Om föredomsten af gediget jern i en basaltgång vid Ovifak i Grönland ...
Google 



This is a digital copy of a book that was prcscrvod for generations on library shelves before it was carefully scanned by Google as part of a project 

to make the world's books discoverablc onlinc. 

It has survived long enough for the copyright to cxpirc and the book to cntcr the public domain. A public domain book is one that was never subject 

to copyright or whose legal copyright term has expircd. Whcthcr a book is in the public domain may vary country to country. Public domain books 

are our gateways to the past, representing a wealth of history, cultuie and knowledge that's often difficult to discovcr. 

Marks, notations and other maiginalia present in the original volume will appear in this flle - a reminder of this book's long journey from the 

publishcr to a library and fmally to you. 

Usage guidelines 

Google is proud to partner with libraries to digitize public domain materials and make them widely accessible. Public domain books belong to the 
public and we are merely their custodians. Nevertheless, this work is expensive, so in order to keep providing this resource, we have taken stcps to 
prevent abuse by commercial parties, including placing technical restrictions on automated querying. 
We also ask that you: 

+ Make non-commercial use of the filés We designed Google Book Search for usc by individuals, and we request that you use these files for 
personal, non-commercial purposes. 

+ Refrainfivm automated querying Do not send automated queries of any sort to Google's system: If you are conducting research on machine 
translation, optical character recognition or other areas where access to a laige amount of text is helpful, please contact us. We encourage the 
use of public domain materials for these purposes and may be able to help. 

+ Maintain attributionTht GoogXt "watermark" you see on each flle is essential for informingpeopleabout this project andhelping them lind 
additional materials through Google Book Search. Please do not remove it. 

+ Keep it legal Whatever your use, remember that you are lesponsible for ensuring that what you are doing is legal. Do not assume that just 
because we believe a book is in the public domain for users in the United States, that the work is also in the public domain for users in other 
countries. Whether a book is still in copyright varies from country to country, and we can'l offer guidance on whelher any speciflc use of 
any speciflc book is allowed. Please do not assume that a book's appearance in Google Book Search means it can be used in any manner 
anywhere in the world. Copyright infringement liabili^ can be quite seveie. 

Äbout Google Book Search 

Google's mission is to organize the world's information and to make it universally accessible and useful. Google Book Search helps rcaders 
discovcr the world's books while helping authors and publishers reach new audiences. You can search through the full text of this book on the web 

at |http : //books . google . com/| 



Google 



Det här är en digital kopia av en bok som har bevarats i generationer på bibhotekens hyllor innan Google omsorgsfullt skannade in 

den. Det är en del av ett projekt för att göra all världens böcker möjliga att upptäcka på nätet. 

Don har överlevt så länge att upphovsrätten har utgått och boken har blivit allmän egendom. En bok i allmän egendom är en bok 

som aldrig har varit belagd med upphovsrätt eller vars skyddstid har löpt ut. Huruvida en bok har blivit allmän egendom eller inte 

varierar från land till land. Sådana böcker är portar till det förflutna och representerar ett överflöd av historia, kultur och kunskap 

som många gånger är svårt att upptäcka. 

Markeringar, noteringar och andra marginalanteckningar i den ursprungliga boken fiinis med i filon. Det är en påiniimelse om bokens 

långa färd från förlaget till ett bibliotek och slutligen till dig. 

Riktlinjer för användning 

Google är stolt över att digitalisera böcker som h;ir blivit Jillmän egendom i samarbete med bibliotek odi göra dem tillgängliga för 
alla. Dessa böcker tillhör mänskligheten, och vi förvaltar bara kulturarvet. Men det här arbetet kostar mycket pengar, så för att vi 
ska kunna fortsätta att tillhandahålla denna resurs, har vi vidtagit åtgärder för att förhindra kommersiella företags missbruk. Vi har 
bland annat infört tekniska inskränkningar för automatiserade frågor. 
Vi ber dig även att: 

• Endast använda filerna utan ekonomisk vinning i åtanke 

Vi har tagit ftam Google boksökning för att det ska användas av enskilda personer, oeli vi vill att du använder dessa filer för 
enskilt, ideellt bruk. 

• Avstå från automatiska frågor 

Skicka inte automatiska frågor av något slag till Googles system. Om du forskar i maskinöversättning, textigenkänning eller andra 
områden där det är intressant att få tillgång till stora mängder text, ta då kontakt med oss. Vi ser gärna att material som är 
allmän egendom används för dessa syften och kan kanske hjälpa till om du har ytterligare behov. 

• Bibehålla upphovsmärket 

Googles "vattenstämpel" som finns i varje fil är nödvändig för att informera allmänheten om det här projektet och att hjälpa 
dem att hitta ytterligare material på Google boksökning. Ta inte bort den. 

• Håll dig på rätt sida om lagen 

Oavsett vad du gör ska du komma ihåg att du bär ansvaret för att se till att det du gör är laghgt. Förutsätt inte att en bok har 
blivit allmän egendom i andra länder bara för att vi tror att den har blivit det för läsare i USA. Huruvida en bok skyddas av 
upphovsrätt skiljer sig åt från land till land, och vi kan inte ge dig några råd om det är tillåtet att använda en viss bok på ett 
särskilt sätt. Förutsätt inte att en bok går att använda på vilket sätt som helst var som helst i världen bara för att den dyker 
upp i Google boksökning. Skadeståndet för upphovsrättsbrott kan vara mycket högt. 

Om Google b ok sökning 

Googles mål är att ordna väi'ldens information och göra den användbar och tillgänglig överallt. Google boksökning hjälper läsare att 
upptäcka världe ns böcker och författare och fö rläggare att nå nya målgrupper. Du kan söka igenom all text i den här boken på webben 
på följande länk |http : //books . google . com/| 









( ' • 



OM FÖREKOMSTEN AF GEDIGET JERN 



I EN BASALTGÅNG VID OVIFAK I GRÖNLAND. 



GEOGNOSTISK OCH KEMISK UNDERSÖKNING. 



AF 



ERNST GUSTAF REINHOLD NAUCKHOFF. 



(Aftryek ur Bihang till K. Svenéka Vet. Akad. Handlingar. Band 1. N:o 6). 



STOCKHOLM, 1872. 

P. A. NORSTEDT & SÖNER 
KONOL. BOKIHYCKARE. 



JDland de vigtiga vetenskapliga upptäckter, som gjordes under 
den af Professor A. E. Nobdbnskiöld ledda expeditionen till 
Grönland 1870, intager fyndet af de kollossala jemblocken och 
det anstående gedigna jemet vid Ovifak på Disko-ön säker- 
ligen det främsta rummet. Då likväl dessa förstnämnde med 
de hjelpkällor, 1870 års expedition hade till sitt förfogande, 
omöjligen kunde hemföras, utrustades på statens bekostnad 
följande vår 2 till Eongl. Flottan hörande fartyg, kanonångbåten 
Ingegerd och lastbriggen Gladan, under befäl af kaptenerna 
F. W. v. Ottbk och M. v. Krusenstjebna, i ändamål att dels 
afhemta nämnde jemblock, dels anställa naturvetenskapliga 
undersökningar, så långt tid och omständigheter det medgåfve. 

En noggrannare geognostisk undersökning af platsen, än 
den som under föregående expedition kunnat utföras, var der- 
jemte af behofvet påkallad, hvarföre jag af Kongl. Vetenskaps- 
Akademien erhöll i uppdrag att såsom geolog åtfölja den nya 
expeditionen. 

De iakttagelser, jag gjort, kunna visserligen ej afgöra 
jemets meteoriska eller telluriska natur, men då äfven de 
minsta bidrag till kännedomen om dess förekomst och kemi- 
ska sammansättning hafva vetenskapligt intresse, skall jag här 
söka att i korthet redogöra för de undersökningar, jag utfört 
dels på stället, dels af de hemförda samlingarna. 

Den stora ön Disco är belägen mellan 69° 14'— 70° 18' 
N. Lat. och 51" 35'— 54° 47' V. Long. och utgör den sydli- 
gaste delen af den stora basaltformation, som utbreder sig 
ända upp emot Smith Sound. Endast på några få ställen på 
södra Disco, såsom vid kolonien Godhavn, vid Fortunebay- 
öame och vid Nangiset i DiscoQ orden, ligger urberget i dagen. 
Det utgöres för det mesta af skiffrig gneis, stundom öfver- 
gående till glimmerskiffer och ofta genomsatt af pegmatit- 
gångar. Granit tyckes ingenstädes förekomma. Några andra 
eruptiva gångar kunde jag deremot ej i densamma upptäcka. 



Omedelbart på gneisen hvilar en basaltbreccia af omkring 200 
fots mäktighet och af mörk, svartgrön färg. Den består ofta af 
stora kantiga stycken, sammanfogade af kalkspat, men vanligen 
äro dessa stycken så små, att bergarten på afstånd förefaller 
fullkomligt homogen. Den saknar nästan helt och hållet hålig- 
heter och då sådana förekomma äro de utfylda med kalkspat, 
sällan med zeoliter. Deröfver hvila lager af basaltvacka af 
800 — 900 fots mäktighet, hvilka hafva en rostbrun färg, en 
blåsig mandelstensartad struktur och innesluta i sina blåshålig- 
heter apophyllit och talrika zeoliter, såsom chabasit, le vyn, 
stilbit, desmin, mesotyp och analcim. *) Dessa lager äro ofta 
mellanlagrade af en likaledes rödbrun, lös basaltlera och genom- 
sättas stundom af gångar af en mörkare, tät bergart. De 
öfversta ända till öfver 1000 fot mäktiga basaltlagren hafva 
en mörkt grågrön färg och äro ofta afsöndrade i vertikala, 
reguliert sexsidiga pelare. Bergartens textur är vanligen krypto- 
kristallinisk med öfvergångar till anamesit- och doleritartad och 
de sparsamt förekommande blåshåligheterna äro utfylda med 
chalcedon, mera sällan med zeoliter. 

Den här omnämnda lagerföljden gäller dock endast för 
den sydvestra och vestra delen af Disco ön från Brededalen 
öster om Godhavn till den på vestkusten inskjutande Nord- 
Qorden. Norr om denna ^ord och på öns nordöstra af Wai- 
gattet begränsade kust är basaltvackan ej längre synlig, utan 
lager af tät chalcedonförande basalt förekomma ända ned till 
hafsytan, tilldess man emellan elfvarna Koogengoak och Assuk 
träflFar sedimentära aflagringar, af ända till 800 fot, bestående 
af miocoena sandstens- och bituminösa skiffer-lager, öfverlag- 
rada af samma täta basalt. 

Ungefär midtemellan Assuk och Ritenbenks kolbrott är 
lagerföljden, uppifrån räknad, följande: öfverst basalt, der- 
efter 1) sandsten, 2) svart, bituminös skiffer med taxodie- 
aftryck, 3) sandsten, 4) skiffer med aftryck af vattenväxter 
och tunna kolflötser, 5) sandsten, 6) svart skiffer utan växt- 
aftryck, 7) sandsten, hvars underliggande lager äro dolda af 
grus och slam. Längre ned mot sydost tilltaga kol- och 
skiffer-lagren i mäktighet och lemna vid det s. k. Ritenbenks' 
kolbrott, der de särskilda kolfiötserna uppnå en mäktighet af 



^) Denne sistnämnde uppgifves af RiNK vara funnen vid Engelsmannens 
hamn. Rink, Grönland. Kj0benhavn 1867. 1. p. 202. 



2 — 3 fot, ganska goda brännkol. Söder härom blir de fasta 
lagrens inbördes läge svårt att iakttaga, emedan de äro be- 
täckta af väldiga gruslager, härledande sig från de lösa, lätt 
sönderfallande sandetename. 

Då Professor Nobdbnskiöld under 1870 års expedition 
på motsatta stranden af Waigattet hade under de miocsena 
bäddame funnit aflagringar, tillhörande kritformationen, var det 
att förmoda, att sådana äfven skulle förekomma på Disco sidan, 
fiiktigheten af denna förmodan bekräftades också vid ankom- 
sten till Ujararsusuk genom fyndet af löst liggande sand- 
stensbollar, inneslutande aftrjck af ormbunkar (Gleichenia?) 
Coniferer och andra växter, identiska med dem, som före- 
komma i de så kallade Eome lagren och hvilka af O. Heek 
blifvit hänförda till undre kritan. ^) De lågo dels i en bäckra- 
vin, dels i Qären nedanför och härstammade synbarligen från 
de ofvan liggande sandstens lagren. 

Något anstående lager, som innehöll växtlemningar, till- 
hörande kritformationen, lyckades jag dock ej fizma. Af ännu 
större intresse var dock fyndet af växtlenmingar, tillhörande 
den ej förr- i Grönland kända stenkolsformationen. ^) Dels 
fuiinos flera lösa aftryck af en Sigillaria-art jemte talrika frag* 
menter af Calamiter och andra ännu obestämda växtlemningar 
i ett i>elflopp}> N.y. om utliggarestället och dels anträffades på 
elfvens norra sida, 100 k 120 fot öfver hafvet, ett lager af hård, 
grofkomig, gråbrun sandsten, öfverlagradt af ett stenkols- 
lager af 1 ä 2 tums mäktighet. Detta var i sin ordning öfver- 
lagradt af ett 4 fot mäktigt lager af en liknande sandsten, 
innehållande ett Calamites aftryck af 4 tums bredd och 2 fots 
längd. Detta lager tillhörde således bevisligen stenkolsforma- 
tionefn. På detta hvilade ett lager af en lös, finkomig sand- 
sten af ljust grönbrun färg, möjligen identisk med den lösa, 
till under kritan hörande sandsten, som af Professor Nobdbn- 
SKIÖLD beskrifves förekommande vid Eome. 

Yid en kommande undersökning af stället, noggrannare 
än den jag under några timmars uppehåll derstädes var i till- 
fälle att göra, skall man säkerligen kunna uppvisa en intres- 



') Nordenskiöld. Bedogörelse för en expedition till Grönland, öfv. af 

K. Vet. Akad. Förh. 1870, p. 1046. 
^) För flera år sedan hade man på Disco funnit en lös sten, innehållande 

ett Sigillaria aftryck och sistledne år visade mig Dr. Pfaff en sådan, 

funnen lös på stranden vid Ujararsusak. Anstående lager, tillhörande 

stenkolsformationen, voro dock okända. 



sant ordningsföljd mellan aflagringar tillhörande trenne geo- 
logiska perioder; Stenkols-, Krit- och Tertiår-formationerna. 

östra delen af Disco ön ntgöres af mäktiga miocsena sand- 
stens- och skiffer-lager, hvilka fortsätta mot vester ända till 
Puilasok vid Brededalen, der basalten åter når hafsytan. 

Det ställe, der de stora jemblocken lågo, utgöres af den 
mellersta af de tre uddar, som utskjuta från det mellan Laxe- 
bugten och Saitok belägna Blå^ellet och är enligt benäget 
meddelande af n. m. Kommendörkaptenen Friherre F. W. v. 
Ottbb beläget på 69'' 19' 30" N. Lat. och 54° 1' 22" V. Long., hän- 
förd till Kapten Gråas longitudsbestämmelse af Godhavn. 
Denna del af kusten kallas af Grönländame Ovifak eller Uig- 
fak. Det ofvanliggande 2000 fot höga Qellets öfversta lager 
utgöras af den täta, mörka basalten; längre ned synas i den 
nära lodräta bergväggen de olika lagren af röd väcka och 
basaltlera, till dess ett väldigt nära 1000^ fot högt ras af större 
och mindre basaltstycken dölja det fasta berget. Endast på få 
ställen i sjelfva strandbrädden, der vågsqvalpet sönderkrossat 
och bortsköljt grus och lösare stycken, kan man mellan de 
större stename åter urskilja detsamma och det visade sig, på 
de ställen, jag hade tillfälle att se, bestå af samma basalt- 
vacka, som ligger närmast öfver basaltbreccian. 

De stora jemblockens inbördes läge är förut af Professor 
NoKDENSKiÖLD beskrifvet. *) Dock skulle jag önska att dertill 
göra det tillägget, att de på den bifogade kartan med 1 och 3 
betecknade stename ej lågo skilda, utan den stora stenen 1 
hvilade omedelbart på ett utskjutande hörn af den mindre 3. 
Likaså är för deras utseende och öfriga egenskaper af nämnde 
författare och af Dr. Nordström ^) utförligt redogjordt. 

Oaktadt under 1870 års expedition icke mindre äii 12 
större och mindre jemstycken blifvit insamlade, anträffade vi 
genast vid vår ankomst till stället flera stycken, som af vå- 
gorna blifvit framsköljda ur sanden och under vårt vistande 
derstädes upphittades nästan dagligen nya, som under arbetet 
med de stora stename blottades. Deribland må nämnas ett 
stycke af ungefår 800 %, som. låg under det största jemblocket, 
ett af omkring 500 *K, ett tillplattadt stycke af ungefär 300 ^, 



1) Nordenskiöld. Redogörelse för en expedition till Grönland. Öfv. af 
K. Vet. Akad. Förh. 1870, pag. 1059. 

2) Nordström. Kemisk unders, af Meteorjem från Ovifak på Grönland. 

Öfv. af K. Vet. Akad. Förh. 1871, pag. 453. 

/ 



beläget tätt invid detsamma och ett stycke af ungefår 200 ^ 
vigt, till fonnen liknande en :» limpa», som upphemtades från 
sjöbottnen på ett djup af 3 fot vid ebbtid. 

Detta sednare är på sin undre 3rta beklädt af ett lager, 
med jemoxidhydrat sammankittade, basaltkom och består af 
ett grofkristalliniskt, ytterst kolhaltigt och lätt förvittrande 
jem. Afven anträffades i strandbredden, 60 fot vester om de 
stora stename, ett vid ebbtid knappast öfverflutet stycke, be- 
stående af en mängd afrundade basaltbitar, sammanfogade med 
jemoxidhydrat, och som, att döma af tyngden, äfven innehöll 
metalliskt jem. Antalet större jemstycken, som upphittades, 
uppgick till 19, fragmenter och förvittrade bitar förekommo 
ymnigt. De lågo på en mycket liten areal, och på längre af- 
stånd än 100 fot från de stora stename anträffades mig veter- 
ligt intet. 

65 fot rättvisande N. t. O. *) från det ställe, der jerriblocken 
lågo, träder en gång, bestående af mörkbrun, basaltKknande, 
tät bergart, i dagen. Genom sin större hårdhet hade den bättre 
än den omgifvande lösa basaltvackan motstått denudation och 
höjde sig derföre några tum öfver den med grus och sten 
betäckta sidostenen. Dess bredd varierade mellan 8 — 10 fot. 
Tillfölje af den myckenhet från fjellet nedrasade basaltstycken, 
som dolde den fasta hällen, kunde man ej se gången blottad 
längre än 15 fot, men att döma af en liknande bergart, ^) som 
stack upp genom gruset 12 — 15 fot derifrån, tycktes den fort- 
löpa just under den punkt, der blocken lågo, i riktning från 
S. t. V. — N. t. O. Det ställe der gången först trädde i dagen 
var beläget ungefär 10 fot öfver hafsytan vid högvatten och 
den fasta hällens sluttning ganska obetydlig. 

Bergarten, som bildar denna gång, liknar fullkomligt vanlig 
tät basalt. Den är af en finkomig textur, som i närheten af 
salbanden öfvérgår till kryptokristallinisk och visar sig vid 
förstoring bestå af en blandning af labradoi*, grönbrun augit 
och svarta kom af magnetisk jemmalm. Till sin kemiska 
sammansättning öfverenstämmer den äfven, såsom af de längre 
fram anförda analyserna synes, nära med verklig basalt. Den 

skiljer sig dock derifrån genom närvaron af tvänne accesso- 

« 

^) Emedan kompassnålen i jemblockens närhet var alldeles otillförlitlig, 
bestämdes denna riktning genom pejling frän det ungefär en kabellängd 
nt till sjös för ankar liggande fartyget. 

2) Möjligt är dock att detta var ett nedrasadt, i gmset inbäddadt större 
basaltstycke. 



8 

riska mineralier, som isynnerhet vid sidoraa af gängen finnas 
insprängda, nemligen ett hisingeritartadt, grönaktigt, vatten- 
haltigt jemoxidulsilikat och ett gulbnint svafveljern. Ana- 
lysen af detta förstnämnda har visat, att det ej är identiskt 
med den annars i basalt ofta förekommande chlorophäiteo. 
Svafveljemet öfverensstämmer till sin sammansättning full- 
komligt med det i meteoriter allmänna mineralet troilit. Den 
för basaltgångar vanliga pelarformiga afsöndringen kunde ej 
förmärkas, ty endast i närheten af sidorna förekommo sprickor, 
hvilka alltid tycktes vara parallela med salbanden. De lös- 
brutna styckenas aflossningsytor utmärka sig genom en egen- 
domlig släthet och glans. 

Vid östra sidan af denna gång anträifades af mig redan 
vid vårt första besök på stället ett stycke i fast berg in- 
sprängdt, mycket förvittradt jern. Samtidigt hade äfven den 
expeditionen åtföljande Danske naturforskaren Cand. J. Steen- 
STBUF funnit metalliskt jern fastsittande i basalten vid veatra 
sidan af gången, i) Med anledning häraf började jag arbeta 
mig in i gången för att närmare undersöka detta jems före- 
komstsätt. ^) Under detta arbete anträffades förutom metalliskt 
jern äfven en bergart, som redan vid första påseende betydligt 
skilde sig från basalten i gången. Den bestod af en grön- 
aktig grundmassa och var genomsprängd af fina flittror och 
kulor af metalliskt jern. Denna bergart tycktes förekomma i 
klumpar, inbäddade i gången, och var alltid skild från basalten 
genom en rostartad skorpa. Dessa klumpar eller bollar ut- 
göras till största delen af ofvannämnda grundmassa, men hafva 
dessutom ett grönaktigt, grof kristalliniskt omhölje af 20 m. m. 
bredd. Jag har ej anträffat någon öfvergång från denna berg- 
art till basalten i gången, utan äro de alltid skilda genom den 
rostbruna ojemna skorpan, som är mycket olik basaltens nästan 



*) Detta var synbarligen samma jern, som året fönit af Nordenskiöld och 
NoBDSTBÖM anträfiades och hvaraf prof hemfördes och af Lindström 
analyserades. Nordenskiöld 1. c. p. 1059 och 1065. Nordström 1. c. 
p. 462. 

*) Ehuru jag redan då tillfullo insåg, att en omfattande sprängning i gången 
var enda sättet att ordentligt undersöka denna intressanta och för af- 
görandet af jemets verkliga natur ytterst vigtiga sak, kunde detta*dock 
icke låta sig göra, emedan de af besättningen, som voro kunniga i berg- 
sprängning, hela tiden voro upptagna vid arbetet med jemblodiLens om- 
bordtagande. Med undantag af 2 grunda sprängskott, måste jag derförc 
med kli och hammare arbeta mig ned i densamma, hvarför jag ej heller 
lyckades nedtränga längre än 2 fot vid den Östra sidan af gången. 



blanka aflosaningBytor. För dessa främmande inlagringar skall 
längre fram redogöras. 

Det gedigna jemet låg inbäddadt i klumpar, vanligen af 
ellipsoidisk form och dessa läto, tillfölje af den rostskorpa 
hvarmed de voro öfverdragna, lätt skilja sig från den omgif- 
vande bergarten. Jag lyckades frigöra 6 sådana klumpar af 
fullkomligt bergartfritt jem, af hvilka en vägde nära 150 *a. 
De bestå af ett hårdt, kristalliniskt jem, fullkomligt liknande det, 
som förekommer i de lösa jemblocken och visa efter slipning 
och etsning tydliga Widmannstättenska figurer. Afven hafva 
de samma olyckliga benägenhet att utsvetta en jemhaltig, 
gul vätska och att förvittra, som de lösa stename. Anmärk- 
ningsväfdt är, att de alltid tycktes ligga inbäddade i gången 
så, att deras längdaxel var parallel med gångens strykning, 
samt att de voro sä att säga förenade med hvarandra genom 
smala ådror af förvittradt jem. 

Likaledes lågo i basalten inbäddade större och mindre 
partier, hvilka tycktes bestå af förvittradt jern. Vid nog- 
grannare undersökning hax det sedan visat sig, att de utgöras 
af en breccieartad sammangyttring af det grus, som uppkom- 
mer vid det rena jernets förvittring och små vanligen på kan- 
terna afrundade bitar af en bergart, liknande den basalt, hvaraf 
gången bildas. De innehålla, såsom af analyserna synes, helt 
obetydligt metalliskt nickeljem, utan bestå hufvudsakligen af 
fina kom af oxideradt jem, efter all sannolikhet jernoxidul- 
oxid, emedan de lätt dragas af magneten och gifva ett svart 
pulver. Denna breccia förekommer så väl .i ytan som längre 
ned och uppträder stundom i form af smala ådror, förmod- 
ligen sprickfyllnader. Vid gångens vestra sida förekom äfven, 
som ofvan är nämndt, ett hårdt kristalliniskt jem i form af 
platt-tryckta, skifformiga, upprättstående partier af 30—40 m.m. 
tjocklek. De stodo liksom inkilade i basalten parallelt med 
gångens salband. Likaså förekom der jem i flittror. 

Huruvida i gångens midt liknande jem och brecciabild- 
ningar förekomma, kan jag ej afgöra, emedan jag ej var i 
tillfälle att derstädes se mer, än hvad som låg i dagen. Prof 
af bergarten, som jag lösslog, voro alldeles lika den vid sal- 
banden förekommande, ehuru något mer grofkristalliniska. 

Då jag nu redogjort för de, tillfölje af omöjligheten att 
djupare nedtränga i gången, knapphändiga geognostiska iakt- 
tagelser om jernets förekomstsätt, som jag kunnat göra, öfver- 



10 

går jag till redogörelsen fot den kemiska undersökningen af 
de från stället hemtade samlingarna. 

För att ej vid hv^rje särskild analys behöfva redogöra 
för den metod, som blifvit använd för att skilja de olika äm- 
nena, meddelas här det sätt, hvarpå analyserna blifvit utförda. 

1. Vid analys af de i syror olösliga silikatema 'smältes 
profvet med kolsyradt natron-kali, smältan löstes i saltsyra och 
kiselsyran bringades i olöslig form genom afdunstning i vat- 
tenbad, tilldess hvaije spår af fri saltsyra var aflägnadt. Den 
glödgade och vägda kiselsyran afryktes med svafvelsyra och 
fluorvätesyra, hvilken genom omdestillering i platinakärl blifvit 
renad från främmande beståndsdelar. Återstoden löstes i svaf- 
velsyra, utspäddes och kokades, hvarigenom titansyra afskildes 
och ur lösningen fälldes jemoxid och lerjord med ammoniak. 
Dessa oxider skildes sedan med natron. 

I filtratet från kiselsyran reducerades jemoxiden med 
svafvelsyrlighet, hvarefter vätesvafla inleddes. Den härvid 
uppkomna fällningen pröfvades för blåsrör ^). 

Ur filtratet från vätesvaflefällningen aflägsnades vätesvaflan 
genom kokning och dervid afskildt svafvel frånfiltrerades. 

Lösningen försattes med brom för jemoxidulens oxidering, 
befriades genom afdunstning från öfverskott af brom och neutra- 
liserades med natron, hvarefter jemoxid och lerjord falides 
med ättiksyrftdt natron. Fällningen upptogs på filtrum och 
tvättades med en kokande, utspädd lösning af ättiksyradt na- 
tron. Ur filtratet* afskildes mangan såsom mangansuperoxid- 
hydrat genom oxidering med brom. Manganfällningen pröf- 
vades alltid efter vägning för blåsrör på kobolt. De basiska 
ättiksyrade saltema af lerjord och jemoxid löstes i saltsyra, 
hvarefter lerjord och jemoxid fälldes med ammoniak och väg- 
des tillsamman. 

Filtratet från manganfällningen förenades med filtratet 
från lerjord och jemoxid och pröfvades på nickel med väte- 
svafladt svafvelammonium. Ifall härvid någon svafvelnickel 
utföll, löstes den i kungsvatten; nickel fälldes med natron och 
vägdes som nickeloxidul. Sedan allt vätesvafladt svafvelam- 
monium blifvit aflägsnadt, föUdes kalken med oxalsyrad am- 
moniumoxid och vägdes såsom kaustik kalk. Magnesian 

') Den var nemligen så obetydlig, att det ej var att förmoda, att den inne- 
hölle någon vägbar mängd svafvelmetaller. 



11 

falides med fosforeyradt natron och vägdes såsom pyrofosfor- 
syrad magnesia. Kalken pröfvades efter vägning för spektro- 
skopet på barjrt och strontian. 

Lerjorden och jemoxiden löstes efter vägning i svafvel- 
syra. Dervid olösta spår af kiselsyra och titansyra vägdes 
tillsamman, hvarefter kiselsyran aflägsnades med fluorväte och 
svafvelsyra och den återstående titansyran vägdes. *) 

Mängden af jemoxid bestämdes antingen genom jem- 
oxidens utfallning med natron eller också genom den svafvel- 
syrade jemoxidens reduktion med jemfri zink och jemoxidulens 
titrering med chamaeleon. Då härvid stundom, tillfölje af kol- 
halten i zinken, kolväten bildades, aflägsnades dessa före titre- 
ringen genom kokning i kolsyreatmosfar. 

Ett annat prof dekomponerades med fluorvätesyra och 
svafvelsyra. Den till torrhet afdunstade ' massan urkokades 
med svafvelsyrehaltigt vatten, det olösta frånfiltrerades och 
filtratet försattes med barytvatten i öfverskott. Detta utfälldes 
sedan med kolsyra. Den bildade fällningen upptogs på filtrum 
och filtratet afdimstades' under tillsats af litet kolsyrad am- 
moniumoxid till fullkomlig torrhet. Härvid afskildes vanligen 
litet kolsyrad baryt, som frånfiltrerades, hvarefter de kolsyrade 
alkaliema förvandlades till kloralkalier och vägdes. Klorkalium 
utfälldes och vägdes såsom kaliumplatinaklorid. 

Den med barytvatten erhållna fällningen löstes i saltsyra. 
Den olösliga svafvelsyrade baryten afiiltrerades och lösningen 
försattes efter concentrering med molybdänvätska. Om härvid 
uppstod någon fällning af fosfor-molybdänsyrad ammoniak, 
löstes den i ammoniak och fosforsyran utfälldes med svafvel- 
syrad magnesialösning. *) 

Vid några bergarters upplösning i fluorvätesyra utvecklades 
en stickande bituminös lukt och en mängd grafitartadt kol 
afskildes jemte en del olöst pulver. Det olösta upptogs på 
filtrum och smältes, efter glödgning i lufttillträde, med surt 
svafvelsyradt kali under tillsats af saltpeter och soda. Den 
smälta massan urkokades med vatten och visade sig innehålla 
lerjord jemte något jemoxid och i en bergart kromoxid, hvilken 
fälldes och vägdes såsom kromsyrad blyoxid. 

För att bestämma jemoxidulen smältes 'profvet med bo- 

raxglas i kolsyre atmosfär, smältan löstes likaledes i kolsyre- 

— — ^— — — ^— * 

') Titansyrerester pröfvades alltid för blåsrör. 
2) 8 delar vatten, 1 del Mjj O . SO3, 1 del AmCl och 4 delar ammoniak. 



i 



12' 

atmosfär i utspädd svafvelsyra, hvarefter jernoxidulen titrerades 
med chamseleon. 

För bestämmande af klor och svafvel smältes profvct med 
en blandning af klor- och svafvelfri soda och salpeter. Smäl- 
tan löstes i likaledes klorfri salpetersyra, hvarefter kiselsyran 
aflägsnades genom afdunstning till torrhet i vattenbad. Sedan 
kiselsyran blifvit affiltrerad, fälldes kloren med saltpetersyrad 
silfveroxid och vägdes som klorsilfver. Sedan öfverskott af 
silf versalt i filtratet från klorsilfret blifvit utföldt med saltsyra, 
Mldes svafvelsyran med klorbarium. 

Halten af matalliskt jern och nickel bestämdes i analysen 
N:o 5 på det sätt, att profvet behandlades med utspädd svafvel- 
eyra och den dervid utvecklade vätgaseh efter torkning öfver 
klorcalcium leddes öfver glödande kopparoxid. Det derigenom 
uppkomna vattnet uppsamlades och vägdes i ett förut tareradt 
klorcalciumrör. Under antagande att den vid analysen på 
bergarten i sin helhet erhållna nickeloxidulen inginge såsom 
metallisk nickel, beräknades först huru mycket väte motsva- 
rades deraf och af det återstående vätet beräknades mängden 
af metalliskt jern. I de öfriga analyserna har pulvret i 30—40 
timmar under uppvärmning behandlats med en concentrerad 
lösning af qvicksilfverklorid. Sedan det olösta blifvit affiltre- 
radt, gjordes lösningen svagt sur med saltsyra och öfverskott 
af qvicksilfver fälldes med vätesvafla. Filtratet från svafvel- 
qvicksilfret oxiderades med brom. Jernoxiden skildes med 
iittiksyradt natron från nickeloxidulen, hvilken sedan falides 
med natron. Af den funna jernoxiden och nickeloxidulen *) 
beräknades mängden af metallerna. ^) 

Glödgningsförlusten bestämdes som vanligt genom glödg- 
ning i torr kolsyreström. 

Kolhalten bestämdes genom profvets förbränning med torr 
och kolsyrefri syrgas i ett med ett lager komig kopparoxid 
och ett lager mönja fyldt rör. 

Den härvid erhållna vattenhalten visade sig hos de bitu- 
minösa stenarna alltid ganska betydligt öfverstiga glödgnings- 
förlusten, hvaraf tydligen framgår, att profvet innehöll väte. 



*) Nickeloxidulen pröfvades alltid för blåsrör på kobolt. 

^) Jag har föredragit denna metod framför den af Grbwingk och Schmidt 
använda metoden vid meteorstenars analysering (Arohiy fUr die Natur- 
kunde Liv-, Ehst- und Kurlands, 3 Bd., p. 462), emedan den vid Lind- 
ströms undersökning af Hessle meteoriterna (öfv. af K. Vet. Akad. förh. 
1869, pag. 715) visade sig opraktisk, i det att silikatema angrepos. 



13 

Någon method att bestämma detta väte har jag dock ej lyc^ 
kats uppfinna. Att efter förbränningen väga tillbaka profvet 
och nr vigtsföröndringen söka beräkna mängden af väte och 
vatten erbjuder tillfölje af vätets l&ga »qvivalentvigt ej till- 
räcklig noggrannhet. 

Jag har försökt att* bestämma vattenhalten genom att 
glödga profvet i torr kolsyreström och uppsamla det bort- 
gående vattnet i ett vägdt klorcalciumrör, men dervid konden- 
serades äfven en del flygtiga kolväten i röret. 

2. Breccian och det metalliska jernet i bergarten under- 
söktes på följande sätt. Bitarne krossades på ett hårdt stål- 
städ med en stålhammare, pulvret siktades och det magnetiska, 
utdrogs först på torra vägen upprepade gånger med magneten. 
Detta pulvriserades derefter i agatmortel och utdrogs ytterli- 
gare under sprit med magneten, tilldess främmande bestånds- 
delar voro, så godt sig göra lät, bortskaffade. Pulvret torkades 
derefter i luftpump öfver svafvelsyra. 

En del af profvet löstes genom ihållande kokning med 
kungsvatten och afdunstades öfver vattenbad till fullkomlig 
torrhet. Härvid afskild kiselsyra och olösta främmande be- 
ståndsdelar affiltrerades och vägdas, sedan ett medföljande kol* 
haltigt ämne blifvit uppbrändt. Denna olösta återstod analy- 
serades derefter särskildt. I filtratet inleddes, efte;r reducering 
med svafvelsyrlighet, vätesvafla. Den dervid uppkomna fäll- 
ningen löstes, sedan den blifvit digererad med svafvelnatrium *), 
i rykande saltpetersyra för att öfverföra möjligen närvarande 
svafvelbly till svafvekyrad blyoxid. Lösningen afjdunstadef^ 
till torrhet under tillsats af litet svafvelsyra, urlakades derefter 
med .sprit och det olösta pröfvades för blåsrör på bly. Ur 
det lösliga falides efter spritens bortkokning kopparn med väte- 
svafla och vägdes som hälft svafvelkoppar. 

Filtratet från vätesvaflefällningen, som var starkt färgadt 
af organiska ämnen, försattes med svafvelammonium. Fäll- 
ningen affiltrerades och löstes genom kokning med saltsyra 
och klorsyradt kali. Jernet skildes från nickel och kobolt 
med ättiksyradt natron. Fällningen löstes i saltsyra och ut- 
späddes till 1000 c.c. volym. Ur 2 särskilda prof k 200 c.c. 
falides jemoxiden med ammoniak och vägdes. Derefter löstes 



') Detta försattes sedan med saltsyra och den dervid" uppkomna fällningen, 
pröfvades för blåsrör. 



14 

den i svafvelsyra. Litet kiselsyra, som härvid blef olöst, upp- 
togs på filtrum och pröfvades efter vägning på titansyra. Ur 
lösningen utfälldes derefter jernoxiden med lerjordsfritt natron 
och efter dess affiltrering fälldes lerjorden med saltsyra och 
ammoniak. En annan afmätt del af jernlösningen (vanligen 
500 — 600 c.c.) concentrerades och försattes med molybdän vätska. 
Den härvid uppkomna fosforsyrefåUningen löstes i ammoniak 
och vägdes såsom pyrofosforeyrad talkjord. 

Nickel och kobolt utfälldes med natron och vägdes till- 
samman, efter reducering i vätgas, såsom metaller. Dessa 
löstes derefter i saltpetersyra, öfverfördes till cyanföreningar 
och skildes enligt Liebios metod genom kokning med qvick- 
43ilfveroxid. Kobolten fölides med saltpetersyrad qvicksilfver- 
oxidul och vägdes såsom svafvelsyrad koboltoxidul ^). 

Filtratet från svafvelammonium-fällningen kokades för det 
organiska ämnets förstöring med klorsyradt kali och saltsyra. 
I lösningen befintliga spår af lerjord fälldes med ammoniak, 
hvarefter kalk och talk fälldes på vanligt sätt med oxalsyrad 
Ammoniak och fosforsyradt natron. 

Bestämningen af klor och svafvel verkställdes på samma 
«ätt som vid analys af silikatema genom smältning med soda 
och saltpeter. Anmärkas bör, att det organiska ämnet, som 
bildas vid jemets lösning i saltpetersyra, fälles af saltpeter- 
43yrad silfveroxid med brun färg. Det är dock mer svårlösligt 
i ammoniak än klorsilfver. 

Alkaliema bestämdes i saihma prof, sbm blifvit användt 
till förbränningsanalys, emedan det' vid jemets upplösning i 
«n syra bildade organiska ämnet, hindrade oxidemas fullstän- 
diga utfällning med baryt. Tvänne särskilda till förbränning 
använda prof förenades och kokades med utspädd svafvelsyra. 
Sedan dervid olöst jemoxid blifvit affiltrerad, försattes lösnin- 
gen med barytvatten och alkaliema bestämdes på samma sätt, 
«om förut är beskrifvet, med iakttagande af det försigtighets- 
mått, att all afdunstning skedde i platinakärl. 

Kol och väte bestämdes på samma sätt som vid silikat- 
aualyserna. För fullständig förbränning åtgick något öfver 
tVå timmar. 



>) Vid bestämningen af nickel och kobolt har jag noggrannt följt den 
metod, som finnes angifveu i H. Rose's Handb. d. Analyt. Chem. 1871. 
B. 2. p. 140. 



15 

För att bestämma huru mycket jem ingick såsom oxidul- 
oxid, digererades profvet med qvicksilfverklorid ^). Det der- 
vid olösta behandlades med utspädd saltsjrra, öfverskott af 
qvicksilfver fälldes med vätesvafla, hvarefter jemet skildes från 
nickel och kobolt på vanligt sätt. 

Vid analysemas beräkning har jag följt aequivalent-tabellen 
i Fresenii Anleit. Zur Quant. Chem. Anal. 5 Anfl. 1864. 

Egentliga vigten bestämdes dels genom vägning i pykno- 
meter, dels genom att direkt väga en bit af stenen i vatten. 



L Basalt från Brededalen. 

Till analysen användes ett generalprof af en sexsidig ba- 
saltpelare, tagen i det inre af Brededalen vid östra sluttningen 
af Skarfvefjellet, ungefär 10 minuter öster om Godhavn. Den 
bestod af en tät, gråaktigt svartgrön grundmassa af kryptokri- 
stallinisk textur, der dock de särskilda individerna af fältspat, 
augit och magnetisk jernmalm under mikroskopet kimna tyd- 
ligen urskiljas. Fältspaten är stundom afskild i individer af 
ända till 0,5 k 1 m. m. genomskärning och visar då tydlig 
tvillingstreckning. Olivin synes helt och hållet saknas. 

Egentliga vigten är vid 17" C. = 3,oi5— 3,oi7 2). 

Profvet torkades vid lOO** C. 

1. 1,342 gr. af profvet gaf: 0,66 gr. Si Oj, 0,oo7 gr. 
TiOj, 0,411 gr. AI2O3 + FcjOg, 0,2295 gr. FcjOj, 0,004 gr. 
Mn O. Mn^ O3. motsvarande 0,0037 gr. Mn O, 0,i545 gr. Ca O, 
0,2545 gr. 2MgO. PO5. motsvarande 0,0917 gr. Mg O. 

2. Till titrering af jemoxidulen i 0,6 7 8.=) gr. af profvet 
åtgick 12,5 c.c. chamaeleonlösning, der 100 c.c. = 0,56 gr. Fe O, 
hvilket motsvarar 0,07 gr. Fe O. 

3. 1,16^ gr. af profvet gaf: 0,004 gr. glödgningsförlust, 
0,0415 gr. kloralkalier och 0,0035 gr. KCl + Pt CLj, motsva- 
rande 0,02144 gr. Na O och 0,ooo67 gr. KO, samt 0,0025 gr. 
2 Mg O. P O5, motsvarande 0,ooi 59 gr. P O5. 

Beräknade i procent med korrektion för jemoxidul och 
fosforsyra gifva dessa tal: 



^) Vid magnetisk jemmalms och jernoxids behandling med qvicksilfver- 
klorid på samma sätt utdrogs intet spår af jem. 

') Enligt bestämning af Herr £. IVEBUS. 



8,80. 



16 

Syre. 

SiO^ 49,18 26,23^.^ 

TiOj 0,52 0,21)'''''* • 

AijOg 13,52 6,80l _ 

FcaOj 5,52 l,65i '^^' 

Fe o 10,81 2,29) 

MnO 0,28 0,06 

Mg O 6,83 2,73 

Ca o 11,5 1 1) 3,24 

Na o.; 1,84 0,47 

KO 0,06 0,oiJ 

PO5 0,13 

HO 0,34. 

100,04. Syreqvotienteii = 0,633. 

Dessutom erhöUos tydliga spår af Cu och Cl. 

Vid behandling med syra utvecklades ingen kolsyra. För 
att undersöka om möjligen något organiskt ämne funnes när- 
varande, glödgades profvet i syrgasström i ett med glödande 
kopparoxid fyldt rör, hvarefter gasen leddes genom ett LiE- 
BIGS kulrör, innehållande kalkvatten. Då härvid ej ringaste spår 
till grumling uppkom, är bergarten fullkomligt fri från kol. 

Bergarten pröfvades på metalliskt jern genom att ur det 
i en porslinsrifskål pulvriserade profvet utdraga det magnetiska 
och under mikroskopet öfvergjuta detsamma med svagt sur 
kopparvitriol. Härvid erhölls dock ej spår af koppar utfäld. 



2. Basalt bildande hufvudmassaiL af den jemföraiLde g^ången * 

Tid Ovifak. 

Till analysen användes ett generalprof af flera till utse- 
endet hvarandra fullkomligt liknande stuffer från östra sidan 
af den gång, i hvilken det gedigna jemet och breccian före- 
komma. Bergartens yttre egenskaper äro förut beskrifna. 

Egentliga vigten är vid 13° C— U" C. 3,037— 3,oi2. 

Profvet torkades vid 100° C. 

1. 1,269 gr. prof gaf: 0,6095 gr. Si Oj, 0,oo5 gr. Ti Oj, 
0,413 gr. AljOg+FcjOj, till titrering af den genom jem- 



,') Härifrån af dragés innan syrehalten beräknas 0,15 % Ca O motsvarande 
0,13 % PO5. jRoTH beräknar den vid analys af basalt från Geiselstein 
och Grosser Winterberg erhållna fosforsyran bunden med kalk såsom 
apatit. (J. Roth. Die Gesteins- Analysen. Berlin 1861. p. 46.). 



17 



oxidens rediiktion erhållna oxidulen åljgick 28,5 c.c. chamae- 
leonlösning, der 100 c.c. motsvarande 0,5615 gr Fe O, hvilket 
motsvarar 0,2446 gr. Fej O3, 0,ooi5 gr. MnO.Mn^O, lika 
med 0,00139 gr. MnO, 0,i88 gr. Ca O, 0;i82 gr. 2 Mg O . P O5 
motsvarande 0,06558 gr. Mg O. 

2. Till titrering af Fe O i 0,972 gr. af profvet åtgick 
18,4 c.c. chamseleonlösning af samma titre som ofvan, li vilket 
motsvarar 0,i 03816 gr. Fe O. 

3. 1,277 gr. prof gaf: 0,0695 gr. kloralkalier och 0,004 
gr. KCl + PtCl,, hvilket är lika med 0,0862 gr. Na O och 
0,0007 7 gr. KO, 

4. 1,8105 gr. af profvet gaf: 0,13" gr. BaO. SO3, lika 
med 0,01785 gr. S och 0,0035 gr. 2 MgO.PO^ motsvarande 
0,00123 gr. PO5 ^). 

5. 0,519 gr. prof gaf vid förbränning: 0,oi2 gr. HO lika 
med 0,0013 gr. H och 0,oi5 gr. CO2 motsvarande 0,oo4i gr. C. 

Beräknade i procent med korrektion for fosforsyra och 
jemoxidul gifva dessa tal: 



Si O, 



Ti O, 



48,04 

0,39 

ALjOj 13,13 

FcjOj 6,89 2 



Syre. 
25,62 



n"} 25,77. 

0,15] 

} 8,21. 
,06) 



Fe O.. 
MnO 
Mg O 
Ca O. 
NaO. 
KO... 
PO,. 

S 

C 

H? 



11,14... 

0,11.... 

5,17... 
10,87... 

2,88.... 

0,06.... 

0,07 2) 
0,98 ») 
0,7 9 
0,25 



1,99 
0,02 
2,07 
3,08 
0,73 

0,0 ij 



7,90. 



100,7 9. Syreqvotienten = 0,626. 

0,865 gr. gaf: 0,009 gr. glödgningsförlust = 1,04 %. 
Af Cl erhöUos tydliga spår. 



*) Efter svafvelsyrans utfällning med klorbarium fölides fosforsyran med 

molybdänvätska. 
2) Motsvaras af 0,09 % Ca O. 
') Motsvaras af 2,20 % Fe O under antagande att svafveljernet är Fe S. 

2 



18 

Pröfvad under mikroskopet på samma sätt som föregående 
visade sig bergarten vara fri från metalliskt jem. Såvål denna 
basalt som föregående smälta temligen lätt för blåsrör. 



3. TroUit? 

I ofvanbeskrifna bergart förekommer ett mineral af gul- 
aktig färg, något dragande i brunt, vanligen i ytterst små 
flittror men stundom i kulformiga partier af ända till en ärtas 
storlek och alltid intimt genomsprängdt af ett hisingerit- 
artadt mineral, som längre fram skall beskrifvas. Tillfölje af 
brist på rent material kunde ej egentliga vigtén bestämmas. 

Då jag till analysen ej kunde erhålla rent material, har 
jag af den erhållna kiselsyran beräknat mängden af hisinge- 
riten och efter afdrag af densf»nma beräknat det rena mine- 
ralets sammansättning. 

0,837 gr. prof, torkadt i exsiccator, gaf: 0,022 5 gr. SiO^, 
0,673 gr. Fej O3, 0,054 gr. Ni O, hvilka värden beräknade i 
procent gifva: 

CoUoidsilikat 8,59 

Fe 52,94 '..,.. 57,91 

Ni 5,06 5,53 

S (förlust).... 33,41 36,56 

100,00 100,00. 

Spår af Cu. 

Fe) 
Häraf erhålles formeln ^. > S, ty genom division med 

aeqvivalentvigtema, erhålles (Fe 4- Ni): S = l:l,oi. 

Mineralet är fullkomligt derbt; mycket sprödt; hårdhet 
= 5 — 5,5. För blåsrör smälter lätt under utveckning af svafvel- 
syrlighet till' en magnetisk massa. 

Mineralet öfverensstämmer således med den i meteoriter 
ofta förekommande troiliten, hvaremot jemnickelkisen från 
Lillehammar, Inverary och Kenwyn i Cornwall är bronsfärgad, 
reguliert oktaedriskt klyfbar samt håller 18 — 43 % nickel och 
nära 2 % koppar. Enligt RivoT ^) är den vid Craigmuir nära 
Inverary förekommande pentlanditen sammansatt: svafvel 35,8 
%, jem 54,8 %, nickel 7,6 ^ och qvartz 1,4 %. 

*) DUFBKNOY. Traité de Mineralogi. Paris 1856, 59, 60. 2. p. 549. 



19 



4. Det hisingeritliknande mineralet 

I sällskap med troiliten och för det mesta omgifvande 
densamma förekommer i samma basalt ett i frisk brott ljust 
olivgrönt, opakt mineral, som dock snart vid luftens inverkan 
blir brunt, slutligen rent svart och liknande stenkol. Jag har 
ej haft tillfälle att undersöka detsamma, innan det antagit 
denna svarta färg, emedan färgförändringen går på några dagar. 

Egentliga vigten vid 13" C. = 2,919. 

Profvet torkades öfver svafvelsyra till constant vigt. 

0,8075 gr.^af profvet gaf: 0,i095 gr. HO, 0,256 gr. Si Oj 
och 0,45 gr. Fcj O3. 

Till jemoxidulbestämning i 0,736 gr. prof åtgick 5 c.c. 
chamaeleon af samma titre som i analys N:o 2, hvilket mot- 
svarar 0,02807 gr. Fe O. 

Häraf erhålles den procentiska sammansättningen: 

Syre. 

Si Oj 31,70 16,90 19,88 

FCjOj 51,49 15,44 18,16 

Fe o 3,81 0,85 1,00 

HO 13,5 6 12,05 14,17. 

100,56. 

Spår af Mg O. 

Med tillhjelp af dessa syreförhållanden erhålles formeln 
Fe O . Si O2 4- 3 (2 Fcj O3 . 3 Si Oj) + 14 H O. Denna formel 
har dock föga att betyda, ty säkerligen har detta mineral så- 
väl som de öfriga jemhaltiga colloidsilikatema ursprungligen 
varit oxidulsilikat ^). 

Detta bevisas ytterligare deraf, att samma prof, hvarå 
analysen är utförd, efter 5 dagars förvaring i exsiccator, inne- 
höll 3,4 7 % FeO och efter ungefär 3 veckor endast 1,56 % 
Fe O. 

Mineralet är synbarligen en omvandlingsprodukt af troi- 
liten, ty nästan alltid innesluter det en kärna deraf och stun- 
dom äro de kulformiga, ursprungligen af troilit bestående, 
partierna en intim blandning af de båda mineralen. 



^) Se Clevb och NOBDENSKIÖLD. Om sammansättningen af jernhaltiga 
colloidsilikater. Öfv. af K. Vet. Akad. Förh. 1866 p. 169. 



20 

För blåsrör osmältbart, spricker i kanterna och blir magne- 
tiskt. Brottet mussligt till jordformigt. I kanterna ytterst svagt 
genomlysande. Strecket Ijusbnmt. Hårdhet = 2. 



5. Bergart med fiittror ooh kulor af metalliskt jem. 

Förekommer i större eller mindre partier af vanligen af- 
rundad form i basaltgången, hvilka äro omgifna af ett 20 — 25 
m.m. bredt omhölje af en bladig, grön bergart, som är fattig 
på metalliskt jem. Bergarten visar sig under mikroskopet 
bestå af en ytterst finkornig blandning af en faltspatart, ett 
sparsamt förekommande grönaktigt mineral, förmodligen augit, 
magnetisk jemmalm, icke tydligt kristalliserad, och talrika fiitt- 
ror af metalliskt jem, hvilka stundom förena sig tiU kulor 
af^ ända till 6 — 7 m.m. i genomskärning. En sådan kula, 
som blifvit slipad och etsad, visar tydliga Widmannstättenska 
figurer. Flittroma af metalliskt jem äro vanligen omgifna af 
magnetjem. Dessutom förekommer sparsamt olivin i partier 
af ända till en ärtas storlek. Svafveljem har jag ej kunnat 
upptäcka, men den vid analysen erhållna svafvelhalten bevisar 
dock dess närvaro ^). För blåsrör smälter den trögt. - 

Egentliga vigten vid 14* C. = 3,i69. 

Profvet torkades i luftpump öfver svafvelsyra. 

1. 1,42.5.5 gr. prof gaf: 0,609 gr. Si Oj, 0,5745 gr. Al, Oj-f 
Fcj O3, 0,34619 gr. Fcj O3 'enligt titrering, 0,i44 gr. Ca O, 
0,314 gr. 2 MgO.POg motsvarande 0,11315 gr. Mg O, 0,008 
gr. Ni O motsvarande 0,oo629 gr. Ni. 

2. 0,895 gr. prof gaf: 0,03 gr. kloralkalier och 0,0065 
gr. KCl + PtClj, hvilket är lika med 0,oi48 gr. Na O och 
0,0012 gr. KO. 

3. 1,1225 gr. prof gaf: 0,0045 gr. AgCl motsvarande 
0,0011 gr. Cl och 0,027 gr. Ba O . S O3 motsvarande 0,oo36 

gr. S. 

4. 1,1555 gr. prof gaf vid behandling, som på sidan 12 är 
beskrifven, 0,oi 85 gr. HO, hvilket efter korrektion för den mängd 
vatten, som motsvaras af den förut kända nickelhalten, mot- 
svarar 0,05 29 gr. Fe. 



^) De i det yttre omhöljet föi-ekommande oktaedrama kunde ej här upp- 
täckas. 



21 

5. 1,0265 gr. prof gaf: 0,0325 gr. HO och 0,oii5 gr. 
COj motsvarande 0,oo36 gr. H och 0,oo3i gr. C. 

Häraf beräknas den procentiska sammansättningen till: 

Syre. 
Si Oj 42,72 22,78. 

ALjOj 16,01 

FCjOj 1,64 



7,461 
0,49l 



7,95. 



Fe 14,27 1) 3,01 

MgO 7,96 3,17 

CaO 10,10 2,88l9,50. 

NaO 1,65 0,42 

KO 0,13 0,02J 

Fe 4,57. 

Ni 0,44. 

Cl 0,08. 

S 0,32. 

C 0,30. 

H? 0,30. 

100, 4 6 . Syreqvotienten = 0, 7 6 6 . 

' Spår af Ti, Cu, Co, Mn ? och P 0^. 
1,564 gr. prof gaf: 0,024 gr. glödgningsförlust motsva- 
rande 1,53 %. 

Jemets olika oxidationsgrader hafva ej här kunnat direkt 
bestämmas, emedan vid smältning med boraxglas jemoxiden 
reducerades dels af det metalliska jemet och dels af det in- 
gående organiska ämnet ^), utan jemoxiden är beräknad af för- 
hållandet mellan Fe och Fe O . Fe, 0^ i nästföljande analys. 



6. Metalliskt jem i fiittror och kulor, 

utdraget med magnet ur föregående bergart. 

En del af jemflittroma voro svåra att pulvrisera och läto 
lätt platta ut sig. Kulorna äro ytterst hårda och angripas 



') Härifr&Q dragés innan syremängden beräknas 0,72 Fe O motsvarande 
0,82 S. 

^ I de öfriga mycket kolhaltiga bergarterna har ej heller jemozidulen ge- 
nom titrering kunnat bestämmas. Jag har derföre antagit att allt det 
oxiderade jemet ingår som oxidul. Troligen finnes dock jemoxid i det 
flpinelliknande mineralet. 



22 

knappast af en skarp stälfil, men krossas deremot lätt. För- 
varadt under exsiccator efter torkning i luftpump visade prof- 
vet föga benägenhet att oxidera sig. Ej heller förmärktes nå- 
gon afsöndring af den rödgula vätska, som utsipprar frän en 
del af de större JQmstyckena, 

Af brist på material har jag ej kunnat bestämma egent- 
liga vigten. 

1. 3,6575 gr. jem gaf: 0,222 gr. olöst återstod, 0,006 gr. 
Cuj S motsvarande 0,00479 gr. Cu, 4,2575 gr. Fej O3, hvarifrån 
dragés 0,053 gr, ALj O3 och 0,oo95 gr. Si Oj, då 4,195 gr. 
Fej O3 återstå motsvarande 2,9365 gr. Fe, 0,i035 gr. Co + Ni, 
0,084 gr. C0O.SO3 motsvarande 0,oi294 gr. Co, 0,oi85 gr. 
Ca O, 0,034 gr. 2 MgO.POg motsvarande 0,0122 gr. Mg O. 

2. 5,105 gr. prof gaf: 0,oo9 gr. NaCl motsvarande 0,oo477 
gr. Na O. 

3. 2,509 gr. gaf vid förbränning i syrgas: 0,064 gr. H O 
och 0,1595 gr. COj motsvarande 0,oo7i gr. H och 0,0435 gr C. 

4. 2,596 gr. gaf likaledes vid förbränning: 0,0675 gr. 
HO och 0,1455 gr. CO2 motsvarande 0,oo7 5 gr. H och 0,039 68 
gr. C. 

5. 0,874 gr. gaf: 0,oi76 BaO.S03 motsvarande 0,ooi4 
gr. S. 

6. 2,35 gr. gaf: 0,oi6 gr. AgCl motsvarande 0,00395 
gr. Cl. 

7. 3,2545 gr. prof behandlades med qvicksilfverklorid och 
i det dervid olösta erhölls 1,0245 gr. Fcj O3 motsvarande 
0,9903 gr. Fe O. Feg O, och 0,oi45 gr. Ni O -f Co O. 

Beräknadt i procent blir detta: 

Fe 58,25. 

Ni 2,16. 

Co 0,30. 

Cu 0,13. 

FeO.FejO,.... 30,42. 
NiO + CoO 0,44. 

AI2 O3 1,45. 

Mg O 0,33. 

Ca O 0,50. 

Na O 0,09. 

SiOj 0,26. 

S 0,16. 

Cl 0,16. 



• 



23 

Cl) 1,64. 

Hl) 0,28. 

Olöst 6,07. 

102,64. 

Knappt märkbara spår af KO och P Oy 
Inbördes förhållandet af jem, nickel och kobolt beräknas 
häraf till: 

Fe 95,95. 

Ni 3,56. 

Co 0,49. 

100,00. 

På det olösta gjordes särskild analys, hvarvid erhölls 0,i68 
gr. Si Oj, 0,0345 gr. ALjOj + FejOg, 0,oo65 gr. ALjOg, 0,oo7 
gr. Ca O och 0,oi95 gr; 2 MgO.POj motsvarande 0,oo708 
gr. Mg O, hvilka tal beräknade i procent blifva: 

Si Oj 75,67. 

AljOg 2,92. 

FcjOa 12,62. 

MgO 3,16. 

CaO 3,15. 

97,52. 



7. Bnmaktig stenmassa bildande omhölje kring den bergart, 

hvarl jemflittroma förekomma. 

Förekomstsättet för denna varietet har jag ej haft tillfälle 
att närmare studera, emedan jag ej uppmärksammade den- 
samma förr än vid hemkomsten. Ett vidhängande parti af en 
bergart, till det yttre mycket liknande N:o 5, låter mig dock 
förmoda, att den uppträder som omklädnad omkring densam- 
ma, ehuru den ej är så grofkomig som den grönaktiga berg- 
art, hvilken vanligen bildar detta omhölje. Grundmassan ut- 
göres af en ljus fältspatart, förmodligen anortit, som stundom 
är utbildad till större individer med tydlig tvillingstreckning 
och vacker perlemorglans på genomgångsytoma och i hvilken 
förekomma en stor mängd oktaedriska kristaller af rödaktig 
färg, till utseendet liknande spineller. Dessutom kan man 

1) Medium af tvenne bestämningar. 



35 



Fe 0,09. 

Cl 0,12. 

C 0,53. 

H? 0,29. 



98,80. Syreqvotienten = 1,322. 

0,9495 gr. prof gaf: 0,oi65 gr. glödgningsförlust, lika 
med 1,74 %, 

8. Orå stenmassa med metalliskt jent 

Af denna varietet har jag ej lyckats anträffa mer än ett 
enda stycke af ungefär en knuten hands storlek, till formen 
afrundadt och något tillplattadt ' samt omgifvet på tvenne sidor 
af ett 15—20 m.m. bredt omhölje af mörkgrön färg och bla- 
dig textur; det låg likaledes inneslutet i basaltgången. Grund- 
massan visade sig vid mikroskopisk undersökning bestå af 
fåltspat. I denna voro insprängda talrika partier af gråaktiga, 
glänsande §äll samt ett rent svart magnetjem- eller grafit- 
liknande mineral. Grön augit förekom mycket sparsamt. På 
vissa ställen förekommo röda spineller mycket ymnigt, men 
saknades fidlkomligt på andra. Jemflittroma äro ytterst tänj- 
bara. För blåsrör smälter mycket trögt under svag pösning, 

Egentliga vigten är vid 14" C. = 3,i4i. 

Profvet torkades i luftpump öfver svafvelsyra. 

1. 1,42 gr. prof gaf: 0,5197 gr. Si Oj, 0^5 52 gr. Al^ O3 
-hFejOj, till den reducerade jernoxidens titrering åtgick 51,7 
c.c. chamaeleonlösning af 100 c.c. =0,56 gr. Fe O, motsvarande 
0,3217 gr. FcjOj, 0,042 gr. ALj O3 och 0,oi4 gr. Fcj O3 och 
0,022 gr. 2 MgO.POj, som medföljt kiselsyran, 0,oo45 gr. 
MnO.MujOg motsvarande 0,004is gr. Mn O, 0,i24 gr. Ca O, 
0,2635 gr. 2 MgO.PO^ motsvarande 0,io288 gr. MgO, 0,oo5 5 
gr. Ni O motsvarande 0,oo43 gr. Ni. 

2. 1,193 gr. af profvet gaf: 0,oi6 gr. Na Cl motsvarande 
0,00848 gr. Na O. 

3. 1,178 gr. prof gaf: 0,oii5 gr. AgCl lika med 0,oo28 
gr. Cl. 

4. 1,0355 gr. prof gaf: 0,075 gr. Fcj O3 och 0,oo3ö gr. 
Ni O motsvande 0,0525 gr. Fe och 0,oo27 gr. Ni. 

'5. 0,9515 gr. prof gaf : 0,0265 gr. HO och 0,o89 gr, COj 
motsvarande 0,0029 gr. H och 0,02427 gr. C. 



26 
Beräknade i procent gifva dessa tal: 

Byre. 

SiOj 36,59 19,51. 

ALjOj 19,18 8,92, 

Fe o 14,85 3,80 

MnO 0,29 0,06 

' MgO 7,24 2,89? 9,0^1. 

CaO 8,78 2,59 

Na O 0,79 0,20. 

Ni 0,25. 

Cl 0,23. 

c 2,55. 

H? 0,31. 

96,02. Syreqvotienten = 0, 9 2 o . 
Dessutom spår af S, KO, Co och Cu. 
, 0,381 gr. prof gaf: 0,oo35 gr. glödgningeförlust lika med 
0,91 %, 

Den betydliga förlusten i analysen torde möjligen härröra 
deraf, att något jem ingår såsom oxid, utom det att en stor 
del af vätet ingår som vatten. 



9. Mörkt grönbnm beipui;, bildande omhölje kring foreg&ende. 

Grundmassan utgöres af faltspat. I densamma förekom- 
ma sparsamt ett grönt och ett brunt augitliknande mineral 
samt på några ställen sammangyttrade kom af röd spinell. 
Magnetisk jemmalm kunde ej med säkerhet urskiljas. Ej 
heller förekom något metalliskt jem i det under mikroskopet 
undersökta slipprofvet. Till utseende öfverensstämmer den 
nära med omhöljet kring den i N:o 5 beskrifna bergarten. 
För blåsrör smälter näycket trögt. 

Egentliga vigten vid 14" C. = 2,927. 

Pulvret torkades öfver svafvelsyra i luftpump. 

1. 1,3985 gr. prof gaf: 0,6285 gr. Si Oj, 0,46i5 gr. 
AI2 O3 + Fej O3 , till den reducerade jemoxidulens titrering 
åtgick 25,5 c.c. chamseoleonlösning af 100 c.c. = 0,561 1 gr. Fe O, 
hvilket motsvarar 0,15898 gr. Fcj O3, 0,02 gr. Alj O3 och 
0,004 gr. Fcj O3, som stannat bland kiselsyran, 0, 154 gr. (?aO, 
0,1985 gr. 2 MgO.POg motsvarande 0,069 73 gr. MgO. 



27 

2. 1,841 gr. af profvet gaf: 0,0485 gr. kloralkalier och 
0,0045 gr. KCl + PtCl, motsvarande 0,02498 gr. Na O ocli 
0,00086 gr. KO. 

3. 1,004 gr. prof gaf: 0,oo8 5 gr. AgCl motsvarande 
0,0021 gr. Cl. 

4. 1,073 gr. prof gaf: 0,oi7 gr. Fe^ O3 motsvarande 
0,0119 Fe. 

5. 0,87 55 gr. prof gaf vid förbränning 0,oi85 gr. HO 
och 0,112 gr. COj lika med 0,00205 gr. H och 0,0305 gr. C. 

6. 1,069 gr. prof gaf: 0,022 gr. HO och 0, 12 65 gr. COj 
lika med 0,00244 gr. H och 0,0845 gr. C. 

Beräknade i procent med korrektion för det metalliska 
jemet gifva dessa tal: 

Syre. 

SiOj 44,94 23,97. 

AI2O3 22,20 10,34, 

Fe o 9,45 2,10.' 

Mg,0 4,98 1,99. 

CaO 11,01 3,14.} 7,72. 

Na o 1,86 0,48. 

KO 0,06 0,oi.J 

Fe 1,11. 

Cl 0,20. 

C>) ; 3,35. 

Hl)? 0,31. 

99,47. Syrequotienten = 0,753. 
Spår af S och Cu. 
0,733 gr. prof gaf 0,oi7 gr. glödgningsförlust motsvarande 

2,31 %. 

» 

10. Ljusgrå» finQällig stenmassa. 

Förekomstsättet af denna till utseendet högst egendomliga 
"varietet har jag olyckligtvis ej heller haft tillfälle att närmare 
studera, emedan den först uppmärksammades bland de slip« 
prof, som efter hemkomsten blifvit gjorda af »de i gången 
tagna stuffefna. Dess grundmassa är en blandning af fältspat 
och ett grått, grafitglänsande, finftllligt mineral. Dessa jQäll 
äro stundom veckade och förenade till långsträckta med hvar« 



^) Medium af tvenne bestämningar. 



28 

randra parallela partier. Små svarta punkter finnas sparsamt i 
fältspaten. Den röda spinellen är talrik såväl i fältspaten som 
i de finQälliga partierna. Den är liksom de öfriga i gången 
inbäddade främmande bergarterna omgifven af en rostartad 
skorpa. Den är lätt att sönderslå och delar sig alltid paral- 
lelt med fallen. Svafveljern och metalliskt jern har jag ej 
under mikroskopet kunnat upptäcka. Ej heller erhölls något 
metalliskt jern genom behandling med qvicksilfverklorid. För 
blåsrör smälter trögt på kanterna under svag pösning. 
Egentliga vigten är vid 15** C. = 2,761. • 
Pulvret torkades öfver svafvelsyra i luftpump. 

1. 1,4475 gr. af profvet gaf: 0,549 gr. Si Oj, 0,4685 gr. 
AljOg, 0,066 gr. FejOj + CrjOg, 0,oos gr. MnO.Mn^Oj 
motsvarande 0,oo279 gr. Mn O, 0,i675 gr. Ca O, 0,ii5 gr. 
2 MgO.POj motsvarande 0,04144 gr. Mg O. 

2. 1,139 5 gr. prof gaf: 0,082 gr. Na Cl motsvarande 
0,016 96 gr. Na O, samt 0,oo2 gr. Pb O . Cr O3 motsvarande 
0,0009 gr. Crj O3. 

3. 1,1 565' gr.' prof gaf: 0,0655 gr. Ba O . SO3 motsvarande 
0,00899 gr. S. 

. 4. 0,7045 gr. prof gaf: 0,oi55 gr. HO och 0,i785 gr. 
CO2 motsvarande 0,ooi7 gr. H och 0,04868 gr. C. 

Efter korrektion för Ct^ O3 från Fcj O3 och dess beräk- 
ning som oxidul erhålles följande procentiska sammansättning: 

Syre. 

SiOa 37,92 ; ... 20,22. 

AI2O3 32,86 13,131 .^ 

Cr2 03 0,08 0,02j '^^' 



5,36. 



Fe 01) 4,02 0,50) 

MnO 0,19 0,04 

MgO 2,86 1,14 

Ca 11,57 3,30 

NaO 1,48 0,38 

S 0,77. 

c 6,90. 

98, 3 9 . Syreqvotienten = 0, 9 1 4 . 
Spår af Cl, KO, Co, Ni och Cu. 



') Härifrån af dragés innan sjremängden beräknas 1,7S ^ jemoxidul som 
motsvaras af 0,7 7 S. 



29 
0,7325 gr. prof gaf: 0,029 gr. glödgningsförlust lika med 

3,95 %. 

Om man af den funna kromoxiden beräknar huru mycket 
kromjem, som ingår i stenen under antagande, att detta enligt 
Berzelius *) och G. Rosb ^) är sammansatt Fe O . Cr^ O3, er- 
hålles 0,117 % kromjem. 

En del af kolet förekommer under form af något flyktigt 
kolväte, ty redan vid torkning i luftpump bortgår ett sådant, 
spridande en äcklig, bituminös lukt; likaså vid upphettning 
till 100% Vid starkare upphettning i kolf afsätter sig ett 
bituminöst vatten, som reagerar surt. 



IL Brecda af kompakt beskaffenhet oeh foga förvittrad. 

Denna breccia förekommer såsom två till tre tums mäktiga 
sprickfyllnader i- basaltgången. Sprickorna tyckas alltid löpa 
parallelt med gångens längdriktning. Den består af en svart, 
komig massa utan metallglans, i hvilken finnas inbäddade dels 
skarpkantiga, dels på hörnen och kanterna afrundade stycken 
af en bergart, till det yttre fullkomligt liknande den, som bildar 
gången. De magnetiska partiklarne utdrogos och pulvriserades, 
hvarvid inga duktila jemflittor förmärktes. 

Profvet torkades i luftpump öfver svafvelsyra. 

Egentliga vigten är vid 17 ** C. = 4,5 60. *) 

1. 3,992 gr. prof gaf: 0,385 gr. olöst, 0,oo4 gr. Cu^ S 
motsvarande 0,0032 gr. Cu, 3,7 8563 gr. Fcj O3 motsvarande. 
2,74225 gr. Fe, 0,U25 gr. Ni O och 0,049 gr. C0O.SO3 mot- 
svarande 0,0785 gr. Ni och 0,oi86 gr. Co, 0,04i57 gr. Si Oj, 
0,0922 gr. ALjOj, 0,012 gr. Ca O, 0,oo25 gr. 2MgO.P05 
motsvarande 0,ooo9 gr. Mg O och 0,oo7 5 gr. 2MgO.POg 
motsvarande 0,oo4 79 gr. PO5. 

2. 7,129 gr. prof gaf: 0,ou5 gr. Na Cl motsvarande 
0,0061 gr. Na O. 

3. 3,4055 gr. prof gaf: 0,086 gr. BaO.SOj motsva- 
rande 0,0118 gr. S. 



') Berzelius. Om meteorstenar. K. Vet. Akad. Handl. 1834, p. 130. 
') Q. 'RoSE. Beschreibung und Eintheil. der Meteoriten. Abhand. d. K. 

Akad. d. Wissenschaften zu Berlin 1863, p. 102. 
3) Troligen för låg, emedan bestämningen gjordes pä porösa bitar, hrarur 

luft«n ej kunde fullständigt bortkokas. 



30 

4. 2,0045 gr. med qvicksilfverklorid beharidladt prof gaf : 
1,089 gr. Fe2 O3 motsvarande 1,05 27 gr. Fe O . Fcj O3 och 
0,0235 gr. NiO + Co O. 

5. 3,9665 gr. prof gaf: 0,1355 gr. HO och 0,34i5 gr. 
CO2 motsvarande 0,oi5 06 gr. H och 0, 1397 gr. C. 

Dessa tal beräknade i procent gifva: 

Fe 28,36. 

Ni 1,22. 

Co 0,30. 

Cu 0,08. 

FeO.FeaOg... 52,5i. 

NiO 0,94. 

Co O 0,23. 

i ALj O3 2,31. 

MgO 0,02. 

Ca O 0,30. 

Na O 0,08. 

Si O, 1,04. 

S 0,34. 

PO5I) 0,12. 

C 3,52. 

H 0,38. 

Olöst 2) 9,64. 

101,39. 

Spår af Cl, KO (och Pb?). 

Förhållandet mellan jern, nickel och kobolt är: 

Fe 94,91. 

Ni 4,09. 

Co 1,00. 

100,00. 

12. Lös, mycket förvittrad breccia. 

Denna breccia förekommer öfverst i basaltgången i partier 
af obestämd form och utsträckning. Den är af ytterst lös 
beskaffenhet och kan lätt sönderbrytas med blotta handen. 



*) I en annan bestämning pä omedelbart i saltpetersjra löst brecciä erhölls 

0,15% P0«. 
«) Detta bestod af Si Oj, Fe^ O3, AL» O, samt obetydligt Mg O och Ga O . Cr, O, 

kunde ej upptäckas. 



SI 

Den är mycket förrostad och liknar fullkomligt det grus, som 
uppkommer genom de fasta jemstyckenas förvittring, men inne- 
sluter dessutom små på kanterna afrundade stycken af samma 
bergart, som bildar gången. En del af jemet har förvittrat 
till jemoxidhydrat. Det magnetiska utdrogs på sätt, ofvan är 
beskrifvet och utgjordes af ett rent svart pulver utan några 
synliga metalliska beståndsdelar. 

Egentliga vigten *) vid 18° C. = 6, 5 7 o, således ungefar midt 
emellan jemets och magnetiska jemmalmens. 

Profvet torkades i luftpump. 

1. 3,246 gr. prof gaf : 0,i2i5 gr. olöst, 0,oi26 gr. Cu^ S 
motsvarande 0,oo998 Cu, 2,9575 gr. Fe, O3 motsvarade 2,07 o 2!) 
gr. Fe, 0,090.5 gr. Co + Ni, 0,0385 gr. Co O . SO3 motsvarande 
0,0146 gr. Co, 0,0275 gr. Si Oj 0,097 gr. Al^Oj, 0,0065 gr. 
Ca O och 0,00625 gr. 2 MgO.POj motsvarande 0,oo897 PO5. 

2. 7,6 57 gr. prof gaf: 0,oi65 gr. Na Cl motsvarande 
0,0087 5 gr. Na O. 

3. 2,9905 gr. prof gaf: 0,oi7 gr. AgCl motsvarande 
0,0042 gr. Cl. 

4. 1,3265 gr. prof gaf i det af qvicksilfverklorid olösta 
1,062 gr. Fcj O3 motsvarande 1,0266 gr. Fe O, FcjOj och 
0,011 gr. Ni O 4- Co O. 

5. 3,057 gr. prof gaf: 0, 142 gr. HO och 0,25 7 5 gr. COj 
motsvarande 0,oi5 77 gr. H. och 0,O7O2 gr. C. 

6. 2,62 gr. prof gaf: 0,1225 gr. HO och 0,2245 gr. CO^ 
motsvarande 0,oi36 gr. H och 0,06i2 gr. C. 

Häraf beräknas den procentiska sammansättningen till: 

Fe 7,73. 

Ni 1,81. 

Co ' 0,33. 

Cu^) 0,30. 

FeO.FejOa... 77,39. 
Ni O + Co O 0,82. 

AI2O3 2,92, 

CaO 0,20. , 

NaO 0,11. 

SiOj... 0,81. 

PO5 0,ir2. 

Cl 0,14. 

') Bestämd pä det med magneten utdragna pulvret. 
a) Ej fullt tUlförlitlig. 



32 

Cl) 2,88. 

Hl) 0,51. 

Olöst 8,71. 

99 23. 

Spår af S, KO och Mg O. 

Förhållandet mellan jem, nickel och kobolt beräknas 
häraf till: 

Fe 78,83. 

Ni 18,82. 

Co 3,35. 

100,00. 
På det olösta gjordes särskild analys hvarvid erhölls: 
0,108 gr. Si Oj, 0,009 gr. Fcj O3, 0,oo8 gr. Ca O och 
0,0315 gr. 2 Mg O . PO5 motsvarande 0,ooi85 gr. Mg O, hvilket 
i procent blir: 

Si Oj : 88,88. 

'Pe^O^{ + Ål^O^?)... 7,40. 

MgO 1,11. . 

CaO 2,46. 

99,85. 



13. Basaltbitanie i den fSrvittrade breoeian. 

Sedan breccian blifvit krossad, utplockades de i den- 
samma inneslutna basaltbitame. Till utseendet likna de, så- 
som förut är beskrifvet, den bergart, som bildar gången. Jag 
har till och med i en af dem kunnat urskilja det i. densamma 
förekommande svafveljemet. Oaktadt jag med förstoringsglas 
granskade hvarje litet stycke, som användes till analysen, 
synes det dock af den höga egentliga vigten och den vid ana- 
lysen erhållna höga jemoxidhalten, att ej alla vidhängande 
partiklar af oxideradt jem blifvit aflägsnade. Det med magnet 
utdragna pulvret pröfvades under mikroskopet med koppar- 
vitriol, men visade sig vara fritt från metalliskt jem. 

Egentliga vigten vid W C. = 3,358. 

1. 1,4615 gr. prof gaf : O5603 gr. Si O2, 0,005 gr. Ti Oj, 
0,6025 gr. ALjOj + FcjOa, 0,4ii5 gr. Fcj O3 0,004 gr. MnO, 
M143 O3 motsvarande 0,0037 gr. Mn O, 0,i 165 gr. Ca O, 0,288 gr. 
2 MgO.POj motsvarande 0,0987 8 gr. MgO. 



*) Medium af tvenne bestämningar. 



33 

2. Till titrering af jemoxidulen i 0,526 5 gr. af profvet 
åtgick 11,9 c.c. chamseleonlösning, der 100 c.c. = 0,56 u gr. 
Fe O, hvilket motsvarar 0,056 7 7 gr. Fe O. 

3. 0,965 gr. af profvet gaf: 0,02i gr. glödgningsförluet, 
0,0985 gr. kloralkalier och 0,ooi6 gr. KCl + PtCLj motsvarande 
0,01487 gr. Na O och 0,ooo3 gr. KO. 

4. J,o6i gr. prof gaf: 0,oii gr. AgCl motsvarande 0,oo2 7 
gr. Cl. 

5. 0,9305 gr. prof gaf: 0,04i gr. HO och 0,0295 gr. CO, 
motsvarande 0,004 5 gr. H och 0,oo804 gr C. 

Beräknade i procent gifva dessa tal: 



Syre. 



Si Oj 41,25 22 

TiOa 0,34 O 



,oo1 

,131 



22,18. 



AI2O3 13,06 8,02) .g 

FejOj 16,18 4,85) '^' 

Fe O 10,78 

MnO 0,25 




MgO 6,41 2,56^ 7,67. 

CaO 7,97 

Na O 1,54 

KO 0,03. 

Cl 0,25. 

C 0,86. 

H 0,49 . 

99,5 1. S3rreqvotienteri = 0,928. 

Spår af S, Co, Cu. Glödgningsförlusten = 2,i7 %. 



Då uti ingen af de nu undersökta bergarterna från basalt- 
gången vid Ovifak de särskilda mineralier, hvaraf de äro sam- 
mansatta, kimnat utplockas och hvar för sig analyseras, erbjuder 
bestämmandet af deras verkliga sammansättning stora svårig- 
heter. De hafva dock till en del genom den mikroskopiska 
imdersökningen af slipprof af bergarterna blifvit öfvervunna, 
så att vi med tillhjelp häraf och af den vid analyserna er- 
hållna procentiska sammansättningen kunna sluta oss till be- 
skaffenheten af de ingående mineralierna. 

Den bergart, som bildar gången och som omsluter det 
metalliska jemet samt öfriga här ofvan beskrifna inlagringar, 

3 



34 

öfverensstämmer redan till det yttre så nära med verklig, pelar- 
formigt afsöndrad, basalt, att man ej kan tveka att bestämma 
den såsom sådan. Denna likhet bekräftas ytterligare vid den 
mikroskopiska undersökningen, och om man jemför dess ke- 
miska sammansättning med den, jag funnit hos en ungefar 7 
geografiska mil från stället hemtad basaltpelare, är öfverens- 
stämmelsen ännu mer förvånande, ty differensen mellan de 
särskilda ämnena uppgår ingenstädes till 1,5 % och syreqvotien- 
terna förhålla sig som 0,62 5:0,633. Visserligen förekomma 
i den förstnämnda något svafvelmineral och bitumen, men 
dessa ämnen härröra säkerligen från främmande, sekundärt bil- 
dade, inblandningar. Deras 83rreqvotienter öfverensstämma äfven 
med den för basalter vanliga, ty hos 56 basalter från skilda 
delar af jorden, af hvilka Bischof anför analyser, är syre- 
qvotienten hos 48 emellan 0,6 och 0,8. ^) De i breccian 
förekommande bitame af basaltliknande utseende skilja sig 
visserligen från den i gången förekommande basalten genom 
sin höga halt af jemoxid. Denna torde dock härröra från vid- 
hängande rost och jemoxiduloxid, hvarifrån de genom ut- 
plockning ej kunnat fullkomligt befrias. Deraf förorsakas san- 
nolikt också deras höga egentliga vigt. Till textur, färg och 
andra yttre egenskaper äro de dock knappast möjliga att skilja. 
Någon mikroskopisk undersökning af dessa bitar har jag ej 
kunnat göra, emedan det ej lyckats mig erhålla något till 
slipprof nog stort stycke. 

Svårare är att afgöra, hvart de med N:o 5, 7, 8, 9 och 
10 betecknade bergarterna böra hänföras. ' Att de förekomma 
såsom boUformiga partier, hvilka äro omgifna af en rostskorpa, 
och hvarigenom de lätt låta skilja sig från basalten, i hvilken 
de äro inlagrade, är redan på sid. 8 omnämndt. De utmärka 
sig alla genom sin ringa hcdt af kiselsyra, sin stora rikedom på 
lerjord, den hos några af dem betydliga halten af organiskt 
ämne, men framför allt genom det i dem förekommande me- 
talliska nickeljemet. Grundmassan utgöres, såsom redan är 
nämndt, af en klinoklastisk fältspatart, hvilken, till följe af dess 
svårsmältbarhet för blåsrör, fattigdom på alkalier och stora 
basicitet, tvifvelsutan är anortit. Då man i densamma äfven 
kan urskilja ett augitliknande mineral, synas de närmast sluta 
sig till den grupp af bergarter för hvilka G. RosB föreslagit 



1) BiSCHOF. Lehrb. d. Chem. und Phys. Geologi. 1866. 3, p. 376. 



35 

namnet etikrit. Den i några varieteter förekommande mag- 
netiska jemmalmen är ej heller^ främmande för dessa berg- 
arter. Deremot har man ännu aldrig i desamma anträffat me- 
talliskt nickeljem, spinell eller bitumen. 

Metalliskt jem är visserligen funnet i basalt från Antrim 
och Giant's Causeway i Irland och i trachyt från Auvergne 
af Andbbws, ^) i basalt från Bärenstein i Sachsen af PAasLS *) 
samt af Reuss i flera Böhmiska basalter, ^) men då detta en- 
dast på mikroskopisk väg varit möjligt att upptäcka, vet man 
ej om det håller nickel. Ej heller har man uti något annat 
metalliskt jem af bevisligen tellurisk natur kunnat uppvisa vare 
sig nickel och kobolt *) eller de Widmannstättenska figurerna. *) 
Metalliskt nickeljem af liknande kemisk sammansättning, som 
vid analys af det med N:o 6 betecknade jemet eAållits, är, 
såsom väl är bekant, allmänt i de flesta meteoriter, och de 
för det meteoriska jemet så karakteristiska Widmannstättenska 
figurerna framträda också tydligt vid slipning och etsning af 
de i bergarten insprängda kulorna. 

De vid mikroskopisk undersökning synliga små rödaktiga 
oktaedrama anser jag vara spinell, ty förutom det att deras kri- 
stallform fullkomligt öfverensstänmier med detta minerals, kan 
ej den höga halten af lerjord och den hos några nästan augit- 
fria variteter betydliga mängden af magnesia på nöjaktigt sätt 
förklaras. Vid dessa bergarters upplösning i fluorvätesyra er- 
höll jag också en olöst återstod, hvilken innehöll lerjord, jem- 
oxid, magnesia och i ett prof kromoxid. Spinellen är aldrig 
funnen uti några eukritiska bergarter och ej heller uppvisad i 
meteorstenar. G. fiosE omnämner visserligen, att han vid mikro- 
skopisk undersökning af meteorstenen från Erxleben i den- 
samma fann mörka kom, som genomsläppte ett svartgrönt ljus. 



») Chem. Gazette, 1862, p. 419. 

») ZiBKEL. Lekrb. d. Petrographie. 1866. 2, p. 286. 

•'») Sitzgsber. d. Wien. Akad d. Wiss. 25. 1867, p. 646. 

♦) ' Undantag härifrån gÖr dock det af Bahb analyserade, genom reduktion 
af nickelhaltig limonit bildade, gedigna jemet från Ralåkgen i Smaland. 
Öfv. af K. Vet. Akad. Förh. 1851, p. 108. 

*) Då det skulle blifva alltför vidlyftigt att här redogöra för alla fynd af 
förmodadt eller verkligt telluriskt jem, hänvisas till de Öfversigter af 
litteraturen om desamma, som lemnas af: Boknemann i Pogg. Ann. 1853. 
B. 88, p. 145 o. f., 326 o. f. — Rbuss. Sitzgsber. d. Wien. Akad. d. Wiss. 
26. 1867, p. 641 o. f. — BisCHOFF. Lehrb. d. Chem. und Plys. Geologi. 
1866. 3, pag. 866 o. f. — DANA. A system of mineralogy. 1868,^p. 16. 



36 

men om hvilkas natur han var fullkomligt okunnig. ^) Möjligt 
är, att dessa kom kunnat vara någon spinellvarietet, då det 
med spinellema både till kristallform , och kemiska samman- 
sättning så närbeslägtade kromjernet är en allmänt förekom- 
mande inblandning i de flesta meteoriter. 

De ofvan omtalade gråaktiga, finQälliga partierna, som 
förekomma i N:o 8 och 10, utgöras förmodligen af något kolrikt 
organiskt ämne, ty uti dessa har vid analysen det mesta kol 
anträffats. Denna kolrikedom tyder kanske också på ett me- 
teoriskt ursprung, ty utom det att grafit ingår i de flesta 
meteorjem, veta vi att meteorstename från Alais i Frankrike, 
Bokkenveld på Goda Hoppsudden, Kaba i Ungern, Orgueil i 
Frankrike och meteoritstoftet från Amö i Upland^) utmärka 
sig genom en ganska stor rikedom på organiskt ämne. Bam- 
HELSBERa anser det dock, besynnerligt nog, föga sannolikt, att 
detta tillhört dem, innan de anländt till vår jord. *) 

Att ett kolvätehaltigt ämne möjligen också förefinnes hos 
andra i verldsrymden kringsväfvande kroppar, framgår af Sec- 
GHi's och HuGOiNS spcktralanalytiska undersökningar af Win- 
nbckb's komet, ty de funno densamma gifva ett spektrum lik- 
nande det, som erhålles af i elektriska gnistan glödande olje- 
bildande gas.*) Man har visserligen i flera telluriska berg- 
arter och mineralier funnit organiskt ämne, ^) men i de flesta 
fall hafva dessa varit stadda i förvittring eller utsatta för 
humushaltigt vattens inverkan, då åter de af mig undersökta 
ej varit på minsta sätt förvittrade. Den ringa halt af kol, som 
jag i några af de undersökta stename och särskildt i basalten 
från gången erhållit, härleder sig troligen också från det lager 
af mossa och ljung, som bekläder de nedre sluttningame af 
BlåQellet, ty just på det ställe, der gången träder i dagen, 
framsipprar ganska mycket husmushaltigt vatten ur raset. Afven 



*) G. BoSE. Beschr. und Eintheil. d. Met. Abh. d. Kön. Akad. d. Wiss. zu 
Berlin. 1863, p. 95. 

') Nordenskiöld. Meteoritfallet vid Hessle d. 1 Jan. 1869. K. Vet. Akad. 
Handl. 1870, p. 6. 

') Rammelbbebg. Die Chem. Natur der Meteoriten. Abh. d. EÖn. Akad. 
d. Wiss. zn Berlin. 1870, p. 138. 

*) H. SCHELLBN. Die Spectralanalyse. 1871, p. 648. 

») 8e Knox. Phil. Träns, of the Roy. Soc. 1822, p. 313 och 1823, p. 517 o. f. 
— Dblessb. Comptes Rendus. 1860, p. 287. — BiSCHOP. Lehrb. d. 
Chem. vnd Phys. Geol. 1866. 3, 434. -— J. Roth. Die Gesteins Ana- 
lysen. 1861, p. 12 o. f. 



37 

torde den nära beröringen med det på kol rika, förvittrande 
jemet hafva bidragit dertilL 

Den bergart, eukrit, som synbarligen bildar grimdmassan 
hos de^ nu beskrifna stename, tillhör icke uteslutande jorden; 
ty den förekommer i flera meteoriter nemligen från: Juvinas 
i Frankrike, fallen IS^Ve^l; Stannem i Mähren, fallen IS^V^OS; 
Jonzac i Frankrike, fallen IS^Vgl^J Petersburg i Tennesse, fallen 
ISVgSS samt möjligen den från Constantinopel, ^) fallen i Juni 
1805 och Franklin County i Alabama, ^) fallen I8V268. Dessa 
meteoriter äro visserligen ej fullt så basiska, som de af mig 
undersökta bergarterna, men öfverensstänmia dock lika nära 
med dem, som med de telluriska eukritema. Åfven innehålla 
de från Juvinas, Stannem, Petersburg och Franklin County 
en ringa mängd metalliskt nickeljem. 

Professor Nordenskiöld har i ett föredrag, hållet på Kongl, 
Vetenskaps-Akademiens högtidsdag den 5 April 1872, fram- 
ställt den åsigt, att i>de stora jemklumpame endast utgjort 
delar af en stor meteorit, hvars grundmassa bildats af ett 
eukritartadt silikat». Då vi af det föregående veta, att eukriten 
förekommer i bollformiga partier med ett omhölje af annan 
beskaffenhet än sjelfva kärnan, torde emellertid detta förkla- 
ringssätt möta svårigheter. 

Huruvida det, likaledes för meteoriter egendomliga mine- 
ralet troilit, som förekommer i basalten, är af sekundärt ur- 
sprung, är tillsvidare svårt att afgöra, då man ej känner, om 
det förekommer på de ställen i gången, som icke hafva direkt 
beröring med det nickelhaltiga jemet, ty det är ej omöjligt, 
att det kan hafva uppkommit af den ur detsamma utsipprande 
jem- och nickelhaltiga vätskan. 

Det metalliska jemets benägenhet att utsvetta en sådan 
vätska ^) och att förvittra till grus är redan förut känd, men det 
dervid uppkomna gruset är dock ännu icke analyseradt. Det liknar 
dock så mycket den af mig analyserade breccian, att det synes 
troligt, såväl att äfven detta består af jemoxiduloxid tillsam- 
mans med något metalliskt jem, som också att breccian sjelf 
är bildad genom de större jemstyckenas förvittring. 

') G. RoSE. 1. c. p. 126. 

') Rammelsbebg. 1. c. p. 130. 

3) Samma utsippring af jernklomr är iakttagen hos meteorjemen från Jewel 
Hill, Madison Co, N. Carolina (I. Lawb. Smith. Sill. Am. Joum. 30, 
p. 240) och Obemkirchen i Schaumburg (W. WiCKB och F. WÖHLBB. 
Pogg. Ann. 120, p. 509). 



38 

Hvarifrån liärstamina val deeea väldiga jernblock och dessa 
i en gång af tät basalt inbäddade partier af metalliekt jem 
och mete oritlikn ande bergarter, eä vidt skilda från dem, vi 
förut känna säHom förekommande i jordskorpan? Huru hafva 
de blifvit inneslutna i denna gäng? Detta är frägor, för 
hvilkas lösning undersökningar, mera utförliga än dem,' jag 
kunnat göra, äro af nöden och som, enligt mitt förmenande, 
först genom en omfattande sprängning djupt ned i gängen, 
kunna Anna en fullkomligt nöjaktig förklaring. 

För att åskådliggöra basaltgängens geognostiska byggnad, 
för så vidt jag kunnat iakttaga densamma, bifogas nedan- 
stående ideela profil. 



CZl IS s 



