&nlke 0). 

Skadan vid eruptioner hårrörer af (kak- 
ningar, kaflad afka, (om ofta gör anfenliga 
betäckningar, lavans våg öfver frucktbar el- 

N ler 

») Bracini. 

0) Prof. Va i ro har får 
Hr. Ferber berättat fig 
funnit det. Se b am nply- 
fan de Briefe aus JValfcbL 

2:dra Band. 


/) Hr. J. Howard , 
1 Phil. Tr. 1771, 

ni flr. Grefve S.Cron- 
I ftedt bevandrade denna 
1 1772 i Febr. 


194 


Om tilfålliga 


ler obrukad mark, famt ibland af vattu-flod. 

Sådant år förbollandet af Vefuvius, men 
Neapel har otvifvelaktigt ågt flere dylike eld- 
flåder. På fiåtten utom Monte di Som ma , vid 
Madonna del arco finnes inom 300 fots djup 
fpor efter 4 utbrott, fom ej kunnat komma 
från nu varande Vulcan, ja eruptions marken 
träffas åfven djupare ån hafsbrynen. Hela Cam- 
pagna felice har under 4-5 fots mullblandad 
alka pimpften, lava,m. m. Herculaneum och 
Pompeii åro byggde af Tuff och lava, ga- 
<orne dermed belagde, ja man har funnit un- 
der dellä fläder 3 lårfkiita hvarf lava öfver 
hvarandra, och kanfke finnas der ån flere , fbm 
ej blifvit blottade. De fornåmfla marken ef- 
ter underjordifk eld på hela denna nejd (ko- 
la vi nu i ordning befe, alt fom de åro mer 
och mer aflågfne från Vefuvius. Bifogadachar- 
ta med fin förklaring gifver härvid god up- 
lyfning. Då man från förfladen Chiaja, fom 
fijelf tyckes varit en crater, tager vågen 
genom Paufilips grotta /»), befinnas högderne 
beflå af hopftaplade och med tiden famman- 
vuxne vulcan-åmnen q). Aflroni år nu med 
lkog bevuxen, bar 3 polar med vatten , men 
for öfrigt torr och brukas til Konglig jagt- 
park: defs fkapnad och åmne bevifar tydeli. 

gen 


p) Strabo talar redan 
om denna grotta. Som- 
lige påflå at Lucullus, 
andre at Marcus Coc- 
ceius låtit uthugga den. 

q) Vitruvius kände re- 


dan Puzzoulans bind an- 
dande kraft. Deraffam- 
manvuxen 7 uff år et 
brukligt, famt i vi fl a af- 
feender rått bequåmt och 
dugligt byggningsåmne . 


föråndringari i$§ 

ged , at hår varit i urminnes tider en vulcan- 
mynning, och åro bråddarne ånnu vål beva- 
rade- Lago d’ Agnano år omtrent £ mil i 
omkrets och i fig fjelf ej annat , ån en med 
vatten fyld crater; vid Irranden på offra fi- 
dan år en i Lavabacken ucbuggen nåla, ytterlf 
ungefärligen io fot hög , men inuti lågre * famt 
goda 4 fot bred. Denna år från åklre tider 
bekant under namn af Edund-grotta (Grotta del 
cane ) , emedan med forfok på hundar plågar 
for refande vilas, at uturdefs botten en dodelig 
ånga upftiger, h vilken om lommaren hinner til 
en fots högd, men vintertiden knapt til 4 tum t 
den (ér blåaktig ut, blandas ej vål med öf- 
verlfående luft, lucktar lom gåfande cham- 
pagne-vin, flåcker eld, hindrar kruts äfbrin- 
ning, angriper ögonen, attraherar rök, men än- 
drar ej vioi-fyrups fårg. Flere fållfamma egen- 
fkaper Ikola nyligen vara utrönte, nemligenat 
magnetnålen i denna dunltdeclinerarovanligen 
llarkt, at magnet deruti ej drager jårn, at fibrefS 
retelighetderuti uphörer och ingen Eleåricitet 
;kan upvåckas r\ Ångan år icke för alla djur lika 
farlig. En ftor Gräshoppa (Gryllus) fördrager den 
lätimar; en ödlasquart* en groda § timas-) J 
;en hund faller inom få lecunder ned och blir 
Ityf, men quicknar åter, om han fnart kom- 
imer i fria luften; en tupp ger öf ver och dör 
Iftrax t). Väggarna åro våta til i fots högd 

N 2 från 


1 r). Prof. Vairo har 

berättat cl et for Hr. Fer- 
cber. 


s) Hr. Della Torre. 

t) Hr. Nollet , MentM 

/’ Ac. 


1 96 Om tilfålliga 

från botten och i detta hvarf finnes ofta’ til \t2 
grader ftörre vårma, ån utanföre a). Svett-bad 
(Sudatori di S. Germano) åro bredvid i vulcanilk 
TufF uthuggne. Dylika dödande ångor (Mofe- 
ta) finnas annars på många ftållen kring Vefuvius 
och ./Etna, men endaft ftrax förut, under, el- 
ler efter utbrott : från botten af åcfkilliga rutn 
uti Pompeii upftiger en nåftan lå beftåndig, 
fom i Hundgrottan, åfven fierftådes under 
gammal lava, befynnerligen af år 1631. Då 
lådan dunft dragés in i lungorne kånnes en- 
daft en quåfning, fåfom öfver kol-eld x). 

Solfatara år beiågen vid Puzzouli , | mil 
från Neapel i råt linia, famt var i fordna ti- 
der kand under namn af Forum Vulcani och 
Campr leucogaei : den år åfven ej annat , ån en 
infallen Vulcan, ehuru man icke vet hvad tid 
den brunnit y ). Når man hunnit up på den- 
na uphögning, fom bequåmligaft fkervidfö- 
dra åndan, tråffas en med högre bråddarom- 
gifven botten, vid pafs 1400 fot ling och 900 
bred. Grunden jbeftår af hvit lös jord, och 
förråder genom ljudet, då någon ting hårdt 


a) såbbé Nollet fant 
1748 värman i luften 18, 
men vid botten i grottan 
29 gr. efter Reaumurs 
indelning. 

x) Della Torre vå- 
gade förft fårfoka ångan 
på fig fjelf , bvilket fedan 
Jhdt af Herrar Nollet, 


De la Condamine , 

■ yf Forum Vulcani cir- 
cimqnaque inclujus fu - 
perciliis ignitis , quapas - 
fim tamquam e caminis 
incendium ma gno cum 
fremitu exfpirant: cam- 
pns fulfure traelili efi 
plenus. Strabo, Lib. V. 


förändringar. 197 

flås deremot, fina underjordilka' håligheter. 
Ingen låga vi far fig hår, men fucktig hepa- 
tilk r6k uptrånger på många ftällen. Ned- 
trängande dagvatten uphettas af fordold eld, 
förmånges med uplofliga åranen, updrifves til 
en del i ångor och reflen rinner ut vid Pi- 
I (ciarelle på ytra foten i no med 2 til 3 bru- 
I iånde Iprång hett vatten, fom lucktar fvafvel* 
I lefver och Imakar alunaktigt. Backarne om- 
kring eller bråddarne le ut lom krita, men å- 
:ro intet annat, ån en af vitriol-fyra til hvit- 
het calcinerad lava. At få år intyga många 
: omftåndigheter. Åmnet träffas i hvarf , til åt- 
Ikiiliga grader mer eller mindre foråndradt, 
ofta ännu hylande de granatlika cryftaller, fom 
•äro lå allmånne i gamla lavan: nerltådes ut- 
märka fig genom röda, blåaktiga, grå eller 
fvarta ränder de krokar och böjningar, fom 
fega lavan under fitt flytande tagit: den up- 
ftigande röken år ock fur, famt gör bLå ve- 
getabiiilka fårgor röda z). At undanröd- 
ija alt tvifvelsmål har jag tagit Ivart lava från 
i Vefuvius, utftålt den for rök af vitriolsfyra och 
:efter hand ledt den blifva lös och hvit inom få 
itimar. Medelff flik fur dunfl: alftras alun , der 
'den trånger genom lera a), och felenit der 

N 3 kalk 


i z) Hr. Fougeroux de 
liBondaroy, Mem. de /’ 
Ac. 176 j. Han nekar ut- 
trycke/igen at roken hek- 
tar bepatifk , utan J äger 
iden äga fvajvel-lukt och 


väcka hofta. 

a) Manfbrjlär af ven, 
at bär af betjäna fig i 
fort, ty om fommaren 
I ocbtorratiden röker Ipar- 
I { ammar e , derföre upj 


198 Om tilfålliga 

kalk på några ftållen råkas. Jernvitriol tråffas 
åfven , noen ej ymnigt: likaledes Raufchgeib 
i 6:kantige hoptryckta prifmer med 2:fidjga 
fpitfar:lvafvel anlågger fig i cryflallinilka korn, 
befynnerligen, der myckenhet rök uttränger b g 
och gulaktig falmiak famlas på öfverlagda kruk* 
Itycken vid vida öppingar. Utur ftora rök- 
hålet emot nordoftra andan, upftiger en tjock 
imma ibland öfver 20 famnar, då det år lugnt 
och gifver i mörker en fvag lyfnad : papper 
antåndes der ej, men fortares dock fort: guld 
angripes ej, men koppar och filfver { vattnar. 
Foga (vafvel anlågger fig deraf. Emot öftra 
kanten år en liten vattenfamling, fbm fynes 
koka, ehuru den ej åger mer, ån 35 gr. var- 
ma: Pifciareile (prången åro hetare. Sjelfva 
grunden år varm, men ej altid mårkeligen 
förr ån på några tums djupr). Vid fudvåftra 
kanten v|xa några Caftanie-fråd di , men an> 
nars tråffas på Solfatara ej annat, ån Arbutus 
lUiedo och Erica carnea ? 

Mon- 


gråfvesdå be la ij fot både fvajvel ocb a Iun. H 


djupt ocb fy lies med fly c 
ken af de multnade lav- 
båddarne , hvilka fedan i 
(In tid utlakas ocb gij- 
ya alun. 

b) En tid af definie- 
rades fvaftet i flen retor- 
ter fr an Rom , men det 
bar fig ej långe, Plinius 


N. L. XXX Ef c. 1 j. Pi- 
fciareile nernnes i 31 bo- 
ken , andra capitlet un- 
der namn af jontes len- 
cogtdi, 

r) Hr, De la Lande, 
Eoy. dl Italie. 

d ), Hr. Fougeroux, 
ej Hr, Ferber , Briefe 


talar redan om Sol fat ar as j aus fHållcbland. 


t 


förändringar. 199 

Monte Barbaro, nu Gauro kalladt, beflår 
af vulcan-åmnen, och defs crater af anfen- 
lig omkrets, innefluter en ganfka bördig 
botten , til hvilken på offra fidan med konft 
år gjord en öpning. Hår formenas drufvor- 
ne vuxit til de gamles beprifada vinumfaler- 
num. 

Monte nuovo upkaflades 1538. Hela a 
åren förut (kakades nejden få af jordbåfningar, 
at invånarne tänkte på bortflyttning; 20 ha* 
fliga riffningar kändes dygnet förut. D. 29 
Sept. kl. vn e. m. utbruflo fulla lågor, haf- 
vet drog fig tilbaka få at en flor mängd fifk 
blef quarliggande, foglar nedfollo utur luften, 
imellan Avernus, Monte Barbaro och hafvet 
bröts öpning, hvarutur kaflades utom fvart 
och hvit rök, afka, i början med vatten, men 
fedan torr: på 41 timar upffaplades en högd 
af 2C0Ö fots högd och omtrentf mils omkrets, 
hvarefter mynningen fyldes och alt blef flilla 
i hela granfkapet f ). Byn Tripergola blef då 
forfånkt och kanfke Lucrinfka fjön fylld. Sjön 
Avernus, fom förut hade gemenfkap med 
hafvet , intager nu en crater beftående af erup* 

N 4 tionsr 


f) Marco Antonio 
delli Falconi och Gia- 
como di Toledo haf- 
va bägge varit ögnavit - 
nen til detta utbrott Jom 
; de befkrijvit. Den fena- 
re Jdger utryckeligen , at 
•Avernus förut ägde ge- 


men/kap med hafvet. Lu- 
crinfka fjön , fom Roma- 
rena gödde oftronuti y ta- 
lar ingendera om. Mon 
den förut fkurit fig ut i 
hafvet ? Nya berget kal- 
las af Rajus Monte de 
cinere. 


200 


Om tilfålliga 

tions-amne g). Vid den del af foten, fom 
hafvet råckerti!, år landen dåndigt varm, e- 
huru under vatten. Bredvid år en trång gäng 
om 130 deg, til en het kålla af hafsvattens 
fmak, i hvilken filk och kött kunna kokas u- 
tan at £å ofrnak, och ågg blifva i ognablek 
hårda: den kallas Neros bad, Immanafvat- 
net brukas hår emot Neapolitanfk fjuka. 

Invid Baja Caftell åro tydeliga vuican- 
mynningar , och har förmodeligen Maremor. 
to varit en dylik, utur hvilken Mileni udde 
och höga grunden deromkring bhfyit lagd. 
Vid Mifenum upftiger ånnu dödande ångau- 
ti et hvalf. 

Cuma, en af de ålfta Italiens ftåder dar 
på Tuff. Under jordilka eldens vårkningar i 
defs granlkap hafva tillkyndat hela nejden namn 
af Phlegra och underhollit fabeln om Jättarnas 
nederlag härdades medelft Jupiters blixt b). 
Med få ord : ifrån Sorrentilka flåtten til emot 
Capua tyckes öfre grunden vara vulcanilk, 
hvilket fålt innedånges af cn Apennins gren 
kommande från Monte Caffino, drykandenorr 
om Capua förbi Caferta i krok åt Salerno och 
Sorrento. Dede berg bedå af matt ljusgrå kaik, 
hvarunder vid Salerno i vattubryn vifar fig 
lerlkifver i), öarne Capri och Rovigliano å- 
ro ock af kalk utan eruptions marken. Men 
mera om Veluvius, då vi förd öfverledt an- 
dra namnkunnige Vulcaner. Mon- 

g) Virgilius fäger> at h) Strabo L, V. 

foglav dogo ofver Avar- i) Hr, Ferber. 
nus. 



201 


förändringar, 

Monte Gibello eiler Aetna har från ur- 
minnes tider brunnit /(•). År 139, 136 och 
135 for Chrifti födelfe; under julius cä- 
sar; under caligula ; S12; men befynnerligen 
1169, 1329, 1408, 1444 » i 447 > iS 3 6 > t 537 , 
1554, 1669, 1693, 1755 och 1766. Man var 
få fåker i Catanea ftrax före 1536, at det bör- 
jade tviflas om åldre beråttelfer. Detta och 
följande år utfloto ftarka lav-flrömmar, men 
håffigafte utbrottet hånde 1669: den fmelta 
utflytande materien intog i långd ofver2 mil 
och 1 i bredd ; der den Aörtade fig i hafvet 
kokade vatnet 2 famnar ofver det andra; ften 
och alka rågnade ned långt ut från landet. 
Eruptioner hafva gjordt mycken fkada, men 
ånnu mer fjelfva jordblfningarne, ty at endaffc 
nåmna 1693, få blervo då på 3 dagar 15 eller 
16 fläder och ig Undt-gods med folk ochfå- 
nad af jorden upflukade, många orter förftör- 
da och 93000 perfoner omkomne. Vi fko- 
la ej uppeholla ofs mer ån vid de 2 fifta ut- 
brotten. D. 1 Mart. 1755 utbrufto lågor, fom 
uplyfle 3-4 mils tra<ft åt Catanea: d. 3 fyn- 
tes en ny topp öfver den gamla : d. 9 kl. iv 

e. m. blef helt morktafrök, oaktad denftar- 
ka branden; emot natten rågnade fmåften i $ 
quart af 1 til 6 lods vigt, h varpå fedan följ- 
de i flere timar en fvart alka : d. 10 k. vur 

f. m. utkaflades i g min. en vatten-flod , fom 
Nilen, hvilken i haft förvandlade de gamle 
ojåmna lavabåddarne til flata fandhedar; vat- 

N 5 net 


k) Kircher, Mundus Subterraneus . 


202 


Om tilfalliga 

net var falt, förde hafsfand och var få hett, 
at en bonde brände up fingrarne deruti; le- 
dan vankades en eldftröm, fom varade hela 
dygnet: d. x i gjorde lavan fig ny öpning 6000 
fot nedom flora gapet , lamt ran ut öfver un- 
derliggande land, 600 fot bredt. 17 66 d. 
27 Apr. gaf JEtry a lava 12 ftrömmar: utbrot- 
ten Ikedde 2 mil ifrån mynningen och der 
fågs åfven et högt fprång af itåndt åmne ; an- 
nars förhöll fig hår det måfta lika med hvad , 
fom då hånde vid Vefuvius. 

Catanea ligger vid bergets fot. Der of- 
vanföre åro på hela 15 milens vidd Ilåder, 
byar, vingårdar och frukttråd, hvaråll lavan 
multnat eller med alka blirvit höljd. Denna 
regio kallas Piemontele och åger firång lom- 
marhetta : den nålta deröfver far namn af Sel- 
vofa, år bevuxen med flor Ikog och ofante- 
liga tråd, föm vitna om bergets ålder, fom- 
rarne åro hår medelmåttige, vid pals lom höft 
och vårtider : den ölverlla heter La netta el- 
ler leoperta för fin nakenhets Ikull; hår hår- 
lkar vinterköld och Inön fmelter icke omkring 
mynningen, om icke af vårma nedifrån. Pä 
toppen kan fes långre ån til Malta, eller öf- 
ver xjo mil. Lodråtta högden tyckes vara öf- 
ver f mil. Skuggan af berget, då folen up- 
går, llryket^ofver hela ön och faller ånda ut i 
fjon. På Catanea fidan fynas 44 fmå berg 
och åt andra kanter fiere, alla copilka med 
fi ne craterer, lom åro mer eller mindre rala- 
de pch förfallne. Stora gapet åger inemot § 


förändringar. 203 

mil i omkrets /). ./Etnas lav-ftrömmar hafva 
gemenligen 2 - 3 mils långd, vid pafs x i bredd 
och 50 fots djup, hvaremot Vefuvii fållan 
hinna öfver 1 mil i långd. jEtnas lava tyckes 
vara mörkare och pipigare, ån Vefuvii. 

Någre hafva trodt underjordifk gemen- 
fl<ap vara imellan ,/Etna, Vefuvius och Sol- 
fatara , men utan giltig grund, ty den fift- 
r.c • da finnes icke ordenteligen röka hvarken 
mer eller mindre , då något af de förra brin- 
ner, och ehuru måftadels endera, Vefuvius el- 
ier /Etna , rafat enfam , få hafva de dock åf- 
ven brunnit tillika, låfom 1755 och 17 66. 

Utom de anförda finnas många, föm o- 
tvifvelaktigt fordom varit antånde, om bvil- 
ka vål mgen Hiftoria talar, men fom dock 
båra påliteliga vitnesbörd om fig fjelfva. Vi 
hafva redan nemnt en hop fådana. Stort an- 
tal öar |ro på detta fått upkomne och ibland 
dem kanfke de flefle, fom utgöra den få kal- 
lade Archipelagen. I andra verldenes delar 
åro de ån ymnigare, Ararats afgrundbår ån- 
nu marken på fina förbrånda väggar; Kamt- 
Ichatka har flere, fom ibland ra fa och åtmin- 
ffone åro en del, om icke de flefte öar, fom 
ligga hår imellan och Japan , vulean-fofter m ). 

Alla bekantas upräknande fkulle borttaga 
för mycket rum. Jag vill derföre endaft nåm- 
na några ord om de Peruvianfke. Cotopaxi 
har öfver 20 hvarf af förbrånda åmnen på fm 
fot; 

/) Hr. HamiltonJ m, JämJör tf.zj ^pag. 
Fbil. Tr. 176 j och 1770. j 106. 


204 Om tiifålliga 

fot: det underfia år fomligftådes til 45 fot 
djupt och Itråcker flg inemot 2 mil ifrån vul- 
can. 1533 kallades itenar af 9 til 10 fots tvår- 
linea ofver 1 mil: 1742 fkedde genom dels 
.brand eodafl: Ikada af fnolraeltning, oaktadt 
ny öpning bröts mitt på fldan. Eiöden (teg 
ofver 130 fot, bortförde folk, hus och krea- 
tur; alt detta vatten rulåde lmellan bergen på 
3 timar ned til harvet, det år 7 eller 8 mil. 
Annorftådes finna* til ovisll djup parallela hvarf 
af calcinerta åttnen, 6 eller 7 fot måcktiga 
och på en vidd af mer ån 2 16000000 q. fot»). 

En glasarrtig fvart ften , der Piedra de Gal* 
lina^o kailad, år förmodeligen lav: den eldar 
mot flå! , Ikår glas, tager politur 0), ligger i 
flora block, och liknar aldeles Lapis obfldia- 
nus p). Sangai beråttas gifva eldftrörornar , 
men de åro icke underfökte: Pichincha, Co- 
topaxi , Chimbarago , m. fl. vifa annars ingen 
lava. Mon ämnena äro hordfmåltare åni Eu- 
ropa ? 

Innan vi företage, at få vida görligit år , 
utreda orfakerne til underjordilk eld och defs 
hifkeliga vårkningar, böra de ämnen, (om af 
Vulcaner upkaftas något närmare fkådkådas. 
De Naturkunnige bafva långe uppehollit lig 
vid blotta phenomenerne, men naturligtvis år 


n ) Hr. Bouguer , 
Voy. au Perou. 

0) Denna ften hafva 
Peruvianerne brukat til 
(peglar fiml ka finnas tik 


lika med Jlipad lnca {en 
kis) i deras gamla gr af- 
var. 

p ) Plinius, L . 36 , 
e. 26. \ 


förändringar. 205 

fakrafte vägen , at tillika underföka fjelfva ma- 
terien, fono naturen hår använder, och dels 
kännedom Ikall otviflaktigt leda oft påfpåren 
at rått förftå vårkningarne, En af Vetenfka- 
perne högt förtjänt Herre har ej långefedan 
med dryg koftnad låtit hemföra en ypperlig 
famling af hvad fom finnes på Vefuvius och 
Solfatara. Högbemälte Herre har behagat til 
mig förära den hel och hollen, fedan allenaft 
et profftycke af hvar förändring för Defs e- 
git cabinet blifvit aflagt q ) , och härigenom 
har jag fådt tilfålle, at medelft Chemiens bi- 
träde i båtre fammanhang utröna defFa och 
flere Vulcanifka materier, fom jag förut äg- 
de, til fin råtta hallt. Det fkulle hår bortta- 
ga för mycket rum, at anföra alla de förfok, 
fom blifvit anftälte : det fker tjånligaft uti 
en enkom af handling, nu gor tilfylleft, at 
nemna utflagen til uplyfning af arternas fam- 
manfåtning, famt deraf följande befkaffenhet 
och förhöll ande. 

DefTe ämnen åro dels faltartade, dels brån- 
bare med fvafvel behäftade , [dels mer eller min- 
dre genom elden förändrade jord -och ften- 
arter, famt änteligen fådane, fom medelft het- 
tan blifvit fmelte och flytande. Hvardera fla- 
get bör fårfkilt betracktas. 

Ut 

Kammarherren Emanuel 
De Geer , fom rpi be- 
fbkte Italien , låtit den- 
na nply rande famling kota- 
ma til fäderneslandet . j 


q) Hof Mar/i . , Comm. 
af Kongl. JVaja- Ordens 
flora kors , m. m. Hr. Ba- 
ron C. De Geer har ge- 
nom Jin Son Hr. Bar. och 


20 6 


Om tilfålliga 

Uti Vefuvii mynning och i alla Ipricköt* 
på lavan, fedan den några månader fådt af- 
fvalas , finnes en myckenhet hvitt falt , hvil- 
ket kallas och utgifves för Salmiak, men jag 
har igenom flere forfök gjordt mig forfäkrad , 
at det måffa år kokfalt, hvilket på omtrent 
20 fkålpund , lom jag haft tilfålle förfoka , 
knapt holler 8 lod lalmiak, och det ingalun- 
da jåmnt inblandat éfver alt, utan i fat {kil- 
ta ftycken eller körtlar här och der infallan- 
de. På Solfatara åter anlägger fig vid vifia 
rökgångar en vårkelig Salmiak , beflående af 
faltlyra och alkali volatile. En del påflå vål, 
at viktrilsfyra i denna år förenad med flyck- 
liga alkali, men utom et enda (lycke har alt 
hvad jag af detta flag haft tilgång på , ej vi- 
fat rängafle fpor deraf, hvilket år nog befyn- 
nerligt , emedan röken föregifves holla Viktrils- 
fyra: denna borde vifierljgen nårmare underfö- 
kas, ån hittils fkedt. Solfataras rå Salmiak år gul , 
hvilken fårg hårrörer af vårkeligt fvafvel, forri 
i fina gryn dermed år förmångd och låter af- 
Ikilja fig genom uplöfning i vatten. Fina hvi- 
ta lerpartiklar åro ock inblandade, men ge- 
rnenligen påalla fidor omgifaemed fvafvel-doft. 

Gips eller Selenit tråfFas i löfa flenar vid 
Vefuvius , och åfven på Solfatara j jag åger der- 
utaf prof från bågge ftålleoa. Likaledes ge- 
digen alun och grön vitriol, hvilka tre Li- 
ter ibland åro hopvuxne i fanorna flycken. U- 
ti Vefuvii gap berättas ock anlågga fig något 
af grön vitriol, men fora i luften deiique- 
fcerar och fedan utgifves för Vefuvianfk ol- 


förändringar. 207 

ja r): denna har jag likväl icke haft tilfålle 
at le och underföka. 

Svafvel foregifves fåtta fig ymnigt utiVe- 
fuvii mynning kring fprickor och hål, af olika 
färg från helt blekt til brungult , famti ftorre eller 
mindre oformliga och pipiga ftycken hopvu- 
xit ; men ibland de anfeniige portioner af det- 
ta åmne, fom jag underfökt, finnes nepligen 
ringafte fmula fvafvel, utan beflår det af ut- 
bränd ften, fom nedanfore fkall belkrifvas. 
Vid Solfatara träffas vårkeligen fvafvel , dels 
bland falmiaken, fom redan är anmärkt, dels an- 
lägger det fig fomligflädes vidhvita jordensyta 
på fålten och backarna. Väl kan åfven fvafvel 
träffas fpridt, i fina korn eller doft på Vefu- 
vianfka materier , befynnerligen på lava, fom le- 
gat ofver råmnor, men jag bar icke fedt nå- 
got famlat från våggarne af fielfva gapet. För- 
enadt med hvit arfenik til Raufchgelb råkas 
det både utan vifs fkapnad och anfkutit uti 
högröda och ofta genomlkinliga prifmer , af 
hvilka de redigafie hafva 6 fidor och ibland 
dem 2 bredare : vid åndarne åro 2 hopgåen- 
de femhörniga plana. Deffe fifta gemenligen 
på gammal, åtminllone til någon del vitrad 
lava från Solfatara , dock nog fparfamt : de 
fkola åfven träffas i Vefuvii fvalj, men der- 
ifrån har jag hittils inga fedt. 

Huruvida bergfetma finnes på Vefuvius 
år ej ånnu afgjordt. Vål påftås en mjuk , tung, 
grönaktig materia vara famlad kring gapet , 

w fom- 


r) Hr, Ferber. 


aog Om tilfålliga 

fom ej annorlunda ån pomraada flottat pap- 
per s): likaledes berättas, at den kabbellika 
vridna lava, (om tråfFas högt uppe på berget, 
åfven gör omlindat papper fett?); mender- 
emot förfåkras af andra, at inga fpor efter 
bergfetma der förefalla u\ Hvad jag vet 
vifst år, ac ingen dylik ;kunnat uptåckas ibland 
de arter, fom 5771 blifvit der famlade och 
til Sverige forfånde. De gamle kallade (jelf- 
va lavan för bitumen. 

De jord-och flenarter, fom utur Vefu- 
vius upkaflas, åro antingen föga förändrade, 
åtminflone kånnelige, eller mer och mindre 
förbrände, eller ock bafva de varit genom eldens 
flyrka bringade til (måltning. Til förda flaget 
höra förnåmligaft quarts och bergcryftalkr ; 
grynig hvit kalkflen i klumpar, (fora fom huf- 
vuden , genomfatt af glimmer och fkörl af 
ätfkilliga fargor ; kalkfpat och kalkcryffaller ; 
märgel -ftenar med kalkkörtlar af annan färg; 
lvafvelkis; cryftalliferad järn-malm," gul kop- 
parmalm; mislpickel; koppargrönt och kop- 
parblått på quarts och kalktpat, famt (trålig 
grå antimonium. 

Under brånda arter föres förfl få kallad 
a(ka eller Pozzoulan , dels mörk , brun och nå- 
flan (vart, dels ljus, gul-och gråaktig. Denna 
beftar hufvudfakeligen af brand jårnhalltig le- 
ra blandad med någon del kalk- jord, men 

tilli- 


Ac. 1766. 

u ) Hr. Ferber. 


j-) Hr. D’ Arthenay. 
t } Hr. Fongerouxde 
Bondaroi, Man. de /’ 


förändringar, 209 

I tillika finnes ofta derud til ftörre eller mindre 
| toångd kifeldoft, glimmer, polyedrilk järn- 
malm 5 lamt mångkantiga granat-lika gryn, 
fora vid lavornes belkrifning mera fkola om- 
talas. Pozzoulan har namn af Pozzouli, men 
finnes ej derallenaft, utan kring Rom, Civi- 
ta vecchia /Et na och Vefuvius , famt alleftå- 
des i granfkap med Vulcaner, 

De fvampiga och utfråtna incrudationec 
uti Vefuvii mynning, fom vanligen utgifvas 
för fvafvel, holla icke det ringade deraf, om 
icke tilfålligt vis, fom redan år anmärkt. De 
hafva formodeligen flere gånger nedfallit och 
låter blifvit upkadade, famt derunder nådan 
dodbrånde, få at härefter eld och roendruafö- 
ga på dem vidare kunna uträtta: det enda jag 
hittils varit i dånd at af dem utdraga år en 
liten portion lera. Uti fomliga dycken fittef 
en mångd fmå, men til fin fkspnad ganfka 
tydeliga crydaller. De bedå nemligen af helt 
■korta ottafidiga prifmer, med två motfvaran- 
ide fidor fmalare,ån de ofrige: fpitfarne åga 
ihvardera två i form af tak och merendels fnedt 
ihopgående plana, h vilka gå up ifrån defma- 
lade fidorne. Til fårgen åro de gemenligen an- 
tingen fvartgröne glånfande, eller gulaktige 
imatte och mörbrånde, dock ofta figuren full- 
komligen bibebollen. De åro for öfrigt nå- 
dan få fvåre, at decomponera, fom fjelfva 
matrix, famt gifva åfven litet lera, men tilli- 
ka en hop jårn. Jud dylika fvampiga fkårpor 
har jag fedt från fvaljet af ^Etna, 

. O Hif 

2; dra Bandet: 


2io Om tilfålliga 

Hit hora ockfå pimpfiersar (pumices Jaf 
åtfkilliga fårgor, grå fvarta och rödbruna. De 
finnas ymnigt i en hop alk-högar och träffas 
ej fållan för fin lätthets Ikull flytande på flo- 
ra falt af hafvet. Genom cbemilk (önderdel- 
ning fås af dem både kalk, lera och kilel åm- 
ne. De rödbrune, föm vid Pompeii blifvit 
nedbäddade, åro fpåckade med hvita granat- 
lika cryftailer. 

De åmnen, fom af underjordifka elden 
varit bringade tiJ fmeltning, kallas egenteligen 
Lava, under h vilken benämning, dock en del 
aufltorer i dmånhet innebegripa alt hvad Vul- 
caner upkaftat och förändrat, men en få vid- 
ftråckt bemårkelfe år nu för tiden merendels 
och med fkål utur bruk. Det fom flytande 
tipvråkes åger fynnerlig likhet med jårnhall- 
tiga flagger , men år af flera förändringar ef- 
ter åronénas olika befkaffenhet ; efter eddgra- 
dens flyrka , fom gjord-t dem mer eller min- 
dre tunt rinnande; famt etter andra omffån- 
digheter vid upkaflningen och affvalningen. 
Således finnas lavor af fkiijaktige fårgor, grå, 
rödbrune och blåaktige, men de flefte åro 
fvarte: tåtheten år ock nog olika, ty då en 
del, i fynnerhet de, fom hunnit långt ned på 
bergets fot eller ligga underfl, åro i brotten 
helt fina och jåmna , ja underflunden fullt gla- 
fige , famt taga vid flipningar en glånfande 
pölitur, få befinnas andre pipuge och fulle af 
blåfor, fom ftelnad fkum : ciagfidan år gemen* 
ligen fådan. Uti Vefuvii lava har jag fun- 
nit ingå en anfenlig mängd lera och kilel, nå- 
got 


föråndringar. 21 1 

‘got jårn, famt kalk och litet koppar. Sållan 
eller aldrig finnas de frie från fie; ehanda frårtt- 
imande inblanningar, antingen af fvampiga ut- 
:brånda {korpor , bviJka flyta fom orenlighct of- 
■vanpå, eller inmängda hårda körtlar, dels oform- 
ilige och genomlkinlige, gula, gröna, brun- 
iguia eller fvarta, (om i Keapel täljas för ädla 
'ftenar, dels af determinerad cryftailinilk figur. 
Defle fenare åro antingen prilmadfke, hvi- 
ta, gröna, gula, och i fynnerhet tvarta, al- 
ldeles hke fkori ; eller ock granatformige, af 
lik ! jäktig fiorlek , från finaflé gryn til f tums 
idiameter, ån genomtkinlige, fårg!é(e,ån hvi- 
ite och dunkle, (amt ibland af ålder helt löfe. 
iSådane granatformige finnas 1 all gammal Ita- 
slientk lava. Uti den Islåndtka har jag val ej 
funnit dylika med ordenteliga facetter, men 
ioformliga ftörreoch mindre hvita körtlar tråf- 
ias dock ej fållan. Så kallad Islands agat år 
ej annat, ån en aldeles til (vart glas (mek la- 
va, och har troligen de gamles Lapis obfidia- 
inus varit af farnrm befkaffenhet i fådana fin- 
was åfven, men åro fållfynte kring lta!ien(ke 
Vulcaner. 

Til lavor hafva ej långefedan börjat råk- 
inns de ftcra pelare, (om ifrån åldre tider va- 
rit bekante under namn af Bafalter men 

O 2 i fyn- 


X ) Herodotus och 
Strabo kalla den f hr /E- 
ithiopifk Jlen: den fenare 
fager , at den fördes från 
i de ytter Ila JEtbiopiens 


berg , at den var [vart , 
hård och Jvdr at arbeta , 
nytjadestil mortlar , och 
var använd til flora py- 
ramiden vid Mempbii . 




iis Om tilfllliga 

i fynnerhet Inom de io fiftforflutna Sr blif- 
vic på mångfaldiga flållen upletade. Åf det- 
ta flag år den få kallade Jättevågen famman- 
fatt y ) : på fådana flår flottet Stolpenftein och 
år derfore obeft igeligt : annars tråffas famma 
art vid Lauban iSlefien $ i Böhmen $ vid Lieg- 
nitz utmed Monlchberg; vidBrandau; på Sici- 
lien; vid Boliena z ) ; vid Montebello och Sort- 
o, firnat på S. Lucas i Vicentinfka, på Mon- 
te roflb i Panduanfka och Monte Diavolo i 
Veronefilka bergen; ä Nedre Languedoc ; I 
Heflen a); de våftra Skotfka öarne åro en del 


Hans lefkrifning är ty • 
deligare pä ds tjocka och 
fvarta Jlycken,Jom lågo 
på hvav andra imeUanP bi- 
te och Syene, nåflan of- 
ver alt pä 100 (iadiers 
väg: den flor fl a ägde 12 
fots diam. Se L. XVII. 
Plinius kallar den Bajal- 
tes L. XXXV], c. 7. Af 
det flårfla då for tiden 
fundna ftycke lät Kejfar 
Vef pafi an göra Nilftr hm- 
inens (lody med 16 lekan - 
de barn omkring . 

y) §• 34- 

%) Vid Bolzena är et 
märkvärdigt Bajolt- berg, 
[om under fl beftär af y - 

6 fots Vulcan-afkfli der- 


bfver utåt bergets fida 
ligga 3-6 Jidiga fvarta 
bafaltpelare med infirbd - 
de hvite granatlike cry - 
Haller och fvarta glån- 
fande fträlar , til några 
och 20 gr. Jluttning e- 
mot horizonten. Gam» 
la Vulcans mynning är 
nu infallen och utgör en 
jjo. Hr. Ferbers Briefe . 

a) Vid Hnbichtsmald 
pä toppen der de bekan- 
ta Landtgrefve Carls Ca- 
Jcader blifvit byggde, äro 
ofantlige lava-block: vid 
medlet af högden , finnas 
i Bafalter. Kring Fels - 
| berg , Aid enberg och Gu- 
\densberg fy nas äfven bo* 


förändringar. 213 

Ideraf näftan helt och hollit upftaplade, i fyn* 
nerhet Staffa , ifrån hvilken jag åger et ftyc- 
;ke b)\ Island r), och många flere orter hyfa dy- 
lika. Deda pelare åro prifmatifke och inpas- 
fade utmed hvarandra, af olika antal fidor, 
från 3 til 9, mer eller mindre långa, anda til 
; 30 , 40, ja 60 fot , och från få tum til flere fot 1 
diameter. En del åro fkildei korta ftycken eller 
fatfer, bvilkaftå uppå h vara ndra med convexa 
och concava fogningar, fåfom de Irlåndfke 
och Ikotlke, andre åter åro fammanhångande 
hela längden igenom. Defle cryflall- block lik» 
na nårmaft fkorl til figuren, men deras fpet- 
far åro fållan eller aldrig ofkadade , uti Au- 

O 3 ver- 


faltklippor, men utan an- 
dra k' ulcan- märken. Hr. 
Rafpe, Phil. 7 r. 777/, 
tab . /<? och /p.' 

h ) Staffa beflår til 
flSrre delen af bajalt , 
varande omtrent mil 
lång och bred. Lång - 
fin bår fedda pelare var 
vid paff 60 fot . Den få 
kallade Fingals grotta år 
af anfenlig bågdocb vidd , 


66 fots måcktigbetblan - 
dadt med pelare-flycken * 
oredigt kaftade om hvar • 
andra. En del fe lare vo» 
ro bhjdeoch nagre vijade 
vid fonderjlagning inuti 
likfom droppar. Hr. v. 
Troil har bårif rånhem-, 
fort en led , fom han be- 
hagat for år a mig. 

c ) Hr. v. Troil bar 
berättat mig , ut han pa 


beflående til tak och väg- j Island fterftades fedt Ba- 
af pelare , men botten flår ! falter , åfven omgifna af 
under djupt vatten. Pa\ Tuff eller Lava: inuti en 
et ftäUe kan fynas at pe - . har funnits et / tycke Is - 
lame flå på Tuff. Öf ver lands agat inne flutit, 
dem är. et jordhvarf af\ 


214 Om dlfåiliga 

vergne {kola dock funnits Ineda fyrfidiga prif- 
mer med fpitfar af 2 triangulera plana, hvars 
baler gådt ihop til tak från 2 motfvarande 
horn d). Märkvärdigt år, at dyhke funnits 
bredvid Vulcaner, ja på och uti lava eller tuff, 
hvilkec gifvit en ltark anledning, atanfedem 
for Vulcan-fqffer e). Orgpiporna vid Antrirn 
ligga utan tvifvel i lava, ehuru ingen ännu 
fed t derefrer. Til gry och beftåndsdelar kom- 
ma de aldeles ofverens med den finare Trappen 
uti VVeftgoi h i bergen : bågge Hagen äro hopfat- 
te af jårmglkorl.och något kalk, eller fom enligt 
cheroilk analyfis år det lamma, af lera, kifel , 
järn och kalk , dock hoiler Baläken mera järn. 
At den lenare år vid eklfprutningac danad 
tyckes vara otviflaktigt , i fynnerhet der den 
flår eller ligger på vulcaoilka åmnen, men 
hvad fåttet angår fkall jag Itrax vidare utföra 
min tanka. 

Vid förklaring af underjordifk eld före- 
falla två hufvudfakeiige omftåndigheter at i 
ahriånhet utredas, nemligen huru denna eld tän- 
des, och huru den ledan underholles, ty det 

fom 


d) Gesr.ers och Boots 
figurer vi fa (lolpifka pe- 
lame med 6 (idigfpits gnen 
det är antingen mifitag 
eller ritarens fel. 

e) Vid 9 . Sandoux i 
Auvergne bar Hr. Des- 
marets funnit et fyftem 
bajälterfiom fynas diver- 


gera for at gbra en kula. 
Han har i en af bandi, til 
Franfka Vet. Academien 
176 j for/l päftädt B afa It 
bafva varit fmelt af un- 
derjordifk eld och under 
affvalningen fpruckit re* 
gulert. 


förändringar. 215 

fom kan tjäna til etdera ändamålet år ej altid 
: Ikickligt til det andra. Vore uti jordens in- 
nandöme en beftåndig eld behöfdes ingen vid- 

löftig anderfökning, men andra phenomenerpas* 

la ej^lerroed. Hvad tåndningen angår få låm* 
nar ols {Vafvel pulvers blanning med jårnfii- 
I f pärs mårkelig upiylning. Om et Ikålpund af 
hvardera knådas til deg med tilhjelp af t 
Ikålpund vatten kånnes ftrax luckt af rotna 
agg. Lågges maflfan fedan på et fat märkes 
ingen fynnerlig hetta inom 4 timar,om kallt 
vatten brukats, men med varmt bcfinnes den 
fnart fvartna, fvålla och betta anfenligen:^ y- 
tan Ikorpnar , fpricker och utflapper genom op* 
ningar brännande hvita ångor, h vilka ökas och 
omuder tånda fig, Sådan brand kan vara he- 
la 10 timar, och når både lågor och gniflxor 
uphört, lynes mallån brinnande , dådenpåblå- 
fes. Storre blanning gör naturligt vis ftarka* 
re vårkningar: 25 Ikålpund af hvardera ämnet 
fommartiden nedgråfde uti en lagom kruka, 
hvars öpning med linne tilbindes och fedan 
öfverholjes med 1 fot ]ord, uphåfver efter 8 
til 9 dygn den öfverlagda jorden, gifver he- 
ta fvafveldunfter och omfider full låga, fora 
kaftar omkring fvart och gult pulver /). Det- 
ta forlök har ej lika utgång uti aldeles tappt 
rum; masfän Ivartnar vål, dock åftadkom- 
mes ingen ändring i vårman, men få Inart 
den låttes i fri luft vifa fig ftrax hetta och 
rök. Inneftångda luften minlkas vid defla 
O 4 för- 


/) Lemery , Mm. de Z’ Ac. i^oo. 


öm tilfålliga 

förfök i til f af fin volum och blifver gan* 
ika farlig, at indragas i lungorne. Under vat- 
ten fvartnar och i väller ilik blanning, men 
åfven utan at upvåcka varma. I följe af alt 
detta måfte unaerjordiik eld upkomma, om 
fvafvel och jårn åro förmångde, lagom fuck- 
tade och luften åger något tiltråde. Nu fin- 
nas vål inga tilråckliga nederlag i jorden af 
de nemda åmnen i lådant ikick , iom de af 
ois til förfök anvåndas , men de tråffas före- 
nade uti fvafvel-kis, hvilken ofta uppe i da- 
gen befunnits brinna ihop af fig f jelf g). Man 
har iå mycket fåkrare anledning at tro eld på 
detta fått tändas i jorden, fom alla vulcaner 
viia ymniga fpor af järn: all lava år med den- 
na metall foriatt, aikan dragés til flor del af 
magneten , jårnvitriol viiar fig , ja ibland up- 
kaftas järnmalm i itycken eller korn, iom dra- 
gas af magneten. Det år fant , at fullkomligt 
lvafvel fållan röjer fig i fynnerlig mångd, 
men elden måfte ju decomponera det, och at 
få iker vitna rökens befkaffenhet , famt fele- 
nits, aluns och vitriols tilkomft på defla orter. 
Den genom kifens forftoring upvåckta 
elden behöfver föda och underhöll, hvartil 
flenkol och alunikifrar åro ganika tjänlige. 
De finnas uti anfenliga lager nedbäddade i jor- 
den , åro altid fpåckade med mer eller mindre 
fvafvelkis,? famt åga förmögenhet at brinna b). 
XJtQm defla tråffas i jorden ingen årforder- 


t g) Li fler bar fårjl mijl ■ J underjordifk varma, 
iånkt kis fåfom orfaktil\ b)Garpbyttc alnn-värk 


förändringar. 217 

Kg mängd af antåndeliga ämnen , åtminflone 
aro de icke hittis blottade. Den tilförne nem- 
da hall£ af Vulcanifka tilvårkningä '0 .vilar åf* 
vsn ögonfkenligcn , at få älgår, fom förmält 
år. Alunfkifer chemice anaiyticerad gifver, 
utom bergfetma och kis, lera, kifei och litet 
kalk, hvilka jordarter juft utgöra grundäm- 
nena af det fom utkaftas , ehuru de efter för* 
ändrade proportioner och olika åvårkan, fe 
mycket fkiljaktige ut. Hvad Vefuvius egen- 
teligen beträffar få år nåftan otviflaktigt, at 
branden har fitt fåtc i et fkiferhvarf under en 
kalkftens bädd , förmodeligen fortfåtningar från 
förbiftrykande gren af Appennin, Det fom 
upkaftas föga eller intet angripit år förnem- 
ligaft kalkften, i hvilken ofta fitter klar kalk* 
fpat, fom icke en gång blifvit dunkel af het* 
tan: få måfte ock hånda, ty innan öfverlig- 
gande ämnet blifvit afrögt, kan ej elden årnå 
full ftyrka. Deremot har jag ingen ting fedt 
oförändrat upkomma af fkifern, den kanfjelf 
brinna och blifver ej få fnart updrifven. All 
lera och deraf danad fkifer holler alkali vola- 
tile, famt det ymnigaft, då allehanda fmåhafs- 
djur deruti blifvit begrafne. Hår finnes fåle- 
des ena beflåndsdelen til den Salmiak, fora 
plågar träffas fublimerad: den andra eller fy- 
ran hårrörer utan tvifvel från hafsfalt, fora 
vanligen år blandat med hvit magnefia for- 
ent med faltfyra, hvilken fenare förbindel- 
fe genom tilråekiig hetta kan decompone* 

O 5 ras 

• ' : - ■ .1 ■ 1 ■ " ■■ 1 ■ • ■■ 1 " 1 1 1 

i iXerike lutar all fin a- j ut nytjats til brånjle un*, 
lun utur fkifer , fom för - J der pannorne , 


2i S Om tilfålliga 

ras. KokQket följer efter all liknelfe medhafs- 
vatten, fom intrånger under den brinnande 
niaterieQ-;, orvandlas i ångor och defle updrif- 
vadefierehanda amnen jfom utkaftas: kommer 
vatnet tillika uppå fmeltan , orlakas derigenom 
et utftrororoande eller rågn. Ko kla! t under- 
bjelper mårkeiigen virriftcation i almånhet, 
lavans fmeltning torde fåleöes derigenom lät- 
tas , en ftcr del af detta ialt inviklas, följer 
med up och utvitrar efter flera verkors af- 
fvalning. Något fvafvel lublimeras der hettan 
år måttelig, antingen enfamt eller förenat med 
arfenik til Raufchgelb: ftycken utur fkiferbåd- 
den och der befintelige ånanen upkaftas mer 
eller mindre af elden förtårde, dels i pulver, 
dels i flört e bitar, hvilka faftna på vågen i 
gapet, kringfpridas på öpna kringvarande rymd, 
eller flyta , fom orenlighet på lavan. Då eld- 
fångda ämnen tvingas genom ftrång eld gifva 
de antåndelig luft, hvilken hår ftrax tåndesoch 
utgör ftörre delen af lågan, fom vifar flg i ga- 
pet. At få tilgår tyckas Chemilk analyfis , phe* 
nomenernes befkaffenhet och en fund Natur- 
kunnighet fammanftåmmande bevitna. 

Hvad de hvita granatlika cryflaller angår, 
fom fylla all gammal lava uti Italien, få åro 
de förmodeligen tilkomne genom fmeltning. 
Hår kan vål invändas , at de egenteligen fin^ 
nas i åldre vulcan-fofter , hvaraf tyckes följa, 
at de blifvit lösrifne och inblandade, famtat 
de följakteligen faknas, når tilgången hunnit 
uttömas, och det få mycket mer, fom de ej 
alienaft tråflas i lava, utan åf ven i afka $ menfle- 

r§ 


förändringar. 2 15 

re omftåndigheter göra dock ånnu förra tnenin* 
gen troligare. Deras oräkneliga mängd fordrar 
et ofantligt förråd och deras befkaffenhet fkiljer 
dem fi ån alla bekanta arter: de beftn afkiiel 
och lera, utan kalk och järn, hvaremot uti 
vanliga granater en anfenbg portion af de fitt- 
nemda ingår tillika med de två förffa. Den- 
na britt gör, at de icke fmelta , hvarken ttilla 
forn granater eller med bubling, fom Ikörlar. 
Hårtil kommer hvad (om i det följande (kall 
bevilas, nemligen ac cryttallifation på torra 
vågen vid många tiifåHen går för fig. Här- 
emot har jag mera fkål at tvifla om de fto- 
ra bafaltpelarne någonfm varit fmelre, forn nu 
tåmmeligen almånt tros. Deras belägenhet 
intygar ovederfågeligen , at de åtminftone me- 
rencieis blifvit danade af Vulcaner, men deraf 
följer juft icke, at det fkedt genom fmeltning. 
Om et fegt hvarf, forn antingen aldrig varit rått 
tilhårdnat, eller nu genom heta och fucktiga 
ångor blifvit upmjukat, ligger öfver eldttaden, 
få kan det tvingas up och drifvas ut i form 
af en trögt flytande molja. Hvar och en forn 
med mig fedt finafte Trappen i Weftgötha- 
bergen, forn til utfeende och hallt aldeles lik- 
nar engelfka bafalterne, och h vilar på fvart 
obrånd fkifer, famt för öfrigt förfökt, huru 
lått defle arter fmelta til (vart glas, lårerfvår- 
ligen kunna förettålla lig, at de förut varit 
flytande af eld: de borde åtminttone fe gla- 
figare ut i brottet, om de flutit få tunt , at 
ingen fvampig och blåfig flagg famlats uppå. 
Pet bor dock läggas hårtil, at jag ej under- 


220 Om iilfäSHga 

iökt andra In engelfka arter, hvarmed åfven 
de Stolpilka komma ofverens, det kan fåle- 
des vål hånda, at andre bafalteråro annorlun- 
da befkaffade , och i fynnerbet tyckas de, forn 
finnas vid Bolféna vara fålana: defegrotVa- 
reut, fmelta trögare och gifva ej fvart flagg, 
at doroa efter en liten bit, (om jag nyligen 
fådt, men ej ånnu hunnit analyticera. Af dem, 
fom med granatlika cryftaller åro (påckade, 
har jag icke hictils haft tdfålle at fe mer ån 
denna art, dock vifar detftycke jag åger, in- 
ga fpor af dylika körtlar. Inneflutne främ- 
mande åmnen och drufbål öfverfintrade med 
cryftaller bevila at åmnet varit mjukt, men 
ingalunda följer deraf at det varit fmeltÅ). 

De voldfamma rorclfer och hafkeliga 
buller, fom iedlaga och fornemligan: gå fote 
eldfprutningar , tyckas hårrora af et inneitångt 
hogfl fpånftigt våfende, fom under framtrån* 
gandeuti underjordifka håligheter, efter finför- 
maga Ikakar åfverliggande maffa, famt med 
tjutande och allehanda don , fom åtminflone 
ibland går i någon taft och liknar flammer 
eller gny af vattenhjul, blåsbåljar, eldflåder, 
flaggor, m. m. gifvit de gamle anledning, at 
göra iEtna til Vulcani våckftad. En del nya- 
re påftå, at jordbåfningar hårröra af Eleftrilk 
kraft , emedan de kånnas på aflågfna orter må- 
ftan i famma ognablek: emedan de infalla vid 

ym. 


b) Hr. Gr ef ve S. Cron- 
ffedt har i dejfa dagar 
fkickat prof bads af Sol * 


fena bafalter och lava 
frän Monte a Ib ano med 
cry fl allil ationer i drufbål. 


förändringar. 


221 


vmnig nederbörd efter dark föregången tor- 
ka , lamt i fin kofa följa floder och vatten åt : 
emedan allehanda eldige meteorer vid defia 
tilfallen uti ovanlig mängd eller dyrka vila 
fig: åntcligen emedan de rörelfer, fbm på vat- 
ten och land rönas, öfvergå all annan bekant 
förmåga, h vartil lågges, at i fall ångor voro 
hår värkande borde jordens innandöme vara 
fullt af håligbeter, famt alla kållfprång förän- 
dras vid flika rörelfer, h vilket dock årfaren- 
heten nekar i). En del af defla omflåndig- 
hetsr åro vårkeligen fådane, at de göra ele» 
öfrifka kraftens nårvarelle nog trolig, åtmin» 
done vid de fvångningar, fbm ofverfara or- 
ter til många graders afdånd ifrån h varandra , 
och det nådan på en gång , men härvid mö- 
ta dock dora fvårigheter. Huru kan jorden 
på vifla dållen i dark torka eleåriferas och 
likfom laddas ? De ämnen, fbm finnas uti och 
når til ytan åga ej dylik förmögenhet: de å- 

ter 


i) Dr. Stuckeley in- 
fånde 1749 ocb 17 po til 
Engelfka Societeten 2 af- 
band lingar i anledning 
af joxdbåfningarne , fom 
kändes i England d. 8 
Februarii ocb d.8 Martii 
1749 5 famt d. 30 Sep t. 
17 jo. Han påflär dem 
vara ele&rifka vibratio- 
ner , Jom ej gå fynner - 
ligen på djupet. Hr, 


Beccaria hårleder äfvetl 
de(fa rbrelfer af EleElri- 
citet , bvars jämnvikt 
bli f vit rubbad , men på 
flor t djup, bvilketåter • 
flålles medelfl moln , fä» 
fom kraftens ledare från 
et (låUe af jordklotet til 
et annat , bvarvid det 
altid utflär convulfioner % 
häftigare eller Jvagare ef • 
ter mjidndigbeter s 


222 Om tilfålliga 

ter fom ligga på anfenligt djup kanna vi id<* 
ke nog för at om dem med fåkerhet göra 
flutfatler. Defsutom kan underjordi (k eld vår- 
keligen upvåcka elektricitet, utan at vara tånd 
genom denna kraft. Således der fvafveiakti- 
ga åinoen (melta och (tetna upkommer ele- 
ktricitet, fom af förfök år bekant, och håraf 
kan rök utur Vefuvii fvalj blifva i (lånd, at 
gifva blixt ifrån lig, och at electricera uprefta 
jårnft ånger i Neapel, utan at Vulcanen genom 
eleklrilk kraft blifvit fatt i arbete. 

jordbåfningars (ammanhang med Vulca- 
ner år ogonlkeniigt , ty (kakningarne åro liar- 
kaft foriit och facktas genom utbrott. De 
rorelier fom Ike i vatten, och de (fotar fom 
fartyg kånna , kunna antingen hårröra af bot- 
tens haifiga förändringar, eller af vatten , fom 
i (tor myckenhet trånger in til eidftaden ge- 
nom någon vag, fom fjelfva (kakmngarne i 
ögnablick öpna och (trax åter tiifluta. Det år 
lant, at jordbafningar oftaft årtordra en för- 
underlig (lyrka. De (om kåndes i England 
1749 och 1750 märktes tillika på et falt af 
mer ån 5 mils diameter, hvarvid, om de hår- 
rört af explofion från en punkt , rr.åfle denna 
f åttas 2 § mil djupt, och maffan, (om rör- 
des, anles innefluten af en omvånd cor.us, 2 
~ mil hög och 5 i diameter på botten. Än- 
nu förfärligare kraft förllörde år 17 på en 
natt 13 (låder i mindre Afien, och vårkade 
på et fält af omtrent 50 mils diameter. Men 
härvid bör öfvervågas , at Vulcaner ibland 
kalla (lenar af 2*300 (kålpunds vikt lång 


förändringar. 223 

ivSg, och at flytande flagg eller lava af mer 
! ån 12 - 15000000000 cubik fots rymd kan 
i vid et utbrott updrifvas, utom afka til flereaf- 
lågfne orters betäckning, hviika vårkningar ove- 
derfågeligen hårröra af ångor. Tillika bör befin- 
nas, at vatten, fom genom 100 graders hetta 
bringas ti! dunft intager 14000 gånger ftörre 
rymd, ån förut, och fåledes utan tvirvei mån- 
ga reiör mera utbreder lig -at ån ftrångare eld- 
grad: når vatten faller i kokande olja eller 
hetare åmnen förvandlas det i ögnab!ick til ån- 
gor och våtkar voldlåmmeligen, jaenfucktig 
forma, fom rnetalllmelta kommer uti, kan 
forolycka både ugn och gjuthus. Så långe 
vatten holles i aldeles tått flutit karl förmår 
vål hettan föga göra något til ånga , men om 
ringafte öpning gifves, förvandlas alt ihop 
på en gång och utbryter defs grufveliga- 
re , ju flrångare eld tvingar det famma. I 
Vulcaner finnas fmelta åmnen, der finnasofta 
gencmbrånda kalkbåddar, m. m. fom ftrax kan 
vånda infallande vatten i dunfter. Når hår- 
til lågges, at luften inftrömmar vid jordbry- 
net i luft tom recipient med den häftighet, at 
1383 fot på en fecund genomfaras , få kan deraf 
någorlunda flutas til den fart, fom många tufen- 
de gånger fpånftigare dunfter måfte åga. Alt 
detta tyckes göra kortftråkta jordbåfningar och 
eldlprutningar någorlunda begripelige utan til- 
hjelp af eledricitet. Då kis någorftådes af ned- 
trångande fuektighet förftöres mifter vålkring- 
Varande luft härunder til | af volumen, 
men dels årfåttes det utifrån, dels utvidgar 110- 

våck- 


£24 Öm tilfälliga 

våckta hettan få det dfriga, och i fynrterhet 
tilkomna ångor, at deila högft fpånftiga vå-» 
fenden opna fig åtfkiiliga underjordifka vågar* 
h vilkas genomträngande åftadkocnmer flere- 
handa ljud, under det ofverliggande mafla Ika- 
kas, Som ingen vitring kan fke utan tiltråde af 
fri luft, få tyckas uphettade ångor låttaft vinna 
frihet genom famma vågar, och fåledes icke be» 
höfva tvingas in uti tilflutna canaler. Ingen 
tvifvel år, at ju icke ofta åfven få fker, men 
om öpningarne åro fmå , kunna derföre ej en 
flot mångddunfter, häftigt alftrade eller ftrångt 
uphettade, nog fort utfara, utanenupdåmning 
hånder och reaftion utofvas åt andra kanter, 
Defsutom lårer ej fållan hånda , at den vitran- 
de kifen,fom mycket fvåller,ftånger utgångar» 
ne: at fkakningarne täppa gamla vågar ocb öpna 
ledningar längre in i jorden, o. f. v. Grunden un- 
der Vulcaner måfte vara full af håligheter, h vil- 
ket fynes deraf kunna flutas, at vitring få ym- 
nigt fker, hvilket förutfåtter tiltråde af luft, 
ty mångfaldiga orter haf va dylik kis , fom ic- 
ke i jorden forftores. Om ftark nederbörd 
eller af underjordifka vårman fmelt fno ledas 
ned til eldftaden , eller ock jordbåfning épnac 
gemenfkap med haf och fjoar ("ty Vulcaner å- 
ro gemenligen belågne vid vatten),^ få för- 
vandlas detta flytande åmne nåftan i égnablick 
til ångor, fom på det håftigafte vårka, bryta 
{ig nya vågar i jordenelleråt dagen, eller ock 
utdrifva vatnet, famt genom medflåpade åm- 
nen ftånga igen den nyligen vundna gemen- 
{kapcn, ehuru den fnart kan åter uprifvas af 

lam- 


förändringar. 225 

! fam fna orfak fom förut, och volla defkiften» 

I fom i nårgrånfande vatten vifa fig. Genom 
' dagöpningar utkaftas Prenar, afka, lava, vat- 
i fen, m. m. efter omflåndigheterne : deHe fal* 

' la til flor del ned omkring öpningen och up* 

: ftapla efter hand conifka berg, eller få kalla- 
1 de Piker, med Vulcanifkä hvarf ochgenom- 
bårade toppar , bvilka genom tiden eller nya 
utbrott åro oåndeiiga förändringar underka- 
ftade. Ehuru Monte di Somma nu endaft utgör 
fen half-cirkel få har det efter all iiknelfe förr 
ågt rundelen full, ehuru den emot hafvet be- 
lägna delen blifvit förftörd och quarlefvorne 
af tilfålligheter bortförde. 

Når åmr, et hunnit förtåras afftannar bran- 
den och de ornförmålte voldfamheter, ja i- 
bland få, at på 10, 20, 50 fa flere år icke 
en gång rök vifar fig, men årfarenbecen lå- 
rer, at de åter många refor kunna tåndas och 
på det grufveligafte rafa. En del tyckas dock 
med allo utflockna, årminffone vet man fie- 
re, hvars brand år åldre, ån all orternas hi- 
fioria. At defla jordklotets convulfioner me- 
rendels hafva fitt fåte och urfprång från dju- 
pet vitna flere omflånrfighefer : de ofanteliga 
utftrémningame tala ögonfkenligen hårom * 
vi hafva ock förut fedt, at i Neapel år hela tra- 
Öen från Capua til Sorrento öfverhöljd med 
utbrots åmnen , hvartil behöfts et förfärligt ne- 
derlag af eldfångda åmnen. För öfrigt kunde 
icke annars kånningarne på aflågnafte orter få til- 
lika infinna fig , fom de ibland befinnas. Vid 

P Lifa- 


stcfra Bandet. 


226 Om tilfalliga 

Lifabcns forftoring marktes jordbåfningen nå» 
ftan tillika på mångfaldiga ftållen, i n och s 
ifrån Grönland långt in uti Africa, famt i o 
och w åtminftone åfven få långt, eller visfl 
50 grader, och kanfke ån längre. Bergftråc- 
kornes fammanhang kan icke göra deffa ha- 
ftiga och långvåga vibrationer begripeliga , ty 
meddelad rörelle aftager och måfte inom trån- 
gare krets blifva omårkelig j ej eller underjor- 
aifka canaler, hvilka efter all anledning in- 

f enftådes aga hårtil nödig långd; och hvad 
islsgrens förbindelfe angår, få finnes af be- 
kanta rön ingen liknelfe til lådan vidftråckt- 
het, och ån mindre, at på et ftålle upvåckt 
forftoring kan få i haft utbredas, ty denna ma- 
terias antändning fker helt annorlunda, ån kruts 
och knall-pulfvers. Det enda, fom hittils med 
något Iken af trolighet kan anföras, år, at på 
djupet medelft underjordilk eld eleftrifk ladd- 
ning och explofion tildrager fig. 

De farliga ångor, fom träffas i Hund- 
grottan och annorftådes vid Vulcaner vårka 
ingalunda genom brift på (pånftighet, utan af 
helt andra grunder , fom framdeles lkola up- 
gifvas, 

150. Vatnens vovelfev göra på vårt jord- 
klots yta många förändringar. Efter defs fart > 
mängd, bottens loshet, lynne och ikapnad 
bortfiåpas mer eller mindre antal jordpartiklar, 
fom åter flåppas ochfjunka, då vatnets hä- 
ftighet til en. vifs grad lacktat fig. Monne 
håraf de fmå öar, fom gemenligen finnas ut- 
för ftora floders mynningar? Rhone gör år- 


förändringar. * « 227 

ligen uplandningar i Languedoc. Medelmåt- 
tigt grumligt vatten Ikall holla jord l) t 
Rhen m) y ja den lilla floden Saale vid 
Naumburg kan i dygnet fora ofver 561705 c. 
fot flamm, genom hvar lodrätt fkårning n). 

Hogderna blottas årligen af rågn. Jord 
och vitrings fkorpor aflkoijas och bortföras, 
lamt grunden ofta undangråfves, förnemligafl: 
vid vår och höftfloder. Öfterdal-elfven tog 
1659 d. 8 Maj, medan folket fof, hela Seb* 
benbo by med fig, få at intet teken derefter 
lyntes 0). Skyfall värka äfven voldfamt. 1656 
bortförde et dylikt i Fahlun på några timar 
anfenliga flaggvarp och gjorde våg derige- 
nora 0). 1740, natten imellan d. 19 och 20 

Aug. inföll i Dalby focken i Vermland lådant 
ös-rågn i 8 timar, at åtfkillige högder blefvo 
laflade och bortförde, i fynnerhet hände det 
med et högt berg, Lidfkåret kalladt, hvilket 
rämnade och nedföll på åtfkilliga ftållen , hvar- 
underde mindre delar bortflåpades af vatnet p ). 
1765 i Jun. fkall vatnet få ökt fig vid Can- 
ton , at 4000 hus blifvit fördcrfvade, och i 
nåfta landfkap en hel ftad med iocoo invånare 

P 2 for- 


/) Manfredi. Hatt an- 
tager årliga nederbörden 
20 tum, at -I- der af genom 
floder går til bafvet^famt 1 
at det våtas yta ar dubbel 
emot det torras , Derefter 
utråknar ban , at hafvet 
■ bör aj t i Iförd fyllning på \ 


248 år bojas j tum. 

m) Hartfoeker. Efter 
hans rakning borde vattu- 
bryn böjas 1 fot på 100 år. 

n) Hanib. Mag. Hl. 

0) Bifk. Browallius 
om Vt rttuminfkningen. 
p) V. Ac. H, 77*7. 


228 Om tilfålliga 

forftörd: det (teg på fenare fhållet 30 fot öfver 
vanliga höjden q). Hvad ofantelig mängd 
jord föres icke under alt detta årligen til haf- 
vet, fom följackteligen bör hoja dels botten 
ganlka mårkeligt. 

Men det år icke allenaft lofare ämnen, 
fom foras af vatten, de faftare klippor notas. 
Uti bergen på Syrilka och Phoenicilka kufter- 
na hafva fordom varit uthuggne dammar for 
hafsvatnet, at deruti (låppa fitt (alt, men de 
åro nu genom vågornas åtgård blefne obruk- 
bara r). På Limur fjåll i Norrige utrinner 
en elf mittigenom en ljusgrå marmorvägg. 
Öpningen ar måfl (kyld af bu(kar, men då 
man hunnit dit träffas en hvllfd marmor lon- 
gång, 8 til 10 fot bred och 6 bog, gående i 
åtflulliga krokar, öfvereifven år et 3 fingers 
tjockt marmor-gålf , (öm genom några öpnin- 
gar låter fe det derunder framrinnande vatnet. 
På toppen, omtrent 100 famnar högre, lig- 
ger en (jo, (om efter hand gråfvit fig igenom. 
Det nu varande öfvertåckelfe har utan tvif- 
vel förr varit botten , fom vatnet lupit öfver. 
Sedermera har detlkurit fig djupare, ochfor- 
modeligen blifver nu varande botten tramdet 
les en lika betäckning s). 

Så kallade Jätte-grytor åro utfvarfvade gro- 
par i bergen, (om cn del påftå ännu i dag 
kunna tillkapas , och vifierligen förtjänte at (åt- 
tas utom tvifvelsmål. På en klippa i kökare 

fjår- 


q) Sv. Påjitidn, | s) Bifk . Pontoppi- 

r) Dr. Shaw, i dan. 


förändringar. 22g 

fjärden uti Finland åro 6 ftycken. Den låg- 
fta, Torn ånnu flår under vatten, fkall vara 
börjad for några och trettio år fedan, och ha- 
de 1766 1 fots djuplek t). Dylika finnas i 
Jemtland, i Weftergothland , i Bohus-lån u),i 
America nedom Cohoes fall och emot fåftet 
Nicollon i Hudfons flod ar), farat många andra 
orter. De åro gemenligen på brantafte fidan 
af berg, fållan eller aldrig öfverft. En del å- 
ro 2 til 3 famnar djupe, aflånge eller runde, 
akid ganfka flåte , och ibland med tydeliga 
fpor at fnåckgång. Merendels tråfFas de i gra* 
nit och åga förmodeligen fin upkomft från 
den tid, då åmnet varit mjukare, ån nu, men i 
kalkberg kan vål i vara dagar et antingen ftåndigt 
fallande vatten, eller höft och vårfloder, gö- 
ra flika urgröpningar, dels enfamt, dels med 
tiihjelp af kringförda ftenar, fom ofta finnas 
i hålan quariiggande. Den få kallade Fånge* 
ften uti berget Saltmarsudd på 6n Landsort i 
Södermanlands-fkåren har en dylik upkomft. 

P 3 Han 


t) Hr. Öfverflen och 
Ridå. Nordenfchold har 
fjelf fed t denna flenfvarf- 
mng ifrån bbrjanoch der- 
bfver til K. Fet.Acade- 
mien inlämnat, her ättelfe 
med bifogad c b art a. Om - 
fiändelig befkrifning här- 
om och tillika utfl åkning 
of fjelfva ftenartens rät- 
te namn , fkulle gifva i 


ämnet mycken uplyfning. 

u) Fet . Ac. H. i~J 43 - 
Hr. Gyllenhal lärer med 
forfla lämna almänheten 
del af fina noggranna oh • 
fervationer pä JVeflgh- 
thahergen , hvar ibland af m 
ven Jättegrytor utför- 
ligen äro bejkrifne. 

x) Hr. Kalms A.R. 
III. 


230 Om tilfålliga 

Han år inneiluten uti en inåt fmalare håla, 
iom har öpning åt s. Denna ften var i bor* 
jan endaft genom fprickor ikild från väggar- 
na. Sedermera har s och w med då påftö- 
tande vågor efter hand våndt honom om- 
kring, hvarunder han nött iig ilorre rum, 
iamt år nu ijelf rund och väggarna helt flata. 
Mår vädren trånga hår in far han häftigt om- 
kring fin medelpunöt, men annars hgger han 
i hvi a y). Jättegrytor finnas ofta til anienlig 
högd öfver nu varande vattubryn, 

Vatten andra underffundom fin våg på 
jordytan. Vade å i norra Helfingland utfkar 
d. 5 Maj 1762 inom några timar med gruf- 
ligt buller en ny våg af 1328 fots långd och 
21 fots vattufall. Gamla åns botten ligger nu 
11 | fot högre, ån nya vattubrynen. Åns 
medel-djup år 4 til 6 fot. Denna ändring 
fkedde under en häftig islåfsning, underhjelpt 
af ftarkt pådrifvande våder. Jorden var lös, 
Kanfke ock någon hemlig åder långe arbetat 
på denna öpning z ). Gaulen , en å i Norri- 
ge, ikar fig 1344 ned i jorden och föri van 
några dagar, men frambröt fedan med få- 
dan häftighet, at den fyllde närliggande dal 
med jord och ften , ftoppade fitt lopp och 
gjorde endåmning, fom omfider fönderbraft, 
lamt utom några kyrkor odelade 48 bonde- 
gårdar och dränkte 250 perfoner a). Åar, 
iom hafva fiere grenar, plåga ofta förvandlas 


y) A&. Vpf.2735. I /. 143. t. IF. 

z) F. Ac . H. 2764, } a) Pontoppidan, 



förändringar. 231 

til en enda, då den, fom drager måft gör fin 
rånna djupare, men de ofrige minfkas fmå- 
ningom och gro omfider igån. Således fkå- 
ra fig någre årligen djupare och undergråfva 
nejden, andre fylla efter hand fin egen bot- 
ten, och nodgas ånteligen örvergifva fin för- 
ra våg, hvilket alt beror, dels at vatnets ftyr- 
ka, dels af grundens fafthet. De få kallade Mar- 
lekor cilfkapas hårunder , når bråddame beftå 
af mårgel: uti denna år ej proportion af le- 
ra, fahd och kalk ofver alt lika, de körtlar, 
fom derföre åga til hårdning tjånligafte blan- 
ningen, blifva fafle, och, då vatnet aflkiljec 
löfa fammanfåtningen omkring, blottas i o- 
formiiga klimpar, fom ån vidare genom fqualp 
och nötning vid forsfar få fiåthet och under- 
liga fkapnader. Lager fynas ofta tydeligen 
uti dem. 

Men icke allenafl floder, utan hafvet åni 
drar fina ftrander. Många orter, fom förr 
legat intil hafvet finnas nu långt derifrån. 1680 
flod vatten der ftaden Hudviksvall nu år be- 
lägen, hvilken 58 år efter fin anläggning flyt- 
tades 440 famnac närmare flranden, Pitheä 
år flyttad § mil efter 45 år: Luleå 1 efter 
28^); Gamla Lodeso 4; Weflervik 2; o. C 
V- Då Torneå anlades 1620 kunde ftora far- 
tyg gå intil, fom nu ej låter gora fig, och var 
då krinflutit af elfven, men nu liggerftaden 
på en halfo. Öfthammar fkall ock vara me- 
ra fkilt ifrån hafvet ån forr c). Vatnet fom 

P_4 for- 

b) Prof. A. Celfius,! c) Hof-Canc.v. Dalins 
Ac. H. 1743. J Svea Rikes bijloria. 


232 Om tilfalliga 

dom gick indi ftaden Tongerens murar , kom- 
mer nu ej på 14 mil når d). A iges Mortes 
och Damiata voro hamnar kring *240, men 
åro nu långt ifrån haf. Staden Fooah låg för 
350 år fedan vid Canopifka armen af Nilen, 
men nu öfver 1 mil derifrån e ). Fyrbåken 
Pharos var i homeri tid en dagsrefa från lan- 
det, men då seneca iefde, når derintil j ). Tor- 
net S. Michaei, fonrnus v låt bygga vid Bran- 
den, befans efter 145 år iooq fteg derifrån g), 
Nordfiön gick förr intil Minden ochihopmed 
Steinhuder fjön b) \ Perfifka hafvet intil fta- 
den Hire,* Svar-ta hafvet fleg fordom til ber- 
get Dgebel Djaoik, inoellan Amazia och Tre- 
bizond i j; Ravenna var ibland de Romares 
ypperfta hamnar vid Adriatifka hafvet , och 
jftora ringar fitta ånnu quar i murarna £)>m. 
m. fom nu helt annorlunda forholler fig. I 
Spanien vid Blanes, vid Badelona, vid myn- 
ningen af Vobregat , vid udden Tortofa , långs 
efter ftranderna af Valencia l) och Langue- 
doc m), har vatnet dragit fr g anfenligen til- 
baka. Större delen af Vignoble d’ Agdevar 
under vatten för 80 år fedan n). Imellan Ro- 
chelle och Lucon år et Bort Bycke land blot- 
tade 0). Vid Tanum, Fjålibacka, i Lekfand, 

vid 


d) Hr. Buffon. 

e) Dr. Shaw. 

f) Q_N. L.Fl.c. 2<f. 

g) A&. Er. qij. 
b) Leibnitz. 

i) Otter, Foy. 


k) Lulof. 

/)Barrere hos Buffon. 

m ) ABruc , Hill . Nat. 
de Languedoc. 

n) Buffon. 

o) Hr. Reaumur, Me.-. 


förändringar. 23 j 


vid Björkö och Vafa flås årligen grås der, 
lom i förra 100 talet fifkades. Flerftådes på 
Arabiens kufter har det torra utvidgat fig />). 
Ludvics flod ger anfenlig tilvåxt af land e- 
mot hafvet t hela låga Lovifiada anfes forup- 
landning och tros det torra hår inkräkta in- 
om 100 år omtrent 1 mil af hafvet q ). På 
norra kufterna af Siberien finnas ftåckar och 
tråd upkaftade til fådant afftånd, at nu flod 
eller vågor aldrig hinna dit >•). 

Fordna fegel leder hafva en del blifvit få 
grunda , at de åro obrukbara , fåfom ifrån Ska- 
ra til Hornborga f|ön; ifrån Upfala genom 
Roslagen tilÖfterfjön .$•)} Löfgrund och Ig- 
gefund vid Gefle; vid Tanum och Gribbe- 
fiad i Bohus lån; m, ro. Grekernas berömda 
Simois år nu en liten båck t) , o. f. v. Ja , 
åtfkillige öar åro med tiden hopvuxne, fölom 
Engsön med Kurön; Afpon med Tofferön, 
Engsholraen utfor Sodertelje med Mörkön, 
Ljuson i Bohuslån med fafla landet, åfven fora 
Pfalmodi och Magdelone n). 

Ankare, ringar och (keppsvrak åro fund* 
ne på berg , i myror och annorflådes långt i- 
från hafvet, fåfom på Skuteberget vid Ström- 
ftad; berget Stella i Portugall; Pyhejoki berg 

P 5 i 


vioires de /’ Ac. / 720. 
p ) Hr . Niebuhr. 

q) Le Page le Pratz, 
Hi fl. de la Louifiade. 

r) Muller, Rnffifcb. 
Gefcb. bnnd m. 

s) Hr. Marelius har 


uti jitt Tal om Måla- 
rens ut lop , bollitfår K. 
Vet. Academien , glor dt 
denna fege lled ganfka 0- 
vifi. 

t ) Otter, Fcy. en Per fe 
E? 3 en Turquie. 



234 Om tilfålliga 

i Öflerbotten ; en grufva på Alperna; i mo- 
ras åfvan for Vafa, vid Fjållbacka, vid Salftad, 
på Gothland, vid Chattam «), vid Padua y), 
och flerllådes. Alt detta intygar oemocfåge- 
ligen, at nu år faft land på många ftåilen , 
hvaråft förr varit hafsbotten, men tvårtom 
finnes cck bafvet göra inkråcktningnr på andra 
ftåilen. Under vatten updåmning for nya fåft- 
ningsbyggnadeni Landscrona uptåcktes påfjo- 
botten ftubbar efter en bokfkog, fom flodo 
djupt under hafsbrynet, hvilket til åfventyrs 
deraf hårrört", at i fordna tider en å bår låm- 
nat fm förra våg och fkurit fig en ny. Sta- 
den Donewich i greflkapet Suffolk år med 
nåftgrånfande land måfladels af hafvet upflu- 
kadjyj. Katwicks torn år nu vid (jon, fom 
förr var långt derifrån , och fedan 1719 har 
vatnet vunnit öfver 100 famnar, famc under- 
gråft 2 gator, fom funkit. Våftliga udden af 
Cadzana har från 1703 til 1746 af fina dunor 
förlorat öfver 1000 famnar y). Ön Okney 
var fordom i fara för floden Rother, men 
inom 60 år uplandades anfenligt genom til- 
förfel af ebb och flod, dock har canalen til- 
lika blifvit få djup, at fkepp nu kunna gå der 
man förr vadat. Hamnen Vineta i Pomern 
år af vatten förflörd. Likaledes gammalfta- 
den Calicut, med et fåfle af huggen flen, få 
at man kan ro öfver quarlefvorna. Ceylon 
har på nordvåflra fldan förlorat 10 til 15 mil. 

Ef- 


«) BufFon. I tog te. t. 

x) Leibniz, Pro - 1 7) Lulof. 



förändringar. 235 

Efter all anledning har England fordom hångc 
ihop med Frankrike. Klippornas öfverens- 
itåmmelfe uti läge, högd och åmnen, hela mi- 
len på båda fidor om Canalen , göra det högil 
troligt. Vargar och björnar, fom forr 'fun- 
nits på detta nu kringflutne land gifva hårtil 
et nytt ikål. Alla öar, fom hårbergera fåda- 
na odjur, hvilka icke fjelfve kunnat hjelpa 
fig dit från nåfla land, tyckas blifvit ifrån det 
fafla afföndrade, emedan ingen lårer med flit 
éfverföra dem: drif-is år dock en ut våg, iom 
gör ilutiatfen tvetydig. Sicilien, Elds-landet, 
Ceylon, m. fl. torde genom vatnets utikårnin 
gar blifvit kringflutne. Det år ftrax ofvan- 
före nemnt , at Svarta hafvet fordom flådt hö- 
gre och förmodeligen var öpningen imellan 
Dardanellerne då tilfluten: jag har tilförne 
nemnt et hifloriikt ikål a), och får nu tilläg- 
ga et phyfiikt. Hela fandheden Narym eller 
Rynpeiki vid Caipiika hafvet år full af iåda- 
na muflel-ikal, fom endaft finnas i Cafpiika haf- 
vet. Dylika ligga nedbäddade i hela Steppe 
utmed Wolga och Jaik, Således har detta vat- 
ten fordom flådt mycket högre, och troligen 
gådt ihop med det då åfven an nu högre 
Svarta hafvet a). America torde vål ock i bör-» 
jan hångt ihop med Aiien, ehuru det ej nu 
kan be vifas b) > famt likaledes många andra 

fund 

s ) §. j ?/• h. 

rf) Dr. Bufching an- 
fhrer derna märkvärdi- 
ga obfervation , nyligen 
gjord af Prof Pallas. Se 


dejs Vekoblad om Geo • 
graphifke ämnen , Jlycket 
43 fä år 1773. 

b) Steller var aldeles 
af den tankan i anled- 


236 Om tilfalliga 

funcl och vikar hafva upkommit g). Man vet 
huru voidfamma inbrott håndt i fénare tider. 
1421 öfverlvåmmades på en natt det vidftråkta 
landec Dortfche Waart. 1446 förgingos ofver 
10000 perfoner kring Dordrecht, famt mer ån 
icoooo kring Dullart i Frisland och Zeland : 
byar, flått och torn fattes få under vatren, at 
endaft högfta lpitlarna fyntes. Slikt har håndt 
i England och annorftädes. 

Imellan tropici har hafvet en beftåndig 
fart åt öfter, dels genom det oföråndrada vå- 
dret, dels genom ebb och flod. Böljorna må- 
fte fåledes jåmnt flå och tlra de oftliga ku- 
fter. Når man betracktar både g. och n. verl* 
den på deffa fidor, få kan det icke annat åra 
falla hvar tankande före, at de mångfaldiga 
öar hår nu finnas åro de faflafle quarlefvorna 
af det fammanhångande land hår fordom tor* 
de varit. Den mångd flått-tråd fom tråfFas 
emot polen, vid Nya Guinea och annorftå- 
des, tala ock om vatnets voidfamma åtgärder , 
kanfke underhjelpte af jordbåfningar och an- 
dra omftåndigheter. I Davis furad träffas era 
myckenhet fådant. En liten del deraf år Vi- 
de (Salix), Al (Betula alnus) och Björk (B. 
alba), fom torde komma från någon vik i 
föder på Grönland, men Afp (Populus tremu- 
la), Tall (Pinus Sylveftris), Ceder ( P . Ce- 
arus), Lårketråd (P. larix) och Röd Gran (P. 


ning a f motivar ande ud- 
dar ; miUanvarande oars 
mängd ; likbeten ajjord * 


mon , växter , djur , in- 
vånarnes fe der , m. m. 

c ) Se Varenii Geogr. 


förändringar. 237 

picea) måfle komma annorftådes ifrån. Vid 
! Illand anländer driftråd ån ymnigare. __ På Si- 
berilka ftranden imellan Ob och Jenitey lig- 
ga Tall och Lårketråd högtals upftaplade : de 
frilkafte ftockarne altid hafvet nårmafl. På 
20 mil våxer ingen Ikog vid ftranaerna och 
ifrån Lena til Kolyma åro inga få flora ut- 
rinnande vatten, lom inifrån landet kunnat 
utföra fådana tråd. Vid Tura, fom infaller 
i Ob, på Ripheerne eller bergen imellan Ryfs- 
land och Siberien, famt annorftådes inuti lan- 
det , våxa de flefta drifåmnen : det år (åledes ej 
otroligt, at en del hår af floder, Ikyfall, is , ro. 
xn. lösrifvas, famt bark och quiftar afllitas 
under nedflottningen til hafvet , hvaråfl de 
fedan lyda vågor och vind, men fom dyli- 
ka flockar trånas der inga flora floder utfalla ; 
på öftra fidan af Kamtlchatka, der ingen Tall 
våxer, m. m. , få år tåmmeligen iakert , at 
en flor del kömmer ifrån vådra American- 
fka öarne. Ifrån Canada kan det ej vara, ty 
då borde ock Ekar (Quercus) finnas deribland d). 

Simmande öar åro ofta vedermålen af 
dylik voldlamhet utiinljöar, hvaråfl vågor och 
vind ibland afflita nog anfenliga flycken af 
flranderne, fom genom fammanflåtade röt- 
ter, fåf, bråntorf, m. ro. åga både lamman- 
hang och tilråckelig lätthet at båra Ikog, fte. 
nar och kreaturs). En ganlka mårkvårdig af det- 
ta 


d) Cranz a. ft. Imel- 
lan Jenijey och Lenafkall 
efter Gmelins beråttel- 


fe icke upvrakas något 
flott-tråd, 

<?)Plinius, L.ll.c, pj. 


*38 Om tilfålliga 

ta flag må kortcligen nemnas. Den år belå- 

f en i fjön Ralången uti Jönköpings lån och 
allas på orten Rödholmen. Enligt kyrkobo- 
ken har den följande år varit fynlig, nem- 
ligen 1696, 1723, 1726, 1733, 1743, *747» 
1750,1757» 1758 och 176Ö. På denna tid 
har hon endafl 2 gånger upkommit utiAug,, 
men aldrig för d. 13; 6 gånger i Sept. och 
2 i början af 061 . Den har åter fånkt fig i 
Sept., Ö£t. eller filt vid början af Nov., fe- 
dan den ibland ej vift fig öfver 6 dygn , fom 
1758. 1747 var den uppe 64 dygn, ifrän d. 
17 Aug. til d. 20 Odi. t det långfta man vet 
utaf: den ågde 60 gamla ftubbar , af hvilka då 
26 borttogos. 176Ö, dagen efter fedan hon 
fånkt fig, eller d. 4 Nov., flod den 3 til 3 ^ 
aln under vatten: längden var 50 alnar och 
bredden 20-30. Svartmylla finnes imellan 
rötterne på henne. Hon upkommer altid på 
famma ftålle, hvaromkring år nog djupt. Vin- 
den tyckes ingen ting hår uträtta, ty 1757 up- 
flöt hon med flark nordan d. 3 0a.ochfjönk 
med dylik d. 19 i famma månad. Inga be- 
råttelfer åro bekante om defs föndring från 
fafta landet, men at den fordom burit kärn- 
tråd år en gammal fågen , fom af quarblifna 
rötter och ftubbar bekräftas. På hafvet kun- 
na fådana icke emotftå , utan brytas fnart fon- 
der, hvadan troligt år, at de fom på defs y- 
ta föregifvas blifvit fedda, icke annat varit, 
ån flora pimpftens falt. Slika vet man visft, 
at hafsytan ibland til anfenhg vidd betåckes 
med. 


De 


föråndringer. 239 

De partiklar hafvet affliter fållas antingen 
til botten eller vråkas up på andra ftållen. Hår- 
1 utaf upkomma fandrållar, en hop nya oar, åt- 
I fkilhga ftranders uphöjning och tilvåxt, m.m. 
Vatnets böljor bygga åfven många nya öar af 
;; coraller, fom hopvråkas och fåflasaf fand,hvil- 
ken altid följer med och for fin lätthets fkull 
; öfverfkoljer dem. Når banken hunnit öfver 
' vattu-bryn blir den hviloftålle för flyst-och 
Ibafs-fogel, hvilka låmna efter fig tråck, fjå- 
:der, m. m. få at rotter, quiftar och frön, fom 
håndeifevis upkaftas olkåmde , kunna taga rot. 
i Genom växters förvandling betåckes länden 
efter hand med mylla. Cocos-nötter kunna 
långe ligga i vatten utan at fkåmmas, och vå- 
xa de väl i all flags jord. Der vågorne gå 
ienligt pafiad-vindar eller beftåndigt våder blif- 
,Va corall-bankarna af nåfianlika fkapnad, men 
■ej få, der fria väder hårlka. 

1 5 1. Clmater göra flora förändringar på 
' jordfkorpan , och dennas belkaffenhet på dem 
tilbaka. 

Imellan våndkretfarna och närmad om- 
kring, omväxla hetta och nederbörd. Somiig- 
Iflådes rågnar jämnt i flere månader, ja uti en 
Ifkogstradt i Peru år vanligen i 11 månader in. 
;gen dag fri, ja ibland intet uppehöll hela å- 
ret igenom e). Hårutaf måfte högderna ef- 
terhand fåtta fig, berg rafa, en myckenhet 
jord föras i hafvet och marken upblötna, hva- 
dan man ock fomligflådes fjunker til knät. 

Utom 


e ) Hr. De la Condamine. Jämf. §. /^j. 


24 o Om tilfalligå 

Utom flere anförda följder bårutaf/), må nemnag 
hufvudftaden Veleia uti Republiken af famma 
namn, belägen några mil från Piacenza och 
Emililka borgmåftare-vågen , imellan 2 höga 
berg Moria och Rovinaflo. At döma efter 
rudera, lom nu ligga 20 fot under grus och 
Ilen, bar den varit anfenlig. Der finnas Ikå. 
de-pånningar efter Conftantinus. Ingen vet 
når forftöringen Ikedt, men lom efter häfti- 
ga rågn llenar hår pläga rafa ned från hög* 
derne, lamt Itadens quarlefvor finnas öfvef- 
höljde af ofanteliga llenblock, hvilka kunnat 
komma från de nemda bergen , få år nog ty- 
deligt, at et häftigt ras, kanlke underhjelpt af 
någon jordbåfning, varit orlaken. Hetta och 
torka åro andra tider värkande. JEgyptenftåc 
ifrån Aug. til och med Oft. lom en fjö, le- 
dan tilApr., fom en lerålta , och ånteligen ifrån 
Maj til öfverfvåmningen lom et förbränt, räm- 
nat och ödelagt land g). Af lådan luftens olika 
vårma och fucktigbet vitra många ibland de hår- 
dare ftenarter. Grof hålleflinta calcineras i folen, 
lamt får ytterft en lös och hvit lkorpa omkring 
lig, hvilkenbortlköljd mångftådes vifar quarts- 
rånder och med glimmer omfatte jårniga granater 
npöfver ftenars yta. En del kalk-fkifer-och land- 
ftensberg, i lynnerhet kis-befprångda , multna 
med tiden aldeles fonder. Hunnebergs-trapp har 
jag funnit med ljus mörare utlakad lkorpa oru- 
gifven emot dagen. Bergen imellan Åbo och 

Wi- 


f) §. 14.7. SeomGuiner 

g) Dr. Haftclquisftsj/b* oriental-tiden §. // 7 * 


förändringar; 241 

Wiborg beflå måfl af Sjelf fråtflen, fom åc 
fammanfatt af röd fåltfpat, quarts och flammor. 
Den tyckes vara hård, men faller dockfom- 
ligftådes fonder g j. Ja fjeifva hvita fåltfpa* 
ten uthärdar icke alleflådes tidens frätande kraft. 
Monne de flora bergen Cibotus och Phe- 
gius i YEthiopien af denna grund förflörts <&)? 
Monne icke klipporne vid GreifFenflein, Eh- 
renfriedrichsdorfF i Meifen, vid Stonbenge, 
Salisbury i England, Adersbach i Bomen, Svit* 
FeeneiChina, åtfkillige i Peru, m.fl. fom lik- 
na torn , murar cch allehanda ruiner, åro vitnen 
til fådana förfloringar ? Huru malmer och me- 
taller förändras gifves tilfålle at i det följande 
nemna. Når beflåndsdelarne j åro dels flycktige 
och dels fafle ; dels mjuke och dels hårde ; del* 
fvampige och dels tåte, få lodas gemenligen 
med t^den deras fammanhang: de fafle, de hår- 
de ocj tåte flå quar, fedan de flycktige, mju- 
ke och lofe blifvit genom vårma, lutt, kold 
och vatten efterhand affkilde. En del åmnen 
undergå härvid ej allenafl en mecanifk fön- 
dring, utan ock en innerlig förändring til fitc 
lynne. Sådana åro i fynnerhet kifige föreningar. 
Luften har en ganfka flark attraaion til phlo- 
giilon, ja få, at fvafvel- blommor med tiden 

Q vår- 

mm ‘ 

nig fvafvel - bunden glim - 

mer rada deruti. 

h) Plinius nemnerdock 

fläder , fom tillika får* 

flörts, 

Band. 


g) r. Ac. H ; 7f7. 
'Hr. Gadd bar rjdg i 
.en Dip, under rökt Sjelf ~ 
fråtflen och funnit den 
egenteligen vitra , når 
fåltfpat en och en fet j år • 


242 Om tilfålliga 

vårkeligen mifta något af det brånbara och li- 
tet af vitriol-fyran utvicklas. Så fker ock i ki- 
fer, fom ligga i dagen utfatte för varma och 
Juft: den befriade fyran fuper fuckcighet Tamt 
blir fnart nog utfpådd för at kunna angripa 
jårnet och formera grön vitriol, hvarunder 
fammanhanget föi loras , delarne falla ifrån hvar- 
andra och Betackas med vitriolifka blommor. 

De nårmare polerne bclågne orter hafva 
af kölden icke mindre rubbningar. Hégder 
och berg fupa om höften vatten genom fpric- 
kor och fina öpningar. Når vintern anlåtter 
förvandlas det til is, fom utvidgar och fprån- 
ger fonder omkring fig. Håraii' hårröra ofta 
de löfa ftenar, fom tråfias omkring berg. Mitt 
för Bagnums gård på foten af Hunnet erg å- 
ro 2 flora ftenpelare (Tråle ftenar kallade) 
loflhade ifrån fjelfva ftenvåggen, med hvil- 
ken de nu göra en 6 til B gr;s vinkel , och u- 
tan tvifvel framdeles brifta fonder. Om vå- 
ren kan man ej utan lifsfara refa imellan Hun- 
ne och Haile för ftenar fom nedrafa, ibland 
af grufvelig ftorlek, hvilka emot det gamla 
rafct fönderflås i). Uti Norrige kallas fådant 
Bierg-rap, och når ftenarna i fallet råka an- 
dra, famt (mulas i kringflygande fkjerfvor, får 
det namn af Sten- ur. Stenfkred åter heter hos 
dem, når tjåle och rågn låftat fmårre ftenar 
ifrån fjållkanten, hvilka famlas emot något mot- 
ftånd på vågen , til defs det genom fin tyngd 

för- 


i) Sddant ras kallas der- lodratta ftenvåggen nem * 
omkring Gryte. Sjeljva nes Flog. 


förändringar. 243 

formår bryta fig löft. 1697 vid Kyndelsroås- 
fan blef mycken jord härigenom forikåmd, 
flera gårdar förftcrde och 130 perfoner om- 
komne k ). 

Vattu-bulenler-jord hopdrager flg genom 
frå ft. Håraf finnes den lprucken orn våren 
och gråsivålen 4 til 5 tum ifrån ftenar, fom 
han föregående och efterföljande iomrar Hu- 
tar intil l ), Jordarter fupa mer eller min- 
dre vatten, ja en och iamma finnes ho- 
ftetiden defs mindre vattubulen, j'u nårmare 
dagen, utom Veian eller gåsleran: denna fu- 
per få mycket vatten , at det kan våga ine- 
mot 4 gånger mer, ån hon ijelf. Jordarter- 
na åro ock ofta kortelvis inblandade udh var- 
andra, åtminftone olika måtfade med vatten, 
hvad under då, at tjålen, fom fpånner jord- 
f vålen olika, bryter den, uplyftar rötter och 
ftenar, gör flåcktals uphojningar och lågger 
grund til tufvor, m. m. De rubbningar , iom 
ftenar, ftolpar och grundvalar lida af t jåla bår- 
röra egenteligen af lera. Jag har upblött al- 
lehanda jordarter,' ftålt deruti tilipitfade pålar 
och låtit fryfa. Alla fom intet höllo le- 
ra voro i jåmna maflbr fammanvuxne, men 
ju halltigare de voro på nyisnemde jord , deis 
mer hade de dragit fig ihop och låmnat ftör- 
re eller mindre öpning omkring trädet. Dyli- 
ke fyllas på blida vårdagar med fmålt. inö, 
iom antingen af markens kyla eller nattköl- 

Q 2 den 


k) Pontoppidan. lnebergs vackra oj ht i V, 

l ) -SV Br. Dir, Ru- j Ac, H, 1765. 


i 


244 Om tilfålliga 

den fnart fryfer , utfpånner fig med ^ooofkålprs 
fiyrka för hvar cubiktura vatten , och; tvin- 
gar upfore, emedan motftåndet merendels år 
minft i den kofan. 

Strander, i iynnerhet af löfare åmnen, 
uplyftas årligen , ty få faart fjärdar och fjöar 
tilfrufit, åro de hopvuxne med tjälen. Om 
nu upfjo hånderj fmålt fnövatten flannar up- 
på ifen om våren, innan tjålen gådt up, och 
får genom någon öpning gemenfkap med vat- 
net derunder; eller det genom kållfåg blifvit 
ökt, få tvingas ifen med anfenlig fiyrka atup- 
lyfta fig, Når det fker nodgas ock nårma- 
fte kanten af tjålfkorpan at uphöja fig. Uti 
det hårvid blifna toma rum inruiar vatten , 
blandat med åfja och andra åmnen, hvari- 
genom den upbrutna kanten underbåddas och 
når följakteligen högre, fedan ifen bortfmålt. 
Så tilgår på många ftållen i ÖJlerbotten. Is 
tilfrufen omkring fcenar lyfter dem både vid 
isbrott och infallande upfjö, famt förer dem 
ofta med fig, ehuru de ibland åro af anfen- 
lig ftorlek. På detta fått torde flere fålftenar 
blifvit onyttige, och åtfkillige nya hällar årli- 
gen komna i dagen. Is fpricker ibland med 
fådant don, at hela nejden {kakas fom af jord- 
båfning. Slika råmnor tilkomma i almånhet 
på 2 fått. På åar gå de långsefter och här- 
röra gemenligen afilens ytterligare utvidgning 
under fortfarande köld, fom har fafl flod 
emot ftranderna och måfle derfore bryta fig 
tnietpå. På fjöar åter gå de emillan flenror 
grund och fandbankar, famt tilkomma af för- 

okt 


förändringar. 245 


ökt vatten genom upljö, villa vindar, tö,m.m. 
De brifta med fådan håfcighet, at underftun- 
dom ftenar i deras ftråt af flere fors diame- 
ter, Ipråckas mitt i tu. 

Den kringvråkande hafsifen utåfvar män- 
ga voldfamheter. Når den drifves emot grund, 
ftenar, m. m. har den en grufvelig ftyrka , 
at kafta ofverånda , at fora bort grund och 
bankar, at upvråka dylika på andra ftållen. 
En Ipitfig ften 8 til 10 fot hög och 9 tjock, 
fom legat 1 fot öfver vatnet utanför Kalajo- 
ki locken , år vid en dylik isgång flyttad up 
på torra landet , famt med Imårre ftenar få un- 
derftödd , at en karl kan krypa derunder. 1760 
vå' trade dref-is vid Bredgrundet omkring en 
ften af 12 til 14 fots tvårlinea, fä at en an- 
nan flda vandes up, ån förut. Året derpå 
blef denna kant nedtrykt /). 

v Når kalla fomrar några år å rad infal- 
la, hånder, at drefis, lom flockat fig emot 
villa kufter, blifver olroålt. Som årligen 
ny tillamlas och en fådan hoprtapling an- 
fenligen kyler iufcen omkring, få kan omfi- 
der ingen fommarvårma råda derpå, utan hår 
blifver en beftåndig omringning af is. På få- 
dant lått låra Grönlands och James örtra ku- 
fter, Frobifhers-lund mj , med flera ftållen , i 

CL 3 fed- 


m) Fjorden Sermeliar- 
fok vid 62 gr. ar med 
Jidndig is igenfyld ocb 
bolles af Cranz för det 
fordna Frnbifbcrs fund. 
Något längre i norr lig 


ger den Ja kallade Is - 
blinken , jom fynes mån- 
ga mil ut i hafvet , år 
4 mil lång ocb 1 bred , 
famt äger 20 til 60 al- 
nars höga is'bvalf imel- 


24 6 Om tilfalliga 


fednare tider blifvit otilgångeliga. Man kan 
lått foreftålla fig , hvad ändringar nejdens 
climat hårutaf måfte undergå; at våder ifrån 
defla kanter blifva kallare och hårdare , ån de 
förut varit, o. f. v. 

De högfta bergstoppar famla likaledes år- 
ligen ihop is och Inö. Öfver bergkeden Mont 
Maudit var förr en fart til Piemont ifrån Frank- 
rike, men den år nu obrukbar genom en be* 
ftåndig is af 2 mils långd och \ i bredd, fom 
’ årligen tilvåxer, och anda til blå färgen lik- 
nar^ isftockningarna kring polen 11). VidGrin- 
delwald uti CantonBern förekomma de mårk- 
vårdiga Gletfcherbergen. Det år en Pjo vid pafs 
17 mil lång, htfilken lommartiden, och til 
flört djup, år frufen. Under isfkorpan ut- 
tränger fig vatten genom opningarna af en dal , 
hvilket under vågen fryfer til is-pelare afmång- 
faldiga förändringar. Det nedkommande vat- 
net utgör floden Lutfchin, fom år beftån- 
dig, emedan isfkorpan hindrar utdunftningen, 
och de omgifvande fnöbetåckta bergtoppar 
årligen under flörfta hettan något fmåka. Des- 
fe isberg okas flere år, men, underflundom 
minfkas de ock anfenligen, fåfom 1540 och 
1719 0). Sjons höga låge och imeilan kylan- 
lande fnoberg, hindrar foien, at uptina defs is, 
dock fpricker han om fommaren, och ge- 
nom 


lan Same: denna fjord 
f kall 10 mil inuti landet 
vara ren. Bårefund dr än 
längre i norr , likaledes 


med tilfrafit utlopp, 
n) Prefid. De Brosfe. 
0 ) Bertrand, Str. de 
la Terre /. 12. 


förändringar; 247 

nom tilkcmmande fnövatten uplyftas, hvadan 
genom en öpning underftundom nedfalla nå- 
gra isflakar i Grindelwald. 

Således kunna vifla orter fa et långt ftrån- 
gare climat ån tilförne och ibland blifva obe- 
boelige , fåibm det tyckes vara håndt med 6- 
ftra Grönland. På andra ftållen biifver åter vä- 
derleken tvårtom mer och mer blid. Italien 
år nu ef er all liknelfe nog varmare, ån for 
17-1800 år fedan, tyden tidens auclorer om- 
tala Calabriens eller fodra delens floder fåfom 
om vintern tilfrufne p ) , och likaledes Tiber- 
ftrömmen q)\ det ålfeada Plinii Laurentinum 
vid Tiberns utlopp ågde då icke nog blid 
vinter at berga Myrten, olje-och Lagersbårs 
tråd r ) , ehuru det fiffnemda nu kan flå ute i 
England s): då förelkrefvos ucvågar at fkyd- 
da bofkap för fnö och is t ) , fom nu inga- 
lunda behöfvas: åfven låmnas underråtelfe , 
huru ål feall fångas under ifen a), hvilken 
nu fåkert feulle begrinas i Italien. Lika för- 
ändring tyckes feedt annorftådes. Pontus eu- 
xinus beferifves lå ftarkt tilfrufen om vin* 

Q 4 trar-i 


p) Virgilius var väl 
Poet , mett Jlref dock 
fant uti Georgien. Hans 
under rättelj er boraifyn- 
nerbet lämpas til Man- 
tua defs jodelfe ort. 

q) JuvenalisiW. VI, 

r) Plinius omtalar iL. 
XVII. c, 2, träd t jom 


längre bolla fnå pä dg 
än andra. 

s ; ÖV/MBarringtons 
afb uti Pbil. Tr. i*]68. 

t ) Vrgilii Georg, L. 
111: 29 7. si- 

u) /Elianus, Z. 74 de 
animalil/us , c. 2j? % 


248 Om tilfålliga 

trarne, atSarmaterne körde derofver: vin frös 
famt utdeltes hår ftyckevis, och fnön låg lom- 
ligftådes ofmålt hela fommaren Refande, 
fom i fenare tider befökt deda nejder nem- 
»a ingen dylik köld , utan fall mer med för- 
undran anfe beråttellen om Conftantinopels 
fund , fom under Conftantini regemente va- 
rit tilfrufit, och at JPontus euxinus år 401 le- 
gat 20 dygn y ). År 859 frös Adriatilka haf- 
vet få til, at man kunde gå från fafla lan- 
det til Venedig z). Sjelfva Alperne tyckas på 
några ftållen blifvit mildare , och öfvergången, 
fom befkrifves få förlkråcklig for Hannibal a) a 
har fedan 1500-talet fkedt med ftora armeer 
flere gånger, åfven vintertiden. 

Som Italien fåkert var båtre upbrukad i 
Augufti ån vår tid, famt Tomos i detta af- 
feende år omtrent nu och då i lika belägenhet, 
få ligger vål icke hufvudorfaken i landets cul- 

tur 


ar) Ovidii Trifl. L. 
III. el. 10. Dionyfius och 
Strabo hefkrifva kölden 
åfven fädan kring Jo- 
tnos\ nu Tomifvare> der 
Ovidius tilbringade ,7 
ar i lands fly cktigket. Äl- 
ven Virgilius ( Georg . 
Hl-' 35 S M- ) nemner 
om 7 alnars djup fnö i 
Schytien , om vin fom 
fryfer , tn, in. 
y) Tournefort, Vo- 


yage. 

%) Detta bände enligt 
Calvifii berättelje 859 , 
men andre [äga det til- 
dragit fig 864, och at 
man kunnat med vagnar 
åka pä ifen. Hr. De V 
Isle, Mem, de t Ac. 
l 149- 

a) Se Polybii och Li* 
vii berättelfer , utihvil- 
ka fnå omtalas näjian på 
bvar rad* 


förändringar. 249 

tur enfamt, utan hårrörer tillika af granlkapets 
befkaffenhet. 

Hvad fom i manna minne tildragit fig 
uti Penfylvanien kan nogare uplyfa cfs hår- 
utinnan. Vinterkölden har hår, åfven fom 
fommarhettan , blifvit ganfka mårkeligen lin- 
drigare på 40 til 50 år. Kullen Itryker från 
so til no, når folen (åledes drager fig åt fo- 
der måfte defs ftarkare nw upkomma , ju mer 
landets kyla ofvertråfFar hafvets. Denna vind 
har ock envift hoilit uti under kalla års- 
tiden, men alt fom landet blifvit jämnare ge- 
nom upbrukning, och i ftånd atupvårma öf- 
verliggande luft til mera likhet med hvad At- 
lantifka hafvet formår , lå har åfven nw lack- 
tat fig, ja i ftållet förr behofdes 4 til 5 veckor 
at fegla dit , låter det fig nu göra på hälften 
lå lång tid. Örre och tunnare luften kan ej 
antaga lå ftark varma , lotn den undre och 
tätare. Skogar bcholla åfven långe is och (no, 
hindra luftens fart , lamt göra kölden långre 
om våren och hettan plågfammare ono fom- 
maren. Vid Chrifti födelfe voro Ungern, Pohi 
len och Tylkland fulle af flora Ikogar, fom 
fåledes åt Italien gåfvo fvåra och kylande vä- 
der. Torde ock hånda, at i fenare tider un- 
derjordilka elden hår varit vårkfammare, åt- 
minftone har den vilat fig medelfi: tätare ut- 
brott. Om det år fant, fom mig blifvit för- 
fåkrat, at rågntiderne i Surinam, fom före 
2755 kommit på villa dagar ! , federmera va- 
rit föränderlige på några veckor £), få Ikön- 

Q 5 ;es 


l) Jag äger denna underrättelje af Öfverfte* 


250 Om Vattuminlkningen. 

jes tydeligen, at åfven jordbåfningar kunna 
vår ka på cli mater. 

TREDJE CAPITLET, 

Om Fattuminfkningen. 


152. Ifrån åldre tider hafva åtfkilligehyfl 
den tankan, at vattumängden på vårt jordklot, 
åtminftone på dels yta, vore uti befländigt af- 
tagande , ehuru för Öfrigt denna mening va- 
rit grundad på olika fkål och til olika behof 
blifvit anvånd c). Men uti närvarande 1 oo- 
tal har denna fats vunnit mera ftyrka. Man 
har ofveralt funnit mårken efter vatnc-ts ford* 
na högd , ja man har 1 anledning af naturens 
nu varande husbolining flutat, at en fådan 
minfkning vore nödvändig Vid K. Acade- 
mien i Upfala har i fynnerhet vatnets afta- 
gande vunnit förfvar, Satien har för öfrigt 
haft vanligt ode. Somlige hafva hoilit den 
for bevift, andre för aideles ogrundad , ja 
farlig och ogudakrig. Förmodebgen år me- 
delvägen hår, fom i mycket annat f åkraft. För 
min del måfte jag vidgå, at bevifen icke åro 
oemotfågelige, men nekar dock icke, ar en 

mmlk. 


Lieutenant Dahlberg , 
född Svenfk-, fom bodt 
flere dr i Surinam. Hr, 


at ingen ting kan Jlutas 
deraf. 

c) Se Hr, Wallerii diji. 


Fermin nemner ej der om de origine Geocosmi ab 
i fin Defcription de Su- j aqaa ; Bifkop Browallii 
rinattt , men han talar betänkande om Fattu - 
få litet m äntiderm , [ minfkningen , m.fl. 


Om Vattuminfkningen. 251 

minfkning fynes ganfka trolig, och. at de m- 
kaft, fom hitrils blifvit gjorde, efter min öf- 
vertygslfe icke formå kafla den ofver ända. 
Saken år annars af fådan befkafFenhet, at 
den måfte hånlkjutas til efterverldens dom- 
flol d). 

Skålen for vattuminfkningen åro i allmän- 
het af tre flag. Hiflorifka bevis, at vatten 
fordom ffådt, der det nu icke finnes; åtfkil- 
ligamårkenpå det torra, aldeles lika dem , fom 
vatnet dageligen lämnar efter fig; och ånteli- 
gen påflående om vatnets förvandling tji falla 
kroppar, hvarigenom icke allenaft laken, utan 
ock h vårföre få händer, ådagaiågges. 

153. Vi hafva uti det föregående fedt, 
at fläder, fom vid fin anläggning varit^ når 
intil fjön, med tiden funnits långt der ifrån: 
at fegelleder blifvit grundare och aldeles o* 
brukbare: at nya klippor efter hand mer och 
mer upfligit ofver vatcubrynen: at vidflråck- 
ta ftrander blifvit blottade: at nu årligen bår- 
gas hö , hvaråfl i förra tider fifkades , m. m. fom 
tydeligen intygar, at fordom fomligftådes va- 
rit baf-, der nu dr land e ). Defsutom aro på 
fafla berg märken uthuggne, hvarigenom man 
ännu fäkrare kan dömma om ricktigheten. 
1731 bief vid midfommars tiden no omGef- 
le, och norr om ön Löfgrund , på en klippa 
i hafvet, Svarthållan på viken kallad, en rand 

ut* 


d) Hr. Cancell. R.\en utförlig hiftoria ont 
Ferrner bar uti det fbrut j denna tvijl. 
nåvida prefidie tal gijvit' e) §. 130. 


252 Om Vattuminfkningea. 

uthuggen tillika med årtalet/): 1745 och 1746 
befans den vid (amma årstid mer än 6 tum 
ofver vattubrynen g). 1744 blef et fådant mär- 

ke med årtal uthuggit på en klippa utfor Va- 
fa hamn , hvilket på 10 år kommit 5 tum of- 
ver vatnet h ). Til efterverldens råttelfe åro 
flere dyiike uthuggne, fålom på norrafte hol- 
men af Skello \ mil i fundet från Calmare 
ftad, hvilket 1759 d. 15 Jun. befans 5 , 68 fot 
lodrätt ofver medletaf 5 års medelhogder z): 
på et berg vid byn Stamdal på Angsön i Må- 
laren, 2 mil från Vefterås, uthoggs et mär- 
ke i vattubrynen 1752 d. 4Sept./f): påetberg 
i Malax Ikårgård, Hamnfkårs Våttungen kal- 
lade, bårades et ? tums djupt hål vid vattubry- 
nen d, 24 Jun. 175 5, lamt tillika i en berg- 
hålla på Granölkaten i Vargo hamn /). 


;/) Det fkedde genom j 
Hr. Prof. A. Celfii an- 
ftalt. 

g) Hr. HojCanc . v. 
Dalin, t> a hvars anmo - 1 
dan unaerjokningen an- 
(lältes , nämner enda fl , 
at randens hoj d ofver vat- 
net befans en lig med Prof. 
Celfii upgifna minfk- 
ningsmon , fom är 

tum owt året, 

h) AJJ. Haft och kyr- 
kob. Biörk lä to uthugga 
denna rand. 


i) Pir. Le SI or Wik- 
ftrom anflaltade härom. 

k ) Det fkedde genom 
Hr. J, A. Liljeqoifl. 

/ ) Genom Land t mät a • 
ren Klingius. 

Pä A/pbn i Söderman* 
land /kola pii et berg ut- 
med (ibn vara fhnror ut - 
viftade af en Gifle , Jom 
utmärka vatnets hbgd i 
hans tid , dock utan ärt al. 
Hr.v. Dalin hän forer det 
til en Gifle Eiinefon 
Sparre , fom på 1390-ta- 


Om Vattuminfkningeni 255 

Vi hafve tilförne åfven funnit , at hafvee 
iinkråcktar fig mångftådes, få at vatten nu vår- 
;keligen öfverhöljer orter, fom förr varit öf- 
ver defs bryn. Således, af alt detta jåmnfört 
följer oemotiågeligen en vattufiyttning , men 
at deraf kunna Huta en vattuminfkning rnå- 
fte man noga veta forhollandet imellan in- 
kråcktningar och uplandningar , hafvets djup 
:och bottens fkapnad, h varigenom man blef- 
;ve i ftånd at jåmnföra vattu -rymderna. In* 
huggna marken på berg åro af mera betydelr 
le, men hår blifver frågan om defle fafte krop- 
par hafva et oförånderligt afftånd ifrån jor- 
dens medelpunft, ty om de fjunka eller höja 
ifig, fom förut år anmårkt om många löfare 
tracfer af jordlkorpan, lå kunna de icke gif- 
i va någon fåker underråttelfe. Når det öfver- 
1 vågas, at fådana marken, fom hår omtalas, 
mig veterligen endaft åro uthuggne kring Ö- 
fterfjön , få tyckes man icke behöfva fruck- 
ta at de höja fig. Denna nejd har hittils va- 
rit fri för få håftiga jordbåfningar , fom for- 
mådt uplyfta våra berg. Det fker delsutom 
garna med fådana omftåndigheter, at man 
icke kan tnifskånna orfaken: det fker vold* 

famt och häftigt, men icke fmåningom och 
omårkeligt. Nog kan ifen rubba och uplyf- 
ta ftora ftenar, men at den åfven förmår ho- 
ja rotfafta klippor, tyckes mig ingalunda rim- 
meligf. Vål fer man nya berg underftundora 
UP“ 

let haft ägendom i nej • I ken vid pnfi ij jot ofver 
den, 1746 voro dejje mår- j vatnet. 


i 54 Om Vattuminfkningen. 

upkaflas genom underjordifk eld , men de å- 
ro af hel annan befkaffenhet, ån de fom nu 
omtalas. Om våra bergs låge lider någon tor- 
åndring, få beftår den fnarare uti fånkning: 
det år begripeligt om få tunga kroppar. Ef- 
ter nu vattubryn hos ofs fånker fig nedom 
flika märken: efter förr varit fkårgård, der 
nu år falt land: efter uplandningarne enligt 
hittils upgifna anmärkningar mycket ofvertråf- 
fa inkråcktningar, m. m., få tyckes Öflerfjöns 
vattu-mångd vara uti aftagande. Hvad fkog- 
bevuxna trader vidkommer, fom kunna träf- 
fas til ganfka ringa högd öfver vatfu-ytan, 
få kullkaffa de ingalunda flutfatfen, ty vi haf- 
va tilförne funnit underjordifk fkog, fom fjun- 
kit mycket mera m), ån fom til förklaring af 
närvarande omftåndighet beböfves. Ilade vi 
Pythe^ resbefkrifning i behöll, få fkulle den 
fåkert uplyfa närvarande frågomål »}, imed- 
lertid år det märkvärdigt, at de ålfta cbartor 
vi åga, tekna Scandinavien, fora 4 öar: at 
Ryfsland och en del af Pohlen deraldelesfak- 
nas 0 ): at fordom någre namnkunnige Geogra- 
pher trodde gemenfkapimellan Cafpifka hafvet 
och Nordfjön p ): at P^theas berättat fig be- 


vi) 148. 

V) §. S : 

o)§j>. Pliniusgtff Ber - 
gen , Scandia , m. m. til 
farfkilte bar. L . IV. c. 
16. 1 c. 13 berattar han 
efter Xenophon Lam* 


pfacenus : a littore fchy- 
tarum tridui navigatione 
infidam effe immenja ma - 
gnitudinis Batiam } quam 
Pytheas Bafiliam vocat. 

p) biter clnduntur par • 
tes feptevtrionales 


Om Vattuminfkningeo. 255 

ifarit kufterna af Europa ifrån Gades ånda til 
ITanais q), m. m. Hårtil kommer, at en 
igammal och namnkunnig Venedifk VerldsChar- 
ta, hvars original förvaras uti klåftret S. Miche- 
lle di Murano, gor Öfterfjön mycket bredare, 
lån den nu år, och teknar for (kårgård, hvad 
i våra dagar år fafl: land r). Desurom år hela 
vågen från Petersburg til Poltava flak och på 
många fållen få fldlåndig, at millioner tråd 
och obefk; ifvelig fyllning behofts til vinnan- 
de af någorlunda fart grund: hår vifa fig ock 

fom- 


oceano usque ad oftium 
Calpii maris. Strabo L, 
XI. 

y) A Tbule reverfum 
quidquid Europa regio - 
mim e[i ad oceamtm [e 
peragraffe , a Gadibus ad 
Tanaim usque , berättas 
Pytheas bafvajagt. Stra- 
bo L. II. p. ioq.. Det 
är märkvärdigt , at den- 
71 a ref a kallas af en gam- 
mal Scboliafles ApoUo- 
nii Rhodii för Periodos , 
men Per iplus af Arte- 
midorus Epbefius , likfom 
den fkedt dels til lands 
ocb dels til fjös. 

r ) Den är pä Al- 
phonfi V begäran för- 
färdigad af MunkenM.au- 


| ro i Venedig , [om i fin 
! tid b b Ils för den yppcr- 
| fta Geograph. Om O/l er - 
fjön kunde han bafvago - 
i da underrätteljer. Utom 
j V enetianfke adelsmännen 
\ NilsöfZ» Anton Zeni flom 
i 1400. talet mycket kring- 
för 0 pä nord/jön , fä /eg- 
lade den lärda P. Qui- 
rini 14.31 til et ftycke 
norr om Trundhem , for 
fedan landvägen til Ste- 
geborg i Öflergotbland , 
j der en Italien/k adels - 
man Franco dä bodde , 
famt vidare til LödesS- 
re, ocb fl eg der äter om- 
bord. Se Hr. Canc. R. 
Ferrners tal. 


2, $6 Om Vattuminfkningen; 

fomligflådes allehanda petrificationer och hafs« 
quarlefvor s), fom alt fammantagit gör nog 
troligt, at hela denna ftråcka fordom ltådt un- 
der vatten. Ora få varit kunde våre förfa- 
der hafva fjöledes kommit til Grekland, hvil- 
ket åldre håfder och runflenar ofta omtala t) t 
famt Pytheas genom Öfterfjön til Tanais, 
Men om Vattuminlkningen åger rum, 
få bör den vål åfven annorftådes ån i norden 

va- 


s) K. Fet. Ac. Handl. 

ms- 

t) { Helmoldus Jdger 
om Ojlerfjån: Baltius i- 
deo vo c atur , quiainmo - 
dum haltei longo traBu 
per l cbyticas reinonesten- 
ditur usque in Grceciam : 
En Slavifk krönika får » 
täljer i Rutzenum mare 
Ireve , hrachium in Gra>- 
ciam tendit. At komma 
til Grekland brukte va- 
ra förfäder, dels väfira 
vägen genom Gibraltars 
fiind y lomforft pä 1000- 
talet börjades af en Scop- 
fe, men forut var kun- 
nig en väg åjler ut. Se 
Hr. M. O. Björnftier- 
nas dijj. de Peregrina- 
tion ibus Gentium Septen- 
trionalium in Grceciam , 


under Hr. Canc. R. och 
R. Ihres infeende. Här 
bevifas , at äfven Ryfs- 
land och andra dt åjler 
belägna orter fordom blif - 
vit innebegripne under 
namn af Grekland , men 
en fä vidfträckt bemär- 
kelfe bar dock ej altid 
varit brukad , utan of- 
ta en mer egentelig , Jom 
päjyjtade det Grekland , 
fom hade Conftantinopel 
til hufvudjlad . Har man 
i äldre tider kunnat kom- 
ma dit , ätminflone må - 
fta vägen til (jos. fä blir 
nog J anno likt , ät Grek- 
lands fararare pa vära 
äldre minnesmärken ej 
end* fl betyder dem , fom 
hunnit til orter kring 
Finfka viken. 


Om Vattuminlkningen.’ 257 

ra tnarkelig. Jag tviflar ej heller deruppå, 
hårvid bor likvål anmärkas, at om ock ytan 
icke fånkte fig, kunde åndock vattumångden 
vara i aftagande. Låt cbd (fig. 2 vara hafs- 
botten, uti hvilken vatnet efter vils minlk- 
ningslag inom gifven tid Ikulle emot orörliga 
märket ab falla ifrån c til Ej medan under det 
famma , botten genom floders tilförfel eller 
andra fyllningar höjdes i denmon, at cbdegc 
blefve likamedcHiD, lålkulle ju vattenytanjjllå 
quar vid c. Så torde mångflådestilgå. Floderne 
afborda ouphörligen en anfenlig mångd jord* 
åmnen: et obelkrifveligt antal Inåckor, rnufs- 
lor, coraller, och andra hafskråk, födas och 
dö årligen u ) : liklom infjoar valla ihop få 
hånder ofta med hafsvikar, i lynnerhet der 
Vals våxer, hvars ftjelkar om nollen fjunka 
och nåfta år utur hvar led gifva nya flcott, 
hvaraf lig hoptofvande holmar upkommaj 
fom famla hafsåfja, famt efter hand våxa i- 
hop fins imellan och med falla landet: mån- 
ga Hållen uplyftas ock genom jordbåfningar, 
hvilket alt måfle uphoja botten , och årfarenheten 
intygaråfven atfålker. Hårutaf år klart, at vat- 
tuminlkningens llorlek icke kan måtas af y- 
tans fånkning allena. 

Hvad Medelhafvets llrander vidkommer, 
få tyckas vål en hop Hållen ungefärligen på 
farama fått nu , lom förr, vara belägna emot 
Vatnet. Herculaneum gick för 1700 år fedan 

R ån* 

«) §. J)6. 111. 

2;dra Bandet. 


»58 Om Vattuminlkningen. 

anda intil hafvet x ), och nu for tiden befin- 
nes den blottade theatern knapt 200 famnar 
ifrån vatnet, ja andre fordom bekante ftållen 
éfverfkoljas eller flå i vattubrynen, fåfom 
quarlefvorne af Ciceronis Academia, Marii, 
Sylte, Pompeii, Caelars , Neros, m. fl. lulf går- 
dar eller palatfer: i viken vid Gaéta har haf- 
vet anlenligen inkråcktat fig \y ) : Marfeille har 
öfver 3000 år varit hamn, och de gamlas be* 
fkrifning på Stagnum Aflromela z), i vår tid 
Martegues kallad , paflar ånnu ; men få har 
det annorftådes aftagit , hvilket något märkes 
vid Neapel , dock på andra ftållen mera. Lion- 
fka viken har fordom varit långt ftörre och 
annorlunda belkafFad z ) , ån nu : Metze var 
på lamma tid en halfö a), men år nu icke en 
gång belägen vid hafvet; Rhone utföll for- 
dom vid Itaden Arle b ) , men nu 3 mil der- 
ifrån : der fordom vatten hindrade fläders an- 
läggning r), år nu vidare ej dylikt i vågen : o. 
f v. Stor Ikada år, at de relorne, fom Hi- 
milco, Hanno, m. fl. gjordt, dels åro förlo- 
rade, dels icke nog utförlige, hvad närva- 
rande åmne angår. Men, lom underjordilk 
eld hår ofta voldfammeligen framfar, få har 

man 


2) Strabo. 

a) Pomp. Mela de Si- 
tu orbis , L. il. c. j - . 

b) .dithicus. 

c) In Narbonenfi op- 
pida rara prxjacentibus 
ftagnis, Piiniu $[ 111 . 4. 


x) Strabo lager at 
Hercidanei extremitas in 
tnare porrigitur . L, V. 
p, 246. 

y) Se Hr. Ad j. Bjorn- 
ftåls bref i Ålm . tidn. 
1712. n. it> 4 . 


Om Vattuminfkningen. 2 y$ 

man ingen {åkerhet om lagets orubbade til- 
ftånd pa alla flållen. Vi hafve tilförne (edt 
hvad förändringar grunden lidit uti Italien*/). 

Nilen forer vål efter all anledning mer 
fyllning på det torra , vid fitt årliga flodan- 
de, ån han under afrinnandet kan flåpa med 
fig, men huru mycket, kan i brill af tilråck- 
:liga upgifter icke utftakas. Gytjan föregif- 
ves af lomlige utgöra af vatnets rymd*), 
iaf andra, ån t t 3 och ån f)- Matjorden 
vet man åga vid ftrommens bråddar några 
och trettio fots djup, men emot flodens fido- 
grånfor knapt 6 tum^), och naturligtvis bor 
måfla gytjan lämnas nårmaft: intil vatnets of- 
verfligning. At Nilen mittfor Gamla Cairo, 
der matningen nulker, innan floden börjar, åc 
omtrent i farnma vattenpaft fom Medelhaf* 
vec, lårer vid nogare eftertänka icke finnas 
troligt. For öfrigt om Nilen ifrån åldre tider 
fort hvart år lika mycket vatten, få borde dels 
flod emot et fafi: mårke årligen hojas i mon 
efter landets påfyllning, och det fordom flar- 
kare ån nu, emedan floden troligen förft an- 
gripit det lölafte af grunden, der han fram- 
farit , men då faftare åmnen mött, måfte han 
på farnma tid mindre utråtta. Detta ftåmmer 
ock in med upgifna ron, ty ,/Egyptilka prå* 
fternas • beråttelfe torde hår vara mycket {åk- 
rare, ån de i fenare tider med egennytta för- 
rättade mätningar g). Men huru vet man, at 

R 2 Ni- 


ä) (f. i<fj, 

0 Maillet. 


/) Dr. Sbaw. 
g) §• **• f- 


Öm Vattuminfkniogen: 

Kilen nu forer lika mycket vatten fom förr? 
Om .föthiopifka bergens högd årligen aftager, 
få måfte nu mindre moln af dem uppehol- 
Jas , ån fordom h\ Hvad fåkerhet åger man 
vål om punden, hvarifrån mätningen börjas, 
och om defs uprickdghet , då man vet, at 
Kilmåtaren flera gånger år ombyggd, och at 
,/Egyptierne fkatta i mon efter flödens högd i) ? 
Huru vet man at Nilen icke med tiden på 
famma fått, fom många andra floder, fkurit 
fig djupare ? Alt detta med ovåldughet éfver- 
vågat lårer icke utråtta, at man uti denna 
flröm foker fina ftarkafte fkålemot vattuminfk- 
ningen. Hårtil kan låggas, at fom Archipe. 
lagen för jordbåfningar år mycket utfått, få 
blir man altid ofåker i hvad grad nejden hår- 
vid rubbas. 

154. De marken , fom öfver hela jord- 
klotet tyckes tala om vatnets f ordna högd , åro 
mångfaldige, mer eller mindre tvetydige. Skepps, 
vrak, ankare och ankar-ringar, fom finnas på 
många ftållen , der nu fegling år omöjlig i)> 
kunna ibland vara håndelfevis ditkomne, e- 
medan vare förfader underftundom begrafde 
rycktbare Vikingar i fkepp och ofta buro fina 
farkoftar imellan fjöar och floder k ) , men an- 
kare-ringar och andre omftåndigheter låta ic- 
ke altid håraf förklara fig. Jåttte-grytor ; våg- 
råtta fkuror i berg, lika dem, fom böljorna 
dageligen utfråta vid ftranderna /); bergens 

mot- 


§• *41- 

i) §. tjo. 

k) Hr. Marelii tal om 


Målårens utlopp, 'p, 22. 
0 §• S3> 


Om Vattuminlkningeni 26 1 

motfvarande ut-och Ingående vinklar m)> hafs- 
fotter, fom uti obelkrifvelig mångd finnas 
ftrodde , eller inpackade, ifrån topparne af 
hogfta berg til djupt ned i jorden n)\ jord- 
och berg-hvarf 0)5 flottved upvråkt dit haf- 
vet nu icke hinner p ) ; m. m. åro vårkningar 
af (ådan be(kaffenhet,atde genom en efter hand 
(junkande (och nåpligenaf en häftigt utfallan» 
de) vattenyta kunnat åftadkommas. Klappur 
kan vål i dagen genom vitring mifta fina kan» 
ter, men, då den finnes på djup, faller det 
mig troligare, at fqualpning fvarfvat den på 
famroa fått , fom vatnet ånnu i dag gör med 
de ftenbitar, fom genom (prickning, ras och 
andra fårftoringar, råka inom defs vårknings- 
krets. Bernften funnen i jorden långt uppe i 
landet q)\ ftrand ryggar, orters namn af vik» 
lund, holm, nås, fjo, m. nt. åro vål icke tå- 
dana (kål, hvaruppå vattuminfknings fatfen kan 
fotas, ja torde ock fomligftådes åga annat ur- 
fprång, ån (om dermed har fammanhang, men 
då fatfen genom andra och påliteligare grun- 
der blifver trolig vore det obilligt at neka 
dem all ftyrka, 

Stenvandlade Pholades, fom finnas alti- 
genom en del berg vid Medelhafvet , hogt of- 
vervattubryn, (om dock ånnu beflår foten r), 
åro ojåfaktige vitnen, at detta haf fordom varit 
R 3 ho- 


tn ) §. 31. 

«) §• J*'7- . 

0 ) Se eapitlet om jord- 

hvarfvm. 


p ) §. 150. 

q ) Hr. Linnés fkän- 
fka Ref. 

r) §. si>- r. 


2 62 Om Vattuminfkningen. 

högre. Man vet at defte kråk lefva inuti hår- 
da ften, dock altid ftrax under vattubrynen. 
Stora berg kunna vål ljunka, men icke lika 
lått mifstånkas at fmåningom höja fig, vatnet 
roåfte fåledes fallit undan. En belynnerbg 
omftåndighet år anmårkt på några quarlefvor 
af det gamla Serapis tempel vid hafvet ej långt 
från Puzzuoli , hvilka nyligen blifvit från afka 
blottade. Tre grå marmorpelare finnas bår 
ånnu upråtte i fin fordna ftållning, på hvil- 
ka en bredd af vid pals 2 t vår hånder, ine- 
mot 10 fot åfver nu varande hafsbryn, ftarkt 
år angripen af nemde Pholades, men på in- 
tet annat ftålle s). Hårat fynes följa, at an- 
tingen har hafsvatnet en tid ftådt 10 fot hö- 
gre och på en gång fånkt fig, eller har tem- 
plets grund blifvit uphögd, utan at ftoderne 
förlorat fynnerligen af fin ftållning. Vid Fel- 
tre, öfver 3 mil från Adriatilka hafvet år grun- 
den lika fom i Venedig, och kringvarande berg 
vilalåmningarafdjur, löm nu finnas, delsi A- 
driatilka viken, dels i Medellåndlka hafvet t). 

155. Men om vatnet ftåndigt minfkas, 
hvart tager det då vägen ? Vi hafva tilförne 
fedt , at bergtopparna , fora hinna öfver ftån- 
diga fnögrånfen, årligen famla en myckenhet 
Is, hvarutaf vål genom Vulcaner och ftjelp- 
ningar något åter fmåltes, men den mångfal- 
digt ftörre reften ligger quar och ökas år i- 
från år u): en del ftrander blifva ock genom 

hop- 

I .H IM I II I I I ■— »" »■ - ’ ' ■'■■■■ 

s) Hr. Ferber. I %ione. 

i) Odoardi DiJJerta- J n) §. 


Om Vattuminlkningen. 263 

hopflaplade isberg otilgångelige x)> ånteligen 
Ikall af det följande blifva troligt, at (ten- 
våxt-och djur-riket af vatten åga fin fornåm- 
ligafle toda z). 

Naturen vårkar altid fullkomligare, ån 
konften. Den fenare tror fig dock åliven i 
ffånd, at förvandla vatten i jord. De utvä- 
gar fom hittils blifvit brukade åro rifning i mor- 
tel a), Ikakning b)> utdunftningc), deftillation*/) 

R 4 och 


x) §. IJi. 
z) §. 203. 
a ) Arch. F.ller har 


Mem. de /’ Ac. de Ber- 
lin i-jjd. 

r)Marggraf jättemän- 


brukat detta fatt. Hr. ga rejor defliUeradt vat- 
Prof. Wallerius har ny- ten i folvärma under en 
tjat nä (fan med lika fr am- vål tiltåppt kläcka ocb 
gång både glas och me- fant efter utdunftningen 
tall-mortlar . Efter par en fin hvit jord i kärlet. 


timars rifning blef vat - 
net mjbk färgat , ocb ef- 
ter 4 til j var endafi 
jord qvar : 1 quintin vat- 
ten gaf omtrent.i \ fcrupel 
jord. Se V. Ac. H. 1360. 

b) Hr. Marggraf ut- 
fått e vatten fbr fkakning 


d) \f>oq\ej agerat 1 uns 200 
gånger dijlillerat vatten 
gifvit 6 dr. jord. Borri- 
chius.Dickinfo^Hook, 
HofFman,' Henckel, m. 
fl. hafva gjordt dylika, 
forfbk. At förekommain- 
kajl har Marggraf jmält 
ihop retort och recipient , 


i 8 dagar , hvarpå det 
började grumlas , famt famt injläppt vatten ge- 
efter andra 8 dagar an- i nom et litet ror , fom fe- 
nu mer tjocknade och vi- dan igenblåftes. Vid hvar 


Jade glänfande jordkorn. 
Skakningen Jkedde [uti 
val täppt gla (kåril f Se 


omdefliUering vändes re- 
cipient en Jå t at vatnet 
kom uti retort en t i Ib a- 


m 

»-j 

V 


m 


2^4 Om Vattuminfkningen. 


och förrutnelfe e). Vatnet må vara defliife- 
radt få ofta fom behagas, jord fkall likväl 
fås derutaf, och mängden blifva i mon efter 
vårman och rårelfen , fom brukas. 

Denna genom rifning vundr^a jord påflås 
ej hårröra af glafets nåtnin g/j, emedan icke en 
gång genom torr rifning få mycket affkrapas ; 
och for ofrigt bekommes flik jord i metallmort- 
larjfamt bådegenom fq valpning och deflillation. 

At den icke förut varit uploft i vatnet, 
flutas dåraf, at en dylik icke tråffas annorftå- 
des. Om fin kalkartig med fyra förenad jord 
funnes i luftkretfen, fom kunde i vatten up- 
löfas g) , vore det ej en jord , utan et jordifkt 
medelfalt. For öfrig kunde icke jordifka par- 
tiklar vid deflillation flera gånger gå ofver, 
utom förening med inflammabile; men deri- 
genom förvandlas de til fotartigt och i vat- 
ten oloféligt åmne. Jårnets upfligande uti fa!- 
miakens martialilka blommor vifar endafl, at 
fafla kroppar genom fiycktig tilfats, hvarmed 

de 


ka. Se Mem. de /’ Ac, 
de Berlin iyj2. 

e) Dä vatten fättes 
tappt uti värma tjocknar 
det efter nä gon tid, grå 
na trdar vifa Jig och en 
jordjäUes til bätten.Jäm - 
får §. sn. k och §. 10 j. d, 
1 Kirchers c alinet får - 
varades dock enflafka her - 
mette e figitieradjom Chr. 


Clavius go år förut fyllt 
med vatten och genom, 
dia mnnt ■ flreck utmärkt 
dejl bogd: efter få läng 
tid var detta aldeles o* 
fbrändrat. 

f) Pro}. Potts inkafl. 

g) Prof. Pott , tror en. 
I äaan kunna komma frän 
(lenhus. Le Roy tror ock 
jorden vara uplöjl. 


Om Vattuminfkningen. 265 

de blifvit uplofte och förenade, kunna vola- 
tiliferas: det jordackdga år då ej rent, utan 
et (otartigt våfende. Af gips, felenit, aSun el- 
ler annat med vatten deftilleradt falt fås icke 
minfta jordftoft at gå ötver, och huru fkulle 
vål vatten , lom (jelf år tyngre ån luft , kun- 
na uplyfta jord, lom år ånnu tyngre? Det år 
fant, at en fin jord vid deftillation öfvergår- 
tillika med flycktige alkalifke våtfkor, h vilken 
fedan genom långfam aigeftion fållesÅ), men 
hår uplöfes jorden i vatten, ej fom jord, u- 
tan fom et faltartigt våfende. Håraf följer ej , 
at jord låmnad fig fjelf, utan något tredje fil- 
kommande, kan blifva fåflycktigj at den föl- 
jer med éfver Alembikeo. Flytande ocb flyck^ 
tigt alkali, fom hyfer jord, kan aeftilleras ofver, 
men ej jord oförenad med detta åmne, me* 
delft bara vatten. 

Låt ock vara, at jord uplöft afen i vat*? 
Cen eller luften varande fyra alflrade et me- 
del falt, hvaraf vet man at det år flyckdgt? 
Huru (kulle vatten kunna uplofå få mycken 
jord , utan at förlora fin klarhet ? Och rörel- 
fe, fom annars befordrar uplöfningar, hvar- 
före fkulle den hår uphåfva dem? 

Den fundna jorden kan ej heller komma 
af kringflygande damm i luften i), tydå borde 
den fatta fig, icke allenafti kolfven, utan ock 
i recipienten, Pamt efter den i vatten ar flytande, 
icke allenafl: på botten, utan åtven på fidorna, 

R 5 Man 

b) Detta anfåres af\ i) Boerhavens 
Prof. Pott. J ring* 


2 66 


Om Vattuminlkningen. 

Man vinner delsutom jord, utan at Iuftfloft 
kan komma dertil k), och om något flikt uti et 
Laboratorium tilblandades , fkulle det ju fna- 
ralt vara rök eller kolbitar; men jorden år 
krithvit. Ånteligen borde af famma orlak vid 
deftillation och recbfication af (piritus finnas, 
åtminftone någon gång, en f ådan jord, h vil- 
ket dock icke hånder. 

Sådana åro de förnåmffa Ikålen, fom til 
bevilande af vattens förvandling plåga anfö- 
ras, men håremot felas icke invändningar, af 
hvilka en del åro rått betånkelige. Rent vat- 
ten, fom uti circulationskårl öfver lamp-eld 
deftilleras fram och tilbaka hela året ofver Ikall 
icke gifva mer ån en ringa mångd jord , lom 
ftrax i början afföndras /). Dylike förfök med 
all möjlig noggranhet vårkftåltepåftås ock vi- 
la, at den lilla jord, fom årholles, år et fint 
pulver frått utur fjelfva glalet eller kårlen m ). 


k) Föregående nota d. 

l ) Framledne Dir. 
SchefFer berattar fig haf- 
va gjordt et fådant för • 
fök. 

m) Hr. Lavoifier/wr 
/770 får Franfka Det. A- 
cademien upgifvit följan- 
de förjök. Da rent ragn - 
vatten fackta deftilleras 
2 glaskar /, årholles för 
hvart Jkiilpund vid pafs 
f ö gran fin jord och jj 


gr. falt , beftaende af falt - 
fyra , dels med alkali och 
delsmed jord förenad : det 
öfvergangna deftilleradt 
8 gcrnger efter hvarandra , 
gifver hvar gäng dylik 
jord , och genom luterin- 
gen förflyger efter hand 
flor del af vatnet , fom ej 
blifver mar ke ligen fpecifi- 
ce lättare efter förfta 
öfvergangen . En Peli- 
can af hvitt glas med 


Om Vattuminlkningen. 267 

For min del få har jag hittils icke haft tid ae 
anftålla nödiga förfok med den omtankaoch 
noggranhec, fom i få granlaga åmne veder- 
bör, for at vinna någon fåker flutfats. Den 
jord fom fas, och quarvarande vatten, åro hit- 
tils icke tilråckeligen underlökte, ehuru myc- 
ket faken deruppå beror. 

Men låt vara, at vatten förvandlas tilfa- 
fta kroppar, torde håoda, at lika mycket vat- 
ten årligen alftras af jord ? Vi kånna ånnu alt 
för litet naturens husbolling, at kunna påflå 

omö- 


Jlipad propp , jom på det 
nogafte pajfade , pants 
vaga 1 livre 10 ans 7 dr. 
3 i } fo gr.: liar uti fy! des 


ning af [kr apades ocb å- 
terfants fedan accurat 
/ amma vickt , Jom i fy Ida 
an fl alten ägde vid ope - 


noga af vagt vatten , fami rations början , men fjelf- 
proppen jmetades vål 5 /- va pelican tbmd ocb tor • 
ver ocb ombands med blå- kad hade fbrlorat 17 ■£$ 
fa. Denna anflalt fattes gran: afjöndrada jorden 
1768 d. Ocl. öfver lam- \vågde enda fl p gr.. 


pa , fom gaf varma af 
60-70 Reaum. grader: 
d. 20 Dec. bbrjade fy n li- 
ga partiklav vi fa Jig , 
fom omfider gjorde vat- 
net grumligt . Efter 10 1 
dygns fådan oupbörlig 
betta tycktes refultatet 
kanna blifva tydeligt , 
hvarfåre ock elden ut- 
' /läcktes , kärlen affvala- 


des , proppens öfverjmet- \fider fkiljes år af glafeU 


ocb da vatnet i ny alem- 
bi k af etjlycke helt fackta 
öfver deftiUeradesårboUts 
l Jiv S r - Således gor jor- 
den tilbopa end a fl 3 gran 
mer , ån\Pelicans for lufl 
ocb tros detta öfver [kott 
kommit från nya alembi - 
ken. Härafffutas , at vat- 
ten ej fbr vandias til jord, 
utan , at bvad der ifrån om- 


268 Om Vattuminlkningen. 

cmöjeligheten hårutaf, men imedlertid år det 
en blott gifThing, fom hvarken kan eller bör 
låttas emot tydeliga ron och forfök, når få- 
dana upgifvas. 

156. Således, emedan vatnetmåfleaftaga, 
om ock dels ytas hogd blefve oförändrad , få 
bar man dels mera rftål at påflå det, då den 
vårkeligen fynes fånka fig. Defsutom före- 
komma mångfaldiga fådane mårken, fom lik- 
na dem en ftnåningom utfallande vattubryn 
fkulle låmnat efter lig, och ånteligen tyckas 
alla 3 naturens riken af vatten bekomma fin 
förnåmligafte föda, utan at man vet af någon 
årlåttning derföre. Alt detta i fammanhang 
och oväldigt öfvervågat tyckes mig göra vat- 
tuminfkmngs fotfen gnnfka trolig. Men hvad Ijelf- 
Va aftagningsmon vidkommer, (å' år oblerva- 
tions keden ånnu för kort, at deraf draga nå- 
got låkert utflag. Det torde ock hånda, at 
den icke år jåmn; men i allmänhet år lanno- 
ligt, at den blifver alt ftörre, ju mera det 
torra tilvåxer, lamt >u mera djur och örters 
antal förökas. 

157. Til flat må några påföljder éfvervå- 
gas, fom dragas af vattuminlkningen och til 
defs vederläggande användas , emedan de tros 
vara Skaparens vila inrättning ovårdige. Det 
går an i Geometrien, at bevila fanningar ge- 
nom motlatfens orimliga följder, men uti na- 
turens hushollning år hela inrättningen och 
ändamålen ofs ånnu få obekante, at man in- 
gen ting bor våga bygga på de Ivaga begrep 

y* 


Om Vattuminlknmge».’ £6$ 

vi derom formå göra ofs n ). Det år ofviflak- 
tigt, at förfynens Ityrelle, medel och åndamåi 
åro högda Visheten enlige, men dede hem- 
ligheter åro ols för höge at urlkilja. Vi vör- 
de (påren, då vi efteråt låra, at på något lått 
forftå dem , men at förelkrifva hvad lom med 
den Allvifas råd år enligt eller icke, lamt at 
i anledning deraf beftåmma, huru det bor til- 
gå uti naturens hushollning, tyckes mig vara 
ibland de förmåtnafte tilcag, lom vår okun- 
nighet kan våga. 

Om lådant flutlatt vore tilförliteligt Ikul- 
le man icke kunna fåga lå? Det var icke en- 
ligt med Skaparens vishet, at i början göra 
ia mycket land, lom nu befinnes. Hvartil 
Ikulle det tjena endad upfylit med öde Iko- 
gar och olkåliga djur? Hvem år få enfaldig, 
at han tilreder något, lom förd efter flere 1000 
år Ikall nyttjas? Monne icke den inrättning år 
vilare, då landet af dg fjelf tilvåxer i mon ef- 
ter inbyggarenas behof, då alting alltras i lin 
ordning och i fin tid? 

Detta ikål för vattuminlkningen år åtmin- 
ftone få godt, lom dylika, hvifka blifvit an- 
dragne deremot, men anfores endad at vila 
hvad irrgångar man råkar uti, då man förlitar 
lig på inbillade och obekante grunder. Ska- 
paren bar fårordnat vida lagar, hvarefter na- 
turens hushollning, år inråttad. Della åligger 

en 


n ) Den djupfinnige 

Baco Verulam fager om 
Caujfa finales i Natur- 


kunnigheten : eft (icut Vir - 
go (ler ilis , qu& nihil pa- 
rit. 


ty o Meningar om 

en naturkunnig at utforfka, utan at bekym- 
ra fig om framtiden, i fall naturen följer fin 
vanliga gång. Bor man inbilla fig hafva fel 
på fynen for det man fer, det man icke vill? 
Eller bör det räknas för ogudaktigt, at yrka en 
fats, fomrön och förfök tyckas ådagalägga? 

FJERDE CAPITLET, 

Meningar om jordens danande, 

158. Jordfkorpans nu varande belkaffen- 
het år troligen mycket olik den förfta fkep- 
pelfe hon bekommit vid fjelfva (kapellen. 
Den år full af förftörings marken, och de da- 
geliga förändringar , fom vår våningsplats be- 
finnes undergå, tillåta ofs knapt tvifla, at ju 
defstilftånd fordom varit helt annorlunda. Den 
fom tilfkrifver defs nu varande befkaffenhet 
Guds omedelbara vårkan, antingen uti Ska- 
pelfen eller fyndafloden , flipper alt bryderi , 
fom medföljer defs förklaring af naturliga or» 
faker. En Allmakt kan utan tvifvel efter be* 
hag tilfkapa och inråtta fina vårk. Man må- 
fle dock bekånna, at ehuru tilråcklig denna 
grund år, (å hafva likväl de flefte hollit för 
otroligt , at Skaparen få omedelbart fatt vår jord 
uti det (kick hon i vår tid åger. Han har in- 
råttat villa lagar, efter hvilka alla förändringar 
dageligen fke, och hvilka tillämman tagne ut- 
göra hvad fom i allmänhet menas med ordet 
Natur: enligt dellas utöfning föreftåller man 
fig, at den i början fkapada jorden omfider 
vunnit det lynne och utfeende , fom henne nu 


jordens danande. 271 

.til hörer. Det hörer icke hit, at tala om dem, 
' (om påfiådt verlden hafva varit af evighet. Re* 
; dan ,/Egyptiernes Thot eller ålfta HERMEsfö’ 
reflålte (ig på et Phyfilkt fått all tings daning 
af et förvirrat chaos medelft en (åkallad mork 
luft-anda: Cbaldceerne hårledde alt från mör- 
ker och vatten: Orppieus af arther och chaos: 
Anaximenes af en oåndeligen vidftråckt luft: 
Leucippus, Democritus och Epicurus af eviga 
i rörelfe ftadde atomer, o. (. v., men vi bö- 
ra ej uppeholla ofs vid defla och dylika dår- 
(kaper. Man har i fenare tider budit til, at 
på et mera mecanifkt fått föreftålla fig för- 
loppet , och åtfkillige hafva uti detta åmne för- 
fökt fina krafter. Mitt föremål år nu ickeat 
utföra alla deras t2nkar, ej heller at prof va 
hvars och ens fatfer, jag vill endaft i. korthet 
gifva et utkafl af de rycktbaraffe meningar, 
och låmna låfaren fjelf at döma , huru vida de 
mer eller mindre komma öf verens med de rön, 
fom uti det föregående åro upgifne. 

Kännedom af jordens befkaffenhet och 
Naturens hushollning åro de hjelpredor, (otn 
endaff förmå leda ofs på råtta fpåren , men 
vår Naturkunnighet år ånnu bekajad med 
mycken ofullkomlighet. Hår åro föröfrigt far- 
liga klippor at flöta fig uppå. Mången , fom 
knapt fédt berg eller befarit någon grufva, 
tiltror fig icke defs mindre kunna befkrifva hu- 
ru hela jordklotet blifvit danat: andre, fom 
befédt med upmårkfamhet viffa tra&er eller 
b er gryggar föras naturligtvis af den tankan, 
at alt öfrigt måfte vara fikt det, fom defedc, 

o. 


4 ?ä Meningar oni 

o. f. v. Det bor fåledes icke underligt forefai** 
la, at fyftemer i detta mål ej hunnit frias i- 
från brifter och (vaga fidor, ja (orolige likna 
mer phyfilka romaner ån förklaringar. Villa 
forråtningar vid fjelfva daningen hafva ock 
varit af den art, at de nu mera icke (ke, och 
defla hlifva efter all liknelfe aldrig fullkomlig 
gen utredde. Meningarne i detta åmne kun- 
i almånhet foras under 3 flockar: den förda 
inneholler dem , (om an(e (yndafloden (åforn 
faufvudfakeligadeoriaken; den andra dem, (om 
antaga en makeligen (ig (ankande vattenyta, 
och den tredje dem, fom tillika med vatten 
tro eld hafva del i detta ärende, men hvad 
fjelfva fåttet angår fä hyfas inom hvardera 
ganfka Ikiliaktiga tankar, 

159. Thomas Bwrnet har uti (ydematilkf 
faramanhang allenad föredålt jordens förän- 
dringar, det ofriga af verlden trodde han va- 
ra långt åldre, ån den IkapeKe Moses befkrif- 
ver. Han inbillar (ig vår planet i början 
fåfom en oredig mol|a af allehanda åmnen , 
men efter hand fatte fig de tyngda kring noe- 
delpun&en och utgjorde en faft kårna. Vat- 
ten, (å(om nårmaft i tyngd, dannade hårom» 
kring; deröfver fetmor, (amt öfverd luften. 
Detta éfverfta hvarf var dock blandat med 
främmande och jordartiga partiklar , hvilka gjor- 
de det mörkt, men om (ider föllo äfven de ned, 
ftannade, famt blandades med de oljaktiga,hvar- 
af upkom et hvarf ganfka fin, fet och för 
de förda frön utvald jord. Sådant var men- 
nilkornas förda hem vid, och defsutom jåmnt, 

utan 


Jordens danande. 273 


Ufan berg , haf, m. ra. famt utan omvåxling 
af årstider, eraedan jordens axel nu flod vin- 
kelrätt emot ecliptican; men tiiflåndet blefen- 
daft fådant 1600 år, under hvilken tid folhet- 
tan fmåningom få uttorkade flamm-fkorpan, 
at den började mer och mer råmna, famt ån- 
teligen på en gång braft i många bitar, fornt 
ljönko ned i vatnets afgrund. Se hår fynda- 
fioden. De fjunkande ftycken af Ikorpan flot- 
te hvarandra, deltes i mindre bitar, hopftap- 
lades och med et ord utftodo alla åkommor, 
fora naturligen medfölja en flik forftöring. Hår* 
under nedflåpades och inneftångdes en ftoc 
myckenhet luft, men efter hand fick den til- 
fålle at fkilja fig och liiga up, vatten intog 
defs forra rum, och derigenom hånde omfi- 
der, at de hogft upflaplaae ftycken affkorpan 
kommo öfver defs yta , famt berg, dalar, öar, 
och med et ord alt det nu varande torra blot- 
tades p ), Således bebo vi nu ruinerna af den 
fordna och efter hans tanka lyckeliga verlden. 

160. Den flitige J. Woodward antager jor- 
: den före fyndafloden med ojämnheter förfedd, 
åfvenfom nu, men då denna öfverfvåmning 
Ifkulle fke tror han at ifrån jordens innerfta 

S el- 


p) Se Telluris theoria 
1 Jacra , orbis noftri origi- 
' nem & mutationes gene - 
1 rales , quas autjam fubi- 
i it , aut olim fubiturus e/t , 
; compleäens. Londinii 6 $i. 
2;dra Bandet . 


Den är väl fkrifven , rb» 
jer mycket JhiUe ocb fbr - 
läkran om f åkens ricktig • 
het , men Jlät kunfkap 
om jordens rätta kefkaf « 
fenbet» 


274 Meningar om 

eller kårnan , fom efter faans tanka beftår af 
vatten, utbrafi: en fådan flod, at det fteg öf- 
ver högfta berg. Hårunder uphåfde Gud til 
en del tyngds och fammanhangs lagarna, hvar- 
igenom hånde, at vatnet upiofte alla åmnen 
anda til de hårdafte metaller, men fnåckor och 
ben, hvars byggnad annorlunda årbefkaftad, 
blefvo oforftörda. Då vatnet bekom någon 
flillhet började de inmångda partiklar fatta flg 
hvarftals på botten , de underft , fom hade ftör- 
fta egenteliga tyngden och ledan i ordning, 
Hårutaf hårleder han jordhvarfven och de uti 
dem inpackade hafs-låmningar. öfverfta bäd- 
den beftod af vaxter och djur, hvilka genom 
forrutnelle fnart förvandlades til en for de 
oforftörda frön tjånlig grund q). 

i6i. Den verisbekante ArchiaternochRid* 
daren Hr. v. Linne' föreftåller fig det torra 
i begynnelfen fåfom en ö under linien, for- 
fedd med et högt berg, och låledes ågande alla 
mojeligaclimater, ifrån det hetafte tildetkallafte. 
Denna ons ftorlek harendafl: varit tilråckehg at 
herbergera hvad fom Ikapades, nemligen af 
djur och vaxter et af hvar art, fom behofva 
parning, at kunna foröka fig, men af andra 
allenafi: et individuum: alla uti fin fullkom- 
lighet och fårdige til fortplantning. 

Hr. Archiatern flutar fådant derutaf, ae 

man 


q) Se An EJJay tornar ds | lade en myckenhet rön t 
the natur al HiHory ojthe ' tnen var icke defs mindre 
Eartb, Woodward har en flat Natur kunnig, 
ien förtjänft } at l/an Jam • , 


jordens danande. ¥]% 

fnaft finner vatnet indragas, det torra utvidgas, 
djur och orter föroka (ig uti en utftakad mon. 

Monne vål det torra i begynnelfen va- 
fit få ftort fom nu , allenaft för en enda A- 
dam och Eva ? Således var paradis den bårli- 
gafle trägård, der alla vaxter voro med alla 
diur, och der månnifkan kunde få alt, fom 
hu finnes på jordklotet, utan at fäkna något 
af föda, fägring, luckt, fång* m. m. Sådant 
bekräftas vidare af djurens ändamål , ifrån de 
flörfla til de minfta infe&er, hvilkas mängd 
år piflad emot växterna, och ät inbördes hol- 
la jämnvikt emot h varandra, famt månnifkan 
ät tvinga alla eller åtminflonede måcktigäfte. 

Det holles troligt at Skaparen gådt ifrån 
det enklare til det, fom varit mer farnman» 
fatt. Når man då betracktar örterna och de- 
ras fiåcktfkap, få förefaller det ganfka likt ^ 
ät endaft et flånd af hvar ordo naturalis blif- 
vit fkapadt, af hvilkas inbördes befrödning al- 
la nu varande flågten (genera) upkommo ge- 
nom Skaparens mågtiga hand, men blef ej lam' 
hat i naturens förmåga efter fkapelfen. Hvad 
arterna (fpecies) vidkommer, få låfnnas der- 
hån, om de allä eller några varit ifrån början, 
eller om de åro tidfens barn, ty det vet man 
af födelfe lagarna , at der olika arter blandas, 
blifver ytre kroppen lik fadren och märgen 
lik modren. Åfven fä i örteriket blifver ftfelk 
och blad lika fadren, men blomman modren. 
Efter nu fpecies congeneres komma öfverens 
i fortp ! antning$delarna, men fkiljas til blad,’ 
få tyckes vål ofelbart, at de hårflamma från' 

S % Ch 


r t*l6 Meningar om 

en moder genom blanning, men om den 
fkedt vid fkapelfen år Ivårt at afgora, dock 
har man £edt i tiden några arter få upkom- 
ma, af hvilka en del åfven genom egna fron 
fortplanta fig, och får öfrigt icke åndra na- 
turens hushollning i anfeende til infe£fern3. 
De många förändringar ( varietatesj, befyn- 
nerligen af beflåndigt dubble blommor, för- 
menas på dylikt fått vara framaiflrade 

Hvad jorden vidkommer holles fore, at 
fand cryftalleras af haf vatten, ty då det råg- 
nar hvitnar vatnet och grumlas, famt följak- 
teligen fålles och fedan genom cryfiallifation 
hopväxer. Lera kallas fedimentum maris vi- 
fcidum. Alt hafs-vatten år mindre klart ån 
kållvatten, och faller, då det år i hvila, fä- 
dant flemm föm finnes på alla pålar, orter 
och flenar i hafvet , h vil ket torkat icke an- 
nat år ån lera, hvadan ock hon, fåfom kom- 
men af vilcidum, med fina particlar aldrig 
vifar någon beftåndig figur for fynglas. Myl- 
la kommer af orter och år ej annat ån deras 
benrangel, men jorden af djur år kalk. 

Sand cryftalliferas tilfamman och blifver 
fandften , når vatten långe trångt igenom > men 
efter många xoo-tal vitrar den emot dagen 
til mo. Blandas (anden med andra jordpar- 
tiklar, hålft om något jårnacktigt, fora år det 
allmånnafte på jordklotet, tilkommer, få hop- 
växer den til gråberg, då alla millanrum, fom 
hålla vatten, fyllas af quarts-eller fpat-cryflal- 
ler, alt fom jorden varit olika, fom vatnet 
uploft. Adla ftenar åro cryftaller, fkiljaktige 


jordens danande. ®77 

til fkapnad och åmne. Figuren hårledes från 
fälten och åmnet af de jordpartiklar vatnet up- 
16 ft. En diamant har alunfigur, de löfarecry- 
rtaller felenitilk eller kokfalts-lik. De hårda 
oåckta ftenar åga faltpeter fkapnad och någre 
ådlare vikirils. Af lera blifver tåljften, horn- 
berg och glimmer, hvadan de ock hårdna 1 
eld fom lera, och rifne åro flipprige, fbm 
hon. Hårdt packad mylla blifver ånteligen 
ikifer, hvilken i kraft af fitt urfprång brin- 
ner, då han glöggas, och vifar ofta aftryck af 
kråk och vaxter, fom funnits i dyn, hvilken 
icke annat år, ån grof mylla. Kalk -jord fora 
blifvit af vågorna rifven och flammad kallas 
krita, af hvilken alftra 3 flinta, der kritbergen 
fpruckit och frifkt vatten tilkommit. Kalk 
blandad med lera eller fkifer forbyter dem til 
fin natur r ), få at lnåckvandlingar ej få myc- 
ket åro barn af kalkberg, fom faft mer mödrar 
dertil. 

Bergens upkomfl: tros vara följande. Der 
S 3 Sar- 


r) Hr. Archiatern fick 
under Faftgotba-refan an- 
ledning til dema tanka , 
dä\ en (len träffades , uti 
hvilken ätfkillige lager vo. 
ro ännu fkijer til en del , 
menreften for kalkad. Hr. 
B ourguer har i America 
gjordt juft en dylik 5 an- 
märkning , heråttandefig 
ofta. funnit fienar , uti 


bvilka en del af lagret 
var kalk och den andra 
/hfer. Sädana har jag 
ej ännu fedt y men v ål 
märgelfkifrar, utur bvil- 
ka emot dagen kalken 
blifvit fä ut frätt , at de 
icke der vidare fr äjle y men 
längre in kommo de af 
fyra i Jlark rörelfe. 


2^8 Meningar om 

Sargazo våxer på vilda hafvet blifver ytan 
ftilla och jåmn. Hår fälles et leracktigt fedh 
ment på den med fand betåckta .botten, hvar- 
ofver ofta ligger mullllamm af rutnada f jö- 
våxter. Under Sargazo lefver en llormångd 
af de lållfämmafte djur och hafkråk. Delte 
do, begrafvas i leran och hoja omlidet få bot- 
ten , at den nalkas vattubryn. Då få vågorna 
mskt, fordrifva Sargazo, upkafta på denna 
grund hafsvrak, tång, m. w. och åntehgen 
aerötver en landbådd. Bottenfanden hopvä- 
xer til fandflen och mullflammet til Ikifer. 
Leran förvandlas genom de inblandade Ikal- 
Jtråk ( teftacea ) til en med Itenvandlingar af 
främmande afgrundens djur fyld kalkbådd Den 
multnade tången och hafsvraket gifver et hvarf 
fkifer, och öfverfl finnes gråberg, fom hop- 
vuxit af klappur, likfom klappur af grus och 
grus af flygtand, då alla millanrum blifvit 
med quarts-och fpat-cryftaller upfylde j). 

162. W. Whiston kunde icke intala fig, 
zt Skaparen längre fyllelfatt fig med vår jords 
inrättning, ån med de millioner verldar, lom 
på alla lidor omgifva vår lilla våningsplats, 
Jdan uttyder derföte Ikapelfe hiltorien på et 
pytt fått. Jorden var före den tid Mofes belkrif- 
yer en comet, iöm ån genom fitt afllånd ifrån 


() Hr. Archiatern har 
fjelf behagat ofverje det- 
ta ut ka fl af fina tankar. 
Han upgaf dem fbrfl i et 
de leduris babi- 


tabilis incrementojoch har 
jedermera uti fina refor , i 
fyftemet , i amanitates och, 
andra arbeten vidare ut «. 
fört detta ämne . 


jordens danande. 273 

folen frös til is, ån genom fitt granfkap up- 
glöggades och förglafades. Sådana grufveli» 
ga förändringar gjorde af defs åmnen en o- 
redig och ohyggelig molja (chaos), fom iol- 
ftrå arna icke förmådde genomtrånga ( mörker 
var på djupet), ty allehanda partiklar voro om- 
kring den fafla kårnan lammanblandade ; men 
på förfta fkapelfe dagen fick jorden fin nu va- 
rande årliga rörelfe och då fkedde flora än- 
dringar. Omkring uphettade kårnan t ) fatte 
fig åmnena enligt fin tyngd , nemligen un» 
derfl et ganfka tätt och tungt flytande våfen- 
de, hvaruppå alt jordartigt famlades, men e- 
medan en myckenhet vatten under fådanned- 
flörtning meaflåpades, och jordfkorpan fnart 
tiltorkade, få upkom et hvarf med vatten 
nårmafi: under henne, alt fom det hant fkil- 
ja fig {djupfens källor). Öfver jordfkorpan flan- 
nade vatten, fåfbm låttare, och öfverfl luften, 

S 4 Un» 


t ) Sa års comet ut - 1 dens quadvater : at kok- 

flod vid fitt ininfl a ajflånd' bett a är 3 gånger Jlör- 
frän folen 2000 gånger re , än florfia jommar- 
ftarkare hetta ånet glog- varma: at gloggat järn 
gat järn äger , och be-\är 4 gånger varmare , 


bofde $1324.2000 år , at 
kallna uppå. Denna New- 
tons uträkning grundar 
fig der på, at comet ens 


än kokbett vatten : at 
affvalningstiderna for- 
bolla fig, fom diame- 
trerne : at en glbggad 


ajflånd var til jordens järnkula om en tums dia- 


afftånd ifrån folen , [om 
6 til 1000: atfolvärman 
g.r inverfe fom afjlån- 


meter bebbfver at kallna 
en tima , ocbat comet ens 
diameter var 4000000 fot 0 


SSö Meningar om 

Under en få häftig fjunkning kom jordlkor- 
pans tyngd at blifva olika. De tyngda ftål- 
len tryckte lig djupare ned uti det underjor- 
dilka flytande åmnet och hårutaf upkocnmo 
dalar, berg och ojämnheter. 

Genom de grofvare partiklars nedfallan- 
de blef luftkretfen fnart genomlkinlig (ocb det 
var dt ljus). Haf och berg voro nu månge, 
men enltakade och Ikilde ifrån hvarandre ; jor- 
dens årliga våg var en fullkomlig cirkel; pa* 
radis var der eeliptiean då Ikar kråftans vånd- 
krets, m. m. Vid fyndafallet började jorden 
dageligen rulla omkring fin axel. Kärnans vär- 
ma hade ännu full ftyrka , deraf lefde månni» 
ikorne långre, jorden var bördigare och kun- 
de underholla florre antal djur och vaxter, 
men en lådan treflighet ökade tillika ondlkan 
hos djuren, och alt, utom filkarna, m. m. 
fom bebo et kallare ämne, blef omfider för- 
tjänt til undergång genom fyndafloden, fom 
timade d. 18 Nov. 2349 år för Cbrifti födelfe. 
Den hände derigenom , at fvanfen af en från 
folen kommande comet (och fom han förmo- 
dar den lamme, hvilken i< 58 o var lynlig u ) 

i 


u) Denne comet för- 
tneves hafva en omlopps- 
tid af j~j dr , någre bol- 
la det dock medfkél for 
tvijvelaktigt. De åkom- 
mor , fom cameter niojli- 
ligen kunna påföra vår 
jord } åro förnemligaft, ut 


draga henne til jig och 
tvinga henne att) ana ja- 
fom måna ; at bibringa 
ofs någon ny måna , eller 
bortråfva den vi aga ; at 
förföra jordytan genom 
ftörre haf s flod, eller ock at 
aldeles förenas genom 




jordens danande. 281 

I några timar råkade vår jord, fom derige- 
nom ( himmelens jon fler ) bekom en anfenhg 
myckenhet ragn , och tiliika våt kade Cometen 
medelft fm attraftion på vatnet under jord- 
lkorpan {djupjens kållor), at de brneo (ig ut. 
Men få fnart afftåndet gjorde cometens åvår- 
kan omårkelig fjonk vatnet efter hand ned u- 
ti afgrunden, hvars rymlighet blef anfenligt 
utvidgad, innan vatnet förmådde trånga hg 
up. Vid detta tilfålle blef ock jordens fkap- 
nad plattad emot polerna, ty cometens våg 
iåg få, at han vid minfta afftåndet ifrån hen- 
ne var mitt ofver dagjåtrmingskretfen. Ånte- 
ligen beråttar han huru jorden genom eld 
fkall forgås, och fedan alt orent blifvit ut- 
bråndt förvandlas til et cryftall-klot , hvaråft 
de falige fkola viftas intil ytterfta domen x), 

S 5 1 63. 


fammanftotning. Hartil 
jodras dock , at cometen 
fk.aU komma jorden gan- 
fka når. Af de 61 , fom 
aro någorlunda kände , 
hafva r> varit inom j gr, 
affländ frän noderne och 


2000 famnar högt. Men 
om ock cometerne voro 
300, ocb af dem hade 
noderne när til jordens 
orbita , kan ändock boUas 
6 4000 emot 1 , at ingen 
inom et är kommer jor* 


en aUenafl -i gr , derift än . ; den 6 gänger närmare , än 
Ar jorden dä tillika uti ' månan. Hr. De la Lande. 
eller när til noden blir fa- u) A new Tbeory of the 

ran efter omflåndigbe - ! Eartb\ London 1308. Man 
terne flérre eller mindre.' fkuUe näpligen inbilla /ig, 
En comet jä flor fomjor-\at fä underliga ocb litet 
den fkuUe pä 3000 mils j förenade faker kunnat fb - 
nf (lä\ nd lyfta bafsvatnet j reftållas med den faker het i 


\ 


28> Meningar om 

163. R. Des Cartes föreftålte fig en flor 
cryftall -klump, fom Gud genom fin almackt 
kroflade och fatte 1 roreife, hvarmedelffc hän- 
de, at en anfenlig mängd parciklar nötte af 
fig alla ojämnheter och omfider forvanlades 
til oåndeligen fmå kulor (elemenrum fecun- 
dum): de afnötte fmulorne gingo antingen 
til finafle pulver (elementum primumj eller 
förblefvo kantige bitar (elementum tertium). 
Af i:a elementet upkommo lolar eller fixftjer- 
nor, af det 2:dra tedier och af det 3:je , fom til 
rörelfevarobequåmaftj jordens, planeters och 
cometers ytor. iEther rördes i hvirflar omkring 
fixftjernorne och förde med fig planeterne} men 
fom intet tomt rum (vacuum) fants i natu- 
ren, tryckte dede hvirflar hvarannan inbör- 
des, och om få hände, at en planet råkade 
på grånfen tvingas utur den hvirfvel han för- 
ut förts af, in uti en annan, blef deraf en 
comet. Han trodde jordklotet i början haf va 
varit en ftjerna med egen hvirfvel, men fom 
af upfligande fkum och orenlighet omfider 
blifvit omgifven, då defle hopväxt til opac 
Ikorpa; härigenom förfvagades eldens roreife 
fom inneftångdes och hvirfveln blef ånteligen 
få matt, at jorden föll in i fölens hvirfvel, 
fom grånfande nåd intil, Således inneflutas 
kring"jordklotets medelpunöf et ämne likt fö- 
len, om icke kanfke något orenare, emedan 
det ej kan vidare afföndra ifrån fig grofhe- 

*. ter. 


fom patageliga f*nnin-\fande fammauhang ock 
gar } (amt med et fort ju- \antal aj fkal . 


jordens danande. 283 

jer. Skorpan år opac, fammanfatt af de ojärm 
nare tredje elementets doft, lom trall -t fig til- 
lammans få tått, at endaft partiklar af förfta 
elementet förmå trånga någorftådes derigenom. 
Har omkring var i början en oredig fämling 
: af löft lämmanhångande tredje elementets par- 
tiklar blandade med andra elementets kulor; 
;gf de förra nedftörtades efter hand degrofva- 
fle och grenigafte delar, fom förente fig til 
jord i lårlkilta hvarf efter fin olika befknflren- 
het, och underft fiannade den Mercurialifka 
för fin tyngd: öfver dem famlades rundade 
afiånge partiklar, dels böjlige (lött vatten), 
dels ftyfve (falt). Men fom de finare tredje 
elementets partiklar, hvilka lågo öfver vatnet, 
ej ånnu hunnit befrias från greniga i fynner- 
het blötare grof heter, få hop våxte efter hand 
af defle en bådd öfver vatnet, fom ånteligen 
fprack fönder, ramlade, fjönk ojåmnt ned, 
famt danade efter omftåndigheterne, flåtter, 
högder och berg. Varma upkommer, då en 
kropps partiklar fkakas af förfta elementet: 
denna ån olika på jordklotet, emedan fkalet 
kring central -elden ej öfver alt flåpper lika 
fritt den värkande orfaken igenom, fomlig- 
ftådes rafiir den ut i vulcaner, och ainorflå- 
des år få Hängt, at is aldrig upfmelter. Då 
central-elden fkakar den greniga fammanvåf^ 
naden, fom utgör jord -bädden, öpnas och 
hopdragas fkiftvis defs lönhål, hvarunder hän- 
der, at de tyngre afiånge flyfve och runde 
partiklar, fom trångt in uti dem, plattas och 
fplitras til fina böjliga fpitlar (falter): de blc>* 


284 Meningar om 

tare grenige åter, fom hunnit få djupt, (mu- 
las i finare, böjlige, men grenige knippor 
(brånbare åmnen). Salterne uplöfa metaliifka 
grundftoft , hvilka af brånbara arter infuepts 
och medelft underjordifka eldens åvårkan åf~ 
venmed mercuriale förenade, updrifvas och 
efter partiklarnes beikafFenhet lämna ofs får- 
Ikilte metaller. Kållor upkomma af vatten , 
fom med tilhjelp af central-elden updrifves i ån- 
gor, famlas i bergens håligheter och åntelt- 
gen bryter fig fram i dagen. Ebb och flod 
kommer af månans tryckning. Kroppar åro 

f enomfkinlige , då andra elementets kulor o- 
ehindradt kunna dem genomfara: tyngd ytrar 
fig endafl, når andra elementets kulor friare 
roras utom, ån inom åmnet: magnet-kraft be* 
flår uti fkruflika tredje elementets partiklar, 
fom åro vridne på två olika fått, af hvilka e- 
na flaget går från norra til fodra polen ge- 
nom jorden, ochfågoren om våg utomkring, 
at återkomma til den norra, och på lika fått 
fullbordar andra flaget fin våg, men i ftri- 
dig kofa, o. f. v. Man måfte bekånna, at 
om Cartesii hela byggnad forråder en otil- 
råckelig kånnedom af Naturens råtta befkaf- 
fehhet, få rojer den åtminflone e^ driftigt , 
ftort och vidftråckt fnille, fom blott genom 
materia och defs rörelfér på et få fintligt fått 
foreftålt verldens beredning , at ånnu i våra 
tider åtfkillige ftore mån i det hufvudfakeliga- 
fte bibeholiit hans grunder, och detårfant, at 
man icke utan en flags fårnöjelfe kan i hela fitt 
fämmanhang ftårfkåda hans fyftem y). 164. 

y) Se Hans Principia Pbilojopbia, 



jordens danande. 235 

164. Efter Cartefii fydem antog den fto- 
re Leibnitzen, at icke allenad jorden, utan 
lock alla planeter, förr varit folar. Når Mo* 
fes berättar, at ljufet blef fkilt ifrån mörker, 
ftror han ftörre delen af jordens åmnen varit 
uti en häftig brand, men då det brånbara var 
fortärt, flocknade elden omfider och kroppen 
blef mork. Eörglafade åmnen utgjorde {kor- 
pan, hvaraf fand år et fondermalit pulfver , 
och de öfriga jordarter åro af dem , medeld 
tilblanning af vatten och fada falter, upkom- 
ne. Sedan fkorpan kallnat nedföllo de fuck- 
tiga delar, lom under branden updigit och 
öfvertåckte hela jorden med vatten. Hafsfo- 
der, fom til obefkrifvelig mångd finnas i de 
högda berg , öfvertyga honom , at haf öfver- 
tåckt alt det torra, och fafta falter, fand,cal- 
cinerta åmnen, m. m. fom finnes i jordens 
fköte, at antåndningen varit allmän ochfore- 
gådt betäckningen af vatten. Genom fkor- 
pans råmnandeaf underjordifka dunder, jord- 
fkalf, hafvets tryckning, ra. m. nedträngde en 
myckenhet vatten och derigenom blottades de 
bogda delar af botten. Många rubbningar 
tii&rifver han for öfrigt fyndanoden och en- 
feilta öfverfvåmningar a). 

16$. 


Leibnitzen upgaf 
fina tankar i AEt* Ernd. 
1683 under titel af Pro • 
togcea . Hans Jnille rbjer 
fig bfver alt , men felet år , 
at han evdafl lumpar fin 


tbeori til de fbrfla tider , 
om bvilka vår kun [kap ar 
aldeles otiUråckelig , i an - 
feende til jordens natur- 
liga [kick. 


28 6 


Meningar om 

165. De MAiLLETanfer hvar planet, fomefl 
flocknad iol, hvilken under litt ftörfta afftånd 
ifrån den ånnu brinnande kropp, omkring 
hvilken han föres, laflas med en myckenhet 
vatten af dunfter, fom upftigitoch blifvitlkil- 
de ifrån andra planeter. Under en planets an- 
nalkande til folen år defs vatten uti behän- 
digt aftagande , och når det aldeles uttorkat* 
råkar han åter i brand. Vår jord har haft (am- 
ma ode. Defs (kråf vifar nog marken af för- 
bränning. Mineralier och metaller hafva fitt 
urfprång håraf med tilhjelp af qvarblifna un- 
derjord ifk a eldar. Hafvets yta fånker fig 
omtrent 3 fot på 1000 år, enligt afvågningar* 
vid Chartägo och Alexandria. Bergen årOal- 
ftrade af vatnets fediment och hafs-bottens o- 
jåmnheter .tillkapade af bafsftrommar. Vatnet 
holles ock for råtta modren til växtriket, ja 
åfven for djuren. Imon fom klipporna blot* 
tas båra de växter genom de qvarlåmnad© 
fro-åmnen, fom gro och upvåxa, då rågn 
och tjenligt climat tilkommer. Likaledes år 
det torra efter hand forfedt med djur, h vil- 
ka dock förut varit vatnets invånare. Sjelf- 
va månnifkan får famma urfpiång , hvarföre 
de ock kring polerne, der forfla upflytningeri 
fker,ånnu vifa fm vilda art. Skapelle dagar- 
na uttyder han, fom mångfalldiga tidehvarf 
och tillägger månnifkö flåktet åtminftone eri 
ålder af 500000 år <2). 

166. 


Se b ans 'leUiamed i voU.2 i Amft, 1748. 


jordens danande. 287 

166. Rayus b) i Hook c), MoroV), ro. 
fi. hafva tillkrifvic jordbåfningar berg och o- 
jåmnheter, fom finnas på jordlkorpan , dock 
komma de icke fullkomligen öfverens omlåt- 
tet. Rayus tror at det bufvudfakeligen Ikedt i 
fkapeifen, då det våta och torra fkildes åt. 
IHook utforer faken båtre. Han påftår, at 
hatsbotten, beflående af åtlkilliga med hafsfo- 
fler blandade hvarf, mångfiådes genom un- 
derjordilk kraft uplyftas, hvarigenom ojämn- 
heter, nya oar och berg upkomma af fådan 
belkaffenhet, fom forfarenheten intygar dem 
vara. Det torra kan på lika fått brytas och 
få hogder, en del ojämnheter tillkrifver han 
dock utkallade åmnen. 

Moro inbillar fig en eldkårna inuti jor» 
den, derofver en tjock jordfkorpa, och of- 
verft et haf omtrent 1060 fot djupt. På tre- 
dje fkapelfes dagen låt Gud den inre elden 
Varka, men fom det ej fkedde lika éfver alt, 
blef fkorpan endafl på några ftållen upbruten, 
hvarigenom fedan utkallades allehanda brän- 
da åmnen Det falta ochhartfiga, fom föll i 
hafvet, fmålte omfider up och gaf vatnetfmak, 
men det lom ran ofver det torra baddade de 
nu befinteliga jordhvarf. I början var elden 

Har- 


b) Se des Pbyfico- 
Tbcolngical discourfes 1. 
concerningprimitive cba- 
os; //. t be general de- 
Inge ; m. the difjolution 
ef tbe world. 


c) Op. poflbuma ijoj. 
Hr. Raspe bar mycket 
förbättrat detta fy fl em. Se 
hans bok om nya bar. 

d) Mem. de 1 ' Ac, 
1720. 


*8$ Meningar om 

ftarkafl, derfore uphåfdes då de högfla berg,’ 
dock utan fnåckor, emedan fådane ånnu ic- 
ke voro til, men federmera hafva lågre och 
med hsfsfofier blandade bögder upkommit. 

Prof. J. G. Kruger tror jorden hafva un- 
dergådt 3 flora förändringar. Förft har hon 
varit flytande af vatten och då antagit fin 
råtta fkapnad: fifkar voro redan i vatnen. 
Derpå har följt en antändning, föm kokt fi- 
ikarne, h vilka (edan begrafvits och finnas in- 
neflutne i fkifer. Sluteligen har en flark jord- 
båfningejallenaftfåfkakat, a t berg rämnat och 
ofta rakt, utan ock en flor del föndergnufats 
til iand. Tiden vågar han ej utfåtta då alt 
detta håndt e ). 

1Ö7. Den vidtberömdeGrefve DeBuffon 
ådagalägger genom många (kål at det nuvaran- 
de torra under någon tilråckeligare tid varit 
hafsbotten. Han påflår dock icke någon vat- 
tuminfkning, utan en flyttning allenart. Haf- 
vet har en beflåndig fart åt Öfler, hvarige- 
nora oftliga kufter efter hand bortfrätas och 
i det flälle väflliga blottas. Ebb och flod fö- 
rer lösrifna ämnen med fig olika efter olika 
tilgång. Defle fällas, då vederbörlig flilihet 
vinnes och utgöra parallela , vågrätta eller flut- 
tande hvarf, alt efter bottens befkaffenhet, på 
hvilken de fatta fig. En mängd fnåckor be- 
grafvas imedlertid uti defle bäddar , och to- 
rna fkal af famma egenteliga tyngd, fom de 
medflåpade partiklar, flyttas och inpackas til- . 


t) Gejchichte der Er de , Halle 


jordens danartdé. 289 

lika. Når fådane bankar hunnit til någon 
bogd göra de vatnets rörelfer motftånd,men 
det" trånger fig efter hand åtfkilliga öpningar, 
hvilkas alla krökningar måfte bekomma mot- 
fvarande vinklar. Sådan år hafs-flrömmars up* 
komfl. Med tiden hårdnar den omtalta bank, 
och då vatnet flyttas eller ftörtas ned uti flo- 
ra underjordifkä håligheter, blottas defla berg. 
Under dagjåmningskretlen åro hafsfkiften flörft, 
derföre finnas ock imellan våndkretfarna de 
högfta berg. På detta fått åro de hofvudfa- 
keliga ojämnheter på jordytan danade, i fyn- 
nerhet uti de förfta ioo-talen , då kropparne 
genom tyngdens och andra krafters åtgärd ån- 
nu icke hunnit til nu varande fafthec. Men 
hangar ännu långre tiibaka. 

Alla kring vår fol varande planeter gå 
ifrån w til o, och planerne af deras måft mot 
hvarandrafluttande vågar göra en vinkel, fom 
icke hinner til 8 gr., man kan låiedes efter 
trolighets låran låtta 7692624 emot 1 , at det 
varit något gemenfamt uti den rörel fö , fom 
i början gifvit dem fådan flålining. I anled- 
ning håraf holler han för ganlka likt , at en 
comet mycket (hett anfallit emot fölens brådd 
och derutaf utftött dels niafla, jufl då 

når fkapeife hiflorieir omtalar, at ljus och mör- 
ker åtlkildes. Hårvid fördes de låttafte par- 
tiklarna af denna eldftröm långft ifrån fölen, 
och blef deras fart under vågen ökad af de 
efterföljandes pådrift, lamt deflas genom de 
föregåendes attraetion. Solens dragkraft gjor- 

T de 


2: är a Band, 


29© .Meningar om 

de, at defle partiklar började gå omkring hen* 
ne, och deras inbördes attradion, at de föl- 
lo dflamman uti runda kroppar; men innan 
de genom fin haftiga rörelfe, m. m, hunno 
flelna, måfle de antaga en fphxroidifk fkap- 
nad, i kraft af rullningen kring axlarne, fom 
åfven genom cometens fneda anfall förorfa- 
kades. Nu til jorden i fynnerhet. Som hon 
i början varit fmålt, få år ej underligt, at 
glasartiga åmnen utgöra det rr.åfla ; de åro lik- 
artigare på djupet, men fkum och flagg flöt 
åfvan på. Når defs kropp någorlunda blifvit 
afkyld nedföilo en myckenhet förut updrifna 
dunfteroch förfeddevår våningspl 3 ts med vat- 
ten , hvilket fatte et med falt och fvafvel blan- 
dadt flamm, hvaraf någon del, fom flannade i 
råmnor, formerade mineralier och metaller, 
men det öfriga utgör förfla jordhvarfvet, fom 
federmera blifvit upblandatmed multnade våx- 
. ter och djur. Sådan var jorden, då ebb och 
flod, köld och' varma, rågn och torka, m. 
ro. började arbeta på ytans förändring. Glas- 
kårnans öfverfta del bröts och fmulades fnart 
til land, fom fedan hopvuxit til fandflen , 
hålleflinta och gråften. Multnar fanden til få 
fina delar, at ytan icke förmår mårkeligen å- 
terkafta ljus, blir deraf en fer jord eller lera. 
Glimmer år förfla fötflöringsgraden. Quarts 
uplöfes til talk. Kalkarter nafva fin upkoroft 
af föndermalna fnåckor, o. f. v.'/). 

168. 


/) Se bans HiJioire\förft utkom. 
Nat . Tom. I, Jom 1-43 J 


jordens darj/andé. å §i 

iéB. Deffe åro de, hufvudlakeligafte me- 
fiingar om Jordytans danelfe. Många andra 
åro af de anförda kimmanflickade , men det' 
torde vara onådig'’,. , at upråkna dem. Jagvil 
éndaft hår nåmrya något om jordens innandö- 
me. Vi kunna, icke långt trånga ofs ned g), 
fåledes år a'.f hvad om jordens inre befkaf- 
fenhet foregifves bara gifsningar. Somligetro 
kring medelpunften vara eld , eller åtminfto- 
né gloggad kårna. Det vore förunderligt, 
om det låttafte åmne elden fkulle kunna u* 
tan foda underhöllas och inneftångas kring 
rne-delpuniSten, då man knapt kan holla något 
j brand på botten af 50 famnars djupt fehake. 
Vulcanér bevila ingalunda någon brinnande 
kårna: de upkomma afåmnen, fom med fri 
lufts bitråde kunna tåndas, men fom detta 
,vilkor förutan ej ytramer vårma, ån alt h vad 
omkring dem år. Tvärtom tyckas på djupet 
iåmnena blifva mer och mer fucktiga, famt 
grundvatnet ökas, fom gifvit anledning ät tro 
en vattenfamling innerft i jorden. Ja de rön i 
fom hittils åroupgifneom temperaturen i gruf- 
vor ftåmma icke en gång ofverens, at den 
alledådes tiltager med djupet b). Någrepåffå 
i anledning af magnet kraftens forhollande, 
imifs visningarnas förändrande, m. rri. at inuti 
S jorden år en lös fig fmåningom vridande mä- 
jgnet-kårna, famt at f jelfva fkalet derutomkring 
åf ven år magnetifkt i). Somlige yrka , at vår 

T i pla- 

g) 38, 1 i) Dr. Halley dr up- 

lt) §. 1^.2, I bofsman til dennä iankd; 

. « : ' . 1 


252 Meningar om 


planet ar inuti tom, oaen då tyckes, at flora 
bergs attra&ion borde Vara mycket mårkeli- 
gare, ån den vårkeligen Körfpörjes. 

Til flut af denna afde, 'ning, (kola vi af alt 
det föregående famla tilhop>^ några almånna 
flutfatfer i anledning af jordklotets nu varan- 
de befkafFenhet, fom kunna lårona mer eller 
mindre uplyfning otn defs fordna tfldånd. Til 
en fammanhångande fullkomlig utredning af 
alla orrdåndigheter hafva vi hittils icke nog 
hvarken rön elier förfök, ja fpåren aro få 
dunkla efter en de! forntidens förråtningäc, at 
föga hopp vilar fig, at nägonfin om dem vin- 
na tilråckligt ljus. 

169, Då vi noga betrackta jordklotets 
ojämnheter befinnas 3 e högda eller bergen i 
almanhet vara af treggebanda befkaffenhet. För- 
da (laget utgör det innerda och i jelfva krop- 
pen af anfenliga ryggar, (om uti fammanhang 
tyckas utbreda fig öfver jordklotet och gif- 
va dyrka at vår planet, fålom benrangel uti 
djur. De vidga (ig nedåt, råkas förmodeli- 
gen på djupet och utgöra en fad klimp, el- 
kanfke allenad et fammanhåogande (kal , af 
hvilket dålder och lägre dållen bebos, eme- 
dan i dem (anilas efter hand jord af rutnade 
djur och växter , famt förvitrade denar. At 
dede bergens rötter få förenas fynes troligt, 
emedan de mer och mer utbreda fig påjdju- 

pet 


Hr. Euler bar uti Ber- 
livjka handlingar ne vi/l 
en betydande bfverens * 


ftåtnmelfe imeUan denna 
fats och magnets -viijf- 
visningarna» 


Jordens danande.' 293 

pet och man ingenftådes hunnh* igenom 
dem til los grund , hvartil kommer >at jåmn- 
vikts lagarna fordra en någorlunda likartad 
itarna, lom at döma efter compafs -.nålens 
forholiande bör vara magnetilk. Menviför- 
foge ols åter til bergen af förfta flaget. De 
fkiija fig ifrån andra derutinnan, at de upfti- 
ga jämnare och utan affatfer: at de beffå mer- 
endels af fiimma åmne ånda igenom, lom e- 
huru det ofta nog genom olikhet af fårg el- 
ler gry lynes vara nopbåddat af fiere paralle- 
le, lodråtte eller mycket ftupande lager, dock 
lållan vilar något mindre fammanhang vid de 
Ikenbare fogningarne, utan kunna lika lått 
klyfvas i alla andra kofor k): fjelfva gry år 
oftaft utmårkt genom kantiga eller fjälliga par- 
tiklar: de genomfåttas af gångar och dr am- 
iner, h vilka altid Ikåra lagren, ty når de med 
dem gå paraiielt år kanlke naturligare, at an- 
fe dem for hvarf : ånteligen finnes aldrig fpor 
i deila berg af fienvandlade djur och växter. 
Delfe kallas Uråldrige, emedan de troligen å- 
ro föga yngre, ån jordklotet, åtminftone haf- 
va de varit til innan djur och vaxter funnos: 
de få ock namn af Gångberg, emedan i dem 
egenteligen tråfFas gångar. 

T 3 An- 

form jom dftundas. Den - 
va konfl öfvas i fynner - 
het vid S. Ma/o, hvar i- 
frän forfkrefs får fä 
är fedan någre arbetare 
til docke-byggnaden uti 
Carlscrona. 


R) j Clf? U (IV 'tovvijj (it 
mig härom hvad granit 
angår , dels genom egna 
anftdlda prof , dels af ar- 
betare , fbm äga konften , 
at klyfva och tilfkapa 
denna (lenart til bvad 


294 Meningar om 

Andr?j (laget beflår af (Irödda högder, 
lom hvar ken aga (å anfenlig volum eller få 
vidftråck.t fortfåttning, (om ae förra: de upftU 
ga ojårnnt, ån brant, ån långflurt: de beftå 
af hovizonteia eller ej mycket derifrån afvi- 
kände bäddar af fkjljaktjg natur , hvijkainom 
fig hvardera åro fördelte i mångfaldige lagert 
arternas åmneåri alraånhet tåiare och mindre 
cryAa!linifi<.t,ån uti de föregående: ånteligen å- 
ro defie berg fylde af en otalig mång petri- 
ficater , dock ej i alla hvarfven , ej eller lika 
ymnigt alléflådes i dem, (om hyfa (ådana, 
Defie kallas flolågrige, och finnas antingen en- 
(lakade eller upftaplade utmed uråldrige berg- 
ryggar, ja underftundom aldeles pfverhplja 
dem. 

Tredje (laget åro gemenligen ån mindre 
fietvdelige och vifa nog klara Ipor af oredi- 
gare tilkomfl, hvadan de i almånhet kunde få 
heta hopvråkte högder. Deras lkapnad och 
åmne gifyer anledning til deras fördelning. 
Kullar, backar, m. m. åro enflakade fmå up- 
högningar, fom alle beflå af partiklar, hvilka 
åga finsimellan föga fammanhang. Når (åda^ 
ne flere åro förenade til mer eller mindre lån- 
ga (Iråckpr upkomma afar, fom jbland fort! åt? 
ta anfenligen långt, och merendels onvrent i 
N och s. Defie beflå hufvudfakeligen af (and 
pch klappur, famt (kilja våfenteligen frånVul- 
caner, hyilka fenare utmårka fig^ både genom 
egna ämnen, (åfom afka, lava, m. ro. och (år? 
fldlt (kapnad, (om år conjfk, oftaft med ö- 
pen mynning, ehuru fenare rubbningar ibland 
göra Piker okånnel ige af blotta utfeeadet. K 


jordens danande. 2$5> 

Imellan defla uphöjningaråro på jordytan 
flörre och mindre förlånkningar : de djupafte 
dålder ofver( vårarnas af haf, fjöar, tralk, flo- 
der och rännilar; de högre flå öfver vatten, 
men betåcktc af löfa jordhvarf och utlöpa fomr 
ligllådes i anfenliga flåtter. 

Sådan år ytan, men innan vi bjuda^ ti) 
at göra ofs begrep om defs daning, böra åm- 
nena, af hvilka denbeflår, til art och befkaf- 
fenhet något närmare (kårfkådas, ehuru det 
hår icke kan fke annorlunda, ån heit kort och 
i almånbet. 

170. De oorganilke kroppar, fomutijord- 
fkorpan förekomma, plåga i afleende på fkilj- 
aktigt lynne fordelas under 4 flockar, nem- 
ligen falter, jordarter, brånbara åmnen och 
metaller. Vi bora facfkilt betrakta hvardera. 

Med falter forftås vanligen fådane materier, 
fom lått uplofas i vatten och på tungan upvåcka 
den kånfla, vi kalla fmak. Hit hora egente- 
ligen (yror, alkalier och neutral-falter , (om 
af de 1 föregående i vifs proportion blanda- 
de åro fammanfatte. De mineralifke nu for 
tiden bekante fyror åro 4, och aga namn a£ 
de åmnen, från hvilka de merendels til våra 
behof aftkiljas, fåfom vitriol, (altpeter, kok- 
falt och flufsfpat. Deflfe (yrorjiga vål många 
gemenfamma egenfkaper, men åfven flera, fom 
tydeligen (kilja dem inbördes ifrån hvarandra. 
3)eras (kårpa år fådan, at de nåpligen kunna 
finnas frie i naturen, om icke tilfålligtvis, och 
det åndock för ganlka ringa tid, ty de råka 


29 5 Meningar om' 

innan kort något at forbinda fig med /). Om 
de åro förändringar af et och fa mm a grund- 
åmne , fämt kunna inbördes efter omftåndig- 
heter förvandlas, bekänner jag mig icke veta, 
ehuru andras påflåenden ej åro mig obekan- 
te. Syror åro få enkla vålenden, atChemien 
hittils icke varit i fiånd at med fåkerhet utfin- 
na deras nårraafte beftåndsdelar ( principia pro- 
ximai), ty för fådane bor icksanfes hvad a* 
naiyfls utbringar, innan fynthefis tillika veder- 
börligen bekräftar det : defsförinnan åger man 
ingen vifshet, utan allenaff mer -eller mindre 
trolig liknelfe. Sådan år den, at fyror beftå 
af vatten , phlogiflon och litet jord. Hvad 
faltfyra vidkommer få åger man nu om phlo- 
giftons ingång full vifshet, ty den kan vår- 
keligen dephlogifliceras genom digeftion med 
brunffen, fom ftarkare attraherar det brånba- 
pa. Denna fyra blir då förvandlad til en fpån- 
ftig röd ånga , fom nåpligen förenas med vat- 
ten; fom gör Lacmus och andra vegetabili- 
fka fårgor hvita, utan at alkalier återffåiia för- 
ra fårgen; fom gör feta eller få kallade uc- 
pråflade oljor ganfka fega; fom gör cinnober 
hvit, eller rättare ofverklåder honom med Frä- 
tande Sublimat; fom gör korkar gula; tn. m. 
vi). Man torde i förfla åtankan föreftålla fig 
faltfyran hår genom dephlogifticering förbytt 
til låltpeter-fyra, (ehuru intagen man annars 


/) jf. 73- 

m) Denna markvärdi 
ga Hr , Scheeles uptäckt 


blifver med for/ia kun- 
gjord uti K. Fet. Ac* 
Handlingar. 


Jordens danande. 297 

år af den tankan, at til denna fenare fodras 
mera phiogifton ån til andra,) få mycket mer, 
fom åfven luckten nu något liknar fkedvac- 
tens. Men, at få icke år finnes tydeiigen, 
om den röda ångan får binda fig med alka- 
lier eller järn, ty då upkomma aldeles fåda- 
na falter , fom med fate-fyra. Får denna ån- 
ga phiogifton igen, hvilket begärligt attraheras, 
få återvinner hon fm förra befkaffenhet full* 
komiigen. 

Hårutaf fkönjss h vad förändring det hrån- 
baras affondring medförer. Om kokfaltiyra 
deftilleras med fet olja fkall den ock undergå 
någon ändring, fämt fedan praecipitera filfver 
gult ochlåttare afröka i eld från horn* filfver, ån 
• vanligt år a). Helt ren concen trerad och få rglos 
fäkpeter fyra gulnar af minfla inflaroma&ile, 
oacktädt det är nog fint, at trånga genom 
glas , ja med frörre mångd blir brunröd, gan- 
fka flycktig och ger dylik rök. Utfpades en 
få färgad faltpeter-lyra med omtrent lika rymd 
vatten blir den höggron : f vatten gifver vacker 
blåhet , men om mera tilflås förlvagas och omfi- 
der borttages all fårg. Vitriolsfyra lvartnar af 
fetma, fam t biir gul, flickande och ganlka 
flycktig af glöggadt phiogifton. Alt detta vit- 
nar ögonfkeniigen om lynnerlig åvårkan af 
det brånbara på fyror, men det år rådeli- 
gaft, at icke gå fortare med flutfatfcrne , ån 
förföken gifva tydelig anledning til , ty man 
drunknar annars lått i giisningar. Jag vågar 

1 5 " der- 

n) Hr, Sage , Man. de cbymie. 


298 ' Meningar om 

derföre icke med nägre nyare cbemilTer artfe 
fyran mur vitriol elier pbdsphorus fåfom för- 
bytelig til kokfalts fyra, ej heller flufsfpars- 
fyran fåfom et phlogifticeradt acidum phos- 
phori o);innan utvågar upgifvas, ae f åker t och 
efter behag kunna vårkftålla della förvandlin- 
gar. Det få kallada Sal fedativum , fom fin- 
nes i Borax, förholler fig i åtlkillige mål, af- 
ven fom. en fyra, men defs natur år ej än- 
nu få tilråckeligen kand, at det kan afgöras, 
om det med rätta föres dit, eiler icke. 

Uti våxt-riket förekomma vål underftun- 
dom de mineralifke fyrorne, ty man finner 
Tartarus vitriolatus , faitpeter, fäl digeflivum, 
kokfalt, m. fl. dylike åmnen uti vaxter; åfven 
gifva hvete, fenap, m. fl. fpor af den phos- 
phorifka , men alla defle tråfiras fparfamt och 
tyckas vara nog tilfållige, Tartarus vitriolatus 
undantagen, fom gemenligen år tilflådes , åfven i 
nybrånd afka och tåmmeligen ymnigt. Deremot 
vifa fig andre, fom egenteligen förtjåna namn af 
vegetabilifke. Defle tyckas vara af många fla£, 
åtminflone forholla de fig i flere mal ganfka 
olika. De fyror, fom finnas uti Vinflen , Sal 
acetofellre, focker, citroner, m. m. fynas vara 
helt fkiljaktige få fins-ime!!an , fom från åttika, 
och Salla effentialia intet annat, ån alkali fi- 
xum med mera af r.ågon dylik fyra, an til 
måttning fodras, de flåfte åro dock ånnualde- 
jes intet underfokte , ehuru af deras kånnedom 
fåkert ovåntade uplyfningar fkulle vinnas. Om 


#) Detta ér Hr. Sages mening . 


jordens danande. 599 

faltpeter-fyran hårflammar från dem medelft 
förrutnelfe kan ej ånnu med vifshet afgöra$/>). 

De animalifke fyror åro formodeligen ic- 
ke få mångfaldige , men de få , fom vi kan- 
na , ganfka mårkvfirdige. Hit hora egenteli- 
gen Myre-fyra och den fom fås utur månni- 
fko urin, famt annars plågar kallas Acidura 
phosphori , emedan hon i denna befynnerliga 
pch lyfande art (vafvel ingår. Denfenareår 
åfven derföre vård upmåtkfamhet, at den i 
förening med kalk utgör grundämnet af fa- 
Ha animaljlka delar, låfnm horn och ben q). 
Det åmne, (om uti oxblodslut år förenadt m,ed 
plkali, tyckes vara en fynnerliganimalifk fyra, 
emedan alkali fråfer under föreningen, famt 
fedan ordenteligen kan cryflailiferas til falt, 
fom nåpiigen vifar fpor af fritt lutfalt. 

Luftfyran finnes i alla naturens riken, och 
til flor mångd aldeles fri i luftkretfen. Vi 
hafve om den talt förut?), och få fnartnem- 
na flere defs förbindelfer s). 

Alcalifke falter åro hittils icke fundne fle- 
re ån 3 fiag, nemligen två eldfafle, et utur 
växt riket, (öm år det flaikafle, ocheturnni- 
neral-riker, h vilket åfven tråffas uti hafs-våx- 
ter, famt et flycktigt. Man har trodt, at ni- 
kali vegetabile vore et eldens fofler vid väx- 
ters förbränning, men det år nu bevifligt, at 
icke det ringafte mer fås deraf genom eld , 


P ) §• to6. 

q ) Detta är en märk- 
lig uftäckt af Herr 


J. G. Gahn. 

r) $■ i<>5- G7- 

s) §. n /. 


goö " Meningar om 

§n varkeligen förut finnes deruti , hvilket kla* 
rafl: fkönjes, då en fullkomlig Tarfarusaf vifs 
trångd alkali med vederböiiigt öfveifkott af 
Vinftensfyra enkom tilredes och fedan för- 
brånnes. Vi hafva i det föregående omtait 
tilgångarne få af detta , fom mineralifkt och 
flycktigt alkali r). Defle falter förefalla aldrig 
fullkomligen frie, utan bundne med fyra , åt- 
minftone med Luftfyra, hvilken afgåriform 
af luft-blåfor, då någon ftarkare tilkommer. 
Våfentelige beflåndsdelarne åro för öfrigt ic- 
ke ånnu utredde. Jag vet val, at en dei på- 
flå dem hyfa et ucur eld dragit acidum phos- 
phori öfvermåttadt med ablorberande jord , 
famt ar deras inbördes fkilnad beror af oli- 
ka mångd phlogiflon och fetma , men grun- 
derne til denna fats fynas ånnu vara mycken 
tvetydighet underkaflade. At alkali volatile 
boller fetma år bevifligt och tyckes det, åt- 
minftone ibland med defs tiihjelp aiftras af 
alkali fixum vegetabile. 

Föreningen af fyror med alkalier utgör 
Neutral- falter : de fom finnas af Naturen til- 
vårkade åro redan förut uptåknade u). 

Alla nu omtalte åmnen åro få til fågan- 
des helt och hoilit falinifke, vi halva dock 
andra, uti hvilka en del för fig allena al- 
deles år olöflig i vatten, men bringas dertil 
genom förening med någon art af föregåen- 
de falter. Således, ehuru fullkomlige jordar- 
ter och metailer af rent vatten icke uptagas, 


*) §• ?/• 


I «) §• IS- 


jordens danande. 301 

få fker det likväl lätt, då tjänlig fyra eller al* 

I kali förenat fig med dem. Håraf upkomma 
ijordifke och tnetallifke medelfalter, famtdefle 
ii almånhet af 2 flag, efter fom fyra eller ai* 

' kali varit menftruum. Magnefla alba löfes af 
alkalier, ja Alkali volatile angriper filfveroch 
i koppar, famt anfkjuter i rediga crydaller. Jag 
nemner endaft deflå föreningar fåfom prof, 
efter man i almånhet ej gifver ackt på den- 
na art falter. 

Til åtfkilnad kunna de kallas för analo- 
gifke, fom holla någon för fig allena olöfelig 
beffåndsdel , men de andre, fom äro helt och 
hollit faiinifke, för Egentelige falter. 

171. Med^ör^ menas i almånhet de krop- 
par, fom ej uplöfas af vatten eller olja, och 
i eld gå til en ojämn malTa, i fali de kunna 
f mekas; men at ock de ämnen, fom vanligen 
föras under jordarter, vårkeligen åro falini- 
fke, hoppas jag af följande fkall blifva klart, 
når falters kännemärken närmare öfvervågas. 
Åfven ibland de egenteliga falterne finnes ftor 
fkiljagtighet. En del åro få låttlöffe, at de 
aldrig kunna til den grad befrias från öfver- 
fiödigt vatten med mindre reften år fullt til- 
råcklig at holla dem flytande, fåfom de fle* 
fte mineral-fyror: andre kunna vål med til- 
hjelp af eld bringas til torrhet, men den rin- 
gafte fucktighet i luftkretfenattraheras få ffarkt, 
at de våtfkas oeh omfider aldeles uplöfas, få- 
fom rent lutfalt: ånteligen åro andre få be- 
fkafrade, at de ej allenaft förblifva torre i 
luften, utan fomlige flåppa fitt cryftallifations 

ffill 


3 02 Meningarom 

och falla i lindrig torka fonder til mjöl (få* 
tefcera), fåfom alkali minerale, ja en del fo* 
dra flere hundrade gånger fin tyngd af vat- 
ten , innan de uplofas, fåfom gips o. f v. 
Dylike förändringar år förmågan at upvåcka 
fmak åfven underkaftad, hvilken for ofrigt 
til ftörre delen beror af folubiliteten. Hår- 
utaf följer fåledes, at kånnemårken tagne af 
fmaklighet och uplöfiighet kunna mycket va- 
riera, utan at man derföre holler den ena ar- 
ten mer for falt, anden andra. Defsutom år 
uplöfiighet en egenlkap* fom ofta beror pl 
de utvågar vi använde. Menftrua eller up- 
lösningsmedlért fodra ibland vida bitråden, ond 
de något fkola ufråtta: fådane åro i fynner- 
het fordelning och värma. Ju mer en kropp 
år delad, defs ftorre yta får den och defs mer 
blottas den, defs lättare angripes den. Så- 
ledes forfiår ej altid pulverilering eller fil- 
ning, utan åmnet måfte forft uplofas i annat 
menffruura och prscipiteras derutur, då det 
blifver finare, ån med något hittils bekant 
mecanifk medel, hvadan ock årfarenheten in- 
tygar, at nederfiag, fom ej haft tid at åter pac- 
ka fig och förlora fin fvampaktiga befkafferi. 
het, med förunderlig låtthet angripas. Nåren 
partikel åger få liten yta, at til defs uplöfning 
nödigt vatten, ej kan på en gång omgifva 
honom , få förblifver den oloft , ehuru han i 
figfjelf kan vara loflig. Vi hjelpa detta, fom fagt 
år, ofta genom mecanifk delning, famt då den ej 
vil vara tilråcklig genom chemifk , men når 
de af defie utvågar, fom vinuförftå atanvån- 


jordens danande. 303 

da, Mven blifva vanmåcktige, torde denflut- 
fatfen , at fådane kroppar åro abfolute olöfli- 
ge' i vatten, ej fallan vara ogrundad och phe- 
nomenet endaft böra tilfkrifvas ytans ringhet. 
Likaledes med vårman. Et frufit vatten el- 
ler is uplofer icke f alter, men ju mera vår- 
man deruri tiltager ju vårkfantirnare blir det,- 
Vara förfbk ftanna dock gemenligen inom rått 
trånga grånför, nemligen frys-och kokpu&er- 
ne. Når en kropp kokas i vatten utan at lo- 
fas, råknas den för oléflig, då likvål ej an- 
nat följer derutaf, ån at den vid 100 gr.s 
vårma ej angripes. Öpet vatten kan ej taga 
mer ån denna grad, ty det förflyger ochfkin- 
grns, men inom tiiråckligen ftarka vaggar kan 
gifvas mångfaldiga refor fförre hetta. Mon- 
ne då icke många åmnen fkulle röja falinifk 
natur, fom annars fördölja fnt lynne? 

De analogifke åro ej til hela famman- 
fåtningen falinifke. Ren Magnefia alba lofes 
ej i vatten allena, men lått, fedan den biif- 
vit förent med vitriolsfyra til Bitterfalt ( En- 
;ge ! fkt falt, Epfoms ialt). Åfvenfå år det be- 
ikaffät med metalliika medeifalter. Når nu 
et åmne gifves, fom bevifligen beftår af me- 
tal eller jord innerligen förent med något e« 
genteligt falt, få råknas det med fkål til ana- 
logifke falter, ehuru ingen utvåg vore hittils 
bekant, at i vatten uplöfa det famma, och 
:decta år jufl håndelfen med de flefte få kal- 
ilade jordarter. Af dem åro de enklare, få myc- 
;ket man hittils vet, 4 eller y fårfkilta flag, 
inemligen kalk, hvit magnefia, lera, kifel och 
;kanfke brunften. Hvad 


304 Meningar om 

Hvad vanlig kalk angår få år den et flagä 
fvårlölt neutral-fait, lom holler orotrent Afe 
luft-fyra, vatten cch reften ren kalk , hvil- 
ken i fig Ijeif vårkeligen år en art alkalifkt 
falt , fom löfes vid pals i del i ijSo delar vat- 
ten. At få år kan både analytice och fivnthe- 
tice bevifas. Det, fom från honom aflkiljes 
i andra fyror under form af luftblåfor år ej 
annat, ån den fpånftiga och låtta luftfyran, 
lom af de flarkare utdrifves: det elaflica vå- 
lendet, fom i elden affondras år litet vatten- 
ånga, roen måft luftfyra. Det afgående kan 
lamlas och examineras på fått, lom jag an- 
norftådes befkrifvit x). Tvårt om, når litet 
luftlyra råkar kalkvatten , ftrax faller derutur 
en vanlig och fråfande kaik'. Delle åmnen 
förenade i ofvannerada proportion . göra et 
högft fvårlöft neutrallalt, men om kaikvatten 
får mera luft-fyra, ån til kalkens måttning år 
nödig, få uptages föreningen af vatten, h vil- 
ket aldeles år enligt med det, fom hånder an- 
dra fvårlöfta falter, fåfomTartarus vitriolatns, 
gips, ro. fl., dåöfverlkott på fyra tilkommer. 
Kalk år fåiedes et lalt och kaikfpat defs en- 
klafte cryftallifation. Kalk i förening med vi- 
triols fyra gör gips, med laltpeterlyra calx ni- 
trata , med kokfaltsfyra det få kallada Sal am- 
moniacuro fixum och med flufslpats-lyra flufs- 
arter, hvilka alla finnas, faft i olika mångd, 
af naturen fjeif tilredde. Den förfta och fi- 
lta af detta föras ånnu ibiand jordarter, ehu- 
ru 


x} Kongl. Vet. Ac ådern. Handl. Hl 3- 


'Jordens danande. 365 

ftj de tydeligen åro falcartade, ja gipsen full' 
komligen uploflig i vatten. Flufsarterne an- 
gripas vål ej mårkeligen, men analyfis och fyn- 
thefis vifa ovederfågeligen deras lålinifka lyn- 
ne, ty då de deftiileras med tilläts af ftark 
Vitriolsfyra utdrifves flufsfpatsfyra och lämnin- 
gen gitver gips, h varemot det ofver«;ångna 
drupit i kalkvatten faller en vårkelig nufsart* 
fbm da fyran råder holler dg uplöft y). 

Hvit Magnefiä år et ämne, fom intil vå- 
ra tider antingen blifvit räknat for kondens 
foder, eller ock varit förblandade med kalk, 
ehuru ingendera tankan år ricktig. Uti natu- 
rens vårkftad förefaller den altid i falinifkt 
lynne. Förenad med luft-fyra träffas den of- 
ta ibland leror, i alun-lkifer, i tåt kalkften* 
m. m. och år då fråfande med andra fyror, 
men med vanliga tilftållningar i vatten olö- 
jflig , om icke ofverflod på fyra tilkommer $ 
fom jag annordådes vid. Luft-fyran utgör 
vid pafs \ , affkiljes nog lått i eld , få at knapt 
behöfves mer ån god upgloggning , och det 
återdående hvarken hettar eller uplofes i vat- 
ten : hår finnes fåledes hafva varit et jordifkt 
medelfalc. Defsutom träffas famma jord för- 
enad med vitriolsfyra til Bitterfalt i ftora bäd- 
dar af fkiter, fom nyligen blifvit i Frankri- 
ke uptåckte %): i matjord ofta förent med 

U - falt- 


y) Se Hr. Scheeles af- 
handling i F.Ac. H.qyi. 
%) Hr. Monnet, fom 

z;dra Bandet. 


gjordt denna uptäckt^ 
bar lamnat mig del der * 
af , och kan / amman han * 


306 


Meningar om 


fakpeter-fyra: i fak-kållor och hafsvatfen med 
kokfaks-fyra, då den utdunflad til torrhet får 
namn af Saltalka: och kanfke med flulsfpats- ly- 
ra uti Serpentin* och Spåckflcns-arter. 

Lera tyckes ock ej annat vara, ån et 
höglt fvårloft lak. Grundjorden dcruti har 
den egenlkap, at innerligen förbinda lig med 
vitriols lyra på två lått, antingen med ftort 
öfverfiöd afjord, då vanlig lera upkommer, 
eller med knapt märkligt öfverikott på lyra, 
då den blifver alun. Åt få år, lynes ganlka 
fannolikt, emedan all lera i deftillation ut- 
drifver lyrorne af fakpeter och koklålt , men 
förnemligaft deraf, atalun-lolution kokad med 
tilråckiig mångd alun-jord förlorar fmak och 
egenlkaper af alun, lamt aldeles liknar van- 
lig lera /?), friad från främmande tilfatfer, i 
fynnerhet kifel land, fom på jordytan i ftörre 
eller mindre mon altid år närvarande, och til 
en del lå fint inmängd , at den ej kan flam- 
mas ifrån. Ehuru fanden ofta kan til och öf- 
ver 70 proCent mecanice aflkiljas , få får än- 
dock blanningen namn af lera , emedan det- 
ta ämne ännu i få ringa tilfats år i flånd, at 
genom leghet, fammanhang och öfrige för- 
mögenheter nog mårkligen röja fig. F.n del 
nyare chemifter åro af den tankan, at grund- 
jorden i lera år kifel, men de förlök, fom 
åberopas, hafva ej lyckats hvarken for mig 
eller andre, fom ftrax Ikal berättas. 

At 


get inhämtas af K. Vet I a) Hr, Baumé , 'Mem. 
Ac. H. 1773. | fur les Argiles, 


jordens danande. 307 

Åt kifel år et fak hafva flere gifTatianfeen- 
de til dels ofta förefallande crjffallinifka fkap- 
nad , men vi 'aga nu derom båtre öfvertygeb 
fe, då utvåg är funnen, ar tilreda den ge- 
nom kooff til lynne alddes lika med den na- 
turliga, ja lom ock för brånfpegel aldeles for- 
boller (ig på famma lått b). Vatten ånga* 
fom råkar flulsfpats lyra, åfven bringad i dunff, 
yltas til kifel. De ytterffa folida partiklar, fom 
rnao föreftåller fig defla flytande åmnen be- 
flå utaf, tyckas hår ingå förbindelfe, och år 
det märkvärdigt * ut fådan icke kan fke, in* 
nan de Dlifvit på bagge fidor förvandlade uti 
itna. Kifel tyckes ock aga någon, ehuru ringå 
uplcflighet 1 vaiten , ty jag har funnit fpor af 
d?tta ånone i renafte kåi! vatten, fom fådt flä 
i hvi ! a 48 örnar och blifvit filat genom mång- 
dubbelt filtrum. Med öfverlkott på fyra går 
folution båttre förlig, och jag har förfökt, atpå 
denna våg tilreda ricktiga bergcryftaller, men 
hittils ej hunnit långre, ån at få helt klara, 
böjliga, i fpiral gående Ikifvorj hvilka* då 
folution kommit i varma uplöft fig: öfver- 
jfkottet af fyra gör hår fåkert hinder, och 
denna förutan kan åter icke någon tilråck- 
lig mångd folveras. Hvad grund jorden uti 
kifel angår få har man trodt den vara lera, 
emedan Liqiior Silicum praxipiterad med vi- 

U 2 triols- 


b ) jag /hickade til Hr . 
Macquer 1-72 en liten 
portion af en f ådan ki 


kat , och han har fun- 
nit den i focus af hrån- 
fpegeln förhålla fig alde • 


j/urLivri uj cr// / uuuu ay- juruuuti ji v uiu 

fel , fom jag Jjelf tilvår-\les ,• fom quartsfuljver. 


3 o§ Meningar om 

triols-fyra gifver en jord, foro med famma fy- 
ra förenad blir alun ; men hår vid bor mär- 
kas, at då alkali med kifel fmeltes i digel, iö- 
fes altid någon lera af kärlet, och at Liquor 
filicum ej gifver mer alun, ån fom ungefär 
kan fvara deremot. Den prajclpnerade" och 
vål tvåttade kifel-iorden lofes aldeles intet i 
vitriols-fyra. Jag har förfökt at fm eka kifel 
med alkali i ny järn-flef, men ma (lan gjorde 
hol i botten och utran frörre delen, (å attör- 
foket ej kunde bringas til flut: det fom ftan- 
nade quar gaf dock icke ringafie (por af a- 
lun, då det på vanligt fått hanterades med 
vitriols-fyra. For ofrigt, i fall forfoket vo- 
re ricktigt, följer deraf intet annat , ån at ki- 
ld til fm grund» jord år ierartad, och det blir 
icke defs mindre få ftor Ikilnad, (om imellan 
gips och flufsfpat, hvilka äga famma bafis , 
men förent med olika fyra. Rårutaf fkulle 
ock följa, at folida grundämnena i vatten vo- 
re lerartade, men, fom (agtår, fundamentet til 
defTa flutfatfer år icke allenafl obevift, utan 
åfven efter all liknelfe oricktigt. 

DefTe fyra ibland jordarter almånneligen 
räknade åmnen åro fåledes til fin natur fali- 
nilke, i det fkick, fom de på jordytan före- 
falla, och til åfventyrs gifves ingen abfolute i 
vatten olofelig jord, ehuru en del flå emot 
alla hittils använda utvågar. Vil man {kilja 
defla ifrån de låttloflare och bibeholla dem 
under fina vanliga namn, kunde tils närma- 
re råmärken blifva utftakade , föras under (al- 
ter de åmnen, fom ej fodra öfver 200 gånger 


jordens danande.' 309 

fin vickt vatten til uplofning , och deremot 
under jordarter, de Tom kråfva mera. Namn 
göra i (ig fjelf ingen ring tii laken alienaft 
man rået forftår, hvad derraed menas. 

De 4 befkrifne åro enklare ån andre hit*- 
tils bekante och åga tårfkika egenfkaper, hvar- 
ibland deras förholbnde med vitriols-fyra kaa 
anles fåfom de* bequåmligafte fkiljemårkef. 
Om deffe åro modificationer af fiamma grund- 
ämne, eller inbördes kunna förvandlas, detgifva 
icke hittils bekanta rön vid handen. Nog likna 
någre hvarandra i ådkillige mål, men deraf 
allena vågar jag för min del icke utftaka de- 
ras genealogie: forfök, och ej iiknelfer eller be- 
drågeliga inbillningar, böra dömroa i dylika 
mål , famt ej analyfis enfam , utan tillika fyn- 
thefis chemica gifva full anledning dertil. Da- 
gelig årfarenbet vifar nogfame huru mycket 
man i annan håndelfe tager mifte. Enligt en 
del nyares påftåendé ikall ren lera uti Iked- 
vatten, och åfven åttika förändras och blifva 
kalkartad , derigenom at den innerligen förbia- 
des med mera vatten och phlogifiron. Tii ut- 
rönande hårafharjag mättat faltpeter-fyra med 
alun-jord och låtit den ftå i tu år, men fedan 
deraf fådt lika fullkomlig alun med vitriois fy- 
ra fom förut, och utan ringafte teken tii gips: 
jag har ock uplöft alun i faltpeter-fyra, utan 
at figur eller egenfkaper funnits åndrade, då 
uplöiningsmedlet var vål afföndrat. Likaledes 
har jag efter förefkrift budit til at bereda alka- 
li fixum yegetabiie af kalk genom tilfats af tor- 

U 3 kad 


gio Meningar om 

kad blod c), men alt förgåfves. At kunns| 
forråtta dyHke förvandlingar vore ganlka myc* 
ket uplyfande, men ty verr åro de hittilsup* 
gifne mer grundade på inbillning, ån pålite- 
liga förfok, och imedlertid fynes vara tryg- 
gad: , at ej förblanda dem, fom vifa olika e-, 
genfkaper och förhollande intil defs tydeliga 
forlök, fom altid flå in , uppenbara råtta fam? 
rnanhanget. 

Fiere fårfkilte jordarter finnas utan tvif- 
yel , når de hinna rått updagas , i fynr.erhet 
jorde hit kunna föras brunften (Magnefia ni- 
gra). Detta åmne har mårkvårdiga egenfka- 
per, fom nyligen blifvit på et ganlka uply? 
{ande lått utredde 4?), Några omflåndighecer 
qp väcka dock ånnu tvifveismal hos mig om 
icke denna jord år meraililk e). Den åger en 
ganfka fiark attradion til phlogiflon och kan 
det förutan icke uplöfas i lyror, atminflone 
pj i alla. Märkligt år, at den både på torra 
och våta vågen gifver fina uplofningsmedel 
fårg, men få fnart tilråckligt phlogifton in- 
rnånges förgår all fårg, Gravitas lpecifica år 
åfven {torre, ån jordarter vanligen aga, men 
det fom förnemligaft ftyrker mig i den tan- 
kan, 

ffcrfta blifver uti K. V e. t . 
Ac. Hanål. införd. 

c) Bergmafiare Cron- 
ftedt förde Irunften 1738 
under jordarter , förut 
räknades den til jåni-. 
malmer. 


c) Hr. liaume , Man. 
de chymie. 

å) Hr. Scbeele bar 
genom 3 ars arbete blif- 
yit i (i and, at gifva. en 
utförlig afhandhng om 
ffruniien, byilken med 


Jordens danande. 311 

l<a, at brunften hyfer något metallilk, år föl- 
jande förfqk, fom jag ofta anftålt. Det år be- 
kant , at oxblods-lut prtrcipiterar alla upiöfta 
metaller, men ej jordarter, i annan håndelfe, 
ån at någon del af alkali icke blifvit tull måt- 
tadt med acidum animale. Sedan jag tilredt 
få mattad oxblods lut, fbm möjligen kan fås , 
har jag tilflagit ren åttika, at (yran rådde li- 
tet. Sådan lut har jag ledan drupit uti targ- 
los brun (lens folurion gjord med vitriols-fy- 
ra , famt altid funnit en gulhvit jord ftrax och 
ymnigt fållas, hvilken ledan intet angripes af 
mineral-fyror, juft lom det hånder med ber- 
liner-biått och andre dylike metallilke pncci- 
pitationer. Jag årnar ock lå fnart görligie 
blifver férloka, om icke den på något fått 
kan fullt reduceras. 

Uti växtriket förefalla åfven delle fem 
upråknade jordarter, hvarom längre fram Ikall 
talas utförligare j ). At kalk fås af djur år 
ingen tvifvel, lera Ikall ock af dem kun- 
na årbollas g) , men vidare underråttelfe be- 
höfves ånnu om terra* animales. At musflor 
och fnåcklkal holla hvit magnefia ibland kal- 
ken år nog troligt. Våxters och djurs jord- 
artade delar åro ganlka fvåre at få reda up- 
på, emedan de ibland fleno och andra åmnen 
åro på alla fidor infvepte, få at de ej utan 
moda aldeles kunna befrias genom bränning. 

U 4 De 


/) §■ 2 ° 3 - 

g) Hr. Baumé, Mem. 
fur les Argiles , fager fig 


få dt deraf med vitriols- 
fyra (dun , men Dr, Poer- 
ner tviflar der fä. t 


3 is ’ Meningar om 

De öfrige olike jordarter , fom åfvenblifr 
vit för fjelfltåndige anfedde, åro ej annat, ån 
fammanfåtningar af de förut befkrifne, två 
eller tre blandade uti fkiljaktiga proportioner. 
Det år åtminflone visH: , at analyfis gifver an- 
ledning til denna tanka. Dylik blanning fin* 
nes antingen vara mecanifk, fåfom at kalk, 
land och lera i märgel, eller mera innerlig 
och cheroifk, då delarne inbördes fynas haf> 
va uplöft hvarandra , iåfom uti de flefla jordar- 
ter. Asbefl -arter , Serpentiner och fjaåckflenar 
gifva vid Chemifk fönderdelning kifeloch hvic 
magnefia: Glimmer lämnar lera, kifel och litet 
hvit magnefia: Granat åter kifel, kalk och le^ 
ra: Zeolith och Skörlåro finsimellan och med 
granat i nårmaite fkylöfkap, ty beflånds-de- 
larne åro de famrne och ikilnaden beror, Ur 
tom det metallifka, fom hår ejhafves afleen* 
de på, endaft uti proportionen. Uti Zeolith 
råder kifel, dernafl iera och ringafle delen år 
kalk, men i Skörlen har ieran öfverhanden, 
dernåfl kifel och kalken utgör åfven hår det 
minfla b). Om Flufsarter, m. m. år förut 
talt. Åt defle åro mer eller mindre falintfke 
kan flutas dels af fammanfåtningen, dels af 
anfkjutningen , ehuru uplofningsmedlen til alla 
ej ånnu åro bekante. 

Då åtfkillige fårfkilte åmnen åro få grofc 

me- 


b) Hr. Scheel e bar på 
min begäran gjordt fie - 
te af de analytifka för- 
Jök t fom bevifa bvad bär 


angifves , de (kola pä 
annat JläUe utförligare 
befkrifvas , dä jag hunnit 
anftälla fiere. 


Jordens danande. 313 

meeanice blandade, at det af blotta påfeendet 
k3n ikonjas, , kalias de Håilearter, om larn* 
manhanget ' år någorlunda faft. Sådane åro 
Granit, Stållften, Brynffen , Teljften, m. fl. 

§. 172. Elds-materien (materia ignis) år 
ibland de verklammafte ämnen på vårt jord- 
klot. Den genomtränger alla kroppar, fiån 
de littafte til de tyngfia och finnes åfven u- 
ti luft-tomt rum. Den efterftråfvar jåmnviekt 
med fig fjelf, eller utbreder fig åt de (fållen, 
der defs mångd afcager, men ingenftådes fe- 
lar den aldeles, ehuru en ganlka ojåmn utdel- 
ning för öfrigt af åtfkiiiiga orfåker vårkeli- 
gest åftadkommes, En kropp genomträngd af 
vifs portion elds-materia utftår vid dels in- 
gång en determinerad (pånning uti alla partik- 
lar, hvaraf volum eller rymd okas, och den- 
na belägenhet kallas i almånhet defs tempera- 
tur. Vi kalle val vanligen den temperatur 
varma, hvilken beror af fådan mångd elds- 
materia, (bm år mer ån tiiråeklig, at holia 
vatten ofrufit , famt kold når den hårtil ej år 
ymnig nog, men håraf får icke i (enare hån- 
delfen (lutas til någon abfolut brift, ty cn få- 
dan kan ej någorffådes bevilas. Alla bekan- 
ta kroppar åga i almånhet en benägenhet til 
förening, då de komma til visfi: afftånd från 
h varandra, hvilken imellan de (kora verlds- 
kropparne, fixfljernor, planeter och cometer 
fynes vara proportionel emot maflan divide-* 
rad rnecl affiåndets qvadrat, Imellan defmår. 
re kroppar, fiom på jordytan underfökas, fin- 
nes hårlka en dylik attraflion eller dragkraft , 

U j men 


314 Meningar om 

men fom icke tyckes lyda nyfsnemda lag, rat- 
tad efter afftånd och mångd af maeeria", utan 
ehuru deiTe bagge omfiåndigheter åro aide- 
les like, befinnes dock flor fkiljaktighet i af- 
feende på materiens lynne o. h belkaffenhet. 
Denna attrachon kallas Fråndlkap (adfiniras) 
och bero nåflan alia chemifka operationer på 
defs olika grader. Elds* materien lur likaledes 
en olika benägenhet at håfca vid fårfkilta äm- 
nen, och den mångd, fom enligt tråndlkaps- 
lagen omgifver en materias partiklar, utmär- 
ker icke egenteligen temperaturen, ty hår til- 
går ungefärligen fora då en (yra måttas med 
alkali, dels förmögenheter fåfom lyra biifva 
bundne eller få förtryckte, at de icke vifa 
lig. Således, då vatten allenall åger den rnåogd 
elds materia, lom fvarar emot 72 gr. på vår 
Thermometer, Ikonjes deraf ingen ändring 
på de vårktyg, fom brukas til värmans afmå* 
tande i). Troligen förholier det fig med al- 
la flytande ämnen på lamma fått, ehuru den 
ena fodrar mera åo den andra til fådan mått- 
ning, fom ootngångeligen behofves til flyt- 
aktighet, eller at göra partiklarne inbördes hår- 
d! nog rörliga. Så mycket vi hittils veta kråf- 
ver luften minfl , lamt hvna guldet och äd- 
la flenar det måfla. Når värman få aftager, 
at en kropps partiklar häfta tillhmman kallas 
det ftelna eller fryfa. Det år ock i lig fjelf 
efter all hknelfe ej flridande med luffens na- 
tur, at åfven kanna ftelna eller biifva falf, 

men 


i) §. 144. 


jordens danande. 315 

I rnen derti! fynes ftörre brifl på varma vara 
nödig, ån förmodeiigen någonfin kan infinna 
(ig uti naturens nu varande fk'ck. 

Således vårkar lika mycket af elds -mate- 
rien ej altid lika: en vifs mångd attraheras ef- 
ter fråndsfkaps -lagen, denna år under förenin- 
gen omårkelig och affkiijes ganfka trågt, men 
då mera dlkommer erfakas et öfverfiod, hvil- 
ket efter omftåndigherer foker at jåmnt ut- 
breda fig. Det år icke ånnu aldeles af gjord t, 
om denna fenare urdelning Iker i mon efter 
rymderne eller ef.er quantitas materix, få at 
guld c. e. antager af fåmma tilgång omtrent 
19 gånger mer, ån vatten, o. C v. k), men 
de förlök jag bittils haft tilfålle at anflåila flam- 
ma alla deruti cjfverens , at utbredningen vårk- 
ftålles efter rymderna. 

Utom de nu omtalte elds-materiens vårk- 
ningar, hvilka åro frie och ytterlige, få gifvas 
gnnu andre, fom härröra afen inneftångd el- 
ler få innerligen förenadt eldsånme, at den 
ej kan minfkas utan ktoppeus förfföring: den 
utgör då en af beftånds delarne och kallas 
Phlogiffon, Principium Inflamrnabile eller det 
Brånbara. Konften har ej ånnu funnit nå- 
gon utvåg at underfoka detta åmne enfamt, 
inga kårl kunna inneffånga det och dtis nbe* 
gripeiiga finhet undgår våra ytre finnen, men 

fom 


k) Boerhaaven trod - ! en verkan af alrnänna nt- 
fle vår man utdelas i mon \ träff jon , bvilken Jåledes 
pfter rymderna: en del. bor de vare: praportionel 
nyare bafvafbrmodat bår t mot materiens mångd. 


316 Meningar om 

Jom det icke defs mindre kan flyttas utur vis- 
fa förbindelfer ufi andra , få har jåmnförelle 
imeiian kropparnes förhollande förut och ef- 
teråt gifvit anledning, at utfpana åcfkillige dels 
egenfkaper. På fädan t fått är funnit, at flyck- 
tighet, fmekbarhet, luckt, fårg, ogenomfl<in. 
lighet , antåndelighet, blöthet, med mera, be- 
ror til flörre delen af phlogiftons roångd cch 
förbindelfe. 

Vi finne detta brånbara våfende förnem- 
ligaft uti treggehanda förening. Med fyra til 
måttning utgör det hvad i almånhet kallas 
fvafveh med vifTa jordlika materier upkoroma 
metaller, fämt med vatten, fyra och jord oij- 
aktigheter. Forfta och tredje flaget flcota vi 
nu något nårmare betrackta, emedan de egen- 
teligen plåga få heta antåndelige. 

Uti ftenriket kånnes icke ånnu mer ån en 
art fvafvel, och det holler vuriollyra. Detta 
rråffas ock fållan fritt, utan merendels i för- 
ening med andra åmnen, i fynnerbet metal- 
lifke, hvarom mera i det följande. Uri våxt- 
och djur-riket finnas vål åtfkilligé phosphori- 
fke lyfhader, men huru vida deras åmne med 
fvafvel åger enlighet, år icke tilråckligen ut- 
rönt: der2s vederlikar i ftenriket tyckas vara 
mer componerade, liknande någon art hepar 
eller upiofning af fint fvafvel med alkali eller 
jord, fåfom til lyfande beredd tungfpat, Pbos- 
phorus Balduini, pyrophorus, Lys-fpat, m.m. 
Om naturen fjelf tilreder något med Urin- 
phosphorus enligt fvafvel år ej ånnu med vifs* 
het bekant, 

Fet- 


jordens danarfde. 317 

fetmor förefalla af fierehanda befkaffenhet 
i alla Naturens riken och rnångfiådes helt fly- 
tande på jordytan, då de kallas Naphfa och 
Bergolja /). Defleåro ej alleflådes lika fineoch 
rene, (egna och hårdna med tiden efter om- 
ftåndigbeter och befkaffenhet til bergtiåra, 
bergbeck, Judenbeck, och kanfke den åkta^ 
Mumia m ) ; men når de förut upfupas af 
jordarter få defle derigenom nya egenfka- 
per. Således, då kaik (mittås aeraf upkom- 
mer Orften; med gips lefverften ; med lera fki— 
fer, kolm och flenkol, efter olika proportion j 
med gammalt tråd Gagasj o. f. v. Hvad det 
åmne varit, fom funnits i Finfka fjcar kan 
ej ånnu visfl angöras: det liknar i det måfta 
tal; , men år nog lättare n). 

Om Ambra och Bernften höra til ftenri- 
ket tviftas ånnu: den förra finnes ock fållan 
i jorden, men vål den fenare 0). Genom de- 
flillation årholles phlegma , et flycktigt lurt 
falt och olja, fom liknar den mineralifka, lamt 
i retorten en kolaktig lämning. Hvad fom 


l) §• 7 ?- 

m) Efter Kacmpfers 
ber ättelfe famlas den äck- 
ta Mumia i en 2 fam- 
nars djup grotta på et 

t ftälle af Caucafus , för 
■ P erfifka hofvets räkning. 

Som endafl ärligen kan 
; jäs kring 4 uns jå är 
1 ej underligt , at den al- 


I drig 

\pa. ( 


kommer til Euro - 
\pa. Grottan dpnas och 
förfeglas med hågtidehg- 
\het. Samlingen fker med 
| den forfiktighet , at in - 
Igen ting fynes kunna för- 
I döljas. Emot fär {kall den 
' vara oförliknelig : 

11) y. Ac’ % II. 

0) §. 96. n. 


3 i 8 Meningar om 

kan gifva mifstanka, at bernflen torde fråti 
vaxter hårftamma, årdefs låge ofta ibland gam- 
la under jord begrafda tråd, och det, f om ärt 
mer betyder, år, at under deffillation fas 
tillika med de förut nåmda åmnen en fur våt= 
fka, fom aldeles liknar åttika p ). 

De vegetabilifka oljor åro antingen feta 
(olea unguinofa,exprefTa ) , fom ej löfas ifpiri- 
tusvini, flotta af (ig, famtåga ingen luckt och 
fmak, eller mera flycktige (eflentialia,deflillata;j 
fom uplöfas i Spiritus och gå öfver vid dellil- 
lätion med ioo gr. hetta, fanit mårkeligen bå- 
de luckta och fmaka. Et ånnu fubtiiare åm- 
ne tråfjras uti endelvåxter, hvilket fådtnamrt 
af fpirituS reftor , och tyckes vara en få fin 
oljaktighet, at den kan blandas med varten. 
Af ofvannemda två fl a g oljor upkomma tro- 
ligen , då de med tiden fegna och ånteligert 
hårdna, allehanda få kallade Refmae: af deS 
fenare hartfer, fom lofas i fpiritus vini, och 
af de förra olöfliga concretioner , fåfom Go- 
pal, Refina elaftica, med flere. En del fe- 
ta oljor torka låtteligen och kallas derföre fic- 
cative. Jag åger et ftycke Hampfros oija , fom 
på halft år hopvuxit til fpånfhg hård mafla 
med bibehollande af fin klarhet och fårg : det 
liknar Copai, och löfes hvarken i vatten el- 
ler fpiritus vini. 

Når gummeufa fafter före torkningen in- 
blandas biifva produåerne i raon derefreran- 
gripelige af vatten och kallas Gummata refi- 

nofa 


p) Hr. Scheele. 


jordens danande. 319 

nofa eller refinte gummofce efter proportion. 

Socker, honing och vax hårftamma åf- 
ven ifrån våxt-riket, ehuru de utan vilda be- 
redningar nåpligen finnas fådana, fom vi dem 
åge, uti vegetabilierne. De 3 förfta tyckas vara 
fåparter, uti hvilka olja medelft fyra och fiem 
åger léflighet: vax lofes h varken i vatten eller 
fpiritus vini, men gifverideffillationfyra, lbm 
liknar åttika. Då ellentie! olja unde galning 
få fubtiliferas, at den medelft vegelabilifk fy- 
ra blir i vatten löfelig , upkommer Spiritus 
ardens: tether år et annat konftens alffer, fom 
tyckes åga et medel lynne imelian oljor och 
fpiritus. 

Hos djur finnas fetmor antingen famla- 
de på villa ftållen uti kroppen under namn 
af talj , ifter, mårg, m. m. hvilka i anfeende 
til fin natur nirmaft komma ofverens med de 
vegetabilifke fete; utom defTe, fom åro af- 
fondrade, finnes uti fammanfåtningen af ani- 
malifke delar, fåfom ben, horn, klöfvar, hår, 
lenor, hud, kött, nerver, m. m en inner- 
ligen förbunden och högft fin olja kallad o- 
leum animale, hvilken ej fom alla andra vi- 
far fpor af fyra, utan fnarare förråder nå- 
got flycktigt alkalifkt. Gelatinofium tyckes fva- 
ra emot mucilaginofum i våxt-riket : bågge lo- 
fas i vatten, brinna trögt, m. m. dock fkilja 
derutinnan de fenare från de förra, atde gif- 
va fyra och vegelabilifk olja i deftillation, 
då de förra låmna alkali volatile och anima- 
lifk fetma. 

173. Metaller beftå i almånhei af jordlik 

mar 


32ö Meningar orri 

materia förbunden i vifs proportion , famt méif 
dier mindre faft med phlogifton* Det bör 
dock icke iå förftås , at jorden , eller (om den 
Vanligen kallas metalliika kalken, år berof- 
Vad alt brånbart , ty i denna håndelfe år kon* 
ften oförmögen at bringa den til metall, u-» 
tan faken år den, at då phlogifton til viis 
grad blifvit frånikilt, förlora delarne iamman- 
nang, glans och metalliikt anfeende. Den o- 
lika kraft bvarmed phlogifton qvarholles bar 
gifvit anledning til ikilnad imellan adla och 
oådla metaller. I fig fjelf år ingen bekant me- 
tall fullkomligen ådel: fjelfva guldet kan på 
flere fått förlora en flor hop phlogifton och 
behöfveshår endaft nämnas deis förglainingu- 
ti rubin fluis, fom altid förutfåcter en viis cal- 
cinering. I fmeltning för ilg allena åro dock 
de få kallade ådie ganfka hårdnackade och haf^ 
va efter de hittils anftålea förfök i 3 eller s 
månader knapt viiat mårkelig afgång, men 
på andra vågar behöfves ej få lång tid. 

Beikaftenheten af metalliika kalker fynes 
vara olika, ty famma phlogifton gifver med 
f årfkilta olika metaller, men til åfventyrs kan 
föreningsfåttet utråtta det iamma , imedlertid 
år ingen iåker anledning at hänföra dem til 
någon af de förut beikrifna jordarter q), iå 
långe hvarken af dem kunnat tilredas rnetal- 
liik kalk, eller af deile mineraliik jord. jag 
vet vål, at åtikillige förfök dels noed le- 
ra, dels med qvarts, gifvit anledning, at tro 


i) §• W 


Jordens danande» fat 

jårn af dem kunna alftras, men fom denna 
metall år den almånnafte ocb träffas i alla na- 
turens riken, få mifstånkes med dels mera fkål 
den at hafva varit förborgad i åmnena förut, 
fom jag i hvitafte piplera och kiarafte bergcry- 
ftall vårkeiigen funnit fpcr af jårn. Man bo? 
fåledes vffa prof med annan metall > innan nåJ 
gon fåker flatfats kan göras. 

De gamle hafva mycket arbetat uppS ac 
kunna draga något falt utur metaller. Vi haf- 
va tilförne fedt, at jordarterne åro i fjelfva 
virket falinifke, at åfven altid falt ingår i 
fetmor och förbrånnelige materier, man hae 
derföre någon anledning, ’ac giffa dylikt grund- 
ämne uti metaller. Jag vil ej nu underfoka, 
om af forntidens förfök hårtil kan håmtas ftyr- 
ka, då vi hafva nya och påliteligare lkål. Hvit 
arfenik år ej annat, ån en metaliifk kalk, men 
denna lofes up i vatten, anfkjuter och forholr 
Jer fig fom et falt; den gifver vål i vanlig fkep- 
pelfe foga fpor af någon fyrlighet, men defs 
forbindelfer med alkali likna aldeles neutral- 
falter , ja kunna icke med någon fyra decom- 
poneras, få vida veterligt årrj. Sammanhan- 
get kan ånnu klarare vifas, emedan nyligen 
utvåg år funnen, at bringa hvit arfenik til ren 
flytande (yra r). Detta fker genom dephlo- 
gifticerad faltfyra, hvilken tager det brånba- 

X ra 


r) Hr. Macquerötf»* 
uptackt dejje neutral Jab 
ter. 

2:dra Bandet, 


s) Der om namnes i 
Mr. Scheeles ajb. ota 

Brunften* 


32* Meningar om 

ra til fig, fom förut hindrade at fyran ej fick 
vifa fitt naturliga lynne. Således årmanvifs, 
at denna metallifki kalk år en befynnerlig fy- 
ra forent med vifs fats phlogifkm, eller fom 
år det famma, utgpr en art fvafvel, h vilket 
genom ytterligare iäturation med phlogifton 
får metallifk form. Förfök flcola framdeles 
afgéra , om icke med andra metaller år lika 
befkaffadt: at deras kalker ej ånnu röjt någon 
löflighet bevifer ingen ting mer, ån at defvå- 
rare angripas, och om de ockaldeies viftefig 
oloflige blifver dock ej motfatfen deraf en- 
famt otvifvelaktig t). 

Tilförne år nåmnt , at metaller förefalla an- 
tingen gedigne, calcinerade' eller mineralifera. 
de «), h vartil nu böra låggas följande omftån- 
digheter. De gedigne årolållan af famma flag 
anda igenom, utan guld gemenligen blandat 
med filfver eller koppar, Platina med jårn^filf* 
ver med guld eller koppar, o. f. v., famt ofta 
i olika proportion på fårfkika ftålien, men de 
kallas åndock gedigne få långe blanningen år 
fri från annat, ån metall. Håraf kanfiutas, at 
arfenik icke egenteligen bor föras ibland mi* 
neraliferande åmnen, ty når förening fker med 
metall reducerar den fig och kan fåledes ej 
fågas mineralifera, om icke dermed menas åf- 
Ven andra metallifka inblanningar, och dl 
blifver ingen fkilnad på gediget och minera- 
liférat. Ar arfenik forent med fvafvel få blie 
det belt annan fak. Alt hvad lom uplöfer el- 


0 §. n i > 


I *0 §. i*- 


jordens danande* 32$ 

ler innerligen forbindes ined metaller, utan 
ät fjelf vara metall anfes lålbm mineralileran- 
de. Hit horer fornemligaft fvafvel, fbm brin- 
gar dem i form af kiler. fjaltfyran mineraliferar 
liifverihornerts, åfven underflundom bly och 
kanfke en bop andre ämnen, fom ännu fynas 
bchofva nogare underfokasar). På fanorna lått 
kunna ock gedigne vitrioler anfes. 

En ren metallilk kaik, fom hårdnat tilfam* 
man, kallas med något fkål metallilkt glas* 
hvilken den liknar tifåmne, partiklarne hafva 
dock icke hopvuxit af famma orfak i bägge 
håndelferne. 

Vi råkne nu for tiden 14 metaller, af 
dem 3 eller 4 ådia , famt 8 hela. Jag vet vål *ac 
någre anfe Platina, fom bianning af guld och 
järn* men til en gravitas fpecifica af 17 må- 
fte då 10 delar ingå af den förra emot 1 af 
den lenare , hvilket ej pallar med färg , fmelt- 
barhet * m. m. y ). Nickel holles ock for bian- 
ning af cobolt, koppar, jårn och arfenik, men 
det år icke nog at analyfis någon gång dra- 
git deffa ämnen utur en Nickel-kung, manmå- 
fte åfven hopfmelta de famma beftåndsdelarne * 
och om då fås en compofition, fom i tyngd 
förholler fig lika med Nickel, famt i fynnec- 
het gifver med alla mineralilka fyror gröna 

X 2 folu- 


arl Hr. Sa ge berättar 
fig hafva funnit j altfyr a i 
Xinn-graupen; hvita, gr b- 
va och röda bly-malmer ; 
bvit järn-malm > Jvarta , 


röda , violetta och grb- 
na cobolt -malmer i, G all» 
mej och Brunfien. 

y ) Se Dr. Lewis gruti* 
\deligaafb. om f latind, 


'324 Meningar om 

iolutioner, (cobolt gifverroda och koppar med 
vitriclfyra altid blå, hvilketåfven hånder med 
öfverflödig fåltpeter-fyra, ) då kan faken anfes 
for afgjord, men icke förr. Måffing bevbar 
ingen ting båremot, ty defs fammanfåtning 
kan både analytice och fynthetice be vi fas. 

174. At nvad korteligen anfört år lårer 
finnas, at de naturlige kroppars nårmafte grund- 
ämnen (principia proximaj åro ånnu til flor 
del okå-nde, famt fåledes icke underligt, at de 
fjårmare (remota ) och förfta ( prima" 1 blifva 

f anfka ovifTa. Man har hittils med många ic- 
e hunnit långre, ån at utdraga genom Cbe- 
miens tilbjelp af de fammanlatte vida enkla- 
re åmnen, men innan defle kunna förenas til 
juft dylik kropp, fom de förut fkilts ifrån, å- 
ger altid tvifvelsmål rum, om de allena, och 
iådane, fom c de utbringas, ingådf i famman- 
fåtningen. Å? farenheten vitnac , at vid många 
tilfållen under fjelfva operation en delafnår- 
mafte beflåndsdelarne förflöras , eller råtrare 
uplofas vidare, ån de öfrige, hvaremot an- 
dre åndras genom nya förbindelfer, (om de 
förut icke varit uti. Detta gör ofåkerhet in- 
til dels (yntbefis bekråftaranalvfis. Jord, vat- 
ten, luft och phlogifton tråffas uti kroppar 
på oåndeliga fkiljaktiga fått förenade , fom af 
det föregående kan fkönjas, utan at konften 
hittils fakert kunnat vidare decomponera nå- 
gon af defle, hviika fåiedes biifvitfrån långliga 
tider tilbaka för grundåmncn anfedde z) y ehuru 


») Arilloteles räknar redan dejfa för elementer ; 



jordens danande. gay 

de i fig fjelfve torde vara fammanfatte (prin* 
cipia principiata). Vi finna vål i lenare tider 
andra tankar om kropparnes beftånds delar , 
men dels orediga, dels obevifta. Til förra 
flaget räknas mercurius, phlegma, fvafvel, falt 
och jord, fora på 1500-talet började yrkas. Det 
förfta kallades åfven fpiritus och mentes för- 
modeligen dermed alt flycktigt, (um i fyn- 
nerhet rörde luckt och fmak; phlegma betyd- 
de alla vattenacktiga afföndringar ; fvafvel el- 
ler olja alt brånbarr; fält, hvad fom uplölles 
i vatten, och jord det eldfaffa refiduum, fom 
blef quar efter de andras frånfkilning <7); men 
delléåro ögonikenligen ej aiielikaenKle. Djup» 
finnigare år den meningen, at all ting beftod 
af vatten och jord, men at den lenare ågde 
treggehanda olikhet: nemligen glasartad , fom 
år grund til eldfalthet, foliditet och hårdhet; 
antåndelig, föra orfakar all förbrånnelighet, och 
mercurialis, fom egenteligen tilhörer metaller b). 
Den fiftnemda jordart år aldeles obeviff, ta- 
ges iåledes den bort, och luft fättes i Hållet, 
återfås de förftnemda c). 

Af det anförda kan man få begrep om 
fammanfåtning. Når enkla åmnen af olika 
natur (elementa, principia prima) innerligen 
förenas fås deraf en fammanfått kropp af i:a 

X 3 ord- 


o) DeJJe tillagnas ge - 
menligen T. Paracellus. 

b) Beccherzw upbofs • 
man til detta ) 'yfleni , fom 
den Jlore Stahl fedan Ja 


majier ligen uplyjt, 
c) Boyle ocb Hales bör- 
jade med forjbk bevila et 
luftdikt vdfendes nårva- 
relfe i många kroppar , 


$2$ Meningar om 

ordningen (compofituna primi ordinis).* af q- 
lika compofita primi ordinis upkomna krop- 

{ >ar af andra ordningen, o. f.v., hvilkaorim- 
igen blifvit kallade decompofita och fuprade» 
compofita. Sådana befiånds- delar af olika na- 
tur kallas conflitucrande ( partes conftituentes), 
och böra fkiijas från dem, fom finsimellan å- 
ga aldeles af famma lynne ( partes integrantes), 
Defenarehoplagdeokaendaften kropps volum 
och utgöra blott en hopflapling (aggregation). 

175, Vatten kan på tveggehanda fått för- 
poångas med fråmmande åranen , nem ligen ge- 
nom upjlamning och vplojning. Det förra be- 
ror dels af; tilblanpingens fpecifica tyngd , ty 
ju mindre den år, defs låttare uppeholles ma- 
terien i vatnet, dels af partiklarnas yta, h vil- 
ken våxer genom ämnenas fördelning och om- 
fiderkan blifva fåftor, at fridion under fjunk- 
ningen kommer i jåmnvickt eller öfvertråfFac 
den (killnad, fom annars fkulle fora en fpe- 
cifice tyngre kropp til botten. Denne blif- 
ver då qvar limmande til defs flere af de 
minfta delar råkas och fåfla fig tilhopa, hvar- 
igenom ytan efter hand mer och mer min- 
uts , famt ånteligen tyngden öfvervåld'gaiT 
motftånaet afgnidningen, Vatnets rörelfe kan 
åfven bidraga til en kropps uppehollande i 
ftörre eller mindre mon efter omftåndigheter, 
rpen då alla nu omnernda hinder åro utur 
vågen, afföndras, hvad upflammat år, och fal- 
ler til botten, fortare eller lenare, enligt fm 
gfvervickt. 

Det fom upioft årflåppes icke innan vat- 
net? 



- jordens danande. 327 

1 nets mångd eller temperatur blifver otilråck- 
! ]ig, at holla ak quar, då förft aflkihes öfver- 
I ikottet och anfkjuter uti determinerade fkap- 
1 nader , hvilka kallas cryftaller. Orlaken til ilet. 

! regelbundna anfeende, fom dede antaga, tyc- 
i kes i almånhet vara attraclions -kraften, ty då 
1 et jåmnt utdelt åmnes partiklar under men- 
Iftrui förminfkning eller förfrågning komma 
I hvarandra alt närmare, blirva Snteligen afftån- 
i den få (må. at flere kunna vårka på hvaran- 
; dra, och fom detta måile fke ungefärligen 
Ilika altid, få upkommer åfven någon vifs 
i form för hvarc llags materia. Skiljaktighet 
1 måfte dock naturligtvis följa af tiden för up- 
I löfningsroedlets föråndring, ty ju faaftigace det 
! minikas eller kyles, defi fortare falla partik- 
I larnetiilamman och dels oredigare , famt tvårt- 
1 om, når ändringen fker fmåningom ochalt ågsr 
1 tid at jåmka fig tilhopa. 

Naturen tyckes leka på oåndeliga fått med 
1 cryftaliers olikhet, men når delle nogare be- 
! tracktas finnas de fleflevara förändringar af få 
i primitive fkapnader. Märkvärdigt år, at tetraé* 
:drer, cuber, offaédrer, dodecaédrer och ico- 
I faédrer, eller alla fem folida geomeuica re- 
1 gularia, åfven ibland dem förekomma. De 
i flefte ytre fkiljaktigheter fynas hafva upi^om* 
imit af brift, ty om ryggar och hörn på en 
; af flere platta fidor innefluten kropp ftympas 
mer eller mindre kan dengenom anleendet för- 
iåndras på nallan oåndeliga fått. Et jfldigt 
: prifma kan härigenom blirva iexfidigt ; en fyr- 
ifldig pyramid ottafidig; en tetraéder få 8 > 14» 
i ja ,ån flere fidor * o. f.y. X4 Msn 


giS Meningar om 

Men innan ytan mer kan omtalas, böra vi 
bjudatil, om möjligt år, at utforfkainrefiam- 
manfogniogen , fom torde gifva någon uplyf- 
ning i detta morka åmne. 

Om cubifke cryftaller fonderflås och be- 
tracktas på det nogafte, finnes ofta intet an- 
nat, ån en jåmn tårnighet, fon* icke vidare 
forråder hopfogningens art, men omftåndig- 
lietcrne åro ibland lådane, at defie konft-ftyc- 
ken icke kunna bringas til fullkomlighet, och 
de då alftrade anfkjutningar eller mifsfofter 
uptåcka en högft forunderlig byggnad, beftåen- 
dc af fyrfidiga toma pyramider eller trattar 
(fig. 25), hvilka hvarderaåro hopfatteaf 4 tri- 
anglar och defie af parallela tråar. Sex lika 
ftora fådana trattar ftålde med fpitfarne til- 
famman kring en punft utgöra en florn, fom 
når ihåligheterne efter hand fyllas med alt min- 
dre och mindre trattar, hvilkas bafer dock for 
hvar fida komma at ligga i gemenfam plan, få 
fullkomnas omfider en cub (fig. 26). På det- 
ta fått åro cryftaller afkokfalt, Sal digeftivum 
Sylvii, ja anda intii blyglans fammanfatte, 
hvarpå jag kan upvifa tydeliga vedermålenj 
men cubiflt kis åger en något fkiljakdg bygg- 
nad, fom vål åfven år hopfogad af fex py- 
ramider, dock alla tråar i hvardera fins iroei* 
lan parallela (fig. 27 och 28). Jag vet ej ånnuom 
något fält åger dylik ftru&ur, ej eller om det 
allenaft tilhörer metaller och deras minerali- 
fationer , ty om man ej råkar öfver ofullkom- 
liga anfkjutningar, kan nåpligen något dylikt 
urfkiljas. At flik inrättning likaledes åger rum 

vid 


jordens danande. $29 

vid fex-och flec-fidiga prifmer flutas af följan- 
de oblérvationer, ty f'å r fkilte trattar har Jag 
alt hittils icke kunnat årbolla. Sal Seignettl 
och Sal microcolmicum bafva merendels lika 
prifmer, oftaft med 8 (fig. tQ) och under- 
ftundom 6 fidor ( fig, 30) Hvilketdera åf 
råtta figuren vet jag icke ånnu med låkerhec, 
men det gör i närvarande mål ej til laken. 
Då delle anlkjuta liggande på botten, lom 
merendels Iker, finnes icke prilman full, utan 
endaft litet öfver half (fig. 31 ), och om en 
lådan cryfiall uplyftas behnnas två diagonaler 
lynligen lkåra hvarandra , lamt dela den åt 
botten förut vånda fidan i fyra trianglar, af 
hvilkah varannan år dunkel, men de ancfie me- 
ra klare (fig. 32). Denna omftåndighet tyckes 
mig ögoofkenligen bevila lammanfättoing af 
trattar, hvi kas tråar i en ftålining flappa iju- 
let obehindrat igenom, men i en annan gö- 
ra något motftånd. Jag åger åfven en fidt- 
peter cryfiall, fora vifar 4 dylika trianglar. Så- 
ledes tyckes iogen tvifvei vara, at ju prifmer - 
ne ofta åro hopfatte af få många ordningar 
kring fåmma punft med fpitfarne ftålde trat- 
tar, forn de åga fidor til, åndarne inberåk- 
nade, nernligen en 3fidig af 5 ordningar, en 
4fidig af 6, o, f. v. Det hånder dock »ckt al- 
tid, at defie trattar åro med fpidarne fiålde 
emot hvarandra , utan åro de ibland vånde 
dels åt en, dels åt andra åndan, och 1 denna 
håndeifé upkomma fpitlac, på fått, forn en 
Ikårning båft vilar (fig. 33). Om på en cub 
ac ftjelpes pyramiden abc lika med adb , fås 

X | Vål 


33® Meningar om 

vål ockfå fyrfidig prifma med dylik fpits , 
men jag år ånnu ovils om detta hånder, uå 
prifman år hopiatt af pyramider, hvars fpit- 
far gå ihop kring; farorna punå, åtminftone 
har jag aldrig fedt kokfalt, Sal digeftivum el- 
ler cubtfk blyglans med fpits. Vore fpat eller 
fneda tärningar åfven förening af trattar kring 
mitteln , då hade man många prof af flik trat- 
tars ftjelpning, men hittils har det icke lyckats 
för mig at vinna uplyfning härom. 

Til prof huru ganfka fkiljaktige figurer 
kunna på en och famma botten århoiias , ma 
ga (fig. 35) föreftålla en fpat-tårning, fbm 
äger genom d och o cn updragen axel. Således 
vånda fig up rhomberne df, da och db, lom 
jag kallar de öfre grund-plana, men de 3 öf- 
riga ned. Om nu likftora och likformiga (fi« 
roilesj rhomber låggas på de ofre och undre 
grundplana omkring axeln hi, tillkapas deri- 
genom en 6fidig prilma med 3fidiga fpitlär 
beftående af rhomber, hvilket år den egente- 
liga fkörlfiguren : om upftaplingen uphörer» 
nårprifmads fidor hunnit blifva rhomber, fram- 
kommer Granat-figur, innefluten af 12 lika 
rhomber: om de pålagde rhomber aftaga i brift 
af ämne efter vifs lag, dock bibehollande likfor- 
mighet, fås en dubbel pyramid på gemenfam 
bafis, hvars kanter gå uti zikzak: om grund- 
planernes i omkretfen flående vinklar åroafhugg- 
nc, famtmed dem lika ftore och likformige an- 
läggas derpå, fbm förut, alftras en figur, fom 
inneflutas af 12 femkanter: om på en granat, 
hvars alla fidor åro rhomber, dragés en axel 

ge* 


jordens danande. 331 

genom två motfatte horn beflående sf 4 plat- 
ta vinklar, (ty han har 6 fådana och S hop- 
fatte af tre,) famt plana pålåggas, lika flora och 
likformiga med grundplana, åchollesHyacinth- 
figur eller 4fidig prifma beflående af 6 aflänga 
ékanter, hvilken flutas med fpitfar h vardera 
af 4 rhomber, upgåenae från hornen. Alla 
defle och ånnu fiere åro fåledes endafl för- 
ändringar af fpat, hvilket alt jag på annat flålle 
med ftörre och fiere figurer uplyfl^). At detta 
ei blott år en geometrifk fpeculation vifar Og, 
då kalk-cryftaller af ofvannemde figurer var- 
famt krofias, ty då finnes t, e, uci de få 
kallade fvintånder juft en lådan Ipatkårna , 
fom i figuren antages, och håraf kan åfven 
utredas, h vårföre ryggarne fh , dh och ah fpa- 
ta fig. då de förfiktigt påflås, men ejGH, ch 
och oh _ emedan i lenare håndelfen ryggarne 
Utgöras af två planer, fom motas, men i tor- 
ra flötes på fjelfva fkifringen, I undre pyra- 
miden år på lika fått belkaffat, dock med den 
nodvåndiga Ikilnad, fom följer af fjelfva flru* 
£luren , at då fh fpatar fig , få flcer det ej 
med Fi, o. C v. Faflare cryftaller låta ej lå 
< dela fig , men man marker dock i många ty- 
1 delig Ikifrighet och mer behöfvesej. 

Ibland felas aldeles prilma, hvilken dock i 
andra omfiåodigheter årtilflådes. De oratalte 
I Svintånder gifvaderpå prof. Samma håndermed 
' Tartarus Vitriolatus, berg-cryfl«ller, m. fl. och 
I kan af föregående lått utredas, men fivadOåa- 

édrer 


d)Sc Nova Acia Sodet . Reg, Sdent, Upjal.tovi.u 


* . 



333 Meningar om 

Ocfaedrer vidkommer, få låra de icke alfid 
kunna anles får oåndeligen låga 4fidiga prif- 
mer med dylika pyramider på åndarne, eme- 
dan en del, låfomaluo, diamant, rubin, m. ro. 
aldrig finnas med prifma, Toma alun-cryftailer 
eller o£taédrifke fkrof fkola ibland träffas r), 
men fådane har jag hittils icke fedt: år ob- 
iervation ricktig fynes detta falt vara hopfatt 
af 4fidiga trattar fatte emot hvaraodra på ge- 
menfam bafis (fig. 361), men at Owtaédrer åf- 
ven upkomma af g trefidige pyramider fiål* 
de tilfamman med fpicfarne omkring en me- 
delpund, bar jag tåmmehgen tydeligt fedt på 
arfenik och raufchgelbs cryftaller , fom fubli- 
mera fig i råftarne vid Löfåfen: defle pyra- 
mider åro ock tome, famt fylde med mindre 
och mindre, fom om kokfalt forut år beråttat. 
Jag har åfven på alun ibland fedt flere rän- 
der parallele med kanten och inom hvarandra 
på en eller två figurens fidor, men då hafva 
altid de triangulera plana fkurit hvarand; a ne- 
dom fpitfarne, hvarigenom hvar Hda blir 6* 
kantig: detta vitnar om hopfåttning af trattar 
och gor ofvannemda obfervation rörande o- 
daédrifka fkrof tvifvelsmål underkaftad. De 
ftenflipare,fomfoiftå konftenat klyfva diaman- 
ter fkulle mycket uplyfa defs byggnad, om 
det upgåfvos i hvad kofa naturliga formen 
tillåter fådant: om det går an efter alla diago- 
ml-planer, eller endaft efter et. En diamant 
i Florens utfått for brånfpegel har lämnat en 

liten 


t) Bourguet, Lettres pbilojopbiques. 


jordens danande, 33,3 


liten likfidig triangel q var, men deraf kan ej 
ftorc flutas. Soroiige oötaédrifke cryftalier fin- 
nas underftundom variera och vifa fig tetraé- 
ririfke, hvilket med arfenik ej fållan hånder, 
och vitnar nog tydeligen om hoplåtning af in- 
åt vånda trattar. 

At cryftaller kunna på torra vågen (via 
ficca) upkomma, åfven fom på den våta (via 
humida), år nu mera utom alt tvifvelsmål. 
Jag bar redan nåmnt blyglans, arfenik och 
raufch gelbs cryftaller, hvilka ofta regeneras i 
råftar, och ehuru de ej altid hinna fyllas, vi- 
fa de dock grundläggning til famraa fkapnad, 
fom de naturligen aga, famt hvad arfeniken 
beträffar juft dylika, fom af uplofning i vat- 
ten anikjutas. Uti flagger finnas ej fållan cry- 
flaiiifationer , och har jag en, fom vifar de 
tydeligafte oötaédrer, tilkommen i hamtnar- 
fmeds hård, hvaråft kalk var tilfatt at låtta 
fmeltningen g ). 

I almånÉet år nödigt, at åmnen , fom {ko- 
la redigt anfkjuta, böra bringas uti flytande 
tilftånd, och fmåningom åter derutur, ty an- 
nars blifva partiklarne dels ej nog rörlige, dels 
åga de ej nog tid för at åtlyda den kraft, fom 
ftå< ler dem i nodig ordning. Som nu defÖt 
vilkor måft åga rum vid våta folutioner, få 
åro åfven de bequåmaft til cryftallifation, dock 
vifa åfven de tyngfta metaller, fom vål fmel- 

tas 


f) Se noterne til fran- 
fka åfverfatningen af 
Henckels arbeten. 


g) Denna ar tagen af 
Hr, Dir. ocb R. Rin- 
man. 


334 Meningar om 

tas och ganlka långfamt affvalas, vid ytan def 
parfikiarne varit minft tvingade, allehanda fa- 
Coner, ungefärligen altid likadana på fammä 
fläg, fåforn på guld breda bladlika, påfilfvef 
uphögde ribbor, o. f v. Regulus antimonii 
ftellatus och de gamles rete Vulcani .horer al- 
deies hit: jag åger åfven en kopparblandad 
jårn-regulus , fom öfver hela ytan vilar up- 
hogde och nåtlikt hopgående ribbor. 

Af förut anförde prof befinnes jåmvål ert 
updrifven rök ibland anlågga fina partiklar i 
determinerad form, hviiket gifver mig anled- 
ning at tro crylfallifation vara möjlig utan up- 
löfning, allenafl delame vinna tilråcklig rör- 
lighet och komma hvarandra nog nåra, h var- 
om mera nedanföre. 

Efter falter mer ån andre kroppar finnas 
benågne, at antaga cryflallinific form, få haf- 
va en del Naturkunnige fattat den mening, 
at all determinerad anfkjutning vore följd af 
ingående falter fi). Om en cryflall noga ob- 
ferveras ifrån det ognablek hanblifver aldra- 
forft fynlig, få befinnes åfven, at den åger 
vanlig form, hvilken i det följande endaft ut- 
vidgar fina demenfioner och det proportio- 
nelt. Håraf följer dock icke* at en éfidig 
prifma år hopfatt af öfidiga prifmer, o ; f v. 
ty enligt hvad förut anfört år, kan tilvåxtfke 
med bibehollande af förfta fkapnaden , endaft 
genom proportionel tilokning af in-eller ut- 

vån- 


b) Gulielmini tyckes I denna mening i en t DiJJ. 
forji gifvit anledning til\utgifven 170 j. 


Jordens danande. 535 

vSr.de trattar. Men at nårmare komma til 
frågomålet förefalla förft två omftåndigheter, 
fom kråfva uplyfning, nemligen om alt hvad 
fom år cryftalliferat holler falt , och fiedan om 
alt fom holler falt cryftalliferas. Hvad det 
förra angår, kan vål icke med fåkerhet faken 
Snnu afgoras. Jag har i det föregående vilat, 
at flere åmnen åro falinifke, ån almånt tros, 
åfven at éj anledning felas til uptåckande af 
falt i fjelfva metallerne, men fom detta på 
ena fidan förbjuder envift nekande, at ju fak 
kan finnas i alla cryftaller , då analyfis full- 
komligare förmår föndordela dem, få kan 
det ock på andra ej anfes for bevis, ty flut* 
fåtfer och fyflemer böra grunda fig på hvad 
man visft vet. Hittils har ingen funnit något fa- 
linum i quickfilfver, men då detta uplöfer 
eller amalgamerar fig med metaller i vifs pro- 
portion fås fedan ordencelig anfkjutning. Quick- 
filfver 6 delar med 1 del guld gifver dendri- 
tifke cryftaller: 4 delar med 1 del filfver gif- 
ver 4fidiga prifmer med dylika pyramider uti 
de få kallade Arbores Dianaej men 8 delar 
quickfilfver låmnar o&aédrer med fpitfarne 
fatte uti hvarandra, hvaraf upkomma fåda- 
ne tappar, fom vifas vid alun-bruk: 1 | del 
quickfilfver, formerar med 1 del bly dyli- 
ke oftaedrer fom filfver: 3 delar med 1 del 
ten anfkjuter i bladiga 4fidiga cryftaller med 
polygonifke caviteter: 2 delar låmnar med 
1 del vifmut mårkvårdiga anfkjutningar af 
flerebanda utfeende, nemligen oöfaedrer; 4. 
fidiga pyramider; skantiga lkifyor, fom i- 

biand . 


$3*) Meningar om 

bland rå hornen åro afhuggne; 6fidige rå!- 
lade, afhuggne och korte prifmer ; cuber och 
toma fyrfidiga trattar: 2 § del med zink eo, 
anfkjurer t ^kanter hopfåfte af 6fidiga fkifvor» 
fom imdlan (ig låmna polygomfke caviteter. 
De öfrige metaller hafva icke hittils kunnat brin- 
gas på fammafått tilcrydaikr/'). Is åren vårkelig 
cryftailifadon, fom ar det följande Ikall blifvå 
tydeligt, men ingen har derfére någonfin fun- 
nit fak uti rent vatten: tvärt om hindras ofta 
fryfning deraf. De förut nemda cryftallifätioner 
på torra vågen kunna hår likaledes anföras. Så- 
ledes gifvas många anfkjutningar, lom hittils 
icke röjt ringade Ipor af ingående fak, och 
på andra fidan finnes fak i mångfaldiga åm nen, 
utan teken til determinerade figurer. Gum- 
mi lämnar harpa et märkligt prof: det hoiler 
fäm ma fyra, fom focker, ochlöfes ganfkalått 
i vatten , men vifar aldrig benägenhet til cry- 
ftsllifation. Våndas ögonen på de cryftaller, 
hvars fälinum vi känna, få yppas mångfaldi- 
ge andre ftridigheter. Samma fyra med olika 
Eafér gifver ganflfa fkiljaktiga figurer. Tar- 
tarus vitriolatus , Sal Giauberi , Sal ammonia- 
cumfecretum, Selenit, Bitterfait , alun och vi- 
trioler intyga detta om den vitriolifka : faltpe- 
ter, Nitrum quadrangulare. Nitrum flammans , 
famtfilfver, vismut och zink i dylika föreningar, 
om faltpeter-fyra : Sal digeftivum, Salmiak och 
Fråtande Sublimat om kokfalts fyra, o. f. v. Lika- 
ledes 

Sa ge med flere f&rfök 
fedan tiplyft. Se M em* 
de Cbymie , 


t) Fuchfel har påfun- 
nit detta fatt at vinna 
cryftaller, bvilket Hr, 


jordens danande, jjjf 

ledes med alkali: Tartarus vitriolatus, faltpetec 
och Sal digeftivum, vitna om fkiljaktigheter 
rned det vegetabilifka , Sal Glauberi, nitrum qua- 
drangulare och kokfalt om det mineralifka; 
färfkilte Salmiaker om det flycktiga. Uti Sal 
digeftivum och kokfalc år åter famma figur* 
men lika fyra och olika alkali : uti Tartarus 
vitriolatus och faltpeter ( i fynnerhet af forfta 
aiifkjutningen ) år famma figur med gemen* 
famt alkali och fkiljaktig fyra; men oftaft be- 
finnes fkapnaden lika, utan at hvarken fyra el* 
ler bafis komma öfverens , fåledes träffas cu- 
ber af kokfalt, flufsfpat, kis; oötaédrer af a* 
lun, bly och nickel förente med faltpeter .fyra* 
cobolt med faltfyra, arfenik, flufsfpat , amal* 
gama argenti, kis : fexfidig prifma med dy* 
hk fpits iTartarus vitriolatus och berg-cryftall k ), 
o. f. v. Hårtil kommer hvad jag förut bevifl, 
nemligcn at granat-fkörl-och byacinth-figurer, 
åfven fom dodecaedrer och dubla fexfidiga 
pyramider på gemenfam i zikzak gående ba* 
fis, åro famtelige förändringar, fom kunna hår* 
flamma från blott fpat , men träffas icke defs 
mindre uti helt färfkilte mineralier. Härvid 
förtjänar ock anmärkas, at en del falter ej kun- 
na bringas til anfkjutning om icke fyran rå- 
der, fålom alun, vinften, Sal acetofells , Frå- 

Y tan- 


k) Jag vet väl, at 
lergcryftall anjes af nå- 
gre för Tartarus vitrio- 
latus, fom genombiten 
z:dra Band. 


af fetma blifvit olbjlig, 
men, fedan man lär dt med 
konjl tilreda quartsämne „ 
förfaller detta päftåendii 



338 Meningar om 

tande fublimat, alkali fixum arfenicafum , med 
flere, ehuru ren fyra allena ej cryftalliferar fig. 
Likaledes, faftån aldeles rent alkali vegetabi- 
le deliquefcerar och ingalunda anfkjuter, fa 
långe det år fådant, icke defs mindre gårTar- 
tarus Tartarifatus til cryftaller, då detta rader, 
hvilket ej händer, når faltet år jåmnt fatureradt: 
fal digeftivum fåtter fig i ^Tidiga prifmer,då 
alkali öfverflödafr, annars i cuber, o. f. v. 

Då alt hvad anfört år vederbörligen 6f- 
vervågas tviflar jag mycket om ctyflaliilarion 
kan förklaras af ingående fdter, få mycket 
mera, fom frågan ftrax upkommer hvarföre 
då falter antaga determinerade fkapnader, och 
Ivårigheterne finnas allenaft flyttade. Efter 
hittils bekant anledning år uti hela detta ären- 
de ej annat ån attradion fom värkar, då par- 
tiklarne fkola gå ifrån flytaktighet. Når for 
exempel vårman få bhfvidi vatten förminfkad, 
ät de folida grundfloften , fom förut varit cm- 
gifne af eldsmateria, borja råka hvarandra, 
raflna de tilhopa i ftrålar, och forflr på ytan, 
emedan der briften förfl yppas: betracktas no- 
gare forloppet fynes en tydelig ftråfning bland 
defle nålar at fåtta fig inbördes på hvarandra 
til 60 graders vinklar /), Når 6 fådana up- 
komma kring en pund fås en enkel fno-flier- 
na (fig. 37): fåtta fig på hufvudftrålerne an- 
dre til lika vinklar alftras 6kanter (fig. 38), 
fom ofta fes om vintertiden , då fråflen fåf 
fitta några dygn ouptinadpå fonftren, och få 

vi- 


t) Hr. Dc Mairan bar förft uftåckt det. 


jordens danande. 33$ 

Vidare iinder de fkiljaktigafte utfickter* foni 
iikvål alle uprinna af denna ftråfning til 60 
graders vinklar och deraf kunna förklaras; 

Öra dylikt äntages vid andra cryftallifa- 
tioner, men med den fkllnad, at nålarna ef- 
terftråfva andra beftåndiga vinklar, få kunna 
derutaf låtteligen utredas alla fkil jaktiga (kap* 
hader m ). Det år fant, at man éj deraf igen- 
finner orfaken , hvarföre det ena födrar 60, deé 
ändra 90 grader, och det tredje en annan vin* 
kd, men de enklare grundorfakers vårknings* 
fått torde altid blifva ols obekant och vår lotÉ 
Vara , at i det högfta låra kånna dc almånnafte’ 
lagar, lom följas. 

Deé år ej ånnu få aldeles afgjordt at til 
étyftallifation rå våta vågen nödvändigt be- 
höfves en vårkelig uplofning. Torde hånda, 
ät en vederbörlig upflamning åfven ibland år 
filråcklig , af lämna den artattraöiion, fomhår 
fynes värka, fritt fpél. Åtminftone förefalla 
ibland mineralier åtlkillige cryftaller, utan at 
konften ånnu kunnat uptåcka något i naturért 
fritt varande öch hårtil tjänligt uplöfningsme- 
del. Glimmer vifar ftrimade fkifvör (fig.3^), 
fceolit och brunften divergerande pfifmer , fvaf* 
Vel odaédrer, k:s allä 5 folidä geomefrica 
fegularia, o. f. v. n). 

1 76. Efter denna korta afharidling om kröp* 
Y 2 päri 


m) Den ftore New- 
fön trodde partiklarne å- 
\ga en Jlags polaritet , få 
dt viffa Jidor attrahera- 


de och andra repellerfc 
de hvarandra . 
n) Se 48; 


34© Meningar om 

pars fammanfåtning i almånhet, och huru vat- 
ten affåtter de åmnen, (om deruti finnas in- 
blandade, (kola vi deraf nu göra tillämpning. 

Hvad kårnan beträffar, (å har man ingen 
annan anledning , at om defs befkaffenhet dö- 
ma, ån compals nålens forhollande, hvilkens 
både declinationer och inclinationer, (amt för- 
ånderlighet på famma ftållen af jord-ytan , ef- 
ter all likneKe hårröra af någon magnet inuti 
jorden: jag har förut nemnt, at någre hollit 
före denna vara dubbel, lamt den inre lös 
och rörlig o) , ro. m. men det tyckes vara na- 
turligare och jåmvål med obfervationer en- 
ligt, at antaga en faft roagnetifk kärna, hvars 
två poler åro flyttning underkaftade. 

Befkaffenheten af jordmagneten kan i brifl 
af tilråckliga obfervationer ej noga utflakas, 
men at en pol, enlig med den, lom pä våra 
magneter kallas den födra , år beiågen et ftyc- 
ke ifrån norra omrullnings polen och något 
våfter om Baffins vik , fynes compaflen nog 
tydeligen utvifa p ) : den andras Aålle år långt 
oviflare, men efter hittils bekanta anledningar 
tyckes den böra vara i flora hafvet imellan 
America och Nya Zeland, högfl 20 gr. från 
Jordens födra omrullnings pol q). Aldre och 

nya- 


0) €. 168- 

p ) Se Hr. Prof. Wilc- 
kes inclinations cbnrta i 
V. Ac. H. 1768. Hrr. 
Halley och Euler fatta 
den i meridianer , Jom 


Jlryka ofver och utmed 
Californiatil ij gr. ifrän 
omrullnings polen. 

q) Hr. Euler fatt er 
den 30 - 40 gr. jr än om - 
rullningspolen , men Hr, 


Jordens danande. 341 

nyare oblervationers jåmnforelfe fåtterocken 
flyttning utom alt tvifvelsmål, ehuru omftån* 
; digheterne ej kunna fullftåndigt utredas ånnu. 
IDen i jordens norra halfva belägna polen ly- 
-nes Ikrida ifrån våfter til ofter, men tillika 
: draga fig Inedt litet föderut : och den födra 
[fnedt draga fig den andra til motes. 

Orfaken filen fådan magnet-polernes flytt- 
: ning år hictils en gåta. Hvad man visft vet 
år, at eiefirifka kraften med den magnetifka 
■åger en utmårkt enlighet r): at den lenare i 
järn (och formodeligendefs retracforifka malm) 
kan genom den forra upvåckas, andras, ja al- 
deles om våndas: af det föregående finnas 
ocklå lpor af ftarka eleårilka ämnets fam- 
lingar uti jordens innandöme s). Det tor- 
de fåledes hånda och år nog troligt, at ma- 
gnet-polernes flyttning hårrörer af någon in- 
bördes åvårkan delle krafter imellan , ehuru 
vår nyfikenhet ånnu icke hunnit utforlka p 5 
hvad fatt detta uti jordens inre del vårkftål- 
les. Bägge delle krafter lynas hvardera be* 
llå af 2 1 arlkilta fina fluida , fom kallas jakade 
och nekade, lamt attrahera h varandra, men re- 
pellera partiklar af lamma art t). 

Om jordens olika upvårmande hårmedåger 
gemenlkap Ikall framtiden vilä,fåmyckec årfå- 

Y 3 kert 


Wilcke, fom med myc* 
ken flit jämnfor dt obfer- 
vationerna , finner afftän - 
det bögft kunna vara 20. 
r) Se Hr, /Epini Tent, 


Theoria EleStricitatis 
Magnetijmi, 

4 $. l 49> 

t) Hr, Prof. Wilcke, 
P. Ac. H, rjäf. 


t* 



342 Meningar om 

Jrert, at hetta i vifs mon förfvagar magnet?kraf- 
ten, och at efter allJiknelfeden dageiiga nålen? 
variation elier dragning åt w från mårgonen ti| 
vid pafs kl. ix e. m. , lamt efter något fhllaftå- 
ende fedan åt o, hårrorer af fölens åvårkan på 
magnet-kårnan «). Många compallens oor? 
dentligheter åga foljakteligen upkomft af un- 
derjordilka eldar, hvilka lägga et fvårt hin? 
der i vågen, at bringa oblervationerne til nå- 
got fullkomligt lyllem, hvartil kommer het- 
tans olikhet på de Italien , der nålens förhol- 
de endaft en eller annan gång blifvit i akt tagit. 

Alla falla kroppar lynas hopväxa utaf eller 
pti flytande ämne , men om lå åfven håndc med 
denna flora magnet derom gifva nu inga lpor up- 
lyfning. Klotet tyckes til fm ftyrka fnart häften 
ftadig kärna af noden och fåledes lårer vål icke 
långe drojt , innan den fatt fig : defs polers nu 
yarande belägenhet på lamma lida torde åfven 
ptmårka, at aen år irreguler dl lin -ytre Ikap- 
nad, och det har förmodeligen varit angelå- 
git for pjåmnheternes danande på jordytan. 

Det lynes, lom denna kärna bqrde ma? 
gnitilera all retraflorilk järnmalm , i lynnerbet 
på något djup, men brift på obiervationer ? 
famt kraftens lätta förlloring genom eld, bryt- 
ning, Ikott, m. m. orfaker ännu okunnighet , 
huru härmed rått foreyeter. At järn i vil? 
ftållning, i lynnerhet ricktadt efter nålens de* 
dination och inclination , blir magnetiferat, år 
dock utrönt. Härvid får nedre åndan norr- 

pol 


$e_ Hr. Cantops fSrfék i T bil Tr. 


jordens danande. 345 

pol på den fitfa om magnetifka cequatorn, 
lom vi bo, h vilken oroftåndighet åfven in- 
träffar på naturlige i bergen fundne magne- 
ter x > , och vål paffar roed theorien , men 
hvarföre lika jårn-malm bredvid ofta icke år 
magnetilk; hvarföre den magnetifka egenteli- 
gen eråttas i lofnor emot dagen j och hvar- 
före en ringa fvafvelfmitta befodrar magneti* 
feringen , år ånnu outredt. 

177 H vad jordens yta betråffar få har den 
utan mfvd i början varit flytande eller åt- 
tninftone nog mjuk, at kunna under fin da- 
geliga omrullning åtlyda centrifugal -kraftens 
fkiljaktiga värkan vid ohka afftånd från arqua- 
tor , emedan jorden medelft mätningar vårke- 
ligen befinnes vara plattare kring polerne och 
det år ingalunda troligt, at Skaparen danat o- 
roedelbarc en fådan figur, fom af fig f jelf un- 
der omrullningen kunnat upkomma. Förmo; 
deligen voro då förfta grundämnena af jord- 
fkorpans oorganilka delar tilredde, hvilka en- 
ligt belägenhet och frånilfkapslagarne ingingo 
mångfaldiga föreningar af flere ordningar j/), 
men huru alt detta från början gådt för fig , 
det förmåler hvarken fkapelfe-biflorien eller 
kan det af kropparnes fammanfåtning utredas, 
ty deras enklafte grundämnen lårer konften al- 
drig kunna utlpana. 

Betracktas uråldriga bergen befinnas de 
alle hopvuxne af åtfkiliiga för blotta ögat fyn- 
Y 4 liga 


YHandl. /7/f 7. 

I y) §- 


x) Se Hr. Baron Her- 
melins ron i Fet. Acad. 


344 Meningar om 

liga amnen blandade om h varandra. DefleaK 
ro efter all liknelfe icke omedelbart få tilvårka- 
de. De fårlkilra materier, (om utgöra dem åro 
til fin natur faliniike, och ehurupådetaldra- 
hogffa fvårloftes), få år dock helt naturligt, 
at de nu i fin början varit oåndeligen fine och 
fordelte, hvarmedelfl de i vatten antingen kun- 
nat fullt uplolas, eller åtminftone inneriigen 
fårmångas och deruti uppehollas n ). Båg,- 
ge delarne hafva troligen håndt efter åmnens 
och omftåndigheters (kiljaktighet. Vatnetvar 
fåledes belaftadt med alt det, fom (kulle utr 
gora jordtkorpan: de(s utdunftning åfladkom 
ock fnart en mårkelig min(kning, hvarige* 
nom uplöfnings-medlet blef otilråckiigt, i fyn- 
nerhet vid ytan, der då de fvårloftafte ma- 
terier forft cryftalliférades, men hunno aldrig 
hopvåxa til någon hinna for (qualpningens 
fkull af ebb och flod , utan of ver(ko! jdes och 
började ftrax fjunka. De partiklar, tomendaft 
varit upflammade klimpade flg efter hand flere 
tilhopa, ofvervunno omflder fri&ion, follo 
likaledes ned och hårunder blandades med 
de förra, Hår upkbmmo (åledes åmnen nog 
dl de uråldriga hållearter , men (öm deffe åro 
nf åtfkilliga olika flag på fa.rfk.ilta ftållen få 
måfte vatnet ej öfver alt hafva ågt (ammain- 
blanning, utan fomligftådes mer af kifelarta» 
de, annorftådes af hornige, o. fl v. 

Då flere (lag på et (tålle uppehollas i vatr 
ten beror förr eller (enare affondring dels af 

loflig-s 


8) l 7h 


1 *) §• l 7S- 


Jordens danande. 345 

löfligheten, ty de fvårlödare anfkjuta förd, 
delsaf (kilde partiklars volum eller finhet, hvar- 
af motgnidningen utdakas, men fållan fal- 
ler et (lag ned utan at flåpa något med (ig 
af de andre, om de icke i anförde omdåndig- 
heter åro defs mer (kilde från b varandra. Ge- 
nom dylik fuccefliv affåttning kunna fåledes 
båddar af (kiljaktiga åmnen upkomma, ochåf- 
ven ibland hvad (om |r (pecifice tyngre blif- 
ya längre quaihollif, ån det lättare. 

Men genom (ådan affåttning, fom nu år 
omtalt, tyckes ej annat, ånet jåmnt(fen(kal om- 
kring kärnan kunna upkomma, högder och 
berg hafva dock ifrån början varit af ycterfta an- 
gelågenhet på vår våningsplats. Jag vil hårej 
tippebolla mig vid den fägring och angenä- 
ma förändring, fom (like hårde ojämnheter å- 
ffadkomma, utan fåda någon upmårkfjmhet på 
fjelfva nyttan. Qm vår jord bibehollit (in 
förda mjukhet hade defs åbyggare varit oup- 
hörligen utfatte for de oiågligade yrans för- 
ändringar, vattens inkråcktnmgar, ötverfvåm- 
ningar, m. m. Man betrackte allena d det på 
lös botten liggande Holland och de orter, (om 
äga flygfa nd, få låra vi fnart värdera en faft 
botten. Bergen gifva (åledes dyrka, fåfom 
ben i en kropp b) , ja utom dem vore klotets 
jåmnvickt dora flyttningar underkadad, altfom 
flörre mador råkade flyttas från en fida til nå- 

gon 

b ) Montes fibi natu- ribus denfandas^ Plinius, 
re fecerat ad quasdam L. xxxvi. c. /. 
fompages tcUuris vifce - 


346 Meningar om 

gon annan. Defs centrum gravitatis blefve 
härigenom utfått för hafiiga rubbningar, famt 
defs gång vacklande och ofradig. De anför- 
de fördeiar hafva likvål kunnat vinnas medelfl: 
en jåmn flenfkorpa , men vi fkola åfven få 
fe, at defs uphöjningar icke åro af mindre be- 
tydelfe uti naturens husholining. 

Högder åro nodvåndige at gifva fkygge, 
at förena ångor til vatten , famt at utdela det 
famma på jordytan genom kållor, rännilar 
och floder d). De öka för öfrigt ytan , hvar- 
igenom ej allenaft flere växter "och djur kun- 
na derpå finna utrymme, utan ock af helt o- 
lika flag, ty månge trifvas aldeles intet på 
jåmna fältet, I det bergiga Schweitz finnas 
för exempel på lika grund-yta omcrent 3 gån- 
ger mera folk, ån i det jåmna Upland ej. De 
lågfta delar af jordfkorpan tjäna fåfom nödi- 
ge vattenb^hollningar , och uti torra dålder 
famlas efter hand iö(a jord-hvarf , fom fjelf- 
mant eller genom upbrukande kunna låmna 
allehanda vegetabilier til nådigt uppehålle. 
Med få ord: jordklotet har icke kunnat be- 
bos af fådane djur och växter, fom der nu 
finnas , utan ojämnheter och berg. 

Då vatten , lom omgifver en rund kår- 
na, flåpper ifeån fig öfver alt lika ämnen, up- 

kom* 


c) §. 'jo. 1 18 och 6 8 Ådrat mil 3 fl åder ,/ B our g 


d) §. §. 7 6 och 77, 

e) Pd berget jfura ( de 
gamles JnrafJits) finnes 
inom vid paj} i~jfv. qua- 


<)o flora byar och öfver 
3000 busboll. Bertrand , 
Recueil de diverfes trai * 
tés. 


jordens danand®. 347 

Jcemmtr et ordenteligt (kal af famma djuplek 
glleftådes, men fpdan ej Sr jord ytan, derföre 
mufte antingen bottens ojämnheter, vatnets o-? 
lika aflåtning, ämnenas {kiljaktighet eller fo;- 
modeligen flere af delfa omitåndighefer tillie 
ka hafva gifvit förfta anledningen til fkorpans 
olika måcktighet. Til åfventyrs har ock i 
början et vacklande centrum gravitafis bidr agic. 
Så långe alla delar af botten göra vatten Ii* 
ka motftånd år åfven der ingen orfak til rubb- 
ningar och olikheter, men om förut finnas 
pjåmoheter , om vifia åmnen låttare och an- 
dra Ivårare angripas, lå far vatnet mackt at 
jkåra igenom , at uprifva villa ftållen , at 
åter fiäppa partiklar annorftådes, o, v. A t 
Vatten vårkehgen öfvertåckt de högfta berg 
derpå åro mångfaldiga prof anförde f), och 
(kall i det följande ytterligare uplyfis, hår bör 
nu egenteligen nämnas på hvad fått vatnet 
kunnat tillkapa de uråldriga bergen. Defle 
Vila antingen en jåmn fordåtning af famma 
linne altigenom •, eller fpor af ftupande, ja i- 
bland aldeles lodråtte fogningar, men ganlka 
fållan af horizontcia lager; eller ock inbäd- 
dade klimpar af åtlkilliga ftorlekar. 

Hvad förfta flaget angår få kunna de va- 
ra antingen iåtningar utur vatnet, i h vilken 
håndelfe gry naturligtvis blifvic alt finare up- 
före, om icke de undre delarnes ftörre hop- 
tryckning af öfverliggande tyngd ofta utplå- 
nat och åfven förvåndt denna Ikilnad. De, 
löna beftå nåftan helt ocb hollit af klappur 

eller 


548 Meningar om 

eller aro fpåckade dermed, båra tydeiiga ve- 
dermålen af åmnets lösrifning, rullning ocii 
hopftapling på andra ftållen, ibland innan det 
hårdnat, fom vidQuedlieoch Portfjållet ,hvar- 
åft klimparne blifvit hoptryckte i mon efter 
öfverliggande tyngd g). Tilkomflen af vågråtta 
hvarf eller båddarårej mycket brydfam, men 
daningen af dem , fom åga teken til ftupan- 
de och på borft flående år långt Ivårare at 
utreda. Nog kan man föreftålla lig, at vat- 
ten, fom kommer emot en högd och förer 
fegt åmne med lig, kan faflklena flere lager 
ab ofver hvarandra, når fluttningen år måt- 
telig (fig. 40), men huru et fådant likaledes 
håftat , når aflöfningarne åro flående och båd- 
darne ungefärligen lika måcktige , (å långt de 
kunna underfökas , fåfom ofta på Granit, giim- 
merblandad quarts, horn-lkifer, m. fl. finnes, 
torde långe nog blifva en gåfa. Det vatten, 
fom fqualpar ofver vid b, tyckes ock böra af- 
fkölja det öfverfla för at flåppa det i lugn- vat- 
ten utmed bc. 

Hvad ytre fkapnaden betråffar lå lynes 
den hafva hårrört dels af åmnenas egen be- 
fkaflfenhet, dels af omgifvande vattens rqrel- 
fer under olika tilhårdning. Der vatten fku- 
rit fig igenom eller långe framfarit genom nå- 
gon trångfel, blifva naturligtvis bagge fidor- 
ne jåmngående, fåfom bråddar på en flod och 
det defs tydeligare, ju knalare vågen varit, 
men med afflåndets tiitagande har motgnid- 



S) §• 43- 


Jordens danande. 349 

ningen mer och mer förfvagats, famt omfi- 
der aldeles blifvit kraftlös. Påfådant fåct hafva 
dalars motfvarande vinkiarochlidor, famt bergs 
;genomfkårningar , förmodeligen upkommit b). 

At vatten på fådant djup, fom antages, 
kunnat arbeta, fynes ftridaemot det , fom för- 
ut åc nåmnt om rörelfcrnes fortlåtning åt dju- 
pet i): det år ock tydeiigt, at hvacken ftor- 
mar eller hafsfkiften då kunnat fatta botfen- 
iVatnet i mycket håftig rörelfe, men fom äm- 
nena voro ånnu nog lofa behöfdes mindre 
kraft at bryta och föra de famma, 

At mjuka åmnen kunna hårdna uti vat- 
ten år ögonfkenligt af de klippor, fom finnas 
under hafsbrynet och ånnu aldrig varit blot- 
tade. Det famma följer ock af partiklarnas 
natur, h vilka varitdels uplöfte och genom cry- 
flallifation affondrat fig, dels upfiammade, ge- 
nomblötte och klibbige af half uplcfning, famt 
efter fleras hopkiimpning nedfallne. Blanning 
af två eller flere dylike materier, fom ånte- 
ligen hunnit til botten och fick der ligga o- 
rubbad, utgjorde i början en löf fåmling, fom 
hade många millanrum och ringa fammanbang, 
men efter hand famlades fiere ofvanpå , hvilka 
med fin tyngd tvingade deundr# nårmare tilho- 
pa, ocb deånnu öfrige håligheterne igengrod- 
ae fmåningom til fförre delen genom anfkjut- 
ning af det, fom omgifvande vatten höll 
uplöft. Således kunna efter omftåndigheter 
och arternas lynne mjuka åmnen förr eller fe- 
na re 


b) §. §• 3>- 34- 


I *)§•** 


3J6 Meningar om 

nare förftenas. Hvad ren lera vidkommer j 
kan vål ock den genom påliggande tyngd hop- 
packas, men nåpligen bringas til hårdhet utati 
torkning* Profdetaf låmnaraenfandften, hvars 
partiklar fammanhollas af lera, åfven taklRif- 
ver, ty då deffe artec brytas på djup finnas de' 
nog mjuke j for at lått tilfkaoas i hvad form,- 
fom behagas , hvilket når luften fådt tilråck- 
ligen fpela på dem , ej utan flor fvårighet kari 
vårkftållas. I blanning med kalk eller fåda- 
ne årnnen, fom fupa mycken fucktighet, låter 
dock åfven denna jordart bringa fig til fafthet. 

178. Gångar i ro tilförne anfedde for igån- 
låkte fprickor £), och vi böra nu nårrrare un- 
derfoka denna mening, At under tilhårdnin- 
gen allehanda råmnor upkommit dertil hafvat 
åtfkillige omftåndigheter bidragit, Éri ojåmrt 
värnets aflåtning gjorde vida delar af hogdeni 
ofverlåglnä i tyngd * och detta bar på dub- 
belt fått kunnat förorfaka, at fammanhanget 
bruftit , nemligen ån genom grundens olika 
tryckning, ån igenom fjelfva mafians ftorre 
hop pack ning. Låt adcb (fig. 40 föréftålla fkår- 
ningen af flik hogd* få kan tyngre delen bö 
fki.lja fig från ad antingen om éb gifver fig 
mer undan, ån äe, eller om partiklarne påe- 
na fidan om de flarkare hoptvingas,- ån pä 
dera andra. Sprickans bråddar kunna hårvid 
antingen forblifva parallela, kila fig ihop el* 
ler från hvarandra emot dagen , efter ömftån- 
digheter. Grunden var troligen ånnu ganfkai 


jordens danande. 351 

ilos och fåledes helt naturligt, at den måfte 
lundergå flora förändringar. Det år ock märk- 
värdigt, at mångftådes träffas flere gångar, pa- 
rallele fmsimellanoch med fjelfva bergets flråck- 
itiing. S 2 år det vid Cornwallfkä tenn-gruf- 
vorne och på många andra Hållen. Nu löpa 
:ej fållan floder utmed foten i famma kofa , 
och våg, der fordom, då vatnet frod öfver 
hela nejden, varit flrömdrag på botten. Et 
fådant framfarande vatten undergråfver fmå- 
ningom grunden och voller flere fattningar ef- 
ter hvarandra. Når botten gifver fig olika 
undan, och det på flere fidor, upkomma åt- 
fkillige klyfter, fom korfa hvarandra til alle- 
handa vinklar, rubba, förtrycka och förflyt- 
ta. Hafva jordbåfningar denna tid vankats 
fkulle jordfkorpan på mångfaldiga fått deraf 
brutits, men det tviflas ej utan anledning, om 
underjordifk eld kunnat upvåckas utan til- 
tråde af fri luft, dock fä fnart några delar af 
land hunnit öfver vattubryn torde denna orfak 
kommit i flånd at vårka. Gångar åro gemen- 
ligen förfedde med drummer på fldorne, hvil- 
ka utgå fåfom grenar från en ftam, eller rät- 
tare anfalla fåfom rännilar och bäckar til flör- 
re floder: defle åro i fmått hvad de förra ut- 
göra i flort och upkomne af lika orfaker. Til 
afventyrs har vatnets fvall och drift åfven i- 
bland förmått krofla klippor. 

Således hafva rämnar af mångfaldiga o- 
likhetef kunnat upkomma, men huru hafva 
vål de flåfte åter blifvit fylde och igenlåkte? 
Bergen hafva förmodeligen fådt fina måfta 

råm- 


Meningar oni 

råmnof, innan de hunnit fullkomligen hårcP 
na. Et med främmande partiklar ofverlaflat 
vatten måfle ofortöfvat flåppa en flor myc- 
kenhet ifrån fig , hvilka fort lagt de förnem- 
fla uråldriga uphöjningar. Når nu ciefle efter 
hand fprucko tilrufade ftrax vatten och fylde 
dem. Men detta hade icke ännu afföndrat all 
inblanning, många årnnen uppehollos, i fyn* 
nerhetlådane, lom antingen genom uplöflighet 
eller fin delning dertil voro fram for andre ikicke- 
lige. Derföre finnas ockialmånhet gång-åmnent 
mer cryflallinifke, ån fjelfva hållearterne : der- 
före finnas ofta flere med råmnornes väggar 
parallela hvarf, ty i et fådant millanrum har 
vatnet fådt mera flillhet, ån förut, fåledes haf- 
va på våggarne enligt cryftallifations-lagarne 
förft anlagt fig hvad trögafl kunde qvarhol- 
las, och få i ordning. Når vatnet atbordaf 
fig något har det i kraft af folutioners art ta- 
git til fig utur det fria, fom ftod upofver 
bråddarne. På detta fått hafva Salband , gång- 
flen, gångarter och malmer efter hand igån- 
låkt fprickor ifrån bagge våggarne , men iom 
vatnet på olika ftållen herbergerat fårfkilta äm- 
nen, få åro gångarnes hvarf i fina fortf åtnin- 
gar ganfka flor fkiljaktighet underkaftade. 

Huru allehanda flen-cryflaller hårvid blif- 
vit danade år ingen fynneriig fvårighetat fat- 
ta, då hvad förut om deras natur anfört bhf- 
vit ofver vågas, men metallernes tilkomfi: år 
icke få tydelig. Då defie af fina nårmafte grund- 
ämnen med konfl hopfåttas fodras en med phlo- 
giflon redan til vifs grad förbunden jord, hvil- 

ken 



jordens danande; 3^ 

ken måfte införlifvas med ånnu ftörre mångd 
af det brånbara, och det med tilhjelp af ekh 
I vatten kan ej Chemien efter behag forråtta 
reduåioner , hviiken våg dock naturen efter 
all liknelfe brukat. Man har vål fpor, at ivaf- 
vel-lefver, ja blotta ångan deraf ftarkt attra- 
herar uplofta metaller, prscipiterar dem och 
ibland på fått, fom liknar reduSion /): lå kal- 
lad Mercurius prsecipitatus per fe blir ock lö- 
pande, qvickliifver uti lalcfyra eller fpiritus fa- 
lis ammoniaci m), o. C v., men defle vårk- 
ningar åro dels for få , dels för litet kånde tii 
fin egenteliga belkaffenhet, at deraf draga nå- 
gon fåker flutfats. Vore ock det bevifligt, 
at metallifke kalker åro egna fyror , förena- 
de med mer eller mindre phlogifton, fom ej 
utan anledning kan giflas n) , blir ändock icke 
begripeligare huru fvafvelarter kunna på vå- 
ta vågen alftras. Vi måfte (åledes hår* fom 
vid det öfriga bekånna vår okunnighet, och 
anfe metaller tillika med fvafvel fåfom full- 
bordade, men oåndeligen fint delade, få at 
de vifs tid kunnat uppehollas , under hviiken 
defle fådt fåtta fig i hinnor, taggar eller or- 
dentelige figurer, antingen fårfkilt, fom ge- 
digne metaller och fvafvel ibland förefalla, 
eller blandade, ja ock förenade få eller flere 

Z ■ med 


l) Glete tyckes reduce- 
ras i uplhfning af Hepar 
fulphuris och bvit arjé- 
nik reduceras i tenn-fo- 

2; dr a Bundet *■ 


lution, gjord medfaltjyra. 
ju) Hr. Dr . Weigel, 

n) §. tjs* 


3J4 Meningar om 

med hvarandra uti kifer, emedan partiklarnes 
nu varande flora yta i mon derefter lämnat 
vid fammanflötning rum for anfenlig och för- 
modeligen få flor attra&ion, at minerahfation 
kunnat fke i vatten. Konflen kan ju på vå- 
ta vågen bereda cinnober och raufcbgelb ? 
Härvid hafva gångarterne utöfvat åfven fin o- 
lika benägenhet at heldre blandas med villa 
metaller, ån med andra. De metaller, fom 
fållan eller aldrig finnas gedigne flåppa lått en 
hop af fitt brånbara, elier förenas begärligt 
med mineraliferande ämnen, h vadan deras me* 
tallifka lynne blifvit fnart förändrat. Metaller 
hafva ibland fatt fig uti uråldriga flotfer , bvar- 
af prof tilförne åro anförde o); oftare, ån 
vi i alnsånhet tro finnas deraf infprångde, men 
mycket fpridde gniflor i hållearten, lom un- 
derflundom famlat fig til mårkeiiga körtlar eller 
anfenliga klumpar; fomligftådesårode nedfall- 
nej i ofanteliga bogar eller berg, hvilket håndt 
med järn på några flållen p ), och nog cyde- 
ligen fynes tala om deras ojårnna inblanning 
uti vatnet. Men gemenligen träflas de uti 
gångar, fom åfven ibland deraf hek och hol- 
Iit upfyllas. Orfäken hårtil, om någon fkall 
upgifvas, tyckes varit, at metallerne ägt nog 
finhet for at långre uppeholias, ån hållearter- 
ne, och at dermed belaflat vatten njutit i råm- 
nor nödig flillbet til affåtning, bvadan me- 
tall-doften , fom under réreife ej vål kunnat 
fjunka, omfider dlflorre delen blifvit på fådane 
flållen infköljde. Of- 


0) §. §. ff. J2. | p) §. §. 48. J2. 


Jordens danande. 


35 5 


Öfta åro gångar beröfvade all metall, och 
Éj fållan fykie med quarts eller ec och fammä 
åmne ånda igenom, mångftådes aldeles olika 
emot hållearceni Hårvid förefaller på fle- 
re flållen den omftåndighet j at materien fvållt 
ö^ver gångars dagöpning (fig. 42) och nu ut- 
gör val,kar högre ån hållen. Detta bevifar yt- 
terligare hvad vi förut antagit, och åfven af 
andra Ikål beffyrkt q) , nemligen at materien 
i gångar varit mjuk: fjelfva valken tyckes af 
våggarnes ytterligare hopfallande, innan alt 
gångåmnet tilhårdnat, vara uttryckt. Det kän 
ock vål hånda, at gångfyllningar flerflådes be- 
flå af den materia, fom , når råmna fkedt$ 
utur ånnu något mjuka våggar utklåmts dit^ 
der motftåndet varit minlt, dåomfider mer til- 
kommit, ån fom varit rum före r). Detta har 
troiigen håndrförnemligaftder, hvaråfl hållear- 
ten hyfer famma årnnen, fom finnasi gången, 
famtnår gången åger mindre anfenlig måcktig- 
het och ej år hopfatt af flere med bråddarne 
parallela hvarf. Somligftådes fynes gången håf- 
va en fogning mitt uti eller likföm vara klyfd 
långs efter fin ftrykning: detta kan vara följd 
af anfåttning från bågge fidor och åfven ibland 
af utklåmd fyllning. 

Z i ÄI- 


f) §■ P . 

r) Hr. J. A. Gyllen- 
hal, fom med otrott elig 
flit och omtanka betrack- 
tat bergen i Hefiergoth- 
landfornemligaft i affeen- 
de på deras d aning, tror J ig 


der funnit tydeliga prof± 
at gångar ofta blifvit 
fy Ide af ämnen , fom ut - 
klämts utur bägge väg- 
garne frän bergens än- 
nu mjuka rnafJor< 


35*> Meningar om 

Aldeles toma klyfter aro antingen yng- 
re j ån de fylde, och förfttilkomne (edan vat« 
net ftåppt måfta laften ifrån fig, eller ock va- 
rit få belågne, at vatten haft fart derigenoro , 
då ingen ting fådt fåftafig. Bergen hafva icke 
alleftådes hunnit hårdna , innan defle tilkom- 
mit, hvilket af få kallade flåpningar kan in» 
håmtas. 

Hvad drufhål beträffar hafva deoftaftfin 
nprinnelfe a i vatten, fom under åmnenas an- 
låtning hår och dår låtteligen biifvit inneftångt, 
famt med tiden trångt fig ut eller in i om- 
gifvande våggar. 

179. I fåcjan belägenhet tyckes jordklo- 
tet varit, då någon del af land började upftic- 
ka ofver vattubrynet, famt blef med vaxter 
och djur af Skaparen forfedt. Bergen voro 
til ftörre delen hårdnade, åtrainftone hade de 
ej mer fin forfta mjukhet i behöll. Om alt 
detta efter nu inrättade naturens lagar beböft 
någon lång tid kan jag icke fåga, men det år 
tydeligt, at ju mera vatnet varit med främ- 
mande partiklar ofverlaftadt, defs fortare har 
det måft flåppa dem. De mångfaldiga råm- 
nor och rubbningar tala åfven om en häftig 
affåtning, fom foljakteligen (edermera åtlkilli- 
ga gånger måft ojåmnt ijunka efter åmnenas, 
grundens och omftåndigheternes olikhet. Hår- 
under danades den uråldrige fafta jordfkårpan 
m och de hålleberg, fom genom mångfaldiga 
grenar och utftråckningar utgöra klotets for- 
nånafta ftyrka. Arterne , fom hårtil användes, 

åro 


jordens danande.’’ 357 

åro merendels fynligen fammanfatte af flere 
fårfkiite åmnen. Glimmer och quarts uti åt- 
Ikilliga proportioner blandade, utgöra hållear- 
ten vid de flefta grufvor, fom jag haft tilfål- 
le at befé. Granjc år ånnu mer fammanfatt: 
den fom utgifves for fnåcklandad s ), år ej 
annat ån hopgytring, ty i fand finnes ofta 
glimmer, quarts och feltfpatsgryn , h vilka vål 
kunna med kalk eller annat åmnelofligen bindas 
tilfamman, men blifva dock aldrig någon rick- 
tig granit. Af grynig kaik fkola ock iomligftå- 
des ftora anfenliga ryggar beftå i Ungern, 
Sceyermark , Cårnthen , Tyroln och flerftadesf). 
Jag råknar defsutom allenaft dem hit, fom al- 
drig vifat fpor af inneflutne växter eller djur 
och fåledes åro åldrc, ån jordens organifke 
kroppar. Det år vål möjligt, at berg fom åf« 
ven i fenare tider biifvit iagde, åro ibiand frie 
från dylike inblanningar, men det år tllfålligt 
och famma flag finnas på andra ffålien der- 
med fullt fpåckade. Sandflenårfomligffådesfå- 
dan, och utgifves då för uråldrig, men det bor 
tillika af tydeliga omflåndigheter på ffåliet gö- 
ras oftridigt , ty annars mifstånkes den med 
fiörfta fkåi, at ej varaåldre, ån måfta delen 
af honom bevifligen år. 

Berg af uråldriga flaget danas nu ej mer, 
ty vatten kan ej belaftas med fådana åmnen , 
fom deruti ingå. Nog kunna quartskorn, felt- 
fpatsgryn, glimmerpartiklar, m. m. upflam- 

Z 3 mas, 

s \ §* S9. \f pr unge åer gebur ge und 

i) D&MSy/ivlj*von ur-\ert$-adern. 


gjg Meningar om 

mas, men aldrig til den finhet, at de blifvg 
klibbiga och til häften uplöAe, fom de i borr 
jan fynas hafva varit, hvadan de efter fällnin- 
gen antingen ligga fom lös fand, eller gytras af 
råil, kalk, m. m. dochutan at blifva rått gråften. 
Til denna tid höra ock de fiefte gångars fyll- 
ning och metallers generation. Va) kan Do- 
malm våxa igån, fom i det följande fkall vi- 
fas f), åfven metallifke partiklar afnétas, flyt- 
tas , och ånteligen fåtlas tilfamman igån. Så- 
ledes åro guldkorn fundne på petrificater 
Vuxit filfver på ftenkol, tråd, fnåckor och 
droppAen; med koppar mineraliferat af fvaf- 
vel i kornåhren ; blyglans på trådy); mus- 
fla af cinnobers); kopparkis i fnåckor och fi- 
fkar, m. m. a), Men detta alt bevifer endaA ? 
at metallifke partiklar kunna flyttas ifrån et 
ftalle til et annat, ja ock vid förflöringar hop- 
famlas ibland til arbetslönande mångd, ty i 
almånhet betyder detta ingen ting emot det 
förråd af malmer, fom finnas j gångar. Når 
deffe blifvit i fordna tider öfvergifne och i 
fenare med vinning uptagne följer deraf in- 
tet annat, ån at påft, krigsoroligheter , vatr 
ten, djup, fattigdom, okunnighet eller dylikt 
1 förra håndelfen gjordthallt. En uttömd malm- 
gång blir nu mera icke fylld på annat fått af 
tpalm, ån at genom vatten kunna från högre 


t) §. 182. 

u) Abboten Tevillas, 

x) §. 62. 

y) Lehmann , Matr, 


metall. 41. 

») §. 60. 

a) §. §. 60. (2, 


jordens danande. 3 $9 

ftållen famlas dit annorlfådes afnotte eller vi- 
trande partiklar. Det kan vål icke påftås, at 
juli alt roetalhlkt fallit utur vatnet under den- 
na förfta perioden, men quarlefvorne hafva 
efter all likneile varit ringa och fåiedes må- 
fte yngre malm-famlmgar merendels vara fat- 
tigare. Vi få i det foijande anledning at näm- 
na något mera härom. 

Öm bergfalt horer til uråldriga fkorpan 
år ej lå't at med låkerhet afgora. Det ligger 
vål i floar, dock få djupt , at man ingenltå- 
des mig veterligen kommit igenom dem. Om 
det på något flåile finnes innefluca hafsfolter 
bringas deras ålder, åtminflone på det ftåltet, 
tydeligen til foijande tide-hvarf. 

180. Sedan det torra blifvit bevuxit och 
med djur förledt börjades et fkifte , fom på 
visit fått, kan fågas ännu racka, under hvil- 
ket naturen tyckes vara lyllellatt at förändra 
den uråldriga jordlkorpan, förftora villa de- 
lar, för at flytta dem annor fiådes och der gö- 
ra nya upltapiingar. Vi böra dock Ikiija de 
hogder, fom hårunder anläggas /-), och förfi: 
ikårlkåda flolägrige berg. Defie be 11 a i al- 
månhet af fandften, tåt kalk, ler-mårgel-och 
alun-lkifer, Itenkol, trapp, m. m. c), hvilka 
alla endaft varit upllammade och fåiedes fo- 
ga vila något teken til cryllallifation, hvad 
hela båddarne angår, ehuru i lofnoroch fog- 
ningar kunna vila fig anlkjutningar. De o- 
råkneliga hafsfolter, fom finnas inbäddade , 

Z 4 vit. 


b) §. 


J c) §. 44. 


g 6 o Meningar om 

ritna ock ogonfkenligen , at ämnena fackta fate 
Cg på hafsbotten och efter hand begrafvitde 
djur, fom der lefvat, dock hafver alla floar- 
nes materia icke uppehollits i vatnet på en 
gång, ty de borde i fitt då varande lynne 
ljunkit efter egenteliga tyngden, hvilket icke 
finnes vara håndt. Skifer finnes ån öfver och 
ån under kalk, famt ibland ofverfl en tung 
Trapp r). Byggnings materlalierne, fom hår an- 
vändes , åro til ftorre delen af uråldriga fkor- 
pan losrifne. Når de gamle bergftråckorne 
hunnit låggas blef vatnet grundare, famt ge- 
nom åtfkilliga hinder fått i häftiga fvail, hvirnar 
och ibland flr idiga rorelfer. Detta uprörda åm- 
ne började då arbeta på demåft i vågen liggan- 
de motffånden : defle voro i början lofare och 
låttare brutne , men åfven de hårdare måfte ge- 
nom en nåftan ouphörlig åtgärd gifva fig. Ståll- 
ften, granit, quarts, m. m. brutne och lmu- 
la de låmna omfider allehanda lofå korn, fom 
vanligen kallas fand: lera torkar icke enfam 
under vatten och kunde fåledes, der den blef 
blottad, låtteligen uprifvas: kalkpulfverårhölls 
dels af urfprunglige kalk klippor, delsaffön- 
derraalne mufslor och fnåckor, Trapp år ef- 
ter all anledning til ftorre delen en finfådig 
fkorl, omtrent af 12 procents jårn hallt: åtmin- 
ftone forholla de fig nåflan lika i eld och gif- 
va genom Chemifk uplofning famma åmnen, 
ehuru i olika proportion. Mon då Trapp år 
en under anfkjutningen rubbad fkorl, eller fom 

ge- 


jordens danande. 361 

genom vattuiqvalp blifvit iönderfliten? At 
den i början ågt någon mjukhet kan ikonjas af 
defs tåthet, fom tiltager med djupet, den har 
ock i Veilgöthabergcn lomligftådes likfom flu- 
tit ned öfver kanterne af en eller flere nåfl un- 
derligganne. floar d). 

Afikilde partiklar hafv T a efter handfattfig 
antingen uti enftakade hogder , eller utmed ur- 
åldriga berg, h vilkas fidor de betacka, ja i- 
bland få cldeles öfverhölja, at gamla kårnan 
blifver ofynlig , och detta gor et ofta oöfver- 
vinnerligt hinder, då bergitråckorunderfokas. 
Låt abc (fig. 43) vara fkårningen af et uråldrigt 
berg, iå finnes underftundom ej bart mer ån 
toppen b, och åfven den år ej fållan betåckc 
med et flolågrigt öfverdrag def. Mittelber- 
gen ihg och Förbergen kl åro af dylik be- 
fkaffenhet, hyia dock gemenligen grofvafte 
ämnena, klappur och grus, i de lågtia, iåmt 
ak finare upfore, fom vitnar om vatnets o- 
lika vårkan efter partikiarnes finhet. Det år 
endail et visit djup, fom paflät til fådan da- 
ning, ty om botten varit for grund har deis 
motitånd iå hindrat uprorda ytans fart, at 
der fnarare afifråtits, ån nedlagts något, och i 
denna håndelfo finnas topparne barie iamt af* 
fkoljde, men lågre ned anlagde floar. Af båd- 
darnes måcktighet och art kan man någorlun- 
da föreflålla fig huru det gådt til. Vatten, 
fom varit i begrep at ionderdela viflå itållen, 
bvilka mail lågo det i vågen , förde med fig 

Z 5 de 


4 } Hr, Gyllenhal» 


g 62 Meningar om 

de afflifna partiklar och deponerade dem e* 
mot förda lagom djupa hinder. Så långe an- 
gripna {korpans dållen voro af lika befkaifen- 
het blef åfven bådden likartad, och defsmäck- 
tigare ju långre tilgången. varade, men når 
denna trutit och annat llag blifvit blottat, har 
följande dratum deraf upkommit , o.f. v. Om 
intet rjlnligt hinder funnits vid fådant afdand, 
at partiklarne kunnat uppehollas ti!s vatnet 
hunnit dit, hafva deile fjunkit förut och an- 
lagt enftakade floberg på f jeifva flätten ; men 
fådane hinna aldrig til den högd, fom de, 
hvilka på högre botten blifvit lagde och ofta 
öfvertråfFa de uråldrige. Hit tyckas Kinne- 
kulle och Billingen med defs grannar höra. 
Man kan nu ej veta hvaråd åmnen til dem 
na flotraå blifvit tagne, fom af underråttel- 
fer om Ripheerne och andra i Öfter imellan 
50 och 60 gr. latitud belågne högder börup- 
ly{as, men det förtjänar upmårfamhet, at i- 
från Ingermanland til inemot Venersborg fin- 
nas inom 3 til 4 graders latituds lkilnad åt- 
fkillige fådane trakter, fålom Eftland, Goch- 
land, Öland, Omberg, liere i Nerikeoch Ve- 
flergötbland , famt Fogelfång i Skåne, alle un- 
gefärligen af famma beikaffenhet och upffap- 
iade på uråldriga fkorpan, fom hår ofta fin- 
nes vara granit e). Det fynes fåledes ogon- 

fken- 


e) Hr. Gyllenh il har hvilka fandflen , Jom ut- 
på min begår an utfor - gör Heftgbtha flo-traSlens 
fkat denna omfiändighet under ft a hvar } , dr fnfi- 
och dfven lämnat mig I vuxen. Här är jäledes 
ftycken aj granit , uppä botten ofta granit. 


, jordens danande. 363 

fkenligen, at den från o til w gående hafs- 
floden fört åmnena med fig det ena efter det 
andra, i den ordning de finnas ligga /),lamt 
flåppt de måfta innan Dahlsbergen eller de lå 
kallade Kopfnanna fjällen kunnat göra något 
tjänligt motftånd. Märkligt år, at kalken tru- 
tit ti! lådana bäddars anläggande deraf 1 de 
långft åt w belägne Hunne och Halle, fom 
yti de ofriga, Til ytterligare uplylning om de 
i Veffergothland belägne och hit horande hög- 
der bör nämnas, at fandflens båddarne aio 
fyra, en och famma törmodeligen för Haile 
och Hunne, en for Kitmekulle, en för Lugn- 
ås och den ftörfta for Billingen, fortfåttande 
under hela Fahlbyggden, öfver 4 mil Iångom- 
frent i n och s, lamt hälften få bred i o och 
W. Öfver detta fiftnemda fandftensfålt ligga 
Billingen, Borna-och Brunnums -bergen på ge- 
menlam kalk-lkifva , Möde och Oile på en 
annan, famt ånteligen Gille, Fårdais-och Hö- 
ftena-eller Plante-bergen på fin egen g). Al- 
la deffe Veftgötha bergen äro få ötVerenskom- 
mande til fina hvarf', at de otvifvelaktigt 
blifvit lagde på en gång, ehuru det ej kan 
gifvas tilräcklig orfak, hvarföre få flora mil- 
janrymder äro bare. Om Trappen år de- 
ponerad, eller då deras hjädar började nalkas 
vattubrynen, upvråckt, har jag hittils icke fun- 
nit utväg at öfvertyga mig om. 

Der 


g) Alt detta blifver 
(if de c har t or , fom Hr. 
(jyilenhal öfver dejja 


tratt er bar fardiga , ocb 
med fbrfta årnar utgif- 
va , tydeligare. 


364 Meningar om 

Der botnen varit horizontel hafva floar» 
ne blifvit få med, men annars rattat fig ef- 
ter defs fluttning. Ofta hafva åfven jordbåt- 
ningar, fjunkningar eller andre tilfållighecer 
rubbat förfta låget. 

En del fkiter gifver alkali i deftillation, 
hvilket kan vara quarlefva efter djur, men 
hvadan den vanliga alun-malmen , kolm och 
flenkol blifvit af bergolja genomträngde år ej 
få lått afgjordt. 

Når floarne hunnit til vifs högd, ochvat- 
net tillika fånkt fig, korarao de omfideri be- 
lägenhet at kunna angripas, hvilket åfven flcr- 
ftådes håndt, få at ftora tra&er af dem bhf- 
vit å jiyo förftörde. 

Åro Stenvandlingar vårkeligen fundne i 
Jafpis och Håileflinta, fom det föregifves, få 
kunna defle arter icke hollas for uråldrige Z»), 
men ytterligare bekråftelfe fynes vara nödig, 

igi. Stenvandlingar i fin almånnafte be- 
mårkelfe medfölja vål floberg, och det år til- 
forne omtait både i hvad belägenhet de der 
finnas, och huru de nu åro befkaftade /'}, men 
de träffas ock ofta i löfa jordhvarf, eller hop- 
vråktc vid ftrander. Af foglar tråftas nap- 
ligen annat ån kalkartiga öfverdrag £), men 
sf fyrfotade djur rangei, ben, tänder och horn, 
ja ibland mea hud och fenor i behöll, fåforn 
på de i Siberien fundne Nåshörningar, Huru 
djur, fom icke kunnat lefva i det land , der 

de 

h) Se Hr, Ferbers Iref i)Capitlet om Stenvaudl, 
Jid. 2 1, ocb i b) §. jj. 


Jordens danande, 3 6 $ 

de finnas begrafne, kommit dit, åren fvårgå- 
ta at upiöfa. Om en elefant, hvilken kring- 
föres til ålkådande dör fångt ifrån fin födelfe- 
ort, år det aldeies intet fållfamt, menatflere få- 
dane träffas i jorden och med iångtånder, 
hvars åmne från åld/la tider hollits i vårde , 
tyckas utvifa annan ditkomft, ty det kan i 
förra håndelfen icke gårna antagas, at egaren 
förfummat göra fig til godo hvad fom hålft 
kunnat minfka hans forluft. Man har i vå- 
ra dagar trodt fig kunna håfvafvårighetender- 
igenom, at polerne flyttas och climater följ* 
akteligen åndras: det har fåledes någon tid 
kunnat i Sibcrien vara Indtfk hetta "och då 
Nåshorningars ordentliga födelfe ort. En flik 
förändring tros ock efter hand hafva dragit 
hafvet öfver olika traéier, och deraf anfes de 
oräkneliga hafsfofter , fom alleftådes förefalla , 
fåfom vedermålen. Men Aftronomien vid- 
kännes icke denna Syftem och fåledes förfal- 
ler hela byggnaden af fig fjelf. Hvad med 
någon trolighet nu kan giflfas år, at fyndaflo- 
dens håftiga vatten fört de fwndna djuren på 
få aflågfna orter. De hafva utan tvifvel va- 
rit o vige och tunge til fådan fjörela, men 
man vet, at organifke kroppar, lomårofpe- 
cifice tyngre, ån vatten, flyta up, få fnart 
in vår tes gåfning börjar hos dem upvåckas. De 
flefte hafva undergådt full förgångelfe och en- 
daft låmnat horn eller rangel efter fig, men 
någre få råkat få tått inbäddas, at luften u- 
teftångts , och man vet at ej mera behofves 
til befrielfe från förftoring, hålft för få grof- 

va 


366 Meningar om 

va och fafta delar, fom Nåshörningars hudi 
och lenor åro. 

At löla fnåck-ock muflel-fkal, fom antin- 
gen ligga i öpen dagerblottftåldeförallaluft- 
kretiensoroikiften, eller ock i jord-hvarfbegraf i 
ne omfider förlora en del af fin animalifka iim- 
aktighet, fom hollit partiklarne tilfamman, år 
nog begripeligt, ehuru efter deras natur och 
omftåndigheter bårtil fodras olika tid. Men 
at utreda de förråtningar , fom inom flober- 
gen fig tildragit och egenteligare förtjåna namn 
af (lenvandling , år mångfaidigt fvårare göro- 
mål. Befynnerligheterne , fom hår förefalla , å- 
roförnemiigafttre, nemligenlkalens förändring 
tilkalkfpat, ldfel eller malm. Åmneti (nåckor år 
vål af början til ftörfta delen kalk , men aldrig 
finnes den tårnig af fig fjelf. Sådant texturens 
ombyte förutfåtter uplöfning i luft-fyra, hvar» 
igenom partiklarne vinna den til anfkjutning 
nödiga frihet. Når nedfallande flarn efter hand 
öfverhöljt fkal-kråket och fjelfva djuret omfi- 
der dödt bafva defs köttaktige delar fmånin- 
gora undergådt förrutnelfe. Detta har håndt 
innan bådden b!ef mycket ftark och då ånnu 
luften hade något tiltråde. Vid denna förftö- 
ring blir utom andra åmnen en hop luftfy- 
ra Tös: kalken innehöll deraf förut och den 
nu befriade gör fåiedes et öfverlkott, hvari- 
genom den låttare angripes, fom förut år an- 
märkt k). Sjeifva det djurifka i fkalet tor. 
de undergå förgångelfe, åtminffone til nä- 

goni 


k) §. i"ji. 


jordens danande. 367 

gon del, ehuru omgifvit med ftenåmnef man 
vet at förrutnelle likfom de forfta gåsnings- 
graderne kan genom tjänligt ferment åfven 
bringas i gång, och det händer hår medelft 
djurets undergång. Om fkalet aldeles. förltö* 
res kan ock rumroet efter hand fyllas med 
kalkfpat. Entomolither åro fållan af fpatig tarn- 
manfättning. 

När ftenvandiingar beflå af flinta betyder 
det efter all anledning ingalunda kalkens för- 
vandling til kifel, hvilket flrider få vål med 
hittils bekante analytifke, fom fynthetifke för- 
lök /)♦ Gemenligen finnas kärnar eller fyll- 
ningar deraf, men fa träffas åfven flintflyc- 
ken af* aldeles; famma fkapnad, fom ani- 
malifl<e eller vegetabilifke kroppar åga. Ele- 
re omflåndigheter finnas vid betracktande af 
petrificater tala orn et mjukt flintåmne, fom 
upfyllt det rum, hviikec biifvit ledigt genom 
djurets eller ock ibland fjelfva fkaiers aeftru* 
»flion. Fchiniter, förefalla ej fållan både fyl- 
de och omgifne med flinta, hvilkasfkal icke 
defs mindre år derimellan quarfittande uti fpa- 
tigt lynne. Mår flinta på alla fidor omgifver 
kalk, utan at hafva förändrat det minftader- 
if til fin natur, få måfte jag bekänna at möj- 
ligheten blefve mig högft mifstånkc, om ock 
inga andra bekanta fkåi ftridde håremot. Efter 
hittis anftålte förfök år flinta ej annat, ån en 
med lera innerligen förenad quarts, hvilken 
fcnare åfven finnes affkild, få fnart rum varit 

til 


/) $. 17 /. 


g dg Meningar om 

til anikjutning, Som nu kifel vårkeligen vä* 
rit mjuk, hvaromalla mofl-agater, bergcryftal* 
ler, m. m. vitna, iå fy nes troligt, at ilike 
petrefa&a förikrifva flg från den tid , då vat- 
net icke ånnu fiåppt all denna materien ifrån 
fig, utan kunnat deraf bibringa, tå fort det 
organiikas förftöring låmnat rum , hvadan 
ock de kifelartade , iå vål iom ipatige ej fål- 
lan gifva fpor i eld, dels af alkali volatile* 
dels af något vegetabiliikt, 

?å lika lått hafva metalliike partiklar kun- 
nat upfylla porer och håligherer, Koppar och 
jårn åro de, iom vanligail: råkas vid ilen vand- 
ling, oftaft förbundne medfvafvel, i iynner- 
het den förra: blende har jag vål ej hittiis fun- 
nit i djurs eller vaxters hamn, men under- 
ftundom fitter det vid petrificater faftvuxic: 
cinnober, guld och filfver åro åfven ibland 
med. Det, iom ftrax (kall anföras om me- 
taller m), uplyfer vidare denna pun& 

Til egentelig ftenvandling tyckas meren* 
dels följande omiländigheter vara nödige f 
nemligen 1:0 hårda djur eller vaxter, fåfom fl- 
ikar, inåckor, mufslor, kräftor, Echini, med 
flere , och af dem i fynnerhet deras faftaite de- 
lar, fåiom rangel, ben, horn, tånder, ikal, 
ågg, tråd, torra fruckter och frön. En tid 
troddes Oolither ymnigt förefalla ibland mi- 
neralier, men fedan man funnit en del ej an- 
nat vara ån ikorpilenar, ocb andra fönder- 
fmulade kalkgryn , har tvifvelsmål upkonamit , 

o ra 


m) §, i$2. 





jordens danande. 




om agg vårkeligen kunnat förftenas, men det 
år för långt gångit, ty flere flagfifk-ochlnåck- 
I ågg åga n odig fafthet. Således råkas 

åfven filkar med forltenad råm , krabbor med 
[ ågg, faftfittande der defle djur vanligen båra 
dem 77), famt mulslor, både med ungar och 
ågg o), om hvilkalåledes ingen tvifvel kan vara. 
Många andra grynlika förlleningar torde ock 
höra bit, ehuru de ej bafva bevis med fig 
om fin ricktighet, men hela bankar och klip- 
por, utan inblanning af något ågg -läggande 
djur, milstånkas med fullt Ikål. 

2:0 måfte det, lom hoplimmar de fa Ha- 
re delar ganlka långlamt och makeligen för- 
ftöras. Kött och lölareåmnen undergå vål fort 
förrutnelle, imedlertid finnas, dock ganlka fål- 
lan , prof at fådane ej åro aldeles olkickelige 
til denna förråtning. Man tråfFar larver, He- 
merobier , med fiere dylike, ej allenafl: iaftryck, 
utan vårkeligen förftenade p ) , men det år al-, 
dd i Ikifer, hvaråfl kraken mer befinnas hop- 
tryckte 1 ån i flokalk, och detta delarnes hop- 
tvingande tyckes hafva gifvit dels nödig ftaa- 
ga, dels utdragit defle djurens forftöring. 

3:0 Fucktig, men tilpackad grund om- 
kring kroppen , fom Ikall forltenas , år angelä- 
gen. Utom ak vatten förtorkas åmnet och 

A a krym- 

n) Hr. Scbmsdt , Att. p) Bayer, Monum. re - 
Helv. 1 077i. H. rum petrific. t.6 ; Knorr, 

0 ) Prof. Spöring, ' ’’ iluvu teftes , 


V. Ac. H. 



2:dra Bandet, 


07 ® Meningar om 

krymper ofta oordentligt ihop , for mycket 
åter bortnöter partiklarna: kommer lurt for 
ymnigt til, faft ån ock fucktighet år närva- 
rande, få fker antingen häftig forrutnelfe eller 
nttorkning. At forftening i vatten går gan- 
fka fent kan finnas af Trajani brygga uti Do- 
nau i Servien, ty af en updragen påle, fom 
alt fedan forfta anläggningen ftådt i vatnet , 
finnes nu efter inemot 1700 år knapt en fin- 
gers bredd i omkretfen tilhårdnad q). 

4:0! Nårvarelfe af uplöfte eller i tjänligt 
vehieulum på det finafte fördelte partiklar, 
fom framtrånga och intaga de finafte opnin- 
gar, fom efter förgångna delar lämnas ledige. 
På detta fått upkommer omfider en kropp af 
organifkt utfeende, ej allenaft på ytan, utan of- 
ta anda igenom, ty fibrer, års-ringar, m. m. 
fkönjas ej fållan helttydeligen på forftenadt tråd. 

Fyllningar eller kärnar, famt aftryck åro 
ej fvåre at förklara, och uplyfes deras tilkomft 
få af det nåft föregående, fom hvad förut 
redan anfört blifvitrj. 

182. Vi hafve tilförne talt om gångar, få- 
f om malmers egen teliga rum, men ehuru myc- 
ket fparfammare få finnas de hkvål annorfid - 
des. I floar råkas förnemligaft fahlerts, bly- 
glans, kopparkis, gallmei, quickfilfver-jårn- 
ten -nickel- och cobolt- malmer. 1 fogmngen 
imellan uråldriga och floberg finnas ock of- 
ta vackra malmiamlingar s). Det år en ve- 
der» 


q) vonjufti, Miner al. \ s) Hr. Delius, Urpf. 

r) §.§.<fc. 6h | der gel/iir ge. 



jordens tjänande. 371 

dertagen regel , at metéller finnas i medelberg 
och ej i de höga, mén at detta tål undantag 
finnes vid Schreiberau i Slefien, der blyglans 
brytes i quartsgång, och Crumhubels filfver- 

f rufva ligger ån högre famt vid toppen Schnee- 
opfe, det år, går intil ftåndiga fnégrånfen t ) , 
at förtiga andra exempel. Anteligen råkas guld 
i löfa jordhvarf och floder, famt ofta järn- 
malm i fjöar , tråfk och myror. 

Huru defle kommit på omnemde ftållen 
följer af det föregående, de hafva nemligen 
blifvit lösrifne , af vatten förde och nedlagde. 
Det torde ock hånda, at de ålfta floberg fådt 
något af hafvets förfla metallifka hallt, fom 
då ej hunnit fullt fåtta fig. At jårnfand , fom 
upkaftss på hafsftrander i alla verldenes delar, 
blifvit fkild från fin födelfe-ort ocb med ftröm- 
mar förd i Ocean lårer ingen tvifla. Sam- 
ma fak år med guldförande floder ocb al- 
lehanda genom vatten hopfamlademalm-fmu- 
lor, fom plåga få namn af vafkvårk. Ofta 
fkiljes dock metallen ifrån fitt rum under an- 
nat lynne, ån han der ägde. Svafvelkis fin- 
nes i gniftror ocb fmå omårkeliga gryn fpridd 
uti mångfaldiga arter: de fbm fitta i ytan, ut- 
fatte för alla luftkretfens förändringar , under- 
gå efter hand förftöring, pblogifton förfly- 
I ger, fyran utfpådes genom attraherad fucktighet 
ur luften, famt blifver fnart i flånd at angri- 
pa järnet och dermed utgöra vitriol. Det up- 
1 löfla järnet förlorar dock 1 öpna luften häftigt 

A a 2 fitt 


t) Hr. Gerhard , Mem, de /’ Ac. de Berlin 1771. 





37 2 Meningar om 

lict brånbara, och kan {edan ej quarhollesaf up- 
löfningensmedlet, utan faller ned i kalkform , 
flåpas af dagvatten från hogderne , famlas ån* 
teligen på botten i fjoar eller kårr, och der 
kopvåxer i flörre eller mindre flycken efter 
bottens art och andra omftåndigheter. Om 
kis få häftigt decomponeras, at ftark hetta el- 
ler eld upvåckes, kan både phlogifton och 
fyra affkiljas, utan at altid förra formen ändras, 
och då tyckes upkomma få kallad Glaskopf el- 
ler blodflen : kifer,fom til någon del undergådt 
denna förändring, men för reften åro frifke, 
gifva anledning at tro det, få mycket mer , förn 
bådeytre fkapnaden och inre fammanfåtningen 
hårmed'aldelesöfverensftåmma. Om en jårnjord 
på våta vågen kan återtaga få mycket phlogi- 
fton, at den blifver drageligaf magneten år oaf- 
gjordt: åtfkillige omftåndigheter fynas likväl 
gifva vid handen, at den underftundom ånyo 
förbytes til kis, ehuru fåttetånnuår obekant. 
Umora, fom ftundom finnes i granit -fpric- 
kor, förholler fig aldeles fom jårn-kalk. Om 
den ahid hårftamraar från vitrad Jaspis vet 
jag ej, men det år fåkert, at den brungula 
art, fom rödbruna Jafpis från Skidberget i Le- 
xand med tiden går til, genom upglöggning 
fvartnar och fédan ftarkt dragés af magneten , 
jufl fom vanlig Umbra. 

At fvafvel cch arfenik fjelfmant kunna 
förflyga från mineralifationer år af flere jom- 
ftåndigheter bevifligt, och fynas på detta fått 
Scfkilhge gedigne metaller framkomna. Roth- 
giilden förvitrar ibland til få kallad Svartgul- 
den 


Jordens danande 373 

den, och igånkånnes ofta ånnu fkapnaden, i 
fynnerhee de trubbiga fpitfarne : ibland går 
den til glaserts: ibland åter fortfarer förftörin- 
gen anda til filfvertråar vifa fig. Gediget filf- 
ver hyfér ej fåilan litet arfenik. Weisguldens 
figur fkönjes underftundom åfven i fvart vi- 
tring. Skiftande fårgor på kifer, blyglans > m. 
iru åro gemenligen forfta mårket af flik decom- 
pofition. Bly förlorar tillika lått fitt brånba- 
ra och fåledes blir, då fvaflet år borta , endafl 
defs metallifka jord quar, men gedigen kop- 
par tyckes ofta fåledes tillkapas, ty den år ge* 
menligen med något fvafvel ånnu fmittad , til 
teken af finhårkomft. Kunde retra&oriftte järn- 
malmer fålla blä vitriol ikulle ock härigenom 
gedigen koppar århollas , men nu fynes den* 
na våg nog tvifvelaktig. A t gyldifka kifen 
vid Ådelfors likaledes i fria luften förftöres åc 
få mycket viflare, fom aftern efter några år 
vårkeligen gifver fynligt guld. 

Koppar-vitriol , fom råkar kalk, pnecipi- 
teras blå. År famma metall uplöft i ftycktigt 
alkali anfkjuter den i högblå cryftaller, hvii- 
ka, då alkali efter band forflugit, blifva iöfe 
och gröne, förfalla fedan til berggrönt eller 
hopväxa til Malachit, ja ibland anfkjuta til at- 
las-erts. Detta alkali torde efter forrutnelfe kom- 
mit bland mineralierne från något af de andre 
naturens riken. 

At kokfalts-fyra finnes i hornerts år otvif- 
velaktigt: det år ock troligt, at flere metaller nå- 
gon gång dernaed finnas mineraiiferade « men 
A a 3 hår- 

u) Hr, Sage pajlår ten,' J>ly , m. fl, vara. aj 


374 Meningar om 

hårvid år en granlaga urlkilning nödig, at io 
ke det, fom tilfålligt år någon gång tilftådes , 
anfes for våfenteligt. Det år åtmindone visd, 
at de forfök , fom åberopas til bevis af denna 
fyrans nårvarelfe, ej lyckats för alla, ehuru 
de med noggranhet blifvit förrättade. En del 
grön och hvit blymalm har ej gifvit ringade 
fpor på faltlyra x), ej eller brunftenj). Hvit 
järnmalm, lom påftås vara bara järn, förent 
med famma fyra , har jag vid anftålta prof fun- 
nit ej allenad aga nemda metall, utan ock al- 
tid kalk, brunften och mer eller mindre luft- 
fyra , men aldrig det ringade af kokfaltsfyra. 
Och huru lkulle denna, fom med järn och 
kalk gör deliquilcenta föreningar, kunnaådad- 
komma hvit järnmalm, h vilken fatefcerar, i 
ftället for at våtlkas i luften. 

Blende tyckes vara i kalkiefver uplöd zink 
och jårn, åtmindone utvickla fyror hepatilk 
luckt. Detta decomponeras med tiden til gall- 
mej. Man finner ej fållan anlkutit blende på 
petrificater, och kalk-crydalle'r omgifne med 
gailmej. Om kalken nåd under öfverdraget 
ar förbytt til gips, kan zink-jorden anfes fålom 
prtecipiterad utur hvit vitriol, annars intet. 
Vid anmärkningar af dylika förändringar fo- 
dras i almånhet en noga kännedom af arter, 
deras belkaffenhet och fammanfåtning, ty i 
annan håndelle år man lått bedragen af olika äm- 
nens blotta belägenhet intil hvarandra. Så- 


faltfyra miner ali ferade. 
Se §. 1730c!) noten x. 
x) Hr, Laborie. Se 


§. noten l. 

y) Hr. Scheeles afb. 
om brunfien. 


jordens danande. 377 

Således föråndra malmer på flere fått fin 
befkaffenhet och flyttas ifrån et ftålle til et an- 
nat , men om ånnu i dag åmnen , fom icke 
åro metallifke , dertil vårkeligen bringas uti 
naturens vårkftad, år ganfka tvetydigt, ja ftor- 
re anledning tyckes vara , at tro denna alfixing 
icke vidare (ke, åtminftone icke i mångd och 
med alla flag. Alchemilka fpeculationer för- 
Ivinna i raon, (om en fund Naturkunnighet 
updagas. I den tid, då metallilke hallter ej 
få noga , (om nu , kunde utletas , hånde ofta, 
at matetialier, fom icke milstånktes för gyl- 
di(ke, efter mångfaldige förråtningar omfidec 
flåppte, hvad (om kunde förfloras, ochlåmna* 
deden (mula guld, foro deruti förut var invick- 
lad, men likväl då blef anfedd (åfom af fina 
åmnen beredd. Denna metall tyckes nåd jårn 
vara den almånnafte , och har derigenom öf> 
vertygelfen om dels dageliga tilvåxt förnem- 
ligaft blifvit underftödd. Frågan år ej om 
möjlighet, ty hvad naturen kan och intet kan , 
det vore dåraktigt at i detta mål utftaka rå- 
märken före: hår talas om vårkligheten och 
den bor icke antagas, mindre hollas för bevi- 
(ad, innan giltiga (kål upgifvas. Sjelfva berg- 
fchwaden och de kraftiga underjordifka ån- 
gor, (om varit en (å låmpelig materia at för- 
färdiga metaller af, förlora (tundeligen af fin 
förmögenhet, åtminflone vilja icke de nyare 
Metallurger vidare årkånna dem, för det de 
fordom utgifvits z ), 

A a 4 *83. 


z) Se Hr, Monnets Epl, des minss* 


37 6 Meningar om 

183. Uti det föregående åro åfven hop» 
vrakte berg och högder nemde. Defle åro i 
almånhet af tveggehanda lynne efter fitt ur- 
fprung, lom varit antingen vatten , eller eld. 
Vi Ikola forft betra- kta dem , fom på våta vå- 
gen tilkommit. Et vatten , fom förer främ- 
mande partiklar, lägger dem helt olika ifrån 
fig, der botten år djup, och der den år grund. 

I förra håndellen ljunka åmnena makeligen 
och utgöra efter hand ordenteliga floar, men 
i den lenare uphåfvas de, mer eller mindre 
oredigt, efter omftåndigheter. Af dem, fom 
hora til hopvråkningar , tyckas kritberg vara 
de regelbundnafte. Defle åro gemenligen af 
finare gry underft, och högre up nog grof- 
vare , Tamt ofta éfverft betåckte med lera , 
fand och grus. Sammanhängande flinthvarf 
fynas ån horizontelt genornfåtta dem, ån 
våglikt och på åtlkilliga fått bucktade, h var- 
förutan ftörre eller mindre körtlar af kts och 
fhnta finnas inbäddade. Mångfaldige Ikal- 
kråk, i fynnerhet Echini, åro hår begrafne, an- 
tingen oföråndrade, eller Ipatige eller ibland, 
men fållan, flintartade a). De underfra och 
tåtare bäddar, fom på ftörre djup blifvit lag- 
de , likna faledes floberg både til belkaften- 
het och daning ; roen ak fom botten höjt fig 
och vatfubryn^tillika fjunkit hafva förändrade 
omftåndigheter åntdigen förvandlat den för- 
ra jämna aflåttningen i updrifning, vid hvil- 
ken häftigare rprelfe lkoljt med fig finaftejpar- 

tik- 

a) Se S. AbildgaardJ klint, Kopenh.' njp. 
hfkriveljz Qver i Stevm } 


jordens danande. 377 

ciklarne och låmnat de grofva quar, då ban- 
ken nalkades ytan , hvilket åfven fortfarit nå- 
gon tid, födan den kommit öfver. At flint- 
åmnet nu varit mjukt derom vitna de fam- 
manhångande hvarfven , echinit-fyllningar, m. 
m. Denna flenart beflår af quarts med lera in- 
nerligen förbunden, åtminftone kunna defta 
åmnen genom analyfis fkiljas derifrån. Den- 
na Materien har då fkoftals varit til hands och 
i början blifvit deponerad, men fedan med 
voldfamhet upkaftad, och fom det Ikedt långe 
och flere gånger hafva krita och flinta kom- 
mit at våxia om med hvarandra. Mig veter- 
ligen kan icke bevifas, at kilel i våra dagar 
alftras til någon betydelig mångd, flora hvarf 
håraf låra fåiedes förfkrifva fig från den tid, 
då vatnet ånnu icke affkilt ftörfla delen af 
fin belaflning. At lera varit med förr, ån på 
flutet , ehuru oftafl i föga mårkelig quantitec, 
vifar ibland förefallande krita, fom hårdnar i 
eld och ej fullt i fyror uplöfcs. Når man med 
ringa möda vårkeligen år i ftånd at tilreda 
quarts af renade vatten och fiufsfpats-fyra, brin- 
gade i ångor, få kan den tankan icke vinna 
framgång , at flinta alflras af krita och tvärtom b). 

Upvråkningar på Arander medföra ge- 
meniigen fådana hafsfofler , fom lefvat ej långt 
derifrån och i grundt vatten, lamt kallas lit- 
toralia , hvaremoj; floberg , fom blifvit lagde 
på djup, vifa de fållfammafte afgrundens djur 
eller pelagica. Denna lkilnad torde dock ej 

Aa 5 al- 


378 r Meningar om 

altid holla ftånd , ty Balsberget i Skåne år få- 
kerten hopfkoljning , men hyfer ickedefs min- 
dre uti fkölpgrus djur, fom lefva på ftort djup. 
Det år derföre ej olikt, at åfven hafsftröm- 
mar kunna ibland hopfopa dylike högar ? då 
de taga fm våg genom någon trångfei. 

Kifel-och kalk-artige Breccier vitna tyde- 
ligen om förftöring, hopvråkning och et fi- 
nare mjukt åmnes infköljning imeihn frycke- 
na, hvarmedelft de fammanvuxit. 

Långa och fammanhångande åfar tyckas 
åfven vara danade i vatten. De flefte, fom 
jag fedc, hafva fin långfta ftråckning i n och 
s, hvilket gifver någon anledning, at mifs» 
tånka hafsfkiftena for dettas tilkomft. Då en 
från o til w antågande vatten-råge på lagom 
djup råkar en hop grus, (and och klappur, drif- 
ver han dem naturligtvis med fig et ftycke, och 
upforer deraf efter hand en vall , fom omfider 
nödgar vatnetat bryta fig igenom, hvilket tiliika 
med åmnenas låge, ftorlek och tyngd kan haf- 
va varit orfak til hogdens olika krökmngar. 
Detta åro nödvändigt lagde fedan kifeln mi- 
flat all klibbighet och lammanhang, ty fand- 
kornen finnas ingenflådes hopvuxne. På lan- 
det kan flygland med tilhjelp af vindar flyt- 
tas och drifvas tilhopa i högar och ryggar c). 

Der ftrömmar falla i hafvet flåpa de altid 
med fig en myckenhet jord och löfa åmnen, 
h vilka få fnart värnet hunnit fackta fin fart, 
fåtta fig til botten , orfaka upgrundningar , 
holmar utanför floders mynningar, ja ofta tvin- 
ga vatnet, at trånga fig nya utlopp. På 

e) §, 


jordens danande. 379 

På fådant fått har hafvets botten for mång- 
faldiga ändringar varit utfått, i fynnerhet i 
början, innan vatnet hunnit af borda flörre de- 
len af fin laft, och då de nedfallne äm- 
nen ännu vore fvampige, lått brutne och ka- 
ffade. Men, utom alla defTa af hafvets rörej- 
fer upkomna ojämnheter, åro uti det föregå- 
ende underjordifk elds vårkningar befkrifne, 
hvilka i närvarande affeende beflå dels uti 
grundens uplyftande , dels uti upkaftande af fl- 
ika, ften, lava, m. m. d) Härigenom up- 
komma nya klippor och oar i hafvet, famt 
på det torra Piker och afkbackar. Denna or- 
fak har på åtfkilligt fått förändrat jordfkorpan 
från urminnes tider e) och arbetar ånnu da- 
igeligen derpå, men ehuru anfenlig åtgärden 
kan" vara, fkönjes nog tydeligt, at urgamla ber- 
gen harva helt annat urlprång. Om Porphyr 
år Vulcan-fofler kan ännu med fkål fåttas i 
tvifvelsmål, til defs omffåndigheter och belä- 
genhet göra det offridigt, men hvad granit, 
iftållffen, hornfkifer , ro. fl. angår, få förbju- 
der både inre lynne och ytre förhollande at 
räkna deras hårkomft från eld eller fmeltning. 

184. H varifrån lås jord och låfa Jlenar 
kommit följer nog tydeligt af det föregående. 
Vatnen åro uti fländig rörelfe på Jordytan. 
Hafvets vågor och rörelfer bryta de Jofare 
hinder fnart fonder, hvilkas flycken gå til 
klappur, grus, fand, ja fint mjöl genom håll- 
ning och fqvalpning emot hvarandra. Såle- 
des 


d) §. 149. 


i e) §. 149. 


380 Meningar om 

des har omfider finafte flygfand upkommit af 
quarts, grofvare fand af granit, fandften, m. 
m. , mårgel af fand, lera och kalk, o. f v. 
Ofta flå våi ämnena emot fördelningarne , men 
ytan nötes likväl af ouphörliga påftötningar, 
eiiuru litet hvardera for fig aliena fynes utråt* 
ta. Hvad de berg lida, fom på det torra åro 
blottftålfe for luftkretlens fkiften, år förut 
befkrifvit g). Alla multnade och losrifne 
partiklar firåfva medelft fm tyngd, at kom- 
ma utfore, hvartil vatten åfven ganfka rtiyc- 
ket bidrager, hvadan omfider dålder och 
lågre ftållen ofvertåckas af löfa jordhvarf, 
fom enligt beikafFenhet och omflåndigheter 
olika nedbäddas. Detta går efter Skaparens 
vifa inråtning, famt tjånar förft til Växtrikets , 
iamt fedan til djurens underhollande. At ber- 
gen kunnat brytas i ftycken, ja genombåras 
b ), hoppas jag af hvad anfört blifvit någor- 
lunda vara begripeligt, men h varifrån hafva 
de ofantelige bergfkutor och löfa hållar, fom 
ibland finnas öfverft på berg, kommit? Når 
åmnena åro famtelige uråldrige har låtteligen 
en millanbådd af fvagare fammanfåtnlng kun- 
nat med tiden förvitra och låmna den öfver- 
fla aldeles affkild. Detta år helt naturligt cck 
har troligen mångftådes håndt, men at flo- 
lågrige hogder öfverfl åga löfa granit-klum» 
par af flere famnars dimenfioner i), år en (vå- 
rare knut, fom dock torde på följande fått 
låta löfa fig. Om granitens fpecifica tyngd 


anta- 

g) §• V- 

j OS- S 3 . 


b) §. 

! 



jordetis danande. 381 

iantages omtrent dubbel emot hafsvatten, fa 
ihar til defs håfvande uti detta flytande åmne 
1 fodrats en kraft, fom varit något ftorre ån 
ifalta vatnets egen tyngd, men på ftort djup 
:har den kunnat vara nog mindre. Voldfamma 
: hafvets rorelfer hafva fåiedes ågt ftyrka nog til dy- 
lika flyttningar. Forofrigt år is ^ tilf lättare , ån 
friikt vatten, om derfore isberg faftvuxit vid i 
hafsytan flående lofe ftenar, hafva defle fedan 
kunnat foras långt ifrån fin fodelfe ort. 

Når det torra betracktas finnas fomligftå- 
des kullerflenar och rofor, det ena bredvid 
det andra, häremot åro en del flållen få fat- 
tige på dylike materier, at man ingen enda 
blifver varfe på flera mil. Detta äger fin or- 
fak dels i de rorelfer och vattudrag ^ lom for- 
dom hår varit, då haf betåckte alt, dels i 
fjelfva grundens egen befkaffenhet , ty der 
den år mjuk , fåfom lera , fjunka ftenar årligen 
och blifva omfider aldeles ofynlige. 

De ftenar, fom innan åmnet ånnu hun- 
nit hårdna losrifvits, hafva ej fållan i kraft af 
fin mjukhet emottagit intryck, eller ock om- 
gifvit främmande faker. Ifrån denna tid for- 
fkrifva fig troligen alla de killar, hvars he- 
la och ftundom oformliga yta befinnes inuti 
hafva med fig likfom parallela lager, h vilka 
af fammandragningen under hårdnandet up* 
kommit , ja ibland fitter utanpå en gron järn- 
lera , fom fynes härvid hafva blifvit affondrad 
och utklåma. Hit hora åfven de, fom i he- 
la ytan vifa intryck efter fandkorn ; de fora 
hafva cryftaller inuti, och de fom innefluta 
mofla eller annat främmande åmne, U- 


382 Meningar om 

Utom förut nemda utvägar, hvarigenom 
bergen blifvit brutne och krofiade, bor nuen 
tillåggas , fom i fynnerhet vårkat fedan ämne- 
na årholiit fin råtta hårdhet. Når vatnet ef- 
ter hand utföll blef det mångftådes quarftå- 
ende och inneftångt imellan höga toppar b 
och m (fig. 43), fåfom uti dammar. Alt fom 
hafvet utanföre fånkte fig började defie dju- 
pe fjöar, at på botten utöfva enmerochmer 
ftrång tryckning. Bergen voro tilforne genom 
mångfaldiga råmnor bråckte : der fådana fun^ 
nos i våggarne öpne aftappades fnart vatnet 
utan voldlamhet, men hvaråft fprickorne vo- 
ro dålde blef det quar til defs tryckningen 
förmådde trånga fram, förft genom en ringa 
utgång, hvilken dock inom kort med lådan 
häftighet utvidgades, at ofta hela fidorne af 
bergen ramlade. Som flerefådane fjöar mång- 
ftådes legat til olika hogd bredvid hvarandra, 
hafva åtfkillige cfverfvarnningar och förödel- 
fer kunnat efter hand ofvergå de nedanföre 
belågne trader, betåcka dem med fårfkilte 
jordhvarf, på allehanda fått rubba de famma, 
famt utfprida en förfårlig mångd af ras, fte- 
nar och ofantliga hållar. De inftångde vat- 
nen fingo genom moln och ångor, fom emot 
de höga topparne fammanföllo , beftändigt til- 
lopp, få at de icke tillika med hafvet fånkte 
fig, innan någon utgång bröts. 

185» Hålor och utgröpningar inuti fa- 
ftare jordkorpan hafva af flere orlaker blifvit 
danade. De, fom finnas i uråldriga berg, åro. 
förmodeligen ofta tilkomne genom inne- 

ftångc 


Jordens danande. 383 

flängt vatten. Når et åmne nedfaller utur et 
uprort liquidum fåtter det fig icke jämnt , i 
fynnerhet når det genom cryflallifation forut 
bundit fig i flycken, eller flagor, hvilka o- 
redigt fbåilas emot hvarandra. Man vet flere 
prof af inneflutit vatten uti cryflaller och fimå 
drufhål, det famma har utan tvifvel håndt i 
flort och utgjordt behollningar, fom feder- 
tnera, då rubbningar opnat utgångar, afrun- 
nit. Defle åro inuti gemenligen öfverklådde 
medåmnen, fom anlagt fig utur den inneflång- 
da fbludon: hår finnas ofta pråcktiga berg- 
cryftaller och dylika anfkjutningar, hvilkas up- 
lölning til flor del fmåningom famlat fig hit 
från de ej ånnu fullhårdnade våggarne. 

Åtfkillige underjordifke hå igheter båra 
märken af multnade körtlar eller lager: kis 
och Rapakivi åro hårvid ofta i fipelet k). An- 
dre åro millanrum, fom upkommit, då ber- 
igens delar ojåmnt fjunkit, fkridit eller halkat 
på h varandra. Når hållearten år til fämman- 
fåtningen los, i fynnerhet kalk, kan dagvat- 
ten, fom hår tager fm våg, med tiden anlåg- 
!ga pelare , golf , ofverdrag och oåndeliga be- 
fynnerliga fkapnader af partiklar, fom afno- 
tas eller uplöfas, medflåpas och omfider åter 
affondras. öfverfvåmningar kunna ock in- 
Ifkoljamylla, famt andra främmande faker. Har 
vatnet något anfenligare fall i fina gångar, utvid- 
igas håligheterne och ibland undergråfvcs någon 
Idel af öfverhångande klippor. 

Vå- 

L 


k) Se Capitlet m Lnderjordijka hålor. 


384 Meningar om 

Våder, fom utur vida bergs råmnor ut* 
bryta, vitna dels om vidlyftigare underjordi- 
fke canaler, fom åfven annorttådes hafva ge- 
menfkap med fria luften, och hvarmedelft 
drag upkomma /), dels om fallande vatten ,i 
fom man vet af kånften fomligttådes använ- 
das i hållet for vanliga biåsbål jor 7®), dels om 
underjordifk värma , o. 1 . v. 

Vidjordbåfningar och eldtprutningar danas 
likaledes betåckta rum och gångar, både i gam- 
la berg och egna fotter, genom ojåmnuplyft- 
ning eller brytningj genom lavans ftelning u- 
tanpå, h varefter det inre ibland afrinner; ge- 
nom de undre bäddars fattning, o;h flere dy- 
like båndelfer. 

Vi hafva i det föregående funnit flere or* 
faker, fom volt ftoraklyfter, fprickor och öp- 
ningar uti den fattare delen af jordfkorpan, 
men desutom år hela mattan af oåndeliga fi- 
nare och ofta ofynliga råmnorgenomfatt. Hvar 
en, fom med upmårkfamhet betracktar berg 
ikall fnart finna, at de ingalunda beftå af full- 
komligen tått och öfver alt förenat åmne , utan 

E å fått, fom fagt år, i mångfaldiga kofor 
räckt, ehuru hvar fprynga icke hafver nå- 

f on vidlyftig fortfåtning. Uti dylika trånger 
agvatten enligt tyngd och flytaktighet genom 
oräkneliga krokar och omvågar, famt omfi- 
der ancingen hinner djupt ned och utgör 
hvad fom egenteligen kallas grund-vatten , 

el- 


/) §• J 33- 1 harom; äfven Bericb * 

vt) Se //r, Lewis afb\von Bergbau, 


r jordens danande. 385 

eller defsférinnan i dagen frambryter fåfom 
källådror, då råt botten leder det. 

186. Vatten bar fåledes varit förnåmfla 
vårkande orfaken til det Ikick, (om jordytan 
efter hand antagit. Detta åmne år i Hg fjelf 
et af de enklalte, fom vi kånne. Mea den 
varma, fom fvarar emot 72 gr. på vår Ther- 
momerer år det et liquidum, men med min- 
dre forbytes det til faft kronp eller is, med 
mera åter går det til fpånftig rök, fom vid 
kokhetta intager 14000 gånger ftörre rymd , 
ån vatnet förut ågde n\ Så ftora förändrin- 
gar bero af olika månsd elds-materia. Det 
går delsutom in i de flefle kroppars famman- 
fåtning och år et få tjänligt vehiculum for 
främmande partiklar , at det aldrig finnes al- 
deles fiitt, icke en gång det fom af naturen 
blitvit deflilleradt och ledan i fnö eller rågn 
nedfaller. Ja, vid fkapelfen fynes det fådt e- 
mottaga alla ämnen, fom fkulle utgöra fkof- 
pan och kanfke kärnan: delle fåldes fnart til 
en flor mängd och i början ymnigaft, men 
fedan denna afbördning fkedt blef vatnet fkick- 
ligate at bolla de andre, fåledes gick då lång- 
fammare med affåtningcn, h varigenom grån- 
forne af de fkiften vi förut antagit, blifvanog 
mörke och ofydelige. Nu för tiden tyckas åS 
ven de ytterfla quarlefvor af forfta inblannin- 
^en varaaflöndrade, och intet mer uppehollas» 
an hvad vatnet dageligen tager åt fig. Om det 
B_b ifrån 

n ) §• §• * 45 - ns ♦ l0 7‘ 

2: dr a Band. 


\ 

3 86 Meningar om 

ifrån början varit falt lårer icke med vifshet 
kunna iågas, men åtminftone värdet fådant, 
då växter och djur tilkommo, emedan en o- 
råknelig mångd behöfde det. Som det torra 
då redan var öfver hafsbrynen kunde ock til- 
gång vara på fött vatten, för dem fom der- 
uti lefva. 

Den temperatur , fom i begynnelfen hår- 
fkat, åro inga fpor efter, ty om en del for- 
ftenade fifkar genom vatnets hetta aflidit, fom 
kan vara någon anledning at giffa o), har det 
förfl håndt efter uråldriga fkorpans daning 
och för öfrigt kunnat vara värkan af någon 
på vifta ftållen utbrytande underjordilk eld. 

187. Sådane åro de begrep jag i anledning 
af jordklotets nu varande befkaffenbet och 
Naturens lagar, tyckt mig hafva anledning at 
fatta om daningen. De grunda fig på fyra fät- 
fer, nemligen 1:0 at vatten i början utgjordt 
kroppen af vår planet, eller åtminftone på al- 
la fidor öfvertåckt den farnma; 2:0 at detin- 
nehollit ämnena til alt det fafta, mer och min- 
dre fullkomligt uplöfte; 3:0 at vatnet ftrax 
börjat minfkas och fedan fortfarit at aftaga; 
4:0 at vatnet varit i rorelfe på fjelfva botten 
och der kunnat arbeta. 

Af defle grunder torde de två lifta i 
fynnerhet dragas i tvifvelsmål. Skålen för 
vattuminfkningen åro tilförne andragne />), 
men jag har då redan årkånt, atdeileicke än- 
nu 


tuminfkningen. 


0) §. 6 '3. 

p) Se Capitlet om vat- 


jordens danande. 387 

nu åro oemotfågelige. At vid all cryflallifa- 
tion, och följakteligen vid hela daningen af 
uråldriga fkorpan, en myckenhet vatten ingådt 
och blifvit fåfladt, år utom alltvifl, men fom 
denna forråtning federmera uphört, och vac- 
nets hågd, icke en gång når detta fom måfl 
fkedde, håraf fynnerligen kunnat förändras, få 
blir altid frågan opeo hvarföre vatnet min- 
fkats? Ovederfågeliga fpor vifa vål, at det nå- 
gon gång betåcikt de högfla berg q), mene- 
huru troligt det fynes mig vara, atdethåndt 
i början , och at de rotfafle bergen , fedan de 
en gång kommit ofver ytan, i almåohet icke 
blifvit mycket högre, utan fnarare lägre, få bor 
dock detta icke angifvas for annat , ån gifsning. 
Lufikretfen finnes altid lailad med en anfenlig 
mängd fucktighet, det år fåiedes fåkert, at han 
i början tagit åt fig en få flor hop ångor, at 
vattubrynen deraf vårkeligen kunnat och nog 
mårkeligen fånka fig, men när enflagsmättning 
var vunnen, vårkade icke denna orfak mera, 
utan det öfverflodiea flåpptes åter i dagg,rågn, 
fnö , m. m. At dunfler under jordens årliga 
rörelfer tappas och blifva efter i flora verlds- 
rymden år icke troligt. Den fnö, fom 
ofver flåndiga fnögrånfen finnes upflaplad, 
gör vål anfenliga mafFor, men af den nu for 
tiden mera ökas, ån fom kan fvara emot fljelp- 
ning och annan defs minfkning, år icke be- 
vifligt. Således år man ånnu utur flånd, at 
utreda hvarföre vatnet fynes aftaga. At defs 

B b 2 fo- 


H ) §• 


' ' -"»t ■ 

388 Meningar om 

folida grundftoft kunna flere under örters ochi 
djurs tilvåxande, famt kanfke andra ofs ånnu 
obekante förråtningar, få haka fig tilfamman , 
at de icke vidare af vanlig vårma låta uplo- 
fa och åter bringa fig til flytande lynne, fy- 
nes mig icke otroligt , och deraf blir en fuc- 
cefliv vattuminlkning otvungen följd, men, 
få långe tydeliga forfök ej bevifa denna me- 
ning vågar jag ej mycket yrka den famma. 

'Hvad vatnets arbetande angår på en djup 
botten, få tyckes vål det ej kunna vara myc* 
ket häftigt , men då behöfdes det ej heller : de 
nyligen lagde åmnen voro foga låmmanhåf- 
tade, åfven ånnu ganfka fvampige, och fom 
tillika hafvefs tyngd på djup år flörre, har de- 
ras rörlighet i deflå omflåndigheter kraft min- 
dre voldfäm åtgård för at flyttas. 

De urgamla bergflxåckorne gå i almånhet 
antingen i n och s , eller i o och w. De för- 
ra åro troligen följder af dageliga hafsfkiften, 
fom hopfört defla vallar na (fig. 44) emot fig 
fjelfve, hvilka ock omfider gjorde lådant mot- 
ftånd,at undre vatnet, fom flåpades med det öf- 
re från otilw, tvingades taga en med ryggarne 
parallel fart, hvarmedelftdeflefram för fig åter 
bopfopade uphöjningen ab, omtrent lodrått 
emot den förra , fom å nyo bröt kofan, hvadan 
ånteligen ftundom tiifkapades grenen bc r). De 
höga i n och s gående ftråckningar böra i an- 
ledning håraf blifva brantare åt w, famtgre- 
narne förnemligaft danas på den öftra, hvil- 


*) §. 3 *» 


jordens danande. 38$ 

ket åfven inträffar på Seve-ryggen, Cordille- 
ras-bergen och många flere. 

De i o och w ftrykande ryggar åro an- 
tingen grenar, tiikomne på fått, lom nu an- 
fört år, eller ock alftrade vid de tilfållen, då 
vatnet fkurit fig igenom de förra och efter 
fm häftighet upplögt dalar, famt flått detup- 
rifna åmnet åt en eller bägge fidor; men cie 
ftörfta torde upkommit når klotet började rul- 
la kring axeln , ty då yppades en ftröm emot 
atquator, lom förde främmande åmnen med 
fig til dels alt hunnit fatta fig i jåmnvickt. 
Huru vida det drag, lom ån i dag påftås va- 
ra ifrån polerne til Linien, härvid bidragit, 
lämnas derhån. Läggas hårtil botnens förfta 
ojämnheter, ämnenas olika mängd och lynne 
på fårlkilta orter, lamt ftormars vårkan, tor- 
de anledning nog finnas til någorlunda utre- 
dande af ryggarnes buckter och afvikelfer från 
de fyra hufvud-våderftreken. Åtlkilde toppar 
ftå ofta tvårsfore på ryggarne och åro då af ge- 
nomlkårningar danade. 

Jag känner alt för vål de nu upgifna tan- 
kars belknffenhet för at göra mig hopp oro 
allas bifall: fjelfva de nödvändiga fanningar- 
ne undgå ej motlågelfe, och hvad Ikall då va- 
ra at vänta för en gilsning om férråtningar i 
klotets början och fom til flörfta delen nu me- 
ra icke utöfvas. Hvar fak har flera fidor och 
förellåller fig ofta ganlka olika efter fårlkilte 
fyn-pun&er, från h vilka den betracktas, i lyn- 
nerhet om fördomar och dylike mifsfofter hår* 

B b 3 vid 


390 Meningar om 

vid tå vara med. Jag flöt derföre aldeles ut 
vid förfta uplagan min mening ofver detta 
mål, men fom en och annan vån funnit det 
utur fin ordning, at fedan en anlenlig mångd 
ron blifvit Pamiade, läknades all flucfacs, få 
åro hår upgifne de anledningar jag tyckt mig 
finna, rörande danandet af jordens nu varan- 
de Ikick. De nu ytrade tankar årnar jag icke 
envifl forfvara, utan faft mer råtta eller al- 
deles öfvergifva , om nya obfervationer få- 
dant kråfva. Jag har antagit ftenrikets åmnen 
fullbordade och jordarternes fafta del egen- 
teligen hårftammande från kalk , hvit magne- 
fia, lera och kilel t), icke derfore, at defle 
juft åro forfta grundämnena, utan emedan 
bittils anftålde underfokningar ej med vifshet 
framviPa några enklare. Likaledes åro falter, 
brånbare och metallilke kroppar i almånhet 
antagne fådane, fom de nu finnas, ty jag har 
varit rådd at gå vidare, ån de råtta ledban- 
den rån och förfok gifva någorlunda låker 
anvifning. 

Innan jag flutar detta åmne bor något 
nåmnas om Pyndafloden. Det år ingalunda 
troligt, at enlavoldfamoch ofvernaturlig vår- 
kan aflupit utan jordlkorpans ftorakånning,men, 
fom den häftigt kom och gfck ofver, har åtgär- 
den efter all liknelie beftådtfornemligaftderuti, 
at upröra låfa jordhvarf , at fönderbryta åcflcil- 
liga berg , at hopvråka ftyckena på andra ftål- 
len k), at opna nya fund och ikilja lånder x) y 

at 


Jordens danande. 39 1 

'ät flytta ofanteliga hållar, at kullkafta och ned- 
bådda fkog y), at fora djur och vaxter vida 
från fina födelfe orter s), o. f. V. men inga 
ordentliga berg, hvarken uråldriga eller flo- 
lågriga fynas hafva upkommit af denna ofver* 
Tvåraning. Defs vårkningar flå ock fållan at 
på annat fått fkiljas ifrån andra hopvråknin- 
;gar, fom både förut och efteråt tildragit fig, 
län genom fin ftorlek , fom underftundom ö- 
gonfkenligen kråft ovanlig ftyrka. Några be- 
fynnerliga omftåndigheter, fåfom aftryck ef- 
ter indifka vaxter i Frankrike, Nåshörningars 
begrafning i Siberien, m. ro. fom förut om- 
förmält år, kunna dock ibland gifva dylik 
anvifning. 

SIETT E AFDELNINGEN, 

OM JORDKLOTETS ORGANISKA 

KROPPAR. 

FÖRSTA CAPITLET, 

Om Örter i almanbet. 

198. Vi hafva hittils egenteligen handlat 
om fådana åmnen, fom genom partiklars ytre 
tilfåttning, famt utan jåmnt omlopp af våt» 
fkor upkomma och ökas. Men på jordklo- 
tet finnas mångfaldiga af annan byggnad, få 
befkaffade, at en närande faft uti dertil be- 
ftåmda kåril framtränger och kringdelas, h var- 
igenom de underhollas och dlvåxa. Sådane 
B b 4 kal* 


y) jf. *48- 


I §' §' ss- (*• 


$02 Om orter 

kallas lefvande eller organifke kroppnr. DefTe 
åro i almånhet at två flag , Djur och Örrer. 
l.)e förre aga kåolel och kunna efter behag 
på åtfkilligt fått röra fig, men uti de fenare 
mårkas inga fpor af någondera förmögenhe- 
ten. Örter utöfva vål ocklå å r lkilliga törel- 
fer, men de tyckas blott hårröra af deras 
mecantfka inrättning, utan at röja någor god- 
tycke. Man måfte dock vidgå, at giånfen 
imellan Djur och Våxt-riket med lådant mör- 
ker ar öfverhöijd, ät tydeliga och ofvikeliga 
råmärken icke ånnu med vifshetkunnautflakas. 

199. Rot, ftjelk, blad, blomma och frö 
åro de vanligafle ytre delar af orter , dock fin- 
nas åfven fådane, fom åro beröfvade en eller 
fiere håraf, få at man endafi: kan råkna blom- 
ma och frö fåfom de våfenteligafte. 

Roten ar fåflad uti någon faft kropp, i 
fynnerhet vid den löfare jord -{korpan, ned- 
tränger och fuger genom många trålika utfkott 
underhöll för våxfen. Stjelken refer fig öfver 
jord, upfodrar och utarbetar den nårandelaf- 
ten. Bladen fitta pS ftjelk och grenar, famt 
vara merendels icke öfver et år. Blomman 
flutar våxten och tilreder et nytt lif, ty få 
fhart åndan af en quift blommat fkjuter den 
aldrig långre, utan tilreder frö, fom uti t : en- 
liga omftändigheter har förmögenhet , at gro 
och frambringa en ört af fämma fiag. 

DelTe hutvud-delars fkapnad , fårgochbe- 
fkaftenhet år på mångfaldiga fått fkiljaktig, lom 
hår icke vidare kan utföras a\ Dub- 


a) Se hr, v« Linnés B hi lo f. Bot an. 


i almånhet. 


393 


Dubbla blommor åro icke annat ån rnifs- 
fofter. Climat, ymnigare foda, m. m. gör 
ibland åtfkälliga fötåndringar på vaxternas Ikap- 
nad och egenlkaper, men afvikelferne åro dock 
inom villa grånior inneflutne. 

200. Växters inre byggnad år ånnu gan- 
fkaofuiJkomligenkånd. Med blotta ögon-m kan 
i man hos de fiärta Iki ja bark, tråd och mårg. 

Barken beftår ytterrt: at en betåckandehin- 
i na (epidermis), fom under ftundom kan delas 
i i flera , och låter til vifs grad uttåna flg. Når- 
maft hårintil finnes et fvampartigt fvepetin- 
volucrum cellulofum) merendels faftigt, grön- 
aktigt, mårglikt och fammanflåtat af oräkne- 
liga fina tråar uti alla kofor. Monne defs 
tjenfl: år at hindra inre delarnes uttorknmg ? 
At affondra utdunftnings åmnena? Atlåka hin- 
nans åkommande fkador? Sådan3 frågor kunna 
ånnu icke med vifshet bef varas b). Detofriga 
at barken ånda intil trådetkan nåmnas for bark- 
ringar c), af hvilka hvardera år fammanfätt 
af trå-knippor , fom gå långs efter och flatas 
tilhopa i form af nåt d). Malkorna blifvaalt 
mindre och mindre, ju nårmare trådef, bvar- 
invid de nåflan forfvinna, Af alla delTa mot« 
i varande mafkor upkomma vågråtte conifke 
håligheter , fom blifva vidare emot dagen. 
De upfyllas af et grynigt vålende (telacellu* 

B b 5 lo* 


b) Hr. du Hamel, 
Plyfiqne des Hrbres. 

c) Grew kallur det 
libcr. Se Anatvmy ofve- 


getables. 

d) Hr. 'du Hamel 
boller dem jbr vafalym- 
pbutica. 


394 Oro orter 

lofa)e), fo rn tyckes genom fin utbredning for- 
mera fvampartiga fveper. Defsutom finnas 
håren hop egna kåril (vala propna),fom af fin 
ftorlek , fårg och utrinnande våtfkor låtreligen 
falla i ögonen. I Gran (Pinusabies) krypa de når- 
maft under fvampartiga fvepet, uti Fur fP. (ylve- 
ftris)tråffasdepåfiere fi'ållen i barken. Deffetråd 
gifva genom nåmda karl harts ; Plommonoch 
Körsbärsträd gummi ; Papa ver, Eupborbia, Rhus, 
Ficus, Leontodon, LaAuca, m. fl. en mjölk- 
faft; Cynara en röd och Chelidonium en gul 
våtfka. Af dylika i luften tiibårclnade fafterup- 
komma allehanda kådor (gummata) och hart- 
fer frefina?), blanningar af bägge, fämt fota 
fåparter, vaxlike eller annorlunda befkaflfade 
concretioner /), fåfom plommon-och kors- 
bärs kåda, gummi tragacanthteg-) camphert/p, 
Elemi z), Animse k ), terenbinthin /), Mecca 
balfam *»), aloé »), myrrha o), den mårk- 


e ) Grew kallar det 
Parencbymaocb Malpig- 
hi et fammanhang af 
Utriculi. 

f) §• n*- 

g) Af A ftr agnlus Tra- 
gaeantba. Linn. 

b) Af La ur us Campho- 
ra.Se Kaempfers befkrif- 
ning. 

i) Af en Burferia. 

k} Af en Hy menet a. 

I) Pijlacia Terebintbus, 


m) Amyris opobalfa- 
mum for er den äckta Mec- 
ca bal famen i fina knop- 
par. Qitiflarne upfättas 
uti templen i Orienten 
för fin läckt , och kallas 
på Apotheken Xylobalfa- 
murn : Carpobalfamum är 
Yfnickten. 

j 7i) Växten kallas A- 
j loe vera. 

o) Af hvad växt den 
| tages är ännu obekant. 


i almånhet. 395 

vårdiga refina elaftica/») , manna q ) , fockerr), 
Araeticanfkt vax s ), med mångfaldiga flereaf 

fyn- 


p) Detta bejynnerliga efter faften g jutes uti åt - 
åmne kommer til Eitro-\ fkiUiga formor , torkar 
pa fbrnemligaft i jorm \ fort och kan fe dan ej up- 
af Jlifkor , hvilka fe ut mjukas mer i värma. Hr. 


Jom fvart läder och äro 
ganfka fpänflige. Skor 
hår af äro fbrmodeligen 
de ypperfla , fom känna 
gifvas , dels for fm boj * 
lighet , dels emedan de 


De la Borde, Medicuspä 
Cayenne har ny liga fi här- 
om lämnat unda rätt elfe. 

q) Manna hämtas af 
Fraxinus ornus i Nea- 
pel , utfvettar dels af fig 


ej kunna af vatten ge- f/elf , hvilken holles får 
nomtr ängas /Ether bögfl bäft , dels utrinner ge- 


reBificerad är hittils det 
enda bekanta menflruum, 
hvar af ej elafticitetenjor 


nom Jär , fom med flat 
göras uti Augufli må- 
nad. Atfkillige andra väx- 


fl öres. I rådet , fom gif - ter gifvaock manna , men 
ver denna faftffkall va-\fparfämmar<. 


ra flor t, växer i Guia- 
na och näfigränfande tra - 
Ber af America, men är 
til fltt Jläckte ej ånnu 
kåndt. Enligt nyafte be- 
fkrijningar fkall faften , 
dä den af fig fjelf fär 
torka , derutinnan likna 
vax, at värma up mjukar 
den , men vinner dä in- 
gen Ipånftighet , hvilken 
genom någon ännu hem- 
lig kon fl bibringas , hvar - 


r) Socker fäs egente - 
ligen af orten Saccharum 
oflicinarum , ehuru dylikt 
finnes i råtter af Man- 
gold , Rödbetor , m. fl. 

s) Myrica cerifera vä- 
xer i America, När bä- 
ren kokas i vatten affkil- 
jes gr ont vax, men med 
ljumt gult. Frukten af 
lljbrk gifver något dy- 
likt. Frön af Croton Se- 
bi ferum ligga i talj. 


396 Om orter 

fynnerlig nytta til läkemedel, fårgor, vernis- 
forjaquering, rökvårk, matredning, 1 jus, m.m, 

Uci det tråaktiga åro flika nåtlika hvarf 
af långs-gående fiber knippor, dock tätare och 
hårdare, Egna kårlen åro fmå, men hår fin- 
nas ock torna r 6 r, af åtfkillig fkapnad, fom 
icke mårkas i barken. De finnas ymnigt uti 
det af unga fkått, fom fédan förvandlas til 
tråd, men nåpligen uti det, fom redan til- 
hårdnat. Monne de då med tiden blifva vår- 
kelige trå fibrer och förenade utgöra de flo- 
ra kåril , hvilkas öpningar vifa fig , då en tvår- 
fkårning betracktas ? Monne deras ändamål al- 
lenaft år at föra luft t)l Eller monne de til- 
lika och underftundom föra våtlkor u )? U- 
ti löf blomblad finnas de i mångd. Deras 
våggar tyckas vara hopfatte af fnåck-vis lö- 
pande fibrer, och denna byggnads likhet med 
infe&ers luft ör år det vicktigafle fkål man 
har, at anfe dem, fåfom tjenande til famma 
ändamål. 

Mårgen liknar ganfka mycket det gryni- 
ga våfendef, och genorobårar på famma fått 
tråhvarfvens mafeor, fom det barken. Mon- 
ne den ej annat år, ån fortfåttning af famma 
giyniga våfende, merautvidgadt v}? Uti mär- 
gen träffas åfven egna kåril och iångsgående 
fibrer, men anfénligt finare. 

Alt 


t ) Malpighi menar fa , ’ växter. Se Anatomid 


och berättar fig efter 10 
års j okande funnit fäda- 
na hos alla f b ekommande 


plantarum. 

u) Grew, Du Hamel. 
x) Du Hamel, 


i almånhehef. 397 

Alt detta fynes tydeligafi: uti fleråriga vax» 
ter (perennes). Uti ettåriga (plantte annuar) 
förftår jag med tråacktiga ifibrer det väfende, 
fom uti blomman utbryter til ftåndare ( ftami- 
na). Uti dem, lom flå et år allena befinnes 
margen ofta, fom loft Ikum, ja underltun- 
dorn helt och hollen liklom updrifvesuti blom- 
man, lämnande tomt rum efter (ig. 

201. Örter finnas uti otalig mangd pä jord- 
klotet i men på det at arterne må bibehcllas , 
utan intrång for hvarandra, få har Naturens 
Herre tillagt dem villa emot deras lynne fiva- 
rande våningsplatfer. Således träffas en , fora 
ållkar yppic fält och follken , icke inuti lko- 
gar och beftåndig Ikugga, åtminftone vantrif- 
ves hon der och måtte omfider gå under. En 
del kunna icke lefva utom vatnet, dock år 
åfven håruti en flor förändring i anfeende til 
detta flytande ämnes olika belkaffenhet. Sar- 

f azo fimmar på ytan af verldshafvet, hvil- 
en derigenom roångftådes får utfikt af flera 
mils gröna ångar. Andre hafva boflålle i 
fjöar* andre i kårr; andre på fumpiga orter, 
fom vida tider ofverfvåmmas. Somlige flyta 
på ytan, andre växa på botten, o. f. v, 

Sjelfva jordmonen år en grund, hvaref- 
ter de på det torra finnas utdelte. Mylla, fånd , 
lera, krita, faltblandad jord, m. m. hafva 
hvardera fina egna växter. Likaledes årstiderne; 
fkygge och oppit falt; Ikugga och fo!lken;berg 
ochdalar; köld och värma, m. m.y). Härige- 
nom 

y ) Se Hr. A. och R. 1 1H. f. 6p. 

V, Linnés Am. Ac. Tota. J 


398 Om orter 

nom hånder, at uti Naturens örfegård inga 
platfer ftå ofruckbara. Ifrån de hetafte dag- 
jåmnings nejder intil de kallafte kring poler- 
ne, få underholler hvardera fina vaxter. Ja, 
ijelfva ortriket år icke fritc för inquartering , 
utan fomlige ( parafiticae) hafva fina beffårnda 
flållen på andras flatnmar, fåfom Vifcum ; på 
ftånglar, fom Cufcuta, eller på rötter, fom 
Monotropa Hypopithys, Lathrtea fquamaria 
och Orobanche major z). 

Når man nu öfverlågger den mångd mås- 
far (AlgcC, Mufci) fom betacka hårda flen och 
de magrafte ftållen: den myckenhet grås, fom 
farnmanbinder jordbrynen: de mångfaldiga ar- 
ter af blommor, fom med fin fägring eller 
lukt fågnar våra finnen: alla bulkar och tråd, 
af hvilka hvar och en kan anfés, fom en fare- 
ling af tufendetals vaxter, hvilka för utrymmes 
vinnande blifvit uplyftade i luftkretfen: den 
ånnu til ftörre delen okända plantering i vat- 
net af de aldrafinafte hårväxter, m. m. , få kan 
man få någorlunda begrep om örtmångden 
på vår planet. 

202. Orterna hafva utom fin drift at til- 
taga i långd och tjocklek åtfkilliga märkvär- 
diga rorelfér. En del draga ihop fina blom- 
mor och blad, då vädret år mulit eller fuck- 
tigt; fomlige öpna och fluta blommorne på 
beflåmda timar om dagen, få at manafdem 
rned tåmmelig fåkerhet kan veta , hvad tiden 
lider <?); någre vånda fig efter folen eller grun- 
den på hvilken de växa , o. f. v. Mån- 

z) //r.Guettard,M’/». I a) Hr. v. Linné, Pbi- 
de ' Ac. ij$j.ocbi v i46,\lof. JJvt. /. 272. 



i almånhet. 399 

Månge antaga nattecid et helt främman- 
de utfeende, fammanböjandeftjelkar eller blad, 
hvarigenom fpådare delar lkyddas for kylighet 
och hårdare våder. Befynnerligt år , at det- 
ta fker antingen växten Hålles under bar him- 
mel, eller inbåres uti varmt rum. Således bi- 
drager förändring i köld och vårma nåpligen 
något til detta förhollande, fom fadt namn af 
fömn b). At ljufet år egenteliga grunden få til 
denna, fom åtfkiiliga andra växternas rörel- 
fer, kan ögonfkenligen inhämtas deraf, at de 
kunna genom mörker löfvas mictpå dagen, 
om få behagas. Det år redan i äldre tider 
anmärkt, at Glycine abrus, Tamarind och fle- 
re ./Egyptifke örter vifa en hel annan bladens 
Hållning nattetid, ån om dagen c). På Abrus 
ligga de emot hvarandra, men | tima för fö- 
lens upgång börja de öpna fig, ^derefter fin- 
nas de horizontele och fedan refa fig mer och 
mer, dock falla de åter ned långt före fölens 
nedgång. Genom olika dager kunna alla des- 
fe Hållningar på få tirmr framfkaffas efter god- 
tycko. Imellan bladens två ythinnor, fom å- 
ro fortfåtning af Hjelkens öfverklådning, löper 
en Hor mångd olika fibrer, af h vilka de Hor- 
re åro tråaktige, ihålige och fpitfade ifrån pe- 
tiolus, famt tjäna at holla dem i visH fkick. 
Folia lobata och pinnata åro i fynnerhet be- 
nägne at ändra Hållning. I nordliga kalia län- 
der göra lobi eller foliola gemenligen vinkel 

e* 


b) Hr. v. Linné, 4?». I c ; Alpinus, AcoHa. 
Ac. IF J. 333. | 


400 öm örter 

emot jorden och åro föga rörlige; i England 
holla de fig måfi: horizontelt och finnas nog 
tröge , men i heta climater vånda de fig up- 
före och åndra quickt Hållning. Skilnaden 
hårrörer af fibrernes olika fenfibilitet för ljulet. 

Mimofa och oxalis fenfitiva draga ihop 
fina blad, om de hårdt vidröras, likfom en 
Hydra fina armar, fi at man fnart hår kun- 
de inbilla fig någon kånfel. Mimofa lyder 
åfven ljufet och utbreder middagstiden fina 
blad, fom nattetid eller i mörker fluta tillam- 
man otvantil, åfven lom på Parkinlonia, och 
andras de då ej af vidrörning , ty Hållningen år 
redan lådan den borde blifva. Spåda blad draga 
ej heller hop fig af påfiående: fibreme tyckas 
bårtil behöfva någon fladga. För öfrigt gör 
mörker hår långt mer ån vidrörning. Tama- 
rind fiutar bladen ihop genom Ikakning, åf- 
ven fom ora natten, men köld gör både den- 
na och Mimola kånllolåla d). 

I Carolina våxer på fidlåndiga Hållen en 
befynnerlig ört kallad Diontca mufcipula. Dels 
blad åro runde, på öfre fidan och i kanter* 
ne belatte med taggar, famt ganlka retelige, 
ty då något infe.fi: derpå kommer krypande 
draga de ihop fig och holla det fall til dels 
kråket utaf vanmackt ligger ftilla och då öp- 
nar bladet fig godvilligt e). 

De vaxter, fom annars jåmnt Hå under 
vatten, uplyfta fina blommor deröfver vid 

be- 


d) Se Dr. Hills hr ef i e ) Se Nova Att.bpjaU 
•m orternas jomn. tom. i. tub. 8. 


i almånhef. 401 

! befrödnings-tiden. Ibland defla fårtjenar Val* 

I lisneria en fynnerlig upmårkfamhet. Honblom* 

1 tnorna fitta på en lång ftjelk, men fom år vri- 
1 den f näck vis, hvarigenom växten helt ochhol- 
lit kommer under vatten , dock få (nart blom- 
ningen infaller , upråttar den fig och holler 
dem öfver ytan. Han-flåndena åter hafva en 
ganfka korrt och råt fljelk, fom ej kan för- 
längas. Når nu deras tid tilflundar fkilja fig 
blommorne derifrån, upflyta och fpricka uC 
limmande på ytan /). Uttorkad Mnium hy- 
grometricum vänder fin anthera olika efter lom 
ltjeikens öfre eller nedre del fucktas, och Afp- 
löfvet darrar af minfta puft medelfl fin hopr 
kramada petioli låtta omvridning. 

En del fröhus aga fjåderartig bygnad , 
hvarmedelft frön vid fönderfprickningen fpri- 
das omkring: andre hafva fjåll eller dun, aC 
flyga med, vid fiåningsftormar om höft och vårt 
ja, mogna örten af Ceratocarpus fkiijer fig från 
roten, kringföres af vädret, fom en boll på 
Siberifka fandhedarne och blifver på det fät- 
tet utplanterad. 

ANDRA CAPITLET, 

Om orters föda ocb tilvdxt, 

203. Med örters föda förflår jag de äm- 
nen, fom utifrån infupas uti deras kroppar 

C c och 


f) Michelius. j turen brukar til fröns 

g) Flere Jått , fo 7 /i sa- J Jpridande t omtalas i§.2op, 
2:dra Bandet.' 


402 Öm orters foda 

och befordra tilvåxten. Man har långe trodt, 
at något jordaktigt i fynnerhet underholler 
våxtnket* men i fenare tider har af en mycken- 
het öfverensftåmmande förfök flutats, at vat- 
ten år defs hufvudfakeliga föda. Sådane åro 
1:0, at ftora orter upvuxit , vatnade medde- 
ftillerat vatten , och aet utan mårkelig minfk- 
ning af jordens tyngd, uti hvilken de varit 
fatte /;); tro at fro kunna fås och^rodigt vå- 
xa uti andra åmnen ån jordzj; 3:0 at^érter 
underhollits och tilvuxit fatte i deftillerat vat- 
ten k)), 4:0 at örter vantrifvits uti faltblan- 


r b) J. B. v. Helmont 
fatte en y fkåtpimds pil 
quift uti 200 fk:pd ugns- 
torkad jord. Kärlet be- 
täcktes med genombår ad t 
bläck , och til vatnande 
nytjades rågn eUer de- 
Jlillerat vatten. Ej t er y 
år uptogs pilen , vågan- 
de 16$ fk. 3 uns. Jor- 
den torkad i ugn vägde 
endafl 2 uns mindre , än 
vid fattningen. De pä 4 
år affaUande blads tyngd 
räknades icke . 

Boyle tbnte det f am- 
ma med en pumpa. Chem. 
Scept, 

Eller fatte vårtiden en 
melon-kärna i ij [k. 10 


uns jord. Om hhften väg- 
de hela växten 23 fk. 4 \ 
uns och jorden hade i- 
mediertid icke förlorat 
mer i än/u77s. Mem.de l' 
A c. de Berlin , 1346. 
i )Hr. Bonnet harfådt i 
mäjja ( mufcus ) och [vamp 
( fpongia ); Hr. Kraft i tor - 
kad fanajönder klippt pap- 
per, ylletyg och ho , med 
framgång ; men i fH/pän , 
outlakad afka ,fand blan- 
dad med kok fa It eUer Jalt- 
peter, potafka och mjöl, 
lyckades det icke. 

k) Hk. Eller Jätte hya- 
cint h - Ibkar i deJliUerat 
vatten ocb fick der af full- 
komliga växter ,fom dock 


OCh' tilvåxt* 403 


; dade jordarter /)$ 5:0, at (ådana med bara 
i fent vatten underhollne örter, chemice undep* 
Kokte, hafva gifvit famma åmnen, lotta de 
;der utan konft våxa i jord nt)\ och 6:0, ’at 
I fådana f alter, jordarter och oljor, fom afvåx- 
1 ter utbekomnaas, icke veterligen finnas uti 
! Sten - riket. 

Således, emedan vatten, jord, falt och 
olja efter chemitka anledningar åro våxt-ri- 
kets nårmafte grundämnen , tamt vatten ge- 
nom rörelte arftages kunna förvandlas til jord 
»); alt falt beftä af Vatcenpartiklar , med nå- 
got brånbarc förenade, och all olja af brån- 
bart våfende, något jord -och vattenakfigt, 
fom medelft fyra blifvit förknippade, få fla- 
tas deraf, at vatten år örters råtta fodaV hvil* 
ket genom tilkommande vårma och luft, ef- 
ter hvar våxts egen bygnad, förbytes til 
Vederbörlig nåringsfaft ej* 

Uti 20 tkålpund jord kunna omtrent 4000 
fårtkilte orter våxa , utaf h vilka olika (alt och 
oljor bekommas, omkring 1 uns af hvarde- 
t a. Om jorden meddelte defle åmnen, (kul* 
le man utur den nåmda maflan årnå 250 (k., 
men årfarenheten åberopas , at icke det ringa- 
fte dylikt uti henne finnes 0), 

C c 2 1 


ej gofvomer , ån-]~S gr . 
öfverfkott af jord, 

l ) Utom de uti i) ndmde , 
jSrfåk , bevitna aridra , af 
Alfton gjorda , det fam* 
ma. 

ni) Arcb . Eller, Mem. 


■ ' ■■■ 1 — 1 * na 

1-146 ; Hr. du Haroel, 
Mem. de l Acad. de Pa~ 
ris , 174$. 

») §• iJS' 

0) Se Hr. Prof. Wal- 
lerii Agriculturde funda- 
menta cbemiea. 


404 Om orters föda 

I anledning 'af alt detta antages fåfom af* 
giordt, at jorden for fig fjelf föga annorlun- 
da bidrager til vaxternas fortkomft, ån fåfom 
Jåmnande dem en fatt botten, hvaruti rotter- 
na åga fkydd emot hetta och andra voldfam- 
heter; fåfom emottagande och tildelande dem 
vatten; fåfom utur luftkretfen och gödfel at- 
traherande och bibringande fetmor, famt andra 
tjenliga näringsämnen. Når en ört bekommer 
redan tilredd födagår växten fortare, ån når den 
uti henne måtte utarbetas. 

För min del nekar jag icke, at föregåen- 
de mening förefallit mig ganfka trolig, men 
at jorden ingen ting materialiter kan bidraga 
vågar jag nu få mycket mindre yrka, fom vål 
utlutad afka genom chemifk fönderdelning gif- 
vit mig både kalk, hvit magnefia, lera och 
kifel, juft famma åmnen, fom tråffäs i all bör- 
dig åker och gödfel. Defle åro åfven af fa- 
limfk natur p ), och kunna foljakteligen med 
tilhjelp af vatten upfodras i de finafte rör, 
famt utgöra, då de i olika proportioner vål 
fårmångas, blanningar, fom mer eller mindre, 
efter fatferne, ytra både et abförberande och 
fmelteligt lynne tillika , hvilken omftändighet 
hittils hindrat, at anfe vegetabilifk jord, fåfom 
med mineral-rikets fotter enlig. Atnårmarcup- 
]y fa detta angelägna frågomål böra växter , fom 
med åtminftone 2 gånger i kolf fackta deftil- 
leradt vatten blifvit upfödde, vål torkas och 
yågas, varfammeligen brånnas förft i flutit 


p) §. n i - 


och tilvåxt. 405 

och fedan öpit kårl, utlutas, famt afkan ån- 
teligen åter noga vågas och analytiferas. Den 
fkiinad, fom befinnes imellan lökens eller fröets 
och torra örtens vickf, famt mångden af falt, 
jord och olja, fom årholles, jåmnförde med 
hvad analyfis låmnar, då famma örter vuxit i 
jord, torde gifva fåkrare anledningar , at ur- 
fkilja, hvad medelft organifka byggnaden och 
blotta vatten kan utråttas , ån hittils varit mö- 
jeligt. Om de falter q) och fetmor rj, fom 
i vegetabilier träffas , år redan förut nerant. 

204. Groning kallas då frön uti tjenliga 
omflåndigheter upfvålla och framfkjiita ortens 
början. Et frö beftår af olika delar efter ar- 
ternas åtfkillighet, men våxtåmnet (corculum) 
år det våfenteliga, fom altid år tilffådes uti gro- 
ende frön. Somligeåga denftorlek, at blotta 
ögat kanidem urfkiljaden tilkommande örten 
iminiatur, ibland limmande uti våtfka, fåfom 
i Ceratocarpi-frön. Den har tvådelar, en enkel 
(roflellutn), fom blifver rot, famt en fjållig 
(plumula), fom ftiger upföre, och med tiden 
utgör fjelfva örten. De flåfle åga 1, 2 eller 
fiere fidodelar (cotyledones), fyllde med mjöl- 
likt våfende, famt utväxande til få kallade 
hjertblad. Måflarne (mufci) hafva de enklafle 
frön beflående af blotta våxtåmnen, utan hin- 
nor eller fidodelar. 

Til groning åro fucktighet, vårma och 
luft i vifs mon oomgångelige j). Af tiltagan- 
de vårma, famt fmak och luckts förändring, 
C c 3 tyc- 


q) §. no. 

I s) Hornberg. 

r) r,2. 

1 


4©5 Om örters föda 

tyckes hår en gåsningsrorelfe vara för handen ( 
Det mjöliga i fidodelama blifver genom den- 
na tilredning en tjenlig föda för det fpåda 
våxtåmner. Man vet genom förfok, fom 
med färgade fafter blifvit anftåide, at defle 
moderkakor fupa åt Hg fucktighet t) , hvadan 
då varma och luft tilkomma, en tjenlig nåring 
bibringas, til de<s örten vunnit fådan (ladga, 
at hon år belåten med det, (om roten kan 
anfkafFa, Sidodeiarne blifva fåiedes efter hand 
uttömde, och affalla efter några veckor, få fom 
Vidare onyttiged 

Om (idodelarne af et frö bortfkåras, få 
Jean icke defs mindre växtämnet genom ve- 
derbörliga anflalter komma fig , ja gå i blom- 
ma, men blifver vid nafs 9 gånger kortare, 
ån de (om facit bebolla fina hjertblad 11). Dec 
vore artigt at fråfta om de kunna gifva go- 
da frön. Förmodeligen ilculle deraf våxt-pys* 
lingar upkomma, Gan(ka befynnerlig art å- 
ga någre fjåll-grås. De haf va korrt tid , hvar* 
Igenom ofta (kulle hånda, at frön icke hun- 
no mogna j men på det de icke derigenom 
måtte utrotas har naturen (å inråttat dem , at 
åmnet fgermen ) gror på örten, (kjuter blad, 
afFaller och tager rot. 

205. Men, hvad väg tager vål den födan- 
de {af ten uti en ort? Når man låter våxten dra- 
ga färgade fafter, (å får man, afven fom ige- 
nom infprutningar, nyttiga uplysningar om 

kår- 


k) Hr, Bonnet, 


t) Hr, Bonnet, Ufa- 
ges des feuilles J , 2j<f. 


och tilvåxC, 407 

kårlens (ammanhang uti inre byggnaden x ). 
II anleduing af fådana förfök befinnes, at de 
fibrer, lom uti roten draga faft, ligga innerft 
eller omkring defs axel, men uti (tammen ic- 
ke lå , utan imellan mårg och bark. De fmå 
utlkott, foro hufvudroten fprider omkring fig, 
fårgas (larkt vid andarna. Skår man dem i 
tu långs efter, finnas deras axlar fårgade och 
fammangående til hufvudrotens fårgade kårna, 
hvilken åfvcn beftår af tråfibrer. Uti (tjelken 
fårgas endaft trå-fibrerne. Man kan följa (pä- 
ren til och igenom bladen , famt (edan igenom 
barken et (tycke nedföre. Hår tyckes låjedes 
faften gå up genom kårnan af roten, vidare 
föras genom (tjelkens eller (lammens tråfibrer 
til bladen, onh der deflås finafte rör anafto- 
mofera med barkens kårl , öfvergå uti bar- 
ken, famt fi(l följa honom nedföre. Barken 
befinnes ock vårkeligen åga mycket mer ut- 
arbetade (after, ån andra delar, hvilket hår- 
roed ganlka vål (tåmmer öfverens, och defs* 
utom , når tilbindninggöres,(ker(tör(ta uplvåll- 
(2 c 4 nin- 


x ) Hr. de la BaifTe 
Vpfaut jbrft på 30-talet 
deffa naturliga injeEHo- 
ner. Se hans DiJJ.Jurla 
civculation de la Seve 
dans les plantes , lom 
1 733 vant belöning aj A- 
cndemien i Bourdeaux. 
Han bar brukat faften 
af Phytolacca. //r.Bon- 


net har gjordt dylika för • 
fök medbläck , tinSlur af 
Kräpp ochSomnt om. Den- 
na utväg är vål i fig 
fjelf nog ofullkomlig , 
ty dels förändras fär- 
gen i rören , och dels des- 
fe af färgad a faften , men 
är dock hittils den häfta 
man vet . 


4°8 Om orters föda 

ningen ofvanföre, fom ej gårna kunde hända, 
utan en ^neddigande faft y). For olrigt vifar 
iaftens lätta ingång i fidoquidar, bladens fug- 
kraft^, updigning genom ofre andan, m. m. 
at våtfkorne ej föras i råt linea upföre, utan 
åfven åt fidorne kringdelas, ehuru ingapuis- 
och faftådror , intet hjerta uti dem finnes. 

Man har inga (kål at tro denna neddigan- 
de faft åter genom träfibrerna upforas. Ana- 
tomien vilar ingen (ådan förening imellanbar- 
kens och det träaktigas karl, Inga luckor hin- 
dra^fafien, at gå tilbaka z), utan om ock of- 
re andan af en djeik (åttes i tin&ur, befinnes 
den lika vål^updraga. Djuren åta endad ftund- 
tals, men växterna pumpa föda ouphorligen. 
Hårtil kommer et märkvärdigt förfok med 
vinrankor,åpletrådoch rofenbutkar , fom når en 
del af (lammen bringas vintertiden in i varmt 
rum, börjar denna fkjuta, utan at rot eller 
topp, lämnade åt årstidens (Irånghet, vi(a rin- 
gade mårke der til a). Man finner ock ofta 
förd om våren, at (olfidan kan hafva myc- 


y ) Hr, de la Baifle 
tror faft en gä ned ge- 
nom hade bark och märg, 
» ) Hr. de la Hire 
antager väl dylike val- 
nul 'a, men Hr. du Hunoel 
bar ej kunnat finna fä- 
dana. Inuti rårväxter har 
tan dock fedt lätt ga lud- 
na J}är 3 fom han ej nekar 


til äfventyrs kunna hin- 
dra fa f ten at gä tilbaka, 
a ) Hr. du Hamel/W 
anflält detta forfok med 
vinr ankor , hvilket fedan 
med lika framgäng blifvit 
otfigjordt af Ridd, Mu del 
pä apelträd och Rofenbu- 
fkar. 


och tilvåxt. 409 

hen faf t, då den andra åger ganfka litet. Håraf 
fynes nog tydeligen följa, at ej allenaft intet 
vätfkornes kringlopp hos örter åger rum , utan 
ock at rörelfen kan lke i vida del&r allena, få 
at de ofrige, både orvan och nedanföre, åro 
liklom (kilde från all gemenfkap. 

Utom roten , fom utur jorden fuger nä- 
ring för orten, draga ock bladen utur luft- 
kretfen tjenliga ämnen. Båda ytorna hafva 
hårtil nåftan lika förmögenhet på (må vaxter, 
men på vattenörter och tråd merendels den 
undre allena b). Om denna föda drager dg 
til tråfibrerne eller barken, vet man icke än- 
nu. Kanfke bägge delarne hånda efter om* 
ftåndigheter. 

Saften upftiger höft och vår fortaft, ibland 
30 *40 tum högt om dagen. Man kan tilbinda 
-quiftar eller rötter i långa med vatten fyllda glas- 
rör , h vars nedre ändar ftållas i quickfilfver, få får 
man fnart fc denna tunga metallen fodras up 
c). Man lårer ock af dylika förfok, at faften 
icke beftåndigt ftiger, utan ibland faller. Det 
förra fker gemenltgen om dagen och det fena- 
re nattetid. Om fommaren ftiger faften med 
mindre häftighet och aldraminft vintertiden, 
dock år den ej aldeles i hvila, ty många ftå 
gröne åfven under kalla årstiden, då tiltaga 

C c 5 knop- 

b) Bonnet bar hollit | c) Dr, Hales fant en 
ätfkilliga blad fri [ka flera I apelquifl med fina grenar 
veckor endabi der igenom , j ocb 20 äplenfl^e. tum tjock 
at endera ytan legat på j ocb 2 fot läng , pä 7 min. 
rent vatten. ( updraga qmckfilfret 1 fot. 


4io Om orters föda 

knopparne mårkeligt, ja en del rotter blifva 
{torre, fåfbm Palfternackor. 

Orfaken til faftens upfodring kan ej en- 
fa m t utredas af hårrörs natur. Årfarenheten 
intygar, at våtfkor icke fynnerligen (tiga uti 
döda ror vaxter, ehuru öpningarne tyckas va- 
ra likadane, fom uti lefvande. Utdunflnin- 
gen bidrager etter all anledning hårtil mårt. 
En cyprefs utdunfhr på 6 dygn om fomma* 
ren ofta mer, ån på hela månaden om vintern, 
då ock faftens upgång år knapt mårkelig. Af 
lika quiftar drager den ftarkaft, fom har frukt 
och blad; den 1 vagare, fom endait har blad, 
och den minft, fom år aldeles bar d). Vår-, 
ma och köld göra utan tvifvel åfven til fa- 
ken, emedan fallande och ftigande derefter 
tyckes råtta fig, Luften år lättrörd af olika 
temperatur, iåiedes torde defs hopdragning 
och utvidgning uti fpirale kårlen mycket ut- 
råtta, ehuru ämnet ej iå lått kan ombytas, 
fom det hos djuren iker medelft andedrågten. 
Vårmans förändringar åro jåmvål ftörft på de 
årstider, fom fäften håfcigait plågar röras. 

Under fådan fkakmng, kanike förenad 
med någon invårtes rörelie, vinner nårings- 
faften , efter hvar arts egen byggnad , fin råt- 
ta belkaffenhet. Om från luften infupes fy- 
ra, eller ock den tiivårkas inom fjelfva väx- 
ten 


d) Dr. Hales gjorde j 
jbrjoket med 5 annars li- 
ka apelquiflar. Den for- 
Jia updrog quickfilfret q 


tum , då den andra på 
f amma tid lyftade det 
3, och den tredje en - 
da fl 1. 


och tilvåxt. 411 


i te n af vatten och något brånbart: om af vat- 
:ten, brånbart och fyra tilredes något fpiritu- 
: od, fom luckten tyckes gifva vid handen, hvii- 
! ket ledan genom fyran mer och mer concen- 
treradt aldrar någon fårlkild olja , rn. m. kan 
icke af hittils gjorda forfok afgoras. öfver- 
vågas på ena ndan, at vaxter på olika grund 
bibeholla fin egen luckt, fmak och ofriga e- 
genlkaper, (amt åfvende, (om födas med de- 
ftilieradt vatten, (å år vål ogonlkenligt, at 
kårlens drudur gan(ka mycket formår, dock 
år det likaledes onekeligt, at vida jordmoner 
bibringa fårfkilt luckt och fmak, at vid haf- 
vet holla orter mera koklalt och på jårnig 
botten mer vitriolilkt. Kali , fom vuxit på 
(altfri grund långt från hafvet et år, gifver 
etter bränning både vegetabililkt och minera- 
lilkc alkali fixum ; om frön af denna fås på dy- 
likt ftålle, tyckes alkali vegetabile deruti blif- 
va år ymnigare, men vid hafvet det minerali- 
(ka, p. (, v. e ), . 

Åmnena kringdelas til våxtens behof, 
bvarunder det öfverflödiga genom utdund- 
ning affondras. Bladen utdunfta roåd och i 
(ynnerhet från ofre fidan, hviiket genom på- 
(Iruken vernis kan finnas. Detta år otlaken 
h vårföre i brid på vatten dede förd vifsna. 
Saftiga fruckter gifva långt mindre ifrån fig, 
ja åfven blommor, ehuru deras yta ibland år 
(torre, ån på lika tyngd löf. Det tråaktiga 

tran- 


e ) Hr, du Hamel. 
Kring Ponnauer [alt- 
källa [kola växter ej gif- 


va kok/alt , utan Sal di - 
geftivum , enligt Hr, Hg» 
gens jorfbk. 


4i2 Om orters föda 


tranfpirerar ganlka litet: Succulente orter lika- 
ledes. F.n flor Solros fHelianthus annuus) af- 
förer i ofynlig ånga kring 60 lod på 12 timar 
otn dagen, men endafl 6 på torr daggfri natt: 
år åter natten fucktig fupa löfven 4 til 6 lod. 
Utdunftningen år i almåntiet i mon efter ortens 
flyrka, bladens mångd och fritt folfken. E~ 
huru vårman år flörre under fonder fåårdock 
tranlpiration mindre, ån i épenlufc, hvilken 
låttare erooftager och afFörer ångorne. Sam- 
las den ofyniiga röken fås kraapt annat, ån vat- 
ten, åtminflone fkall det fom årholles af Ikar- 
pa växter vara ofkyldigt, famt af Rosmarin 
luckdoft /). Den mångfaldiga luckt, lom ve- 
getabilier gifva, hålfl vid afton- fvalkan, för- 
bjuder dock at tro bara vatten afföndras: den 
fina fpiritus re£k>r kan nåpligen fångas, men 
vål ibland göras fynlig genom antåndning , 
fålom då et ijus natretid holles intil blommor- 
ne af Diélamnus albus, och til åfventyrs hår- 
flammar den bhckning, lom Indianlk krafle 
(Tropamlum minus) vifar g), från någon brån- 
bar dund. 

At f jelfva luften ingår i örters , få vål 
fom andra kroppars lammanfåtning, är åfven 
ganlka troligt. Uti luftomt rum kunna de 
icke bårga fig, och luftrören utmärka , at 
detta flytande åmne behöfves, åfven inom 
deras kroppar. Luftfyran ingår i flor mångd. 

At 


f) Hr.Guettzrd } Mem. 
de F Ac. 1149. Dr. Ha- 
les förf åkrar dock , at ge- 
mnt utdunflviiig famtadt 


vatten bar någon fmak a f 
örten och fbrr rutnar t ån 
rent. 


g) V \ Åcfjrl, q()2. 


och tilvåxf. 413 

At dagsljufetår nödigt, icke allenaft til orter- 
nas färgande, utan ock til deras trefnad, fin- 
nes nogfamt deraf , at de fom våxa i mörker 
biifvaganlka klene, hvite och genomlkinlige, 
ehuru föda, luft och varma ej tryta. Uti åt- 
tas dylike i folfken få de fin färg inom dyg- 
net, då imedlertid andre bredvid i famma om- 
ftåndigheter, allenaft med blått pappec ftång- 
de från ljufet, förblifva oåndrade b). 

206. Sjelfva fättet huru tilväxten fker ; om 
alla ortens delar ligga i fmått inom fröet och 
endaft behofva utvicklas, eller om hår vårke- 
ligen tilkomma nya, hvars åmne förut icke 
funnits, kan icke med fåkerhet afgoras. Det 
förra fer ej olikt ut, ehuru vår föreftållningsgåf- 
va dervid förlorar fig, men förmodeligen 
kan det lenare icke båtre begripas. Jag vill 
då icke uppeholla mig vid Ikål, fom ånnu in- 
gen ting vilst faftftålla, utan håldre belkrifva 
några omftåndigheter, fom förfarenheten vi- 
lar ols. 

Et frö må i jorden läggas huru det be- 
hagas, lå refer fig altid våxtåmnets fjålliga del 
upföre, och kan nu icke blifva rot, ehuru man 
framdeles kan få kronan dertil och roten at 
flå ut blad. 

Tråd och vaxter, fom vara flera år, til- 
taga både i långd och tjocklek. Så fnart vin- 
tern uphörer upftiger ymnigare foda , hvilkec 
gemenligen kallas fåfva. Man kan underden- 

na 


b) Hr. Bonnet bar \ detta ämne, 
g j or dt artiga förf åk zj 


414 Öm orters föda 

na tid genom hål , tom båras et ftycke in uti 
trå-fibrerna, tå en myckenhet laka eller utrin- 
nande faft. Vinftockar, björk, lönn, rn.fl. åro 
I fynnerhet for fin laka bekante. Palm -tråd 
ikall gifva lådan faft hela året, men hos an- 
dra uphorer det et ftycke inpå våren, dock 
åter börjar emot höften. 

En ny tråring dlkommer för hvart år. A t 
barken aflåtter den kan man fullkomligen öt- 
vertyga fig, om man genom förfiktigt tkurert 
öpning et ftycke tenn-löf inlägges lmellan ho- 
nom och det tråaktiga , ty det betåckes af den näft* 
kommande tråringen. Fårjen röjer det åtven, då 
den år olika, uti trädet manoculerar ,och det, 
iom ögat tages utaf. Men för hvar trå-ring 
formeras åfven en ny ring i barken , den år 
dock mycket tunnare. Defte 2 hvarf fitta för- 
fta året intil hvarandra, men på det följande 
komma 2 dylika imellan dem , o. f. v. Man 
kan med en filfvert å, fomftickes igenom med- 
let af barken , förtåkra fig om tanningen hår- 
af. Hittils år dock oatgjort, öm tråringen år 
et hårdnat hvart af barken , ny alftring eller 
utvickling i). Sifta meningen fynes den fan- 
nolikafte, ty bark och tråd hafva en helt o- 
lika tammantåtning: det fenare åger fpirale 
luftkårl, men ej den förra. Imedlertid fin- 
nes, at den genom tråfibrerne upfodrade taf- 
ten icke til någotdera år tjånlig förr, ån den 
medelft lång omgång blifvit beredd, och 
kommer at vandra ned igenom barken. Hvar 

rings 

i) Malpighi päftoddet j&rfta ocb Grew det andra* 


och tilvåxti 415 

rings tjocklek har intet fammanhang med vå- 
derflreken, utan flörre tilvåxt fvararemotde 
fidor,der flora rötter eller grenar finnas, 

Flerårige vaxter göra endaft fkott ifrån 
knoppar. Så fnart genom föda och varma 
bladen om våren utfpruckit fiones uti hvart 
löf-fåfle fal^) en knopp. Utur denna Ikjuter 
nafla år en ftjelk med blad och knoppar för 
följande år, o. f. v. Skåres en quift i tu efter 
hn axel, få mårkes tydeligen mittuti mårg, 
h vilken åt alla fidoquiftar och knoppar grenar 
fig. Således upkomma knoppar alleftådes der 
margen förmått trånga fig fram igenom de 
fvepen, fom omgifva honom. En knopp åc 
då at anfe, fom en ny ört i fmått, famt hvart 
års fkott , fom lika många orter af (amma art , 
fom den flora, ifrån hvars förfta års* fkott de 
endaft fkilja i anfende til flålle och underhöll, 
emedan det genom rot fick föda utur jorden, 
men defie utan rot af våxten de fitta uppå. 
Lökar åro icke annat ån knoppar imellanlöf- 
fåflena, fom hår flå quar och blifva köttak- 
tige. Ganfka få ettåriga våxter åro med knop- 
par förfedde, och de fom åga fådana flåppa 
dem , då de taga rot och gifva nya våxter. 
Fleråriga örter åro altid hårmed utrullade, 
ehuru de uti fomliga, befynnerligen indilka , 
icke hinna framtränga fig, utan man måflefö- 
ka dem inuti fjelfva barken. 

Efter h vart blad härvid fitt fåfle en knopp och 
all fkjutning fker ifrån knopparna, få hårrörer flåll* 
ningen af quiflarnesfåflenifrån bladens ordning, 
men deras böjningar åga merendels fin grund uti 

fucke 


4i 6 Öm örters 

fuckt eller dagsljulet , emot hvilka icke allenafå 
blad, utan ock fpådare quiflar efterHråfva vils 
Hållning, Bladens éfre fidah opdrages af varma, 
och den undre af fucktighet. Den forras glån» 
fande yta, och fammanlåttning, i fynnerhec 
af luftrör, torde ibland annat pålyfta atlkyd- 
da den lenare, hvars göromål, belynneriigen 
på tråd , tyckes vara , at utur luftkretfen lupa 
nödiga åmnen för våxten k). 

Når kalla årstiden nalkas blir födan knap- 
pare och tyckes förnemligaH användas på nya 
fkotten, hvarunder de fullvuxna och redan 
fiyfva löfvens fållen fmåningom lollas. Såle- 
des målle de flefle vaxter flåppa lina blad förr 
eller fenare, dock brbeholla fig i HrångaHe 
köld gröna några få, lotri åga barr eller gan- 
fka fmala löf. Om våren uplifvas återdelik- 
fora döda vegefabilier och år det belynneriigt, 
at torkat grås til någon del quicknar, lamt å- 
terfår fin grönfka. Jag har ock fedt dylikt på lof, 
fom ibland blifvit öfver vintern quarfntande, 
i lynnerhet på plommon-telningar: delle for- 
fallne blad hafva om våren blifvit helt frilke. 
Imellan Tropici år en Händig grönlka, dock 
omfas löfven , men gemenligen hvart tredje år. 

Molfar (Algae och Mulci) åro befynnerli- 
ge växtrikets invånare, fom blifvit inquarte- 
rade på klippor, flenar, fandhedar, tråds Ham- 
mar 


k) Se Hr. Bonnets 
artiga förf, ok härom. Han 
gjorde känftiga lof, hvars 
ofre hinna befiod af per- 


gament , och den undre af 
våf , fornt befant deras 
vanningar fke ungefärli- 
gen fom naturliga blads. 




fortplantning. 417 

mar, förnemligafi: dode, och andre ode plat- 
fer. De förtorkas och fe aldeles förlorade ut 
om fommaren, men quickna åter den tid då 
andre förfalla. I naturens husbollning tjäna 
de at famla jord-doft, at fkydda frön, at hin- 
dra uttorkning, m. m. h varigenom ofruktba- 
re platfer efter hand blifva mer och mer bördige, 

TREDJE CAPITLET, 

Om örters fortplantning. 

207. Vi hafva fedc huru flerårige växter 
oåndeligen fortfättas, om icke fjukdom eller 
ytre voldfamheter hårutinnan göra hinder. Et 
fkott i år har knoppar för det nåftkomman-» 
de , o. f. v. ; men hvaråfl en knopp gifver blom- 
ma, der uphörer all vidare förlängning. Såle» 
des , om alla löf-f äften på et tråd kunde fram- 
bringa blommor, fkuile efter naturens vanli- 
ga ordning all ytterligare tilvåxt uphöra. 

Mårg och et barkaktigt omgifvande fve- 
pe tyckas vara oomgångeliga delar för en ört. 
Den förra bidrager ingen ting til våxtens fö- 
dande , ty man fer tråd, hvaruti den nederft 
aldeles år borttorkad. Defs nytta år ofs obe- 
kant, men den tyckes på något fått fvara e- 
moc ryggbaftet uti djur- riket. Jag kallar alt, 
fom omgifver margen, barkaktigt . fvepe , ty 
ehuru det tråaktiga är fkilt ifrån det, fom e- 
genteligen kallas bark, har det likväl derifrån 
lin upkomft. Detta fvepe upfodrar och tilre- 
der nåringsfaften. 

Dd 


2:dra Banäet. 


I 


41 8 Om orters 

T anledning håraf kan man någorlunda 
fatta hvarföre quiitar, knoppar, löf, m. m. 
tom hyler någon del af mårg med behörigt 
tvepe, kunna flå rot och tilvaxa, då de kom- 
ma i jorden , eller genom* ympning , oculering, 
tkarfning, m. ro. mpaflas i andra flammar. L 
fenare håndelfen formeras en knöl iroellan 
(lammen och infatfen, hvilken blifvit anfedd 
fåtom et affondringsmedel (filtrum), atafhol- 
la vild och oduglig laft, men en vinflock, 
tom burit violetta drufvor, ympad med quift 
af hvita, drager ej allenafl: fjeif blåck, om 
han tåttes deruti, uran det går ock obehin- 
drat up genom knölen i ympquiften. Såle- 
des kan ej frucktens betkaffenhet hårledas från 
knölens åvårkan på faften, utan af ympqui- 
tlens egen förmåga. For öfrigt bör vid des- 
ta förrättningar tid våljas , då (åften år i tjän- 
lig rörelfe, tamt enliga åmnen utfökas, ty om 
quiftens art fodrar mycket mera eller mindre 
faft, än (lammens, om de fafva på tkiljakti- 
ga tider eller upfodra våtlkor af for olika lyn- 
r.e, gå bågge fnart förlorade och bibeholla fig 
fållan öfver et til tre år. Denna enlighet år 
ej förbunden med deras botanifka indelning. 
Vid mecanitka utöfningen år högtl angelå- 
git, at bägges inre bark ( liber ) paflas emot 
hvarandra , ty från defla delar utbryter en gry- 
nig genomtkinlig flem, tom efter hand mer 
tladgas, blir omlider en gemenläm liber, hvil- 
ken affåtter ny tråring. Ytre barken och det 
tråaktiga bidraga ej til föreningen. Det vo- 
re betynnerligt, om enligt almånt föregifvan- 



fortplantning. 41^ 

tlé , kårnar af ympad eller oculerad fruckt (kulle 
éifva våxcer af fiammens art. Mig Sr åfveri 
beråttadt , at apelquiftar ympade på Sål; (Sa- 
lix caprea) fiagit an och burit åplen, inen at 
af kårnarne åter århöllits Sålk Jag hopnas 
(nart af egen årfarenhet kunna få öfvertygel- 
fe i detta mål genom förfok, fom med all nö- 
dig acktfamhet blifvit artftålte. Margen ffråf- 
var beftåndigt upfore , famt utdrifver lof och 
qniftar. Roten hyfer lållan något deraf, utani 
defs kårna beffår af tråacktigt våfénde, och 
tyckes hafva benägenhet at utbreda fig i jor- 
den. Icke defs mindre kunna en del orter vå- 
xa upnedvånde, då kronan bli fver röt. Mon- 
ne icke margens ffråfvande nu utöfvas vid 
den andan, fom förr var i jorden , hvaraf ro- 
ten kan blifva krona och tvärtom ? 

Men utom de nåmda fortplantningsfått' 
ar et ånnu vänligare genom frö. De förra 
tyckas vara fors fattning af vaxt-lif (vita vege- 
tativa), meri det lenare defs början. Natureni 
brukar hårtil egna anftaker , fom kunna nåmnas 
för fortolantnings-delar ( partes fru£tificationis ) 
och beffå gemenligen af blom-blad (bractea), 
blomfoder (calix), krona (corollä), ftåndare 
(flamina; och fpira (piftillura). Det år icke' 
vårt föremål at nogare befkrifva defTa, utani 
änmårka allenaft, at en blommas oomgångeligä 
delar åro frö-mjöl (pollen), fom alffrasiftån- 
darenas knappar (anthera?), och märket ( ftig- 
rnaj, en del af fpiran, ' 

20g. De gamle hafva redan haft någori 
humm om örters kon och befrödning $ men det 
D d i år 


420 Om orters 

år forft uti fenare tider, fom denna fak blifvit 
fatt uti någorlunda dager /). At ftåndårena å- 
ro hannar, hvars frö -mjöl måfte göra f piran 
frucktfam, blifver onekeligt, om man veder- 
börligen öfvervagar , at hannar och honor på 
lamma tid framkomma; at de åga fådan ftåll- 
ning, fom til befrödning år nödig j at honor- 
ne gifva til groning odugliga Irön , om ban- 
narne i förtid bortlkåras f at alt fom hindrar 
befrödningen Ikadar frön, och tvärtom; med 
mångfaldiga flere omftåndigheter, fom lamman- 
ftåmma, at ådagalägga denna fanning m). 

Merendels finnas hannar och honor i fam- 
ma blomma, fomlige hafva dock lårlkilta han- 
och hon-blomfter, ja en del på fårlkilta fiånd. 

Hu- 


/) Hr. Ar, ocb R. v. 
Linné bar med mångfal- 
diga fkål be/lyrkt denna 
Jats , Jamt få bär, fom i 
alla andra Naturkännin- 
gens delar uptåndt en lam- 
pa , fom kan tjäna efter 


frömjölet vara kärl fy l- 
de med pulpa , ibvilken 
en viångd runda , genom- 
fkinliga ocb i alla orter 
omtrent lika flora gryn 
ligga , bvilka dä pollen 
f pricker pä de ihåliga bär. 


ver Iden, at tränga lig fom gemen hgen finnas pä 


fram uti naturens dål- 
dafle gommor, 

m) Se Hr. v. Linnés 
Am. Ac. i. f 327. Jämt 
hans af Peter sbur gifkaA- 
caåemien belöntafvar pä 
frågan om örters ibn rf 0. 
Enligt nyafie inicrofco - 
pifka objervationer fkall 


mår ket , upfupas \oeb fö- 
ras til fröämnena. Huf- 
vudcanalen nedbringar 
ock en flor hop , Härens 
gångar hafva fin si mellan 
ätfkiUig genien [kap ,bvil- 
ket i genom (kinltga fpi- 
ror fkall kunna urfhiljas. 
Se Pbil, Tr. q 6 y. 


fortplantning. 421 

Huru fjelfva| befrödningen fker år ånnu 
en hemlighet. At frömjölet icke kommer til 
fröämnena , utan at det vid märket af defs fuck- 
tighet fönderfpricker och utblåfer en fpånflig 
dunft (aura feminalis), år alt hvad våra ögon 
hittils kunnat upfnappa. Imedlertid, då man 
vet, at en orts inre delar opna fig uti blom- 
man, och likfom et yrfå blottas ifrån fina för- 
ra lindor , at barkens fvampartiga fvepe för- 
vandlas til blomfoder, barkringarna til kro- 
na, trådet til ftåndare och fjelfva märgen til 
frö ämnen, få fynes det troligt, at frömjölet, 
f å(om utdrag af barkvåfendet , föder den til 
frö-åmnen körnada märgen med barkartigt fve- 
pe, hvarmedelft de ifrån växten fkilde märg- 
partiklar kunna underhållas, och delfe åter a£ 
dem uplifvas, famt frambringa fullkomliga ör- 
ter. Detta blifver ånnu troligare, om man be- 
tracktar örtblanningar (plantce hybrids).' Man 
finner då, at olika arter genom inbördes be- 
blandeile kunna alftra nya växter, ja ibland lå- 
dana, fom federmera af egna frön fortplan- 
tas. Det fodras en vifs fortplantnings delar- 
nas ötverensflämmelfe , at fådan bebiandelfe 
må kunna gå förlig, och fom den år fållfynt, 
få åro ock dylika fofler rara. Men det, fom 
närmare hörer hit, år , at deras blad och ytre 
befkaffenhet gemeniigen liknar fadren, famt 
blomman eller det inre vålendet modren, hvar- 
igenom deras urfprång tyckes utpekas. Dyli- 
ka anledningar finnas i djur-riket , fom långre 
fram fkola omtalas ;A 

Dd 3 


n) Hr. v. Linné, Am. Ac. Fl. J. 1-16* 


209. 


422 Dm örters 

209. For g lantnings-delayvas utbrytning flq» 
tar tilvåxten och lägger grund fil nya örter j 
men när det Ikall <ke härrpref af ornftåndig- 
hecer. Fn ört, (om njuter öfvetflpdig näring, 
växer anienligt , rnen (k jo ter förnemligafl djei- 
kar och blad. Förlåttes den äter iiti tårfti- 
gaie orpfFåndigherer, få gjfver den blomma 
pch fruckt. Monne man häraf icke bar anled- 
ning til den flutfats, at blad pch blommor i 
fitt ämne åro af lika natur, och kunna efter 
ptprtgndigbeter inbördes förvandlas. An me- 
ra. Alla löf hafva uti fina fåften knoppar , 
hvilka hyia fmå ämnen til ftielkar, löf och 
knoppar för nåda år. Man kan vål icke med 
Ögonens riihjelp afgora för huru många påföl- 
jande år hår finnes förråd, i anfeende til de- 
larnas finhet i men då man pfyeryägar, at blad, 
blomblad, blomfoder, krona, flåndare och 
Ipira (itta inom hvarandra, liknande en före-» 
nad och fimtidig utbrytning affiere års knop- 
par; at alla upråknade fortpiantnings-delar ge- 
nom ymnigare rillopp af näringsfaft kunna vär- 
keligen förvandlas til blad, m. m. 0), lå tyc- 
kas fortplantmngs-delarne vara en förtidig ut- 
fprickning af knopparne, nemligen blombla- 
den af dem, fono efter x ; blomfodret af dem, 
fom eher 2 ; kronan af dern, fom efter 3 ; ftån- 
darena 3f dem, lom efter 4; och fpiran af 
dem, (om efter 5 år Ikolat biifva löf. At fö- 
dans måogd har del uri denna förvandlingar 
ej otroligt, men på livad lått, och om den 

ut- 


9) Hr. y. Linné t?,/?,/, pf. 36 p 


fortplantning. 423 

uträttar alt, vet man icke ånnnu. Det fynes 
1 dock obegripeligt, at brift på nåring enfamt 
: fkall i förtid kunna utdrifva på en gång fle- 
: ra års knopp-åmnen. 

Rörande en del frön , fom ligga inom hår- 
■ da kårnar, fåfom i plommon, nötter, m. fl. 
bör märkas, at de finnas i en omvånd ftåll- 
ning. Roftellum vandes hos de flåfla emot 
ftjelken, fom burit fruckten, men hos denåm- 
da år lilla örtens rot «, om a utmärker an- 
dan, fom ftjelken varit fåftad vid (fig. 45). 
Om mofTarnes frö år redan talt, men under- 
ligafte af alla åro vål fvamparnes, om debe- 
ftå af djur, fom en de! nyare förfåkra p). 

210. Växternas förökning går ga n fira långt. 
Et enda ftånd tobak kan gifva 40320 frö , 
hvilka om de alla grodde, och vore lika bör- 
dige, andra året fkulle frambringa et antal, 
fom utryckes genom quadraten af 40320. 
Tredje årets frucktfamhet finnes genom cu« 
bering af famma tal, o. f. v. uti dylik 
geometrifk progreflion. Efter denna rak- 
ning fkulle på 4 år af et enda frö framfkaffas 
2642908293365760000. Andra örter alftravål 
icke alla en fådan mångd, men lå är det ic- 
D d4 ke 


p) Baron Miinchhau-’ 
fen trodde dem for fl va- 
ra ät [kild a djur , jomje- 
dan fälie flg tilfamman 
och utgjorde fvampfrö , 1 
men Hr. Ellis har med 
häfta microfcoper. junnit 


i Jvampars infuflon en o» 
raknelig fvärm djur , fom 
Jätta frön i rörel fe , utan 
at fjelfve vara /ynlige, in- 
nan de fortärt en hop af 
dem ocb hunnit fullvåxa. 
Se Phil, Jr. 1769. 


424 Om orters 

ke fållfynt at tråffa dem , (om gifva i , 2 , ja 
flere tufende. 

En 12 års gammal alm åger ofta til 500000 
frö. Hvad blir icke deraf tor anfenligt an- 
tal på några år? Sått at detta tråd endaft ha- 
de 100000 knoppar, famt at hvart års-lkott 
alienaft byfte 5, få upkommer ju genom den- 
na vag på 1 år 500000 likfom nya orter. De 
fleffe tråd framtränga knoppar på många Hål- 
len , utom dem lom vårtiden fitta i lötf atle- 
na. De tåla fåledes klippning, ja hela kronan 
kan ibland aftkåras, h varefter ymniga nya Ikott 
utbryta. Tall, Daphne mezereum, med åtlkil- 
lige flere, fkjuta dock endaff från topparne, 
få at om de på en gång afbrytas, kunna der- 
på aldrig löf vidare våxa. 

Lågges hårtil hvad fom genom krypande 
rotter, m. m. upkommer, lå faller man i för- 
undran öfver Floras rikedom, fora Botanici 
hittils förenat under omtrent 1500 genera och 
20000 fpecies. Ibland defla åro föråndringar- 
ne obelkrifvelige: uti ftorlek, från de högfta 
Tulipantråd (Liriodendra) til de för blotta o- 
gonen olynlige confervas: uti fågring, från 
den guldprickada Amaryllis, Gloriofa fuperba, 
Caétus grandiflorus, m. fl. til de oanfenligafle 
(vampar: i frodighet, från de feta Catli och 
Mefambryantherna til de torre Lichenes: i 
prackt, från filfverfkogarne vid G. H. udden 
af Protea argentea til de grå och mörka Mu- 
fci: uti luckt, ifrån Ceylons kanel-parkér, J&- 
gyptens Nyffhantes, fodra Europas lundar af 
Cicrootråd och med Rolmarin beklådde bac- 
kar. 


fortplantning. 425 

kar, Americas Plumieria pudica, m. m. til de 
ffinkande Gerania, Vulvarite och Afftea cimi- 
cifuga: i fmak , från det fota fockret, de an- 
genåmafte drufvor, Pifang och Karatas, til de 
fura Tranbåren (Vaccinium Oxycoccus), den 
båfka Myrrhan och det fkarpa Capficum. 

Djuren göra ärligen grufveligt nederlag, 
få at, om naturen icke tagit tilråckeliga utvä- 
gar, fkuile fnart undergång vara forhanden. 
Men en del förfvara fin fruckt med taggar tils 
den mognat, föm den läckra Karatas, ochäf- 
ven under det djuren förftöra , få plantera de 
ofta tillika. Foglarne åta up båren , men kår- 
narne gå ofkadde ifrån dem och med tjänlig 
gödfel. Under fruckters förtärande fpillas frö 
och kringfpridas, o. f. v. På det, at icke en 
växt må enfam intaga marken, få år flikfking- 
ring nödig, hvilken defsutom underhjelpes 
derigenom, at en del frön åro förfedde med 
dun eller likfom vingar, och kunna fåledes 
föras af vader; fomlige fröhus åro få fpån- 
Slige, at de vid förderfprickningen kafta frön 
vida omkring ; andre faftna vid djur medelft 
fina hakar, o. f v. 

2 11. Växter åro ock fina Jjukdomar undiV’ 
kaflade. Öfverflödig, för liten eller otjeånlig 
föda lägger grund til flere fådana. Sträng lång- 
fam hetta utan fucktighet gör, at de förtvi- 
na, fom ej gå djupt med rötterne, men Mos- 
farne kunna dock af folen flere gånger likfom 
D d 5 för- 

p)Hjraf har det T ur dus fihunet ipfi 

keligu ordf pr åket kom- j malfim caeat. 


426 Om oters 

förbränna* och åter quickna af våta, (amt (å- 
ledes med något fkål kaiias Plantas anallatic* 
eller refurgentes q). Hård vinter (kadar tråd, 
ja fpråcker dem, om koiden kommer häftigt, 
då kårien åro fulle med muft, men gemen- 
ligen tiifogas måfta (kadan af froft orn vå- 
ren, ledan b i da och kiara dagar fatt (afcen i 
rörelfe. Blåft och orkaner dels afbryta, dels 
aldeles uprycka; nåftig nederbörd af Iköljer ftun- 
dom jorden, at rotterne blottas : röta angriper of- 
ta kårna,quiftar, m m.: ftenar, (om ligga i vågen 
hindra utbredning i jorden : parafitifke örter ut* 
fuga dem de fåfta (ig på , höga grannar bore(ky m - 
ma folen, lägre dela födan, o. C v. Lågges 
hårtil, at Båfvern, Haren, m. fl. af(kala bar* 
ken;at Larver och fullkomlige infe&er förtåra 
blad , knoppar och (kott, då de båft behöfvas; 
atfjelfva rotterne angripas, ja ibland ftammar- 
negenombåras; famt at frön upletas af mång- 
faldiga djur til underhöll, få kan man någor- 
lunda få begrep om de åkommor växtriket år 
underkaftadt, af hvilka deras byggnad antin- 
gen fmåningom fördårfvas, eller i haft göres 
ofkicklig at hoilas vid lif. Svamparne (Fungi) 
våxa häftigt up, men förgå ock lika fort, of- 
ta på få timar. De hårda och fafta tråd vin- 
r.a lenare mognad, men ftå åfven långre emot, 
doch måfte, om ej af förut upråknade tilfål- 

lig. 

q) Mafci uti Burferi \ fiatica hiericbuntri). Se uti 
herbarium (ifS>A quJi bm ! Mcm. de /’ Ac. de Ber- 
ännu i vatten , åfven Jom \ un for 17-1 Hr. Gle* 
lAs-a de Jericho {Ana- ' dicfchs af handling. 


fortplantning. 427 

jlgheter, åtminftone af ålderdom fluteligen 
förgås. Som en tråring fåtter fig kring ftam* 
men for hvart år, få vifar ock deras antal 
åldern, fom ibland, men fallan , (tiger til 3, 
4 eller fiere xoo-tal, men hvarderas tjocklek 
Utmärker nåringens ymnighet och ej vintrens 
(frångbet. Hufvudgrenarne åro ej altid lika 
gamle, men dels åldre ju djupare de finnas 
rotade inuti trädet : fmå fidoquiflar åro natur- 
ligtvis alt yngre, ju långre från (tammen, en- 
ligt hvad förut anfört år r). 

Når et tråd utdödt lyftar tjålan rötterne 
ptur jorden, moflar fåfta fig derpä, fomun- 
derholla nödig fucktighet at påfkynda förrut- 
nelfe, Cerambyces och fiere infeöter låggaderuti 
ågg, larver göra deruti mångfaldiga gångar och 
Hackfpikar (Fici) hugga fonder ytan, för at ut- 
draga defle invånare. Med få ord: naturen 
har fiere bet : ånter, fom komma 1 röreKe för 
at rånla (kådeplatfen från fltke aflkråden. 

Når flyLktigafte delarne fö flugit, de up- 
löfligafte utlakats, eller de famfålt genom gås- 
ning förvandlats, blir fluteligen en los jord 
quar, (ömkallas mylla , hvilken utom det jord- 
aktiga ånnu långe plågar hoila någon fetma och 
något fsltartigt uti (ig, hvar en efter (in olika 
natur. Det år tilförne nåmnt, at vegetabilier i 
glmånhet bafva (kiljakdg (ammanfåtning från 
djuren, dock år detta ej utan alt undantag fant. 
Kalk förenad med urin-(yra finnes i djurens 
hen, horn, tånder och öfrige hårda delar, men 


r) §. so6. 



428 Om orters fortplantning. 

fådant falt råkas åfVen i fomliga vaxter r). 
Hvete hyfer utom det mjöiiga (materia a- 
mylacea ) et annat åmne , fom rutnar och i 
eld forholler fig aldeles fom djurilke delar: 
det uplöfes ej i kokande vatten, utan hård- 
nar och blir genomfkinligt, farat liknar 
nog partes fibrola* i bloden. I jordpåron 
inneholles utom det mjöliga likaledes något 
animalifkt våfende. Hår finnes fåledes en för- 
eningslånk bagge rikena imellan, h vilka för 
öfrigc i åtfkilliga omllåndigheter vifa en mår- 
kelig enlighet. Våtfkor, fora röras i beftåmda 
kårlj körtlar fom utfila egna fafter; utdun- 
ftande och fupande rör; kön och fortplant- 
ningsdelar, fom ej utbryta eller brukas förr , ån 
vid vifs mognad; tilvåxt, fom fortafl (ker i 
början, och då måft i långd i krafternes afty- 
nande förft vid extremiteterne, m. m. vitnar 
i älmånhet om en ffor ötverensftåmmelfé , 
hvilken blifver ån flörre, då viflå djur jåmn- 
föras med vida örter, fom af det följande kan 
inhåmtas. Sjelfva utvårtes fkapnadenkan ock 
ibland bedraga, fom Ophrys infeöUfera, med 
fiere intyga. 

FJERDE CAPITLET, 

Om djur i almanhet . 

212. Man kan utan fvårighet fkilja de 
flefta djur ifrån vaxter , men grånfen de(Ta ri- 
ken imellan år fvfsr at finna. Alla organifka 
kroppar utgöra en ouphörlig kedja, uti hvil- 
ken 


s) jf. r ( x - 


Om djur i almånhet. 429 

ken 2 lånkar, iom åro til något afflånd ifrån 
hvar andra låtteligen kunna kannas åtfkils, men 
ju närmare de komma ihop, ju mer liknade 
hvarandra, och 2 nåflgrånfände gifva inga cy- 
deliga fkiljomårken. Således, om hela natu- 
rens faromanhang någon gång ikulle fullkom- 
ligen blifva uptåckt , vore alt fyftem och all 
indelning omöjlig for månniikor. 

Kåniel och fjelfviliiga rörelfer {kilja deef- 
ter vårt tånkfått fullkomligare djuren ifrån ör- 
ter, men man råknar ock til djurriket en del 
fådana kroppar, fbm vifa föga mera teken til 
kånfla och rörelfer, ån våxterna. De emot 
grånfen flående djur likna våxterna i fkapnad, 
fortplantning, m. m. Hvar knopp och hvar 
blomma kan anles fåfom en egen ört, fåle- 
des år flörfta delen af ört-riket en famman- 
fåttningaf flera vaxter, fom åga näring från ge- 
roenfam rot. De i visft afieende eoklafte djuren 
åropå famma fått befkaffade, gemenligen åro 
flera förenade. Binnike-mail<en (Trenia)ochDjur- 
våxter (Zoophyta) åro håruppå tydeliga prof. 

213. Et djurs känfel och rörelier åga fin 
grund uti nerverna, h vilka uprinna ifrån et 
ganfka löfl våfende, fom fvarar emot mårgen 
hos våxterna, famt efter fit låge blifvic fkiltu- 
ti hjerna (cerebrun) och lilla hjernan (cerebel- 
lum), hvilkas undre utfkott förenade utgöra 
aflånga mårgen (medulla oblongata), hvaraf 
ryggbaflet (medulla fpinalis) år fortfåttning. 
Hvar nerv liknar en knippa af mångfaldiga, 
fina och parallela tråar, inneflutne inom ge- 
noenfanat fvepe. Hårom förviffas vi någorlun- 


430 Öm djur 

da genom deras åfkådande , men om hvar trå 
' år ihålig , fom af hjernans pipuga våfende vill 
flutas? Öra uti dem en få kallad nerv-laftrö- 
res, famticke allenad: til fjålen öfverförer kum 
fkap om utvårces kroppars åvårkan , utan ock 
(åtter viljans möjliga beflut i Vårkflailighet ? 
Eller om de åro altigenom tåte? m, m. det 
har ånnu icke med (åkerhet kunnat afgöras. 
Åt nerverne åro kånflans vårktyg intygas ge- 
nom tilbindningar j ty deras nedom varande 
delar förlora härigenom all kåofla* men (åt* 
tet, huru defie bibringa fjålen emot intryckeri 
fvarande begrep, år och torde långe förblifva 
en hemlighet. 

Vida nerver åro* förmodeligen genom 
någon egen byggnad, tjenliga at märka fåda- 
na en(kilta förändringar, för hvilka alla an- 
dra åro kåndolöfa. Sådana befynnerliga. kån- 
flor kallas ytre finnen, och veta vi icke af 
mer ån $ dylika. Det år ock för ofs omöje- 
ligt, at om nere göra ofs vederbörliga begrep, 
ån dem vi (|dfve åga, eller åtminftone nagori 
tid ågt, ty en (om från födflen varit blind, kan 
aldrig rått fatta hvad (ynen Vil fåga, o. f v. 

Allmån kånfel (tadus) kallas det ytre (in- 
ne, hvarigenom vinnes begrep om allehanda 
vidrörande kroppars yta och (kapnad. Det har 
hos månnilkan och flere djur fit (åte ftrax un- 
der ytterfla huden, h varmed ytåndarna af mång- 
falldiga nerver åro öfverklådde , i fynnerhet 
på fingrarna , (om defsutom genom antal och 
böjlighet aro de tjänliga (fe vårktyg, til när- 
varande ändamål. Månniikan tyckes åga' 

det- 


i alraånhef. 431 

detta finne i ftörfta fullkomligber, och år det 
angelågit for at råtta föreftåliningarne, foni 
en del af de öfrige bibringa. Hvad förän- 
dringar det undergår hos allehanda olika 
djur, famt om Mafkarne (vermes) hafva nå- 
got annat, eller om deras kånn*ftrångar( ten- 
tacula) åro vårktyg til något ols berötvat fin- 
ne, år aldeles obekant. Foglar, fifkar, yrfä, 
ormar och några andra djur tyckas dermed 
icke vara begåfvade, eller åtminftone i gan- 
!fl<a ringa grad. 

Smaken (gnftus) har fit fåte på tungan, 
hvaråft nervernes ytåndar hafva en egen och 
tåfslik fkapnad. På dem vårka i fynerhet falt- 
larriga och uplöfliga åmnen , ehuru troligen 
frraken åfven på något fått förändras efter all- 
männa kånflan. Månnifkan fynes ock håråga 
föietråde framför andra djur. 

Uti nåfan finnas nerver af den befkaffen- 
het, at en del af de i luften (immande partiklar 
derigenom kunna mårkas. ])edjur,fom måfl 
hafva finarelukt (olfactus) af nöden åro hårtil ge- 
nom vårktygens (torre fullkomlighet utruftade. 
Fyrfotade tyckas i almånhet aga denna kånfla i 
ihogre grad, ån andra djur. En Korp(corvus corax) 
kånner (tank på långt holl, men han hjelpes til- 
;lika mycket af fm fyn, och öfvertråfFas för öf- 
rigt vida af hundar , råfvar , m. fl. En del foglar 
ihafva aldeles flutna nåsborar. Mafkarne torde 
vara detta finne aldeles beröfvade , kanfke ock 
en hop fifkar. Hvartil Infe<flers rörliga horn (an- 
tennas) tjena vet man icke med fåkerhec, men 
ijag har ofta fedt, at ichneumon jaculator in* 



432 Om djur 

ftuckit fina i gamla mafkhål på tråvåggar, famt 
derigenom ftrax urfkilt , om Spbexfigulusder 
lagt ågg, ehuru det legat nog längre in, ån 
at det med defs korta antenner kunnat rac- 
kas, och i anledning af dylika ron holler jag 
tils vidare förtroligt, at de åro lucktvårktyg. 

Horfeln (auditus) bibringar de dalringar, 
fom luftens partiklar blifvit författe uti. Ae 
luftvågorne genom hör-gången ftöta på trumm- 
hinnan; at bårunder medelft hörfelbenen och 

1 fynnerhet flegbygeln , fom år häftad vid af- 
iånga fönftrets hinna, luftpartiklarnes fvång- 
ningar fortplantas inuti förmaket, famt vidare 
in uti fnåckans ena gång; at den i trumman 
inneflutna och i rorelfe fatta luft anflöter på 
runda fönftrets hinna, fom tilftuter andra fnåc- 
kans gång: alt detta vet man Ike , men på 
hvad fatt mangfalldiga toner tillika redigt, och 
utan blanning, kunna fortplantas genom fam- 
ma luft, famt åtlkilde höras, det år ånnu Ic- 
ke fullt utredt. Når gula och blå ftrålar an- 
falla på famma ftålle af ögonnåtet fe vi icke 

2 fårgor , utan en fammanfatt, nemligen grönt. 
Hvatföre tilgår icke i luften och örat pä fam- 
ma fått? Om luftens partiklar åro af olika ftor- 
lek, och föijakteligen af fkiljaktig fpånftighet, få 
kunna flere toner utan blanning fortfåttas til ö* 
rat, ty om färnrna ftrång fpånnes af lika tyngd, 
men längden minlkas til hälften , få finnes den fe- 
dan ftåmd en oétav högre, ån förut, det år, gör 
dubbelt flere vibrationer på lika tid : tagas lång- 
derne få , at fvångningarne biif va fom i s til 
16, upkomtner fecunda, af famtidiga antal fom 

5 


i älmånhéti 433 

$ til 6 Tertia minor, af 3 til 4 Quaftä, 3 
til 3 Quinta, 5 til 8 Sexta minor och af 5 til 
2 Septiroa minor: alle horande til Ptolemaei 
genus diatonicum. Men et dylikt medium af 
olika fpånftiga partiklar kan nåpligen beftå, e- 
medan de kraftigare fnart måfte fåtta fig i jämn- 
vikt med de andre genom utvidgning} det 
behöfves ej eller, om en partikel, fom fåde 
ftöt af någonljudande kropp, bibringar denna 
åt fin nårmafte granne, återtager fin fkapnad 
och blifver i hvila tils den å nyo rubbas t), 
Således år den fkickelig at fora allehanda vi- 
brationer, allenaft de icke komma tätare, ån 
at den imellan hinner återvinna fitt förra Ikick. 
Hvad fenlation i örat vidkommer lå år den 
faken ån mörkare. Årfarenheten lårer, at då 
en ftrång fvånger uti et rum, börja åfven af 
fig fjelfve alla andra, fom med honom kun- 
na göra öfverensftåmmande fvå ngningär. Om 
då de tvårftrimmor, fom finnas på fnåckans 
Ikiljo-vågg flamina triangularis), åro lika mån- 
ga nerv-ftrångar, hvilka i följe af fin olika 
längd, h vardera röras allenaft af deremot pas- 
fande vågor u) y få vore förloppet begripeligt. 
Det år dock fant, at nåmda fkiljovågg år til 
fiérre delen benartig, men den kunde vara 
med nerver beklådd. Monne icke de, fom tje- 
na til hörfel, kunna vara fpånftige, ehuru al- 
la andra icke voro det? H vart finne måfte haf- 
Va en afpaflad och egen befkafFenhet, k efter' 

Ée de 

t) Hr. Euler, öpufc. I i Mem. de t Ae.de Paris 

u) Se Hr, Mairans af b, j 77 37. 

2: dr a Band, 


434 Om djur 

de kroppars natur, fom fkola kannas. Öro- 
nens byggnad år hos djuren olika. Somligo 
bafva 2 trum-hinnor, fom ödlorna. Hos 
foglar felas hör fel benen, dock tyckas de åga 
detta finne fullkomligare, ån alla andra. Ör- 
marne bafva inga ytre liknelfer til öron, ty 
de åro af mufklar och fett betåckte. Cecilia 
vilar liten trumhinna för fynglas och 2 hö rfel- 
ben, men inga inre gångar: på andra felas 
trumhinna och canales lemicirculares, dock 
finnas 2hörfelben. Vatten-Salamandra ochRåc- 
kan (Raja) åga canales femicirculares, men in- 
ga hörfelben x). Som ljudet vål fortplantas 
genom vatten, åfven då det år luftfritt, få 
ar ock ingen anledning, at af omgifvande me- 
dels natur neka filkarne hörfel y), hvilkas ö- 
ron defsutom Anatomien nyligen uptåckt z). 

Foglars, amphibiers och fifkars öron åga 
ingen aurieula, hvilken andra djur betjåna Hg 
af 7 at uti vifs Hållning på det nogafte upfån- 
ga ljudet med. Yrfå och mafkar fynas vara 
aldeles döfve. 

Synen (vifus) förråttas medelfl: ögonen. 
LjusHrålarne inkomma genom ögnahålet (pu- 
pilla), famt medelft brytning , befynnerligen i 
horn hinnan (cornea transparens) och cryftall- 
våtfkan (humor cryHallinus), få famlas, at de 
flxålar, fom ifrån én och famma puncl ankom- 
ma, åter på en punet af ögnenåtet (retina) för- 
enas. 


x ) Hr. GeofFroy , 
Mem. des Sgav. Etr. 
Tom. II. f. 16 4 -18 3. 
y) Hr. Nollet, Mem. 


de ! Mc. 1743. 

z) Ht. Camper, Att. 
Hartlem t. 


i almånhet. 435 

enas. Härigenom händer, at kringvarande 
kroppar upmålas på botten af ögat, och kån- 
feln af deila bilder år det, fom man kallar 
fyn. Målningarne åro upnedvånda , men e- 
medan de undérfta delar af bilderne härröra 
af ofverfta ftrålarne, få doma vi ock af in- 
tryckens kola, at de genom dem afbildade 
pu nöter åro öfverft. 

Utom Sepia, Iglarne a), och kanlke nå- 
gra få andra, åro alla malkar utan ögon. In- 
feöterna åter hafva måftadelen flere ån 2. En 
fpindel åger 8, åfven få lkorpion, Pha- 
langium 4, o. f. v.; men de flefte hafva tu- 
fendetals, gemenligen förenade i 2 klumpar. 
Man har räknat på en fluga 16000, på en 
Scarabaeus 6362 b), ja på en enda fjåril 34650 
ögon c ) Antal och Hållning årlåtter hos dem 
oförmögenhet&n , at kunna röra ögonen. Fi- 
fkarna hafva i fina ögon ingen vattenfaft (hu- 
mor aqueusj; men cferemot år deras cryftali 
våtlka (lens cryftallina) ncåftan klotrund. Fog- 
E e 2 larne 


a) Se min af handling 
om Iglar i F, Ac. H. 
HSJ- 

v) Leuvenhoek, Are. 
Naturee . 

c) Obferv.fur les yeux 
des in/ecies parMr.Vuget. 
Man kan förviffa [ig , at 
de vårkeligen åro ögon , 
om hornhinnan tned veder- 
1 bör lig acktfambet af [kil- 


jes och renas , ty når den 
Jättes vid brånnpnnSlen 
af et microfcop, kan man 
genom denna tilftållning 
fe hvart objeQ få mångfal- 
digt , fom ögonens avtal 
år. En foldat föreflåUer 
hel krigshär , men af 
min fl a py [lingar ; et ljus 
en oförliknelig illumina « 
tion , 0. /. v. 


43^ Oro djur 

larne hafva den ypperfta fyn. En Sparfhök 
fer en lårka på 20 gånger långre holl , ån en 
månnifka , och en GJada vid den högd, at hon 
icke fynes, fkiljer redigt de min/la kyklingar 
på jordytan. Ugglan och flere nattfoglar haf- 
va få fin kånfel på ögonnåtet, at de ej för- 
draga dagsljufet, men fe ganfka vål 1 mörker. 
Vanligen blifver en af dagsljufet uplyfl kropp 
för månnifko ögonofynlig, når afftåndet hin- 
ner til 243 6 gånger diameterns långd. 

Våra grånfor tillåta icke, at nogare utfö- 
ra den fkilnad, fom man hunnit utröna imel- 
lan djurens finnen. Vårktygen åro hos alla 
inrättade efter deras hushollning, få af genom 
de 2 förfta kan inbåmtas nödig kunfkap om 
vidrörande kroppar, om mer och mer af- 
lågfna genom de 3 öfrjge, fämtfåledes upfö- 
kas, hvad fom behöfves, och fruktansvärda 
omffåndigheter undvikas. 

214. Djurens rhelfer åro antingen fjelf- 
villige, fom efter behag anftållas, eller fåda- 
ne,lom icke åro viljan ondergifne, och kun- 
na kallas lifaktige, emedan de til lifvetsbibe- 
hollande åro nödige. Mufklarne åro vårktygen, 
hvarigenom alt lådant utföres, men de måfte 
af nerverna retas , at draga ihop fig, h var un- 
der åtfkillige rörelfer förråttas, på famma fått, 
fom med håfftånger. Jag vil endafl nåmna 
et prof af hvardera flaget. Då mufklarne A n- 
cornei utftråcka armen iker det genom en håf- 
ftång, hvars underlag år imellan kraften k och 
laffen t, (fig. 46); når Tibialis anticus och Pe- 
ronaeus draga up fotbladet år kraften imel- 


i almånhet. 437 

i lan (fig. 47), och når Gaftrocnemii fåmt So- 
i laris lyfta benet up på tå, laften(fig. 48). Mufk- 
I larne vårka med flor häftighet och förunder- 
lig ftyrka, få at några få åro i ftånd, ac håf- 
va mycket ftörre tyngder, ån hela kroppen. 
At i hvar håndelfe beråkna kraften måfte la- 
ften och alla motftånden bringas til tyngande 
punkter, det fafta ftod , fom rdrelien kråf- 
ver, noga utmärkas, famt tillika mufculera vär- 
kans direftion. På fådant fått befinnes til arm- 
bågens blotta bojande fodras ofver 100 fkåb 
punds kraft. Medelft mufkeln Mafleter för« 
mår en hund krofta de hårdafte ben, hvartil 
100 lispunds tyngd ofta år otilråckelig; men 
oacktad fådan ftyrka, år den dock knapt of- 
ver af hela kraften, fom användes. De 
värka ganfka fnedt, fäftas helt när til under- 
lagen, lltta på rörliga ftållen, m. ru. fom alt 
gör ganfka ftor förluft på kraft, dock har 
Skaparen härigenom f parat rum» vunnit ftör- 
re och fnåliare rörelfer , m. m. Djurs kroppar 
åro famlingar af mångfaldiga machiner, hvil- 
ka , om de blifvit inrättade efter våra byggmå- 
ftare reglor, fom förnåmiigaft fyfta på Kraftens 
befparing, hade utgjordt ofantliga maftor. Til 
djurilkt lif fodras defsutom anfenligt förråd af 
kraft, denna har fåledes tillika af den Alvife 
Måftaren anvåndts til rorelfernes utförande 
med vinnande af det helas ftörre fullkomlig- 
het. Når mulklarne vårka kan utvårfes icke 
märkas på dem annat, ån at de draga ihop 
fig både i långd och diameter d)> fämthård- 
E e 3 na: 

d) Dr, Glisfon böli (in arm i vatten och fant 


438 Om djur 

na : om de blekna eller rodna i ytan år ei af- 
gjordt. Sjelfva grundorfaken år ånnu en gåta, 
löm man dock bittils med åtfkilliga gifsningar 
fokt uplofa. Somlige hafvabärtil anvåndt lifs* 
andarne (tpiritus animales), andre blodet, an- 
tingen enfamt eller riliika med dc förra. Om 
fjelfva fåttet åro tankarne ån mer fkilde. Ut- 
tömning, och i lynrterhet ifyllning af nerver, 
nes eller mufklarnes karl, yrkas af de flefle, 
h varigenom nödig förkortning tros dce, antin- 
gen medelft famma mecanifinus, fom vårkar 
på rep, då de fucktas e), eller enligt mufk- 
larnes fammanfåtning af oåndeligen fina blå- 
for, hvilka hafvamed hvarandra gemenfkap /}. 
Man vet bågge defie inrättningar vara i ftånd, 
at lyfta ofantliga maflor. Ånnu i dag vifas 
floder både i Conflantinopel och Rom, til- 
h vilkas upråttande man måflvåtatroflarne, och 
quarnflenar hafva blifvit lyftade genom blott 
inblålning i flere vederbörligen fammanbund- 
ne blåfor. En del anfe mufklarfåfom famlin- 

gar 


be fl ån digt , at ytan föll, 
då mufklarne voro i a- 
Slion. 

e) Bertier holler llo- 
dens vårkan på de vrid- 
na mufklarnes fibrer for 
råtta orfaken til deras 
aElion , bvilket ban vied 
fynnerlig konft utfört t 
Phyftaue des corps am- 
mes. Han påflår , at om 


en mufkel rått in j i de- 
ras bli f ver et oåndeligen 
fint rete vajculare fy n ligt, 
be flående af nerver , blod- 
och vatten-kåril : våt- 
fkan [kall gå i f pir al 
' kring fibrer ne, 

f) Hr, Sen a c bar med 
all möjlig flyr ka fokt gö- 
ra denna mening tro- 
lig. 


i almånhet. 439 

gar af aflånga fmå rum flocula), famt yrka til- 
lika, at i nervfaften finnes fyra och i bloden 
något alkalifkt, hvilka då de i blåforne råkas* 
upvåcka fråfning, fom utfpånner och gör dem 
runda, hvaraf åfven föreningen fådt heraco* 
pula explofiva g ). Andre hafva inbillat fig , 

at nerv-faften har få ftark attraflion til villa 
delar af blodet, at decompoficion fker, då 
de råkas, och en fpånfiig luft blifver lös h ). 
Men defié och flere meningar antaga dels an- 
nan kårlens byggnad, eller natur af våtfkorne, 
ån de åga, dels förklara de icke rörelfernes 
färdighet, ej eller deras fortfåtning ibland fle- 
re timar, fedan hjernan blifvit borttagen, famt 
i hjertat efter defs afföndring från kroppen i). 
Den af Kongl. Vet. Academien i Berlin för 
år 1753 belönta hypothefen år följande. Ner- 
verne åro medlare imellaa hjernan ,och mufk- 
larne, ty då de rått bindas eller affkåras blif- 
va de fiftnemda fnart kraftlöfa. Det famma 
hånder med mufklarnes tilhörande pulsådror. 
De förra hafva fin förmåga af lifsandarne , 
fom utgöra det aldrafinaffe åmne, hvilket ut- 
ifrån kommer in i kroppen och föres i lym- 
pha nervalis. Hvar fibra mufcalaris beflår af 
oåndeligen fina hopvridna tråar och bar inu- 
ti en i mångfaldiga fmå rum delt canal,h vil- 
ken, åfven 10m alla nerver, år fyld med lifs- 
andar och deras vehiculum. Så fnart nu vil- 

E e 4 jan 


g) Willis, Duncan. 
b) Keil, Noguez. 
i) Exempel harpa fin 


nas hos Woodward,Chi- 
rac, v©n Haller, mtd 
flere. 


440 Om djur 

jan befaller någon rorefte likfom utfpånnas Hfs- 
andarneåtfin befiåmda led och bringa behöriga 
inuiklar til hopdragning genom flik utvidgning, 
men hvar partikel behöfver ej rubbas få långt 
fom hela fin diameter , ty då fkulle hvar fiber 
blifva dubbelt tjockare, ån förut. Pulsådrorne 
aflöndraen med lympha ner valis nog enlig, men 
grofvare faft, fom underhjelper värkan; denna 
finnes ymnigt hos de ofkåliga djuren, hviika 
deremot hafva föga af de fina fpiritus anima- 
Jes k). Mycket år emot föregående fatfer le* 
dermera anfört, men jag har redan för lån- 
ge uppehollit mig vid gilsningar. 

Alla Ijelf villiga rörelfér , fälom gå, hop* 
pa, fpringa , klifva, flyga, fimma, krypa, m, 
m. åro mångfaldiga förändringar underkaftade, 
Någre fa utom månnifkan gå upråtte på 2 fot- 
ter, fåfom Simia fatyrus, Mus jaeulus, m, fl. 
hvartil fodras en fynnerlig vana, atholla krop- 
pens centrum gravitatis inom villa grånfor af 
bafis, Andre fyrfotade gå på alla fötterne, flyt- 
tande 2 diagonaliter motfvarande tillika, men 
med ganfka olika färdighet. Då en engelfk 
håft år i flånd på 1 minut at lägga ~ mil til ryg- 
ga, kan den fenfardiga Bradypus ej göra et fteg 
på famma tid. De fom klifva nytja ibland 
både fotter och fljert. En del hoppa eller ka* 
ffa fig up i luftkretlen. Elater lagd på rygg 
fpringer up i vädret och kommer derigenom 

i 


k) Se Hr. le Cats fvar j ning med mycken (iyrka 
på B erli nfhn Academiens\af ron och forjok finnes 
fråga t hvarafi denna me - 1 utförd. 


i almånhef. 441 

I rått Hållning på fina ben: Podurte göra med 
fvanfen, famt Cicadae, Gräshoppor, Chryfo- 
mela2 laltatrices och Mordeilae , med bakföt- 
terne , 30 til 30 gånger långre hopp, ån de 
fjelfveåro, hvilket ingen Voltigeurkan på långt 
når efterapa. De fom hafva flere ån fyra fot- 
ter fågas egenteligen krypa. Sexfotor fram- 
föra ock diagonaliter de ytterfta. Tiofotade 
fjåril-larver, fom plåga kallas Geometrae, ut- 
fttåcka och fåfta framfta fotterne, lamt flyt- 
ta ledan bakdelen under ryggens krokande 
lå långt fram, lom den kan komma, h vadan 
hvart fleg fedan blir nåftan få långt, fomkro- 
pen. De flåppa fig ibland af råddhoga ned 
på en trå, och hjelpa fig ledan på den fam- 
ma up medelft framfötterne, fom dock går 
nog långfämt, men jag har på A! en gång 
funnit en liten landtmåtare, fom til min flo- 
ra forundran rått behändigt och fort fleg up. 
Emedan fpinn-vårten fitter ftrax under mun- 
nen kommer altid hufvudet at hånga ofverft, 
och denna, i ftållet för at med framfotren al- 
lena linda fig up, kallade bakdelen b til c (fig. 
4v), fattade tråden med bakfötterne, fvång- 
de ledan hufvudet til d, och lå vidare Ikirr- 
vis. Sextonfotade larver börja med de 2 eller 
3 fiflaledernes förkortning och böjning, hvar- 
igenom de komma långre fram , och denna 
rörelfe fortfåttes i ordning. De kråk, fom 
hafva inga fotter flåpa fig fram på ådkilliga 
fått, hvilket kallas krålla: en del hjelpa fig 
genom våglika krökningar, hvarigenom en 
hal kropp tåramelig fort kan flyttas , fom ly- 

E e s nes 


442 Om djur 

nes af ormar: andre förkorta fkiftvis vifla 
delar. En utftråckt Metmafk (lumbricus) hop- 
drager efterfta hålften, fom deraf blir tjoc- 
kare: år han åter förkortad ofver alt, fom då 
han blifvit rård, eller år i hvila ,utftråckes främ- 
re hålften allena, tygenom ytterligare utdrag- 
ning blir reften för fvagt motftödoch gårvårke- 
ligen tilbaka. Når hufvudetfådt fåfte förkortas 
alla lederne i ordning framifrån tils han fådt 
minfta möjliga långd , då å nyo framdelen ut- 
ftråckes, o. f. v. Delta rörelfer hjelpas me- 
delfl ringarnes taggar pä raagfidan, h vilka mitt 
på ftå rått ut, men på åndarne luta åt mitteln /). 

Djuren i vatnet hafva fina befynnerliga 
utvågar at komma fort. Kroppens böjningar 
och fenor hjelpa dem fram, hvarunder medffjer- 
ten fåfom et roder ftyres. Omgifvande medels 
tyngd lättar mycket rörelferne, men kråfver 
ock" antingen tjockare hud eller defs beläggning 
med hårda fjåll. En de! viltas jåmnepå botten, 
fom Flundran (Pieur. flefus) , och kunna ej lyfta 
figuptil vattnbrynen, men deremot åro någ- 
rafå i ftånd , at ej allenaft upfpritta ofver ytan, 
utan ock at flyga långa (tycken deröfver , fåfom 
Trigla volitans. Somiige flytta figganfkafackta, 
och en del kunna aldrig af fig (jelfve komma 
ifrån fltt ftåile, fom corailer och Djurvåxter, 
men de åro derfcöre ej utan all rörelfe: de ut- 
kalla fina armar och meta dermed fmå kråk 

til 


l) Hr. Prof. J. A. 
Murray bar 1769 i en 
afb. de vermihts in le- 


pra , noga bcfkrifvit met - 
majkars magt aggar. De 
ho lika på alla. 


i almånhet, 443 

til underhöll. De fleflefimma med ryggarne up- 
åt, men Notonefla vilar ock prof af dem, fom 
ligga vidöpne på vatnet. Klctmalken (volvox 
globator), fom finnes i alla vara dammar, har 
inga leder eller fynliga vårktyg, utan år fom 
et klot, ejftorre, ån et knapp-nåls hufvud, icke 
dels mindre flyttar den flgi vatnet, både med 
och utan rullning : han kan åfven flå på fam- 
ma flalle och rulla omkring medelpunkten m ). 
Mafkarnes rörelfer åro (å mycket underliga- 
re, fom en del af detta flåkte icke fkall vifa 
något fpår, hvarken af hjerna eller ryggbaft n). 

Luftens invånare måfle vara lått utrufta- 
de for at kunna fimma uti få tunt element. 
De florfta foglar måfle detfore holla fig vid 
jorden, fom Strutfen och Cafuarius, hvare- 
mot några få fyrfotade djur, igenom utfpån- 
da hinnor imellan fram-och bak-fotter kunna 
våga fmå relor i iuft-kretfen, fålom Flåder- 
möls ( Vefpertiliones), flygande Ikorn och tåt* 
tan (Sciurus och Mus volans ). En örn lyftar 
fig efter hand få högt, at han ej fynes mer, 
hvartil fodras , om, han år mitt öfver åfkåda* 
ren, åtminflone 18800 fots lodrått högd. En 
Falk tyckes ibland flå helt flilla i luften, men 
kommer ofta fom en pil med en forunderlig 
fart. Sådesårlan tager fin våg liklom i vågor. 
En Torndyfvel holler jåmn flyckt, men en 
Dagfjäril vacklar ån åt ena, och ån åt andra fl 
dan. Med få ord: djurens fjelfvilliga rorel- 
fer 


m) Hofmarfk. Hr. Bar. Handlingar i~ 6 i. 
De Geer , Het, Academ. n) Hr. v. Haller. 


444 Om djur 

fer åro obefkrtf veligen föränderlige, men läm- 
pade efter hvar arts bebof och husholining. I- 
bland de aldrabelynnerligafle åro väl de, fom 
medfcra kropps-delarnes aflöndring. I Ame- 
rica fkall finnas en kräfta (Cancer ruricola), 
fom lefver på det torra, hvilken når någon 
tager efter henne, eller örter bredvid, fkiljer 
ena klon (chela) ifrån lin led , lamt kallar den 
emot handen, falfes dervid och kniper grufve- 
ligen i några minuter o). 

Ibland de lifacktiga rörelfer år blodens 
omlopp den mårkvårdigalte. Genom hjer- 
tats hopdragning ( lylfole) drifves bloden ifrån 
högra kammaren in uti lungans pulsåder (ar- 
teria pulmonalis), famt ifrån den vånllra in- 
uti Hora pulsådren (aorta). Således tryckes 
den fram uti pulsädrorne och alla deras gre- 
nar, men går omfider öfver uti blodådrorna 
(vente), af hvilka lungådren (v. pulmonalis) 
förer en del in uti vånllra hjertörat, och hål- 
ådern (v. eava) uti det högra. Under hvar 
hjertats utvidgning (dialfole) infaller deruti 
blod. Pulsådrornas Ipånftighet, blodådrornas 
luckor, m. m. underhjelpa omloppet. De kring- 
löpande våtlkornes mångd år efter ålder och 
omlfåndigheter olika, men Ilottas hos en full- 
vuxen åtminftone til yolkålp., hvaraf dock min- 
dre delen år, röd, utan antingen gul (lerum), el- 
ler vattenaktig (lympha). Antagas 26 ^ ikålpund, 
eller 36g cubsk tum blod uti en medelmåttig 
jnånnilka af 170 Ikålpts vikt, ochatvid hvart 


«) firown, Jacquiu. 


i allmänhet. 445 

pulsflag omtrent 1,047 c. tumdrifves ifrån vår»- 
liftra hjerckammaren in uti iföra pulsådern, få 
kan blod-rnailån göra et omlopp inom 5 mi- 
nuter, då 75 pulsilag råknas på hvardera p ). 
At vågen år anfenlig kan finnas deraf, at glan- 
:dulaj om 1 tums långd och hälften iå flor dia- 
meter ikattas beftå afkårl, til 600 fots långd, 
når de utvicklas i råt linea q ). Efter denna 
grund befinnas vaia capillaria for bloden ut- 
;géra 16000 gånger månniikans långd. Rorel- 
fen år i de finalfe rören ingalunda få fvag, 
fom en del inbilla fig: en arteria af | lineas 
diameter år befunnen drifva bloden til mer ån 
; 7 fots högd, då Iliacaej tvingat den til hälften, 
och hos grodor går den fortare, ån ögat kan 
följa med r ). Pulsådrones fpånflighet gör, at 
i vid hvart hjertats hopdragning lida de at blod- 
i vågen en utfpånning, fom på flere ifållen kan 
kånnas och kallas vanligen puls. På 1 minut 


p) Noguez gbr föl- 
jande uträkning . Hvar 
hj ert kammare rymmer 

ininll 1 uns blod , och [om 
omtrent 4000 hopdrag - 
ningar fke i timan, (d 
går på denna tid 250 
Jkålp, genom bjertat. Sat- 
tes blodmaffan vara 2j 
fkålp., $9 pulsjlag fke i 
minuten, aort as diame- 
ter 0 , 73 fr. tum , få blir 
0,4187 mynningens area , 


med bvilkenompå i min. 
deruti indrifna blodmas- 
jan 132,72 divideras, fås 
312 tum, men fom dia- 
flole dtminflone intager 
halfva denna tid , bor 
numern fordublas, bva- 
dan faledes blodets rat- 
ta bafligbet blir yz Jr. 
fot pd 1 minut. 

q) Bellin i de motu bilis. 

r) Hr. Portal , Mem. 
de l' Ac, rjCy. 



446 Om djur 

gör den i punctum faliens 134 flag ; hos ny- 
födde til 1 20 ; hos medelålders folk 60 til 8®J 
ftrax efter måltiden okas antalet med 10 eller 
12, och åfven då fömn nalkas; vintern min- 
fkar ungefärligen med xo flag emot (omma- 
ren, och i zona torrida kan hela antaler gh 
til 120; i eatharral-febrar 1 10- 120, menifvå- 
ra exanthematifka eller tertianer 130- 140, och 
kan nåpligen kånnas annat, ån undulation, få 
lhart den hinner öfver 134 s). 

Uti fofter går bloden ftrax ifrån högra til 
vånftra hjertkammaren medelft aflånga opnin- 
gen (foramen) på fkiljovåggen imellan hjert- 
örornen. Så fnart luften inträngt i lungan , 
fom (ker förft i högra loben, fkall en valvu- 
la tryckas for aflånga öpningen, h vilken tap- 
per den och Inart faftvåxer, men ibland hän- 
der tilfålligt vis, at det ej Acer fullkomligen, 
då ock någon förmögenhet vinnes, at lefva un* 
der vatten. Förfök, fomblifvitanftålte med val- 
par, gifva anledning at tro, det ypperlige dyka- 
re kunde ftrax efter födelfen beredas. Man har 
nemligen få bundit en hynda, at bakdelen hölls 
neduti lagom varmt vatten , under det hon 
födde: valparne lades flrax efter uti ljum mjölk 
| tima , fingo fedan andas lika långe, hvarpå 
de fkiftvis ånnu 2 gånger höllos i mjölk och 


j) Hr. von Haller. 
Han [att er ha/l ig het er- 
ne i puls-och blod- a dr or- 
ne til bvar andra , jom 
i til 3; vid hvart puts- 


flag f lods uttbmning u - 
tur vanflra hjertkam- 
maren , hvadan 30 fkälp. 
blod omlhpa inom, 3 mi- 
nuter. Se PbyJioL 


i almånhef. 447 

1 fria luffen, utan at de håraf något tycktes li- 
i da t). Håraf följer åtminftone, at fria luften 
!: ej år få oombårlig for folfer , fom fö.r fullvuxne. 

Blod (cruor ) år (ammanlatt af kulor, 
hvilka hvardera af någre foregifvas bedå af 
6, lamt hvar en af dem åter af 6 mindre, o. 

; (. v. «). Andre förfåkra blodet vara (amman* 
ifatt af platta fpånftiga ringar, med 2 til yle- 
der, (om ofta (kola (kiljas ifrån hvarandra x)\ 

1 men dede utfickter torde vara optifke forvil- 
I Iclfer y ). Luften fynes antingen (jelf under- 
I holla blodens fårg, eller medföra något der - 
i til tjänligt åmne, ty den (vartnar i vacuum, 
i åfven (å (ker emot botten af karl, men i båg- 
; ge håndelfer återvinnes nådhet, då fria luf- 
1 ten kommer åt dem; den år ock mörkare i 
blod ån puls ådrorne. Bloden (kiljer fig fjelf- 
mant, då den kommer utom kroppen, i rö- 
da kulor; Lympha, (om inom 3-4 min. i fria 
luften börjar yftas, och med 46-49 gr. vårma 
(frax kan bringas dertil; fämt ferum, hvilket 


t) Crefve de Buffon, 
Hifl. Not. 

u) Leeuwenhoek, a. 
ft. Hr. v. Haller nekar 
aldeles , at blodkulorna 
kunna uplöjas i mindre . 
De[[e kulor äro hos alla 
djur lika flora och deras 
tvdrlinea 70V0 a f 1 kum , 
de boUavårkeligen järn , 
hvilket icke finnes i lym- 


pha. De fördelningar 
Leeuvenhoek fiedt voro 
af fammanlupen blod. 

x) Della Torre. Hans 
Iphcetulec oj fialf parifev 
punEls diameter okar ob- 
jeSiers t v är lin e a 2360 
gänger. Se Phil. Tr.iyö f. 

y ) Se F.Fontanasffjw 
oljervationer , utgifne i 
jLucca 1-66. 


448 Om djur 

ej coaguleras af fig fjelf, utan fodrar minft 
70 gr. hetta at löpa ihop. Om defTe delar 
fvara emot fmör, oft och vafla i mjölk af-* 
göra ej de hittils anftålce födok. Enligt nya- 
re rön, (kall blod holla fritt alkali mineraie 
y), och åtven något ammoniacalifkt, om det 
år £ant, at ffinkande flycktig alcalifk luckt 
kånnes, då vid åderlåtning bloden emottages 
i ftarkt kalkvatten s). 

Ampbibier och fifkar hafva icke mer ån 
en hjertkainmare, men kall blod, fom hos 
dem löper i tunnare liquidum, parallelt, utan 
förvirring och rullning, lamt tyckes beflå af 
ovale och plattare kulor, ån hos dem, fom 
åga varm. Af kårlens och blodens inbördes 
åvårkan upkommer under gnidning varma , 
hvadan ock de djur, fom hafva ffnå hjertan 
och fvagare våtfkornes omlop åga kall blod. 
Hos de varma år den kring 3 6 grader, och 
förmodeligen lika i biod-och pulsådror a). 
Intermittente febrar höja Thermometern nå- 
got öfver 42, och de hetfigafte til 58 b). In- 
ledernas kringlöpande våtlka år blek och de- 
ras hjertas belkaffenhet ånnu obekant. Fjåril- 
Ikråpukar tyckas långs efter ryggen hafva et 
fanamanhang af flera hjertan c), Malkarnas 


7)f/r.Rouel!e den yngre, 
z) Whytt, ejjay on lim- 
water. 

a) Hr. de la Fond, 
Econ. anim. 

b) Martine,Hales. 


c ) Malpighi. Torde 
bända , at det är allenafl 
en ftor pulsåder. Man vet 
hvarken defs bbrjan eller 
(lut. Den drifver vätjhi» 
framåt. 


i almånhef. 4431 

Våtfkor åro ej heller röda och deras kringfö- 
rande ån obekantare, ån Inledernas. 

Orlaken til hjertats hopdragningar tyckes 
icke finnas uti nerverna eller I fålens åtgård, 
utan i dels ftora retelighet. Den infallande 
bloden aggar, derigenom Iker hopdragning, 
lom uphorer få fnart det retande år utdrifvit, 
men då hjertkammaren vidgar fig faller åter 
blod in , o. fi v. c). Kalla djur hafva långre 
och meri reteligc hjerta, ån varma: fmå fyr- 
fotade animalier hafva fnållare puls och fåle- 
des åfven reteligare hjerta, ån de Itorre d)< 
Blodets omlopp hårrorer förnemligalt af hjer- 
tat, h vartil ockfå bidraga pulsådrornes hop- 
dragnings kraft , nervernes vålde på pulsådror- 
ne, rmnlta kårlens fugning, m. m. 

Andedrågten kan^ väPpå vilst fått råttas 
efter var vilja, dock fker det måfta genorn 
lifaktiga röreIler,och råknas gemenligen 3puls- 
flag, under det luften en gång går in och u- 
tur lungan. Så långe et folier ligger i fin 
moders lif åger det ingen refpiration , menf 
få fnart det kommer derutur ftråfver luften 
at intrånga, hvilket underhjelpes af fterno-co- 

F f ftali- 


c) Hr. von Haller 
har med utvalda förfok 
vifat det i Comm . Soc. 
Gott. tom. 1. Borelli jkat- 
tar hjertats kraft vid 
hvart [lag til 3000 fkal- 
pund och ihopa med puls - 

2; dra Bandet. 


ädrarnes til 135000, men 
denna dyrka är icke lätt 
at afmäta och kan defs- 
utom ej altid vara li- 
ka flor. 

d) Dr. J. G. Zins- 
mermann , Dif, qji. 


45© Om djur 

flalifka brofken,fom vidfodflen klämmas, och 
då de blifva lediga, medelfl: fin fpånftighet up- 
lyfta broftet, hvars utvidgning gifver omgif- 
vande medel dlfålle at rufa in. Härvid kom- 
ma exfpirations mufklarne i vårkfamhet, då 
rörliga refbenen åro drifne ofver fin natur- 
liga ftållning , och lungans upblåsning trycker 
diapbragmatilka nerverne, hvars mufculera åt- 
gärd foljakteligen minfkas: brofkens elaftifka 
ofverdrifna fpånning måfle ock lnart af fig 
fjelf gifva efter, hvilket alt bidrager til ut- 
kammande af den indragna och omtrent til 
af vårman utvidgada luften. Men här- 
under uphörer tryckningen pådiaphragmas ner- 
ver, den ftråfvar derfore å nyo at hopdraga 
fig nedfore, infpirations mufklarne få fin fiyr- 
ka igen och et nytt andedrag fker é). På detta 
fått fynas de blåsbåljor lättas i gång och hol- 
las i rorelle, fom åro få oombårlige atdrifva 
hela machinen och confervera defs lif. Vid 
hvart andetag indrages omtrent 50 cub. tum, 
men vid utandandet går fållan få mycket bort, 
om icke med kraft utblåfes, då långt meroch 
ånda til 275 c. tum kunna århollas/). Fina 
inje&ioner och andra obfervationer vifa defs- 
utom gemenfkap imellan lungan och blod- 
kärlen, få at vårkeligen en del luft af de fe- 
nare upfupes, fom fedan circulerar , famt om» 
fider antingen med utdunftningarne förflyger. 


e) Se Hr. Davids 
Diff] fur le mecan. Ef /’ 
ujage de la refpiration , 


belont i Rouen 176 'j. 

f ) Dr. Jurin, Pbil. 

Tr. 


i almånhet. 451 

eller vid utandning åter utdrifves. Svett och 
andre djurvåtfkor holla mycken luft, lom båft 
fy nes i luft-tomt rum, det år dock helr fåkert, 
at ej alt inkommit genom lugan, utan tillika 
en anfenlig portion med mat och dricka. I- 
medlertid finnes håraf, huru ofunda ångor ge- 
nom andedråckten kunna inkomma i de om- 
löpande vådkor och hafteligen fordårfva he- 
la madän. Som lufien fållan hinner til 36 gr. 
varma, fom blodet äger, få fvalkar refpira- 
tion vanligen, til hviiker åndamål åfi r en lun- 
gans flora utdunflärde yta bidrager g), ty det 
år af ron bekant at Thermomefer, updragenu- 
tur någon flyckrig vå.fka, faller defs mer, ju 
hafligare denna afröker. Går luften i tempe- 
ratur når til eller ofver kroppens vårma blir 
andedrågfen alt tåtare och mer befvårlig, famt 
omfider inflammeras lungorne. Forfok inty- 
ga likvål, at underftundom månnifkan kan tå- 
la ofver kokhetta hela quarten och kanfke 
långre, ja en kanin utan fynnerlig olägenhet 
til och ofver 70 gr. hela halfva timan h). Ge- 
menligen uthärda djuren flere timar innan de 
dö, fåledes år funnit, at en kanin i 45 gr. 
kan lefva 13-18) en flark katt i inemot 50 
ej fulla 6 i), hundar i 40-52 omtrent 7 /t), 

F f 2 o. 


g) Dr. Ja c. Keil /kat- j 
tar hela inre ytan af en j 
medelmåttig månnifko - : 
lunga til omtrent 160 j 
quadr. fot , eller vidpafi 
10 gånger ftorre , ån he- 
la kroppens , den år dock 


troligen an ftorre. 

b) Hr. Tillet, Mem. 
de f Ac. 

i) Hr. Gaber, Mifc. 
Taur. tom. n. 

k) Hr. R. Dunze dt 
calore animali. . 


45 a Om djur 

o. f. v. De aflidna djurens våtfkor finnas ej 
afrötaanftuckne /). Mycket kall, tåt eller fuck- 
tig luft hafva ock fina befvårligheter, dock 
kunna åfyen hår anfenliga förändringar utan 
lynnerlig ikada någon tid fördragas tn ). 

Den luft, fom kommer utur lungan finnes 
omtrent til f minlkad, men förlorar föga om 
den flere gånger indrages, blir dock mer och 
mer ofund, ej genom brift på fpånftighet n), u* 
tan dels derigenom, at den fulleligen måttasmed 
utdunftnings materia och kan fedan ej mera af- 
fora, dels emedan denna utdunftning tyckes å- 
ga någon rota, åtminflone liknar den fådan 
luft, fom flådt öfver rutnande åmnen. Gam- 
la djur, i fynnerhet om de ej Pmåningom blif- 
vit vånde vid en luft, fom flere gånger pas- 
ferat lungor, dö deruti ganfka fort. Det år 
befunnit , at den åter blifver fkickelig at an- 
das, om växande örter deruti bollas inneflutne, 
hvilket är ganfka märkvärdigt o). Utom den- 
na Skaparens anftalt fkulle luftkretfen för de 
flefte djuren fnart blifva en förödelfe. Flugor 
och fjärilar fynas intet lida i den luft, hvars 


/) Hr . Gaber /. c. 
tom. 11 1. 

m) §. 106 . 

n) Öm en kykling lat- 
tes under tät recipient , 
ifrän hvilken gär et rår 
ned i vatten , finnes vid 
hvart andetag vatnet i 
röret upfiiga et fly eke , 


men vid utblåfandet li- 
ka mycket falla igån: 
emot flutet blir denna 
rorelje längfammare , men 
ftorre. Dr. Hamilton , 
Pbil Tv 

o) Hr. Prieftley, Pbil. 
Tr. /77a. 


i almånhef. 453 

förfta indragning Ikulle döda en rotta, och A- 
phides lefva lika vål i förlkåmd, lom i en 
aldeles fri och fund. 

Amphibier kunna mer ån andra djur dy- 
ra andedrågten efter behag. Filkarne hafva i 
dållet for lungor gål ( branchiae) , hvarigenom 
de indraga och utblåla vattenblandad luft. 
Inledernas andande cår ånnu befynncrligare. 
Vårkrygen åro fammanlatte af tråar fnåckvis 
lindade kring ytan af en cylinder. De flafte 
hafva på hvar fida et långt luftrör (trachea), 
fom med oåndeligen fina grenar (bronchix) 
utlprida fig genom hela kroppen, men opnin- 
garne emot dagen (ftigmata) åro hvarken til 
antal eller ftållning hos alla lika, icke en gång 
altid bos lamma arter vid (årlkilte åldrar, ty 
ån träffas de på fidcrne, ån vid bak-eller fram- 
delen. At luften år defla djur nådig bör ej tvif- 
las, ty om ftigmata tappas, eller de, fom 
lefva i vatten, mneftångas medelft på ytan gu- 
ten olja, dö de innan kort. Det år dock til- 
lika visft, at åtlkilliga kunna långe lefva i va- 
cuum, i vatten och Ipiritus vini, famt ledan 
aldeles återvinna fina krafter. En del forfok 
gifva anledning at tro luften infupas genom 
ftigmata, och fedan ifrån dem åter utblålas, 
hvilket liknar refpiration />), men hos andra 

F f 3 mår- 


p) Hr. Ide Reaumur 
trodde , at luften utgick 
genom fina öpningar pä 
hela kroppen\ Hrr. De 
Geer och Bonnet hafva 


anftält jårfbk , fom tyc- 
kas vifa , at den ätmin • 
ftone ibland utgår frän 
ftigmata. 


4 f 4 ' Om djur 

märkes ingen likneHe til flik andedrågt q). Lar- 
ver til Fphemerce, Libellula;, m. fl. lom lef- 
va i vatten, fynas vara förledde med vårktyg, 
at fila luften från omgifvande medel , juft fom 
filkarne. Mafkarnas fått at andas år ånnu o- 
bekant, 

215. Defsutom förekomma mångfaldiga 
andra jorändringar uti djurriket. Stot leken år 
ganlka Ikdjaktig. Hvad åro milliondelar af 
fandkorn, fom fynglas fatta ols i ffånd at be- 
trakta , emot de ofanteliga Valfilkarne? Hvad 
år Honingsfogeln (Trochilus) emot Struflen 
(Struthio camslus)? Skapnaden år ånnu olika- 
re. Hvad år den enkla kiotmalken , på h vil- 
ken inga leder, intet hufvud , inga fotter , m. 
m. emot denkonftiga månnilko-kroppen? Nå- 
gre djur hafva inga föcter, andte tufendetals. 
En del hafva ganlka miukt Ikinn; andre åro 
öfverdragne med hornlkyldar, fom Dafypus 
och ormarnej andre med ftenlkal , fom fnåc- 
kor och coraller; ja en anfenlig Ikare har in- 
ga ben inom kroppen, utan år i det Ifållet 
öfverklådJ med benbud, fom infcclerna. Hår, 
taggar, ull, fjådrar, fjäll » na. m, utgöra gan- 
fea olika betäckningar, låmpade efter hvart 
djurs lefnads-art och olika behof. Likaledes 
åro förfvars och anfalls vårktyg, taggar, tän- 
der, fnablar, klor, nåf, m. m. för hvart fläk- 
te egna. 

Olika fårgor tråfFas hår i ftörfta öfverflöd. 

Ne- 


q) Se Hr. L.yoneti I cbenilie , qui ronge li 
Jraité anatomi que de la | bois de Saule. 


i almånhet. 

Nereides göra genom fitt ljus hafs-ytan gni- 
ftrande; Medufae uptånda der ftörre fken; Pen* 
natulac phosphore® uplyfa hafsbotnen. På det 
torra lyfa åtfkilliga. Uti varrotire delen af Eu- 
ropa och Indierna åro flera flag Cantharides, 
Elateres, Cicadac, Scolopendras , m. fl. fåda- 
ne. I mörker gifver en Lampyris italica få 
mycket ljus, at man kan fe hvad klockan år, 
men 5-6 fodras at låfa groft tryck, hvaremoc 
en enda Americanfk Laternaria år tilråcklig for 
all ftyl r). Foglar och fjärilar utmärkas i fyn- 
nerhet genom de aldratåckafte fargor, Gull 
och filfver- glans tråfFas förnemligaft bland fi- 
fkar och de minfla nattfjärilar. 

Hos månnifkan och andra djur kunna al- 
lehanda låten åftadkommas medelfl den luft, 
fom ifrån lungorne utblåfes genom våderftru- 
pen (afpera arteria). Vid defs början fltta at- 
fkilliga brefk (larynx): från bafis af arythenoi- 
des gå framåt 2 fenfltångar til mediet at in- 
re och undre delen af cartilago fcutiformis, 
formerande kanterna af fpryngan (glottis) : ftxax 
under defla ligamenta fltta 2 andre, fom åga 
fnmrua långd och tåffen. Defle ftrångar, ef- 
ter behag och befkafFenhet olika flåmde, åftad- 
komma åtfkilliga ljud, når den utfarande luf- 
ten fåtter dem i fvångnmgar. Vid finare to- 
ner lyftas brolken up , fom fltta omkring vå- 
derflrupens ånda , men nedtryckas vid grof- 
vare. Man kan låtteligen öfvertyga flg hår- 

F A 4 ~ om 

fläcker denna phofpbo - 
rus. Se Hr. De la Län- 
des Foy. 


r) Hr. Fougeroux be 
rattas bafva funnit, at 
alkali uphjvar ocb fyra 


4)6 Om djur 

om medelfi: en några dagar blött larynx, fom 
vid ftrupens aflkurna anda åger et vål fafi> 
bundit rör. Når deroti blåfes, utan at brofken 
på något fått rubbas, höres en grof ton och 
de öfre ligamenterne (vånga helt trögt: tryc- 
kas hårunder thyroidea och crico:dea emot 
bvarandra vibrera ftrångarne defs rr:er, junår- 
mare brofken komma ihop: då endera af de 
öfre tvingas eller fkadas andras ej ton, men 
lker det på bagge fås aldeles intet ljud : om de öf- 
re ligamenterne borttagas och cartilagines ary- 
thenoideae böjas framåt gifva de undre finare 
ton, och aldrafinaft, då ftrångarne Ikil jas fa , at 
de endaft vid åodarne hånga ihop. Håraf fy- 
nes föija, at hår år et dubbelt infirument ; li- 
gamenterne åro ftrångar, fom efter befkaf- 
fenhet och fpånning vibrera olika , och afpera 
arteria år pipan, fom bibringar luft, hvarige* 
nom fvångningarne upkomma. Sprynganso- 
lika vidd, då luftens mångd år den famma, 
vårkar alienaft på ljudets ftyrks, fom måfie 
blifva fférre, når öpningen år liten, och tvårt 
pm p ). Om et yantöra, fom det föregifves , 


p) De gamle anjågo 
väderftrupen för en pipa , 
fom (kapade ljudet nåfian 
på famma fått , fom en 
Fleut . Galenus trodde 
dock redan, at glott is 
förnemligafl bidrog , bvil- 
ket Jedan nfYdodzvåpied 
all möjelig Ilyrka blef 
utfört i Mem. de /’ 4 c. 


noo, Han påflod , a t för- 
ändringen af fpryngans 
vidd var til olika ljuds 
fot mer ande det ratta med- 
let , men Hr. Ferrein 
vifle t~jji , at ej öpnin- 
gen af glott is , utandefl 
lappars eller kanters xn- 
brationer ådad komma rå - 
ften, hvilket fedan ån yt- 



i almanhet.' 457 


s år 1 flånd at urfkilja, når af 2 likljudande 
I firångar den ena forkortas allenafl j 5 ~ af 
i fin långd, lom endaft gör ton, lå kan 
deraf någorlnnda fiutas til den forunderliga 
mångd af fkiljaktigheter, fom en röftmöjeli- 
gen förmår vårkfiålia, om den ån icke antages 
kunna redigt utföra mer, ån 2 oftaver, eller 
litet éfver 12 toner. Då en firång gor min- 
dre ån 96 vibrationer på 1 lecund, tyckes defs 
ljud icke af våra oron kunna fattas, detta år 
fåledes den grofvafte ton vi kånna q). Sång 
beflår uti ombyte af toner, men tal uti farm 
ma ljud , fom genom munnens delar lider 
förändringar. Den förra fynes åga fin natur- 
liga behaglighet deraf, at de fvångningars an- 
tal, fom tillika höras eller följa på hvarandra, 
åro fins imellan famrrätelige, åtminftone 
ej mårkeltgen gå derifrån , hvaremot de, fom 
tydeligen åro incommenfurable hollas för dis- 
fonancer. Til angenåmt uttal fodras, at ljudet 
får gå både genom mun och nåla, hvaraf 
kan dömas huru oricktigt i flere fpråk utryc- 
kes, når det ej får komma in i nålan, eme- 
dan det kalias tala i nålan, fom ju fl år tvärtom. 
Hos fjung fogl.ar åro fenflrångarna fmala och 
ganfka fpånfliga, men hos hela och ramande 
djur breda och flaopa. En del af de förra, i fyn- 
nerhet de, fom bo på vatnet, hafva tarynx ne* 
derft der våderfiruoen grenar lig r)\ andre 
‘ F f y å- 


terligare blijvit up lyft af 
Hr. J.G. Runze 1 en Diff. 
de voee ejnsque organo , 
utgifven i Leiden 1733, 


~q ) ~Hr. Krafft s Piyf. 
r) //r. H eris fa n t, Mem, 
de t Ac. q 


4?8 Om djur 

åga afpera arferia böjd, tom valthorn s). 
Genom flika och ibland betynnerliga anftalter 
åftadkommas de oräkneliga låten, töm dage- 
ligen mårkas t). Fyrfotade djur horas låliant 
högt! £ mil, ehum de viftas vid jordbry- 
nen, der luften år tåtaft, hvaremot en fogel 
kan horas fiån fådan högd, at han icke ty- 
nes, tåtom ftorkar, vildgåts, m. fl. hvartil 
minft ^ mil för en hel flock behöfves, och 
det ifrån et medel v tom år många refor tun- 
nare. En påfogel, hvars volum ej utgör 
af en oxe, höres dock fåkert åfven få långt, 
och den lilla nåcktergalen åtminftone (å vidt, 
tom en månnitka. Emedan foglarne hafva 
gantka fin hörfel, få åga ock de flefle fynner- 
ligen ljufiig och böjlig röft. I Africantka och 
Americanfka ödemarker finnes dock knapt nå* 
gon fjungfogel, utan ömkelige tkrikare. Mon 
det kan hafva något faminanhang med invå- 
narnes vildhet? Fifkar, matkar och infecfer å- 
ro aldeles ftumme, dock kunna en del brum- 
ma med vingarna, fom humlor; andre der- 
med pipa, fom mygg-, ja en del g'åshoppor 
(Grylli) upvåcka ljud under det de långa bak* 
fotterna ftiykas emot vingarna, hvilka ock 


j) Phil. Tram. 1767.1 gas af och ändock hän - 
t) 1 mellan vänd kr et \ga quar . Under de (fa 
farna växa träden fro hvalf kan inan nåjian 
digt och högt. Kronorna förlora all hörjel yenom 


hopflätas genom en myc- 
kenhet kiypväxter ; fä fa fl , 
at träden väl kunna bug- 


de mängfalldiga läten af 
.dpor , Papegojor , m. m. 
fom här bolla til. 


i almånhet. 459 

hos fomliga arter åro genombårade, och hå- 
len med egna hinnor ofverdragne. Någre Ci- 
cadre hafva hårtil vårktyg, fom likna trum- 
mor u ), o. k v. 

Hvar art undergår ibland efter climat, 
lefnadsfåttjålder och andra omftåndighetergan- 
Ika mårkeliga förändringar. Vi hafva deraf 
tydeligafte prof. På Patagons -kulten finnes 
folk af 7 til 8 fots långd x), hvaremot Tro- 
glodyterne inuti Africa, Java, Amboina och 
flerflådes knapt hinna ofver 3 a). Europeer- 
ne åro hvite; Morerne fvarte, puflige, med 
krufigt hår, Itora låppar, en fammetslik hud, 
nedtryckt nåfa, och quinfolken hafva et bud- 
hånge ofver blygfeln ((inus pudoris) a). Ame- 
rica* 


u) Hr de Reaumur. 
ar) Magellan, Loaise, 
Sarmiento och Nodal, 
fpamarer; C a n d i 1 h , H a w- 
kins och Knivet {den en- 
da , fom ritat af dem ) , 
engldndare; Sebalt, de 
Nore och Spilberg, hol- 
ländare ; och 2 franfka 
fkepp , berätta Patago- 
nerna vara jättar. Win- 
ter, Narborough , m. 
fl. nyare neka det. An- 
teligen har Comm, Byron 
med en del af fitt man- 
Jkap i Dec. 1-64. på en 
gang fedt och omgådts 
med flere hundrade af 


detta folkjlag pä (Iran- 
den af Magelians fund : 
den minfla var ö~ e.fot 
och deras anförare 7. 

z) De äro hvita, äf- 
ven fom deras krufiga här . 
Ögonen runda med gul 
hgonnng och fall-hinna 
( membrana nielit ans ). 
Quinfolken hafva blyg- 
fe l- hän ge. De bai bergs - 
refvor , fe endajl natte- 
tid , dä de gä ut. De 
hafva egit fprä k, tro jor- 
den för dem vara (ka- 
pad , m. m. 

a) Förmode/igen äro 
Morer älfta invänarne i 


460 Om djur 

ricanerne åro kopparröde med fvart rakt hår, 
utan (kågg b). Hvad ,f årgens olikhet vidkom- 
mer få måfte den ej enfamt horrora af chma- 
ter, emedan morer i granfkap med Esquimaux 
bibehoila fin (vårta c), och Europeer, (om i 
fiere ieder iefvat i zona torrida , fin h vithet, 
ja der finnas ock lomligftådes hvitt folk från 
urminnes tider irrseilan tropici d ). Som cor- 
pusmucoium altid åger fåmma fårg,fom krop- 
pen, fämt utfvettar ifrån papillae nerven, få 
måfte någon del af nerv-fatten i blanning med 
vida våtfkor åftadkomma olikheten. Anato- 
mien vifar ock, at hos Negrer hjårnans kär- 
na år mork: likaledes hos 1 varta kaniner e). 

Res- 


zona torrida , hvilka fe- 
d er mer a af Mahometa- 
ner, 7 ar t ar er och India- 
ner på fajia landet blif 
vit til en de! utrotade , 
Jamt på ManiUa , Borneo , 
Ceylon , m. m. nödgade, 
at begifva jigtil de otil- 
gkngeligafte ftåUen inuti 
landet, 

b) De fom bo intil va • 
(tv a Jidan af Cor diller as ä- 
ro näftan hvita . De lefva 
utibeflåndigt lugn. N ar- 
mare ftr anden blir fol- 
ket kopparfårgat . Hr. 
Bouguer. 

f) H/fl. des voy. Tan. 


XIII , p. 32. 

d) ( §. 27. 

e ) Of ver buden [epider- 
mis ) bar tva lager , det 
ytre grått ocb det undre 
( corpus nmcofum ) fvart 
bos Mor er. Se Hr. Ar cb. 
Btecks rön i V. A. H. 
1148. Hr. Meckel har ock 
funnit bjcrnans kårna ocb 
flutet af dep barklika vå - 
Jende hafva / amma färg. 
Mem. de ! Ac. de Berlin 
r-j^.6 fvilket federmera ge- 
nom åtfkilliga difje&ioner 
af Hr, le Ca t årbeflyrkt. 
Se def Traité fur la cou - 
lear delapeau bumaine. 


i almanhet. 461 

Resbeikrifningar tala ock qpn folk med {van- 
far på Nicobar, Java, Manilla, Formofa och 
flerftådes f). DefTe och flere belynnerlighe- 
ter forcjena mycken upmårkfamhet och yt- 
terligare underfokning. Ofta bedraga refande, 
dels af okunnighet , dels i brift på nogare gran(k« 
ning, dels ock af begår at föreftålla underliga 
ting. Man kan dock vara (åker, at meren- 
dels någon anledning varit, ehuru (åkens råt- 
ta befkaffenhet underftundom bortblandas. De 
hela 600 fot långa ormar , fom vifafigi nord- 
fjon, vet man nu vara flere Storar (Acipen- 
fer flurio), hvilka vid villa tilfållen flålla fig 
i få långa rader g). De gamle talte om Sire- 
ner, hvilka til median nog liknade månnilkor, 
men til nederdelen fifkar. I Carolina finnes vår- 
keligen i trålk et djur med både gål och lun- 
gor, naket, med naglar på framfåtterne och 
fifkftiert, fom ock fl-call kunna fjunga, men 
det år endafi: 1 quarter långt b). Mon någon 

ftör- 


/) Köping Israttar ,at 
nar det fkepp b an var up- 
pa , ankrade f hr Nicobar , 
kom en mängd fvartgult 
folk med länga kattrum - 
por om b ord. De ville byta 
fig til järn f&r papegoyer , 
nienda ingen ville handla 
med dem, vredo de bal[ ar- 
va af jinafoglar och upäto 
dem ra. Se hans refa . 
Bontius Jäg pä Borneo 


folk ifrän bergen inuti 
landet , hvars Ji j ert var 
endafi några tums för- 
längning af os coccygos. 
Ptolemaeus talar redan 
om folk med fvan/ar , fe 
hans Oeogr. L. VI f c. . 
g) Stöm. 

b) Hr. v. Linné har 
ifrån Dr . Garden fädt 
et fädant djur. Se Diff. 
de Siren Lacertina, 


4 6 z Om djur 

ftorre och ånnu okånd art gifvit anledning til 
de gamles beråttelfer? Mon Kraken (micro- 
co(mus) år någon ofantelig fjöftjerna z>? Ef- 
terkommander torde kunna fvara håruppå. 

En del djur, och kan fke flere ån man hit- 
tils vet, åro ftarkt eleftrilke. Håftar och kat- 
tor gniftra af fådan eld, då de i mörkret gni- 
das. Ånnu underligare år den få kallade E- 
leötrifka ålen ( Gymnotus ele&ricus), hvilken 
mitt uti et få rof vande medel, fom vatten år, 
kan upvåcka denna kraft hos fig och utdela 
våldiga ftötar , då han röres, antingen omedel- 
bart eller med metaller k). Om flere i rad hol- 
la ihop med den rörande kånna de ock fiag. 
Denna fifk uppeholler fig på ftenig grund och 
trifvas ej gårna andre ihop med honom. Den 
finnes både i Africa och Södra America. Svar- 
ta flafvar, fom komma til Nya verlden, kånna 
honom rått vål, åta den begårligt och hafva 
konften, attaga honom utan rjngafte olågenhet, 
hviiket Vildar i America åfven göra, fattan- 
de honom häftigt och ftarkt om ryggen /). 

Al- 


i) Pontoppidan talar 
bårom. Det flyter up på 
flört di ut) och i klart vå 
der , fbreflåUande Hindu 
klippor eller en 6 af \ 
mils omkrets , medmaft- 
lika taggar. 

k) I Harlemfka hand- 
lingarne tom. V! beråt - 
tas Jlaget biifva (lar ka fl , 
om pfk.cn röres med guld, 


vid gå let och i facktigt 
våder. Der fåges ock , at 
bly ej fortplantar flöten , 
hviiket ej pafjar med e- 
leSlrifk natur , om det år 
riktigt. Förlamning och 
andra krämpor hafva af 
dylika fl otar blifvit bo- 
tade. 

I) Neue Phyf, b el. i 
band. 


i almånhet. 463 

Åldra mårkvårdigaft år, at denna fifk dragés 
af magneten, nåftan (öm jårn, famr blifver 
derigenom aldeles kraft-los och oförmögen ac 
utdela ffötar, innan han någon Itund varit fri 
och åter hunnit famla ftyrka m). Af farorna 
natur tyckes Krampfilk (Raja Torpedo) vara, 
fom ifrån långre tid tilbaka varit bekant för 
fin egenfkap at meddela dylika Dinfamma kän- 
ningar, då den vidröres n). De gamles ignis 
lambens har troligen varit eleölrifk vårkan 0). 
Man har annars flere exempel både i åldre och 
fenare tider af månniikor, hvars hår under kam- 
mande gniftrat, ja hvars hela kropp under- 
ftundom blifvit (trångt eleårifk p). 

En del djur ligga vintertiden i dvala. Björn 
(urlus arftos), Gråffvinet (urfus meles), Igel- 
kotten ( Erinaceus europaeus > och Mullvaden 
(Talpa europxa) intaga vinterquarter uti Ox 
cfober hos ofs i norden , famt öfvergifva dem 
i Mars. Flådermöfs, Bergråctan (Mus mar- 
mota), m. fl. ligga likaledes kånflolöfe un- 
der ftarkafte kölden. Hos della och dylika 

fkall 


vi) Dr. S ch i 1 1 ig, Mem. 
de l’ Ac. de Berlin iyjo. 

n) SeKtempfers Am . , 
Reaumurs afb. q/ 4 , mitt 
tal om äfka/i p. 102. 
m. fl. 

0) Anchifes fpådde 
mycket godt om (in Jon - 
[onA{canios,emedan hans 
hufvud vifte fädan låga, 


bvarom Virgilius fjttn- 
ger JEn. L. II. Cicero, 
Florus, Livius ocb Va- 
lerius Maximus berät- 
ta om Servius Tullius, 
at hans bufvud tinder 
fbmn i barndomen om • 
gafs af et [ken. 

p) T. Bartholinus de 
luce animalium. 


464 Om djur 

Ikall bloden icke circulera i de ytferfta deläi? 
och utdunflniogen vara få håmmad, at en lång 
fafta kan uthårdas. Grodorna föka få djupe 
vatten , at det icke bottenfryler. 

Många djur flytta årligen på villa tider,, 
Somligefoglar begifva fig ifrån norden om hö- 
ften, formodeligen emedan vatnen tilfryla, an- 
dre i brift på varma, infefter eller annan nödig 
föda. Reforne antrådas förr eller fenare, och . 
fullföljas långre dier kortare våg, efter behof 
och omftåndigbeter. Man vet, atlomlige ftanna 
i Skåne, andre i Tyfkland eller Italien , men nå- 
gre fortfara anda til yEgypten, Senegal, och 
kanlke långre. Befynnerligt år, at ej altid 
hannar och honor följas åt. Så hånder med 
Bofinken (Fringilla coelebs): honorna flytta 
til födra Europa, men hannarne ftanna ge- 
menligen i Skåne. Svalorne förfvinna hosols 
höftetiden, kyrkofvalan (H. apus) emot flu- 
tet af Augufti, husfvalan ( H. ur bica) något 
fenare och fifl ladufvalan (H. ruftica), men 
om våren, geruenligen i Maj, komma de t il- 
baka, dock ej aldeles i omvånd ordning, fy 
den andra vid bortgången år gårna några da- 
gar förr framme, ån den fifta. I Italien vifa 
de fig redan mitt uti Mars r), och blifva å- 
ter ofynlige i början af Oft. s). Det år hos 
ofs en almån fågen, at de licrga på nöbotfen, 
och ehuru deras gra viras Ipecifica ej tiiiårerdern 
1 junka , famt brift på foramen ovale hindrar at 

léf- 


r) Plinius, H. N. L.\ s ) Plinius, /. c. L , 
Vill, c. 3.6 ; L, 11. c. 47.I Vill t c. 31. 


i almånhef. j6f 


! Sefva un^er vatten, få måfte man va! tro det* 
i fom mycket annat i naturen, hvilket ånnu år 
■i öbegribeligt, om det allenaft vore afgjord fan- 
i ning , men oaktad all ofpard möda har jag 
il hirtils hvarken fjelf kunnat få fe någon om 
i vintern upfiikad, eller träffat et 'enda pålite- 
I ligt ognavitne. Monne då ej naturligare i år* 
at tro dem flytta, och det defs tidigare ju 
Iforr infeeter felas på de flållen i luftkretfen, 

I fom hvar art måft viftas? Jag tror åtminfto- 
i ne få tils deras ofvervintrande på fjobotten 
[ blifver tydeligen bevifad. Rägn och köld rån- 
! fa bagge luften från yrfånad , fåledes då köld 
: och nederbörd tilhopa jaga fvalorne från nor- 
; den , fkiljas de för ymnigare våta enfamt ifrånt 
I Italien, nåflan famma tid. At i /Egypten fin- 
i nes en få forfårlig ruångd fvalor , fom genom 
! hopfåttning af millioner bon kunnat fåtta bom 
i for Nilen uti Heracleotifka oftium t)\ at de 
; der yngla 2 gånger om året u ) i at der år våg 
i October och November, famt fkord i April'* 
hvarefter hettan blifver ganfka befvårlig , for- 
: torkar landet och dels minfkar infeeterne, dels 
drifver dem i fkygge: alt detta, ro. m. gör 
troligt, at en flor hop ifrån öflra Europa ta- 
ga fin våg dit, h vartil ej (kulle behöfvas 18 
Gg da- 


t) In SEgypti Hera - 
cleotico oUio molem con- 
tinuatione nidorum va- 
ganti Nilo inexlpugna- 
Itlem opponuut (ladii fe \ 
2:dra Bandet, 


reunius fpatio , quod hu- 
mana opera perfici nori 
poffet. Plinius, L. X t 
33 • . 

u) Plinius, /, f. 


4 66 Om djur 

dagar ifrån Torne, eller omtrent 400 mil, om 
allenaft 2 i timan låggas til rygga, men det 
år, fom vi ftrax (kola få fe, flere refor för 
litet. Hvad vindarne ibland hindra det årfåc- 
ta åter andra. Under fådan flyckt måfte de 
något fprida fig for at ej lida brift på föda, 
hvilken nu finnes i /Egypten til obefkrifve- 
lig mångd, belynnerligen af vatten- infefler ef- 
ter flöden. Defle utlänningar måfte dock åter 
{kiljas herifrän, då den förbrännande hettan 
börjar. 1 början af Oöt. anlända fvalorril Se- 
negal, och Nåcktergalar, 8 til 10 dagar fedan 
de 1 födra Europa taknats x). Skarp {yn och 
vig fart gör foglarnes flyttning lått. Man 
vet, at en Falk flugit åtminftone 125 mil på 
1 6 timar jy) , då en Hjort eller Eli ej kan låg- 
ga öfver 20 på en dag til rygga: en örn ivingar 
fig ibland inom 3 minuter’ få högt, at han 
blir ofynlig, fom gör 10 mil på timan, o. (. v. 

Låikor, Gökar, Sådesårlor, m. fl. förlvin- 
na åfven om höften, utan at man vet hvart 
de taga vågen. At de ligga i ihåliga tråd eller 
dybka fkrymflor år ännu icke bevift. Hvad 
jag flere gånger ledt år, at Sådesårlorne vid 
fit förfta anländande om våren komma flere 
tilfamman och ganfka högt. 

Fifkar- 


x) Hr. Adanfon. 

y) Den Falk , fom Jan» 
des från Cananerne til 
Duc de Lerme , anlände 
til Tenerijfa ifrdn An - 
dalufien på 16 timar. 


Henric ll:s Falk forfl&g 
fig efter en annan fogel 
frän Fontainebleau ccb 
fängades avdra dagen pä 
Malta , livar ä fl han igen- 
kändes af fin ring. 


i almånhet. 467 

Fifkärne göra ock vidlöftiga fiårder, Sill 
(Clupea harengiis) kommer vid årets börian i 
obefkrifveiig mångd från norra polen. Den 
delar fig i 3 flockar, af h vilka den våftra föl- 
jer America på öftra fidan; den millerfla an- 
lånder i Mars til Island, ledan til Orcaderne, 
England, m. m. hvarernot den öflra fl ryker 
utmed norfka och danlkå kuflerna , Ikiljer fl g 
i mindre partier, fom å nyo förenas i Atlan* 
tifkahafvetat anträda åcerrefan. Denna fjöarmé 
beledfagasaf en flor myckenhet fog! ar, fjödjur 
och andra fifkar , foro af dem eller defs följefla- 
gare äga fln föda. Någfä dygn, imellan 3 til 
14, före fillén komma Löpare (DelphinusOrca)j 
lom fordrifva från alla grunda flållén andra 
flfkar, få at råmen kan låggas der i fred* 
men nårmaft efter dem följa Torlk (Gadus 
Callarias), Kabeljå (C. Morrhua), Längor (G; 
Molva), Sey (G. virens), m. fl. : längre ifrån 
gå Sål (Phoca vitulina) , Tumlare (Delphinus 
phocaena)öch Haj (Squalus acanthias), famtyt- 
terfl flora Valar (balarna). Sillen flår fomlig< 
flådes på i - 200 famnars djup fom en våggj 
från botten til ytan, och defs ftörre fiender flål- 
de i rad utanfore hela 50 milen parallelt medl 
flranderna. 

Lax(Salmo)upfligerifloderne ochkaflarfig 
medförunderlig flyrka up för de högfla forsfar. 

Några djur anflålla ordentliga tåg , utan 
at binda fig til viffa tider. Man trodde for- 
dom, at Lemiar (Mus lemmus) rågnade ned 
från molnen a), men det år nu vål bekant, 
G g 2 af 

tij Worrmus utgaf 16 53 en bel bok , bvaruti 


46g Om djur 

öt de holla til på högfta berg, hvarifrån de 
fomliga år afmarchera i otrolig mångd. De 
gå fin våg rått fram ofver vatten och land , 
bryta igenom hvad fom ligger i vågen , eller 
göra en omvåg, at komma i fm firåt tilbaka: 
de förtåra grås och rötter, hvarigenom deras 
våg några finger djupt ocb 1-2 quarter bredt 
igånkånnes. Sådane ftråckor ligga få alnar ifrån 
hvarandra, men altid parallelt. Anmärknin- 
gar ofver väderleken vifa, at deffe refor a n- 
ftållas til undvikande af ovanlig köld eller fnö- 
mångd, fom de kånna långt förut. De kom- 
ma ledan tilbaka, men knapt T ~ , ty utom 
andra åkommor, åtföljas de af ftort antaJ råf- 
var, mårdar och hermeliners). Vid början af 
1600 talet öfverfvåmmades Bermuderne få af 
råttor , at alt åteligt i hus och på marken för- 
tårdes : jorden var full af dem ;och tråden af 
deras bo: de furamo från den ena til den an- 
dra och förfvunno efter 5" år nåftan på] en 
gång b ), férmodeligen af hunger, ty naturen 
brukar ofta denna utvåg , då en ohyra öfver 
måttan ökat fig, ja de upfråtaofta hvarannan 
inbördes. Vilaa dufvor fCol. macroura) up- 
peholla fig i norra America til otrolig mångd, 
men då fnön ftångér dem från fin föda flyt- 
ta de dl fkogarne hos Illinois, eller i fall af 
mifsvåxt der, til Penfylvanien och Virginien , 
i fådane fkockar, at luften förmörkas, trå- 
dens 


han bjuder til at bevi- 
fa phyfifka möjligheten af 
fåaant rägn. 


a) Se Vet. Ac. Handl. 
och 1749. 

b) Hifl.Gen.des Vcy. 


i almånhet. 469 

dens quiflar afbrytas och marken betåckes til 
flere fots högd af tråck c). 

Gräshoppor, i fynnerhet Gryllus migra* 
torius, komma ibland i förfårliga hårar från 
Tartariet, följa vinden och hinna underftun* 
dom anda tii Skotland, fom 1748* De för- 
mörka folen och förtåra alt grönt, der de flå 
ned, utan at fkona barken på tråden d). I 
Slefien marktes 1746 otaliga flockar Trollflån- 
dor (Libellulae). Mon detta års torka hårutin- 
nan hade någon del? I America vandra på vis- 
få ff åilen en art myror hus ifrån hus, och år 
ingen annan ut våg, ån at flytta undan tils de 
gjordt fnt befök och aftågat. Dylika fårder 
fke icke utan orfaker, hvilka böra fökasdels 
i defle ftröfvares egna behof och lynne, dels 
i väderlek och andra tilfålligheter. 

216. Djurs kroppar åro utan genfågelfe 
de konrtigafte byggnader vi kånna, och ehu- 
ru ofuikomlig vår kunfkap om deras famman- 
fåttning, delars bruk, m. m. kan vara, få år 
det lilla vi veta dock mer ån tilråckligt, at 
fåtta ofs i ytterrta förundran. Alt år afpas- 
fac och på det nogafte inrättat efter hvar arts 
förnödenheter. De åro ganfka fammanfatte 
och fullkomlige machiner, men orfaken, hvar- 
före man hittils med få ringa framgång kun- 
nat til deras förklarande nytja mecanilka och 
hydraulifka fanningar, bör icke allenaft fökas 
uti vår otilråckeliga kunfkap om machinens 

G g 3 min- 


c ) Dr. Kalm, F. Ac. I ^.Äir.Gleditfch, Mem 
B. lysi. [deT Ac.de Berlin t 17 p. 


479 O na djur 

inmfta delar, utan til ftor del uti den regee 
rande hufvudfcraft, fom uplifvar defle konft* 
flycken. Et kännande och tänkande våfendes 
vårkningar tyckas aldeles vara undantagna i- 
frän de lagar, Tom fqrfarenheten lärt ofs at 
materia följer. Således , ehuru alla kropoens 
delar i fjelfva verket åtlyda vanliga rörelfe- 
lagar, få blandas de likväl öfver alt, hindras 
eller förokas genom fjålens åtgärd , och torde 
man omfider genom nogafte uträkningar öf- 
ver de förra kunna utftaka ftorlelen af fjå^ 
lens värkan ,. ehuru man förmodeligen aldrig 
kan begripa fättet. 

Qfkåliga djurens förhollande ofvertygar 
ofs fullkomligen , at de icke åro blotta ma- 
chiner, utan at de, åfven fom vi , ftyras af 
något ädlare våfende. Vi åro uri okunnighet 
om defs art och egånteliga befkafFenhet, men 
derom tillåtas vi knapt tvifla, at det på något 
fått liknar vår fjål, ehuru det år mycket o- 
fulikomligare. Deras ytre finnens befkafFenhet 
och olika grader af fullkomiighet bidraga otvif- 
velaktigt mycket til hvart djurs farfkilta lynne 
och upforande: och efter de hafva kånfla och 
minne, hvarmedelft famlas årfarenhet, få kun- 
na de ock härigenom vinna en flags förädling. 
Vi fe derföre gamla djur med långt mera förfick- 
tighet undgå fina fienders förlåt och lift, ån de 
unga. Detta flråcker »ig dock på långt når 
icke ti! den ho.gi, fom hos månnifkan. li- 
tern våfenteiig fkilnad uti fjelfva våfendets na- 
tur, hårrörer fådant deraf, at djuren icke haf- 
ya någ r a på inbillning grundade behof, utan en- 


i almånhet. 471 

dafi: naturliga. Defie åro föda, ållkog och förfvar 
enot fiender. En, efter kroppens byggnad råttad 
böjelfe eller fin kånfla (initinitus) , utvifar för 
hvar art de råtta föremålen (objeeta), och låttet 
ac nytja dem, dock kunna hårtil nödiga företa- 
ganden ofta genom öfning och lamlad årfaren- 
het anlenligen lättas och förbåtras. Den (om 
någorlunda kånner et eller annat djurs hushåll- 
ning kan icke tvifta at få i fjelfva vårket 
ti igår. Det år förunderligt huru h var art 
kånner fina farliga fiender, åfven förfta gån- 
gen den fer dem. Jag har derpå ledr många 
märkvärdiga prof, både ibland de fiora och 
rrunffa kraken, lamt huru hvar på fittlåttfo* 
kér fkydda fig. En art larv til en Curculio, 
fiom bor imellan bägge ythinnorne på afplöf 
o;h lefver af det köttaktiga, flamrar på de tor- 
ra hinnorne, lom på en trumma, få fnart en 
liten ichneumon, lom bredvid honom foker 
inlägga et ågg, låtter fig på famma blad. Han 
kånner honom ftrax. Och friar fig ofta geno ti 
fict buller, men hans fiende har ock fin lift , 
lom ej lållan hjelper honom til åndamå et, 
hvilket jag med nöje flere gånger varit vitne 
tii. För fina ungar våga djuren ofta lifvet. 
De, fom lefva i tåillkap, gifva hvarannan te* 
ken, ja 1'åtta utpolfer, lom Aporne vid G. H. 
udden, då de Itjela i trägårdar eller plantager, 
famt for öfrigt hjelpa hvarandra både i aroete 
ocb inbördes förfvarande. Af alla år ingen, fom 
mer liknar månnilkan ,ån Sittiia Satyrus , hviiken 
åger fam ma gång , ftorlek , utféeode och invår- 
tes fkapnad: den lkiljes från andra Simi<e der* 
Dg 4 uti, 


47^ Om djur i almånhef, 

uti, af l§ren och benen på undre fidån åro 
köttfulle, at inga påfar finnas på infidan af kin* 
benen, at anficktet år platt, m. m, i hvilket 
alt, fa*.m defsutom til tånder, tunga, hjårna 
och de flefia ofriga omftåndigheter den kom- 
mer ofverens med månnilkan, men Ikiljesdock 
ifrån henne derutinnan, at ref benen åro 13 par, 
då de likvåi i vårt flåckte ganfka fållan gå öf- 
ver 12. Skapnaden af några invårtes delar år ej 
heller aldeies lika e). Oacktad lå|belynnerlig of- 
yerensftåmmeile finnes dock hos detta djur icke 
någon lådan förmögenhet, at fatta abftraft» 
begrep och at tala, lom hos månnilkan , ehuru 
det kan iåra åtfkilliga kroppsöfningar , fåfom at 
gå årender, at fitta til bords, at åta fom folk , 
m. m,1 De råafte folkflag hafva något fpråk; 
men hos delfe finnes icke ringafie fpor der- 
til. Jag vet vål hvad fom kan invandas , nernii* 
gen at månnilkor, fom blifvät upfodde biand 
vilddjur hafva funnits fpnnga på 4 föt* 
ter , klifva behändigt i tråd , och oförmog- 
ne, at gifva annat, ån vildt låte. Hårpå kan 
ock ånnu ej annat fvaras, ån at exemplen 
åro få och kanlke ej vederbörligen underlök- 
te, då de framftålt lig: dede ullingar hafva 
formodeligen kunnat bringastil något förnuft , 
ehuru dels fvårare, ju åldre de varit. Månni- 
ikan år fåledes veterligen det enda våfende på 
jordklotet, fom kan och bor genom tankar 
och betrakcelfer öfver det kringvarande lyfta 
fig öfver grufet til Skaparen , larm vörda och 
ärkånna defs oåndeiiga fulikomligheter. 

FEM- 

f) Gr ef ve de Buffan, Hift. A a t. 


473 


Om djurens föda och tilvaxt. 

FF.MTE CAPITLET, 

Om Djurens föda och tilvaxt. 

217. Efter djurens mångfaldiga och olika 
arter måfte ock fårfkiit fpis vara nödig. Na- 
turen har anflagit (förre delen at njuta under- 
höll af växtriket; fomlige lef.va af rof; andre 
af as, och minfta antalet njuter af ffenrsket 
uppehälle. Utom Helix lapicida, fom tyckes 
fråia härda kalkften , hafva Pholades egente- 
ligen tilholl uti lera, märgel och kalkffen. Man 
kunde tro, at de inkommit, dä ämnet varit 
mjukt, men det år befunnit, at hårda kalkflenar, 
fom tagits i fafla berg och brukats til fåftnings- 
byggnad vid Touion uti hafsvatnet, hafva fe- 
denrsera blifvit af defie djur angripne / ). De fy- 
rns icke hårtil äga någon frätande våtfka , åt. 
mmitone finnes intet fpor derefter, då de åtas. 

Uti naturens hushollning år ingen ting 
förgafves inrättat. At alla arter och djur måtte 
bibehollas uti en vifs efter behofven nfpajfad 
mängd , få har hvart flågte fina egna bofiåi- 
len , egen inquartering och egna fiender. Här- 
igenom holles naturens fkådeplats jåmnt vid 
makt. Det fom år f jukt eller briflfålligt ftry- 
ker gemenligen förft med, döda växter och 
djur förtåras, ohyggeligheter fkafFas utur vå. 
gen, hvarmedelft naturens prackt bevaras och 
förnyas ^). Alla djur bidraga hårtil under 
det de eiterftråfva fin egen fördel, dock ut- 
rättas måft af de minffa. De flora åro dels uti 

G g 5 gan- 


/ ) Hr. Fougeroux de 
Bondaroi , Mem. des ,6^. 
fätr. tom. F. 


g) Hr. v. Linne, Am, 
Ac. FL /. q. 


474 öm djurs föda 

ganfka ringa antal emot de fmå, delsmycket 
mindre frätande. Hvad obelkrifvelig mångd 
mygg och andra infe£ter plåga icke Lappar- 
ne och deras hjordar? I Quayaquil år under 
rågntiden 1 å otalig myckenhet at allehanda yr- 
fånad, a c obetåekt ljus inom några minuter 
utflåckes, fämt nåla, mun, ögon och öron 
hvart ögonblick dermed fyllas b). Myror åro 
ibland beta lånders fvårare plågor. På Gui- 
nea-kuften bygger en hvit art mer ån 20 fots 
höga torn rödt ler. Under oriental-tiden 
år ock luften der förmörkad af yrtå, beivn- 
nerhgen flyg-myror , fom af vinden drifvas 
få ymnigt från landet , at hafvets yta cråffas 
dermed ti! anfenlig vidd betåckt 7). Uti Li- 
ma, hvaråff aldrig rågnar, åro hufen endait 
tåckte med tunna bråder, hvaröfver lågges nå- 
gon jord, at döfva foiftrålarne. Håruti för- 
ökas ohyra , i fyonerhet vågglöfs och lop- 
por, få ymnigt, at når en våderil kringfö- 
rer flycken af denna löfa betäckning på ga- 
torna, blifver folket af millioner fådana kräk 
likfom ofverfvåmmadt. Den röda fårg haf- 
vet på flere mils fålt underftundom vifar, kom- 
mer ibland af en art kräftor k), ibland af fmå 
gtnomfkinliga jordloppor (podurze^;, fom haf- 

va- 


b) Hr. Uiloa. 

Dål e Mzive /ände en 
båt til Fhig-on , var vid 
återkomften folk , båt , å 
rot , ocb alt , bvad fom bolls 
Uver vatten, aldelesfvart 


af en art Jmå flugor, få 
at man i början ej kände 
igen jitt egit jolk . 
i) Römer. 

Å) Cowley, Genes, 
Brignon t jämfår §. $8 fl. 


och ti! växt. 47 j 

va en eld -röd fläck på hufvudet /). Stundom 
af betas de vidlyftigafte ångar, och flere mils 
fkogar afklådas, at de då nakne, (om mitt i 
vintern. Hvad förfärlig rnångd fodras icke 
hårcii ? Med få ord : i jorden , i vatten , på väx- 
ter och andra djur uppeholler (ig en otalig 
flora finå kräk, och troligen år fjelfva luft- 
kretfen deraf full underftundom, ehuru deras 
finhet oftad gör dem omårkeliga. Monne ic- 
ke en del af den dalring, lom märkes i luf- 
ten på klara och varma (ommar dagar, kom- 
mer af millioner finå yrfå, fora vimla der? 
I)ec år åtmindone visd , atom våra ögon vo- 
ro få (kapade, at vi icke redigt kunde (e nå- 
got, (om vore mindre ån i c. fot, (kulle en 
hifvårm ungefärligen foreftålia ofs en flik dal- 
ring. At för ofrigt en af updigande dunder 
bedåndigt föränderlig refraction hår bidrager, 
år aldeies otvifvelaktigt. 

2 r 8. Mate n undergår ätfkillig beredning i 
kroppen. Om den år fad fönderdeias och blan- 
das den med (pått under tuggningen. Sedan 
går den genom fvaljet och matdrupen ned uti 
magen, der ytterligare upiösning föregår, och 
förvändes til grötiik grå mölja med (yrlig lukt. 
Hårtil bidraga värma", tiiblanning af några faf- 
ter, rörelfer, m. m. Genom andra magmyn- 
ningen (pvlorus)ingår roaflan i förda tarmen 
(du oden un:;, hvaråd (aft från kröfen (pan- 
creas) och gallan tilkommer, fbm gör den tun- 
pare och h vitare, medeld de vattenaktiga och 


l) Schooton, m. fl , 



476 Om djurens foda 

feta åmnens båtre blanning. Ud de andra z 
fmå-tarmarna (Iejunum och Ileum) beredes 
den ånnu vidare, medelfl: deras rörelfe (mo- 
tus periftalticus) och iaft til en mild och fö- 
dande chylus. Under alt detta fuga mjölk- 
ådrorne (vafa laftea) det finafte åt fig, upfo- 
dra det genom tarmkåxet (mefenterium) om- 
fider til najolkblåfan (cyfterna chyli), famt ef- 
ter tilfats af lympha derifrån genom mjölk- 
roret (duflus thoracicus) up til vånftra klaf- 
ådren (vena fubclavia finiftra) , der den förffc 
blandas med bloden, och fedan af hålådern fö- 
res til högra hjertorat. Matens grofvare delar 
utdrifvas genom de ftora tarmarna (coecum, 
colon och rectum). 

Det har for många varit en ftoteflen vid 
Naturens utredande, at de inbillat fig fullkom- 
lig likhet i alla defs operationer af famma 
art, ehuru dagelig årfarenhet vifar ofs oånde- 
liga förändringar. En del hafva trodt dige- 
ffion vara en vårkelig gåfning, efter materien 
fväller, hettar och förändras?/?), men fom in- 
tet fpiritucfum alftras och magfäfterne ej fun- 
nits åga fermenterande kraft, har denna me- 
ning förlorat fig, och andre trodt den beftå 
i mecanilk fondermalning medelft magens 
mufklar. Efter en mufkel af 112 grans vickt 
kan åftadkomtna 3720 fkålpunds kraft, trod- 
des magen, iom väger 8 lod, vara i ftånd, 
at värka med 129 51 ik. flyrka, hvartil lades 
anderlifvets mufklar och diaphragma af 8223 

grans 


m)v. Helmont, WiiUs,Barchufen, Aftruc, 


och tilvåxt. 477 

grans vickt med förmåga, (varande emot 
248235 n). Men fom våra magar åro hinn- 
aktige kunna de omöjligen, åtminflone ej utan 
kånning vårkftålla dylik fönderkryftning , och 
defsutom endart då, når de åro fulle, hvartii 
hos en fullvuxen vanligen fodras omtrent 6 
fkålpund. Således fker det icke enfatnt genom 
utvårtes vold, och om hår ej eller finnes nå- 
gon fullkomlig gåfning, (a föregår dock en 
chemifk fördelning och ny förening, fom myc- 
ket nåra dermed kommer öfveréns, ty helt 
olika åmnen uplöfas , brytas och förändras til 
en mild födande våtfka, hvarunder en myc- 
kenhet antifeptifk luftfyra loffas , fom d åm par 
och hindrar röta inom kroppen. 

Så tilgår ungefärligen hos månnifkan odh 
atfkilliga andra djur, hvarvid dock vifla befyn- 
nerligheter förekomma efter arternas olika lyn- 
ne. De foglar, fom lefva af frö eller andra 
våxters delar, hafva en ganfka tjock mufculös 
mage, hvaråfl matfmåltningen förnåmligaft fker 
genom föndermalning. Om en kalkon t. e. 
fvåljer glas , fortent jårnblåck , m. m. befinnas 
efter digeftion defle åmnen brutna eller plat- 
tade, faft dertil ibland fodrats öfver joofkål- 
punds kraft. Fylles en cylinder af fortent jårn- 
blåck med fåd och låmnas öpen vid åndarne , 
utom et fint galler, fom hindrar kornens ut- 
rinnande, få märkes på dem ingen annan förän- 
dring', fedan de med fitt foder pafleratkråfvan, 
ån någon upfvållning af fucktighct. Hos andra 

åter. 


n) Pitcarn, 




478 öm djurens föda 

åter, fom hafva hinnaktig maga och lefvä af 
kött, kan hvarken dylik fonder kramning åitad- 
kommas, ej eller år den nödig, tydeågaenup- 
Jöfsnde magfaft (Hquorgaftricus). A t öfvettyga 
fig hårom behöfves alienaft, at låta en roffogel 
fvålja barda årnnen , (å finnas dealdeles obrut» 
ne gå fin våg, men om kött inneftånges i 
jårnblåcks dola med galler for åndarne, angri* 
pes och digereras dec famma o)* Chylus hos 
foglarnefkall vara helt klar och genottminiig p) t 
Somlige djur, fom hör (Pccora), hafva inga 
öfvertånder framuti munnen, utan måfte med 
tilhjelp af de undre och tungan flita af gråfet. 
Defle fvålja fin föda ofullkomligen fördelad , 
men kunna fedan under hvila å nyo bringa dert 
i munnen ti! ytterligare föndertuggning, hvil- 
ket kallas idifla. Hos dem finnes canalen, 
fora maten genomgår, på 4 flållen anfenligen 
utvidgad, h vilka ock gemenligen få namn af 
magar. Vid förfta fvåljningen går den endaft 
til de 2 förfta, men efter omtuggningen dem 
förbi til den tredje q). Tånder tjäna ej altid 
til tuggning, utan ibland allena til rofvets faft- 
hollande, fom bos Hajen. Underftundom fin- 
nas aldeles inga tånder i munnen,’ utan ma-* 

ten 


0) Hr. de Reaumur 

bor anftfik de (fe och dyli - 
ke uplyfande förfåk. Mem. 
de i Ac. de Paris rjj2. 

p) Hi a fa lympbatica fi- 
ra nu fundne hade hos 
foglar , ampbilier ocb fi- 


[kar . Se PbiU Tr. 1-6$ 
och 176 $. 

q\ Ilr, D’ Aubenfort 
bar utredt tnecnnifmen 
vid idiflande i Mem. dé 
r Ac. de Paris r\6 8. 



och tilvåxt. 479 

fen fvåljes hel, och fedan antingen fm e' ter fullt, 
eller endafi utfuges, famt derefter utkaHas. Hu- 
ru dec tilgår hos minfia kraken vet man icke 
med fåkerhet. Inre bygnadens finhet har hittils 
hindrat nödiga underfokningar» 

Efter djurens olika ålder lå njuta de ock 
olika föda. Alla dåggande djurs ungar förtä- 
ra i början endafi fin moders mjölk och vän- 
jas fmåningom vid fiadigare underhöll. Li- 
kaledes de flefie andre Sehöfva fpådare föda 
innan, än fedan de fullvux't. 

Under våtfkornas kringlopp affkiljas gal- 
la, fuccus pancreaticus, m. m. på fina befiäm- 
da Hållen i körtlar och egna kärl, famt de 
öfverflödiga vattenaktiga partiklar igenom nju- 
rar och urin-gångar. Genom åndarne af de 
finafie pulsådror utfilas den få kallada omår- 
keliga utdunfiningen. Man vet af många års 
förfiök, at af 8 Ikålpunds näring gå hos mån- 
nifkan 5 bort på detta fåttet r ). Genom 
fvett, lpått, m. m. affkiljes likaledes en hop 
partiklar. Man har i anledning af omärkliga 
utdunflningen gjordt uträkning, at hela krop- 
pen få förnctes, at efter 10 år föga år quar 
af defs förra ämne. Detta grundar fig på föl- 
jande fatfer. Af 8 Ikålpunds förtäring Hannar 
omtrent eller 5 -f? lod quar i kroppen, men 
fom defs tyngd ej ändras, få långe alt Hår väl 

til, 

r) Sanclorius, Medi- I crstioner. Dodart har fe- 
cina äatica, Han gjorde j dermera i 10 är anjlält 
Jbrfok i 30 är , vägde Jigf flika fbrfåk och Keil i 7. 
fin mat , drick ocb alla ex- j 


480 Om djurens föda 


til , måfte i det nårmafle lika mycket afnöfas 
och bortföras. Skedde detta i ordning efter 
partiklarnes ålder fkulle den på omtrent 2 f 
år aldeles fornyas , men förmodeligen notas 
nyare och åldre om hvarandra efter befkaf- 
fenhet och omftåndigheter , hvarigenom bän- 
der, at ehuru de ålflaouphörligen minlkas, blif- 
va de dock aldrig fullt affkilde. Således befin- 
nas af dem återflå vid förfta årets flut litet öf ver 
f , vid flutet af det andra något mer ånf , vid 
flutet af det tredje och få vidare, då efter 
10 allenaft blifver en återftod af ? T n . Notnin* 
gens mångd år hår antagen efter et ungefär- 
ligt medeltal, ty naturligtvis flå faftare delar 
långre emot , ån lofa och flytande. Såttas be- 
nen utgåfa 60, mjuka åmnen 70, och våt- 
fkorne so, famt de fiftnemdas förlkingring 
antages fke dubbelt fortare, ån de blötas ,och 
defläs 10 gånger fnarare ån de faflas, få vifar 
uträkning , at når henen förlora 3 lod , mifla 
lofare åmnen 35 och de flytande 20 r). 

219. En flor hop djur hafva vid födflen 

un- 


r) Se Joh. Bernoub 
lis dijfi de nutritione . 
Hanuplyfer denna uträk- 
ning med exempel af ipo 
fkålp und vatten i et karl , 
utur bvilket dageligen 
tages j lod ocb flås 
lika mycket vin i ftället. 
Härigenom minfkas oup- 
fbrttgcn vatnet , ut anat 


någondn blifva aldeles 
flut. Efter 3 <jj dagar bliv 
det återfläende vatnet 

bvit- 

{4800)' 6 + 

kens värde genom loga -■ 
rithmer lått finnes , men 
/ kattas annars fodra fina 
5 månader at med vifi «• 
bet uträknas . 



och tilvaxt. 48* 

ungefärligen famma fkapnad , fom da de hunnit 
til mognad, och fkiljas endaft genom florlek 
ifrån hvarandra. Fyrfotade djur framkomma 
med nåftanalla delar anda til hår, men tånder, 
horn och dylika , fom for fpådafle åldern åro 
onyttiga, tilvåxa federmera. Uti ottonde må- 
naden börja på hjortar 2 uphöjningar vifa fig 
i pannan, h vilka efterhand tiltaga och ånteli- 
gen blifva fullkomlige horn. De gamle fålla 
årligen både horn och hår. Ihålige horn, fom 
hos fånad, får, m. fl., fltta quar år ifrån år. 
Foglar klackas fjåderlofe, men fnart borja de 
mjuke få kallade blodpinnar utflicka, ftålde i 
Cp.incuncer, utur hvars fpetfar fjådrar våxa : 
ving och Ajert- pennor blifva fift tårdige, h vil- 
ka åfven årligen omfas. Men en flor mångd 
andra djur antaga under fin lefnad flera ffor 
lika urfeender, at man, utan kunfkap om fara- 
manhanget, omöjligen kan inbilla fig, at de åro 
famma djur. En groda lägger råm i vatten, 
af den danas et djur med Aort hufvud, fom 
liknar fi(U. Efter en tid får det 4 fotter, och 
anfeendc af ödla. Omfider förloras Ajerter., 
och en vanlig groda framkommer. De gam- 
le gåfvo viflå förändringar namn af forvand - 
lingar , man vet dock nu, at de beflå icke u« 
ti annat, an flera utom hvarandra fittande hu- 
dar, fom efter hand afklådas. Utom en del 
Amphibier å r o Tnfefler egenteligen fådane än- 
dringar underkaAade. Alla aflågga flera gån- 
ger fin hud och blifva icke fkickelige ti 
flåcktets fortplantning förr, ån decta år full^ 

H h gjordt “ 

2: dr a Band . 



482 Om djurens föda 

gjordt, dock åndras icke fkapnaden altid hår* 
vid, ja fpindlar, kräftor och ftörre delen, iom 
icke få vingar, årofig under hela lefnadslop- 
pet like, targ och ftorlek undantagne: men 
med andra förholler det fig icke få. De vifa 
fig gemenligen under 2 olika geftalter innan 
de blifva fullkomlige. Den förra, fedan de 
blifvit antingen lefvande födde, eller af ågg 
utkläckte , plågar kallas Skråpuk (larva). De lik- 
na då mafkar af mångahanda flag, åta fnålt, 
våxa fort, aflågga ibland anda til 5 hudar, 
utan at våfentelieen andra utfeende, ja endel 
afklåda tillika inålrvor och lungrör, hvilket 
jag hos vildfkråpukar funnit vårkeligen fke^), 
och kanfke hånder hos fiere. Sedan Skråpu- 
ken vunnit fin mognad framkommer , då hu- 
den aftågges, djuret under ny fkapnad, fom 
plågar få namn af linding (pupa), och icke 
annat år, ån det tilkommande fullkomliga in- 
ledet, hvars alla delar, ben, hufvud, mage, 
m. m. åro öfverdragne med et på det noga- 
fte pallande fkal. Sjelfva vingarna liega ihop- 
vikna uti egna foder. Forficula , de fiefte He- 
miptera, Ephemera, Libellula, m. fl. hafva 
lindingar, fom endaft i anfende til vingfodren 
fkiljas ifrån fina fkråpukar. För öfrigit gå, 
fpringa, åta och lefva de på famma fått. Så- 
dane lindingar må heta half-nympher ( Semi- 
nyrophre). Alla andra åro uti en vifs fvaghet, 
gömde i fkrymflor eller enkom dertil af fkrå- 
pukarne dlvårkade hylfor; åta icke uti detta 
tilftånd, ehuru det ibland kan racka hela å- 

ret, 


s) Se yet. Ac. H, 1-63. 


och tilvåxfé 483 


ret, och längre, om man behagar t ), fame 
förblifva jåmnt på famma ftålle. Somlige af 
defle bafva fodren tii fotter, fnabel, vingar, 
m. nx iammanhångandc, fåat inuti liggande 
inieöts delar fvårare igenkännas. Defle få namn 
af gulddåckor (chryfalides). Fjärilars lindingar 
åro fådane, och ibland dem någre förgyllde 
medelft en filfverhvit ilem, iom iyfer igenom 
et gult och genomikinligt ikal u). Storre de- 
len af Coleoptra, Neuroptera och Diptera hat- 
va lindingar hvaruppå alla infe&ets delar åro 
ikillde ochtydelige. De kallas nympher. Här- 
vid bör dock nämnas en befynneriighet hos 
ikråpukar til vifta Diptera. 1 Når de ikola än- 
dra ikapnad afläggcs icke huden , utan krop- 
pen drager ihop iig i form af ellipioid, hvars 
ytre ikinn hårdnar til och derifrån ikiljes in* 
utinymphen, fom i början år in och ut vänd. 

Defla förändringar åro viilerligen all up- 
mårkfarohet värde. En Kålmaik t. e. har ig 
fotter, 9 luftrör på hvar fida, och 12 ögon, 
men inga aftelfe - lemmar, famt åter grof 
mat, dubbelt om dygnet emot fm tyngd. E- 
mot höften fökes l någon fåker plats, der 
han (pinner en trå om kroppen och ftrykef 
af fig gamla huden, då en gulldåcka framkom* 
mer, utan fotter * blind 5 iom aldeles intet kan 
flytta fig ocb ofver hela vintern icke tager rin- 

H h 2 ga - 


t ) Genom utdunftnin - 
gens proportionerande 
kan man efter behag på • 
Jkynda eller hindra ut~ 
kläckningen. 


U) C jyUentåder får fin 
guldfärg af dylik grund t 
ty gul genom fkinhg ver- 
nis flrykes ojver { örfil f - 

ring. 


484 Om djurens föda 

gafte föda. Vårtiden fpricker gulldockan, etdjur 
utkryper med 6 fotter; fom har tufendetals ögon; 
fom åger 4 vingar at flyga med, hvilket åget' 
visft kon och nu uti fin mogna ålder endaft lefver 
af den tunna honingsfaft, fom håmtas i blom- 
mor. Man vet knapt om icke egna ögon be- 
draga, då förfta gången fådant anmårkes. Et 
myggs fkråpuk lefver fin hela tid i vatnet och 
dör, offl han holles långe i luften; defs pupa 
lefver der åfven , men huru ömkelige dyka- 
re åro icke fjelfve vingade infecterne ? Huru 
underliga åro defia et oöh fåmma djurs för- 
ändringar? 

En del mafkar åro under hela lefnadslop- 
pet icke heller aldeles like, dock fke ej för- 
ändringar genom hudens aflåggande. Huru 
fnåckors och musflors tåcka fkal danas fynes 
ej ånnu vara tilråckeligen utrönt. At de En- 
fkalige vridne komma utur aggen med allenafl: 
1 omgång eller 1 *, och med tiden få de öf- 
riga genom en tilhårdnande , från det tilvå- 
xande djurets obetäckta delar utdrifven flera 
(juxtapofitione), på (amma fått, fom Coral- 
lernas ftenfkårpa tilvårkas, påftås af en del 
Naturkunnige x). Muflel-fkal blifva efterden- 
na anledning genom nya vidhåftade fogor åf- 
ven ftörre, alt fom djupet våxer; men fom 
det icke Iker uti fnåcklinea, få upkommer der- 
igenom ringa förändring uti fkapnad. Andre 
åter fcrfåkra, at de orntalte kråk utur fjelfva 
aggen medföra fkal af lika många fiplra’, fom 


x) Hr. de Reaumur, Mem. de /’ Ac. qoy ocb q 16 . 


foch ' tilvåxf. 485 

de gamle aga, men mindre, hvilka dock ge- 
nom inuti löpande nåringsläft(intus fulceptio* 
ne) tilvåxa, nåflan lom ben i djurs kroppar y). 
Ron och förfök böra flita denna tvifl. 

Djur-orter tyckas undergå belynnedigare 
ombyten. Når de af ågg hårftamma, födas och 
upvåxa de på famma lått, lom örter, osen få 
fnart blommorne hunnit framdrifvas, åro de 
djur, fom genom rof eller annan Ijelftagen 
nåring måfte underholla fig a). Hår åro få- 
ledes bagge rikens grånior förenade. En po- 
lyp och et liffödande grås (gramen viviparum) 
likna hvarandra både i utfeende och fortplant- 
ning. 

SJETTE CAPITLET, 

Gm djurs fortplantning . 

220. De minfla kräkens hiftoria har i le- 
nare tider fullkomligen undanröjt de anled- 
ningar, fom fordom gjorde, at man trodde 
dem genom förrutnelle kunna alflras ( genera - 
tio ceguivoca). Det år vål länt, at vi icke ån- 
nu åro i ftånd, at tydeligen af minfla ämne- 
nas lynne bevifa omöjligheten , men det gör 
tilfylleft, at inga rön eller öfvertygande Ikål 
for moclatfen hittils blifvit anförde. Det med - 
gifves af alla, at djuren kunna alftra lina li- 
kar. Bör man då tro, at famma flags djur åf- 
ven kunna framkomma under förrutnelle, u* 
tan at vara förfedd med de aldrapåliteligafte 

H h 3 prof? 

y) Hr. Klein, Abb, j tbeil. 
von Dan%. Gejclfcb. ll\ %) Hr, v. Linné. S. N. 


4§6 Om djurs 

prof? År det vål troligt, at naturen brukar få 
olika utvägar til aldeles lika djurs framfkaf- 
fände? Åger man rättighet til fådan milstan- 
ka blott derföre, at omöjligheten icke kan be* 
vifås ? Rön och förfök åro uti Naturkunnig- 
heten de råtta ledband, flåppa vi dem , få rå- 
kas irrgångar utan anda. Man kan icke ty- 
deligare bevifa omöjligheten af en elephants 
åldring genom förrutnelfe, ån en flugas. Med 
hvad ikål kan man då yrka det ena mer, ån 
det andra? 

22 i, Djurens fortplantning fker vanligen 
på 2 fått, antingen genom agg eUer lefvande un- 
gar ; men fom ägg åtVen finnas hos dem , fom 
löda lefvande, få tyckes fkilnaden endaflder- 
uti beflå , at aggen utom eller inom kroppen 
utkläckas , ja de fmå kräken låra ofs en annan 
och underlig förändring. Håftflugan (hippo- 
bofea) föder en linding, eller rättare, en in- 
uti modren utkläckt och fullvuxen fkråpuk, 
hvilken , få fnart h3n kommer utom hennes 
kropp, förvandlas til nymph inom fin tilhård- 
nande hud a). Somlige djur föda villa tider 
lefvande ungar, andra tiderågg, fomAphides, 

Djur-örter fortplantas aldeles fom vaxter. 
De fkjuta grenar, hvilka antingen efter en tid 
affalla och lefva för fig allena, eller ock fit- 
ta quar, famt utfkjuta fjelfve nya quillar, o. C 
V, b), Ja, en del mafkar, i fynnerhet Poly- 
per 

a) Hr.de Reaumur,j^ coraUines by J. F.llis. 
Hiji, des infeSi, Hl. At de äro djur bevifar 

b) Se Nat. Hifloty of\famma auS or ytterligare 


fortplantning. 487 

per (Hydrar), kunna Ikåras i mångfaldiga bi- 
tar, och af hvardera återvåxer et fullkomlige 
djur af famma art c ) , hviikee i djur riket år 
en ganlkabefynnerlig egenlkap. Polyperna var- 
pa dock åfven ågg, men endaft höfletiden, 
om jag får döma af det, fom fvenfke arter 
vift mig^). Denna befynnerliga förmåga, ae 
återfå förlorada eller bortfkurna kroppsdelar 
tilhörer åtlkilliga Mafkar, Infefter, ja åfven 
Amphibier. At kräftor lom milfat klor, kun- 
na få nya igån, har långe varit bekant, men 
at metmaikar (lumbrici) , Sniglar (limaces), 
lamt åfven ödlor (lacerra?) och grodor (ranae) 
åga (amma förmån, intyga nyare ron. Det 
år villerligen förunderligt at på en Salaman- 
dra inom 2 månader finna 99 ben foffieula) 
alftras i nya fotter, vuxne i ftållet för de af- 
fkurne: kåkar och ftjert kunna likaledes åter- 
våxa e). 

H h 4 Af- 


i Pbil. Tr. rj 6 ~j emot Hrr. 
Bafter och Pallas. 

c) Se Hift. des Poly- 
pes par Mr. Trembley. 

d) Hrr , de Reaumur 
och JufTieu hafva funnit 
Ka m rn - p olyp cr ( polypes a 
pannache) varpa bruna 
platta agg, då de blifva 
gamla. Hr. Trembley 
famlade höfletiden i~g-J i 
England , på vatnet fly- 
tande agg , fom fördes i 


papper til Holland, der 
de utflrodde på vatten ut • 
kläcktes i följande Ja- 
nuarii manad. 

e ) Prof. Spallanzani 
i Modena har med ytter - 
fl a no g granhet an flå It des - 
Ja och fler e för fök , hvil- 
ka fedan af andre blif - 
vit eftergjorde , ehuru 
omfländigheterne ej aUe - 
fiådes tillåtit lika fram- 
gång. 


488 


Om djurs 

Afligheten år ganlka olika. De Ifore dju- 
ren få mindre antal ungar, åndefmå. En ele- 
phant foder et fofler på tu år, då en alman 
fluga ( mufca carnivora) på en gång kan halva 
20000 lelvande ungar uti fig f). 

Fyrfotade djuren ( Mammalia ) loda alla 
lefvande ungar. Foglarna lågga agg. En del 
i\mphibier föda lefvande, andre ågg. Fifkar- 
ne aro ibland de aldra afligafte djur. Den lom 
betänker hvad oåndelig mängd fill och (fröm- 
ming (Clupea) årligen fångas, all den Itåck- 
filk, fom uptages, m. m. målfe falla i förun- 
dran, at hafvet ånnu hyfer invånare af des- 
fa arter. Det blifver dock någorlunda begrip- 
ligt, når man vet, aten Afp (cyprinus Alpius) 
om 6 marker kan hafva 141960 råmkorn på 
en gång, en Id (c. Idus) om 2 mark. 60375, 
en Braxen (c. brama) om 2% m. 1378 12, en 
Mort (c. rutilus) om 20 | lod 7x820, en Karp 
(c. carpio) om 54 lod 203109, en Linnare 
om 40 lod 383252, en Aborrefperca fluvia- 
tilis) om 44 lod 66150, en Gädda (elox lu- 
cius) om 35 marker 272160, en Nors ( Sal- 
mo eperlanus) om 4 lod 38278 , en Makril 
(Scomber fcombrus) om 36 lod 546681, en 
fill (clupea harengus) om 20 lod 36960, en 
Flundra (Pleur. flelus) om 52 lod 1357400, en 
Stockfilk (Gadus morrhua) 9344000 g ) , o. C 
V. Defle antal, ehuru anlenlige de tyckas vara, 
åro dock fåkert för fmå , at uttrycka afligheten, 


f) Hr, de Reaumur. 

g) Se V. Ac. H.qti, 


Phil. Tr, 1767; Leeu- 
yenhoek , /lr. Nat. II. 



fortplantning. 489 

dels emedan all råmen ej på en gång år få vuxen, 
at den kan nogaråknas, dels efter de underfokte 
förmodeligen icke jufl varit de afiigafte, och kan- 
fke redan flåppt en hop ågg. Ibland fifkar föda 
ålen (murarna anguilla) och kanfke några få 
andra, lefvande ungar. Allå^afecter vårpa 
ågg, utom bladlos, Cocci, en del flugor (mu- 
fcx), gråfuggor (onifci), enögon (monoculi), 
fkorpioner, och til åfventyrs några få andra. Af 
inafkar föda^ockfå en del lefvande, en del ågg. 

222. Aggen beb&fva genom hannarnes fäd 
uplifvas , om de til flåcktets förökning fkolablif- 
va tjenlige; ty ehuru honor af ågglåggande 
arter, åfven i annan håndelfe varpa, få kom- 
ma dock utur dede ågg aldrig ungar. Ibland 
de flåfta djur år det oomgångeligt, at fåden 
(femen ) emottages inom honans kropp , hvilken 
förrättning kallas parning. Fifkar och grodor 
åro de enda, fom veterligen härifrån kunna un- 
dantagas. Så vida man hittils vet hafva bågge 
könen af de förra ingen beblandelfe, utanhan- 
narne utfputa fin mjölke, föm kanfke ibland af 
honorne glupfkt upflukas, men åfven utom 
kroppen af fjelfva äggen kan infupas. At ö- 
gonfkenligen öfvertyga fig hårom , bör genom 
iackta ftrykning på en fifkhonas mage mogen 
råm uttryckas i en balja med vatten: om den* 
na fedan låmnas fig fjelf rutnar den innan 
kort, men om deröfver på farorna fått uttvin- 
gas hannens mjölke uplifvas äggen och gif- 
va i finom tid fmå fifkar. Hår fker fåledes 
en befynnerlig och högft märkvärdig befröd- 
ning, hvilken åfven lyckats medråm uturhona , 

H h s fbm 



490 Om djurs 

fam varit död 4-5 dygn b). Grodors agg 
befrödas åfven utom kroppen , men hårvid fö- 
regår dock något, fom liknar parning, ty han- 
nen fåtter fig på honans rygg , omfattar hen- 
ne ganfka faft och villa arter hela 40 dygn, 
ban utdrager råmkornen , (om fitta i rad vid 
en ftrång, och i det (amma de komma utom 
honan öfvergjuter dem med fåd i). Denna 
råm kan icke i utfeende (kiljas från den, (om 
icke blifvit befrödad, men dådenfenare rut- 
nar, uplifvas efter hand den förra och blifver 
omfider förändrad til (å kallade Rumptroll el- 
ler grodungar med fvanfar utan, fotter. Rå- 
men kan fåledes hår icke egenteligen bollas 
för ågg, ty den utklåckes ej, utan forbytes 
froåningom k). Dylik befrödning, fom kan 
(ke utom kroppen, låmn3r Naturkunnigheten 
et aldeles nytt falt til mångfaldiga förlök , e- 
medan fårfkika arters beblandeller kunna gö- 
ras åfven (å lått, fom i ört-riket, h varigenom 
den mörka generations' hemligheten utan tvif- 
vel, åtminftone til någon del blottas. Hvad, 
fom foregifves om Rana pipa från Surinam , 
at råmen utbryter genom ryggen och der ut- 
klåckes, år aldeles ogrundat : den utgår på van- 
ligt ftålle med et (egtflem, öfver hvilket mo- 
dren (édan våkrar ryggen, då det faffnar och 
fitter quar tils ungarne kunna ombåra hennes 

för- 


b) Fbrfoken åro gjor- 
de med Lax och Forel- 
ler ( Salmo ). Se Mem. de 
l’ Ac. de Berlin 1766. 


i) Swammardam , 
Roefel. 

k) Spallanzani. 


fortplantning. 491 

förforg. Tvättas en fådan affaller hela råm- 
fkorpan. 

Ibland infefterna förefaller något, fom i 
förda påfeendet tyckes bevifa at parning år 
onödig til fortplantning. En bladlus föder me- 
rendels lefvande ungar. Om någon af dem 
ftrax efter födflen affkiljes och fåttes utom ge* 
menfkap med alia andra at fitt flåckte, (å tö- 
der den åndock ungar. Och få vidare om en 
af dem frånfkiljes. Jag har ftere gånger gjorde 
della förfök, och åro tilförne af de ypperli- 
gade Naturkunnige flike andålte /). Samman- 
hanget år fådant. Hela våren och fommaren 
föda de lefvande ungar, och utan parning. 
En enda kan på 3 veckor föda anda til 100. 
Alla fodren äro denna tiden honor, men emot 
hoden födas åfven hannar, då fker parning 
och härefter låggas ågg , fom nåda vår utkläc- 
kas. Således år en parning tilråcklig hos des- 
fa, fom man visd vet, til io:e led, få at i 
modrens lif befrodas med aggen ända til bar- 
ne-barns barns-barns- barns-barns-barns-barns- 
barne-barn. Hvem fkulle tro, at Skaparen gjordt* 
et få befynnerligt undantag med delle Imå för- 

ak- 


/) Nå p ligen lår er nå- 
gon Drottning vid Un ne- 
derkomft blifvit nogare 
uppfiffad , ån det fkedt med 
deffa kr åk, hvars barn - 
fångar til dag och timar 
med mbjelignffe for g f ål - 
hg bet finnas anteknade . 


Sa bejynnerhga omflan- 
digbeter bebbfde intyg af 
en Leeuvenhoek, Ce- 
doni, Reaumur, Bon- 
net,Tremb!ey, Lyon- 
net, Bazin ocbffz Geer, 
om man, ut an at fjelf fe , 
fkulle kunna tro de 1 n % 


492 Om djurs 

aktade kråk? Det år ockfå en märkvärdighet , 
fom förmodeligen med den förra har laru- 
manhang, at foltren utkomma forft med bak- 
delen. 

Innan någon kraftig parning kan ike åro 
djuren gemenligen fullvuxne. Detta har dock 
undantag, i fynnerhet hos filkarné. Ibland In- 
lederna atklåda lig åfven kräftor och enögon , 
famt blifva llörre, fedan de våtkeligen börjat 
framlkaffa efcerkommander. Någre Ephemerse 
ömfa hud, ledande blif vit vingade. Sniglar (li- 
raaces), metmafkar och några andra verrnes, haf- 
va tillika bagge könen, dock kunna de icke 
1’jelfvegöra lig tilfyilelt, utan måfte förena fig 
med andra , då hvar en både blif ver och gor 
fruktfam. Hos conchylier lka ’1 i detta mål vara 
en flor Ikiljaktighet. En del hafva aldeles lår- 
lkilt kön, andre åter vila inga aHelfe-delar, och 
paras aldrig med fina likar, fom mufslor: åt- 
Ikillige åga bagge könen och göra hvarandra in- 
bördes frucktlamma, men någre fodra förening 
med andra, utan atfjelfve i det lamma bilprin- 
ga dem tilbaka , men vål en tredje m ). Om den 
på förändringar lä rika naturen åfven åger två- 
köningar (hermaphroditer), fom kunna göra 
fig fjelfve tilfylleft, år ännu icke utrönt n). 
Polyper paras aldrig, men vifa ej eller afielfe- 
lemmar. 

Ibland djuren förefaller ånnu en hit hö- 
rande fålfamhet. Man finner nemligen hos 

my- 

te detta problem i 
Ephemerides Nat. Ca- 
riojornm , 


vi) Hr. Adanlon, Hift. 
Nat. de Senegal, 
n) Breynius framfat - 


fortplantning. 453 

myror, bien, m. fl. (om Jefva i talrika fam- 
hållen , ej allenafl: hannar och honor, utan ock 
ftörffa mångden berofvad alt kön. Hos myror å- 
ro endafl bagge könen med vingar förledde, 
de paras i Auguffi och ågg låggas, men (edan 
öfvergifva de (fackarne och förlora omfidcr 
fina vingar 0). Alt arbete och ungarnes up» 
födande förråttas af de ovingade, likforn flaf- 
var, med förunderlig omvårdnad: de flytta 
dem emot ytan eller p c å djupet för at vinna 
åt dem lagom vårma och fucktighet , ja de 
kånna förut inftundande ovåder, (å at man af 
ungarnes belägenhet i (facken dagen förut kan 
döma från hvad fida rågn tilftundar, o. f. v. 
p). Honorne åro för öfrigt hår nog (förre 
ån hannarne, hvilket år gemen(amt med de 
fleffe infecfer. Hos bien förefalla ånnu för- 
underligare märkvärdigheter. I deras talri- 
ka (amhållen år vanligen icke mer, ån en ho- 
na, nemligen Vifen. Om dels kön kan ingen 
förnuftig tvifla, fedan anatomien fatt det i 
klarafte dager , ågg finnas ej heller någonfin 
hvarken hos arbetare eller Drönare. At de 
fenare, fom ock kallas Vatten bi, åro hannar 
vifar åfven deras difleétion, m. m. De fram- 
komma i Maj månad, tålas til flutet af Julius, 
då de gemenligen utdrifvas, och befatta (ig 
för öfrigt icke med något arbete, ty altfådant 
förråttas af ltörfta mångden , fom hollits före 
vara berofvad alt kön , men en hop nya rön 

tyc- 

0) Hr. von Linné, 

V. A. Ii. 1741. 


p) Hr. Gerdes, Fet, 
Ac. H, i~6 


494 Om djurs 

tykas vifa, at de vårkeligen i början ågt för- 
mögenhet at blifva honor , om de allenafl fådt 
njuta tilborlig föda och fl-cörfel, Förföken * 
fom gifvit anledning til denna tanka, befta 
deruti, at omkring 50 Rycken arbetsbien in- 
neftångas med tilråkligt underhöll och en bit 
afvelskaka, fom hyfer larver til arbetsbi, dock 
ickeåldre ån 3 dagar. På andra dygnet börja då 
bien, at årfåtta briften på Vife: de välja hår- 
til af larverne en eller flere, bryta ned pi- 
porne de ligga uti, upfora fådane hylfor om- 
kring dem, fom Vifar plåga få , lamt föda dem 
på (amma fåte, hvarigenom deras famhålle in- 
nan kort vinner Regentinna. Detta lkall i Laus- 
nits vara en brukelig utvåg at föröka fvår- 
mar til hvad antal, fom behagas. Mången 
torde tro, at härvid låtteligen förelöper någon 
irring, och at vile-ågg kunnat vara ibland de 
andre, förf oket år derfore gjordt på det fått, 
at alla larver i kakan blifvit borttagne utom 
en enda, fom tydeligen kåndes för ämne til 
arbetsbi, och denna har fedan vårkeligen blif- 
vit Vife q\ Detta förfök förtjänar ftorfta up- 
mårkfamhet och jag hoppas at nåfla år fjelf 
med all möjlig aktfamhet kunna anftålla det 
famma. Rn fådan Vife fkall ock fnart, utan 
at något Vattenbi finnes i famnållet, vara fär- 
dig at lägga goda ågg. Om alt detta år rick- 
tigt, tnåfie en enda parning vara tilråcklig i 
mer ån en generation, och alla arbetsbien uti 

tjåii- 

q) Hr. P aflor A. G 1 fa förfök många gän - 
Schuach bur gjordt des-\ger. 


fortplantning. 495 

tjänliga omftåndigheter kunna förvandlas til 
frucktfamma Vifar allenaft genom fin moders 
parning. Ehuru fålfynt detta låter, vet man 
af Bladlosfens hiftoria, at detta kan gå myc- 
ket långre, hvarom förut år berättat. Som 
hos myror honorneåro flere torde icke flik in- 
råtning varit hos dem nödig, uti hvilken För- 
fynen tyckes hafva lagt en utvåg til frälsning, 
i fall olyckligtvis Vifen omkommer, af h vars lif 
hela famhållets vål beror, fom ibland kan fli- 
ga til 40 - 60000 lif och mera. 

Hvad ånteligen parningsfåtten vidkomma 
få åro de nåftati oåndeligen föränderliga ef- 
ter arternas olika fkapnad. Oftafl finnes han- 
nen betacka honans rygg, men det förefaller 
ock, at honan f ätter fig öfver fin man, h vil- 
ket händer hos Bien och Loppor. Ibland fån- 
gar hannen fin fköna i flyckten, fom Libel- 
lula, hvilken haren tång i ftjerten at fatta hen- 
ne om halfen, och de mygg-danfar, fom på 
vackra Pommaraftnar vifa fig, beftå endaft af 
hannar, fom vänta befök af honor, hvilka om- 
fider infinna fig vid defie Iuflbarheter , då par- 
ningen går för fig i fjelfva luften på ganfka 
få ögonbleck. Ephemerae fånga fina honor i 
luften , men de fatta fig ftrax at närmare för- 
enas, hvarunder honan utter öfver r). Spind- 
lar åta hvarandra inbördes, vifa derföre myc- 
ken räddhåga och förficktighet vid början af 
fin kårlek, hvilken ock deraf år märkvärdig, 
at hannen har 2 aflelfelemmar, hvilka ,åro fa- 

fia- 


r ) Hr. Baron De Geer. 




496 Om djurs 

ftade vid munnen s). Den almånna ftugeflu» 
gan (Mufca domefhca) har aflelfe-delarne juft: 
omvände, få at honan äger et ror, fom in- 
föres i hannens kropp. Mångfaldige flere o- 
likheter förefalla vid aflelfen, i fynnerhet i- 
bland de minda kraken. Bägge könens utfeen- 
de år ock gårna något fkiljaktigt. Hos ftora 
djuren årogemenligeri honorne mindre och fina* 
re, men hosroffoglar åro de | ftorre. Ibland In* 
fedter åråfven honan ofta nog ftorre, hvaremot 
hannarne ej fållan åro vackrare. Det famma fin- 
nes med en del fmå foglar, ibland hvilka åf- 
ven hannen båft fjunger. Men ingenftådes fin* 
nes mårkeligare fkilnad, ån ibland en del natt- 
fjärilar, af hvilka honorne åro vingjofe och o- 
vige, famt åga i forfta åfeendet nåftan ingen 
ofverensftåmmelfe med hannen , fom är quick 
och forfedd ftora vingar. Antenner ne åroof- 
ta hos konen olike. Hjortar båra horn, men 
icke hinnarne, hos Rhenar och Cameloparder 
år dock ingen fådan fkilnad. 

223. Men hvad gör dä hannens fäd til fa- 
ken? Betracktas månnilko-fåd genom fynglas , 
få tyckes den i början beftå af et trådigthop- 
vicklat flem. Trådarneåro uti beftåndigt krål- 
lande, åifkilliga ftållen upblålas, deruturfram- 
komma lmå runda kroppar med t rålika ftjer- 
tar, hvilka flytta fig rått fram, och under det 
famma f vånga, fom en pendel åt höger och 
vånfter, famt lyfta fig fom et (kepp ibiand vå- 
gor up och ned. F.trer hand blir låden tun- 
nare och inom 1 tima nåftan genomfkinlig. 

Ef- 


r) Hr. Lyonet, 



fortplantning. 497 

F.fter 6 bar den fin högfla flytaktighet , dåå- 
fo de målta kropparne frie från ftjertar, eller 
åcminflone åro de hel korta. Efter 12 år ec 
fiem fållt til botten, då åro kropparne i fin 
håftigafte rörelfe , de andra ofta Ikapnad , och 
åro ån runde, ån aflånge, o. {. v. Storlek och 
mångd aftager finåningom , och på 4:e dagen 
rnårkes nåpligen någon mer flytta fig* utan 
alt liknar litet på blått ffotande vatten. Hund* 
fåd år klarare och dels tråar forfvinna fnara* 
re, annars fes ungefärligen lika partiklar och 
rorelfer t). Mon nu defiå kroppar årodjur? At 
de utan hvila röra fig; at de ömla Ikapnad; aö 
de inga lemmar hafva; at köld och vårma fo- 
ga fynes göra intryck på dem; at de under- 
ftundom mifta fina organilka delar; m. m. 
brukas til lkål håremot «). Visfle man alla 
djurs forholianae, få kunde en dylik flutfats 
gålla; men mon klotmalken icke år djur for 
det han år utan lemmar och olik andra be- 
kanta djur? Partiklarnes belkaffenhet uti Black* 
fifkens (Sepia loligo) låd år dock fornåmfta anled- 
ningen man har , at tro dem vara döda , men fig 
rörande machiner x). Sådana kroppar finnas 
åfven hos honor, i allehanda decoäer och 

I i in* 


t) Hr de BufFon 
Leuwenhoek fant des- 
Ja fmå kroppar röra Jig 
i allehanda kofor. Mon 
Jyug/a/ens olikhet orfakat 
ohfervationernes fkiljak - 

ztdra Bandet. 


tighet ? 

a) Hr de BufFon, anfev 
dem Jåfotn et medel i- 
mellan djur och orter. 

x) Needham, Decouv i 
microfeopiques. 


498 Om djurs 

infufioner af både animalifka och vegétabilifka 
åmnen .*•) , m. m. famt bollas for organifke par- 
tiklar, fom af egen kraft åro ftåndigt väi kfamme , 
och efter olika föreningar åfven utgöra djur el- 
ler växter. Alla omftåndigheter tyckas dock lågga 
ådaga, atde vårkeligen åro djur: de tilkomma 
efterhand, roras i allehanda kofor, roinfkas efter 
vifs tid och förf vinna, utan at lamnaas efter fig, 
fom då de genom eld dödas. Omen decodt, eller 
inf ufion flås i glas, fomhermetice förfeglas, fin- 
nes ändock ofta fedan djur deruti , men aldrig, 
om inneftångda luften tillika utftådt kokhet- 
ta y ). Naturens rikedom på djur år obefkrif- 
V»lig, och af det anförda följer nog tydeligt, 
at fjelfva luften år full af deras ågg. Det år 
fåledes ej otroligt, at fådeskropparne åro djur, 
fom icke trifvas i annan fåd, ån den fom år 
duglig, oaktat de annars ingen ting göra til 
defs godhet. Hår kan våi ingen fats med 
fåkerhet faftffållas , men ganfka olikt förefaller 
dock det, at en af deffa kroppar intrånger i 
frö-årret, famt omfider förvandlas til fofter a). 
Sådan mångd fynes icke nödig for en endas 
fkull , och de åro efter all anledning främman- 
de gåfter. 

Det år annars en tåmmeligen almånt ve- 
dertagen mening , at alla djur uprinna ifrån 
ågg a ). Om de värpande år ingen tvifvel , 

men 


y) Hr. Spailanzani. 

%) Leeuwenhoek trod- 
de få, dfven den ftore 

Boerhaave. 

a) Harvey påflodfbrft , 


at alt lefvande kommer af 
agg. Hr. de Buffon jb- 
ker med alla krafter, at 
ka fl a denna mening öf- 
ver anda. Sddes-kroppar 


fortplantning. 49$? 

filen hos dem* fom foda lefvande år e; faken 
få tydelig, dock finnas hos defle åfven agg* 
och förnåmfla fkilnaden beflår deruti, at de 


inom modrens kropp 


tror han vara de Jam- 
ma , fom annnars foda 
kroppen. En mängd få- 
dane föras til hannens 
Jäd kär il , och hos honan 
fövnämli gaft til de kor- 
telakt i ga kroppar , fom 
finnas på ägg flockat na , 
dock är Jamlingen icke 
betydande forr , än dju- 
ret börjar blifva f ull- 
vuxit , då dylike par- 
tiklars mängd icke hel 
och hollen vidare kan an- 
vändas til näring. All 
mat hyfer flika organi- 
fka delar. En flor hop 
under bolla kroppen , de 
öfverflcdiga föras til fä- 
des-kärlen , dock äro de 
likfom formade förut på 
det Jlälle de komma i- 
från. Deffe fammanvåxd 
iil fofler , när hannens 
och honans fäd råkas i 
qiteden. Uti en fådan 
b lanning finnas organifka 
partiklar från hela krop- 
pen Nu äro bos han och 


utkiåckas. Således kan 
i 2 man 

hona lika delar , utoni 
dem fom fkilja könet , få- 
ledes finnes hos den för- 
ra alla nödiga ämnen til 
hannar oeh bos den fena- 
re til honor , men deras 
värkfamhet uphörer ej 
förr , än olika partiklar 
: göra vederbörlig motvär • 
kan. Det hån der genom 
deras b lanning. När då 
et der a köns delarna få- 
flas , ftålla fig fedan de 
ofrige partiklar derom - 
kring efter den ordning 
flällcna haft , der de blif- 
vit formade. Såddii är 
ungefärligen Hr. de Buf- 
fons tanka om afetfen , 
jom ehuru underlig den 
utom fiit hela f amman - 
hang kall förefalla , ge- 
nom uphof 'smannens fnil- 
le , ihjikt och rön vinner 
et anfeende , fom lätte - 
ligen bedrager. Man kan 
pä förfék läfa Tom. H 
af hans Hift. Nat, i 4:0* 


500 Om djurs 

man med fkål fluta ifrån férhollandetiena hån- 
delfen til enlig belkaffenhet i den andra. Nu åc 
uti hönsägg funnit, at gulans inre hinna år forc- 
fätning af inmåtens inre hinna uti kycklingen, 
fortfarande anda til munnen, fom dermed öf- 
verklådes: Gulans ytre, utgör åter inmåtens 
ytre, fortfarande til tarmkåxet och bukfåcken 
(peritonaeum) : Gulan har för öfrigt både puls- 
och blod-ådror, och af dels fvepe' (involu- 
crum) år kyklingens hud endel/>). Men gu- 
lan med fina hinnor finnes åfven uti ofröda- 
de ågg, fåledes tyckes i dem redan foftret 
ligga med fina delar i fmått. Monne då få- 
den allenafi: våcker dec lamma, fåtter hjertat 
i gång och gifver förfl: lådan näring, fom med- 
förer förmåga at i tjänlig värma af tilflytan- 
de våtfkor tilvåxa? Det år icke utan, at når 
man tänker tilbaka och omfider föreftåller fig 
alla månnilkors ämnen inom hvarandra i Evas 
qued, vilar fig en delning och fiohet, fom 
fåtter ofs i ftörlta förundran, men ehuru o- 
begripelig flik utvickling lynes vara, få vi ic- 
ke af den grund enlamt neka Ijelfva faken. 
Den tyckes åndock altid gifva ofs lättare be- 
grep, ån hela kroppens fuccesfiva daning af 
organilka partiklar. Når en fjäril-larv vi far 
ofs 4000 fårfkilta mufclar c), huru kan då nå- 
gon inbilla fig, at materia genom egen kraft 
ar i ftånd at tilreda , inråtta och fåtta ihop et 

få- 


b\Hr. v. Haller, Mem- 
jur la formation da coeur 
dans le foulet, f. iS 6 , 


c) Se Hr. Lyonets 
förut citerade [tra&at: 
et under i Anatomien . 


fortplantning. 501 

fådant konftftycke, fom vår kropp år, hvars 
våfenteliga delar måfte vara til på en gång, 
ty hjerna och hjerta, nerver, tnufklar och åd- 
ror, behofva hvarandra jåmnt d). Sådens o- 
lika belkafFenhet måfte ock utöfva någon Ikilj- 
aktig vårkan på det böjliga åmnet , h vadan (öm- 
lige partier öfver fin proportion kunna utvick- 
las, o. f. v. Til åfver.tyrs kan håraf banda, 
at foftret ofta liknar merfadren, ån modren. 
Hårvid bör ock mårkas, at fåden ej kommer 
in i queden och ån mindre til åggftockarne, 
dit endaft en aura feminalis kan trånga. 

Når en hingft paras med åsna blir afrodan en 
mulåsna, föm til ytre anleende, oron, man 
(juba) och Ivans liknar enhåft, men dels lyn- 
ne öfverensftåmmer för öfrigt med modren. 
Tvårtom hånder når en åsne-hanne fpringer et 
fto. Dylikt tildrager fig med de fofter, fom 
framkomma af angorilka bockars beblandel- 
ie med fvenlka getter; åfven imellan Ipanlka 
baggar och^vånlka får. Alt detta, tillika med 
hvad i våxt-riket blifvit antagit med flika blan» 
ningar (partus hybridi) e ), har gifvit anled- 
ning til den tankan, at bannen bidrager egen- 
teligen til de ytre och modren til de inre de- 
lar. Man kan hos djur, lå vål fom hos vax- 
ter, i almånhet Ikilja 2 flags våfende, et ytre 
eller barkartigt , fom föder och underholler 
machin, lamt et inre eller mårgigt, lom up- 
1 i 3 lif- 

ne utjbrHgen nj band los. 
e) §. 20S. 


d) 'Se Hr. Bonnets 
Conf.fur les corps or ga - 
viques , bvaräfl detta ätn,' 


jo 2 Om djurs 

lifvar, känner, m. ro. Deflfa 2 hårledas då 
från olika (tara /). Ehuru finrik denna me- 
ning år har den likvål lina fvårigheter. Då 
en tjur betåcker en åfninna får afrodan mage, 
tarmar, m. m. af ytre delar aldeles like mo- 
dren. Hårtil kommer, atoåndeligen fina gre- 
nar af nerver och ådror, altid på det noga- 
fte finnas med ‘ hvarandra faramanvåfde. I 
ökna focken uti Smoland lefde 1764 en bon- 
dehuflru, lom icke hade ordentliga hånder och 
fotter, ty utom tummar och ftortår vore de 
ofrige fingrar och tår hopvuxne i klumpar, 
fnm blefvo fmalare utåt. Hon hade 3 barn, på 
fam ma lått belkaffade, oacktadt fadren var al- 
deles utan lyte g), 3 >ylike ron och blannin- 

gar af olika llåckten åro deendalåkra medel, 
ar blotta aflelfens hemlighet, fom hittils varit 
och kanlke ånnu långe blifver omgifven med 
få mycket mörker, at ingen ting vilse derom 
kan faftftållas. 

225. Men vare lig huru det vill med af- 
lelle fåttet , få år icke långt efter, foflrets til-, 
tagande fynbart. 3 eller 4 dagar efter Ikall fin* 
nas i qvinno-qiieden en aflång blåfa , åtroin- 
ftone 4 lin. lång, med fin hinna, fbm innefiu- 
ter en våtlka, lik ågghvita. Håruti fynas re- 
dan frnå förenade träar. Efter 7 dagar fynes 
foftret, fom en naftan genomlkinlig anång 

klimp, 

/) Hr. Arch. och R. I q) Hr, Baron Herme- 
V.T .inne har gjordt detta | ii n hur fjelj fedt dem 
mycket troligt. Se Am. 1 och om dem lämnat mig 
ac , VI, /, t - 16- \underr ättelfe, 



fortplantning. 503 

klimp, ifrån hvars medel til hinnan utgå tråac 
eller nafvelftrångens början. Efter 15 mårkes 
nåfan fom en trä, munnen fom et ftrek, o- 
gonen lom fvarta prickar, och öronen, fom 
fina hål. Nu börja ock armar lamt fötter ut» 
fkjuta lom knölar. Efter 21 åro armar och 
fötter ganlka tydelige; ref ben, fingrar, tår, 
mårkas lom fina tråar. Efter 1 månad år fo> 
flret vid pafs 1 tum långt, liggande något kro- 
kugt mitt uti omgifvande våtlka. Alla delar 
åro nu tydelige, fingrar och tår åtlkilde, huden 
helt fin och genomfkinlig; inmaten ganlka fi- 
na, benen ligga ånnu parallelt med hvarandra; 
moderkakan, fom för/la dagarna omgaf hälf- 
ten af ågget, intager ej mer ån f , men har 
anlenligen tjocknat; långfta tvårlinien af ågget 
år omtrent 1 | tum, och den kortare några 
linier mindre, famt dels 2 hinnor ( chorion 
och amniosj nu mårkeliga. Efter 6 veckor 
åro delarne båtre formerade, hufvudet år dock 
ånnu nog ffort. Strax härefter börja hjertats 
rorelfer mårkas, ja de fortfara åfven långe, 
fedan folfret uttagis. Efter 2 månader år fo- 
ffret 1 tum långt, ben-och arm pipor mårke- 
lige, famt undre kåkbenen, fom flå nog fram- 
om de öfre' nafvelff rången börjar vridas. Ef- 
ter 3 månader år längden inemot 3 tum. Ef- 
ter 4 \ månad omkring 6 tum. Nu fynas nag- 
larna: om det år gåtfe, få finnas tefticlarne 
inuti buken öfver njurarna. Magen år fylld 
med en något tjock våtfka, lik den omgif- 
vande. I Imå-tarmarne finnes en mjölklåft 
och i de grofva en fvart flytande matena (me- 

Ii 4 co* 


fC 4 Om djurs' 

conium}, Gall-och urin-blåforne hyfa redan 
något af fina affkilda åmnen. Inom 3 måna- 
der år hufvudet böjt, få at hakan Aår emot 
bröfiet; knån updragne, ibland ånda emot kin- 
benen; fotterna tilbaka böjde; ena handen (i- 
bland bägge) ligger öfveranfiktec, under Aun- 
dom hånga de utmed kroppen. Inom 5 el- 
ler 6 månader hinner foftret icke til Amnios, 
kan fåledes icke af tvång intaga fin krokiga 
Hållning. 

Moderkakan liknar en tjock callot, fått på 
agget, och år med åtfkilliga vårtor fåftad vid 
något ftålle af queden (uterus). Deruti åro 
mångfaldiga grenar af de frän iiiacs internas 
kommande z pulsådror, och den uti hålådern 
utfallande bloaåder, hvilka utgöra nafvel-Arån- 
gen, ForAa månaderna åger foftret ganfk 1 li- 
tet blod och lårer den genom nafvel-biodå- 
dern från moderkakan förA ditföras. Mon- 
ne nafvel- blodåderns minAa grenar fupatil fig 
blod , fom modrens pulsådror aflåmna i mo- 
derkakans fmå håligheter, och at nafvel- puls- 
ådrorna åter fora til modren det öfverflodi- 
ga? FJler hvadan uprinner bloden i moderka- 
kan? Af omgifvande våtfka tyckes foAret nju- 
ta någon föda, åtminAone emot ilutet b). Ef- 
ter 40 veckor år det gemenligen fullgångit. 

Hos andra djur har ågget en tredje hin- 
na (allantois) , til hvilken genom et nafvel- 
rör (urachus) foArets urin famlas. Afforfök 
gjorde på får finnes, at inga corpora lutea vi- 
fa 


b) Hr, de Buftbn, 


fortplantning. 505 

fa fjg innan afleifen i): at de åro årr efter af- 
fkilde agg : at aggen ej afföndras genom teftus 
venereus, utan medelft kraftig aura leminis, 
hvilken likfom yftar dels våtfka: at ovuium 
förfin genomfkänlighet och finhet ej fynes förr 
ån 17 dagar efter parningen, i anledning hvar- 
af det hos quinnor ej borde rråtkas förr ån 
efter 32: efter '19 vifar fig puncfum låliens 
och iefvern: eftersa hufvud och nafvelftrång: 
efter 24 ögon, öron, mun, fpina dorli och 
hjertat rödt; efter 26 klöfvar, retben, m, m. 
efter 29 futura cranii , carotides ochdiaphrag- 
ma: efter 30 könet, famt efter j6 palpebrae 
och urachus k). Ungars antal, och tiden, lom 
de båras, cår för öfrigt efter jflågternas fkiij- 
aktighet ganfka olika. 

Värpande honor hafva nödig förforg om 
fina aggs utklåckning. Foglarna tilre.ia mer 
eller mindre konffiga bon, och utom Strut- 
fen, hvilken dock iåggerfina i de hetafte fand- ' 
öknar, ligga alla ut dem. De fbm icke be- 
höfva få ftark vårma varpas på tjenliga ftåf 
Jen, och der de framklåckte ungar finna nö- 

I i 5 digt 


i) De BufFon kallar 
ovaria för ■ tefticlar : de 
derpå förefallande hårda- 
re knölar nemdes af Mal- 
pighi ocb Vallifneri för 
corpora Intea eller glan- 
dulofa: de klara blå for 
med coagulabel lympba , 
antog Graaf, och efter 


bon om de flejte , for agg , 
De BufFon bar ej fun- 
nit animalcula i åggen$ 
vdtfka , men vål i dem , 
fom fås ur corpora lutea 
k) Se Dr. J. L.Kuh- 
lemans Gbf. circa nego - 
tium generationis in o-- 
vibus fatta. Gott, 1733- 


i* o 6 Om djurs 

digt underhöll. En fjåril, hvars afföda fkall 
lefva af viffa orter, lägger, om tilgång år, 
icke fina ägg annorftådes. Defsutom tagas 
mått, at fotvara dem for farliga åkommor. 
Vanligen växa icke fjelfva åggen , fådant bän- 
der dock med dem fågflugor (Tenthredines) 
värpa. En del filkars råm år endall åmne til 
ägg, förft den flappes, berofvad både hin- 
nor öch hvita, hvilka fédan i vatnet tilvåxa. 
Den 8 ögade igeln lägger befynnerliga, fora 
inom fig hyla flera , ja ofver f tjog fröärc 
(cicgtricukr) /). Mufslors ock fnåckors ägg å* 
ro åfven fkiljaktige. 

Uti hönsägg blifva kycklingens delar ef- 
ter hand fynliga. Frö-ärret flyter på gulan 
under amnios. Efter 12 timar märkes teken 
til hufvud och kropp. Emot flutet af andra 
dygnet fynes hjertat bulta och liknar en håft- 
fko, dock lkonjes ånnu ingen blod. Efter 48 
fes 2 bultande blåfor, (vånftra hjertkammaren 
och aortas flarn) med blod. Efter 50 delsutom 
ct hjertora, och hjertat likt en lnara. Bult- 
ningarne fkönjas förft i örat, få i hjertkam- 
maren, fift i aorta. Efter 70 märkas vingar- 
na, famt på hufvudet 2 blåfor for hjernan, 
en för nåbbet, 2 för bak-och framdelen af 
hufvudet. Emot 4*.e dygnets flut nalkas bäg- 
ge redan fynliga öronen hjertat mer ån tilför» 
ne. Det förft fynliga örat får likfom 2 horn 
i början, fom fédan finnas vara 2 öron. Ef- 
ter 96 timar roårkes lefren. Efter 131, deför- 


l) Se mi». afh, om Jglar i V. A. H. 17 j". 


fortplantning. 507 

(la frivilliga rorelfer, Efter 138 , lungor och 
mage. Etter 142, tarmar, njurar och öfre 
kåken. Efter 144, mårkas 2 hjertkamrar och 2 
bloddroppar i ftållec for 1 , fom förut endafl: 
lyntes. Efter 168, Sr hjernan flemmig. Efter 
190, nåbbet opnat och kött på bröftet. Ef- 
ter 194, bröflbenet. Efter 210, åro iidorne 
fullkomlige, nåbbet mårkligare, och gallblåfan 
fynbar. Efter 236, grön galla, och, omkyk- 
lingen dragés utur fina hinnor, kan han mar- 
keiigen röra fig. Efter 240, åmnen til pan- 
nor och brofkaktig hufvudfkål, Efter 264, 
flora ogonklumpar. Efter 288 , refben. Efter 
331, mjelte vid magen, och lungorna flytta- 
de til bröflet. Efter 377, opnss och flutas of- 
ta nåbbet. Efter 45 1 , forila låt af kyklin^en. 
Tilvåxten flcer i början fortare. Gulan ökas, 
blifver mer flytande och grönaktig under he- 
la tiden, men finnes emot utliggningens flut 
uti kyklinger.s inmaten. Pulsådrorna gå från 
arteria mefenterica til gulan, och blodådrorne 
infalla i portådern , ej långt från lefren. Mon- 
ne icke hvitans kåril föra och blanda den med 
galan, hvilken fedan nårer kyklingen? H vitan 
minfkas åtmin/lone dageligen, h varemot gu- 
len ökas ?n\ 

226. Sedan ungartie framkommit njuta en 
del fkötfel och föda af fina foråiclrar. Hos 
Fyrfotade djur fuga de mjölk utur mödrarnas 
bröd och vanas lmåningom vid faftare fpis. 
Foglar hemföra til fina bon tjenlig näring, De 

flå^ 


Tti) Hr. v. Haller, a, Jl. 


5o£ 


Öm djurs 


fiåfte djur hafva dock nåpligen vidare omforg 
for fin alfoda, ån at åggen iåggas der de i råt- 
tan tid kunna utkläckas, der de någorlunda 
åro fåkra för (kador, famt vid framkomften 
finna tilgång på vederbörlig fpis. Så år det 
med de målte malkar, yrfå, fifkar och amphi- 
f;>ier. Somlige häfta dock åggen vid fin egen 
kropp , fom kräftor, en del enogon och fpind- 
lar , m. fl. Stenfimpan (cottus Gobius) gör bo 
på botten och ligger ofver fin råra, o. f. v. 

Efter hand fullvåxa ungarne och deras 
krafter åro (edan uti tiltagande en vifs tid, 
iångre eller kortare, efter arternas beflxafFen- 
het; men omfider förfvagas de genom tiifål- 
ligheter, (jukdomar eller ålder mer och mer. 
Ibland de minfta kråk i vatnet finnes en märk- 
värdig likhet med moflar (mu(ci), (å at de 
flere gånger kunna förtvina och fynas döda , 
famt dock åter quickna, Detta hånder årligen 
i diken och puflar, (om ofta uttorka, men få 
fnart rågn kommer finnas de åter förledde med 
polyper och flere dyiike malkar. 

Djurens ålder år olika. Man har trodt den 
för fyrfotade vara 7 gånger (torre ån tilvåxts- 
tiden, då inga olyckor tllftöfa, få at roånni- 
(kans naturliga ålder (kulle vara 98 år, eme- 
dan hon gemenligen våxer i 14; en hå(ls28, 
efter han våxer i 4; elephantens 1 40 , emedan 
han (kall våxa i 20, o. (. v. Med de (må 
djuren paflar ej fådan räkning. En Papegoya 
lefver 50-100 år. Vida Dagflugor (Epheme- 
r:e) tilbringa få timar, fom fullkomlige, men 
tflyåxa i några år. Larven til Scar. meloiontha 




fortplantnig. 509 

ligger 4- j år i jorden, o. I. v. Fifkars rygg- 
kotor hafva flere hvarf, förmodeligen 1 för 
hvart ar. Efter denna grund år funnit, at en 
gådda om 7-9 lod, 1 f - 2 quarter lång år 2 
år, en om 1 mark 3 qu. lång 3, en om 6 
m. 5-6 qu. lång 6, en om if lispund 8 qu. 
lång i2, en ål om 2 ra. 6, en abbore om 

2 m. 4, en torlk om 1 m. 5, en braxen om 

3 m. b- 7 år, m. m. n). 

Då kroppen efter hand förfvagas måfte 
djuren antingen blifva rof for fina fiender el- 
ler lida brift på underhöll, hvarigenom roa- 
chinen ånteligen blir olkicklig at hollas i gång*' 
Et djur fåges då dö, hvarefterdet oftaft: at an- 
dra fortares. Utom allehanda fyrfotade och 
flygande djur , fom enligt Naturens inråtning 
lef va af as , åro en oräknelig fkare infeäer här- 
med fyfielfatte, fåfom Spyflugor (M. carni- 
vora), Dermeftides, Silphae, m. fl. Ibland dem 
år Silpha Vefpillo befynnerligen mårkvårdig, 
fom nedgråfver fmå as , fåförn råttor , foglar 
och dylike. Det fker dock icke utan betal- 
ning ty hennes agg inlåggas i liken, af hvil- 
ka ungarne fedan njuta uppehcålle. Hvad fom 
undflipper fådant öde förftöres af fig fjelf ge- 
nom förrutnelfe : de flycktiga åmnen fkingras 
och de fafla bringas fluteligen til jord. 

Sic redit ad Dominum. 


n) Vet. Ac. Handl. ijj$. 


J I O 2j2 ) O ( & 

tillJggningar. 

For ra bandet 

Pag. ii i nofen / dllågges; Diodorus be* 
rattar ock at Selodris til fjös ofverfarit Ar abi - 
fka viken ocb derntom varit anda til Gangis ntlop. 

Pag. 13 lin. 3 af texten nedifrån, i dållet 
för ”längre fram” infåttes: annordådes. Rum* 
met tillåter ej hår en utförlig underfokning 
orn de inkad, fom blifvit gjorde emot defs 
trovärdighet, hvilken dock efter nogade pröf- 
ning tyckes äga all charaiter af fanning. Den 
fom féredåller dg en föderiänning med den 
naturkunnighet, fom för omtrent 2 100 år fe- 
dan kunde falla på en f jöman , åfkåda genom 
dimma hafvet inom poicirkeln, fullt med (för- 
re och mindre isberg, lärer fnart finna, at e- 
huru underlig Pyths^ befkrifning vid förda 
åtankan förefaller , få år den likväl vid när- 
mare efterfinnande en från hans fynepunöt få 
fullkomlig affkildring, at den med ingen rin- 
gade fannolikhet kan anfes för fkeppare faga, 
ty fådan enlighet med utfickten har ej kun- 
nat dicktas. Han (äger, at der var hvarkert 
baf, eller jord, eller luft, utan en blanning af 
alla, fom förente himmel och jord, rn. m. 
fom på det efte rtryckeligade intygar, at hans 
målning år gjord efter naturen, fom jag yt- 
terligare på annat dålle hoppas kunna lägga å 
daga. Jag vil endad nu nämna, at Strabo, 
oacktadt all fin berömliga kunfkap , hade fat- 
tat et oricktigt fydem uti Cosmogonien , hvil- 
ket han med den ifver förf varade, at alla be- 
råt- 



Tillåggningar. 511 

råttelfer, fom dermed icke pallade,' blefvo 
antingen hårdragne, eller rent af lålom ofan- 
ningar förkallade, hvarutinnan han ty verr 
ledan haft många efterföljare, fom upofFrat 
lanning för inbilningar. lmedlertid har det 
förtroende man ågt för denna Geograph för- 
nemligaft gjordt, at Pytheas fådt namn af 
llorljugare. 

Pag. 18, fifta raden, vid flutet af noten 
y tilfattes: II: 6~\. 

Pag. 78, vid flutet af noten f tillågges: 
Hr. Muller har dock nyligen med mycken jlyrka 
j varat på* deffa befkyllningar. Se Dr. Bulchings 
Nachr. 50 fl. 7773. 

Pag. 83 linea 2: Aren 1764, 65, 66 och 
67 hafva nejderne af America ån ytterligare 
blifvit underfökte medelft et inråttadt handds- 
compagnie, och utkom 1773 i Petersburg hår- 
öfver en ny charta. Samlingen af de hår nu 
bekante öar kan delas i 3 flockar, den för- 
Ila inneholler dem , lom Behring och Tschi- 
rickow uptåckte imellan 50 och 56 gr. lati- 
tud: den andra innefattar Olutorifka och A- 
leutilka, lom ligga imellan 56 och 60: den 
tredje de Anadirlka imellan 60 och 67, hvilka 
funnos 1766 och 67. Inbyggarne likna Kamt- 
fchatkas åboer på de två förlla, men ej på 
de Anadirlka, hvaråfl de åro ganlka rå och 
vilda. Åtlkillige Vulcaner och heta kållor 
finnas på deflTa öar. Det mårkes för of- 
rigt , at på denna charta år ingen betydelig 
ändring af Siberilka kullerne ifrån de fenalle 
upgifter förut, och Tfchuktfchi noslåmaas ån* 

nu 


5 is Tillåggningaf.' 

nu til fin omkrets odetermineradr. Norra Å- 
mericas våftrafte utfkott låttes under 67 gr. 
lat. och 224 meridian , famt vid 65 gr. lati- 
tud kallas ftora landet Stachtan Nitad». En 
ftor o Lalafchka intager omtrent hålften af 
pafiet imellan gamla och nya verlden. Alla 
hår angifna kufter åro fullt updragne och man 
våntar med begårlighetfjelfva obfervationerne. 

Pag. 99 lin. 12 efter e ). Ehuru likt ale 
detta tyckes vara, få vifar dock Ryfka char- 
tan af 1773 helt annorlunda. Anian ligger 
der imellan 2ajteoch 224de meridianen; fullt 
af åtlk lliga oar, ibland hvilka Lalafchka in- 
tager omtrent 10 gr. i longitud och inemot 3 
i latitud. Ryflarne kånna defia trailer båffc 
och åga fåledes med Ikål vitsord for alla åf- 
ven troliga gifsningar. 

Pag. 117 lin. 13. Det ligger under 50 gr. 
fudlig lat, och 81 meridian. Hr. de S. Ae- 
louarne, fom commenderte andra i följe va- 
rande fartyget, förfokte landfiigning , men for- 
gåfves och niåfte gå til Nya Holland. Inga 
inbyggare och ingen hamn mårktes der. Det 
engelfkafkepp, fom 1773 gådt förbi G. H. udden 
til Stora hafvet och på hvilket Hr. Forster 
åfven år, fkall hafva ibland fina foremå! at 
foka defia kufter, Hr. Kerguelen fjelf år ock 
i famma årende utgången, men frucktas haf- 
va lidit fkeppsbrott. 

Pag. 143 lin. 6 til och med pag. 145 lin. 
12, i ftållet för ”1 fenare - - - - kaftadt’* 
infåttes: I fenare åren hafva åtfkillige Engels- 
män leglat öfver detta haf, och åro nyligen 

des-; 



Tillåggningar. 513 

defla refor fullftåndigt upgifne. Comm.JoHM 
Byron gick från England 1764 d. 18 Apr., 
kom in i St. hafvet d. p Apr. 1765, tog vågen 
tirMafa fixera* hvarifrån han gick d 1 Maj. 
D. 7 Junii råkades 2 bebodda öar , på hvil- 
ka ej vågades landftigning, hvilka derfore kal- 
lades Fel/iagna ändamål { Islands of disfappoint- 
ment), imellan 14 gr. ioiti. och 14 gr. jm. i 
lat. famt 232 gr. 44 m. och 232 gr. 32. ro* 
i long. : d. 11 Jun. få gs corall-on under 14 gr. 
.29 m. lat. och 228 gr. 46 m. long., bevuxen 
med Cocos och omgifven af red corall-bank: 
Konung Georgs oar (King Georg’s Islands) åro 
2, den fifta under 14 gr. 41 lat. och 228 gr. 
2J m.: d, 13 fant den lilla och låga Prinfens 
af Wallis 6 (Prince of Wales’s f.) vid 15 gr. 
lat. och 225 gr. 43 m. long.: d. 21 fants FarlF 
ga on (I. of danger) under 10 gr. 15 m. lat. 
och 208 gr, 8 rn. long.: d. 24 Hertigen af 
Korks 6 (Duke of york’s I.) under 8 gr. lat. 
och 206 gr. 6 ro. long: d. ! 4 Jul, träffades By- 
rons 6 (Byron’s 1 .) under 1 gr. 18 m. fudlig 
latitud och 203 gr. 50 m. long.: d. 30 anlän- 
des til Tinian: d. 9 Dec. gick Commendeu- 
ren från Batavia, kom d. 14 Febr 17 66 til G. 
H. udden och d. 9 Maj til England. 

Cap. Sam. Willis utfeglade från England 
med Delphin 1766 d. 22 Aug. och kom in i 
St. hafvet 1767 d. 11 Apr. D. 5 Jun. fågs 
Pingfibn (Whitfun I.) under 19 gr. 25 m. lat. 
pch 239 gr. 40 m. long., bredvid hvilken en 
annan låg, fom kallades Drotning Charlottas å 
K k (Queen 

2: dra Bandet, 


5 14 Tillåggningar. 

(Queen Charlotfs IJ. D. io namngafs Eg- 
monts 6 efter förlta Lorden vid Amiralitetet, 
under 19 gr. 20 m. lat. och 238 gr. 56 m. 
long.: d. 11 Hertigen af Glouceflers 0 under 

19 gr. 11 m. lat. och 237 gr. 32 m. long. : d. 
12 Hertigen af Cmnberlands b under 19 gr. 18 
m. lat. och 237 gr. long.: d. 13 Prins Hen - 
ric Wilhelms 6 under 19 gr. lat. och 233 \ gr. 
long.: d. ig Bilköpens af Osnabriicks b under 
17 gr. 5 1 m. och 229 gr. 6 m. long. : d. 18 
den harliga Konung Georg 111 s b , lom Itrax 
efter blifvit af flere befokt och nu år bekant 
under namn af Otaheite, hvarom mera ne- 
danföre. Den låmnades d. 27 Jul. och lam- 
ma dag fansen annan, fom kallades efter Her- 
tigen al Hork under 17 gr. 28 lat. och 227 gr. 

20 long. och ej bör förblandas med den , fom 

Byron gifvit famma namn: d. 28 Carl S aun- 
ders b under famma lat., men 48 m. mer i w: 
d. 30 Lord Howes S under 16 gr. 4 6 m. lat. 
och 223 gr. 21 m. long.: Scilly 6n vid 16 gr. 
28 m. och 222 gr. 6 m. long.: d, 13 Aug. 
Boscawéns b vid 15 gr. 50 m. och 202 gr. 6 
m. long.: Amiral Augufl Keppels b under 15 
gr. 55 m. och 202 gr. 3 m. long., af hvilka 
den förra fåges vara Le Maires Cocos-ö, och 
den fenare Bedragare ön, men belägenheten 
tyckes ej aldeles palla, dermed: d. 16 Wallifes b 
under 13 gr. 18 m. och 201 gr. 16 m.: d. 19 
Sept. fågs Tinian och d. 20 Maj 1768 åter- 
kom han til England. Longituderne åro hår 
anförde efter texten, men på chartan finnas 
de flelte omtrent 1 grad mindre , det år, få myc- 
ket våfterlige. Phil. 



Tillåggningar. 51$ 

Phii.Carteret commenderte fartyget Sva- 
lan i Wali.ises följe. Han hade nyligen förut 
hemkommit med Byron, och råkade nu ej 
fin chef ledan S. Ambor och Felix voro pas- 
ferade. D. 2 Jul. 1767 fågs en öforftafMa- 
joren Pitcairns lon , fom olyckligt omkom i 
gryningen: den kallades efter honom, år lå 
hög at den lågs på 5 grads afftånd , lamt be* 
lågen under 20 gr. 2 m. fudlig lat. och 244 
gr. 15 m. long. : d. 11 namngafs Osnabriicks 
h under 22 gr. lat, och 233 gr. 4 m. long: 
d. 11 Golucefiers 2 öar under 20 gr. 38-34 na. 
lat. och 231 gr. 36-21 m.: d. 13 Aug. Eg- 
monts ö , (eller New Guernfey ) fom utgifves 
för Spaniorernes Sanfta crux under 11 paral- 
lelen och igi meridian: Horves b (eller New 
Jerfey) under n gr. 20 m. lat. och 182 gr. 

19 m. : Kcppels o under xo gr. 15 m. lat. och 182 
gr. 40 m, long. : Otnrys 6 ( eller New Alderney) 
under 11 gr. 10 m. och 182 gr. 55 m. (Hela 
archipelagen kallades efter Drotn. Charlotta): 
Sval-on{S wallow’s I.) går med norra andan til 
iode parallelcn under 182 gr. 36 m.: Edgcombs 0 
(ellerNeWSark), under 1 1 g. 10 m. och 182 gr. 50 
m. Trevanions 0 under 10 | gr. lat. ochigigr. 
21 m. , ifrån hvilken leglades d. 18 Aug.; d. 

20 Gowers 6 under 7 gr. 56 ro. och 176 gr. 
32 m. : Carterets 6 under g gr. 26 m. och 176 
gr. 50 ro.: Simpfons b litet mer i offer: d. 24 
Lord Carl Hardys 0 under 4 gr. 50 m. : d. 
25 Wincheljeas 6 : d. 26 lågs Nya Britannien, 
h varefter feglades genom et nytt fund (S. Geor- 
ges channal), fom delar detta land, hvaraf 

K k 2 nor- 


Si6 Tillåggningar. 

norra kuften kallades Nya Irland och befickd- 
eades noga. Defsutom blefvohår atfkillige ftål- 
len namngifne, fåfom Mother and Daugbters (3 
klippor), Cape Pallifer , Cape Stephens , isle of 
Man y Sandwich Jsl , Cape Byron , iV<?zr> Hanno- 
ver och Duke of Portland' s lsl. D. 15 Sept, 
feglades härifrån til Mindanao, h varunder föl- 
jande upkallades, nemligen Amiralitets oarne , 
den flörre under 2 gr. 18 och 164 gr. 20 m. : 
d. 19 Dnrours 0 under 1 gr. 15 m. och 160 
gr. 57.: Mattys 6 under 1 gr. 45 m. och 160 
gr. 58 m.: d. 25 jfojepb Freewills 0, kallades 
efter en Indian , lom godvilligt följde med 
och fedan dog vid Ceiebes, belägen 50 m. 
norr om linien och 155 gr. 25 m. i long. , 
kallas af invånarne Pegan: d. 12 Oci Current 
on under 4 gr. 40 m. nordlig lat.: S. Andrea 
var: a. 27 anländes til Mindanao, hvarifrån 
feglades d. 14 Nov. 1767, d. 28 Nov. 1768 
anländes til G. H. udden och d. 20 följ. Febr. 
til England. En hop öar af lamma namn, 
fom i det föregående åronåmde, böra ej för- 
blandas, en del finnas ock derföre på chartan 
meddubla, hvilkahår blifvit i parenthesutfatte. 

Hr. de Bougainville utgick från Breft 
1766 d. 17 Nov., kom in i St. bafvet d. 26 
Jan. 1768 , ftalde kofan i nnw omtrent til vånd- 
kretfen, då fedan feglades åt v/. D.22 Mart. 

träffades de 4 Facardins oarne under 10 \ lat. 
och omtrent 239 gr. long., famt litet rneriw 
Spjutkaftare on (I. des Lanciers) hvaråft kop- 
parfårgade vildar hotade medlanfar: d. 23 fågs 
den låga Harp-ön, fom hade Cocos-tråd och 

ftort 


Tillåggningar. 517 

flört folk: d. 24 til 28 feglades imellan i x laga 
med farliga klippor omgifna oar, lom kalla- 
des Farliga fkåren och tyckas af Quiros vara 
ledde vid fodra andan. De Bougainviue tror 
Labyrinth-oarne höra hit, men deras belägen- 
het torde vara mer veflerlig. Så många fmå 
öar anles låfom vitnen om något flört land i 
granlkapet och hörde vårkeligen Quiros af in- 
vånare et fådant omtalas. D. 2 April fick en 
hög Pik namn af Boudoir : d. 3 anländes til 
laiti (Otaheite); på norra fidan. Detta jor- 
dilka paradis var 8 månader förut belöktaf up- 
finnaren Cap. Waelis och fick nu namn af Nya 
Cythera. Derom namnes mera nedanföre. På 
refe-chartan teknas vefter och norr om Taiti 
P apar a , Heeri och Oumaitia. Den långa flrand 
Beliin lagt vid 18 f gr. latitud och 232. gr. 
long, hade Bougainviue flott på i fall den 
funnits. I början af Maj träffades Sjbmansfka- 
ren (I. des navigateurs) under 14 gr. lat. och 
209-208 gr. long,: d. 11 Förlorade Jonen: d. 
22 Pingflön: d. 23 anländes til öar, lom kallades 
Stora Cycladerne; på en höggs ved, hvaråll 
voro dels Ivarte, dels brune invånare, beka- 
jade med fpetålfka, lomgaf anledningar deraf 
nämna deras land Spetd/fkon ■ Hår år efter 

Bougainviu.es tanka Helige Ands landet, lom 
Quiros utgifvit för fammanhångande, då lik- 
väl Jacobs och Philips vik {kall vara et fund 
af flera mils bredd vid 15 lat. och i86te me- 
ridian, hvilket nu feglades igenom. Refan 
fortfattes under famma parallel inemot Nya 
Holland, då farten flyrdes norr ut: d. 5 Jun. 

K k 3 be» 


jig Tillåggningar. 

fågs Dianas jandråfvel: ifrån d. io til d. 26 
befors Lovifiadviken , fom dublerades vid be- 
frielfé udden och åtföldes fedan öftra ffranden 
af et flört land, fom troddes vara med fund 
fkilt från Nya Guinea och kallades Lovifiada, 
men på nyafte engelfka chartan teknas detta 
dermed fammanhångande, 

Pag» 159 lin. 16: Et forfök år nyligen 
gjordt ifrån England, fom mifslyckats, men 
deraf följer ingen ting, ty Cap. Phips och Lutt- 
wich hafva af eget bevåg och tvårt emot up- 
gifven plan tagit vågen imellan Grönland och 
Spitsbergen, famt altid hollit det fiflnemda i 
fickte. D. 26 Jul. voro de vid jon MofFen un» 
der 80 gr. lat. : d. 30 hade de åt öder kom- 
mit til de 7 öar, men fågo ifrån et 200 fot 
högt berg 1 x mil ej annat ån is för fig: d. 
3 Aug. (målte tjåran på fartygens fidor,men 
vatnet frös i fkugga: d. 12 beflöts at vånda 
om. Hamburgaren Fr. Martens var 1671 
åfven få långt , och fkall man ej alla år kum 
na komma til Sju öarne. 

De förfök, fom Ryfka Kejfarinnan 1765 
och 66 låtit anftålla ifrån Archangel rått åt po- 
len, m. m. åro mig veterligen ej ånnu upgif» 
ne. Den fvårigheten emot feglingen i no har 
jag hört anföras af en från Petersburg nyligen 
kommen refande , at ishafvet utmed firandet 
ne år för grundt, at med vanliga fkepp kunna 
befaras. Ivufternas långfamma fluttning lofvar 
vårkeligen ringa djup, men om det kan på ftör- 
re jafflånd åfven vara farligt, år mig obekant. 

Pag.170, lin. 14 efter ”och” fladenOuan- 
Sa-Velica mer ån 2100, hvilkaåro Fag. 


Tillåggningar. 519 

Pag. '2x9, lin. 5, efter ”dem” fillågges: 
i drummer och gångar 

Pag. 219, lin. 14, efter ”gor” af glimmer- 
blanningen 

Pag. 219, lin. 6 nedifrån , efter ”den” med 
famma flupning 

Pag. 219, lin. j nedifrån, efter ”dagen’*. 
Isola d’ Elbas bergart, fom denna fkifer hvi- 
lar på, beflår af granit med flora järnmalms 
drummer : af famma egenfkap och låge fin- 
nes et berg vid MafTa di Maremma, 

Pag. 220, lin. 1 efter ”mårgel,” alle med 
famma ftupning. 

Pag. 220, lin. 10 nedifrån , efter ”af” hop» 
gytrade forfloringar af 

Pag. 220, lin. 7 nedifrån, vid flutet: Leran 
höll en mångd inpackade ijödjurs fkal. 

Pag. 227 vid flutet af noten k : Hr. Ro- 
mé de T Isle berattar dock, at han fedt i Hbbé 
Nolins famling en klimp om 2 marker , tagen i 
grufvan Pompean vid Rennes i Bretagne. Den 
beftär til flårre delen af rent bly , fom låter bam» 
ra och tälja fig. Tvärt igenom detta fly eke fkall 
gä et puvpurfärgat fkiferhvarf med fmä blykorn 
uti. Utanpå Jitter en rbd kalk , lik mbnja. Hu- 
ruvida denna utan biträde af eld blifvit danad 
mäfle dels af de fl nogare betracktande urfkiljas , 
dels af underrättelfer om arbetsfättet i grufvan y 
der den funnits , domas. 

Pag. 231, lin. 12 efter ”flotfer.” VidGo- 
dolphin-ball år den ftorfla Cornwallfka gruf- 
van, nåflan på flått land imellan 2 berg, et 
i n och et i s. 50-60 famnar hår inneholla 

Kk 4 S 


520 Tillåggningar. 

5 parallela gångar, ftrykande i o och w med 
en ftupning åt n af vid pafs 70 gr. Den ftör* 
fla arbetas ännu och åger 2-5 fots måcktig- 
het, Hållearten år grof granit *) 

*) Se Hr. Jars bejkrifn. i Me ju. de /’ Ac. rj-jo, 

Pag. 298 ? lin. 16 vid flutet; I hålleflinta 
och Tafpis har jag vål aldrig fedt petrefacla 
inneflutna, fådana berättas dock finnas, men 
åro ganfka fållfynte, och bora derfore noga 
granfkas, om de ej til åfventyrs åro carneoler 
eller annan halffkinlig ki fel. 

Pag. 3285 lin. 19 vid flutet. En fådan flod 
under "torka och ftillafiäende under rågn kan 
komma deraf, at flörre caviteter inuti berg, 
fom hafva utioop vid öfre kanten, behofva 
tid at fyllas, men fedan de hunnit få långt, 
rinna de fedan defs längre , ju trångare utfar- 
ten år. I almåohet råknas i Europa ej ofver 
io-i2 dygn imellan rågn. 

Pag. 328, lin. 19 vid flutet: På fådana 
flållen finnas dock inga fpringande ådror. 

Pag. 329 vid flutet af noten q. Mercator 
ler ätt ar , at på on S. 7 bornas aldrig vagnar , men 
mitt på on år et Jkogbevuxit berg , fom bar (lån* 
diga moln omkring Jig , hvarifrån nedrinna bäc- 
kar , (om fuckta jorden. 

Pag. 334, lin. 2, Om hafvets djup anta- 
gas iocooo fot fkulle det holla jåmnvickt om- 
tr#nt emot 103000 lott vatten: 30oofotshogd 
fkulle fåledes vara dethögfta, der källor kun- 
de finnas., i fall det antages, at genom up- 
ftigning i ften fåltan afföndras, men nu fim 
aas kålicr til 1200a fots hogd och mera, de 

kun- 


Tillåggningar. 521 

kunna fåledes icke på denna grund allfras. 
Hårtil kommer, at jordhvarf af tjänlig befkaf- 
fenbet icke veterligen finnas och aidraruinft 
af nödig måcktighet. 

Pag. 344 lin. 11 efter ”/?); men vid no- 
gare underfökning år funnit at vatten, fom 
rinner utföre bergets vaggar, ej kommer ifrån 
någon vårkelig famiing eller kålla, utan alle- 
na! t af ymniga ångor, fom omkring berget 
til droppar hopfalla. 

Pag. 370 lin. 12 nedifrån efter ”nämnt” 
Sal digeflivum och grön vitriol förväxla åf- 
ven fina åmnen inbördes, men med kokfalt 
vil det ej lyckas, åtminflone fodras dertil lång 
tid, eller någon annan gynnande omffåndighet, 
i fall det vårkeligen låter fig göra. 

Pag. 376, lin. 8. Några forfok tyckas gif- 
va vid handen, at vatten kunna fora åmnena 
til fvafvel, nemligen phlogiffon och fyra, h vil- 
ka dock icke vinna innerlig förening, innan 
de afrokt i dunfter och råkas i gynnande om- 
ffåndigheter. Således, om rent lutfalt utfåttes 
för ångan af varma baden vid Aachen fås rar- 
tarus vitriolatus, och om en concentrerad vi- 
triolsfyra på (amma fått användes, fås fvaf- 
vel *). Andra förfök vifa, at fyran kan öfver- 
måttas med phlogiffon: fådan tyckes den ån- 
ga vara, fom ffinker likt rutna ägg och från 
bepar upffiger, ty om den råkar vitriolsfyra 
fåttes et vårkeligt fvafvel, och förfarenheten 
vitnaråfven, atdee brånbara kan från hepatifka 
blanningar aldeles förflyga. 

*) Hr, Lucas om Vatten % 

K k 5 Pag* 


$22 Tillåggningar. 

Pag. 379 lin. 19 och 20 i (lället for ”åtmin- 
ftone 70” 1 3 , enligt nyafte Rylka charta , i det 
Cafpilka. 

Pag. 581 lin. 8 efter ”land.” Ulunda back 

1 Vellergothland faller vid Dunkefors med häf- 
tighet ned i en flokalks rämna och framkom- 
mer par hundrade famnar nedanfore genom en 
dylik öpning, famt år ftrax i flånd at drifva 

2 quarnar, ej långt från Warnhems klolter: 
en gren Ikiljer lig ftrax ofvanföre den an- 
dras nedftortning *). 

*) Hr. Gyllenhal. 

Pag. 403, vid flutet af noten g. Herodo- 
tus forjäkrar , at det var trdfk , men Strabo an- 
gaj det äga gemenfkap med Nord [jon, då han 
Jkrifver : includnntur partes Afiee Septentrionales 0- 
ceano , nsqne ad oftinm cafpii mar is. 

Pag. 407 , lin. 9 efter ”ftenen.” Dylikt mär- 
kes då tråd, metaller, m. m. kallas uti, och 
fynes komma af bottendyns uprorning, ty en 
öfverflödig lyra kan ej bellå med hepar. 

Pag. 407, lin. 15 efter ”at” kalk, 

Pag. 407, lin. 1 6 efter ”kallade,” hvilka 
efter beråttelfe kunna brännas fom kalk *, : 

*)Hr. Fougeroux de Bondaroy, Mem. del’ Ac.ij]o. 

Pag. 416, lin. 7. Inljoar med lalta vatten 
åro ganlka almänne i hofdingedömet Oren- 
burg, landet Bafkire,m.m. En bland demKirge 
kallad lltall vid ena ftranden hafva falt och vid 
den andra frilkt vatten: Ijon Inderi åröfveralt 
med få tjock lältfkorpabetåckt , at man utan 
fara kan färdas derofver , famt fkulle kunna 
lämna falt til hela Europas förnödenhet *). 

*) Prof. Pallas. Pag- 


Tillåggningar.’ 523 

Pag. 417, lin. ii noterne, efter ”varande?' 1 
Jämför §. ijo. emot flutet. 

Pag. 430, lin. 1 6. Mitt imellan Norrige 
och Shetlandår djupet högft 375 fot, famt bot- 
ten fin fand: emot det fenare okas det fom- 
ligftådes och fanden blir grofvare, noen emot 
det förra tiltager djupet ån ftarkareoch botten 
blir dyblandad *). 

*) Hr. Kerguelen. 

Pag. 459 lin. 9 ef ter ’V).” Under flod kom- 
mer hafvet från wsw emot Shetland och un- 
der ebben flrömmar åt ‘sso, ändrande loppet 
efter flrandernas ftållning , anda til Pas de Ca- 
lais, men hår råkar vatnet en ny flod , drifves 
tilbaka, föres emot Jutland, derifrån åt cap 
Dorneus och fedan åt n, utmed Norrige. Det- 
ta fynes vara orfaken hvarföre ftrommen fö- 
rer åt n invid Norrige, men åt s utmed Shetland^ 

Senare landet. 

Pag. 38, lin. 19. Ja, vid nårmare efter- 
finnande fynes quickfilfrets fligande boramect- 
fora mulen himmel. Låt raco (fig. 50) va- 
ra en få befkafFad kroklinia, at rätvinkliga or- 
dinaterne rp, ab,.cd, m. m. aftaga i geome- 
trifkt förhollande , då afffnnden tp,tb, td, m. 
m. våxa uti et harmonifkt, få uttrycka ordi- 
naterne rp, ab, m. m. tåtheterne af luftkret- 
fenvid motfvarande afflånd tp,tb, m. m. från 
jordens medelpunct t. Når nu Barometern 
faller måfte kroklinien raco flytta fig nårmare, 
tf, och i vifs håndelfe få ftållningen qghl. 
Men ordinaterne, fvarande mot olika Baro- 


524 Tillåggningar. 

meterns ftållningar vid famrna afftånd fran jor- 
dens medelpunkt, blifva enligt krokliniens na- 
tur fådane, at förhollandet imelian cd och hd 
minfkas beftåndigt, ju högre up, det år ab 
har til gb, ftörre proportion, ån cd til hd, 
o. i. v. Håraf följer, at då luftkretfens tyngd 
okas ftiga de undre dunfterna fortare, ån de 
öfre, famt måfteföljakteligen ftocka fig , men 
då tryckningen minfkas och ångorne f : un- 
ka , faila de undre fnarare undan , ån öt de 
öfre kunna hinna på dem. Af föregående grun- 
der måfte åfven ab hafva ftörre förhollande til 
cd, ån gb til hd, i .följe hvaraf de dunder, 
fom upftiga, då quickfilfret år nåftanftillaftåen- 
de, måfte förr råkas och gå til moln, om Ba- 
rometern ftår lågt, ån når den ftår högt *). 
Alt detta rubbas dock ofta af tilfålligheter,fom 
icke låmna rum för en mathematifk noghet. 

*) Hr. Prof. Melander, H A.H. 1173. 

Pag. 61, lin. 6. Härvid bör ock nåmnas 
en annan befynnerlig omftåndighet beftående 
deruti, at om man vånder fig åt folen, då hon 
år klar ochio-i>gr. hög, låfande i bok, hvars 
jkvända fida år i (kugga, få fynas inom få mi- 
nuter alla bokftåfverne röda. Detta lyckas ej, då 
folen år hög, men vål emot en ftarkt uplyft: 
mur. Orfaken tyckes vara, at af ljufet förmår 
endaft det röda trånga genom ögonlocken och 
upvåcka i fynnerhet känning på de ftållen af 
ögnenåtet, dit nåftan inga ftråiar komma från 
papperet och fåledes lämnat begrep om defvar- 
ta bokftåfverne *). 

*) Se Hr, J 3 erguelins afh.i Mem. del' AcJe Ber- 

lin 


Tillåggningar. 525 

lin 1771 , fom binder til at h är af f hr klar a en fynner - 
lig omflåndighet , hvilken Henric IV i Frankrike 
fjelf ler att at for Parlamentet , nemligen , at då 
ban en gäng fpelade tärning med Dac de Guife i 
närvaro af Jlort jällfkap , hade bloddroppar pä bor- 
det vifat jig , Jom flere gänger aftorkaae återkomma. 

Pag. go, lin. 12. I denna nejd Ikola bön- 
derne fkilja 4 flags lågor. Den i:a kallas di 
legno, år klar, fom af brinnande tråd, vifar 
fig emot toppen af berget Canida på en flåckaf 
25 til 30 fots diameter i en liten dåld : hår fy- 
nas mark och ftenar brände; lågan utbrifter 
hår och der; blå; quick; vanligen 3-4, och 
ibland til 9 fot högt, fynes i mörker lång, men 
om dagen behöfves komma nog når, för at 
blifva den varfe; de, fom bo omkring fåga, 
at den blir defs ftörre, ju mer fnö fallit; jor- 
den år varm hela 60 fot från ofvannemda fläcks 
medelpundd, ty få vidtfmålter fnön om vintern, 
men genom fkrapning kan den ej derföre tän- 
das få långt. En fpricka åc ej långt härifrån, 
vid hvilken höres likfom et framträngande va- 
der. Man har åtfkilliga gånger fökt at épna 
den, men arbetet har blifvit förhindrat genom 
flammor eller heta ångor. Den 2dra eller del 
peglio utbryter til 450 fotlågre ån toppen, och 
på höger, då man far från Bologna, på en flåck 
af upbrukat land, 6 - 7 fot i diam. och ned- 
fånkt vid pafs 1 quarter mer, ån det omkring- 
liggande: hår upftiger en antåndelig dunft, fom 
ibland brinner flere månader, flåckes af häftig 
blåft ; fladrar på ytan, ty på några tums djup 
år ej hett; tråd och papper förtåras, men brin- 
na 


52 6 Tillåggningar. 

na' ej. Ju långre man kommer från Legno och 
nalkas Peglio j defs fetare lkall jorden på något 
djup vifa fig , lamt ånteligen bergoljan kunna 
Ikönjas, lom tydeligen upfimmar, om jorden 
lågges i hett vatten. Denna jord år grå och vi- 
far åtlkilliga quarlefvor af vegetabilier. Den 
underjordilka vårmans åtgård tyckes nuhårfor- 
nemligaft beftå deruti , at volatililera bergfet- 
man. Når den jord, fom fått er fig i bergolja vid 
Parma deftilleras, fås aldeles en dylik antånde- 
lig dunfi:. Den gje lågan kallas Montaggiolo, 
och den 4de, lom fållan vilar fig, namnes ef- 
ter berget Canida *). 

*) Hr. Fougeroux deBondaroy, Man. de F 
Ac. if]o. 

Pag. 151 , lin. 3, efter ”tiltager,” dock går det 
vanligen fmåningom och långlåmt, om icke 
fnö faller, h vilken på en gång beröfvar jor- 
den anlenlig mångd vårma. 

Pag. 152, lin. 9. Vi mårka ofta,åfven öm fotn- 
maren , at kölden i folenes upgång år mycket 
llrångare, ån både förut och efteråt. Detta 
kommer deraf, at når folfirålarne börja fpela på 
luftkretfen öfver en horizont, upvårmes luften 
Iharareån dunfierne, hvilka följakteligen ljunka 
och meddela de nederfta lufthvarfven den kyla , 
lom de under natten ådragit fig i högden, 
hvaråfi: temperaturen altid år mindre. 

Pag. 159, lin. 10. Enligt 11 års obferva- 
tioner , från 1732 til och med 1742, år funnit , at 
Barometerns medelhögd varit fiérre under pe- 
rigasetne ån apogxerne, om månan hårvidvar 
kring aequinoötiernc, men tvårt om, når den 

var 


Tillåggningar, 527 

var i folftitierne. Medelhögden vid quadra- 
turerne år i Padua funnen £ lin. (förre, ån vid 
Syzigiernerom vintern finnes medelhögden der 
omtrent 1 lin. (fcrre, ån om Pommaren, (amt 
i Mars och April minff , men (törlt i Dec. och 
Jan. Om tyngning och vårma enlamt vårkade 
borde rainlta medelhögdsrne infalla i Jun. och 
Jul., men fucktighet inflyter hårvid tillika. Då 
månan år vid tropicus capricorni år medelhög- 
den befunnen i lin. (förre, ån vid tropicus can- 
cri. Då apfides lunares åro nåraequator åro me- 
delhögderne för perigaeerne (förre, ån i apogae- 
erne, emedan månan då från 12 ti! 12 timac 
måffe i luften göra (ådana förändringar, at 
andra floden börjar, innan ebben återffålt 
jåmnvickten , åfven (om det hånder i Ocean. 
Vid ebben vårkar ej månans attracfion, utan 
luftens tyngd, hvaraffkeret fall. och följakteli- 
gen tryckning på andra luften. I anledning 
håraf borde variationer på Barometern dage- 
ligen vifa (Ig, hårrörande af månan och (olen, 
men (forleken kan ei vål determineras utom 
tropici, der flere orfaker vårka, men vål inom 
och vid hafsytan, der hela ändringen går til 3 
linier. Efter olika (fällningar kunde ock hvar- 
deras åtgård enfam utrönas *). 

*) Hr. Lam bert, Mern. de T Ac. 'de Berlin 777/. 

Pag. 179, lin. 14. De(s topp (kall nu va- 
ra 4C00 fot vid pafs öfver hafvet. 

Pag. 416, lin. 26. Det år befynnerligt, 
hvad jag flere gånger anmärkt, at t. e. Ga- 
lanthus nivalis ibland (kjuter up genom fnön 
om våren och vårkeligen innan tjålan gådt 

u- 


$28 


Tillåggningar. 1 


utur omkring roten. Jag har ock fedt hennes 
blommor Ikadeslöla oacktad flere nåtters ftark 
froft. 

Pag. 427 , lin. 5 nedifrån af texten : Hvad 
lom kallas bråntorf år ej annat, än mer och 
mindre förftörde vaxter, i lynnerhet mollar. 
Den, lom tages på djup liknar en famman- 
packad dy, år tåt och gifver ftark varma, famt 
i deftillatjon fyra: fådan år den Hollåndlka. 
Men emot ytan tråftas mera tradig torf, fom 
ånnu vilär omultnade delar af örter: denna 

tändes lått, gifver dock mindre vårma, lamt 
i deftillation ofta alkali volatile,katffke af der- 
uti lefvande kråk. 

Pag. 436, lin. 10. Hvarföre med 2 ögon 
endaft fes en bild , och med 2 öron höres et. 
ljud, år ej lått at utreda. Somlige gilla, at ö- 
gonen Ikifcvis göra tjanft , eller at erdera , 
fom år ftarkare, férnemligaft nytjas, o. f. v. 
Likaft år, at motivarande delar finnas på ög* 
nenåtet och i öronen, (om åga gemenlkap 
med lamma punöt uti lenlorium commune. 
Når då åvårkan fker på dem dömes den en- 
kel, men faller kånflan på andra, fom ej åro 
motivarande le vi och höra dubbelt. 



INNE- 



i* 


* 


Innehöll. 

FJERDE AFDELNINGEN, 

Om Luftkretfan. 

1. CAPITLET, 

Om Luftkretfens befkaffenhet. 

104, Hvad dermed menas» Luftens tyngd och 

utvidgning - - pag. I 

io^* Luftkretfens främmande ämnen» Luftfyra 3 

106. Dunfters mängd och fkiljaktighet - 6 

107. Orfaken til utdunftning . - IO 

log. Luftkretfens tyngd och tryckning* Län- 
ders högd kan utrönas med Barometer - 1 6 

I09* Luftkretfens fkapnad och hogd. Defs hvarf 21 

no* Defs farg och genomfkinlighet - A 23 

2 . CAPITLET j 

Om nederbörd. 


ll I. Hvad med meteorer for flås 

112. Dagg. Fila divae virginis 

113. Dimma 

114. Moln • 

Hf. Rägn 

11 6. Skydrag 

11 7. Rimfroft. Sno. Hagel 
lig. Nederbördens mångd 

3. CAPITLET, 

Om Lujtfken. 

119. Åtfkillige fårgor, Tilfållige 
iao. Rägnbåga." - • 

121. Kranfflr 

1 22. VadeiTolar 

L 1 


2 5 
2 6 
33 
35 

39 

46 

50 

54 


56 

61 

66 

68 

$. 


532 Innehöll. 

123. Kors. Solen drager vatten. Solrok 

124. Skymning 

125. Mot/kymning 

4. CAPITLET, 

Om Luft eld ar. 

126. Lufkretfeas elechicitet 

127* LyCktgubbar - 

12g. StjernfalJ» Drakar 
129* Åflca 

130* Telms- eldar 

J31. Eldkulor - 

?32 f Nordflken - - 

5. CAPITLET, 

Om Biåsväder . 

133* Vind. Blårt. Orkan «■ . 

134» Beftåndiga 6 fl: an 

135. Paflad - vindar 

13 6 . Ofladiga vader» Blåftens ftyrka 
137» Orfaken til biåsvader 

FEMTE AFDELNINGEN, 

Om forändringar pä Jordklotet, 

1. CAPITLET, 

Om regelbundna forändringar. 

13 8 * Omväxlingar loin angripa ytan 
139* Clirnater och årstider: de fauna 
140. Sol-climater 

De fkilja från de fanna 

J42* Enfkiltapa clirnater vårkande omftåndigheter 
143 * Clirnater inom Tropici 
144, Utom Tropici » 

I 4 T* Inom Pol cirklarne 
Väderleks fkiften 

2. CAPITLET, 

Om tilfäQiga förändringar. 

Ytans fördndrig af tnannilkors anfblter 


?r 

75 

74 


7 ? 

77 

82 

83 

90 

91 

96 


104 

106 


in 

115 

119 


122 

125 

128 

132 

133 

141 

149 

156 

158 


161 

§. 


'Innehöll 533 

$* 147. Ytan fjitnker mångftädes - 164 

14g. Höjer {ig annorfhides. Dalar fyllas, Tråfk 

växa igån. Flygfand. Underjordifk ikog 169 

149, Underjord 'ik eid- JordbaYningar* Nya 

öar. Vulcaner - - 173 

150. Vattens roreifer blotta och urrdergrafva 

högder , fräta bergen, Hafvet ändrar fina 
ftrander. Simmande öar - - 226 


15 1. Climaters och jordfkorpans inbördes åvårkan 239 

3, CAPITLET, 

Qm Vattuminjkningen. 


Alman anmärkning • - 250 

153* Vatnet minflkas mångftädes - 2 $i 

154. Marken efter defs fordna högd • 260 

I5f. H vårföre det aftager - - 262 

156, Alman vattuminfkning ar trolig . 26g 

357 * Medförer ingen orimlighet - t - 268 

4, CAPITLET, 


Om jordens danande . 

158* Jordens yta har ej varit från Skapelfen fådan 


den nu är. De ålffa meningar om daningen 270 
1^9* Burnets mening - - - 272 

160. Woowards - - , 273 

161. Hr. v. Linnés - 274 

162. Whiftons - - - 078 

163. Cartefii - . 282 

f 164. Leibnisens - - - 28 5 

165. Mnillets - - „ 286 

166 . Haji , Hooks , m. fl. - 287 

367. De BufFons - „ 288 

l6g‘ Om jordens innandöme - 29 1 

169. Bergens fkiljaktighet - - 29a 

170. Oorganifka kroppar på ytan* Salter 295 

J71. Jordarter - - 3 OI 

172. Brnnbara ämnen - - - 313 

173. Metaller - . 319 

174. Kroppars grundämnen - - 324 

J75. Kroppars uplösning och upfiamning; ciy- 

flalliiation och offättning - - 326 

s- 



534 * Innehöll. 

176* Beskaffenheten af jordens karna och des daning 
177. Uråldriga bergs tilkomft 
178* Gångars r 

179* Huru jorden fåg ut, da vaxter och djur 
Skapades - 

igo* Flolngrige bergs tilkomft 
18I* Stenvatodlingars 
3 g2* Malmers belägenhet och andringar 
Ig 3* Hopvra c kte berg 
184. Los jord och lofa ftenar 
Ig S* Underjordifke hålor 

lg6* Vatten har fornåmligaft vårkat vid daningen 
l 87 * Hvarfore de Stora bergryggar gå malt i 
n och s , eller o och w 


33 P 

343 

350 

35 6 
359 
36+ 

370 

375 

379 

382 

385 

386 


SIETTE AFDELNINGEN, 

Om Organi/ka kroppar . 

1. CAPITLET, 

Om örter i almånhet, 

198* Hvad med organifke kroppar menas 391 


IP9. Örters ytre delar - - 392 

200. Deras inre byggnad - - 393 

20T. Mångd * “ • 397 

202* Mårkvårdiga rorelfer - [- 398 

2. CAPITLET, 

Om orters föda och tilvåxt . 

'203. Ämnen, iom nåra vaxter - 401 

204* Frons groning - • 405 

205. Naringsfaftens våg - - 406 

20 6. Huru tilvåxt Sker - * 413 

3. CAPITLET, 


Om örters fortplantning. 

207. Fortplantning genom rotter, knoppar, m. m. 417 

208. Örters kon - * - 4 r 9 

209. Knoppars beSkaffenhet - * 4 22 



Innehöll. 535 

§. 210» Orters förökning - pag. 423 

21 1* Örters fjukdomar och dod - 42? 

4. CAPITLET, 

Om djur i almänhet. 

212. Skilnad emellan orter och djur - 4~S 

213. Ytre finnen • - 4 2 9 

214. Djurens rorelfer • - 43 ^ 

21 5. Andra märkvärdigheter - * 454 

21 6. Kroppa.rne aro cj blotta machiner - 4^9 


5. CAPITLET, 

Om djurens föda och tilvdxt. 

217 » Djurens goromal i naturens hushollning 473 
218. Mntens beredning i kroppen - 47 5 

219* Förändringar i utfeende efter ålder 48° 

6 . CAPITLET, 

Om djurs fortplantning . 

220. Generatio aequivoca - - 485 

221. Fortplantning genom agg och lefvande lingar. 

Forlorade lemmars atervåxt. Aflighet 48S 

222 . Aggen mäfte uplifvas genom hannens fid 489 

223. Hvad fa den utrattar - - 49 ^ 

224. Foftrets tiltagnnde 

225. Djurfens tilvaxt och undergång 



Påg* ix lin* 12 nedifrån flår 146 las 2CO 
14-7 och 10 upifrän 

i tex. nedifrån - olikt 
3 - dock - ju 

12 - - 1706 - 1767* 

5 intages efter’ Jon* Edels flrnnd tants 1 7 1 5 

11 utftrykes ^likaledes - - 1619’’ 

17 Byron, utilrykes 

12 i noten h flår Monoecia* lås Dioecia, 

9 flår kalla lås kala 

■ 8 - &7 * ■ 37 

19 - med - men 

3 Gotbard utftrykes. 

12 flår drummer , lås k lyfter 
17 - drummer, lås igenlåkta fpr ickor, 

l< * under, - efter 

6 nedifr* flår foga , lås ånnu mindre 
lo flår nåpligen , lås fallan 
22, 23 flår coboltmalm , lås flackencobolt 

5 flår flrykning, lås flupning 


I hela arket L år pagineringen 100 fidor for flor* 


Senare landet . 


Pag. 22, lin* I flår fig. I lås dg* 2 

- 58 - 25 *• gf * EF 

71 I vid början af raden bor flå 123* 

- 84 • i6 vid b bor flå (dg* 12). 

Någre paragrapher bafva fådt oricktig; numer* Således fnl 
nes 145 två gånger; 19g och följ. i flållet for I87|f 
m»m*; 225 och 226 i flållet for 224 och 225* 


Andra tryckfel, fom icke förvilla meningen tåcktcl 
Låfaren benågit öfverfe. 




5.'. Tsib . i 






: * r* 






Tifh 




-,\s : 


Gult 
















