v- 


K   ■       ''> 

A  O, 


•'z 


%.«,* 


c**. 


-   >        7 


,**  %' 


s 

^  -JO 


/%  .#'% 


,>'  ^      : 


%.  v*      * 


o0'-  A 


o  0 


^ 


%.        *    .,    *   0  >    ^0- 


i  . 


Život 

svaté  Kateřiny 


Legendla. 


V  královské  bibliotéce  v  Stokholmě 

objevil  a  vydal 

Josef  Pecírka, 

doktor  veškerého    lékařství,  méstský  fysikus  v  Blatné, 


Ktiskii^redigoval  a  vysvětlením  temnějších  sí 


opatřil 


K.  J.  Erben, 

archivář  méstský  v  Praze 


V  PKAZE. 

Tiskem  Rohlíčka  a  Sieverse. 
1860. 


m 


■ 


-S 


v*. 


V.AWt-lM  /tiket'  «*&&  ^  A:^  Í.C  A 


jjhtm  bytí®  f&*&^9Uý*fo 


fgfíJ<**T&éí+i  :<yami 
*«f*V  c$w  Ihíh^  ktfftua  *H*<mí  Itxr 


\ 


^~ 


Život 

SYATÉ  KATEŘINY. 

Xjiog;oxaLca.£u 


V  královské  bibliotéce  v  Stokliolme 

objevil  a  vydal 

Josef  Pecírka, 

doktor  veškerého    le'kařství,  městský  fysikus  v  Blatné. 


K  tisku  zredigoval  a  vysvětlením  temnějších  slov 

opatřil 


Kř"!  Erben, 

archivář  méstekv  v  Praze. 


V  PRAZE. 

Tiskem  Rohlíčka  a  Sieverse 

1860. 


r^  %*Z4 


^ 


/ 

f 


- 


%  ů 

Předmluva   I. 


Po  milokrásných  jezerech  u  prostřed 
půvabné  Švédské  země  připlul  jsem  dne 
26  července  1850  do  nádherného,  sedmi- 
ostrového  Stokholmu  ,  jenž  v  rozkošném 
jezeře  Málarském  a  Moři  Baltickém  nohy 
koupá. 

Následujícího  dne  vkročil  jsem  tam 
ponejprv  dojkrálovské  bibliotéky  a  pozdra- 
viv pana  bibliotekáře  Arwidfsona,  rozeného 
Cuda,  řekl  jsem:  „Nemám  jiného  poručení 
leč  jediné,  že  jsem  Cech ;  i  prosím  za  do- 
volení k  prohlédnutí] českých  knih  ve  zdejší 
bibliotéce. "  —  „Dostatečné  to  poručení,  že 
jste  Cech",  odpověděl  vlídný  ten  pán,  „a 
co  zde  máme,  je  Vám  k  službám." 

A  tak  jsem  počal  práci  svou  prohlí- 
žením obrovského  'rukopisu  pergamenového 
„Codex  giganteus"  a  žádal  následujícího 
dne  za  katalog  bibliotéky  Rosenberské, 
jehož  byl  před  padesáti  lety  Dobrovský  ne- 

I* 


IV 

viděl,  poněvadž  se  toho  času  bibliotéka  pře- 
stavovala a  mnohé  knihy  byly  založeny. 
Přepsav  titule  všech  českých  knih  z  toho 
katalogu,  obdržel  jsem  jiné  rukopisy ;  bylyť 
mi  všecky  sneseny  od  ochotných  přátel, 
pánů  Kleminga  a  Ahlstranda,  úředníků  bi- 
bliotecních. 

Pan  bibliotekář  však,  pozoruje,  že  pro- 
hlížím rukopisy  jen  v  dobrém  úmyslu,  na- 
byl úplné  důvěry  v  mou  poctivost  a  zvý- 
šil svou  laskavou  ochotu  tak,  že  mi  půj- 
čil všecky  české  rukopisy  do  mého 
příbytku,  poněvadž  bývá  bibliotéka  j en 
tři  hodiny  denně  otevřena  pro  veřejnou  ná- 
vštěvu ;  a  mezi  těmi  rukopisy  byl  i  ne- 
stránkovaný,  převzácný  autograf  Husův, 
jejž  jsem  já  však  bez  meškání  stránkoval, 
aby  mu  snad  neuškodil  později  nějaký  mi- 
lovník autografův  a  nesvezlo  se  to  na  mne. 

Daleko  však  vzácnější  poklad,  než  jest 
onen  autograf,  choval  jsem  uprostřed  svě- 
řených mi  rukopisů.  Byla  to  knížka  v  níz- 
kém širokém  osmerci  v  černých  deskách, 
jíž  .Dobrovský  také  neviděl  —  kéž  by  ji 
byl  viděl  a  přepsal!  zajisté  by  pak  svou 
odpěračnou  autoritou  nebyl  spůsobil  tolik 
nešváru  v  ohledu  na  Libušin  Soud  a  Ruko- 
pis Kralodvorský  !  —  Na  první  stránce  onoho 
rukopisu  stál  nadpis  rukou  sedmnáctého 
století:  „Vita  sancte  Catherinea,  a  jak  mile 


v 


jsem  knížku  otevřel  a  čísti  počal,  padla  mi 
do  oka  veta:  „až  sě  služba  proknie  skoná." 
Slovo  prokný  byl  jsem  dotavád  četl  pouze 
v  Rukopisu  Kralodvorském  a  soudil  z  toho 
jediného  slova,  žernám  něj  akou  velmi  starou 
památku  v  rukou.  I  četl  jsem  radostně 
bedlivěji  a  shledal,  že  je  to  rýmovaná  le- 
genda o  svaté  Kateřině,  a  ač  rukopis  čtr- 
náctému století  náleží,  že  je  báseň  mnohem 
starší. 

Nemaje  dosti  času,  přepsal  jsem  z  ru* 
kopisu  jen  pět  set  veršů  a  přinesl  je  do 
Prahy.  Chtěl  jsem ,  aby  byly  vytištěny 
v  Časopisu  musejním  při  mé  zprávě  o  ru- 
kopis ech  českých  vStokholmě, 
podané  roku  1851,  doufaje  tak,  že  budou 
upozorněni  znalcové  na  legendu*  Avšak 
pan  redaktor  uznal  za  dobré,  nedáti  toho 
úlomku  básně  do  tisku,  a  dobyl  si  tak  zá- 
sluhy té,  že  na  legendu  ovsem  nikdo  ne- 
dbal a  ona  skoro  deset  let  později  na  světlo 
vychází  než  vyjíti  mohla. 

Protož  jsem  hleděl  později  sám  některé 
proslulé  našince  upozorniti  na  tu  báseň  a 
prosil  jich  za  pomoc,  bych  rukopis  do  Prahy 
dostal ;  nebylof  k  tomu  ničeho  jiného  třeba 
leč  prosté  písemné  žádosti  za  půjčení  a 
odeslání  knížky  do  Prahy,  od  nějaké  úřední 
osoby  k  našemu  vyslanství  v  Stokholme  : 
slíbilť   mi  pan    bibliotekář  Arwidfson  v  do- 


VI 

pisech  svých ,  že  mi  odešle  bez  meškání 
rukopis,  jak  mile  si  jej  vyžádá  naše  vy- 
slanství. 

Ačkoli  jsem  dal  ta  psaní  dotčeným 
pánům  čísti,  nedbali  předce  na  to,  domní- 
vajíce se,  že  náleží  báseň  ta  k  houfu  oby- 
čejných legend,  o  kterých  by  snad  bylo 
lépe,  aby  jich  nestávalo  —  čehož  ovšem 
vinu  nese  redaktor  Časopisu  musejního,  že 
nedal  vytisknouti  můj  přepis  pěti  set  veršů 
z  legendy,  který  jsem  jemu  byl  odevzdal, 
pak  ale  už  nikdy  nespatřil,  a  tak  do- 
tčeným znalcům  jej  okázati  a  je  o  jiném 
přesvědčiti  nemohl. 

Nepříznivý  osud  vedl  mne  později 
z  Prahy  do  Jindřichova  Hradce,  kdež  jsem 
se  stal  gymnasiálním  učitelem  Tamť  ovšem 
nebylo  na  legendu  ani  pomyšlení.  A  však 
vrátiv  se  po  některém  roce  zase  do  Prahy, 
a  počna  znova  studovati  lékařství,  bych 
seznal  novější  jeho  pokroky,  již  prvního 
dne  seznámil  jsem  se  v  porodnici  s  dok- 
torem Indreniusem ,  krajanem  pana  biblio- 
tekáře  Arwidfsona.  Tato  známost  byla  mi 
pohnutkou  a  pokynutím,  abych  psal  znovu 
zase  stran  rukopisu  do  Stokholmu.  Pan 
bibliotekář  mi  však  dal  túž  odpověď  jako 
před  šesti  lety:  „Žádejte  Vy,  nebo  někdo 
místo  Vás  u  rakouského  vyslanství  v  Stok- 
holmě  o  rukopis  ;  vyslanství  se  obrátí  k  mému 


VII 


představenému  a  na  jeho  rozkaz  vydám 
rukopis  bez  odkladu,  nedělaje  při  tom 
žádné  obtížnosti." 

Tentokrát  nešel  jsem  k  našincům,  nýbrž 
k  jednomu  vznešenému  úředníkovi,  o  němžto 
byla  pověst,  že  přeje  literárním  věcem. 
Znal  jsem  jej  osobně  a  očekával  od  něho, 
že  mě  s  velkou  radostí  a  horlivostí  pod- 
porovati bude.  On  ale  rameny  krčil  a  li- 
toval, že  mi  nemůže  pomoci,  proto  že  prý 
mu  to  je  příliš  s  cesty  —  a  odkazoval  mě 
k  jinému  pánu,  jazyka  českého  úplně  ne- 
znalému. „Jakž  bych  mohl  očekávati",  zvo- 
lal jsem,  „že  se  ujme  tento  pán  věci  České, 
ježto  Vašnost  za  nemožnost  máte,  poslati 
do  Stokholmu  prostý  úřední  dopis!" 

Zarmoucen  a  rozmrzelý  kráčel  jsem 
na  Pražské  zámecké  schody  a  tu  mi  vnuknul 
Bůh,  abych  se  obrátil  k  našemu  nejmilosti- 
vějšímu panu  Kardinálovi.  A  v  tom  oka- 
mžení zmizela  temnost  v  mysli  mé  jako 
ranní  mlha  před  sluncem  a  utěšená  naděje 
smála  se  na  mne.  I  zrychlil  jsem  kroky 
své  a  za  několik  minut  seděl  jsem  vedle 
nejdůstojnějšího  pana  kanovníka  V.  Hrona, 
tajemníka  Jeho  Eminencí.  Když  jsem  mu 
pověděl,  co  mi  leželo  na  srdci,  a  doručil 
psaní  od  pana  Arwidfsona,  těšil  se  dobrý 
ten  pán  z  úmyslu   mého   velice  a  nemeškal 


VIII 

Jeho  Eminencí  přednésti  prosbu  mou.  Na- 
cházeje zalíbení  v  úmyslu  mém  ráčil  nej- 
milostivější pan  Kardinál  kníže  Bedřich 
Schwarzenberg,  arcibiskup  Pražský,  ode- 
slati list  k  našemu  panu  vyslanci  v  Stok- 
holmě  a  za  dvě  neděle  měl  jsem  rukopis 
v  Praze.  Žehnej ž  za  to  Bůh  našeho  mi- 
lovaného Pastýře ,  račiž  jej  ovívati  svou 
milostí  a  dopřáti  mu  dlouhého  panování 
na  útěchu  ovčince  jeho. 

Maje  rukopis ,  prosil  jsem  laskavého 
přítele  pana  archiváře  Erbena,  aby  mi  po- 
mohl srovnati  přepis  můj  s  rukopisem. 
S  velkou  ochotností  slíbil  mi  to  a  radostně 
byl  překvapen  vysokým  stářím  a  krásou 
básně,  když  jsem  mu  první  přepsané  archy 
přinesl.  I  srovnávali  jsme  pak  bedlivě 
přepis  můj  s  rukopisem ,  ale  vidouce ,  že 
je  tento  silně  porouchán,  usnesli  jsme  se  o 
diplomatický  přepis  celé  básně,  jejž  jsem 
také  zhotovil. 

Nyní  se  jednalo  o  spořádání  legendy 
k  tisku  a  vyhlazení  porouchaných  míst. 
Nejsa  filologem,  nemohl  jsem  se  ovšem 
odvážiti  k  tak  těžké  práci.  I  ochotně  také 
uvázal  se  v  ni  pan  Erben,  maje  na  zřeteli 
jediné  dobrou  věc,  a  jeho  nevšední  zběhlosti 
v  našich  starých  památkách  literárních  za 
to  dika,  že  překrásnou  tuto  báseň  snad 
v  původní  podobě  její  vydáváme.  Kdo  srovná 


IX 

diplomatický  otisk  s  redigovaným,  snadně 
nahlédne,  jak  veliká  je  zásluha  páně  Erbe- 
nova. Ano  i  to  učinil  týž  přítel  můj,  že 
spořádal  důkladný  slovníček  všech  temněj- 
ších slov  legendy  a  usnadnil  tím  čtení  její 
i  méně  zběhlému  čtenáři.  Jest-li  že  mu  tuto 
vzdávám  upřímné  díky  za  jeho  přičinění, 
Činím  to  jménem  celého  národu. 

Avšak  sluší  taktéž  vzdáti  vřelé  díky  i 
veledůstojnému  panu  kanovníkovi  Hronovi, 
upřímnému  Cechu,  za  jeho  laskavou  pod- 
poru a  horlivost  při  celém  tom  podniknutí. 

Neméně  vděčně  musím  se  prokázati 
k  panu  Adolfu  Iwaru  Arwidfsonovi,  učenci 
horlivému,  královskému  bibliotekáři  v  Stok- 
holmě,  za  ochotnost  jeho  při  odeslání  ruko- 
pisu, jakož  i  zajisté  náležito  jest,  uznati 
liberálnost  vlády  Švédské  při  půjčování 
rukopisů.  Také  se  konačně  neostýchám  vy- 
řknouti nemilou  domněnku,  že  mohl  snad 
zmizeti  jediný  tento  přepis  legendy  naší, 
kdyby  jej  Švédové  nebyli  odnesli  a  tak 
zachovali ! 

Když  jsem  se  loučil  s  panem  Hankou 
při  odchodu  svém  do  Sved,  pravil  mi:  „Při- 
neste druhý  díl  Rukopisu  Kralodvorského." 
Nenašel  jsem  ovšem  druhého  dílu  Rukopisu ; 
za  to  však  jsem  přinesl  tuto  legendu,  kteréž 
náleží  v  literatuře  naší  místo  zajisté  hned 
vedle     Rukopisu    Kralodvorského ;     a     ne- 


moha    nalézti    nakladatele,    vydal  jsem    ji 
svým  vlastním  nákladem. 

A  tak  jdi  milá  knížko  v  ruce  drahých 
vlastenců;  a  kdyby  obtížná  cesta  má  po 
Skandinávii  pouze  ten  blahý  následek  měla, 
že  jsem  objevil  a  vydal  tuto  krásnou  báseň 
na  čest  a  chválu  Boží  i  svaté  Kateřiny  a 
na  oslavu  praotců  našich,  tehdy  jsem  hojně 
odměněn  za  naložení  skrovného  jmění  svého, 
obět  zdravého  ramene  a  vše  jiné  nesnáze 
na  té  obtížné  cestě. 

Ctěte  drazí  vlastenci  pilně  legendu 
tuto,  dědictví  předrahé  po  slavných  otcích 
našich,  a  buďte  účastni  žehnání  vysloveného 
na  konci  nábožné  té  básně,  tak  jako]  budeme 
bohdá  i  my  vŠickni,  kdo  jsme  přispěli  k  je- 
jímu na  světlo  vyjití. 

V  Blatné  na  den  sv.  Kateřiny  1859. 

Dr.  Jos.  Pecirka. 


Předmluva  II. 


Rýmovaný  spůsob  básní,  kterýž  se 
v  Cechách  ve  třináctém  věku  dle  vzorů 
cizích  počal  pěstovati,  dosáhl  ve  staročeské 
literatuře,  pokud  z  památek  nás  došlých 
souditi  možno,  nejvyššího  stupně  dokonalosti 
své  v  básni  hrdinské  o  Alexandrovi  králi 
Macedonském,  kterážto  se  však  jenom  zčásti 
a  v  úlomcích  zachovala.  Z  básní  podol> 
ných  obsahu  náboženského  přední  zajisté 
místo  náleží  legendě  Stokholmské  o  svaté 
Kateřině,  kteráž  vjadrnosti  jazyka,  v  doko- 
nalosti metriky  a  v  plnosti  rýmu  netoliko 
Alexandreidě  se  vyrovnává,  nébrž  i  tím 
nad  jiné  zvláště  důležitá  jest,  že  zachovala' 
v  sobě  nemálo  slov  starobylých,  odjinud 
bud  dokonce  neznámých,  anebo  v  jiném 
toliko  smyslu  povědomých.  K  prvním  jich 
náležejí  k.  p.  „čila,  dieč,  majný,  osob,  skok, 
sloň,  ssov"  a  j.  v.;  k  druhým:  „čiř,     číslo, 


XTI 

div,  obětnice,  vada,  vítěz,  zřiedlo"  a  t.  d. 
Slovy  legendy  této:  „vítěz"  a  Sibyla  „ví- 
tězská"  z:  vates  a  váti  čina,  příhodně 
se  objasňuje  temné  místo  rukopisu  Zeleno- 
horského: „věščbám  vítězovým." 

Kdy  legenda  o  sv.  Kateřině  sepsána 
byla  a  kdo  ji  sepsal,  není  žádné  určité 
zprávy;  a  však  téměř  s  jistotou  souditi 
můžeme  z  některých  míst  obsahu  jejího, 
že  před  polovicí  věku  třináctého  složena 
nebyla.  Ve  versi  2777  totiž  zmiňuje  se 
spisovatel  o  břitkých  mečích  „Tater,  Sara- 
cenóv  a  Litev."  Jakož  povědomo,  vedly  se 
války  s  Tatary  a  se  Saraceny  za  krále  Vá- 
clava I,  a  s  Litvíny  setkali  se  Cechové  ve 
válce  pruské  (1253)  9za  krále  Otakara  II. 
Potom  ve  versích  2385—2388  táhne  se 
spisovatel  na  bretaňskou  pověst  o  Tristamu 
neb  Tristanu,  dvořeninu  krále  fArtuse,  a 
o-  lásce  jeho  k  Isaldě,  manželce  krále  Marka, 
kterážto  pověst  v  Cechách  hlavně  z  básně 
německé  Grotfrida  Strasburského  okolo  1. 
1230  sepsané  a  Henrichem  z  Friberka  te- 
prve ku  konci  věku  třináctého  dokonané, 
známa  a  na  těchto  základech  i  v  češtinu 
vyložena  byla.  x)    Slova  :  „hrozných  hněvóv 


l)  Viz  V.  Nebeského  rozbor:    „Tristram  veliký  rek,ť 
v  Časopisu  česk.  Mus.  1846,  str.  277.' 


XIII 

budit"  ve  versi  2010  svědčí  zjevně,  že  spi- 
sovatel již  znal  „Dies  irae,"  píseň  o  soud- 
ném dni,  složenou  františkánem  Tomášem 
Celanskýni,  jenž  zemřel  okolo  1.  1255.  Na 
jednom  však  místě,  ve  verších  47 — 54,  do- 
týká se  spisovatel  i  času  svého;  mluvě 
totiž  o  „nevěrných  socích  dvorských"  líčí 
je  slovy  těmito: 

„jakož  i  dnes  lidem  Škodie, 

křivé  septy  k  uchóm  plodie, 

křivě  hospod   návidiece, 

dobrým  v  službě  závidiece, 

již  vše  na  svú  mísu  táhnu, 

v  onu  složená  lež  sáhnu, 

tu  jazykem  obrážejí, 

věrným  v  službě  překážejí"  : 

takoví,  prý,  byli  i  ti  soci,  kteří  dobrého 
krále  Kosta  císaři  Maxenciovi  ze  závisti 
křivě  osočovali.  Ačkoli  toto  místo  jen 
obecně  zní,  však  srovnáme-li  s  ním,  co  Kro- 
nika Mlado-Boleslavská  v  kap.  96  praví  o 
králi  Václavovi  II,  že  totiž 

„poče  v  svú  radu  Němce  páščeti 
i  jich  sě  ve  všem  držeti  —  — 
o  věrných  radě  nerodi  tbáti," 
a  o  nevěrnosti  cizích  jeho   rádců,  ž? 
„což  sě  s  nimi  radieŠe, 
to  inhed  Albrecht   zvědieše" : 
zdá  mi  se  téměř  zajisté,  že  těmi  nevěrnými 
závistnými  a  věrným  v  službě  překážejícími 
soky  v  legendě    se   míní     němečtí    rádcové 
na  dvoře    krále  Václava  II.     Takto  by  slo- 


XIV 

žení  legendy  této  připadalo  na  konec  věku 
třináctého,  v  touž  asi  dobu,  v  kterouž  i 
složení  Alexandra,  a  legend  o  Jidášovi  a 
Pilátovi,  o  12  Apostolích ,  o  sv.  Alexiovi 
a  j.  připadá  2),  a  v  kterouž  také  písně  pro- 
stonárodní epické  i  milostné,  jež  nyní  ruko- 
pisem Kralodvorským  nazýváme,  nalezly 
svého  sběratele3). 

Kdo  legendu  o  sv.  Kateřině  i  jiné  nad- 
řecené  legendy  sepsal,  neví  se,  jakož  ani 
o  skladateli  Alexandra  vědomosti  žádné 
nemáme.  P.  prof.  Sembera  přičítá  všecky  ty 
svrchu  dotčené  básně  a  zlomky,  z  jich  ob- 
sahu a  formy  soude,  jedinémn  spisovateli; 
p.  P.  J.  Šafařík]  ale  kloní  se  více  k  ná- 
hledu, že  jsou  to  plody  jedné  školy  básnické, 
jednoho  věku,  stejného  ducha  i  stejné  tech- 


*)  Odkazují  tuto  k  rozboru  prof.  Šembery:  „Kdy  a 
od  koho  jest  sepsán  Alexander  Český?"  vytiště- 
nému v  sešitku :  „Sitzungsberichte  der  kon.  bohm. 
Gesellsehaft  der  Wissenschaften ,  1859,  Janner  — 
Juni,"  str.  30—36. 

3)  Paměti  hodné  jest,  že  jakož  za  věku  našeho  té- 
měř u  všech  národů  Europských  písně  prostoná- 
rodní teprve  potom  sbírati  se  počaly,  když  litera- 
tura domácí  umělého  básnictví  byla  došla  jistého 
rozkvětu,  tak  i  tehdáž  ve  třináctém  veku  básni- 
ctví umělé,  aČ  na  základech  cizích,  prvé  zkvésti 
musilo,  aby  uznána  byla  cena  básnictví  prostoná- 


XV 

niky,  náležejíce  k  většímu  cyklu  básní  stej- 
norodých. 4) 

Co  se  pak  zvláště  dotyce  legendy  o 
sv.  Kateřině,  souditi  lze  z  obsahu  jejího,  že 
spisovatel  její  byl  člověk  ovšem  stavu  du- 
chovního, vzdělaný,  a  však  i  v  básních  ob- 
sahu světského  sobě  libující ,  jakož  toho 
dovozuje  nadřeóená  zmínka  o  Tristanu,  kdež 
Krista  pána  srovnává  s  tímto  báječným 
rekem  lásky  a  sv.  Kateřinu  s  Isaldou.  Z  hor- 
lení jeho  na  nevěrné  sobecké  a  lživé  soky 
dvorské  může  se  souditi,  že  sám  také  za- 
kusil křivého  jich  osočování,  jinak  by  byl 
sotva  zvěděl  a  sotva  bylo  by  ho  tak  velmi 
dojalo,  co  při  dvoře  utrhacně  v  uši  se  se 
ptalo;  že  on  sám  také  byl  jedním  z  těch 
dobrých  ve  službě,  z  těch  věrných  v  radě 
krále  Václava  II,  jimž  tento  pro  své  oblí- 
bené cizí  rádce  žádného  nedával  sluchu. 

Ostatně  není  pochybnosti,  že  legenda 
tato,  jakož  i  jiné  výše  jmenované,  a  jakož 
i  báseň  o  Alexandrovi,  dle  textu  latinského 
vzdělána  jest;  dle  kterého?  a  mnoho-li  v  ní 


rodního.  Touž  měrou  s  právem  se  může  říci:  by 
nebylo  básně  o  Alexandrovi  a  legend  nahoře  do- 
tčených ,  že  by  snad  nebylo  ani  sbírky  básní 
prostonárodních  rukopisu  Kralodvorského. 

4)  Časopis  Česk.  Mus.,  1847,  str.  309. 


XVI 

původního  a  přitvořeného?  nelze  mi  bylo 
vyšetřovati.  A  vsak  srovnajíce  legendu 
nejstaršího  českého  pašionálu  o  sv.  Kate- 
řině (vytištěnou  ve  Výboru  z  lit.  čes.  I,  str. 
288)  s  touto  legendou  Stokholmskou,  shle- 
dáme, že  vyj  mouč  jich  rozdílný  toliko  po- 
čátek, v  ostatním  legenda  v  pašionálu  jest 
jen  krátký  výtah  z  legendy  Stokholmské, 
na  mnoze  i  týmiž  slovy  pojatý.  V  tom  se 
však  legenda  Stokholmská  nesrovnává  s  pra- 
vidlem ani  Římské  ani  Kecké  církve,  že 
utrpení  sv.  Kateřiny  pokládá  na  den  27 
měsíce  prosince  (v.  3507) ,  kdežto  církev 
Římská  památku  její  světí  dne  25,  a  Řecká 
dne  24  měsíce  listopadu. 

Bohužel  nezachovala  se  nám  tato  le- 
genda v  prvotním  spůsobu  svém,  ani  v  žá- 
dném souvekém  rukopise,  nýbrž  jen  v  cha- 
trném přepise  r<si  z  konce  14  věku.  V  textu 
zredigovaném  musila  totiž  netoliko  slova 
jednotlivá  v  místech  některých  pro  doplněni 
verse  dodána,  ale  nad  to  pro  nabytí  smy- 
slu na  dvou  místech  i  celé  verše,  totiž 
2157,  2642  a  2643,  doloženy  býti;  slova 
některá  versi  aneb  i  smyslu  závadná  musila 
se  pominouti  a  mnohá  místa  porušená  ze 
slovního  jich  materiálu  v  nové  verše  pře- 
tvořiti, jako:  549—550,  966—967,  1165— 
1166,  1761,  1786—1787,  1870-1871,  2133 
—2134,2394,  2742,3140-3141,  3181.  Nej- 


XVií 

více  však  oprav  v  textu  původním  třeba 
bylo  takových ,  kdež  slova  nemístná,  neb  i 
dokonce  nesmyslná  jinými  příhodnými  vy- 
měněna býti  musila.  Na  příklad  jen  ně- 
kolik jich  tuto  pokládám :  v.  89  m.  „miestie" 
áměsti;  125  „czerney"  cnej  ;  320  „viez  to" 
rz-to ;  531  „czoz  yvprzeti"  oči  upřieci;  710 
„spasie"  stáše  ;  731  „lásky"  má  lsky ;  742 
„Czoz"  ač;  777  „on"  já;  814  „vsak'4  nikak; 
E)60  „službu"  sluhu  ;  997  „slowa"  stolová ; 
1089  „bich"  býť;  1108  „Ten"  Tak;  1275 
,bity"  choť;  1350  „nelze"  neležie;  1480 
,,bezpoczatka"  bez  přiekaza;  1529  „posu- 
dyl"  pobudil;  1586  „znyeinyguczie"  němi 
jsúce;  1644  „wzwiedyeny"  vzdieni;  1719 
„gedyneho"  dědinného  ;  1741  „talnu"  diel- 
nú;  1788  „pany"  pomoc;  1882  „Wiek" 
v  diek;  1920  „nygdy"  nám ;  2092  „nanyoz" 
ua  mier ;  2333  ,,ktem  gyz  to"  kteráž; 
2527  ,,oba"  ona;  2573  „ywftwa  sy"  vstavi 
ji;  2863  „aby"  ať;  2878  „mízy"  hřeby; 
2899  „wzety"  sluhy  meči;  2968  „stawu" 
těla;  3220  „hadagye"  radě  atd.  Zdali  a  po- 
kud mi  se  podařilo  najíti  všude  pravý  vý- 
klad, zůstavuji  jiným  v  těch  věcech  více 
zkušeným,  aby  posoudili.  A  však  i  já  sám 
nyní  při  opětném  čtení  přicházím  ještě  zase 
na  jiné  míst  některých  výklady,  ježto  se 
mi  vhodnější  býti  vidí,  než  které  jsem  byl 
prvé  přijal.     Tak  u  verši   1914  místo  slova 


XVHI 

„lehkosti"  páry,  místnější  bude  slovo  „vlh- 
kosti" vody;  u  v.  2452  místo  „stieni"  stínu, 
snad  lépe  se  hodí  „stění"  stěn  neb  komnat 
Mnohdy  krátě  zajisté  u  věcech  takových  jen 
okamžitý  případ  šťastnou  náhodou  v  pravé 
uhodí.  V  pochybnosti  zůstává  u  v.  1272 
slovo  „dywne."  Rým  i  smysl  ktomu  vede, 
že  má  tuto  býti  „děvnie",  děví  neb  dívčí 
t.  učení:  a  však  adj.  forma  „ní"  místo  „í" 
při  životných  v  jazyku  písemném  nepřichází, 
ačkoli  prostá  mluva  nezamítá  formy  „rybní," 
„kravní"  (kravník),  podlé  „rybí,  kraví."  A 
poněvadž  v  textu  původním  formy  :  Kateřina 
a  Kateřina,  již  a  jenž  (1  pl.  mase),  juž  a  již,  ot 
a  od,  o  a  uo  promíšeně  přicházejí,  přijal  jsem 
v  těchto  nepatrnějších  a  neustále  se  opakujících 
věcech  všude  jen  formu  starší;  v  jiných  pak 
důležitějších  a  ne  tak  zhusta  se  vyskýtajících 
případech,  jako  ve  slovech:  lud  a  lid,  lút, 
Ijút  a  lítý,  čsný  a  cný  a  p.,  řídil  jsem  se 
tím,  jakož  v  rukopisu  psáno.  Za  zbytky 
prvotního  psáni  spůsobu,  ježto  pozdějšímu 
Gffa  %M*  přepisovači  pod  rukou  proklouzly,  pokládati 
rjr  „a?  sluší  slova:  „scolny  (99),  eralowa  (446),  era- 
^^  y  fieho  (480),  Caterina  (529),  firaay  (3241), 
fcowMt-ť  scowan  (2045),  ohleesye  (2143),"  a  j.;  potom 
vtyf  skráceniny:  „chtiel"  chce-F,  chce-H  (818), 
„czygy"  či-j',  či  jest  (1474),  „na  nen,"  na 
onen  (3382),  ,.mimoenz,"  mimoňž,  mimo 
něnž   (1230)   a  j.;  pak   infinitivy:  „  smutici 


XIX 

359),  mlczeczi  (572),  zrzeczy  (785),  chtieczy 
844),  netuzyczi  (1101)"  a  m.  j.  Tyto  skrá- 
eniny  a  hlavně  infinitivy  na  „ci",  připo- 
mínají znamenitě  zvláštnosti  zlomku  Bu- 
[ějovického  básně  o  Alexandrovi,  s  kte- 
oužto  básní  legenda  o  sv.  Kateřině  i  krom 
ího  nejen  ve  spůsobech  mluvy  a  verše,  ale 
v  užívání  reflexi  k  Času  básníkovu  5)  tak 
elmi  se  shoduje,  že  po  bedlivém  srovnáni 
šchto  dvou  básní  velmi  nepodobné  se  býti 
idí,  aby  ode  dvou  rozličných  skladatelů 
aěly  pocházeti. 

Samo  sebou  se  rozumí,  že  po  napravení 
adřečených  hrubých  vad  text  rukopisu 
tokholmského  v  ostatním,  pokud  se  dotýče 
ov  a  forem  jazykových,  bez  proměny  zů- 
tati  musil.  Poněvadž  ale  přepisovatel  po- 
lej ší,  ke  správnosti  verse  nehledě,  všeliké 
rvotní  skráceniny,  až  na  nepatrné  jich 
edy,  zrušil,  vyplniv  co  vynecháno,  a  slova 
ěkterá  i  mnohé  formy  gramatické  za  času 
sho  již  zastaralé,  jinými  běžnějšími  a  však 
elšími  formami  vyměnil :  i  musilo  proto 
moho  veršů  z  pravidelné  míry  své  o  stopu 
íb  i  o  dvě  vykročiti  —  právě   tak,  jakož 


'•)  Takové  reflexí  ve  zlomku  Budějovickém  Alexan- 
dra dvě  se  nalézají  (Výbor  z  lit.  čes.  I,  str.  166 
ř.  7—25,  a  str.  167  ř.  19-23),  obě  taktéž  nej- 
podobněji na  krále  Václava  II.  směřujíce. 


XX 


i  zlomek  Svato- Vítský  Alexandra,  co  přepis 
pozdější,  z  ty  týchž  příčin  některé  verse  nad 
míru  svou  prodlužuje.  Takových  veršů  ne- 
pravidelných v  textu  zredigovaném  legendy 
o  sv.  Kateřině  jest  téměř  ke  stu,  a  dají  se 
asi  následujícími  spůsoby  v  pravidelné  verše 
změniti : 

í.    Odvrhnouc  hlásku  e: 
a")  ve  spojce  e%  z=.  ~l$  1598 ; 

b)  v  náměstce  jeho    =±  fho  429,  467,  513, 

515,  564,  937,  997,  1812,  1852,  a  jemu 
z=fmu  520.  3517; 

c)  ve   slovese    hlese    •=.    bies'  74,   401,   535, 

713,  887,  1003,  2361,  2471,  2517,  2591, 
2655.  V  některých  těchto  veršů,  totiž: 
74,  2361,  2591,  místo  polouminulého 
bieše  také  forma  minulého  Času  bé  dobře 
státi  může. 

d)  nápodobně  i  ve  slovese  bydlése  =  bydléš\ 

83; 

e)  v  záporné  m  příslovci  ne  =  rí  ve  složení 

netoliko  po  pravidlu  před  samohláskou: 
ríumejiese  1393,  ríumálena  2904,  ríumie- 
rajícieho  3010,  ale  i  před  souhláskou: 
rí  vinila  371,  rí  tužiti  1101,  ríčasnú  2323; 

f)  na   konci   v  změkčení    (ě)    před  spojkou 

i:  nadř  i  511 ,  miV  i  2292  (srov.  níže 2,  c) ; 

g)  sem  zahrnuji  i  skráceniny :  paďsat  1463, 

a   najprv    1545. 

2.  Taktéž  odvrhnouc  hlásku  i: 


XXí 

a)  ve  spojce   li  =    V  297,  805,  818,  1222, 

1371,    1424,    1982,    2479,    3065,  3283; 

b)  v  náměstce  ijeden  (místo  nijeden  t.  žádný) 

=  jeden  1870,  3317; 

c)  na  konci    slova  před  spojkou  i:    klekš'  i 

1014,  k  choť   i  1058,   v  noc    i  1603,  ve 
ď  i  2455,  pojieť  i  3189,  ke  cť  i  3346, 
nemoc   i  3483. 
&)  Zde  stůjž  i  skrácenina:  bohatef    505. 

3.  Odvrhnouc  hlásku  o  na  konci  slova : 
toH  6,  557,  mnoK  974,  métt  1702,  jednoh' 
2572. 

4.  Tolikéž  hlásku  ?/  v  pomocném  slo- 
vese   by    •=.    b'  158,    336. 

5.  Vyvrhnouc  hlásky  eh  ze  spojky  tehdy 
=  í%  801,  1873,  2763,  2987,  3121,  3134, 
3151,  3319. 

6.  Změníc  hlásku  u  na  počátku  slova 
ve  hlásku  v,  jež  takto  s  následující  hláskou 
splyne:  vpřiemú  413,  vkaž  563,  vzre  992, 
1198,  v  Otce  2007,  v  krále  2684,  v  fcofco 
3365  ;  a  tak  i  v  prostředku  ve  složení :  nej- 
vrozenější 3189,   a  ve  jméně  Emanvel  1933. 

7.  Výměnic  formu  slova  za  jinou  kratší 
obyčejně  starší:  místo  slzy,  slzami —  Izy  699, 
Izami  3390;  m.  mučeného  —  mučena  1134 
(a  nebo  snad  v  Kristus  mučený,  sr.  1320); 
m.  bylo  —  be  1959;  m.  přezádiicí  —  pře- 
žďbij  2003;  m.  mistrovstvím  —  mistr stvím 
(dvouslnbičné)  2184;  m.  po  slunečném  západe 


XXII 

—  po  slunce  západě  3221.  Taktéž  slovo 
řečechu,  ježto  jsem  sice  pravidelně  skracoval 
ve  řčechu,  tuším  příhodněji  bude  nahrazeno 
starým  řechu. 

8.  Výměnic  slovo  slovem  kratším  :  místo 
ale  —  leč  81 ;  m.   vzvolichu  —  vzdechu  146; 
m.  Královno  —  Panie  258;   m,   vece    —  die 
894,  řkúc  1188}    m.  vecechu  —  řechu  1433 
m.  Hospodine    —  Bože  3388. 

9.  Vyvrhnouc   z  verše   slovo ,    bez  ně- 
hož dobře  může  smysl  obstáti:  byl  37,  a  78, 
2646,    2984;  jsú    779,   na   800,    mej    1135. 
Verš    3226   snad    takto    právě  zníti    bude : 
„kdežto  za  smrť  život  vrátie." 

Konečně  také  sluší  znamenati,  že  polou- 
hlásky  l,  n,  r  v  jistých  slovech  nečiní  žádné 
slabiky  a  tudíž  u  verši  také  žádné  stopy, 
totiž : 

l  ve  slovech :  mohl,  nemohl,  mysl,  mysl- 
tež,  úmysl,  smysl,  smyslný,  rozmysl,  spra- 
vedlný,  bytedlný,  jablko,  pltí,  řekl,  nesl, 
otvedl,  vznikl,  oslnuvše; 

n  ve   slovech:    piesň,    piesňce,   přiezň; 

r  ve  slovech:  Cyprský,  krve,  krvi, 
krví,  třmi,  mistr,  mistrský,  mistrstvím,  mu- 
drcóv,  chytrcóv,  povětrný,  pokrstí,  krsčen. 
Ano  i  slovo  „čtyři"  2763,  2894,  2905,  2912 
za  jednoslabičné  se  pokládá. 

Text  redigovaný  spůsobil  jsem,  poně- 
vadž   rukopisu   Stokholmského  již   v  Praze 


XXIII 

nebylo,  na  základě  páně  Pečírkova  diplo- 
matického přepisu ;  kterýžto  přepis  také 
v  jistém  počtu  exemplářů  pod  jeho  vlastním 
dohledem  podlé  textu  zredigovaného  vy- 
tištěn jest.  Když  pak  již  obojího  textu,  jak 
diplomatického  tak  i  zredigovaného ,  tisk 
téměř  byl  dokonán ,  přišel  mi  z  morav- 
ského archivu  zemského  v  Brně  druhý  pře- 
pis diplomatický  téhož  rukopisu  Stokholm- 
ského,  již  léta  1853  z  rozkazu  veleslavného 
výboru  zemského  učiněný,  kterýž  mi  slavná 
direkcí  archivu  ku  porovnání  dobrotivě  pro- 
půjčila, a  však  pro  jistou  překážku  prvé 
odeslati  nemohla.  Při  bedlivém  srovnání 
shledalo  se,  že  se  ty  dva  přepisy  v  nemno- 
hých a  nepodstatných  toliko  věcech  od  sebe 
liší,  jimiž  text  upravený  v  ničemž  se  nemění. 
Co  se  pak  dotýče  rukopisu  Stokholm- 
ského ,  z  něhož  oba  ty  přepisy  pocházej  íT 
psán  jest  na  papíře  v  malé  osmerce  a  za- 
vázán v  dřevěných  kozí  černohnědou  po- 
tažených dešťkách.  Vnitř  na  první  dešfce 
přilepen  jest  znak  Rožmberský  s  vytiště- 
ným nápisem :  Ex  bibliotheca  illustrissimi 
Principis  Domini  dom.  Petři  Vok  Ursini 
Domini  domus  a  Rosenberg,  ultimi  et  se- 
nioris  et  e  primatibus  Bohemorum  celsissimi 
et  antiquiss.  Anno  Christi  MDCIX.  Týž 
Petr  Vok  z  Rožmberka  zemřel  na  zámku 
svém  Třeboni    v  73   roce    věku  svého,  dne 


XXIV 

6  listopadu  1611 ,  a  pohřben  jest  v  klá- 
šteře Vyšebrodském  dne  30  ledna  1612  . 
jeho  však  bibliotéka  s  mnohými  vzácnými 
rukopisy  zůstala  v  Praze  na  Hradčanech  až 
do  léta  1648,  kteréhož  od  Švédův  odve- 
zena jest. 

Dáno  v  Praze  na  den  sv.  Kateřiny  1859. 


Karel  Jaromír  Erben. 


Život 
svaté   Kateřiny. 


dyz  zadawnych  czaffuow  wh^ 
rzyefye/  geden  Czyesarz  po=: 
han  byefe  /  Ten  wladnyefe 
Iwfemy  kraly/   Czoz  gych  by- 
lo blyz  ywzdaly  /  Wfeho  lydu  poha 
nCkeho  /  Maxencms  gmye  toho  zle 
ho/  Bylo  tak  nam  pyfmo  prawy/ 
Greho  hnyewny  krutý  nrawy/   Byly 
fye  pronefly  tady/  ez  geho  gmye  w- 
horzy  wfady  /  Kazdy  yako  hory  woz^ 
byefe  pohan ftwo  vhrozyl  /  yakz  ffye 
trzyeQy  geho  zrakem  /  yako  kurzy  e 
^*      przedlunakem/  Myefto  boha  gyey 

gmyegyechu  /  Gyeho    modlám  fye  k^ 
lanyechu/  Aczoz  kázal  to  fye  ftalo  fk] 
wnye  mnoho  nebo  málo/  Pod  tyem 
Czyefarzemwhrdofty/  geden  král  v 
-rv    bohatofty/  Sedyefe  wgednom   Oftow 
ie  /  Wczyprfkey  zemý  wdobrem  flow 
ie/'  Dyeehu  gemu  kostus  gmene/  to 
^n    gmye  drzal  takým  kmene/   Ez  gednc 
miefto  obake/  Nikozyawczyprzie/ 


fidyž  za  dávných  ěasóv  v  Hřieše 

jeden  ciesař  pohan  bieše, 

ten  vládnieše  všemi  králi, 

což  jich  bylo  blíž  i  vz-dáli 

všeho  lidu  pohanského; 

Maxencius  jme  toho  zlého 

bylo,  tak  nám  písmo  praví. 

Jeho  hněvní,  krutí  nravi 

byli  sě  pronesli  tady, 
10      ež  jeho  jme  v  hoři  všady 

každý  jako  hory  vozil; 

:  bieše  pohanstvo  uhrozil: 

takž  sě  třiesli  jeho  zrakem, 

jako  kuřě^před  luňákem. 

Miesto  Boha  jej  jmějiechu, 

jeho  modlám  sě  klaniechu, 

a  což  kázal,  to  sě  stalo 

skrovně,  mnoho  nebo  málo. 
Pod  tiem  ciesařem  v  hrdosti 
20     jeden  král  u  bohatosti 

sedieŠe  v  jednom  ostrově 

v  Cyprskej  zemi,  v  dobrém  slově ; 

diechu  jemu  Kostus  jménem. 

To  jme  držal  takým  kmenem, 

ež  jedno  město   obaké, 

Nikozia,  v  Cypřě  také 


=™ 


—  4  — 

2  také/  Slulo  iakz  ygefcze  flowe/  ttijk 
dez  gye  morze  oplowe/  Pronyez  koft 
us  byl  nazwany/   byefe  moczny  gme 
nowany/  Nade w  fy e  pohan  fke  krále  / 
kralowafye  wgemenney  chwale  /  We 

J      czfty   wrozkoffy  ijwzbozy/    ffwu  kralow 
u  iakzto  fruozy/  Mile  bidle  fe  wdoftatie 
fprawnye  Cwobodnye  bohatie/  Byl  m— 
udři  fczedry  radný  ktomu/  Wyerny  fe^ 
mu  yonomu/  Branný  wneprzatelCke 

^n    przietie  /  nawfie  ftrany  wewfem  fw 
ietie/  Geho  chwala  Clula  fporze  tak 
ze  cieCarz  nafwem  dworze/  Nemiel 
krále  radný eiíleho/  any  kíluzbie  f 
naznyeyíieho  /  Czoz  mu  kázal  wedne 
wnoczy/  dotad   az  newyerny  foczi/   ya 

<m    koz  idnef  lydem  fkodye/   krzyw/e  fepti 
kuchom  plody e/  krzywie  hofpod  na 

<™    wydiecze/  dobrým  wfluzbye  zawidie 
cze/  Gyz  wfie  nafwu  myfu  táhnu/ 
Wonu  Clozenu  lez  fahnu/  Tu  yazike 

<vy%   obrazegy/  Wyernym  wfluzbie  prze 

3  kazegy/  Takez  tito  foczi  biechu/  gefto 
gemu  zawidiechu/   weczti  gechu  fye  to 
czyti/  chcziecz  gey  krzywie  offoczyti/ 
yakz  yz  dyechu  arzkucz  tako  /  cziefarzi 
wiezto  ze  iako/  Ni  zywi  widiff  przyffo^ 
bie/  takt  fie  koftis  wteito  dobie/  Sm 


—  5  — 

slulo,  jakž  i  ješče  slově, 
tu  kdež  je  moře  opiové, 
pro  něž  Kostus  byl  nazvaný. 

30      Bieše  mocný  jmenovaný 
nade  vše  pohanské  krále; 
kralóváše  v  jemnej  chvále, 
ve  čsti,  v  rozkoši  i  v  zboží  ; 
s  svú  královu  jakžto  s  roží 
mile  bydléše  v  dostatě, 
správně,  svobodně,  bohatě; 
byl  múdrý,  ščedrý,  radný,  k  tomu 
věrný  siemu  i  onomu, 
branný  v  nepřátelské  přietě ; 

40      na  vše  strany  ve  všem  světě 
jeho  chvála  slula  spoře, 
tak  že  ciesař  na  svém  dvoře 
neměl  krále  radnějšieho, 
ani  k  službě  snažnějšieho, 
což  mu  kázal  ve  dne  v  noci, 
dotad,  až  nevěrní  soci  — 
jakož  i  dnes  lidem  škodie, 
křivé  Septy  k  uchóm  plodie, 
křivě  hospod  návidiece, 

50      dobrým  v  službě   závidiece, 
již  vše  na  svú  mísu  táhnu, 
v  onu  složenu  lež  sáhnu,    • 
tu  jazykem  obrážejí, 
věrným  v  službě  překážejí  : 
takéž  tito  soci  biechu, 
jižto  jemu  závidiechu; 
ve  cti  jechu  sě  točiti, 
chtiec  jej  křivě  osočiti, 
jakž  i  zděchu,  a  řkúc  tako: 

60      „Ciesaři!  věz  to,  že  jako 
ny  živy  vidíš  při  sobě, 
takť  sě  Kostus  v  tejto   době 


—  6  — 

luwil  ftwimy  neprzately/  ageft  gich 
-m  przifeznyk  czely/  Racz  nam  negmieti 
zachlubu/-fmluwilt  fye  natwu  zahu 
bu/  Proto  fye  wiftrziehai  ztoho/  czie- 
farz  maxencz  gim  toho/  Podiekowa 
nerzka  tomu/   niczfe  ale  gemu  zdomu/ 
kaza  yzfwei  zemie  gyeti/  koftis  nem 
iegyeffe  dieti/    wiece  nez  dczferu  gie 
dynu/  tu  biefe  nazwal  katerzynu/ 
Stu  wkoraby  wfedfe  wítachu  /  do  alle 
xandrzie  fe  brachu  /  yfedu  natom  g 
iftem  hradu/  akak  byl  cziefarz  whny 
ewnei  wadie/  wfak  fie  fmudrzeifie 
my  tázal/  zzemie  gemu  gieti  kázal/ 
Ale  kralowftwo  zemie  hradi/  král  Co 
ftis  bezewfiey  wadi  /   gmiel  ybidlefe 
4    iak  fam  chtieffe/  neb  cziefarz  nedowie 
rzieffe/  Tomu  czoz  nan  profoczeno  bi 
lo  ykrziwie  porzczeno/  Proto  nan  gj- 
nym  lit  nebil/   nez  tiem  ez  ho  geft  zd 
wora  zbil/   Wallexandrzi  wtom  mieft 
ie/  Co  ftis  fwu  kralowu  weczti  /  Bidlil 
yffwu  dczeru  mylu/  tu  milowafie  fwu 
Z       fylu/  yakzto  fpwem  bylo  zczyna/  Nebpu 
bieffe  dczy  gedina/Proto  czafto  radofczemy 
wzgy  fkrzyl  az  yu  mylofczemy/  Dal  wucze 
nye  vwyfoke/  mnohé  myftrowftwie  dy=r 


smluvil  s  tvými  nepřately 
a  jesť  jich  přísežník  celý. 
Rač  nám  nejmieti  za  chlúbu, 
smluvilť  sě  na  tvú  záhubu ; 
proto  sě  vystřiehaj  toho." 

Ciesař  Maxencí  jim  z  toho 
poděkova,  neřka  tomu 

70      niče;  ale  jemu  z  domu 
káza  i  z  svěj  země  jeti. 
Kostus  nejmějieše  dětí 
viece,  než  dceru  jedinú, 
tu  bieše  nazval  Kateřinu. 
S  tú  v  koráby  vsedše,  vstachu, 
do  Alexandře  sě  bráchu, 
i  sedů  v  tom  jistém  hradě. 
A  kak  byl  ciesař  v  hněvnej  vadě, 
vsak  sě  s  múdřejšími  tázal, 

80      z  země  jemu  jeti  kázal ; 
ale  královstvo,  země,  hrady 
král  Kostus  beze  vsej  vady 
jměl,  i  bydléše  jak  sám  chtieše; 
neb  ciesař  nedověřieše 
tomu,  což  naň  prosočeno 
bylo  i  křivě  pořčeno; 
proto  naň  jiným  lít  nebyl, 
než  tiem,  ež  ho  jest  z  dvora  zbyl. 
V  Alexandři  v  tom  úměstí 

90      Kostus  s  svú  královu  ve  cti 
bydlil,  i  s  svú  dceru  milú  ; 
tu  milováše  všú  silu, 
jakžto  s  právem  bylo  z  Čina, 
neb  mu  biese  dci  jediná. 
Proto  často  radosčemi 
vzjiskřil,  až  ju  miloščemi 
dal  v  učenie  u  vysoké. 
Mnohé  mistrovstvie  divoké, 


-*"% 


-~  8  — 

woke/  Czoz  naywiffi  fcolny  znachu/  to 
tey  panye  wykladachu  /  Omudroftiech  y 
^^  T  ofmyffle/  bylém  ylnebilem  czyfle/  Opo 
ffobie  kazdey  wieczy/  yakz  kto  naywis 
mohl  dofyeti/  wfelykakim  podobenftw 
ym/  to  ta  panna  rozfafenftwym/  wkrat 
kych  letech  wfe  vmyela/  byefe  wucze 
ny  profpyela/  nadewfe  vezené  zaky/  czoz 
í-í/     gych  byeffe  pod  oblaky/  ymiftrowftwy 

wewfelikem/  potom  wezaffy  wnewely 
^      kemkoftus  gegie  otecz  fnyde/  ato  král  o 
<L       wftwo  przygide/   Wfiejknye  vmoezney 
5    pomeze/  ta  myla  panna  zaduezie />  yakz 
ílycham  prziftarfíech  kmetech^  byla 
Wuoffmynafte  letech/  Atak  přzewely- 
kekraffy/  yakz  nawfem  fwietie  ty  ezaf 
(fy I  Nikdie  gyey  nebyla  rownye  /  kto  » 
mu  gegie  matka  wdownye/  Czynyefe 
naíilnye  waznye/  ez  gyey  wzdy  ftrze^ 
ziefe  fnaznye/  ywediefe  kezerney   lepo- 
tie/  giez  przyffwem  czyftem  zywotie/ 
Gmiela  fftokrat  wiecze  fáma/  nez  gie^ 
gie  materzy  známa/  Bila  wrozkofney 
cziftotie/  mnohý  bohati  král  wnotie/ 
Rzekla  blaze  bude  gemu  /  komuž  fie  do^ 
ftane  ezemu/  Tomu  bude  wieczfie  rado 
l       ft/  ale  biejfe  gegie  zadoft/  Ginak  ne^r 


—  9  — 

což  naj  vyšší  školní  znáchu,  . 
100    to  tej  panně  vykládacím : 

o  múdrostěch  i  o  smysle, 

bylém  i  nebylém  čísle, 

o  pósobě  každej  věci, 

jakž  kto  naj  výš  mohl  dosieci 

všelikakým  podobenstvím, 

to  ta  panna  rozšafenstvím 

v  krátkých  letech  vše  uměla; 

biese  v  učení  prospěla 

nade  vše  učené  žáky, 
HO    což  jich  bieše  pod  oblaky, 

u  mistrovství  ve  všelikém. 
Potom  v  čase  v  nevelikém 

Kostus,  jejie  otec,  snide, 

a  to  královstvo  přijide 

vše  k  nie  u  mocnej    poruče. 

Ta  milá  panna  žádúcie, 

jakž  slýchám  pří   starších  kmetech, 

byla  v  osminásti.  letech, 

a  tak  převeliké  krásy, 
120   jakž  na  všem  světě  ty   časy 

nikdie  jej  nebyla  rovně-, 

k  tomu  jejie  matka  v  do  vně 

činieše  násilně  vážně, 

ež  jej  vždy  střežieše  snažně 

i  vedieše  k  cnej  lepotě, 

jiež  při  svém  čistém  životě 

jměla  stokrát  viece  sama, 

než  jejie  mateři  známa 

byla  v  rozkošnej  čistotě. 
130    „Mnohý  bohatý  král  o  tě!" 

řekla,  „blaze  bude  jemu; 

komuž  se  dostane  čemu, 

tomu  bude  věčšie  radost." 

Ale  bieše  jejie  žádosť 


—  10  — 

zly  ony  mnyechu/  moczni  kraly  gye  inu 
biechu  /  Nato  niczfe  netbagieCe  /  neb 
wfwem  rozumie  znagiefe/  Ze  zle  po 
roben  ftwie  zyti/  ynerody  zamuz  giti  / 
Pflech etnu  cznu  myffl  protu/  fluby 
panen  f  ku  cziftotu/  Dle  mudrofty  y- 
6    vezeme/  ne  Cti  dofweho  fkonezenie/  Wto 
^       ezaffu  fie  fta  obnowa/  wz(ngjl  wzwor 
u     lychu  fyna  maxenezowa/  Cziefarzem 
proti   diedyni/   neb  mu  biefe  fyn  gedy 
ny/  Tyem  ho  wiecz  milowaíie/  wzdy 
nato  vfilowaíie/  Chtie  giey  ozeniti- 
mladnie/   yrozefla  po  Cli  rzadne/  wer 
C     wfe  kragie  nawfe  ttrani/  dowfeeh  ze 
^     my  vpohani/   wewfeczky  wlafti  dow^ 
fech  dal/   bi  který  Cziefarz  nebo  král/ 
^éúMfkiriiú  dezer  krafnu  zplodu  fweho/  gez 
bi  doftoyna  fina  geho  /  Bila  abi  mu 
gi  daly  /  tak  fie  wfady  pilnie  ptaly  / 
Rownie  gemu  neznagicze  /  z  tiech  po 
fluow  gedny  ptagieze/  Wallexandrzy 
íie  ftawichu/  a  tiem  miefczanom  wfp 
rawichu/  Czeho  ptagi  ktoz  gie  zené/ 
jo      Tehdi  ty  gyfti  miefczene/   Gechu  fie  p 
witi  otom/   arzkucz  zgezdiecz  wefwiet 
potom/  hoři  wodi  ynamorzy/  panny 
tak  czerweney  zorzy/  ybielofti  tak  we 


—  11  — 

jinak,  nežli  oni   mniechu. 

Mocní  králi  jie  snúbiechu  : 

nato  niče  netbajieše, 

neb  v  svém  rozume  znajieše, 

že  zle  porobenstvě  žíti, 

i  nerodi  za  muž  jíti; 

pro  šlechetnú  cnú  mysl  pro  tu 

slubi  panenskú  čistotu 

dle  múdrosti  i  učenie 

nésti  do  svého  skonČenie. 

V  tom  času  sě  sta  obnova: 
vzvolichu  syna  Maxencova 
ciesařem  pro  ty  dědiny  ; 
neb  mu  biese  syn  jediný. 
Tiem  ho  viece  milováše, 
vždy  na  to  usilováše, 
chtě  jej  oženiti  mládne. 
I  rozešla  posly  řádně 
ve  vše  kraje,  na  vše  strany, 
do  všech  zemí  u  pohany, 
ve  všecky  vlasti,  do  všech  dál, 
by  který  ciesař,  nebo  král 
jměl  dceř  krásnu  z  plodu  svého, 
jež  by  dó  stoj  na  syna  jeho 
byla,  aby  mu  ji  dali. 
Tak  se  všady  pilně  ptali, 
rovné  jemu  neznajíce. 
Z  těch  poslóv  jedni,  ptajíce, 
v  Alexandři  sě  stavichu, 
a  těm  měščanóm  vzpravichu, 
čeho  ptají,  ktož  je  žene. 
Tehdy  ti  jistí  měščené 
jechu  sě  praviti  o  tom, 
a  řkúc:  „Zjezdiec  ves  svět  po   tom, 
hory,  vody  i  na  moři : 
panny  tak  červenej  zoři, 


J 


0/ 


—  12  — 

7    lyke/  rozkofnei  krafy  wfelike  /    Wynik 
die  neuhledate/   ani  gyz  pieknieifye  g= 
1 1        mate/  Nez  geft  katerzina  íkjowna/ 
nafie  flechetna  kralowna/  Naucze 
ni  vmudrofty/  Wlepotie  ywflechet 
nofti/  Rownie  giey  nikte  newydal/ 
tiem  pofflom  yako  by  przydal/  Wfie 
vtiechi  yweffele/  nicz  nepomefkawfe 
déle/  Tyech   miefczanuow  potazachu/- 
ty  gim  náhrad  vkazachu/  Tamz  ygdu 
podle  rady/  Panny  cziefarzi  wohle^ 
dy/  Ale  gynemu  nykomu/  kdiz  bichu 
wkralo^ie  wdworu/  Strzetnu  íye 
fgiegie  materzy  /  ana  gde  ftu  žád- 
nu dczerzy/  Giez  tak  wdrahey  krafi 
|j2  ktwiefe/  tiemto  po  f lom  fye  to  zdie-j 

fe/  zaweliky  diw  nad  dywi/  rzecze^ 
chu  kfobie  nikte  ziwy  /  Nam  czoz  o* 
tei  krafie  diemy/  oniez  obak  nepo^ 
wiemi/  yakz  geft  prziřnie  neuwie^ 
rzi/  taynie  rzeczechu  kjgegie  mate- 
8    rzi/  Abi  gich  wtom  pofluchala  atei 
panny  nedawala/  yzaduciemu  zi 
wemu/  ez  gy  rodu  Cziefarzíkemu/ 
Chtie  zazenu  víhubiti/  to  gim  kralosr 
wa  Qibiti  /  Muffi    otpufczenie  wzechu/ 
X     kciefarzowi  fie  wzpodgiechu  /  a  pwie 


—  13  — 

i  bělosti  tak  veliké, 
rozkošnej  krásy  všeliké, 
vy  nikdie  neuhlédáte, 
ani  již  pěknějšie  jmáte, 
než  jesť  Kateřina  skrovná, 
naše  šlechetná  královna; 
na  učení,  u  múdrosti, 
v  lepotě  i  šlechetnosti 
rovně  jej  nikte  nevídal." 

180        Těm  poslómjako  by  přidal 
všem  útěchy  i  veselé: 
nic  nepomeškavše  déle, 
těch  měšcanóv  potázachu; 
ti  jim  na  hrad  ukázachu. 
Tamž  i  jdú  ptat   podlé  rady 
panny  ciesaři  v  ohlady, 
ale  jinému  nikomu. 
Když  biechu  v  králově  domu, 
střetnu  sě  s  jejie  mateří, 

190    ana  jde  s  tu  Žádnu  dceří, 

jež  tak  v  drahej  kráse  ktvieše. 
Těmto  poslóm  sě  to  zdiese 
za  veliký  div  nad  divy; 
řčechu  k  sobě  :   ,, Nikte  živý 
-     nám,  což  o  tej  kráse  diemy; 
o  niež  obak  nepoviemy, 
jakž  jest  přísně,  neuvěří!" 
Tajně  řechu  k  jej  mateři, 
aby  jich  v  tom  poslúchala, 

200    a  tej  panny  nedávala 
ižádúciemu  živému : 
ež  ji  rodu  ciesařskému 
chtie  za  ženu  usnúbiti. 
To  jim  králová  slíbiti 
musi.     OtpuŠčenie  vzechu, 
k  ciesařovi  sě  vzpodjechu, 


—  14  — 

cze  ti  nowyny/  Cziefarz  inhed  wti  ho- 
y   diny/  Sezwa  wfeczky  naimudrzeifie  / 
radcze  yzewfech  nayvczenieyfie  /  ypo- 
Cla  gie  natu  czeftu/  kalexandrzi  ktomu 
mieftu/  Vczinichu  potazanie/  cziefa- 
rzowo  rozkazanie/  Giedu  tam  fwe^ 
liku  pichu/  akdyz  walexandrzi  bichu/ 
Gydu  náhrad  przedkralowu/  zdawa- 
gicz  giey  ehwalu  nowu  /  Podle  nyei  ge^? 
gie  dczy  ftafie/   Zdafe  fíe  gim  bi  nycz 
kraffie  /  Nawfem  Cwietie  nefwitalo^ 
/any  wkwietu  prokwitalo  /  Nez  ta  pa 
na  ftaQe  wflufe/  ktomu  bieCe   wtake 
rufie/  yakz  geho  bohatie  myeny  /  ny 
kte  newiedieCe  czeny/  Takž  wtei  chwy 
9    ly  iakz  tu  ftachu/  déle  niez  nepomef 
J     kachu/  Geden  radcze  zjnich  wiffoky/ 
Odfed  Ckralowu  wze  roky/  Tomu  gy^ 
ftie  kdy  przigeti/  atu  panu  domuow 
wzieti/  Sweliku  czti   owfem  Clawnie  / 
Tak  yakz  by  flufalo  fprawnie/  Dczferz 
moczneho  krále  wefti/  Zacieffarze  gi 
nelti/  Z  toho  kralewa  gim  nela/  ale  bi 
nafilnie  weffela/   Grfuczi  tomu  welmi 
rada/  Wtom  czaffe  ta  panna  mlada/  Oto 
niczfe  newiedieCe/  kralowa  tiem  po=^ 


-  15  — 

a  praviece  ty  noviny. 

Ciesař  inhed  v  ty  hodiny 

sezva  všecky  najmúdřejšie 
210    rádce,  i  najucenějŠie, 

i  posla  je  na  tu  cestu 

k  Alexandři  k  tomu  městu. 

Učinichu  potázánie, 

z  ciesařova  rozkázánie 

jedů  tam  s  velikú  pýchu. 

A  když  v  Alexandři  bíchu, 

jidú  na  hrad  před  královu, 

zdávajíc  jej  chválu  novů. 

Podlé  něj  jejie  dci  stáše  : 
220    zdáše  sě  jim,  by  nic  kráse 

na  všem  světě  nesvítalo, 

ani  v  květu  prokvítalo, 

než  ta  panna  stáše  v  sluše  ; 

k  t^mu  bieše  v  takém  ruse, 

jakž  jeho  bohaté  měny 

nikte  nevědieše  ceny. 

Takž  v  tej  chvíli,  jakž  tu  stáchu, 

déle  nic  nepomeŠkáchu, 

jeden  rádce  z  nich  vysoký 
230    odšed,  s  královu  vze  roky 

tomu,  jistě  kdy  přijeti 

a  tu  pannu  domov  vzieti 

s  velikú  ctí,  ovšem  slavně, 

tak  jakž  by  slušalo  správně 

dceř  mocného  krále  vésti, 

a  za  ciesaře  ji  nésti. 

Z  toho  krále vá  jim  nela, 

ale  by  silně  veselá, 

jsúci  tomu  velmi  ráda. 
240        V  tom  čase  ta  panna  mladá 

o  tom  nice  nevědieše. 

Králová  tiem  poče  spieše 


—  16  — 

2        cze  fpiefye/ kjfwadbie  fte  prziprawojr 
wati/  chcziecz  fwu  milu  dczferz  wydati/ 
Wflawnei  drazy  fludfkim  fluchem/ 
ztrawu  ybohatim  ruchem/    yakz    dofta^v 
ti  mohla  /  ZCnadna  katerzina  ta  prze- 
zadna/  Pocze  tomu  Cie  dywiti/  yto 
íie  gie  protiwiti/  Ze  tak  mnoho  zbo~ 
zie  wzklada/  arzkucz  czo  ma  matka 
zadá/  Czoly  gegy  vmifl  mieny/  ze- 
Ý    Okraffugie  fwe  fyeni/  která  chcze  bity 
10    okaza  gedney  Cwey  panny  otaza/  Ta 
giey  inhed  da  wiedieti/  rzkucz  kralo^r 
wno  chczit  powiedieti/  Tobie  biti  [=- 
my  f Clem  nowim  /  zafinem  zacziefCa^ 
rzowim/  Nahodit    Cie  chiftagi  nati/ 
Katherina  dokomnati/  Gide  fwe  wniz 
Cie  vtieze/  ta  nowina  gy  mutiefe/ 
Sedfi  wecze  ktobie  fáma/  Wfak  my^ 
ta  wfie  mudroft  známa/  Giz  naiwifCi 
miftrzy  znagi/   atak  mie  zakrafnu  ma^ 
gi/  Wficzkni  lide  prziffwey  ziede/  ze 
wewfem  zenfkem  porziedie/  Nechie 
by  kde  taká  byla/  aktomu  fem  bez  omy 
la/  Tak  wiCocze  vrozena/  ytak  wzbozy 
rozplozena/  yakz  toho  newiedie  cziffla/ 
4f  Nadto  wfak  mam  mnoho  fmyffla/  Vmu- 
drofti  ywuczeny/  procz  bich  ya  wtom  po-- 


—  17  — 

k  svatbě  sě  připravovati, 

chtiec  svú  milú  dceř  vyndati 

v  slavnej    dráži,  s  ludským  sluchem , 

stravu  i  bohatým  ruchem, 

jakž  dostati  mohla  z  snadná. 

Kateřina,  ta  přežádná, 

poče  tomu  se  diviti, 

i  to  sě  jie  protiviti, 

že  tak  mnoho  zbožie  vzkládá, 

a  řkúc:  „Co  má  matka  žádá? 

co-li  jejie  úmysl  miení, 

že  okrašuje  své  sieni? 

která  chce  býti  okaza  ?" 

Jednej  svěj  panny  otáza ; 

ta  jej  inhed  da  věděti, 

řkúc  :  „Královno,  chciť  povědieti : 

tobě  býti  smyslem  novým 

za  synem  za  ciesařovým; 

na  hodyť  sě  chystaj  na  ty." 

Kateřina  do  komnaty 

jide  své,  v  niž  sě  utieže. 

Ta  novina  ji  mútiese; 

sedŠi,  vece  k  sobě  sama  : 

„Však  mi  ta  vše  múdrosf  známa, 

již  najvyšší  mistři  znají  ; 

a  tak  mě  za  krásnu  mají 

všickni  lidé  při  svěj  žiedě, 

že  ve  všem  ženském  pořiedě 

nechtie,  by  kde  taká  byla  ; 

a  k  tomu  sem  bez  omyla 

tak  vysoce  urozena, 

i  tak  v  zboží  rozplozena, 

jakž  toho  nevědě  čísla; 

nad  to  však  mám  mnoho  smysla 

u  múdrosti  i  v  učení : 

proč  bych  já  v  tom  poručení 


—  18  — 

mezeny/  Bila  mohucz  fíe  otgieti/  Nech^ 
fwei  materzy  przieti  /  Déle  tei  praeze^bez 
ftudu/  czieffarzowu  ya  nebudu/  yzle  bich 
Pmiffla  zagiala/   Bich  toho  zachot  poya~ 
11    la/  Grehoz  gffem  nykdy  zdofpiela/  any 
znala  ny  widiela/  kak  geft  wzroftily- 
naziwotie  /  hrbowatly  czi  wlepotie  / 
hradily  gma  czy  zle  .domy  /  flepilygie 
czy  widomy  /  Mrzutily  czyly  twarny  / 
ý     fkupily  gie  czily  darny  /  Crafíhyli  geft 
%    czy  nekrafny  /  nemudrily  czy  wiehla  CGc 
ny/  Chromily  geft  nebo  prawi/  ne^ 
moeznyly  czi  pak  zdrawy/  kakyli  geho 
obiezeg  gieft/  radiegfy  ya  fwu  cziftu  ezeft/ 
Slibugy  nefti  bezewfech  dieky/  Domey 
fmrti  ynawieky/  Neb  mey  mudrofti 
ny  kraCřie/   nykte  zywi  newrownaíie  / 
Tu  rzecz  kfobie  domluwiwfy/    fuftawi 
czenftwe  fie  fmluwiwfi  /  Zawrzewfi 
komnatne  dwerzy/  Wftawfi   gide  kC=r 
wei  materzy/   Afedfy   podle  nyey  zezi- 
la/  ywecze  knyei  matko  milá/  Slyš  mye 
málo  teitochwile/  wizy  zeti  bezeípyle  / 
Mey  fwatby  frdecznye  zadaff/'  weliku 
pezy  nakladaff/  Dluho  tiem  nechtieczy-- 
12  ;dlyti/  yat  zacziefarzowa  gyti/  Syna  ne= 


—  19  — 

byla,  mohúc  se  otjieti  ? 
nechci  svěj  mateři  přieti 
déle  tej  práce  bez  studu, 
ciesařovů  já  nebudu! 
I  zle  bych  smysla  zajala, 
bych  toho  za  choť   pojala, 
jehož  sem  nikdy  z  dospěla 
ani  znala,  ni  viděla, 
kak  jesť  vzrostlý  na  životě  ? 
hrbovat-li  či  v  lepotě  ? 
hrady-li  jmá  ci  zlé  domy? 
slepý-li  je  ci  vidomý  ? 
mrzutý-li  Čili  tvárný? 
skúpý-li  je  Čili  dárný  ? 
krásný-li  jesť  či  nekrásný  ? 
nemúdrý-li  či  věhlasný  ? 
chromý-li  jesť  nebo  pravý  ? 
nemocný-li  či  pak  zdravý? 
kaký-li  jeho  obyčej  jesť: 
raděj Ší  já  svú  čistú  česť 
chci  nésti  beze  všech  dieky 
do  mej  smrti  i  na  věky; 
neb  mej  múdrosti,  ni  kráse 
nikte  živý  nevrovná  sě  !" 

Tu  řeč  k  sobě  domluvivši, 
s  ustavicstvem  sě   smluvivši, 
zavřevsi  komnatné  dveří, 
vstávši,  jide  k  svěj   malteři, 
a  sedši  podlé  něj  z  čila, 
i  vece  k  něj  :  „Matko  milá ! 
slyš  mě  málo  tejto  chvíle : 
vizi,  že  ty  beze  spíle 
mej  svatby  srdečně  žádáš, 
velikú  práci  nakládáš, 
dlúho  tiem  nechtieci  dlíti : 
jáť  za  ciesařova  jíti 


-  20  — 
chczy  to  giftie  wiez/  Protož  fie  toho  y^ 

w    wiftrzez  /   Aby  ho  darmo  nezwala  /   Ny 
naprazno  praczowala/  Tot  pwi  bezp 
romienenye  /  kralowa  wiez  to  powie 
dienye  /  Vzawfi  fie  wecze  pylnye  /  milá 
dffy  procz  tak  milný e/  Mluwis  mlcz  tot 
rázy  tobie  /  ykde  by  ty  mohla  íobie  /  N  a^ 
lézti  lepfieho  muže/  Wfak  mu  wficzky 
kraly  flufie/  agma  welike  pokladi/  po= 
dle  wíi  miefta  yhrady/  ymnohe  firoke  ze 
mye/  neflabich  nelechke  brzemye/  Acz 
bi  Qe  tak  minul  ftebu/  Milá  dffy  wieff 
wie  íirobu/   Ne  Cle  mnoho  let  zde  gfu— 
cze/  awzdi  polep  fenie  zducze/   Agiz  Ci 
ho  doczekala/  razit  by  nykakz  nenechá^ 
la/  By  zan  mýle  rada  ne  Cla/  Gyz  geft 

7  nama  ta  czefť  wznefla/  Ponyz  tiejtwey 
otecz  tužil  /  tent  geft  geho  occzy  fluzyl/ 
Mnoho  let  dczy  wiez  to  czele/  Diewka 
otpowiedie  fmyele/  Arzkucz  matko  dar 

13    mo  mluwis/  anamie  fie  hnyewe    hru 

.V  bis/  Taket  tebe  rzeczy  doydu/  yzazad^ 
něhot  nepoydu/    Muže  nezt  giei  ohle= 

A  dagy/  ato  naniem  znamenagi/  Ze  geft 
wfeho  fwieta  kraffy/  czty  vrozeným 


-  21  — 

syna  nechci,  to  jistě  věz; 
protož  sě  toho  i  vystřez, 
aby  ho  darmo  nezvala, 
ni  na  prázno  pracovala. 
ToC  pravi  bez  proměněnie." 

320    Králová  vzrto  poveděnie 
užasvši  sě,  vece  pilně: 
„O  milá  dci !  proč  tak  mylně 
mluvíš  ?  mlč,  toť  razi  tobě. 
I  kde  by  ty  mohla  sobě 
nalézti  lepši eho  muže? 
však  mu  všickni   králi  slůžie, 
a  jmá  veliké  poklady, 
podlé  vsí  města  i  hrady, 
i  mnohé  Široké  země. 

330    Nesla  bych  nelehké  břémě, 
ac  by  sě  tak  minul  s  tobú! 
Milá  dci!  vieš,  vě  sirobu 
nesle  mnoho  let,  zde  jsúce, 
a  vždy  polepšeme  ždúce: 
a  již  si  ho  dočekala; 
razit,  by  nikakž  nenechala, 
by  zaň  mile  ráda  nesla. 
Již  jesť  náma  ta  česť  vzešla, 
po  níž-tě  tvój  otec  tužil; 

340    tenf  jest  jeho  otci  slúžil 

mnoho  let.  Dci  věz  to  cele!" 

Dievka  otpovědě  směle, 

a  řkúc:  „Matko!  darmo  mluvíš 

a  na  mě  sě  hněvem  hruvíŠ; 

kakéť  tebe  reci  dojdu: 

já  za  žádnéhoť  nepojdu 

muže,  nežť  jej  ohled aji,, 

a  to  na  něm  znamenají, 

že  jesť  všeho  světa  krí 

350    ctí,  urozením  naj  dražší, 


—  22  — 
haidrazfy/  Nadwiffwiet  naibohatiey 
fy  I  nadewfe  mudre  naymudrzeyfi/    A^ 
pakly  to  nebude  tak  /  tehdy  matko  wiez 
zet  nykak/  ya  nykdi  nepoydu  zamuz/ , 
protož  potom  darmo  netuž/  Ny  Qe  kto 
bud  otom  tocze/  Wiecz  ottoho  czaffu  po= 
f&     cze/  kralowa  fmutiti  zato/  akdiz  gie  pe 
tele  nato/  wzmluwicbubi  tu  myQ  wza=* 
la/'  aprzemluwyti  íie  dala/   yfla  zaczie= 
farze  fpiefe/  ana  gym  otpowiediefie/ 
í*\       Tomu  wy  arzkucz  tak  krafnu/  mye  p^ 
wite  ywiehlaffnu/  vmudrofti  roznie 
czenu/  ywuczeny  offwieczenu/  yakz  ta 
key  nykdie  neznáte/  procz  my  pokogie 
nedáte  /  Cbtielatbich  Ge  kwam  new 
ynula/  Waffy  woly    vczynyla/  Podle 
14    kazanye  wfakeho/  optaytez  muže  také- 
ho/ Genzt  by  bil  wtakey  wiehlaffi/  tak 
vezeny  wtakey  kra  fy/  ymudri   iako  ya 
fáma/  zatohot  poydu  bezklama/  Na 
ywiecz  prowafi  vtiechu/  przietele  otpo 
wiediechu/  Rzkucz  vrozenyegfieho/  mu 
ze  bohatiegfieho  /  Nezfti  my  bichom  wie 
l    diely/  ale  bichom  powjediely/   Tak  mu 
dreho  ykrafneho/  neb  wuczeny  wiehla 


—  23  — 

nad  Ves  svět  najbohatější, 

nad  vse  múdré  najmúdřejší ; 

a  pakli  to  nebude  tak, 

tehdy,  matko,  věz,  zeť  nikak 

já  nikdy  nepojdu  za  muž. 

Protož  po  tom  darmo  netuž, 

ni  sě  kto  bud  o  tom   toče. 

viec."     Ot  toho  času  poče* 

králova  smutiti  za  to. 

A  když  jie  přietelé  na   to 

vzmluvichu,  by  tu  mysl  vzala 

a  přemluviti  sě  dala, 

i  šla  za  ciesaře  spěše, 

ona  jim  otpovědieše 

tomu,  a  řkúc :  „Vy  tak  krásnu 

mě  pravíte  i  věhlasnů, 

u  múdrosti  rozniecenú 

i  v  učení  osviecenú, 

jakž  takej  nikdie  neznáte: 

proč  mi  pokoje  nedáte? 

Chtělať  bych  sě  k  vám  nevinila, 

vaši  voli  učinila 

podlé  kázanie  všakého ; 

optajtež  muže  takého, 

jenžť  by  byl  v  takej  věhlasi, 

tak  učený,  takej  krásy, 

i  múdrý  jako  já  sama: 

za  tohof  pojdu  bez  klama, 

najviec  pro  vaši  útěchu." 

Přietelé  otpovediechu, 

a  řkúc :  „Urozenějsieho 

muže,  i  bohatějŠieho, 

než's  ty,  my  bychom  věděli  ; 

ale  bychom  pověděli 

tak  múdrého  i  krásného, 

neb  v  učení  věhlasného, 


—  24  — 

ffneho/   yakoz  fty  tohot  neznámy/  any 
ho  fnad  naffwietie  gmamy/  Wfet  gCu 
protiw  tobie  klamy/  diewka  weczie 

4>     kdizto  fáma/  Mluwite  zet  my  ofow^ 
nye/  wewfech  zemiech  nenye  row- 
nie/  Wieztezto    zet  tiem  to  blahagy/ 
adneff  fye  zaprziffahagy/   Muže  nykdy 
nepogieti/  Wiecz  odtoho  czaffu  wznieti/ 
Tu  myfťly  vffweho  frdcze  ftanu/  žati 
em  kralowa   wzpomanu/  Nagedno^ 
ho  puftenyka/  flechetneho  vczenyka/ 
Ten  byefe  odtad  rodem  zmiefta/  Zalex 

15  andrzie  knyemu  czefta/  Powzdal  bie 
fe/  neb  napuítem  leffy  bydle fe/  Ňa 
huftem  wgednyech  horách/  Wgedney 
Ckale  boha  gefukrifta  chwale/  ygeho 
zmylitku  matku/  biefe  wduchownem 
doftatku/  Muz  Qeehetny  czny  porzadny/ 

-ý     Mudri  douoftoyny  y radný/  Wprawey: 
cziCtotie  fediefe/  zywot  nebefky  wedie 

^     fe/  Nepofkwrny  myfli  vprziemu/  pro 
niez  kralowa  rada  knyemu/  Chodie 
fe  propylnu  radu/  neb  otgeho  rzeczy 
wnadu/  ygeho  prppowiedienye/  czafto 
miela  vtieffenie/    A  kdiz  giey  namyfly 
tanu/  tak  yak   rucze  giey  wzpomanu/ 
tu  vmifflenu  zawadu/  namluwy  tu 


—  25  — 

jakož's  ty,  tohoť  neznámy, 
ni  ho  snad  na  světě  jmámy ; 
vset  jsú  protiv  tobě  klamy." 

390    Dievka  vece:  „Když  to  sami 
mluvíte,  zeť  mi  osovně 
ve  všech  zemiech  nenie  rovně : 
věztež  to,  zeť  tiem  blahaji, 
a  dnes  sě  zapřísahají, 
muže  nikdy  nepoj ieti 
viec."     Od  toho  času  vznieti 
tu  mysl  v  svého  srdce  stanu. 

Zatiem  králová  vzpomanu 
na  jednoho  pústenníka, 

400    šlechetného  ucenníka. 

Ten  bieše  odtad  rodem  z  města, 
z  Alexandře.     K  němu   cesta 
povzdál  bieše ;  neb  na  pustém 
lesí^  bydléše,  na  hustém, 
v  jedněch  horách,   v  jednej  skále, 
Boha  Jesu  Krista  chvále, 
i  jeho  zmilitkú  Matku; 
bieše  v  auchovném  dostatku 
muž  šlechetný,  cný,  pořádný, 

410    múdrý,  dóstojný  i  radný; 
v  právej  čistotě  sedieše, 
život  nebeský  vediese, 
neposkvrnný,  myslí  upřiemú. 
Proňž  králová  ráda  k  němu 
chodieše  pro  pilnú  radu; 
neb  ot  jeho  řeči  vnadu 
i  jeho  propověděnie 
často  měla  utěšenie. 
A  když  jej   na  mysli  tanu, 

420    tak  jak  ruče  jej  vzpomanu 
tú  umyšlenú  závadu, 
namluví  tu  pannu  mladú, 

2 


—  26  — 

fiřui   pannu  mladu/   aby  fye  fnym  knyemu 
brala/  otnyeho  vfdyfala/  Offwem 
ftawu  rzecz  nyekteru/  ynhed  zytra 
nekweczeru/  wftawfie  knyemu  fie 
precz  brachu  /    akdyz  przedtu  yatku 
16ftachu/  kdež  bíefe  geho  bydla  fkola/  kra- 
fí^V*í*   lowa  Seno  zawola/  to  vflifye  teny 
GbÁ  •:        muz  fprawny/   Czifty  fwati  bohu  flaw 
n  y  /  y winide  protiw  nye  wen  /  kralo^r 
wa  mu   rzeczy   zkorzen/    Otpoczatka   we 
wfem  rzyedie/    Wfeczky  dokoncze  po^ 
3     wiedie/  A  nadiegiczi  fye  tomu/  Zdaby 
^  gy  fwu  rzeczi  ktomu  /  Przypwil  by  za 

c     muz  chtiela/  Ten  puftennyk  welmy  z 
czela/   Pocze  fie  ktomu  ftawity/   akáte 
*j"  rzynye  prawiti/  Omanzelftwy  vpwe 

^  ftawu  /  mnoho  awfíe  pwdu  prawu  / 

zpyfma  yak  naylep  vmye/   Cralowa/ 
^  £fwem  rozumy e/  Gide  powzdal  ot 

nich  obu/  arzkucz  zda  wnyekteru  dobu/ 
Greho  radu  vflifeczy/  mne  fye  yako  nefti 
dieczi/  NaCie  lybofty  powoly/  tento  czny 
muz  oftaw  koly/   Skaterzynu   fam  ge 
dyny/  Powiedie  knye  rzka  bez  wyny  /  Die 
-xcfHt«kM' &.    wko  ybezpofkwryenye  /  wyfokeho  vro 
17zenye/  Vmudroíti  przielis  krafna/  we 
wfem  vezeny   wiehlaffna/  ybohata  k^ 


—  27  — 

aby  sě  s  ní  k  němu  braja, 

i  ot  něho  uslyŠala 

o  svém  stavu  řeč  některú. 

Inhed  zítra,  ne  k  večeru, 

vstávše,  k  němu  sě  preč  bráchu. 

A  když   před  tú  jatkú  stáchu, 

kdež  bieše  jeho  bydla  škola, 

králová  jeho  zavolá. 

To  uslyše  ten  muž  správný, 

cisty,  svatý,  Bohu  slavný, 

i  vynide  protiv  nie  ven. 

Králová  mu  řeči  z  kořen, 

ot    poČátka  ve  všem  řiedě, 

všecky  do  konce  povědě,' 

a  naděj  íci  sě  tomu, 

zdaby  ji  svú  řečí  k  tomu 

připravil,  by  za  muž  chtěla. 

Ten  pústenník  velmi  z  celá 

poče  sě  k  tomu  staviti, 

a  Kateřině  praviti     • 

o  manželství  v  pravém  stavu 

mnoho,  a  vše  pravdu  pravů 

z  písma,  jak  nejlépe  umě. 

Králová  při  svém  rozumě 

jiřle  povzdál  ot  nich  obů, 

a  řkúc:  „Zda  v  některú  dobu 

jeho  radu  uslyšieci, 

mne  sě  jako  nestydieci 

našie  libosti  povolí?" 

Tento  cný  muž,   ostav  koli 

s  Kateřinu  sám  jediný, 

povědě  k  nie,  řka:   „Bez  viny 

dievko,  i  bez  poskvrněnie, 

vysokého  urozenie, 

u  múdrosti  přieliš  krásná, 

ve  všem  učení  věhlasná 

2* 


—  28  — 

tomu  gfuczy    Nadewfecky  panny 
Ckwuczie/  krafu   czoz  gich  yeft  nafwie- 
tie/  flyffym  zet  vmnohe  przietie/   lyde 
pokogie  nedadye/  yprzietele  k  tomu 
j?        radye  /  Bi  fla  zamuz  vmanzelftwie     p 
rozliczne  bezpeczenftwie/   Grehoz  zeny 
bezmuz  nemagi     yat  pak  w  tom  tu  ra- 
du dawagi/  abi  ty  myQ    przedfie   miela/ 
neb    to  tak  wifocze  wznefCla  /  yakz  ya 
potom  nelap  tuzi ,  yakemuz   chceff 
panno  múzy/    Takehozt   ya  nikdiez  ne- 
wiedie  ale   wfakť  gedno  powiedye 
Podtagemftwy  twey  mylofti/  wiediet 
v    whrozney  bohatofti  /  Gednoho  krále  fla^ 
wneho  /  vezeného  yípwneho  Mudreho 
nadewfie  mudrofty/  Crafneho  nadew 
p  Qe  yafnofti/  atent  geCt  pwy  nakrateze 

gedynky  Cyn  Cwe  mateze/  Gednoroze 
18 ny  zdoftatka      ageho   zmylitka  matka, 
Geft  przecziftuczie  diewieze/    afwietleyíl 
nez  dennycze/   Wzkwetla  nadew  feczky 
zeny/  geho  otecz  wilozeny/   Geft  pan 
wfeczka  panftwie  gmagíe  /  zeny  tiele 
fhey  neznagie/    král  geft  nadew femy 
f     kraly/   Geho  kralowftwie  gieff  wdaly 
*eJtó*/£r   ynafyrzy  nefeznano/  zpofíbbono  yzge^ 


—  29  — 

i  bohatá,  k  tomu  jsúcie 
nade  všecky  panny   skvúcie 
krásu,  což  jich  jesť  na  světě: 
slyším,  zeť  u  mnohé  přietě 
lidé  pokoje  nedadie, 
i  přietelé  k  tomu  rádie, 
by  Šla  za  muž  u  manželstvie, 
pro  rozličné  bezpečenstvie, 
jehož  ženy  bez  muž  nemají: 
jáť  pak  v  tom   tu  radu  daji, 
aby  -  tu  mysl  před  se  měla, 
neb  to  tak  vysoce  vzela, 
jakž  já  po  tom  nelap  túži. 
Jakémuž  chceš,  panno,  muži, 
takéhožť  nikdi_ež  nevědě; 
ale  vsakf  jedno  povede, 
pod  tajemstvím,  tvej  milosti: 
vědět  v  hroznej  bohatosti 
jednoho  krále  slavného, 
učeného  i  správného, 
můdrého  nad  vše  múdrosti, 
krásného  nad  vše  jasnosti; 
a  tenť  jesť,  pravi   na  krátce, 
jedinký  syn  svojej  matce, 
jednorozený  z  dostatka;* 
a  jeho  zmilitká  matka 
jesť  přečistúcie  device, 
a  světlejší  než  dennice, 
vzkvetlá  nade  všecky  ženy ; 
jeho  otec  vyložený 
jesť  pán,  všecka   panstvie  jmaje, 
ženy  tělesnej   neznaje, 
král  jesť  nade  všemi  králi: 
jeho  královstvie  jesť  v  dáli 
i  na  šíři  neseznáno, 
zpósobeno  i  zjednáno 


—  30  — 

dnano  /  Tak  yakz  nevmrze  ygeden  /  ktoz 
koly  tam   bude  wzweden/  ale  zdraw 

■fa    giefť  wieez  nawieky/  any  mu  gie  kto 
naprzieky/  Ny   tu  která  zaloft  ftele  /  ye~ 
dno  radofť  yweffele/  Beztruchlofti  ybez 
tuhy/  Ten  král  ma  tak  drahé  duhy/  y 
panyczuow  az  bezjczifla  /  znychz  kazdy 
gma  wiecze  fmyQá  /  ybohatiegy  occzie 
tweho    geft  kofta  krále  czyprfkeho  /  ana- 

f     dto£  powiedie  wiecze/  ez  naymenfy 

geho  zrzyecze/  vmudrofti   tie  przemaha/ 
zbozym  y  vezeným  faha/  Nadtie  ykra 
19  fu  nedychanye/  Geho  wiek  bezdo^ 
tfwiajifo*     konaný e/  geho  zbozie  nykdy  nezhy 
ne/  geho  kochanye  nemyne/  Greho 
Qe  krafy  hwiezdy  dywie/  geho  mikr 
drofti  tak  zywie/  nemoz  yzaduczi  v=a 
mem  /  obklieziezy  ny  rozumem  /  kak 
fye  hromazdy  neb  diely/   Gemu  wfy 
czkny    fwieti  andiely/   Wradofti   pof 

i  lufnye  duzie  /  wgeho  pokogiech  ne- 
tuzie/  ale  weffele  fye  pylnye  /  geho 
kralowanye  Tylne/  koneze  nemá 
£**tyfÁ.  any  berze/  ny  fie  zrufíi  ani  zdere/ 
Gedno  zawíie  gieft  zanowa/  to  by 
rzecz  puftenykowa/  Caterina  to 
flifawfy/  Wfeczko  pylnye  namyffl 


31 


tak,  jakž  neumře  ijeden, 

ktož  Eoli  tam  bude  vzveden, 

ale  zdráv  jesť  věc  na  věky ; 

ani  mu  je  kto  na  přieky, 

ni  tu  která  žalost  stele, 
500   jedno  radost  i  Veselé 

bez  truchlosti  i  bez  tuhy. 

Ten  král  má  tak  drahé  sluhy, 

i  panicóv  až  bez  čísla, 

z  nichž  každý  jmá  viece  smysla, 

i  bohatějí  otce  tvého 

jesť,  Kosta  krále  Cyprského; 

a  nad  toť  povědě  viece, 

ež  naj menší  jeho  zřiece 

u  múdrosti  tě  přemáhá, 
510    zbožím  i  učením  sahá 

nad  tě,  i  krásu,  neslýchaně; 

jeho  věk  bez  dokonánie, 

jeho  zbožie  nikdy  nezhyne, 

jeho  kochánie  nemine, 

jeho  sě  kráse  hvězdy  divie, 

jeho  múdrosti  tak  živě 

nemóž  ižádúcí  umem 

obklíčiti,  ni  rozumem, 

kak  sě  hromáždí  neb  dělí; 
520    jemu  všickni  světí  anděli 

v  radosti  poslušně  slúžie, 

v  jeho  pokoj iech  netúžie, 

ale  veselé  sě  pilně; 

jeho  kralovánie  silné 

konce  nemá,  ani  bére, 

ni  sě  zruší,  ani  zdéře, 

jedno  za  vše  jest  za  nová." 

To  by  řeč  pústenníkova. 

Kateřina  to  slyšavši, 

630    všecko  pilně  na  mysl  bravši 


—  32  — 

brawfy/  Vft  porzad  czoz  yvprzieti/  ale 
geho  mudrey  rzeczy/  Zawlas  nerozu 
myegíefe/   neb  gefcze  pohanka  bie 
fe/  Proto  giey  to  biefe  nezywno/  ale 

L    wfrdczy  welmy  dywno/  EzJ^ak  mnoho 
20  fmyfla  gmyela/  ywuczeni  gfucz  prof 
piela/  Otzadneho  myftra  wole  /  ny 
vczennyka  wefkole/  Neflíchaly  cztu 
cze  wzadnych/  knyhach  Cnadnych  yne 

■u,    fnadnieh/  Otakem  myzy  ykraly/  onye 
mztak  bohatu  tály/  Tento  puftenyk 
prawiefe/  druha  myCl  ta  gy  trapie 
fe  ez  giey  tak  czneho  wiediefe/  ze 

a      czoz  koly  wiediefe/    To   wfie    prawda 
prawa/   Protož   pak  ze    frdczem    vzrzela  / 
Wtuhach  chtiecz  wtom  známo  ft  myéti  / 
Czoz  giey  prawyl  ato  wzwiedieti  /  ywz 
proffy  ho  welmy  mýle  /   rzkuez  giz  fie 
muffy  tey  chwile/   Tebe   owfem  ofty 
dieti/   mohlalibich  kak  wiedieti/     Toho 
muže  onyemz  my  prawil/  Wfeho  by 
mye  fmutka  zbawil  /  kdely  bidly  ane- 

f     bo  giefť/  Ten  flawny  král  gehozto  cz 

■f    efť/   Ty  nadewfíe  krále   chwaliff/  tiem 
otemne  fmutka  wzdalyff  /  vkaz  my 
t  21  toho  zemy  glftu/  gehoz  giefť  matka 
-^-^diewku  czyftu  /  Priftenyk  wecze  rowe 
<p  ftwym'/  panno  pwit  podtagemftw# 


—  33  — 

ž  úsť  pořád,  oči  upřieci : 

ale  jeho  múdrej  řeči 

za  vlas  nerozuměj  ieše, 

neb  ješče  pohanka  bieše. 

Proto  jej  to  bieše  neživno, 

ale  v  srdci  velmi  divno, 

ež  kak  mnoho  smysla  jměla, 

i  v  učení  jsúc,  prospěla, 

ot  žádného  mistra  vole 

ni  učenníka  ve  škole 

neslýchala,  i  čtúc,  v  žádných 

knihách,  snadných  i  nesnadných, 

o  takém  muži  i  králi, 

o  němž  tak  bohatú  táli 

tento  pústenník  pravieše. 

Druhá  mysl  ta  ji  trápieše, 

ež  jej  tak  cného  vědieše, 

že,  což   koli  povědiese, 

to  vše  pravda  byla  celá. 

Protož  pak,  že  srdcem  mřela 

v  tuhách,  chtiec  v  tom   známost 

což  jej  pravil,  to  vz věděti, 

i  vzprosi  ho  velmi  mile, 

řkúc :  .,  Již  sě  musj  tej  chvíle 

tebe  ovšem  ostyděti: 

mohla-li  bych  kak  věděti 

toho  muže,  o  němž  mi  pravil, 

všeho  by  mě  smutka  zbavil, 

kde-li  bydlí,  anebo  jesť 

ten  slavný  král,  jehožto  česf 

ty  nade  vše  krále  chválíš  ? 

tiem  ote  mne  smutka  vzdálíš, 

ukaž  mi  toho  zemi  jistu, 

jehož  jesť  matka  dievkú  cistu." 

Pústenník  vece  rovenstvím: 

„Panno,  pravit  pod  tajemstvím, 


-  34  — 

ym/  yzaklinam  by  nykomu/  any    fe 
tsV      mu  ny  onomu/  Mepwila  rzeczi  tey 

to/  nebť  geft  obak  welmy  zle  to/  ktoz 
f«epT      czio  tagemftwie  pronoffi  /  an  geho 
mlczeczi  proffi  /  Protož  profit  pano 
myla  /  abi  toho  nezgewila  /  az  fie 
meziwamy   fkona  /  manzelftwo  po*= 
-tt ýíWm^e  zákona    aczť  fie  to    fliffsti  -f-  libý  / 
"kralowa  to  rada  fliby    yda  gemu 
nato  wierii/  Puftennyk  knye  we 
cze  fmyeru      yuz  tebe  rzeczy  pozdra 
wy/  ten  panycz  onyemz  ya  prawi/ 
*      To  geft  fyn  wzbozi  nefkroway  / 

G-edney  flechetney  kralowny/  Giez 
e.      gcft  wfech  kraff  nayfwietleyfie/ 
^       a  wfech  zen  dobr  otiwiey  fie  /  Rozko 
22  ffna  yprzewyborna     Miley  twarzy  prz 
epozorna/  doftoynoíti  offlawena/  Na~ 
dewfeczka  zeníka  gmena/  Giez  wfie 
i-    twarzy  chwalu  piegy  /  Teiť  pannye 
fr     maria  diegi  /  Tať  gefť  tak  welikey  mo^r 
czy/  ktozt  knyey  wedne  ywnoczy/  w 
kterey  nuzy  gfa  zawola  /  frdczem  zwie 
t    rneho  hlahola  /  Tent  darmo  praczie 
newzklada/  ale  to  wíie  czoz  poza- 
-f-    da/  Tot  ma  ynhed  bezrozpaczi/  Katery 
."    na  wneodwlaczy/  wecze  puftenyku/ 
myly/  rad  fie  wierny  wímyffie  czili/ 


-  35  — 

i  zaklínám,  by  nikomu, 

ani  siemu  ni  onomu, 

nepravila  řeči  této; 
670    nebt  jest  obak  velmi  zlé  to, 

ktož  čie  tajemstvie  pronosi, 

an  jeho  mlčeti  prosí; 

protož  prosit,  panno  milá!  ~v 

aby  toho  nezjevila, 

až  sě  mezi  vámi  skoná 

manželstvo  podlé  zákona, 

ačť  sě  to  slyšeti  líbí." 

Králova  to  ráda  slíbi, 

i  da  jemu  na  to  vieru, 
580    Pústenník  k  nie  vece  s  měrú: 

„Juž  tebe  řečí  pozdraví: 

ten  panic,  o  němž  já  pravi, 

to  jest  syn  v  zboží  nesk rovný 
jednej  šlechetnej  královny, 
jež  jest  všech  krás  naj světlej Sie, 
a  všech  žen  dobrotivějšie, 

rozkošná  i  převýborná, 
milej  tváři,  přepozorná, 
dóstojností  oslavená 
590    nade  všecka  ženská  jména, 
jiež  vše  tváři  chválu  pěji: 
tejt  panně  Maria  dějí. 
Tať  jest  tak  velikej  moci: 

ktožť  k  něj,  ve  dne  nebo  v  noci,  -r«u.*«^ri* 

v  kterej  núzi  jsa,  zavolá 
srdcem  z  věrného  hlahola, 
tent  darmo  práce  nevzkládá, 
ale  to  vše,  což  požádá, 
toť  má  inhed  bez  rozpači." 
600    Kateřina  v  neodvlači 
vece:  „Pústenníku  milý, 
rádce  věrný,  v  smysle  čilý ! 


—  36  — 

f^J^~     Powiez  my  acz  my  chczeff  pety/  mohla- 
libich  kak  vzrzieti  /  Toho  panycze  y 
krále  /  fgeho   mylu  matku   wchwale  / 
Pufteqyk  gie  otpowie/  rzka  myla  dfřy 
przitwey  ziedie  /  Bi  fobie  radu  wzpo 
mohla/  Cnadby  giey  wiediěti  mohla/ 

t      acz  bi  tebe  to  nezbilo  /  zef  by  mu  to  libo 
bilo  /    Neb  toho  czneho  panycze  /  yflaw 
23  něho  kralowicze  /  Nemohu  ty  lude 
taczi/  widieti  Cmrtelny  wfaczi/  Pro 
J&  ?B     fwu  liboff  neb  prochtienye  /  Neb  te 
král  Cmrtelny  nenye  /  Protož  geho 
newidagy/  ty  yenz  fnym  przebywa~ 

v       £>y  /  aty  také  giz  mu  fluzie  /  Wedne 
wnoczi  ponyem  tuzie/  Tiem  fie  on 

i/  ť   tak  widieti  da  /  yak  fie  mu  kdi  po 
f      dobno  zda/  awfakť  chczit  tu  radu    daty/ 
acz  mne   budelT  pofluchaty  /  Ez  gey 
yfmatku  ohledaff  /  koly  yakz  ty  fáma 
zadaff/  Cateryna  radoftywie  wecze 
mu  ymyloftywie  /  Wieducz  giey  vfta 
wiczneho  /    moy  oczfiku   czfo  fliczneho  / 
mnye  vkazeff  neb  poradiff/  tiem  mye 
yako  wrag  pofadyff/  Nemozt  nycz 
tak  nelehkého/  bich  any  protywneho/ 
^  ^>    Bich  ya  wfeho  netrpiela  /  bichť  gey 
gedinke  vzrzela/  Tehdi  puftennyk 


—  37   - 

povez  mi,  ač  mi  chceš  přieti, 

mohla-li  bych  kak  uzřieti 

toho  panice  i  krále 

s  jeho  milů  matku  v  chvále ?a 

Pústenník  jie  otpovědě,  «wv*Kfi. 

řka:  „Milá  dci!  při  tvej  žiedě, 

by  sobě  radů  vzpomohla, 
610    snad  by  jej  viděti  mohla, 

ač  by  tebe  to  nezbylo, 

zeť  by  mu  to  libo  bylo ; 

neb  toho  cného  panice 

i  slavného  královice 

nemohu  ti  ludé  tací 

viděti  smrtelní  všací 

pro  svú  libost,  neb  pro  chtěnie; 

neb  ten  král  smrtelný  nenie. 

Protož  jeho  nevídají 
620    než  ti,  již  s  ním  přebývají, 

a  ti  také,  již  mu  slúžie, 

ve  dne  v  noci  po  něm  túžie: 

těm  se  on  tak  viděti  dá, 

jak  sě  mu  kdy  podobno  zdá. 

Avšak  chciť  tu  radu  dáti, 

ač  mne  budeš  poslúchati,  £, 

ež  jej  i  s  matku  ohladáš, 

jakž  ty  koli  sama  žádáš."  fme*& 

Kateřina  radostivě 
630    vece  mu,  i  milostivě, 

vědúc  jej  ustavičného: 

„Mój  otčíku!  co  sličného 

mně  ukážeš    neb  poradíš, 

tiem  mě  jako  v  ráj  posadíš; 

nemóžť  nic  tak  nelehkého 

býti,  ani  protivného 

bych  já  všeho  netrpěla, 

bychť  jej  jedinké  uzřela." 


—  38  — 

£      proradofť/  Wyda  tey  kralownye  za=- 
>íJicf^/    24duczye  doft/  ydofieze  wfkrytem  trhu/ 
Gedney  defczky  zfwelio  brhu/  natě 
a-    biefta  dle  vkazy/  pfana  dwa  pjekna 
obrazy  /  Obraz  fwatey  marzie  zczy 
na/  ana  nefye  fweho  fy  na  /    Jefukry 
fta  lafkaweho  /  Wzem  tu  defczku    zf 
my  Cla  lafkaweho  /  ymanu  rukawe 
maynye/  ypoda  tey  defczky  taynye  / 
kralownye  podkrzydlo  gegie  /  arz 
.'  ka  ay  zrzyz„weffelegye/  Tut  ten  pa 
nycz  gmenowany/  ftogi   fwu  mat 
^T  ku  napfany  /  Onyemz  fem  ya  pwil 

tobie/  aty  defczku  wezmucz  k'fobie/ 
Berzfye  domuow  fmatku  fwogy/ 
Akdiz  budeff  wfwem  pokogy  /  zaw 
ruczy  fíe  fáma  fwornye  /  kleknucz 
przed  tu  defczku  pokornye  /  Wzneff 
oczy  kneby  wzhuoru  /  profiz  fwely 
ku  pokoru/  Tey  zmylitkey  panny 
krafney  /  nadewfie  fwietlofti    yafne  / 
25Gegiez  mylofti  nycz  draze/  at  fweho 
fyna  pokaze/  Mat  nadiegie  gieft 
tak  daná/  ze  wzdy  budef  vílifana/ 
Otpufczenie  geho  wzem  fy  /  defczku 
podpazy  vgemfy/  ybra  Cie  domuow 
fmatku  fwu  /  yftiemy  panamy  gez 
rf^^Lrfyrta  dobu  biechu:  giegie  íluhy/  zpod^ 
gidechu  gy  hrozne  tuhy/  Miflecz  fo~ 


—  39  — 

Tehdy  půstenník,  pro  radost, 
640    vida  tej  královny,  žádost,  ?*  £ 

i  dosieže  v  skrytém  trhu 

jednej  deščky  z  svého  brhu ; 

na  té  biesta  dle  úkazy 

psána  dva  pěkná  obrazy : 

obraz  svatej  Marie  z  Čina, 

ana  nese  svého  syna, 

Jesu  Krista  laskavého. 

Vzem  tu  deščku  z  smysla  cného,       f**** 

i  manu  rukávem  majně, 
650    i  podá  tej  deščky  tajně 

královně  pod  křídlo  jejie, 

a  řka:  „Aj,  zřiž  veselejie ! 

tuť  ten  panic  jmenovaný 

stojí  s  svú  matku  napsaný, 

o  němž  sem  já  pravil  tobě. 

A  ty  deščku  vezmůc  k  sobě, 

beř  sě  domov  s  matku  svojí ; 

a  když  budeš  v  svém  pokoji, 

zavrúci  sě  sama  svorně, 
660    kleknůc  před  deščku  pokorně, 

vznesiž  oči  k  nebi  vzhoru, 

prosiž  s  velikú  pokoru 

tej  zmilitkej  panny  krásnej, 

nade  vše  světlosti  jasnej, 

jejiež  milosti  nic  dráže, 

at  svého  syna  pokáze : 

máť  naděje  jest  tak  dána, 

že  vždy  budeš  ušly  sána." 

Otpuščenie  jeho  vzemši, 
670    deščku  pod  paži  ujemši, 

i  bra  sě  domov  s  matku  svů, 

i  s  těmi  pannami,  jež  v  tu 

dobu  biechu  jejie  sluhy. 

Zpodjechu  ji  hrozné  tuhy, 


-  40  — 

bie  tak  yíicze/  kak  by  toho  pana 
J^>í.  lycze  /  Cu  mohla  widieti  wfkuorzie  I 

když  weezerzy  dachu  wdworzie  Aw= 
v      fychny  lide  zefnuchu/  Wfichny  oh 
nowe  potuchu  /  Tehdy  giey  brzo=r 
namyffl  wznyde/  Ez  dofwey  kom 
nati  wnyde  /  yzafwieti  fwieczku  z 

yafnu  /  wynyemfy  tu  defczku  kra 
íhu/  ypoftawy  gy  przed  fobu  /  ne 
wzlitowa  ruku  obu/  Tepuczy  fye 
kfrdczy  gima  /  fwyma  yafnyma  o 
*  czyma/    horzcze  placzicz  yflzlywie  / 
26  Profeczi  tey  panny  zywey  /  Aby  fie  ne 
rozpaczila  /  Gie  vkazati  raczila/  Swe 
ho  synaczka  myleo  /  tu  tak  zfrdeczka 
czileho  /  Czyny  fobie   mnoho  nuzye  / 
rzkucz  nekchoti  ale  ale  kfluzie/  By  mye 


) 


v  v  przyal  neboziczku  /  Pogiegye  biekus 
czy  liczku  /  Slzy  potoczkem  íie  wale^r 
chu  /  Griegy  occzy  fie  kalechu/  Wekr 
wy  weliku  zadofty/  když  pak  biefe 
rozlicznu  zalofty  /  Mnoho  plakala 
wtey  wazie  /  Tehdy  padfy  napodlazie/ 
\  yvfnu  ztiezkeho  truda/  W  ten  czaCf 
\>  tle  widieti    vda  /  Giey  yedno  widie 

nye  dywne  /  krafne  awelmy  pózy 
^  wne/  Wtom  widieny  fie  giey  zdafie 
Ez  nagedney  luczye  fpafie/  Nawely 


^ 


—  41  — 

mysléc  sobě  tak  i  sice, 
kak  by  toho  pána  líce 
tu  mohla  viděti  v  skoře. 

Když  večeři  dachu   v  dvoře, 
a  všichni  lidé  zesnuchu, 
všichni  ohňové  potuchu, 
tehdy  jej  brž  na  mysl  vznide, 
ež  do  svěj  komnaty  vnide 
i  zasvieti  sviečku  jasnú, 
vynemši  tu  deščku  krásnu 
i  postavi  ji  před  sobu ; 
nevzlitova  ruku  obů, 
tepúci  se  k  srdci  jima, 
svýma  jasnýma  očima 
hořce  plačíc,  i  slzlivě 

proséci  tej  panny  živé,  1č(JL 

aby  se  nerozpáčila, 
jie  ukázati  ráčila 
svého  synáčka  milého. 
Tu  tak  z  srdéčka  Čilého 
čini  sobě  mnoho  núze, 
řkúc :  „Ne  k  choti,  ale  k  sluze 
by  mě  přijal  nebožičku  !u 
Po  jejie  bělúciem  líčku  _^ 

slzy  potóČkem  se  valéchu, 
jejie  oči  sě  kaléchu  S 

ve  krvi  velikú  žádostí. 
Když  pak^rozličnů  žalostí  vto® 

mnoho  plakala  v  tej  váze, 
tehdy  padši  na  podlaze 
i  usnu  z  těžkého  truda. 

V  ten  Čas  sě  viděti  uda 
jej  jedno  viděnie  divné, 
krásné  a  velmi  poživné. 
V  tom  vidění  sě  jej   zdáše, 
ež  na  jednej  lúce  stáJše,  f* 


—  42  — 
s 

r  yfírokey/  Wfu  rozkoffy  neprokey  / 

c\      Ta  biefe  letnu  trawu  íwietla/  Tak 
rozmladla  yrozkwetla/  Negednu 
bohatu  kraffu/  yak  fie  giey  zdafie 
27wtom  czafíu/  By  podle  fwietfkey 
ponutky/  krade  paffeky  yluky/  Ne 
wydala  yakz  gie  zywa/  Ny  wiecz  ro^ 

i     zkofneho  dywa/  Vzrze  ztiech  drahich 
vhledy  /  ande  naftoliczy  fedy  /  Maria 

■a     ta  wzwetla  panna/  Giez  matka  yefť    -# 
fwata  anna  /  Drzý  fweho  gedynacz 
ka  /  xpa  myleho  fynaczka  /  kochagicz  gey 
myfly  czylu/  Anadgeho  pleczku   mylu/ 
Sigka    biela  fwieti  lfknuczy/   yako  ly 

c  lyum  bieluczy  /  lfkne  kdyznay  fwieť 
leyfy :  lafky  /  Ageho  zaduczie  wlafky  / 
Swietie  wíie  pofkwrny  nahé  /  yako 
ryze  zlatto  drahé/  lfkne  nadgyne  zla 
tto_drazy  /  wtiech  wlaíiech  nadgeho  .'   ,4 
pazy/  zataczely  fye  pupenczy  /  yakoz 
to  zlatty  prftenczy  /  Zdielany  otpomy 
Qenye  /  tiezku  zalofť  rozmyflenye  / 
Naffwem  Crdeczku  plodiefe  /  Czoz  o 
kolo  nye  chodiefíe  /  Wfak  nemoze  nyk~ 
28  die  zwratka  /  wtwarzy  vzrzety  diet  ať     f 
ka/  Neb  fie  biefe  obliczegiem /  drahý 
m  dietietym  fwieti  egem  /  kmatfie  tak 


—  43  — 

na  velikej  i  širokej, 

všú  rozkoší  nepřírokej  ; 

ta  bieše  letnu  travů  světlá, 

tak  rozmladlá  i  rozkvetlá 

nejedná  bohatú  krásu, 

jak  sě  jej  zdáše  v  tom  času, 

by  podlé  světskej  ponuky  -i 

krasšie  paseky  i  luky 

nevídala,  jakž  je  živa, 
720    ni  viec  rozkošného  divá; 

uzře  z  těch  drahých  úhledí, 

ande  na  stolici  sedí  *     ,> 

Maria,  ta  světlá  panna,  ^:^miá 

jiež  matka  jest  svatá  Anna, 

drží  svého  jedináčka, 

Krista,  milého  synáčka, 

kochajíc  jej  myslí  čilů ; 

a  nad  jeho  pleckú  milů 

šijka  bielá  svietí  lsknúcí, 
730  jako  lilium  bělúcí 

lskne,  když  naj  světlej  šie  má  lsky; 

a  jeho  žádúcie  vlásky 

svietie,  všie  poskvrny  nahé, 

jako  ryzé  zlato  drahé 

lskne,  nad  jiné  zlato  draží; 

v  těch  vlasiech  nad  jeho  paží 

zatáčeli  sě  pupenci, 

jakožto  zlatí  prstenci, 

zdělaní  ot  pomysl  enie. 
740    Těžkú  žalost  rozmyšleně 

na  svém  srdéčku  plodieše: 

ač  okolo  nie  chodieše, 

však  nemože  nikdie.  z  vratká 

v  tváři  uzřieti  děťátka; 

neb  sě  bieše  obličejem 

drahým,  dietěcím  zvyčejem, 


? 


■VL- 


—  44  — 

blyz  przichiliJo  /  yak  íle  nykdiez  ne- 
f  fmylilo  /  Bi  fie  kdy  ozrzelo  zafie  /  nez 
wzdy  Cmatku  zrzeCta  nafye  /  Tehdy 
maria  lafkawa  /  wfech   fmutnych  v 
t  t;echa  pwa/  yfmyercze  wkazdu  hody 
a,/  nu  /  wecze    omoy  myly  fynu  /  Ozrzy   íle 
ale  gedynu  /  wiem  ez  wieff  hyn  kate 
rzynu  /  Ana  wkrafy  fmutna  chody  / 
Nafwem  frdczy  zaloft  plody/  Zdaleka 
2    nahledagiczy  /  Tye  widieti  zadagyczy  / 
Nerod  fye  gyey  fynu  kryti  /  Wfak£  ch  t 
cze  rada  twa  chot  biti/  Wfluzebney 
zadofti  to  wieff  /  procz  knyey  nyeczejr 
ho  nepowieff/  Tehdy  yefus   xpus 
Cedie/  wecze  najYwu  matku  hledie/     s[ 
Myla  mntko  czemu  profyff/  Afwu 
profbu  kemnye  wznofyff/  Swich 
1/  drahich  vft  fnaznye  zany  /  Powiemť    /fri^** 
29powiemť  gednn  wynu  nany/  P  i*'($tT.\ 

t,     nyzto  matko  wiez  prawie  /  donyz  (^-^ 

tye  wtom  wnyemzt  yeCt  ftawie/ 
f    kak  yeft  krafna  ypokogna/  wfakf 
t   nenye  toho  douoftoyna/  Biť  hledat 
la  name  lycze  /  any  zgafna  any  znycze/ 
Neb  wieff  ez  on  ftiemy  ftoly/  Gefto 
czynye  wfie  mu  woly  /  yczynyly   fu 
wfwietiegfucze  /  name    lycze    zrzeczy/ 
^    zducze  /  ^Ty  mye  ynz  widieti  mohu 
.    Chwalu   zdayucz  mnye  bohu/   Ale  ya 


—  45  — 

k  matce  tak  blíž  přichýlilo, 
jak  se  nikdiež  nesmililo, 
by  sě  kdy  ozřelo  zase, 

750    než  vždy  s  matku  zřésta  na  sě. 
Tehdy  Maria  laskavá/ 
všech  smutných  útěcha  pravá 
i  smierce  v  každú  hodinu, 
vece:  „O  mój  milý  synu! 
ózři  se  ale  jedinú; 
viem,  ež  vieš  hyn  Kateřinu, 
ana  v  kraji  smutná  chodí, 
na  svém  srdci  žalost  plodí, 
z  daleka  nahlédajíci, 

760    tě  viděti  žádajíci. 

Neroď  sě  jej,   synu,  krýti, 
všakť  chce  ráda  tvá  choť  býti 
v  služebnej  žádosti,  to  vieš: 
proč  k  něj  něčeho  nepovieš?" 
Tehdy  Jesus  Kristus  sedě 
vece,  na  svú  matku  hledě: 
„Milá  matko !  čemu  prosíš 
a  svú  prosbu  ke  mně  vznosíš 
svých  drahých  úst  snažně  za  ni? 

770    poviemť  jednu  vinu  na  ni, 
pro  nižío,  matko,  věz  pravě, 
doniž-tě   v  tom,  v  němžť  jesť,  stavěj 
kak  jest  krásná  i  pokojná, 
všakť  nenie  toho  dóstojná, 
byť  hledala  na  mé  líce, 
ani  z  jasná  ani  z  nice; 
neb  vieš,  ež  já^  s  těmi  stoli, 
jižto  činie  vŠu  mú  voli, 
i  činili  sú,  v  světě  jsúce, 

780    na  mé  líce  zřéti  ždúce : 
ti  mě  juž  viděti  mohu, 
chválu  zdávajúc  mně  Bohu^ 


—  46  — 

t    kfem  rzekl  yeft  wynna  /  Pnyz  yefcze 

katerzyna/  Name  lycze  zrzeczy  nemozj/ 
■fr  acz  fobie  gynak  nefpomuoz  /  kakz  yeft 
krafna  nadewfe  panye/  Wfak  pocUr 
le  przirownawanye  /  Protiw  mym  pij 

2^  nam  ypanyem  /  nyczfe  nenye  tyem^y 

f     hanyem/  Pakly  dief  ez  yeft  vezena/  Mu- 
dra  dobrze  vrozena  /  Bohatá  tomu  ya 

.1    fhowiem/  Muoy  naymeníi  Cluha  to 

j  wiem  /  Mudrzegy  yvczenyegi  /  yeft  yfto=r 

sokrať  hohatieyfi/  Nez  ta  panna  tak  ^*' 

ť  yeí  tycha/  proto  mne  fobie  zeny 
cha  /  Nedoftoyna  gmyeti  ona/  ny 
namye  zrzyeczy  bezzaflona/   Tehdy 

4/ť  Maria  pana   moezna/  Wfíem  zadagy 
czym  pomoezna/  wecze  muoy  nay 
duoftoynyeyfi/  fy  nu  krafny   naymy 
leyfi  /  Powiez   mohlalyby  czo  zdieti  / 
Kateryna  neb  trpyeti  /  Pronyezto  by 
yu  potkalo  /  to  fezeftie  ez  by  fíe  ftalo  / 

O    Byjtie  aczrzeczy  fmyegi/  widiela  wf, 
wem  obliezegy/  W  tom  ezaffy  ten  fyn 
zaduezy/  wfech  wieczy  král  wfemo^ 
huczy  /  Powiedie  rzka  fwey  matfie : 
tak/  když  kemnye  cheze  toho  wfak/ 
ya  otfebe  neotluezi  /  tobye  matko  to 
poruezy/  Okralownye  tey  ypannye/ 

f    Chtiel  poflufna  biti  dannye/  Spwe 


—  47  — 

ale  jak    sem  řekl,  jesť  vina, 
pro  niž  ješče  Kateřina 
na  mé  líce  zřéti  nemóž, 
ač  sobě  jinak  nespomóž. 
Kakž  jesť  krásná  nad  vše  panie, 
však  podlé  přirovnávánie 
protiv  mým  pannám  i  paniem 
niče  nenie,  tiem  ji  haniem. 
Pakli  dieš,  ež  jesť  učená, 
múdrá,  dobře  urozená, 
bohatá,  tomu  já  shoviem: 
mój  naj menší  sluha,  to  viem, 
múdřejí  i  učenejí 
jesť,  i  stokrát  bohatějí, 
než  ta  panna,  kak  jesť  tichá; 
proto  mne  sobě  ženicha 
nedóstojna  jmieti  ona, 
ni  na  mě  zřieti  bez  záslona.tt 
Tehdy  Maria,  panna  mocná, 
všem  žádajícím  pomocná, 
vece:  „Mój    najdóstojnější 
•synu,  krásný,  naj  milejší! 
pověz,  mohla-li  by  co  zdieti 
Kateřina,  neb  trpěti, 
pro  něžto  by  ju  potkalo, 
to  ščestie,  ež  by  sě  stalo, 
by  tě,  ač  to  řéci  směji, 
viděla  v  tvém  obličeji?" 
V  tom  Čase  ten  syn  žádůcí, 
všech  věcí  král  všemohúcí, 
poved ě,  řka  svěj  matce  tak: 
„Když  ke  mně  chce,  toho  nikak 
já  ot  sebe  neotluči  *, 
tobě,  matko,  to  poruči 
o  královně  tej  i  panně: 
chce- li  poslušná  býti  danně 


—  48  — 

p^jti  dine  rady  mých  fynuow  /  apgieti  fye 
tiech  czynuow  /  yakz  gy  me  Quhy  na 
uczye  /  gefto  fye  wzdy  promye  muczie/ 
31  Me  kazanye  rady  czyniecz/    Protywo 
fye  mnye  newynyecz  /  Bude  tiemz 
dielom  hofpodarz  /  fnadt  bich  tak 
vzrzela  mu  twarz  /  ktomu  opyet 
%    fwietla  ruoze  /  dczy  mylofrdneho  lo 
zye/  wecze  omoy  myly  fy  nu/    Žatu 
f    fwu  zatiezku  wynu  /  Nemozť  nycz 
tak  newrazdneho/  býti  any  nefnad 
£  něho  /  Byť  toho  wrozlyczney  Qotye  / 
Wfeho  netrpyela  protye  /  Cateryna 
welmy  rada/  On  wecze  kdiz  toho  za 
da/  Nechay  at  gde  kradfy  fwemu  / 
Puftenyku  fluzye  kmemu  /  Atu  prfy 
gemu  poruczy  /  aczemuz  gy  ten  nau« 
ýtfczy  I  ať  to  ezyny  bezpreftanye  /  Pakt 
(Se  wratiecz  rozkochanye  /  Name  licze 
bude  zrzyeti  /  aczoz  koly  bude  chtieczy  / 
knyemuz  gegie  profba  trzye  /    To  wfecz- 
iýyj  ko  namye  obdrzy/  kromye  powiemf     i? 
wtey  hodynye  /   Zet  yu  wiedie  wgedney 
32  wynye  /  Tet  giey  nelzie  gynak  zbiti  / 
f"    Nezf  gy  muffy  wodu  fmyti/  Tu  rzecz 
kdiz  yuz  owfem  czele/  domluwy  yn=^ 
hed  dofpiele/  Puftyw  yako  krzydle 
zfebe/  ywletie  nahoru  wnebe  /  Po- 


-o 


—  49  — 

spravedlné  rady  mých  synóv, 

a  přijieti  se  těch  Činóv, 

jakž  ji  mé  sluhy  naučie, 

ježto  se  vždy  pro  mě  mučie, 

mé  kázanie  ráda  činiec,  "/ 

protivo  se  mně  neviniec, 

bude  tiemž  dielem  hospodář, 

snadč  by  tak  uzřela  mú  tvář," 

K  tomu  opět  světlá  róže, 

dci  milosrdného   lože, 

vece:  „O  mój  milý  synu! 

za  tu  svú  za  těžkú  vinu 

nemóžť  nic  tak  nevraždného 

býti,  ani  nesnadného, 

byť  toho  v  rozličnej  slotě 

všeho  netrpěla  pro  te 

Kateřina  velmi  ráda." 

On  vece:   „Když  toho  žádá, 

nechaje  ať  jde  k  rádci  svému, 

k  pústenníku,  (k  sluze)mému, 

a  tu  při  jemu  poručí; 

a  čemuž  ji  ten  naučí, 

ať  to  činí  bez  přestánie. 

Pakt  sě  vrátiec,  rozkochaně 

na  mé  líce  bude  zřieti; 

a  což  koli  bude  chtieti, 

k  němuž  jejie  prosba  trží, 

to  všecko  na  mně  obdrží. 

Kromě  poviemť  v  tej  hodině, 

zeť  ju  vědě  v  jednej  vině: 

téť  jej  nelze  jinak  zbýti. 

nežť  ji  musí  vodu  smýti" 

Tu  řeč  když  juž  ovšem  cele 

domluvi,  inhed  dospěle 

pustiv  jako  křídle  z  sebe, 

i  vlete  nahoru  v  nebe, 

3 


■■-..' 


-  60    - 

gem  matku  fwu  bezluty/  ynhed  zto- 
ho  fna  proczity  /  katheryna  zfmyfl 
df       ney   wady/   wftwayQ^wzhuoru  ztey      %«*w 
podlahy/  Nanyez  biefe  Cpala  pa- 

°  myet  gmagicz/  Te  wfe  Cnaznye  wz 
"porny nagicz  /  Czo  wiedieia  yflifala/ 
Wtey  otrapy  znyez  dozdala/  BieCe 

^  tefkna  wfobye  pemnoho  /  f hroznu 
fwu  zadofty  toho  /  By  fie  den  przyb 

<y     lyzil  wCkuorzýe/  ayakz  brzho  wny^ 

i     du  zorzie  /  Tak  wfe  rucho  nafie  wz 
emfy/  Pany  fwe  fluhi  pogemfy  /  Gide 
ktomu  puftenyku  /  kflechetnemu  veze 
nnyku/    Ta  doftoyna  czna  dyeweczka/ 
33ypotlucze  wuokeneczka/  Sama  z 
zadoftnye  poftati  /  To  vflifye  ten 
muz  fwati  /  y wynyde  knye  nayawo  / 
arzka  oQechetna  panno  /  Czo  ty     zde 
v    czynyff  tak  ráno  /   ktereť.  gieft  nafile 
dáno  /  Ezs  poblediela  naliezku/  Ona 
c   wecze  muoy  octzyku  /  To  powiedie 
myloftywie/  ypoeze  mu  zaloftywie/ 
Prawiti  ynhed  fpoezatka  /  To  wfe  po^- 
rzad  douoftatka/    Pamyetnye  vpy«- 
Inem  chtieny/  Czoz  wtom  fna  yuwi 
dieny/  Biefe  flifala  ywidiela/    Arzkucz 
giz  bich  rada  chtiela/  Swe  wfie  ze 
mye  zato  daty/  Bich  giey  mohla  w 


—  51  — 

poje.ni  matku  svú  bez  luti. 
Inhed  z  toho  sna  procuti 
Kateřina,  z  smyslnej  váhy, 
vstávši  vzhoru  z  tej  podlahy, 
na  niež?  spala,   paměť  jmajíc,  fa 

to  vše  snažně  vzpomínajíc, 
co  viděla  i  slyšala  e/ 

v  tej  otrapi,  z  niež  doždala  ^ 

bie|e,  teskná  v  sobě  Jmnoho,  >pW 

s  hroznů  svú  žádostí  toho, 
by  sě  den  přiblížil  v  skoře. 
A  jakž  brzo  vznide  zoře,  /U 

tak  vše  rúcho  na  sě  vzemši, 
panny,  své  sluhy,  pojemsi, 
jide  k  tomu  pústenníku, 
k  šlechetnému  u  cenní  ku, 
ta  dóstojná,  cná  děvečka, 
i  potluče  v  okenecka 
sama  z  žádostnej  postaty. 
To  uslyše  ten  muž  svatý, 
i  vynide  k  nie  na  jevo, 
a  řka:  „O  šlechetná  děvo  I  fL 

co  ty  zde  činíš  tak  ráno? 
kteréť  jesť  násile  dáno, 
ež's  pohleděla  na  lícku?" 
Ona  vece:  „Mój  otčíáku!" 
To  povědě  milostivě, 
i  poče  mu  žalostivě 
praviti  inhed  s  počátka 
to  vše  pořád  do  ostatka 
pamětně  u  pilném  chtění, 
což  v  tom  snu  i  u  vidění 
bi^še   slyšala  i  viděla, 
a  řkúc:  „Již  bych  ráda  chtěla 
své  vse  země  za  to  dáti, 
bych  jej  mohla  v  tvář  poznati 

o 


—  52   - 

twarz  poznati/  Podle  myloftneho  czy 
t  nu  /  ycztef  namye  kakus  wynu  /  Rz 
-f  ka/  tuť  mufy  fmýti  wodu  /  Puftenyk 
wecze  tu  nehodu/   Milá  dczy  ya  ftawy 
n$Jť  fkoro/  Acz  twe  frdcze^  fporo  /  Ze 

gie  kuftawiczftwu  fmyerzyff/  Afnaz- 
34nye  tomu  vwierzy CC/  Gymzto  tie 

me  rzeczy  zdarzie  /   Ez   xpus  fyn  Cwar; 
^    tey  marzie  /  Gefť  gedyny  buoh  nad 

bohy/  král  nadewfemy  kraly  mnohi  / 
+  /   Trzmy  gmeny*  gfuczy  yeden  fluch/ 
-^      Takez  otecz  fyn  fwati  duch/  Gefť 
geden  moczny  buoh  flawnye/  Tehda 
tie  nauczy  fprawnye  /  Tomu  gymz 
tey  wyny  zbude  CC/  agey  wzdy  widie 
ti  budeCf/  Sgieho  occzCiem  wgeho 
p        domu  /  ypocze  pwiti  ktomu  /  Gye 

obozyem  narozeny  :  Okrztie  yovmucze 
ny  /  Oyeho  wzkrzyefeny  flawnem/ 
/p      Nanebewftupenye  fpwne/  yowfie 
kreftaníkey  wíerze/   ynhedz  vpokor 
ney  myerze/  kateryna  klekfy  waznie 
Spemfy  fwogy  rucze  fnaznye  /  ywe 
cze  occziku  zadny  /   wiez  ez  moy  weff 
ímyfl  porzadny/  Mie  twemu  bohu 
35poruczy/  DneCC  czoz  mye  twa   myloft    "t 
zuczy  /  To  chczy  vczynyti  giftie/  Snaž 
nym  wyernym   frdczem  czyftie/    vtrpe* 
nym  yfwu  muku/  Puftenyk  vgem 


53 


podlé  milostného  činu; 
i  čteť  na  mě  kakús  vinu, 
řka:  Tuť  musí   smýti  vodu." 

Pústenník  vece:   „Tu  nehodu, 
milá  dci,  já  stavi  skoro, 
ac  tvé  srdce  bude  sporo, 
že  je  k  ustaviČstvu  směříŠ, 
a  snažně  tomu  uvěříš, 
jímžto  tě  mé  řeči  zdařie  : 
ež  Kristus,  syn  svatej  Marie, 
jesť  jediný  Bóh  nad  boky, 
král  nad  všemi  králi   mnohý, 
třmi  jmény  jsúcí  jeden  sluch, 
takéž  Otec,  Syn,  svatý  Duch 
jesť  jeden  mocný  Bóh  slavně ; 
tehda  tě  nauči  správně 
tomu,  jímž  tej  viny  zbudeš 
a  jej  vždy  viděti  budeš 
s  jeho  Otcem,  v  jeho  domu." 
I  poČe  praviti  k  tomu 
jie  o  božiem  narození, 
o  křtě  i  o  umučení, 
o  jeho  vzkřiesení  slavném, 
na  nebe  vstúpení   správném, 
i  o  vsej  křesťanskej  vieře. 
Inhedž  u  pokornej  mieře 
Kateřina  klekši  vážně, 
spemši  svoji  ruce  snažně, 
i  vece:  „OtČjku  žádný! 
věz,  ež  mój  ves  smysl  pořádný 
mě  tvému  Bohu  poručí: 
dnes,  což  mě  tvá  milost  zuČí, 
to  chci  učiniti  jistě 
snažným  věrným  srdcem,  čistě, 
utrpením  i  svú  muků." 
Pústenník  ujem  za  ruku, 


—  54  — 

záruku/  ywede  gy  dofwey  yatky: 
atu  drahymy  doftatky/  Ten  duchow 
ny  otecz  gifti  /  Pokrfty  gegy  zywot  cz^ 
yíty/  Weymye  occzie  ducha  yfyna/ 
wfie  gednoho  hofpodyna  /  ayak  fye 
to  Cta  wtey  chwili/   ynhed  giey  tak 
,    p  flza  przyly/  Ze  j5wymy  rado  fez emy  / 

L.       wzgifkrzydrawie  mylofczemy  /  Boha 
ygeho  matky  ehwalu/    ana  fradofti 
nemalu/  Wnycze  opiet  wobleczenye  / 
wzemfy  mýle  otpufczenye  /  Otnyeho    . 
zgatky  wynyde  /  Tuz  kfwym  dyew 
/P3*-ň*k'.       kam  ypgide/  Sny  my  z  fie  bra  opye£    ? 
kdomu/  ale  tiech  nowyn  nykomu/ 
Nezgewy  zazadny  wlaCek/  ayakz  yuz 
36vzrzye  ten  ezaffek/  Ez  fie  lude  roz 
brogyly/  biechu  yvpokoly/    Wfych= 
ny  wCwich  pokogiech  fennye/  tak 
bezmefkanye  nelenye/   ynhed  do=r 
komnaty  fedfy/    OpieJ  fwu  defezku      t 
nadnedfy/   kleeze   przedny  wdobrem 
fmyQe/  Placzicz    proCecz  wdywne 
czyCle/  Modlytwy  rozkladagiczy/    awz 
dy  toho  zadagiezy  /  by  máry  a  bozye 
íj  j     matka/  Proíila  fweho  dietaka/  By 
^  fie  giey  widieti  dalo/  agy  zafluzbu 
^  przyalo/  yzachoť.  wieczney  ozdoby /^ 
wtey  modly twye  yzte  mdloby/  Sen 


—  55  — 

i  vede  ji  do  svěj  jatky; 

a  tu  drahými  dostatky 

ten  duchovní  otec  -jistý 
930    pokrsti  jejie  život  čistý 

ve  jme  Otce,  Ducha,  Syna, 

vše  jednoho   Hospodina. 

A  jak  se  to  sta,   vtej  chvíli 

inhed  jej  tak  slza  přili, 

že  pravými  radoščemi 

vzjiskři  zdravě  miloščemi 

Boha  i  jeho  matky   chválu. 

Ana  s  radostí  nemalá 

vniče  opět  v  oblečenie, 
940    vzemši  mile  otpuščenie, 

ot  něho  z  jatky  vynide, 

tuž  k  svým  dievkám  i  přijide, 

s  nimiž  sě  bra  opět  k  domu; 

ale  těch  novin  nikomu 

nezjeví  za  žádný  vlásek. 
A  jakž  juž  uzře  ten  čásek, 

ež  sě  ludé  rozbroj ili 

bie,chu,  i  upokojili 

všichni  v  svých  pokoj iech    senně, 
950    tak  bez  meškánie  neleně 

inhed  do  komnaty    šedši, 

opět  svú  deščku  nadvedši, 

klece  před  ní  v  dobrém  smysle, 

plačíc,  proséc,  v  divném  čísle 

modlitvy  rozkládající, 

a  vždy  toho  žádající, 

by  Maria,  božie  Matka, 

prosila  svého  děťátka, 

by  sě  jej  viděti  dalo 
960    a  ji  za  sluhu  přijalo, 

i  za  choť  věcnej  ozdoby. 

V  tej  modlitvě  i  z  tej    mdloby 


-  56  — 

giey  wznyde  naoczy     fkrzyenz  vwy 
dyenye  kroczy/  wrozkoíhe  adywne 
krafne  /  Panny e  býti  wyehlafne  / 
ZdaCye  Qe  giey  bezomyla/   by  nak- 
raffy  fyeny  byla/  Nez  gy  wydal  kdy 
kto  zy  wy  /   natey  byechu  dy  wne  dy- 
wy  /  Zdyelany  zbohatey  myeny :  dno 

S7zbyryl  zadamantuow  /  Styeny  Cpo- 
yowany  byechu  wzlattye/  wnych 
mnoho  okenecz  bohatye/  Zfmara 
gduow  yzfafierow/  byechu  wnychz 
to  myefto  ftkla  fye  ftkwiechu  /  Dra- 
hich  kamen  uow  czynowe  /  yothanty 
yrubenowe  /  Turkať^  Cardy n  paleyC      r 
v  dony/  yafpyfowe  kalczydony    Tor 
paff  granať  kryzolyti  /  amantyfky       ť 
margaryti/  Zpofíbbeny  przyelyCf 
lepye  /  tudyez  natey  fyeny  Cklepye  / 
Sluncze  myefycz  przytom  hwyezdy/ 
podobenftwym  týmy  zgiezdy     Stwie 
chu  yakoz  bozy  moczy  /  du  naneby 
dnem  ynoczy/   Czafíugicze  wfeczky 
chwyle  /  wiecze  drahich  dywuow 
wfyle  /  wydye  wkraíye  fye  hogyecze  / 
vzrzye  dwie  ftolyczy  ftogyecze  /  Naw 
fchod  fluncze  podle  febe     nagedney 

38  buoh  moczny  znebe  /  Sediefe  wf 
wem  wfyetlem  tronye  /  Nadru- 
hey  wdrahey  korunye     Maria  geho 
matka  flowa/  archangelfka  czie 


—  57  — 

sen  tu_  vznide  jej  na  oči,  X 

skrzeňž  u  viděnie  kroči, 

v  rozkošné  a  divně  krásné: 

zdáse  sě  jej;  tej  věhlasné  l  #*£** 

panně,  býti  bez  omyla,     í 

by  na  kraŠší  sieni  byla, 

než  ji  vídal  kdy  kto  živý  ; 
970    na  tej  biectm  divné  divy 

zdělány  z  bohatej  měny: 

dno  z  beryl,  z  démantóv  stěnyl 

spojovány  biechu  v  zlatě,  \  ^^  \ 

v  nich  mnoho  okénec  bohatě 

z  smaragd  i  z  safíeróv  biechu, 

v  nichžto  miesto    stjkla  sě  stkviechu 

drahých  kamenóv  cinové, 

jacinti  i  rubínové, 

turkus,  sardin,  palejs  v  sloni, 
980   jaspisové,  kalcidoni, 

topas,  granát,  kryzoliti, 

ametysti,  margariti, 

zpósobení  přieliš  lepě  ; 

tudiež  na  tej  sieni  sklepě 

slunce,  měsiec,  při  tom  hvězdy 

podobenstvím  týmiž  jezdy 

stviechu,  jakož  boží  mocí,  * 

jdú  na  nebi  dnem  i  nocí, 

časujíce  všecky  chvíle. 
990    Viece  drahých  divóv  v  síle 

vidě,  v  kráse  sě  hojiece: 

uzře  dv§  stolici  stojiece 

na  vzchod  slunce  podlé  sebe: 

na  jednej  Bóh  mocný  z  nebe 

sedieše  v  svém  světlém  tróně, 

na  druhej  v  drahej  koroně  n  ^  . 

Maria,  jeho  matka,  stolová,  \  j&JQ 

archangelska  ciesarova ; 


—  58  — 

farzowa/  Oba  gmyeCta  fczeptry 
wrucze/  ten  blefkt  yta  radoft  gf 
ucze  /  katherynu  tak  vtyeffy  /  ya 
kz  fye  weff  fmutek  wyfpyefy/  Zge 
gye  frdcze  yenz  biefe  gmyela  /    ypo^ 
my  Cly  rzkucz  profpyela/  Grfem 
^    acz  buohjda  nafwem  dyele/  když 
my  fíe  muoy  choť  tak  czele  /  dal  wy 
dieti  yfwu  matku/  Giz  nebudu  w^ 
nedostatku/  když  hlezy  nageho  ly- 
cze/  Tehdy  marya  fpomocznycze  / 
Pokynu  gyey  ruku  kfobye/  ana 
wftydlewey  poroby e  /  Gide  yako 
blyze  knyma/  klekfy  ypoklony  fíe 
gyma/  To  pak  maria  wyduczy/ 
39  wecze  moy  fynu  zaduczy  /  ke  f 
wey  choty  daCf  wytanye/   wfak 
wieff  ez  geřť  dokonaný e/  Swemu       T 
ftawu  vczynyla/  ato  wfeczko  nap 
lnyla/    Czoff  giey  kolwiek  rozka-       v 
zal  I  xpus  wecze  yuz  vtazal/  Sem 
fíe  oto  ez  yu  yaíhu/  katherynu  wel- 
my  krafnu/  Chczi  fobie  zachot  wz 
wolyti/  ybude  femnu  ftolity  /   v- 
mem  kralowany  wiecznye  /  kathe 
1&-    rýna  kleczicz  piecznye/    Wecze  moy 
naydrazfy    kraly/   dneff  ya    mu  czy 
ftotu  wtaly/  Twey  mylofty  porucze 
gy:|  aiakz  naylepe  vmyegy/  Snaž 
nym  wiernym  frdczem  zdrawie/   tak 
chczy  twey  mylofti  prawie/  Sluzy 


—  59  — 

oba  jmiesta  sceptry   v  ruce. 

1000  Ten  bleskt  i  ta  radost  jsůcie 
Kateřinu  tak  utěši, 
jakž  sě  ves  smutek  vyspěši 
z  jejie  srdce,  jenž  bieše  jmela; 
i  pomysli  řkúc:  „Prospěla 
sem,  ač  Bóh  dá,  na  svém  diele, 
když  mi  sě  mój  choť  tak  cele 
dal  viděti  i  s  svů  matku; 
jíž  nebudu  v  nedostatku, 
když  hlezi  na  jeho  líce." 

1010  Tehdy  Marja  spomocnice 
pokynu  jej  ruku  k  sobě, 
ana  v  stydlivej    porobě 
jide  jako  blíže  k  nima, 
klekši  i  pokloní  se  jima. 
To  pak  Maria  vidúci, 
vece  :   „Mój  synu  žádácí ! 
ké  svěj  choti  dáš  vítánie  ? 
vsak  vieš,  ež  jest  dokonánie 
svému  stavu  učinila, 

1020  a  to  všecko  naplnila, 

což's  jej  kolivěk  rozkázal." 
Kristus  vece:    „Juž  utázal 
sem  sě  o  to,  ež  ju  jasnú 
Kateřinu,  velmi  krásnu, 
chci  sobě  za  chof  vzvoliti; 
i  bude  se  mnú  stoliti 
u  mém  kralování  věcně." 
Kateřina  klečíc  pecně, 
vece:   „Mój  naj dražší  králi! 

10.0  dnes  já  raú  Čistotu  v  táli 
tvej  milosti  poruceji, 
a  jakž  naj  lépe  uměj  i, 
snažným,  věrným  srdcem  zdravě, 
tak  chci  tvej  milosti  pravě 


fri 


—  60  — 

czi  domey  fmrty  mýle/  Tehda  tu 
xpus  tey  chwile/  vczyny  fie  giey 
tak  yaffen/  woczy  ytak  welmy  kra^ 

40  fen  /  Mnohu  okraffu  wfwey  kra 
{4 2        ffy^twarzy  /  yakz  otgeho  fwietley 

zarzy/  Srdcze  giey  wtiele  hragíe 
X     fe/  bezj  omyla  fye  znagiefe  /    wtak 
vtieffeney  radofty  /  Onyzto  yakz  fwe 
mladofty/  Any  cztla  any  dýchala/ 
Ponyemzto  biefe  wzdichala/  Na^ 
toho  zrakem  hledyefe/    aten  tak  ya 
kz  tu  fediefe/    Swu  zmylytku  mať 
ku  wczyle/  wftaw  nahoru  zkrato- 
chwyle/  Onyemz  ftwiechu  zarz 
my  ftíeny  /  Sed  fta  yako  proftrzed 
fyeny/  Obleczen  gfa  mnohu  drazy 
ynhed  marya  zapazy/  wzwdwyze 
katherzynu  wzhoru/  arzkucz  gyz  fie 
neboy  wzdoru/   any  zalofty  ny  nu 
ze/  neb  tie  moy  fyn  kchoty  ykfluze/ 
Przyyal  gyz  bud  vtieffena  wfye  rado= 
■*^3f^yfty  nezlý  fona/  ale  wfeho  fmutka 

lyfye/  Wtom  rzeczeny  fyn  ±  tyGe  ±bozy/ 

41  Zatye  gedno  pronye  czaffem  /  My 
lym  fladkym  drahým  hlaffem/ 
Grymz  giey  frdcze  wzdrawy  zwlazy/ 
gda  knyey  fvvich  flow  wflawney 
drazy/  wecze  wytay  ma  przezadna/ 
wytay  mogie  choty  ladná/  Podfem 
wzwolene  lyczko/   kemnye  myla  ho- 


—  61  — 

slúžiti  do  mej  smrti  mile." 

Tehda  tu  Kristus  tej  chvíle 

učini  se  jej  tak  jasen 

v  oči,  i  tak  velmi  krásen 

mnohu  okrasu  v  svěj  tváři, 
1040  jakž  ot  jeho  světlej  záři 

srdce  jej  v  tele  hrajieše ; 

bez  omyla  se  znajieše 

v  tak  utěšenej    radosti, 

o  nížto  jakž  v  své  mladosti 

ani  Čtla,  ani  slýchala : 

po  němžto  bieše  vzdychala, 

na  toho  zrakem  hledieše; 

a  ten,  tak  jakž  tu  sediese 

s  svú  zmilitkú  matku,  v  čile 
1050  vstav  nahoru  z  kratochvíle, 

o  němž  styiechu  zářmi  stěny,  * 

sed.  sta  jako  prostřed  sieni, 

oblečen  jsa  mnohu  draží. 

Inhed  Maria  za  paži 

vzdviže  Kateřinu  vzhoru, 

a  řkúc:  „Již  se  neboj  vzdoru, 

ani  žalosti,  ni  núze; 

neb  te  mój  syn  k  choti  i  k  sluzŠ 

přijal ;  již  bud  utěšena, 
1060  všie  radosti  nezlišena, 

ale  všeho  smutka  lisie." 

V  tom  řčený  Syn  boží  tise 

zače  jedno  proně  časem 

milým,  sladkým,    drahým  hlasem, 

jímž  jej  srdce  v  zdraví  zvlaži, 

jda  k  něj,  svých  slov  v  slavnej  dráži 

vece:  „Vítaj,  má  přežádná! 

vítaj,  moje  choti  ladná! 

pod  sem,  mé  vz volené  líčko,  |í.í^.- 

1070  ke  mně,  milá  holubičko !  ^4<W 


—  62  — 

lubyczko  /  Bidloť  fem  wieczne  ofno.    t 
wal  /  Tobieť    fem  korunu  fchowal  /     f 
vmem  kralowftwy  wcziftotye/  yakz 
tu  piefen  wfwei  fladkey  notie  /  Sko=: 
na  proty w  tey  dyewyczy  /  Tak  Cnem 
prften  zfwey  prawyczy  /  ywlozy  giey 
proftrzed  ruky/  Onyemz  ona  zczteny 
ponuky  /  Záklopy  fwu  ruku  hladfe  / 
yzazpyewa  welmy  fladřie  /  Notku 
gednu  pyefnyczy  nowu  /  ark  arzkucz 

i     yuz  newieftu  flowu  /    Chotie  yenzto 
mne  nezmyenyl/   Swym  mye  prfte 
42  nczem  obwyenyl  /  Ponyemzto  fem 
frdczem  wadla/  innyé  wiecz  gyne-     p 
ho  zrczadla/  Netrzeba  neb  moy  chot 
draž  fy/  wfeho  fwieta  ynaykraffy/ 

ť*    Greft  wnyemz  ya  bich  zrzyedla  mé- 
ho/ Chczy  myeíy  vftawiczneho  /  Sr 
dcze  knyemu  gfucz  nawieky/    wzdi 
wfem  zlým  zloftem  naprzieky  /   Tu 
v  piefen  mu  chwalu  wzda  wfy/  pcz 

yuty  awzhuoru  wftawfy  /  vzrze  na 
ty  A      gewie  newzhlucze/  wfw  bielucziey 

4      drahé  rucze  /  Prften  nobefkcho  zlatta/_ 
Wiecz  ta  czifta  dyewka  fwata/   Bywe 
ffela  podle  flucha/  Plna  gfucz  fwa^ 
teho  ducha  /   Pofwieti  pocze  netuzyczi 
1        Afwemu  choty  fluzity  /  Poftem  trude 
modlu  flycznu/  Gfucz  krzeftanku 
vftawicznu  /  Puftennyku  dyekugi 
czy/  Boha  wzdy  nafledugiczy/  yge 


—  63  — 

bydloť  sem  věcné   osnoval, 
toběť  sem  korunu  schoval 
u  mém  království  v  čistotě." 
Jakž  tu  piesň  v  svěj   sladkej  notě 
skoná  protiv  tej  děvici, 
tak  snem  prsten  z  svěj  pravici., 
i  vlozi  jej  prostřed  ruky; 
o  němž  ona  z  ctnej  ponuky 
zaklopi  svá  ruku  hladce, 

1080  i  zazpieva  velmi  sladce 
notkú  jednu  piesňci  novů, 
a  řkúc:   „Juž  nevěstu  slovu 
chotě,  jenžto  mne  nezměnil, 
svým  mě  prstencem  obvěnil, 
po  němžto  sem  srdcem  vadla : 
mně  viec  jiného  zrcadla 
netřeba;  neb  mój  choť  dražší 
všeho  světa  i  najkrašší 
jest,    v  němž  já  byť  zřiedla  mého 

1090  chci  mieti  ustavičného, 

srdcem  k  němu  jsúc  na  věky, 

vždy  všem  zlým  zlostem  na  přieky." 

Tú  piesní  mu  chválu  vzdavši, 

procuti,    a  vzhoru  vstávši, 

uzře  na  jevě,  ne  v  zhluce,  • 

v  svěj  bělúcej  drahej  ruce 

prsten  nebeského  zlata ; 

viec  ta  cista  dievka  svatá 

by  veselá  podlé  slucha. 

1100  Plna  jsúc  svatého  Ducha, 
po  světě  poče  netužiti, 
a  svému  choti  slúžiti 
postem,  trudem,  modlu  sličnů, 
jsúc  křesťanku  ustavicnú, 
pústenníku  děkující, 
Boha  vždy  následující, 


—  64  - 

<rL     hoVatky  lafkawie/  Ten  krzenfta 

43  nfke  bydlo  prawye  /  Nella  czfny 
u    obiczey  gmagicz/  wduchowenftwy 

fie  kochagycz  /  Profecz  Clawne  maf     /' 
tky  bozie  /  by  gj  dowedla  wto  zbo^r 
zye/  kdež  bydly  ffwym  myly  fyne/ 
fwemohuczym  hofpodynem/  Po^ 
tom  vmrze  matka  geye/  Ana  por. 
cze  wiecz  fnaznyegie  /  vtrpenym 
fye  muczity/  krzeftanfkey  wierze  v^ 
czyti  /  Swu  wfu  czeled  yfwe  lydy  / 
Tehdy  maxencz  zfwey  neklydy/ 
wzdwiedye  /  ze  wtiech  zemyech  mno 
zftwye/   krzeftanftwa  yez  boha  z 
bozftwye  /  Chwalily  y matku  yeho : 
ykaza  dobity  wfeho/    Czoz  potrzieba 
cyefarzowy  /  rucze    tu  bychu  hotowy  / 
Geho  wficzkny  lyde  wflowu/  an  f 
wym  fynem  yřkralowu  /  wítaw 
ybra  fye  dotieeh  zemy/  Arzka  flyfy 
tnnoho  zemy  /  Wludech  nynye  blud  ; 

44  nafta wa/  MufQt  gity  ma  poprawa  / 
Nadkazdeho  ktoz  to  myerzy  /  ez 
wkryfta  muezeneho  wierzy  /    Neb 
rufan  yapolon  moy/  Obdržely  fu 
mnye  mnohý  boy/  ykmey  kewfie 
czty  pomohly/  ykaza  wfyem  ktoz 
by  mohly/  Proftaroft  neb  mladoft 
gity  /  naurczeny  den  przigity  /   Do 
allexandrzie  tu  wten  chrám/  w 
nemz  gfucze  by  yeho  modlám  /  w^ 


—  65  — 

i  jeho  Matky  laskavě.  __ 

Tak  křesťanské  bydlo  pravě  iA  &t- 

nesla,  cný  obyčej  j majíc, 
1110  v  duchovenství  se  kochajíc, 

proséc  slavné  Matky  božie, 

by  ji  dovedla  v  to  zbožie, 

kdež  bydlí   s  svým  milým  Synem, 

všemohúcím  Hospodinem. 
Potom  umře  matka  jejie, 

ana  poče  viec  snažnějie 

utrpením  sě  mučiti, 

křesťanskej  vieře  učiti 

svú  všu  čeleď  i  své  lidi. 
1120  Tehdy  Maxenc  z  svěj  neklidí 

vzvědě,  že  v  těch  zemi  ech  množstvie 

křesťanstva,  již   Boha  z  božstvie 

chválili  i  Matku  jeho, 

i  káza  dobyti  všeho, 

což  potřeba  ciesařovi. 

Ruče  tu  biechu  hotovi 

jeho  vsickni  lidé  k  slovu ; 

an  s  svým  synem  i  s  královu 

vstav,  i  bra  sě  do  těch  zemí, 
1130  a  řka:  „Slysi  mnoho,  že  mi 

v  ludech  nynie  blud  nastává. 

Musíť  jíti  má  poprava 

nad  každého,  ktož  to  měří, 

ež  v  Krista  mučeného  věří ; 

neb  Rufan  i  Apolon  mój 

obdrželi  mně  mnohý  boj, 

i  k  mej  ke   všie  cti  pomohli." 

I  káza  všem,  ktož  by  mohli 

pro  starost  neb  mladost  jíti, 
1140  na  určený   den  přijíti 

do  Alexandře  tu  v  ten  chrám, 

v  němž  jsúce,  by  jeho  modlám 


—  66  — 

ficzkny  obietowaly  /  atak  bohom 
chwalu  wzdaly/  To  fie  fta  yakz  on 
rozkaza/  kazdy  Cie  tam  bez  potaza/ 
Bra  az  wallexandrzy  bichu/  Max 
encius  řhroznu  pichu/  Bohatie  f 
we  modly  zftawy  /  hrozne  weffele 
naprawy/  Pyenym  mnohým  zwu 
kem  ktomu  /  kaza  femu  yonomu  / 
Aby  tam  Cly  fwu  obyety/  ktoz  pak 
fprawedlnu  pamyety  /  wierzyl  vmo 
45czneho  boha/  Toho  tiezka  muka 
mnoha  /  Otgeho  fluh  podftupie 
fe/  Swata  katheryna  biefe/  Bid 
lem  blyz  odtoho  chrámu/  ftogiecz 
vflifye    neznámu  /  Rzugy  rozlicz 
íifZttáUMiS-*  nehohaffa/   Pozwa  kfl  kfobie  toho 
''jj^V^hh  czarfa/  Sweho  gednoho  rytierzye 
rzkucz  vftawiczenff  vwierze/  Bud 
agdy  tam  czo  to  gefť  tento  rytierz= 
^    gymz  gmate  rzefť/  Gride  wchram      i 
n        wzrze  mnohu  /   Chwalu  Maxenczo 
wu  bohu/  Ruffanu  yapollonu/  wz 
:     dawayuczy  an  podfwu  koronu  /  Pro 
ftrzed  chrámu  vpichu  ftafe/  Tento 
krafnye  onen  krafie/  hlafiecz  rze 
mefly  cziftymy/  yhudbamy  rozlycz 
nymy  /  Wznyeyucz  podle  yeho  ch 
tyenye  /  Také  zaloftne  krzyczenye  / 
isis    Žuft  tiech  ludy  wichodiechu/   Gyz 
tiem  modlám  nerodiechu  /   wierzity 


67 


tu  všickni  obětovali, 
a  tak  bohóm  chválu  vzdali. 
To  se  stn?  jakž  on  rozkáza  ; 
každý  sě  tam  bez  potaza 
bra,  až  v  Alexandři  bíchu. 
Maxencius  s  hroznů  pýchu 
bohatě  své  modly  zstavi ; 

1150  hrozné  veselé  napravi 

pěním  mnohým  zvukem ;  k  tomu 

káza  siemu  i  onomu, 

aby  tam  šli  s  svú  obětí; 

ktož  pak  spravedlnú  pamětí 

věřil  u  mocného  Boha, 

toho  těžká  muka  mnohá 

ot  jeho  sluh  podstúpiese. 

Svatá  Kateřina  biese 
bydlem  blíž  od  toho  chrámu. 

1160  Stojiec,  uslyše  neznámu 


ruJ! 


rozličného  hlasa 


pozva  k  sobě  toho  časa 
svého  jednoho  rytieře, 
řkúc;  „Ustavičen's  u  vieře: 
jdi  a  pohled  tam,  co  to  jesť?" 
Tento  rytieř,  jenž  jiniese  křest, 
jide  v  chrám,  i  uzře  mnohu 
chválu  Maxencovu  bohu, 
Rufanu  i  Apolonu, 
1170  vzdávajúc,  an  pod  koronú 

prostřed  chrámu  v  pychu  stáše; 
tento  krásně,  onen  kráse 
hlasiec  řemesly  čistými, 
i  hudbami  rozličnými 
vznějúc,  podlé  jeho  chtěnie. 
Také  žalostná  křičenie 
z  úst  těch  ludí  vychodiechu, 
již  těm  modlám  nerodiechu 


--  68  — 

46  ny  chwaly  daty/  Tento  rytierz  íie  o 
t^fj^^ .braty  /  Opiet  zaíie  wfmutno  czy 

,M  v  "šos*  %  nye  /  ato  fwietie  katherzynye  / 

^^Fowiedie  yak  íie  diegiefe/  ta  czifta 
^  panna  piegiefe/   Modlitwy  fwu  my 
Clu  cziftu/  fwemu  choty  yefu  kryftu/ 
Naczeft  ygeho  materzy  /  Zatiem  we? 
cze  gfuly  mogi  kterzy/  Przypraw 
^f   tez  fye  podtez  femnu/  Cziefarzowy  zp 
dneff  tagemnu  /  Zloft  yblud  chczy 
ohlařiti/  ykaza  fye  okrafity  /  Sw 
i  ym  panna  ty  pogie  fobu/  Wftawfy 

gide  tam  wtu  dobu/  wzdechfy  kCwe 
f  mu  hofpodynu/  Wnyz  tam  pgide 

hodynu/  Drzyewe  nez  wchram  ftu 
py  nohu  /  az  vzrze  zaloft  muku 
jy^^mm^^nowu/  Dieyucze  fie  nawfie  ftrany  / 
-    Nadfprawedlnymi  krzeftany  /  Gizto 
fy     wgeden  huoh  wierziecze  /  Modlám 
obieti  nechtiecze/  Daty  yzadnu  odoly.* 

47  Nez  wlaftnye  fwu  dobru  wuoly  / 
Tworczy  fluziechu  flawnemu  / 
wfemu  owfem  wzdy  mocznemu/ 

/       <r  Pgehoz  gmye  ye  mucziechu/   fmut 

^'ucy^í^cLp')  nymy  hlaffy  krzicziechu/  Toho  ne 
giey  zzely  weppu  /  ande  zwierz  do- 
bitek  tepu/  yzhu  kladucz  nahro 
mady/  naczeft  bozczom   zbludney 
-t  wnady/  yakz  ciefarz  kázal  nemať     V 
nye/  kateryna  tu  vdatnye/    Gide  ta 


—  69  — 

věřiti,  ni  chvály  dáti. 
1180  Tento  rytieř  se  obrati 

opět  zase  v  smutném  čině, 

a  to  světě  Kateřině 

po  vědě,  jak  sě  dějieše. 

Ta  čistá  panna  pějieŠe 

modlitvy  svú  myslí  cistu, 

svému  choti  Jesu  Kristu 

na  Česť,  i  jeho  Mateři ; 

za  tiem  vece  :   „Jsú-li  moji  kteří, 

připravtež  sě,  podtež  se  mnú: 
1190  ciesařovi  dnes  tajemnú 

zlost  i  blud  chci  ohlásiti." 

I  káza  sě  okrásiti 

svým  pannám;  ty  poje  s  sobů. 

Vstávši,  jide  tam  v  tu  dobu, 

vzdechsi  k  svému  Hospodinu. 

V  niž  tam  přijide  hodinu, 

dřieve,  než  v  chrám  stúpi  nohů, 

až  uzře  žalost,  muku  mnohu,  ^^fm^ 

dějúcie  sě  na  vše   strany 
1200  nad  spravedlnými  křesťany, 

jižto  v  jeden  Bóh  věřiece, 

modlám  oběti  nechtiece 

dáti  ižádnú  odolí; 

než  vlastně  svú  dobru  volí 

Tvorci  slúžiechu  slavnému 

svému,  ovšem  vždy  mocnému, 

pro  jehož  jmě  je  muciechu; 

smutnými  hlasy   křiciechu. 

Toho  sě  jej  zželi  vepu. 
1210  Andě  zvěř,  dobytek  tepů 

i  žhú,  kladúc  na  hromady 

na  cest  božcóm  z  bludnej  vnadyr 

jakž  ciesař  kázal  nematně. 

Kateřina  tu  udatně 


—  70  — 

■ť    kdež  ciefarz  ftafie  /  yweeze  knyemu 
t     czo  pafe/  Twa  bludná  mocz  zly  cie 
,j  farzy  /  Pronyezto  Cye  ftebu  fwazy/ 

Wtom  fem  ya  prawa  to  ty  wieff/  y 
procz  ten  blud  czynyti  Cmyeff/  Czo 
gCy  neb  czymly  býti  chceff     Wfak 
gfily  vezen  vpyCmye  czteff     Ez  mno 
heho  lyda  hozyj  to  gCu  wfye  dyab 
lowe  mnozy  /   Ale  buoh  yenz  wie 
cznoft  Czorzyl/  ywfe  ezaffy   flowem.* 
48  ftworzyl  /  Wneby  zemy  proftrzed 
*         f^    ,    pekla/  tent  yeft  pednymz  gCu  pod 
rk. frt^)^^ klekla/  wfeczka  kolena  gedyny/ 

mymoenz  nenye  nykte  gyny  / 
^f/ljo^JJ^fcknyemuzto  ty  tyemito  czyny  /  wiez 
ciefarzu  ez  fye  wynyff/  Wnyemz 
fobie  nayhorze  czyny  ff/  Nebt  ke 
nyemu  obiet  przyflufie/  Cziefarz 
f    wecze  dobrzeť  Qufye/  Tobie  to  fwe 
frdeze  okoy/  anam  nynye  vezyn  po 
koy/  azt  fwym  bohom  chwalu  wz 
dámy  /  Tuz  fye  ftebu  ypoznamy  : 
\        lepe  nez  fye  fnamy  nynye  /  Wteiz 
^p       míuwye  bezpomefkanye/  Pnyz 

yuz  duch  biefe  fwaty/   Wecze  zly 
kraly  proklatý  /  kak  zle  fwym  ro- 
zumem wladneff/  taku  ezeft  nad 
yabla  klade  ff/   Genz  yeft  fwu  radoft 
prowynyl/  By  ty  takuto  ezeft  czynyl 
t    49  Bohu  yenz  yeft  moezen  nade 
wfe/   tent  by  mohl  yvmyel 


—  71  — 

jide  taní,  kdež  ciesař  stáše, 

i  vece  k  něinu:   „Co  páse 

tvá  bludná  moc?  zlý  ciesaři! 

pro  nežto  se  s  tebú  svaři, 

v  tom  sem  já  práva,  to  ty  vieš  t 
1220  i  proč  ten  blud  činiti  smies? 

co  jsi,  neb  čím-li  býti  chceš? 

však  jsi-li  učen,  u  pí  smě  čteš,  ^  y~ 

ež  mnohého  lida  bozi 

to  jsá  vše  ďáblové  mnozí; 

ale  Bóh,  jenž  věčnost  szořil, 

i  vše  časy  slovem  stvořil 

v  nebi,  zemi,  prostřed  pekla : 

tenť  jesť,  před  nímž  sú  podklekla 

všecka  kolena,  jediný, 
1230  mimoňž    nenie  nikte  jiný; 

k  němužto  ty  těmi  Činy, 

vez,  ciesařu !  ež  sě  viníš, 

v  němž  sobě  najhóře  činíš, 

nebť  k  němu  oběť  přislušie." 
Ciesař  vece:   „Dobřeť  slušie 

tobě  to !  své  srdce  okoj, 

a  nám  nynie  učiň  pokoj : 

ažť  svým  bohóm  chválu  vzdámy, 

tuž  sě  s  tebú  i  poznámy 
1240  lépe,  než  sě  známy  nynie." 

K  tejž  mluvě  bez  pomeškánie, 

při  niež  juž  bieše  Duch  svatý, 

vece  :  „Zlý  králi  proklatý! 

kak  zle  svým  rozumem  vladeš, 

takú  česť  na  ďábla  kladeš, 

jenž  jesť  svú  radosť  provinil! 

by  ty  takúto  česť  činil 

Bohu,  jenž  jesť  mocen  nad  vše, 

tenf  by  mohl  i  umel  za  vše 


72  — 


'eJ/l 


e-  <ntfrtw 


%¥ri*«So         znawfie/  Tobie  otplatity  zgewnye; 
Maxencius  wecze  hnyewnye/   ka^ 
ky  buoh  ygide  otnye  /  yfta  az   fye 

?    ^  Quzba  proknye  /  Skoná  yakbu 

^     ~~  z 

kázal  bieíe     akdyz  chrámu  gity  ch 
tiefe/  Tehdy  przyftupy  kteyto   pa 
nnye/  yweczo  knyey  wyeru  hannye  ' 
BieCe  przifla  panno  krafna  /  kate 
rýna  ta  wiehlafna  /  Wecze  ya  Cem 
nehanyela  /   ale  tobie  gfem  branyla  / 
Tweho  bludu  ytwey  zlofty  /  ciefarz 
wecze  ztwey  mylofty  /  Myn  tu  rzecz 
prowfy  przihodu/  apowiez  kterer- 
hoff  rodu/  kto  byl  twoy  otecz  wfwey 
chwale  /  Ona  wecze  znallyf  krále  / 
kofta  wczyprfkey  zemy  wdobie/  tent 
mye  dczeru  wzchowal  fobye  /  Zallex 
andrzie  geff  me  heflo/   cziefarz  wecze 

50  yuz  proneflo  /   Sye  yeft  twe  vczenye 
dywne/  ytwa  drahá  krafa  zgiew 
nye  /  yakz  fye  tobie  nycz  newrow 
na/  wfak  ty  byefe  bity  ofowna/ 
Cziefarzowa  fyna  mého/  Ona  we^ 
cze  gmam  gyneho  /  Chotie  gemuz 
Cem  flybila/  ytak  fem  to  zalubila/ 
yakz  gyneho  nechczy  gmyety/  cie 

t     farz  wecze  day  wiedieti/  Nam  to 
ten  ponyemz  ty  tuzyff/   kteremu- 
ly  bohu  fluziff/   ana  odpowiedie 
fmyele/  rzkucz  bludný  ciefarzu  cze 


1 


—  73  — 

1250  tobě  otplatiti  zjevně  !u 

Maxencius  vece  hněvně : 

„Kaký  bóh?"   I  jide  ot  nie, 

i  sta,  až  sě  služba  proknie 

skoná,  jak  on  kázal  bieše; 

a  když  z  chrámu  jiti  chtieše, 

tehdy  přistúpi  k  tej  panně, 

i  vece  k  něj:  „Věru  hanně 

bieše  přišla,  panno  krásná !" 

Kateřina  ta  věhlasná 
1260  vece:  „Já  sem  nehanila, 

ale  tobě  sem  bránila  * 

tvého  bludu  i  tvej  zlosti." 

Ciesař  vece:  rZ  tvej  milosti 

min  tu  řeč  pro  vši  příhodu, 

a  pověz,  kterého's  rodu? 

kto  byl  tvój  otec  v  svěj  chvále?" 

Ona  vece  :   „Znal-lťs  krále 

Kosta  v  Cyprskej  zemi  v  době, 

tenť  mě  dceru  vzchoval  sobě  ; 
1270  z  Alexandře   jesť  mé  heslo." 

Ciesař  vece :  „  Juž  proneslo 

sě  jesť  tvé  ucenie  divnie, 

i  tvá  drahá  krása  zjevně, 

jakž  sě  tobě  nic  nevrovná  : 

však  ty  bieše  choť  osovná  í*ijži 

ciesařova,  syna  mého." 

Ona  vece  :  „Jmám  jiného 

chotě,  jemuž  sem  slíbila, 

i  tak  sem  ho  zalubila,  "^ 

1280  jakž  jiného  nechci  jmieti." 

Ciesař  vece:  „Daj  věděti 

nám,  kto  ten,  po  němž  ty  tužíš?        i~ 

kterému-li  bohu  slúžíš  ?" 

Ana  odpovědě  směle, 

řkúc:  „Bludný  ciesařu!  cele 


_  74  — 

le/  To  chczy  tobie  powiedieti/  ten 
buoh  yehoz  vpamyeti/  Gma  yw- 
^(X:^^^.nyehozto  ya  wierzym/  toho  nade 

ff  wfeczko  myerzy  /  Czoť  geft  wieczy 
yftworzenye/  gemuz  nycz  vfylno  ne- 

,•    nye„  vczynyti   czoz  chcze  koly/  Wfecz 

f  ko  yefť  pogieho  woly/  On  yeft  czefta 
<%  pwdy  prawye  /  ten  zy wy  buoh  mo 

czny  wflawye  /  Gedyny  geft  bezpo 

5iczatka/  ywzdy  bude  bezoftatka/ 
wiecznye  to  ty  wiez  zagifte  /  Ten  fie 
buoh  odpanny  czifte  /  Marie  mať,         f' 
ky  narodyl/  ahrziech  yenz  ludy  v    v 
wodyl /vpekelnu  lyuť  ten  on  wz 
paczyl  /  anam  Cpaffenye  ozraezyl  f, 
yffwu  wlaftny  krwy  wykupyl  /    Mu 
•  riř.^^A^y  trpyel    namuky  A  wftupyl A  nakrzyz 
fy/nA.4ttyf    vmrzel  ypohrzyefty  fye  dal/  apak 
trzety  den  zmrtwich  wftal  /  Swu 
fj«-3   wlattny  moczy  Cie  wikrziefyw/  tam 
wtwych  dyablech  fylnye  zamyefyw/ 

:    Potom  wftupyl  nanebeffa^wtiele 
plné  bozftwye  neffa/  Tu  kralugie 
wiecznye  bydly  /   ciefarz  wecze  ach 
kak  fydly/  Mie  twa  rzecz  az  fem  fie 

-ý  zbudyl/   Whnyew  ty  pwyff  bych 
ya  bludyl/  ale  fweho  nycz  neTudys: 

£-  aty  welmy  wiecze  bludys  /  Sama  od 
praweho  czyfla/    Powiez  my  mafly/ 

62czo  fmyffla/   Procz  wten  blud  fwoy 
rozum  myerzys  /  Ze  wumuczeny 


—  76  — 

to  chci  tobě  povědieti: 
ten  Bóh,  jehož  u  paměti 
jmám,  i  v  něhožto  já  věři, 
toho  nade  všecko   meři, 

1290  coť  jesť  věcí  i  stvořen  i  e, 
jemuž  nic  úsilno  nenie 
učiniti;  což  chce  koli, 
všecko  jesf  po  jeho  voli; 
on  jesť  cesta  pravdy  právě : 
ten  živý  Bóh,  mocný  v  slávě, 
jediný  jesť  bez  počátka, 
i  vždy  bude  bez  ostatka 
věčně ,  to  ty  věz  zajisté : 
ten  sě  Bóh  od  panny  čisté, 

1300  Marie  Matky,  narodil, 

a  hřieeh,  jenž  ludi  uvodil 

v  pekelnú  ljuť,  ten  on  vzpácil 

a  nám  spasenie  ozračil, 

i  svú  vlastní  krví  vykúpil  ; 

muky  trpěl,  na  kříž  vstúpil, 

umřeJ  i  pohřieeti  sě  dal, 

a  pak  třetí  den  z  mrtvých  vstal, 

svú  vlastní  mocí  sě  vzkřiesiv, 

v  tvých  ďáblech  silně  zamiesiv; 

1310  potom  vstúpil  na  nebesa, 
v  těle  plné  božstvie  nesa, 
tu  kraluje  věčně  bydlí." 

Ciesař  vece :  „Ach  kak  šidlí 
mě  tvá  řeč,  až  sem  sě  zbudil 
v  hněv!  ty  pravíš,  bych  já  blúdil, 
ale  svého  nic  nesúdíš: 
a  ty  velmi  viece  blúdíš 
sama  od  pravého  čísla. 
Pověz  mi,  máš-li  co  smysla? 

1320  proč  v  ten  blud  svój  rozum  měříš', 
že  v  umučený  Bóh  věříš  ? 

4* 


—  76     - 

buoh  wyerzys/  ya  mnym  ze  ty   fmy 
't  Clyff  wiekem  /  Prawys  ez  geft  boh 
aj  czl  o  wiekem  /  Tehdy  muffý  býti  wra=r 
tek  /    kazda  wiecz  ta  fwoy  poczatek 
Muffy  gmyeti  zurozenye  /  poczatku 
pak   fkonczenye/   Miftrzy  to  tak  fwye 
f   dfye  wneleft/  akdyz  twoy  buoh  fmr 
%    tedelen  yeft/   Podle  twych  vfť  powie 
dyenye  yfrdecznuczieho  mnyenye/ 
Tweho  když  fye  zde  národy  1  /  tyeleC 
•  f  x    nye  nafwyetie  chodyl  /  yakz  ty  pwis 

"7   yeftlito  tak  /  tehdy  yarzku  ze  onhvz 
dy  wfkak/   Nykak  bez  poczatka  ne 
nye/   Any  wieczno  yeho  gmyenye,   Bu- 
de tak  by  mnye  Cie  zdalo/    ona  wecze 
,fí  O      acHkak  málo  /  Gefcze  wies  opwem 

j?  ť     ftawu  /  yczo  vfilno  popwu  /    Tomu 

i  .>         yenz  gma  moczi  mnz  mnozftwie  / 

53Gehoz  bezpoczatka  bozftwie  /  Greft  ywz 
dy  bezkoncze  bude  /  rzczy  ciefarzy  zly 
oblude  /    ykak   ty  tomu  rozumy  es  /    wfak 
fylozof  mluwy  to  wyef/   Rzka  wfe  wie  .* 
czy  gfu  zdiedynna  /    ale    wCak  geft  wiecz 
yedyna/  GKez  nelze  fwieczmy  ftyemy/ 
ta  panna   ye    nadowfemy/    Czo  tyem  my 
eny  nycz  gyneho/    nez    yednoho  diedyn 
něho/  Boha  yenz  wfie  wyeczy  řtworzyl/ 
Protož  by  ty  Cie  pokorzyl  /  Apuftil  ot  fwe=r 
ho  bluda  /   by    twa  myfl  v  wieru  chudá/ 


—  77  — 

já  mním,  že  ty  ssmyslíš  věkem. 
Pravíš,  ež  jesť  Bóh  člověkem: 
tehdy  musí  býti  vrátek. 
Každá  věc,  ta  svój  počátek 
musí  jmieti  z  urozenie, 
z  počátku  pak  i  skončenie  ; 
mistři  to  tak  svědéie  v  nelesť: 
a  když  tvój  Bóh  smrtedlen  jesť 

1330  podlé  tvých  úst  pověděnie 
i  srdečnúcieho  mněnie 
tvého,  když  sě  zde  narodil, 
tělesně  na  světě  chodil, 
jakž  ty  pravíš,  jesť- li  to  tak, 
tehdy  já  řku:  že  on  vždy  však 
nikak  bez  počátka  nenie, 
ani  věčno  jeho  jměnie 
bude  ;  tak  by  mně  sě  zdálo." 
Ona  vece:   „Ach  kak  málo 

1340  ješče  vieš  o  pravém  stavu! 
i  co  úsilno  po  právu 
tomu,  jenž  má  moci   množstvie, 
jehož  bez  počátka  božstvie 
jesť,  i  vždy  bez  konce  bude  ? 
Rci,  ciesaři,  zlý  oblude! 
i  kak  ty  tomu  rozumieš? 
však  filosof  mluví,  to  vieš, 
řka:  „„Vše  věci  jsú  z  dědinna; 
ale  však  jesť  věc  jediná, 

1350  jež    neležie  s  věcmi  s  těmi: 
ta  panuje  nade  všemi. "u 
Co  tiem  miení  ?  nic  jiného, 
než  jednoho  dědinného 
Boha,  jenž  vše  věci  stvořil. 
Protož  by  ty  sě  pokořil 
a  pustil  ot  svého  bluda, 
by  tvá  mysl    u  vieru   chudá 


—  78  - 

Rozczitala   frdczem  prawye  /    ez  ta  wiecz 
boh  yeden  wClawie  /   Panugye  nadew 
fíe  wieczy  /  yakz  nyczfie  nemoz  obfieczi : 

f  Miery  jeho  welikofty  /  widis  yeho  po 

Aíb  dobnofty/  hrady  myefta  domy  ftieny' 
Tiech  lepotu  ygich  myeny/  Pofobi  tie 
lefna  ruka    ato  rozumná  nauka    ya 

'ť  ppa  kak  yeft  czel  otczeho/   ale  ímyfl  yza 
dny  yeho     Newye  ygednu  wtypnofty  / 
Zczeho  kteruly  przylypnofty  /  Boh  fwe 

54  dywne  fyeny  fworzyl  /  wezrzy  kak 
ye  Quncze  wzorzyl  hwyezdy  myefiecz 
yplanety  /  zftawyl  ztyftyl  zrziedyl  lety  / 
Noczi  mraczy  adnem  fwieti     widis  ane 
muozes  giety/    Obtwrdofty  yeho  wzkru 
fye     nebo  mu  wfeczky  wieczi  fluzie  /  w=: 
nyemz  ty  nefmyflis  dofpiele/    fluzis 
*      dyablom  gizť  czele  ye/   yfduffi  vpeklo   w 
fadie  /  atit  za  odplatu  dadie  /  Oheň  bolefť^  t 
neporzadnu/  neb  gyny  nyczymz  new 
ladnu/  Nez  tiem  wnyemzto  przebywa^ 

-p  gy  to£  zaodplatu  dawagy     wfiem  giz 
gym  fluzye  yftobu  /  cziefarz  hnyewy  fíe 
wtu  dobu  /  Wefken  potrzefye  ycztyczy  / 
Zmrtwye  wtiele  zbledye  wlyczy/  yako 
w*  ^y  fye  chtiel  powzteczy  /  tyem  ez  nemny 


—  79  - 

rozčítala  srdcem    právě, 

ež  ta  věc,  Bóh  jeden  v  slávě, 
1360  panuje  nade  vše  věci, 

jakž  nice  nemóž  obsieci 

mlery  jeho  velikosti! 

Vidíš- jeho  posobnosti: 

hrady,  města,  domy,  stěny, 

těch  lepotu  i  jich  měny 

pósobí  tělesná  ruka; 

a  to  rozumná  nauka 

japá,  kak  jesf  cél  ot  čeho  : 

ale  smysl  ižádný  jeho 
1370  nevie  ijednú  vtipností, 

z  čeho,  kterú-li   přílipností 

Bóh  své  divné  sieni  stvořil.  $ 

Vezři,  kak  je  slunce    vzořil, 

hvězdy,  měsiec  i  planety 

zstavil,  zjistil,  zřiedil  lety,  ir^^^vw. 

nocí  mraci  a  dnem  svietí; 

vidíš  a  nemóžeš  jieti 

ob  tvrdosti  jeho  vzkružie, 

nebčmu  všecky  věci  slúžie  ;  0 

1380  v  němž  ty  nesmyslíš  dospěle, 
•  slúžíš  dáblóm,  již  tě  cele 

i  s  duší  u  peklo  vsadie, 

a  tiť  za  otplatu  dadie 

oheň,  bolesť  nepořádná  ; 

neb  jiným  ničímž  nevládnu, 

než  tiem,  v  němžto  přebývají : 

tof  za  otplatu   dávají 

všem,  již  jim  služie  i  s  tobú." 
Ciesař  hněvy  sě  v  tu  dobu 
1390  vešken  potřese,  i.  čticí  f 

zmrtvě  v  těle,  zbledě  v  líci, 

jako  by  sě  chtěl  povzteci 

tiem,  ež  neuměj  ieše  řéci 


—  80  — 

9J  egiefe  rzeczy/  Ptyw  nye  yednoho   ílowa  / 

wezrzew  nafwe  wecze  owa  /  Tuto  fye  nam 
newhod  ftele/  nycz  tu  nepomefkaw  de« 
le  /  kaza  pannu  cznye  fchowaty/  Ygyde 
chtie  obyedwaty/  yakz  vczyny  wtuz  : 

55  wrozmyQe  /  Kaza  wfem  fwym  radczem 
w  czyffle/   Czoz    gich  blyz  febe  wyedie 

f>  fe  /  k  řobie  fye  pbraty  fpyefe  /  radeze  IxJT 

zo  fie  fehrachu/  Gydu  przedciefarze  w^r 
ftrachu  /  Rzkucz  czo  nam  twa  mylofť.      "^ 
kaze  /  Ciefarz   wecze  nykte  draze  /    Tyez 
fich  nowyn   nedotazal  /    ynefnadfiech  kdy 

*        kto  fwazal  /  Takymy  gfu  wfmutfie  ra- 
nný/ yakoz  mnye  odgedney  panny/  D 
nes  potkách  gy  ftogiecz  wchramye/ 
Ta  tak  mudrze  yneznamye/    Semnu  ml 
uwyla  namnoze  /  ogednom  muczene 
bože/    Wnyehozto  ta  panna  wierzy     atak 
giey  wyfocze  myerzy/   Mudru  rzeczy  v^. 
mocz  wfaku/  flychal  Tem  rzecz  wfelyk 
aku  /  yneíhadne  mudre  rady  /  ya  fem 
nefnadnyeyíie  fwady/   yakfem  zyw  ne- 
myewal  rzeczy  /  Proto  was  wfech  pro 
fy  wdieczy/  Muoztelymy  tu  radu  daty/ 

0       kak  by  fie  to  mohle,  ftaty/   Bichom    febe 

56  nehanyecze  /  a  tey  panny  neranyecze/ 
Mohly  gy  ftey  wyery  fwefty  /  chtielbich 


-  81  — 

protiv  nie  jednoho  slova. 
Vezřev  na  své,  vece :  „Ova! 
tuto  sě  nám  nevhod  stele!" 
Nic  tu  nepomeškav  déle, 
káza  pannu  cně   schovati, 
i  jide,  chtě  obědvati. 

1400      Jakž  uČini,  tuž  v  rozmysle 
káza  všem  svým  rádcem  v  čísle, 
což  jich  blíž  sebe  vědieše, 
k  sobě  sě  přibrati  spieše. 
Rádce  brzo  sě   sebrachu, 
jidú  před  ciesaře  v  strachu, 
řkúc :   „Co  nám  tvá  milosť  káže?" 

Ciesař  vece  :   „Nikte  dráže 
těžších  novin   nedotázal, 
i  nesnadŠích  kdy  kto  svázal 

1410  takými,  jsa  v  smutcě  raný, 
jakož  mně  ot  jednej  panny 
dnes.     Potkách  ji   stojiec  v  chrámě: 
ta  tak  múdře  i  neznámě 
se  mnú  mluvila  na  mnoze 
o  jednom  mučeném  Bože, 
v  něhož?  o  ta  panna  věří, 
a  tak  jej  vysoce  měří 
múdrú  řečí  u  moc  vsaku! 
Slýchal  sem  řeč  všelikakú 

1420  i  nesnadné  múdré  rady: 
já  sem  nesnadnějsie  svády, 
jak  jsem  živ,  nemieval  řečí ! 
Proto  vás  všech  prosi  v  dieči, 
móžte-li  mi  tu  radu  dáti, 
kakby  sě  to  mohlo  státi, 
bychom  sebe  nehaniece, 
a  tej  panny  neraniece, 
mohli  ji  s  tej  viery  svésti : 
chtěl  bych  na  ciesařstvievé  sti 


-82- 

nacieCarftwye  weffcy/  Perad  dada  me- 
zí^    mu  fy  nu  /  yn  wzaytrzeyfi  hody  nu/  afá 
bich  wiecz  byl  whotowye  /   radcze  wecze 
chu  wkratkem  flowye/   Tobye  cyefar 
zy  powyeme/    My  wtwych  zemyech  m 
noho  wyeme/  Zakuow  myftruow  roz 
lycznych/  wuczeny  wyfokem  flycznych/ 
Poflys  ponych  nyekolyko  /  Nemozt  v 
myety  tolyko/   Ta  panna  chitrey  otpie 
ry/  bit  giey  nefwedly  ftey  wíery/   Gefcz 
#   ef  gy  nauczye  tomu  /  zet  ona  ftwym 
fynem  ktomu  /  Cziefarzowu  rada  bu^ 
de  /  a  fwich  bludných  rzeczy  zbude  /    Cz 
yefarz  tey  rady    pochwaly/   yrozefla  we^ 
wfie  daly/  Pofly  ty  ne  fy  echu  lyfty/  ez 
Maxentyn  ciefarz  gifty/   Swu  przyeze 
wfem  myftrom  wzkazugie  /  agich  pro^ 
»         tl        fy  ykazugie/  Podhrozu  ypmylofty  aby 
\    57w\,pwey  czylofty/  Wfichny  wfpolek  fye 
zberucze/   nalep  fich  wczet  oberuczye/ 
Miftruow  padeffat  newzdoru/  Poflaly 
gie  ynhed  kdworu  /  Necztucz  fobie/to  v 
fylno/  neb  cziefarzy  welmy   pylno/ 
f     Gich  yefť  yakz  to  v  Cli  Pechu/  myftrzy  wh 
romadu  pofpiechu/'  Mudru  radu  fye 
febrawCie  /  nay lep  fich  padeffat  obraw 
fye/  Tyem  kazachu    k  dworu  giety/    tito 


—  83  — 

1430  přerad,  dada  mému  synu, 

ju  u  zajtřejší  hodinu, 

a  sám  bych  viec  byl  v  hotově.** 
Rádce  vecechu:  „V  krátkém  slově 

tobě,  ciesaři,  povieme: 

my  v  tvých  zemiech  mnoho  vieme 

žákóv  i  mistróv  rozličných, 

v  učení  vysokém  sličných: 

pošliž  po  nich  několiko; 

nemóžť  uměti  toliko 
1440  ta  panna  chytrej  otpěry, 

byť  jej  nesvedli  s  tej  viery. 

Ješčeť  ji  naucie  tomu, 

zeť  ona  s  tvým  synem  k  tomu, 

ciesařovú  ráda  bude, 

a  svých  bludných  řečí  zbude." 
Ciesař  tej  rady  pochválí, 

i  rozešla  ve  vše  dáli 

posly.  Ti  nesechu  listy  :  iC 

ež  Maxentin,  ciesař  jistý, 
1450  svů  přiezň  všem  mistróm  vzkazuje, 

a  jich  prosí  i  kazuje 

pod  hrozú  i  při  milosti, 

aby  u  právej  čilosti 

všichni  v  spolek  sě  sberúce, 

naj  lepších  v  čet  oberúce 

mistróv  padesát,  na  vzdoru 

poslali  je  inhed  k  dvoru, 

nečtúc  sobě  to  úsilno  ; 

neb  ciesaři  velmi  pilno 
1460  jich  jesť."  —  Jakž  to  uslyšechu 

mistři,  v  hromadu  pospěchu, 

mu  dru  radů  sě  sebravše,  * 

naj  lepších  padesát  obravše, 

těm  kázachu  k  dvoru  jeti. 

Tito  mistři  své  paměti 


84 


myítry  fwe  parny ety  /   Poczechu  rozczu- 
kowaty/    febu  fye  dyfputowaty  /   rozlyezc 
nymy  pohadkamy/  mluwiecz  mezy 

g,     [obu  fámy  /  Rzkucze  czo  chcze  bity  z  toho.* 
Zda  nanas  ciefarz  ma  nyekoho  /  Gemuz 
fye  nefnadno,  ftaty  /    by    fye  fnamy  chtiel 
hadaty/    Czygy  nas  knyeczemu  twrdemu; 
trzeba  tak  k  tomu  hrdému  /  k  cyefarzowy 

í     fye  pbrachu  /  gyemuto  wiedieti  dachu/     f\ 
Ez  fu  yuz  myftrzy  przygiely  arady  by 

ít    peden    chtiely/    Cziefarz  ynhed  bezpoczat 
58  ka  /   Przedfye  gye  puftity  kaza/  ayakz 
myftrzy  przeden  przydu  /  také  lybofty 
progídu/  Smyfl  yfrdcze  toho  zlého/ 
ze  nahoru  ftolycze  fweho  /  wftaw  yda 
gym  wíiem  wytanye/   gemu  ony 
dyekowanye  /  Dawfye  poklony chu 
hlawy  /  wznykfe  rzeczeehu  olafkawy/ 

f     Nas  czyefarzy  rzczy  k  nam  tuto  /    kteret, 
potrzebye  tak  krutno/  Greft  pronyezff 
nas  kdworu  wzbudyl  /    Azdalekych  zemy 
trudyl/    Day  nam  wiedyeti  fwe  chtyenie  / 
Cziefarz  wecze  bezprodlenye  /  Darmo 
fem  was  nezwal  kfobie     Geft  zde  tak 
wmudrey  vtrobye  /  Gedna  panna  wel 
my  krafna/  vezena  y  tak  wiehlaffna  / 
Ze  to  dywno  powiedieti  /  kak  geft  hlu- 


—  85  - 

po  Čechu  rozcuchovati,  £     - 

s  sebú  sě  disputovati  y 

rozličnými  pohádkami,  V 

mluviec  mezi  sebú  sami, 
1470  řkúce :  „Co  chce  býti  z  toho  ? 

zda  na  nás  ciesař  má  koho, 

jemuž  sě  nesnadno  státi, 

by  sě  s  námi  chtěl  hádati  ? 

Či-j'  nás  k  něčemu  tvrdému 

třeba  ?•'  Tak  k  tomu  hrdému 

k  ciesařovi  sě  přibrachu, 

jemu  to"  věděti  dachu, 

ež  sů  juž  mistři  přijeli, 

a  rádi  by  předen  chtěli. 
1480      Ciesař  inhed  bez  jpřiekaza  }*:/«c*4í 

před  sě  je  pustiti  káza  •, 

a  jakž  mistři  předen  přídú, 

také  libosti  projidú 

smysl  i  srdce  toho  zlého, 

že  nahoru  $  stolce  svého 

vstav  i  da  jim  všem  vitánie. 

Jemu  oni  děkovánie 

davše,  poklonichu  hlavy, 

vznikše,  řčechu :  „O  laskavý  •» 

1490  nás  ciesaři !  řci  k  nám  tuto, 

kteréť  potřebie  tak  krůto 

jesť,  pro  něž's  riás  k  dvoru  vzbudil 

a  z  dalekých  zemí  trudil? 

daj  nám  věděti  své  chtěnie," 
Ciesař  vece  bez  prodleme : 

„Darmo  sem  vás  nezval  k  sobě. 

Jesť  zde  tak  v  múdrej  útrobě 
jedna  panna,  velmi  krásná, 

učená  i  tak  věhlasná, 
1500  že  to  divno  povědieti, 

kak  jesť  hlubokej  paměti 


—  86  — 

pt     bokey  pamyeti/  yperoffafney    mudrofti/ 
m    gfem  flichal  mnohé  chitrofty/  Pedfebn 
mluwiecze  wdieczi  /  rzku  ez  fem  mud 
4/    rzeyfye  rzeczy/  Nykdy  ne  flichal  vid  yeru/ 

A  ktomut  gma  gynu  wyeru  /  To  wera 
59  prawy  nez  naffie  geff^  Wierzyt  wkry  ;     T 
fta  gmagicz  fwoy  /  krzefť^  awzdiť^  hanye  f: 
naffie  bohy/  Tot  gie  flichal  czlowiek     p 
mnohi/  Tyemt  zaloftnu  bolefťnaffy        t^O 
Proto  was  wfech  pro  f fy  /  By  fmyfl 
f    nato  vkládaly/  Zda  byfte  gy  pehadaly/ 
A  fwedly  ftey  bludney  czefíi/  Chczit  wy 
zbozym  hrady  myefty/  vdarziti  tak  boha 
tie  /  Ze  fíe  muffíe  tey  odplatye  /  wficz 
kny  lude  podywiti/  Mozte  mye  fto  let 
fi  zywiti  Tyem  acz  gy  budete  moczi/    pe 
mluwiti  mnyet  pomoczy  /  W  hrozney 
przibude  radofty  /  Greden  z  nich  wftaw 
f       zpwe  zlofti/    Przifte  yako  zfmyfla  wzati  / 
rzka  ocziefarzy  przezlaty  /  Protolys  nas  sem 
przyludil  /  aby  namy  fmyech  posu~ 
ť  dyllCzoz^geft  trzeba  rzeczy  takey  /  ya  wie 
zet  by  gy  obake  /  kak  newyzu  gegie  licze  / 
Naymenfy  nas  panoficze/  Prziehadal 
to  wiez  zagifte/  Wfak  at  by  tak  chwaly/ 
60CZÍfte-W  twem  mnyeny  nycz  neoftalo/ 
kaz  (em  tey  pannye  namalo/    Griti  aneb 


—  87   - 

i  přerozšafnej  múdrosti. 

Sem  slýchal  mnohé  chytrosti 

před  sebú  mluviece  v  dieči, 

řku:    ež  sem  múdřejšie  řeči    • 

nikdy  neslýchal  u  mieru ! 

A  k  tomuf  má  jinú  vieru, 

to  vem  pravi,  než  naše  jesť: 

věříf  v  Krista,  j majíc  svój  křest, 
1510  a  vždyť  hanie  naše  bohy; 

toť  je  slýchaí  člověk  mnohý. 

Tiemť  žalostná  bolesť  nosi.  ^      .  , 

Proto  vás  všech   nynie  prosi,  <f  Z™*** 

by  smysl  na  to  uMádali, 

zda  byste  ji  přehádali 

a  svedli  s  tej  bludnej  cesty: 

chciť  vy  zbožím,  hrady,  městy 

udařiti  tak  bohatě, 

že  sě  musie  tej  otplate 
1520  všickni  ludé  podiviti! 

Móžte  mě  sto  let  živiti 

tiem,  ac  ji  budete  moci 

přemluviti ;  mněť  pomoci 

v  hroznej  přibude  radosti." 

Jeden  z  nich  vstav,   z  pravé  zlosti 

prýště  jako  z  smysla  vzatý, 

řka:  „O  ciesaři  přezlatý! 

proto-li's  nás  sem  přilúdil, 

aby  námi  smiech  pobudil  ?  ?«  ^ 

1530  cožf  jesť  třeba  řeči  také? 

já  viem,  žeť  by  ji  obaké, 

kak  nevizu  jejie  líce, 

najmenŠí  náš  panošice 

přehádal,  to  věz  zajisté. 

Však  ať  by  tak  chvály  čisté 

v  tvém  mnění  nic  neostalo, 

kaž  sem  tej  panně  na  málo 


i 


—  88  — 

T  gy  przynefti/    Chezuť  fie  tu  chlubu  pow^ 

znefti/  Zet  bude  powfiey  twey  wuoly 

yakuťna  yak  chczeff  koly/  Ty  fam  chczu^-ř 

íle  tu  tak  peczi/  zeť  to  muffy  fáma  rze-^ 

czy/   Dobru   wuoly   zCmyfQa  fweho/  Ezt,  £ 

nayprwe  prawye  mudreho  /  yakz  tie  zy 

wa  dnes  vflyfi/    fwatey  katherzyny  w 

f"    chiffy  /   Chowachu   podfťrazy  fylnu  /  kdiz 

pak  poffly  tu  rzecz  pylnu/  Vflisewfie 

knyey  fye  brachu  /  a  giey  to  wiedieti 

dachu/  Ez  fie  tomu  zitra  ftati/    fpietidfat 

4/  íie  hádati  /    Mí  ftri  gma  zdalekey  puty  / 

Sályfewfy  wiecz   íie  nefmuty/  zageden 

wlas  tu  nowynu/  ale  zudatneho  czynu/ 

f  Swoy  fmyCl  wuftawicznofť  wluczi  / 

tuz  afwe  fkonczenye  poruczy  /    Swemu 
'i   choti  chu  xpu/  Wzdechfy  z  frdcze  myfly 
cziftu!  vftawiczney  wiery  gCuczi/   wezrze 
ye-       w  nebe  atak  rzkuczy/    O  pewiffoka  mud 
/    eirofti/  OClechto    wfiey  fíechetnofti  Wfíe 
rado  Cti  wieczny  ftawe/    O  wyborny  fylr 
ny  nrawe/  Ojbohatftwie  wfeho  zbozie 
ži    o  welika  moczí^  bozie  /    Cziefarzy   wfech 
wieczi  prawy/   Spaffiteli  moy  lafkawy  / 
Doluow  z  fweho  trona  Cezrzy  /  Namye 
naffwu  dyewku  wezrzy  /  A  day  v  me  frdcze 


L 


—  89  — 

jíti,  aneb  ji  přinésti: 

chcuť  sě  tú  chlůbú  povznésti, 
1540  zeť  bude  po  vsej  tvej  voli 

jako  třtina,  jak  chceš  koli 

ty  sám ;  chcuť  sě  tu  tak  péci, 

zeť  to  musí  sama  řéci 

dobru  volí  z  smysla  svého, 

ežť  najprvé  právě  múdrého 

jakž-tě    živa,  dnes  uslyší." 
Svatej  Kateřiny  v  chýši 

chováchu  pod  straží  silnú. 

Když  pak  posli  tu  řeč  pilnú 
1550  uslyševše,  k  něj   sě  bráchu, 

a  jej  to  věděti  dachu, 

ež  sě  to  má  zítra  státi 

a  s  pětidsát  sě  hádati 

mistry  jmá  z  dalekej  puti: 

slysevši  viec  sě  nesmuti 

za  jeden  vlas  tú  novinu  : 

ale  z  udatného  činu 

svój  smysl  v  ustavičnost  vluČi,  %^^<tcm 

a  své  skoncenie  poruci 
1560  svému  choti  Jesu  Kristu, 

vzdechši  z  srdce  myslí   cistu, 

ustavicnej   viery  jsúci, 

vezře  v  nebe,  a  tak  řkúci: 

„O  převysoká  múdrosti ! 

o  šlechto  všej  Šlechetnosti, 

všie  radosti  věcný  stave ! 

o  výborný  silný  nrave, 

o  bohatstvie  všeho  zbožie  ! 

o  veliká  moci  božie! 
1570  ciesaři  všech  věcí  pravý, 

Spasiteli  moj  laskavý ! 

dolov    s  svého  tróna  sezři, 

na  mě  na  svú  dievku  v^ři, 


-  90  - 

flawnu    myffl  y  vina  ufta  fprawnu  / 
;  Rzecz  giez  by  tak  dobrze  wznyela_z  mých/ 
vft  yakz  bych  fprawnye  chtiela/  Bich 
sie  mohla  obranyti/  tiem  gefto  mye 
chtiecz  hanyti  /  Z  dalekich  fu  ffem   zemy 
przigiely  /   gymz   yakz  przye  ywzdy  fu 
przely/   Jhu  xpe  tweho  gmene/  Day  aby 

4*'5yf  fmyfl  z  gich  f  tyemene  /  zhupyel  yakz  by 
wfickny  bledly  /  affwey  kzywdy  nedo 
£  wcdly  /  ale  Ctaly  znyemyguczie  /  Neb   pak  t 
prawdu  poznagueze  /  Twemu  gmenu 

f     chwalu  wzdaly/  awiecz  ptobie  o  Ctaly 

Gefcze  wfey  rzeezy  nebyeffe  /    Dokonala: 
62  kdež    fediefe     Az    fie  giey  tu  andiel  zge- 
wy  /  Przynyemzto  nebiechu  hnyewy  / 
Ale  plna  mylofť  wdobie  /  rzka  k  nyey      * 
onetefkny  fobie  /  Milá  diewko  wzacz 
na  bohu  /  tot  pwy  giftofti  mnohu  /  Ez 
neyfy  nywczemz  obmeřkana/  twatie 
profba  vQyfana/    Gyz  bud  vftawiezna 
waznye/'  apraczug  wfwey  wierze  fnaz 
nye  /  Negmagicz  pecze  ygedney  /    buoh 
2v     tie  ftebu  wnoezi  ýwedne  /    řgehoz  ty 

gmye  irada  /  Wznala  tuto  giftu  fwadu/    ' 
Wnyezto  drz  fwu  przfy  neflabie/  Gfe 

j-    mť  míchal  angel  Cky  hrabye  /  W  dofto 
genftwie  /  yprzedeczftwye  ,'    Miet  geft  na= 
gifte  fwiedeczftwye/  K  tobie   fem  mocz 


—  91  - 

a  daj  u  mé  srdce  slavnú 

mysl,  i  u  má  ústa  správná 

řeč,  jež  by  tak  dobře  vzněla 

z  mých  úst,  jakž  bych   správně  chtěla, 

bych  se  mohla  obrániti 

těm,  jižto  mě  chtiec  haniti, 
1580  z  dalekých  zemí  přijeli ; 

jimž,  jak  prie  i  vždy  sú  přeli, 

Jesu  Kriste,  tvého  jmene, 

daj,  aby  smysl  jich  temene  jg 

zhlupěl,  jakž  by  všickni  bledli 

a  svěj  křivdy  nedovedli, 

ale  stáli  němí  jsúce  ;  x**&*f"*& 

neb  pak  pravdu  poznajúce, 

tvému  jménu  chválu  vzdali, 

a  věc  při  tobě  ostali." 
1590  Ješče  vsej  řeči  nebieše 

dokonala,  kdež  sediese, 

až  sě  jej  tu  anděl  zjevi; 

při  němžto  nebiechu  hněvi, 

ale  plná  milost  v  době, 

řka  k  něj :   „O  neteskni  sobě, 

milá  dievko,  vzácná  Bohu! 

toť  pravi  jistostí  mnohu, 

ež  nejsi  nivčemž  obmeskána: 

tvá-tě  prosba  uslyšána. 
'  1600  Již  bud  ustavičná  vážně, 

a  pracuj  v  svěj  vieře  snažně, 

nej  majíc  péče  ijedné : 

Bóh-tě  s  tebú  v  noci  i  ve  dne, 

pro  jehož  ty  jmě  i  radu 

vzala  tuto  jistu  svádu,  iw 

v  niežto  drž  svú  při  neslabě. 

Jsemť  Míchal,  angelský  hrabě 

v  dóstojenstvě  i  předecstvě; 

měť  jesť  na  jisté  svědecstvie 


—  92  — 

ny  buoh  pofflal/  chtie  tomu  at  bich 
zwieftowal/  Nenye  to  pofelftwie  /  wrz 
yede  /  ayakz  andiel  to  powiedie  /   Tak 
ynhed  odnyey  odftupy/    Swata  katerz^ 
yna  wftupy/    W  fylnyegfy  myfl  zadofty 
t  wie/  Czekaguczy  radoftywye/   kdy  by 

63  Czyefarz  po  fial  pony  /  Aby  tito  my 
ftry  prony/    Swich  mudrofti  pokufye 
cze/  nebludily  fmyflem  wiecze  Za^ 

l  tiem  fie  mocz  lida  fnyde  /  a  fam  Maxe 
tius  fede  /  Nafwem  cziefarzowem  ftole  /  ^ 

Ý     pedny^mz  podle  geho  wuole  /  Stachu     /^ 
y  okolo  nyeho/  Ctrzehucz  zdrawie  ycz    € 
ti  geho/    knyezata  rytierzy  pany/  Gefto  i 
mu  biechu  poddaný/  Wrobnu  fluzbu 
kgeho  domu/  tudiez  tito  myftrzi  kto 
mu  whrozney  hrdofti  fediechu  /  Swu 
wiecz   vropnye    wediechu/   Vkazugicze   d 
q^J^Ú.  wornofti/  W  fwe  ludíke  pozernofti/ 

ychitrofti  wfelikake  /    cziefarz  kaza  dyew 
Ř  ku  také  ý   Pedte  przywefti  tu  chwyly  /  ^ ! 
Swata  katerzyna  pyly  /   Gmagicz  yvd 

t    ať ftwie  wele  /  Swu  rucziczi  na  f  fwe 
tiele/  Vczyny  drahé  poftawenye/ 
Swateho  krzyze  znamenye  /    Gymz 
ffu  wficzkny  prawy  wzwiedyeny/ 

64  ftiem  ynhed  fmyele  dofyeny/  Wnyde  ta 


—  93  — 

1610  k  tobě  sem  mocný  Bóh  poslal, 

chtě  tornu,  ať  bych  zvěstoval 

nenie  to  poselstvie  v  řiedě.u 

A  jakž  anděl  to  povědě, 

tak  inhed  od  něj   odstupi. 

Svatá  Kateřina  vstúpi 

v  silnější  mysl  žádostivě, 

čekajúci  radostivě, 

kdy  by  ciesař  poslal  po  ni, 

aby  tito  mistři,  pro  ni 
1620  svých  múdrostí  pokusiece, 

neblúdili  smyslem   viece. 
Zatiem  sě  moc  lida  snide, 

a  sám  Maxencius  sede 

na  svém  ciesařovém  stole; 

před  nímž  podlé  jeho  vole 

stáchu,  i  okolo  něho, 

střehúc  zdravie  i  cti  jeho, 

kniežata,  rytieři,  páni, 

jižto  mu  biechu  poddáni 
1630  v  robnú  službu  k  jeho  domu, 

Tudiež  tito  mistři  k  tomu 

v  hroznej  hrdosti  sediechu, 

svú  věc  úropně  vediechu, 

ukazujíce  dvornosti 

ve  své  ludské  pozornosti, 

i  chytrosti  všelikaké. 

Ciesař  káza  dievku  také 

před  se  přivésti  tu   chvíli. 
Svatá  Kateřina  píli 
1640  j majíc  i  udatstvie  vele, 

svú  ručící  na  svém  čele 

ucini  drahé  vstavenie 

svatého  kříže  znamenie, 

jímž  sů  všickni  právi  vzdienij  ja  «^<gjjJMji. 

s  tiem  inhed  směle  do  sieni 


—  94  — 

ys      panna  gedyna/    j>edcziefarze  maxentína/ 
jí  Na  fwey  prziftáogiczie  twrdie  /  tito  my 

ftrzy  také  hrdye  /  WCtawfie  wzhuoru 
p     fhroznu  pichu  /   Wfichny  tak  zmarné 
^     ny  bjchu  /   yakz  gich  zchiterneho    ffowa  / 
p  yzadny  newecze  flowa/    Ana  tu  pedny 
\,    my  krafie  /  Wfwem  drahém   fwiczegy 
a    ftafe/  Nez  by  mohly  kdy  widiety/  Ta» 
kez  ftarzy  yako  dieti  /  Cziefarzkey  hrozy 
netbagicz/  Nadiegy  vboze  gmagiez/  We 
zrzewfy  namyftry  tito/    wecze  czo  ftogite 
bito  /  Geden  neuka  vczinyl  /  Cpwemby 
Cie  klydem  wynyl/  wfak  neynzfte  ot 
Cuzeny/  protolyfte  Cem  tuženy/  ywe 
lýku  proCbu  zwany  /  dalekich  zemy 
febrany/  abifte  ftaly  mlcziecze  /  Swe- 
;  ho  myftrowftwa  nechtiecze/   Zgewyty    rt- 
i  by  neztratily/  prze  by  wam  to  obraty 

ly/  Lude  y  was  cieCarz  wdieku/  řNynye 
65ypowafem  wyeku/    kde  Cu  wařie  rzeczi 

chlubné  /  we  nawy  natak  zahubne  / 
f  chczete  tak  fwu  czeft  zaratiti  /  ymlczeny 
zatratiti/  Tehdy  znych  geden  myftr 
nayhrzfy/   ywuczeny  wfech  naytwrfy/ 
wyftupyw  yzmluwyl  nadewfe/  Rzka 
panno  kakzímy  rzeczi  wfíe/    Ottebe  giz 


—  95  — 

vnide  ta  panna  jediná 

před  ciesaře  Maxentina, 

na  svěj  při   stojieci  tvrdě. 

Tito  mistři  také  hrdě 
1650  vstávše  vzhoru  s  hroznů  pýchii^ 

všichni  tak  zmámeni  bíchu, 

jakž  (z^ich7chjterného  ssova 

ižádny  nevece  slova: 

ana  tu  před  nimi  kráse 

v  svém  drahém  svyčeji  stáše, 

než  by  mohli  kdy  viděti 

takéž  staří ,  jako  děti. 

Ciesařskej  hrózy  netbajíc, 

naději  u  Bože  jmajíc, 
1660  vezřevsi  na  mistry  tyto, 

vece  :  „Co  stojíte?  by  to 

jeden  neuka  uciniL 

s  právem  by  sě  kjlidem  viniL  j 

Však  vy  nejste  otsúzeni. 

Proto-li  ste  sem  tuženi, 

i  velikú   prosbu  zváni, 

z  dalekých  zemí  sebráni, 

abyste  stáli  mlčiece, 

svého  mistrovstva  nechtiece 
1670  zjeviti,  by  neztratili 

)ře,  by  vám  to  obrátili 

fudé,  i  váš  ciesař,  v  dieku 

nynie,  i  po  vašem  věku? 

kde  jsú  vaše  řeči  chlubné? 

vé  na  vy,  na  tak  záhubné  ! 

chcete  tak  svú  čest  zvrátiti, 

i  mlčením  zatratiti!" 

Tehdy  jeden  mistr  najhrzší 

i  v  učení  všech  najtvrzší, 
1680  vystúpiv,  vzmluvil  nade  vše, 

řka:  „Panno!  kakž  srny  řeči  vše 


£! 


—  yo  — 


$   jjeflifery/  awfak  bichom  opiet  chtiely  /rř 
ktomu  ípwem  tie  wzbuditi  /  pto  zes 
my  fie  truditi  j  Mufily  zdaleka  wro- 
bie  /  napohadku  ptyw  tobye/    By  nech 
tiela  zazle  gmyeti  /    gefty  tebie  rzecz  po^ 
czieczy/  Swata  kateryna  tifie,    bud   was 
wecze  kazdy  flifie/  když  ya  gmaui  rzecz 
poczieti  kwam,   Tehdit  nadhlas  pwy 
wam  /  kdiz  Cení  byla  pouoíudu  j  wz 
rofta  vpohanfkern.  bludu/   mudrcz 
uow  chitroíti  wfelike/   ygich  ruiftrow 
ttwie  welike  /  wfwem  rozumy e  f 
miflnye  gmagicz/  ame  frdcze  wtomr 
66  kochagicz  y    Bozczyuk  ez  fem  obluzona  j  & 
tehdy  potom  bich    wzbuzena/   Swatoťti 
mého  inu  xja/    wgehozto   gmye  fem  ya 
czifta/  kríczena  ywfeczkerna  wgeho  my 
lo  Cti  y  pnyz  wíie  ludCke   chitrofti/  Agich 
prze  podle  zadanye/    ywerkerna   doko- 
nanye/  wewsporze  philozofowa/  my 
ftrowftwie  ariftotilotfowa/  Grfem  zawrhla 
wfe  zapleczy/  neb  to  mohu  Cmyele  rzeci  / 
Ez  wtiech  mudroftiech  nycz  nenye/  toho 
pnyez    by    fpaCfenye/    Mohla  gmyeti  kte^ 
ra  duffye/   Proto  fie  ya  wtey  ottufie/   p 
^H        tiw  wam  fwu  rzeczi  tuzy/  a  fie  nycz  vmye 


—  97  - 

ot  tebe  juž  přeslyšeli, 

a  vsak  bychom  opět    chtěli 

k  tomu  s  právem  tě  vzbuditi , 

proto  že  srny  sě  truditi 

musili  z  daleka  v  robě 

na  pohádku  protiv  tobě  ; 

by  nechtěla  za  zlé  jmieti, 

jesti  tobě  řeč  počieti." 
1690       Svatá  Kateřina  tiše  : 

„Bud  vás"  vece  „každý  slyše  \ 

když  já  jmám  řec  počieti  k  vám, 

tehdyť  nade  hlas  pravi  vám: 

když  sem  byla  po  osudu, 

vzrostla  u  pohanském  bludu,  0 

mudrcóv  chytrosti  všeliké 

i  jich  mistrovstvie  veliké 

v  svém  rozumě  smyslně  jmajíc, 

a  mé  srdce  v  tom  kochajíc :  * 

1700  rozčúc,  ež  sem  obluzena,  -  cti 

tehdy  "potom  bích  vzbuzena 

svatostí  mého  Jesu   Krista, 

v  jehožto  jmě  sem  já  čistá  ^W, 

krščena,  i  v  jeho  milosti, 

pro  niž  vše  ludské  chytrosti 

a  jich  pře  podlé  žádáni e, 

i  veškerná  dokonánie 

ve  vzpoře,  filosofova      \  t  to  ' 

mistrovstvie  Aristotova  \  ^^ <wMMA 

1710  sem  zavrhla  vše  za  pleci; 

neb  to  mohu  směle  řéci, 

ež  v  těch  múdrostěch  nic  nenie 

toho,  pro  n§ž  by  spasenie 

mohla  jmieti  která  duše. 

Proto  sě  já  v  tej  ottuse 

protiv  vám  svú  řečí  tuži, 

a  sě  nic  uměti  zúží,  /^v'^' 


—  98  — 

ti  zuzy/    Ny  wiedieti   czo  gyneho/  gedna 
toho  gedyneho     yenz  yeft  vwiecznofty   % 
ímyernye/  mudroft.  yvczenye  wyernye/^- 

1/  ywfechwen  wierzuczieh  wdiecznye/  Ob 
lahodaweny  wiecznye/  Ihu  xpa   rneho 
boha/  Przynyemz  plna  radoft  mnoha/ 

T  Gefť  ywieczne  ochoten  ftwie  /  yenz  pro    +í 

6?fwe  mylo  írden  ftwie  /   Raczil  fwiCofti  ftu 
piti  /  Chcze  czlowieka  wykupiti  /  yenz  bil 
ot  diabla  przeluzen/   ZrayCkey  rozkofy 
wypuzen/  yzwieczney  rado  Cti  také/    ch 
tie  mu  nawratiti  wfake/  Bidlo  gez  mu 
bil  vložil/  przeplowney  mylo  Cti  požil/ 
Plným  chtienym  nerozpaeznym/  když 
gfa  hohem  neozraeznym/  Chtiel  ozra 
ezenye  przigieti  j.   Otcziftey  panny  raczil 
wzieti/  Nafie  maffo  ykrew  tielnu/  aby 
tu  offobu  talnu/  w  Cwey  gednotie  nebil 

1  wzpaczen/    bil  widomen  i  ozraczen  /  To 
ya  pwy  wamzagifte/  czifty  cziftye  zpany 
cziftey/    Gryz  bil  k  Cobye  klozy  dyewyl/ 
Odtey  Qe  nawfechen  fwiet  zgewil  /  Czlo 
wiekem  ybohem  prawym  /  wtoho  ya 
vmyClem  zdrawym/  wierzy  ymym  frd 
ezem  zdrawye/  neb  on  to  geft  muog 
buoh  prawye/   Muog   prorok  y  me  czne  y 
chtienye  /  ten  ma  przye  yme  vmenye  / 


—  99  — 

ni  věděti  co  jiného, 

jedno  toho   dědinného, 
1720  jenž  jesť  u  věcnosti  směrné  &1 

múdrosť  i  učenie  věrné,  el 

i  všech  veň  věřúcích  vděčně 

oblahoslavenie  věčně  : 

Jesu  Krista,  mého  Boha, 

při  němž  plná  radost  mnohá 

jesť  i  věčné  ochotenstvie ; 

jenž  pro  své  milosrdenstvie 

ráčil  s  výsosti  sstúpiti, 

chtě  Člověka  vykúpiti, 
1730  jenž  byl  ot  ďábla  přelúzen, 

z  rajskej  rozkoši  vypuzen 

i  z  věčnej  radosti   také, 

chtě  mu  navrátiti  v  saké 

bydlo,  jež  mu  byl  uložil  ; 

přeplovnej  milosti  požil 

plným  chtěním    nerozpačným, 

když  jsa  Bohem  neozračným, 

chtěl  ozračenie  přijieti, 

a  ot  Čistej  panny  vzieti 
1740  na  sě  maso  i  krev  tělnů  j 

aby  tú  osobu  dielnú  *.-& 

v  svěj  jednotě  nebyl  vzpácen, 

byl  vidomen  i  ozračen. 

To  já  pravi  vám  zajisté : 

Čistý  čistě  z  panny  čisté, 
již  byl  sobě  k  loži  děvil, 

ot  tej  sě  na  ves  svět  zjevil  í+niedú* 

Člověkem  i  Bohem  pravým: 

v  toho  já  úmyslem  zdravým 
1750  věři,   i  mým  srdcem  zdravě*, 
neb  on  to  jesť  mój  Bóh  pravě, 
mój  prorok  i  mé  cné  chtěnie ; 
ten     má  pře  i  mé  uměnie, 

Ó* 


—  100  — 

Ma  nadiegie  ymoy   ftroycze/    me  obdrze^ 
68nye  yboycze  /    Ten  moy  rozmyfl  ten  ma 
•£   zadoft/  ten  ma  odpowiedy    radoff  /    Ten  A 
f   yefť  me  vczenye  Cprawne     ten  me  vz 
drawenye   flawne     wgeho  biti  geft 
■f,    u^.,j^ul  wfe  rzadno/   Grie  mnye  Tnadno  nezlý 
"  fnaze    ynamnoze  ynamale     Ty  wfie 
giz  wen  wierzie  wchwale     Tieffity 
yvzdrawiti  j  geho  gmemí  czti  clnvaly 
ti,   Chwalu  mu  wfy  filu  czele  j   Donadz 
duffie  vmem  tiele       Tehdy  miftr  ten  we^ 
cze  ftogie     hrozny    fmyfl  ymtidroft  two^ 
gie/    Panno  tak  ty  mluwis  piecznye . 
tiezi  ya  tebe  powiez  wdiecznye,    kdiz 
twoy  buoh  geft  moezen  wfeho     yakz 
ty  prawis  chwalec  geho     Rzkucz  ez  w 
fie  podgeho  moczy     geft  awladne  dne 
i  ^(yf^ynoczy  /  Mymonenz  nyczeho  nozbilo 

Czo  mu  toho  trže  ba  bilo  /   kdiz  gfa  mo* 

i  czen  nadewfym  wiekem/    Ez    fie  narodil 
czlowiekem/   ychodil  nafwietie  wftrafty  ; 
Adal  fye  fwey  wlaftney  wlafty     Grefcze 
6')k  tomu  vmucziti/  Mu f Cis  my  to  otluczi 
czy/kak  bich  to  mohl  giftie  znáti     Procz 
íye  muffilo  ftaty  /  Ze  wtaku  porobu 
■$    nyzyl  /  kdiz  gieff  wCeczkerno  przewy- 
íyl  /  wfwem    bozftwy  wnyemz  pany 
lnadna  /  Powiezmy  to  panno  zadna  / 


—  101  — 

má  naděje  i  mój  stroj  ce, 

mé  obdrženie  i  bójce  ; 

ten  mój  rozmysl,  ten  má  žádosf, 

ten  má  otpověď  i  radosť; 

ten  jesť  mé  tíčenie  správné, 

ten  mé  uzdravenie  slavné  5 
1760  v  jeho  býti  jesť  vše  řádno, 

jím  mne  snáze  nežli  snadno  ' 

i  na  mnoze  i  na  mále 

ty  vse,  již  veň  věřie  v  chvále, 

těšiti  i  uzdraviti ;  , 

jeho  jménu  chci^raviil  ^.^V^^ 

chválu  mú  vsí  sílu  cele, 

doňadž  duse  u  mém    tele." 
Tehdy  mistr  ten  vece  stoje: 

„Hrozný  smysl  i  múdrosť  tvoje, 
;770  panno!  tak  ty  mluvíš  pecne-,  /    ./ 

tiežLtebe,  pověz  vděčně  :  fM- 

když  tvój  Bóh  jesť  mocen  všeho, 

jakž  ty  pravíš  ch válec  jeho, 

řkúc,  ež  vše  pod  jeho  mocí 

jesť,  a  vládne  dnem  i  nocí, 

mimo  něnž  nice  nezbylo  : 

co  mu  toho  třeba  bylo, 

když  jsa  mocen  nadavším  věkem, 

ež  sě  narodil  člověkem, 
Y80  i  chodil  na  světě  v  strasti 

a  dal  sě  svěj  vlastnej    vlasti 

ješče  k  tomu  umučiti? 

musíš  mi  to  otlučiti, 

kak  bych  to  mohl  jistě  znáti,  ^ 

proč  sě  tak  musilo  státi,  / 

že  sě  v  tu  porobu  snížil,  \y***t 

když  jesť  všeckerno  převýšil  \ 

v  svém  božství,  v  němž  pomoc  snadná  ?  / 

pověz  mi  to,  panno  žádná, 


—  102  — 

Nynye   kak  to  bity  muoze/    kateryna  ya 
kzto  ruoze/  StaCie  proCtrzed  léta  ktwuczi  / 
yako  fye  málo  ylyznuczy/  wecze  ptyw 
tomu  myftru  /  W  ten  czaff  ya  was  ro^ 
zum  przyftru  /  Rzeczy  giz  wy  zawidite  / 

*  yprocz  fie  tyem  neftidite/    Tak   nemudru 
rzeczy  gdueze/    Otewfchoda  fluncze  gfu 
cze/  Naywyffy  myftrzy  wy  braný/     Okak 
gfte  zle  myftrowany/  Wafie  hrozná 
hanba  tiezka/   Ez  fy  bila  tak  witiezka/ 
OtrzymCkeho    ftola  wlafti/  gfucz  wfak 
rozmyflnu  napafty/  Wfwem  prorocz 
ftwy  boha  znala/    a  onyem  prorokowa 

i    la/Rzkucz  widiech  wflunczy  ftogiecze/pa 
nu  afyna  kogiecze  /  Narucze  ten  krafen 

70byefe/  Podnohamy  giey  lezíeffe/  Mieíiecz 

i  ywfeho  geho  vflona/    To   kakz  vwidie^ 
ny  ona/  widiela  neoczywiftie/  Wfak  yefť^ 
fweho  fmyfla  giftie/  wrozumye  ynhed 
wydiela/  ez  odcziftey  panny  tiela/    Buoh 
przygme  fwe  ozraczenye/   toly  wafie 
hanba  nenye  /  ze  buoh  znala  gfuczy  ze^= 
na/  A  wy  gmagicz  myfterzfka  měna/  Bo 
ha  neumyete  znaty  /  |ya  wam  chczy  wy 
dieti  dáti  /  To  czoz  mne  tiezete  wuczynye  / 
Buoh  ten  geft  wgedney  wynye  /   Nykdy 


—  103  — 

1790  nynie,  kak  to  býti  móže?" 
Kateřina  jakžto  róže 

stáše,  prostřed  léta  ktvúcí ; 

jaak  se  málo  uliznúci  ?a^ 

vece  protiv  tomu  mistru: 

„V  ten  čas  já  váš  rozum  přistru 

řečí7  jiež  vy  závidíte: 

i  proč  se  tiem   nestydíte, 

tak  nemúdrú  řečí  jdúce, 

ote  vschoda  slunce  jsúce 
1800  naj vyšší  mistři  vybráni  ? 

o  kak  jste  zle  mistrováni! 

vaše  hrozná  hanba  těžká, 

ež  Sibyla  tak  vítězská, 

ot  Římského  štola  vlasti 

jsúc,  však  rozmyslnú  nápastí 

v  svém  prorocství  Boha  znala, 

a  o  něm  prorokovala, 

řkúc:  „„Videch  v  slunci  stojiece 

pannu  a  syna  kojiece 
18l0  na  ruce,  ten  krásen  bieše; 

pod  nohami  jej  ležieše 

měsiec,  i  vše  jeho   úslona."" 

To  kakž  u  vidění  ona 

viděla,  ne  očivistě, 

však  jesť  svého  smysla  jistě 

v  rozumě  inhed  viděla, 

ež  od  čistej  panny  těla 

Bóh  přijme  své  ozraČenie. 

To-li  vaše  hanba  nenie, 
1820  že  Bóh  znala,  jsúci  žena? 

a  vy  j majíc  mistrská  měna, 

Boha  neumiete  znáti ! 

Já  vám  chci  věděti  d&ti 

to,  což  mne  tiežete,  v  čině. 

Bóh  ten  jesf  v*  ijednej  vině 


;  l 


—  104  - 

nebyl  zazadny  wiaíf  /    any  mnye  czo  wie 
cze  dle  was/  Moczi  lecz  blahy  przybylo/ 
bohu  wezdy  dobrze  bylo     Bezkoncze 
ybezpoczatka/  ygednoho  nedoftatka/  Ne 
myel  any  bude  gmyeti  /  Protož  ychczy 
powiedieti/  kteru  potrzebu  fie  to  dalo  / 
O  nyemz  wy  pohrziechu  málo     Wiefte 
toho  ya  zelegy/   ale  wyedie  yvmyegy/ 
^eptóí     znaty  mého  fpaffytele  /    Me  duffie  vz 
4    7ldrawitele/  gehoz  wfemohuczye  bozfť     /-* 
wie/  gma  rozklady  tak  mnozftwye  / 
i    yobfiezy  bezewfiech  ftraCty  /  yakz  ye^ 
ho  moczy  ywlafty     Smyfl  yzadny  fie 
fie  nechopy/    yakz   fye  wftworzi  nebo 
f klopy  /  Geho  wyeczne  gfuczy  bytie  / 
geho  dna  geho  przykrytie/    Geho  děly 
geho  fyrzy     Geho    hufty  yeho  czyrzy/ 
Geho  vryti  yeho  nyzy     Geho   daly  yeho 
blizy,*geho  vhluov  y  okruhlofty/  ge- 
Tity  ho  malý  ywelikofty/  Rozum  yazd  yza- 

duczy  nenye  any  kdy  které  frdcze  fmye 
nye/  Tey  zadofti  k  fobie  wzieti/  aby  ezo 
fmyelo  poczieczy  /  O  tom  Qcze  nebo  tako : 
Mifliti  neb  rzeczi  takto  On  geft  moczny 
y^weliky  /  geho  gmye  národ  wfeliky 


vi 


—  105  — 

nikdy  nebyl  za  žádný  vlas, 
ani  mně  co  viece  dle  vás 
moci,  lec  blahy  přibylo ; 

Bohu  vezdy  dobře  bylo; 
1830  bez  konce  i  bez  počátka 

ijednoho  neclostatka 

neměl,  ani  bude  jmieti. 

Protož  i  chci  povědieti, 

kterů  potřebu   sě  dalo, 

o  němž  vy  pohřiechu  málo  .    . 

viete,  toho  já  želejí ;  ' 

ale  vědě  i  umeji 

znáti  mého  Spasitele, 

mé  duše  uzdravitele, 
1840  jehož  vŠemohúcie  božstvie 

jmá  rozkladi  také  množstvie,  i^JJi 

i  obsěži  bez  všech  strastí,  K'*?^ 

jakž  jeho  moci  i  vlasti 

smysl  i  žádný  sě  n  ech  opí, 

jakž  se  vztvoří  nebo  sklopí 

jeho  věcné  jsúeí  bytie: 

jeho  dna,  jeho   přikrytie, 

jeho  déli,  jeho  šíři, 

jeho  husti,  jeho  číři, 
1850  ]eho  výši,  jeho  níži, 

jeho  dáli,  jeho  blíži, 

jeho  uhlóv  i  okrúhlosti, 

jeho  máli  i  velikosti; 

rozum  ižádúcí  nenie, 

ni  kdy  které  srdce  smienie 

tej  žádosti  k  sobě  vzieti, 

aby  co  smělo  pocieti 

o  tom  sice  nebo  tako 

mysliti,  neb  řéci,  jako  : 
1860  on  jesť  mocný  i  veliký  ; 

jeho  jmě  národ  všeliký 


—  106  — 

Slawy  aya  fnym  tudiefe  /  Was  wfech 
rad  fy  ten  mne  tieze,  rzka  co  trzeba  by 
lo  toho     bobu  ze  tak  trpiel  mnoho/  P 
czlowieka  muk  ynuze     to  wam  powie 
nenadluze    Wiecze  když  buoh  nezlý  / 
72dofti  gmagie  przeplowne  mylofty,   wnyz 
mniye  wgedney  wlafty  Čila     beztoho  by^ 

*     ty  nerodyla/achtiecz    by  byl  czlowiek  ftwo^ 
rzen  '  tehdy  plného  bozftwie  korzen 

fr     Swu  wrchny  mudroft  otworzil  /  aczlcur 
wieka  zhlyny  ftworzil     yufadil  wray 
Ckem  domu,    rzka   plod    Cye  agefcze  kto^ 
mu     Poddal  wíle  czoz  zemye  plody/ Czoz 
lecze  plawa  neb  chody     Nauzitek  geho 
tyelu/  ydal  gemu  wfy  mocz  czelu/  Wiek 
ypwe  fwobodenftwie      když  pak  pnep 
ofQufenCtw\'e    Czlowyek  byl  Ckrze  dyab 
la  klefíl;  ywiecznu  kletwu  tehdy  wznefQ 
Buoh  nan  ten  fud  ez  byl  ztracžen  j  czlow 
yek  agynak  nawraczen  |    Nemohl  býti  ge 
dno  tady     ez  buoh  zfweho  bozftwye  ra= 
dy/  Pozyw  yrozlozyw  cziftye     pak  chtiel 
ymuffil  Cye  gyftie/    Z  czyftey   panny  na^ 
rodity/  nechtie  pwdye  víkodity/    Any  na 
fyle  czynyty     Tyem    gyz  fmyely  prowy 
73  nýty/  MifClenym    dle  pichy  radoft/  Piu-  ť 


—  107  — 

slaví,  a  já  s  ním  tudieže. 

Vás  všech  rádci  ten  mne  tieže, 

řka:  „„Co  třeba  bylo  toho 

Bohu,  že  tak  trpěl  mnoho 

pro   člověka  muk  i  núze?"" 

To  vám  poviem  ne  na  dlúze: 

viece  když  Bóh,  nežli  dosti, 

jmaje  přeplovné  milosti, 
1870  bez  niež  ijednej  vlasti  síla  )      **  ^«> 

umně  býti  nerodila,  ^ 

a  chtiec,  by  byl  člověk  stvořen, 

tehdy  plného  božstvie  kořen 

svú  vrchní  múdrosť  otvořil 

a  člověka  z  hlíny  stvořil, 

i  usadil  v  rajském  domu, 

řka:  „„Plod  sě!""    a  ješče  k  tomu 

poddal  vše,  což  země  plodí, 

což  léče,  plavá  neb  chodí, 
1880  na  užitek  jeho  tělu; 

i  dal  jemu  vsi  moc  celu 

v  děk,  i  pravé   svobodenstvie. 

Když  pak  pro  neposlušenstvie 

člověk  byl  skrz  dábla  klesl 

v  věčnu  kletvu,  tehdy  vznesl  ^.v 

Bóh  naň  ten  sud,   ež  byl  ztracen 

člověk;  a  jinak  navrácen 

nemohl  býti,  jedno  tady, 

ež  Bóh  z  svého  božstvie  rady 
1890  poživ,  i  rozloživ  čistě, 

pak  chtěl  i  musil  sě  jistě 

z  čistej  panny  naroditi, 

nechtě  pravdě  uškoditi, 

ani  násile  činiti 

tem,  již  směvše  proviniti  (  ^^«/ 

myšlením  dle  pýchy  radost,         \  h**»* 

pro    Luciferovu    žádost 


—  108  — 

cziferowu  zawift/  Snebes  fnym  vpek 
lo  fpadly  /  potom  fu  proroczy  kladly/  Gy 
fta  proroczftwye  rozlyczna/   fmyflna  m 
noha_rzeczenye  flyczna/    Nanebeffa  wz 
hledayucze  '  geho  przyftye   zadayucze  / 
Wuolayucze  wedne  wnoczy     arzkucz 
przyd  przyd  racz  fpomoczy  /    Nam  znuze 
Á^fr    yak  Cie  yCtalo/  Czoz  fie  mluwylo  ypfalo  / 
Onyem  to  on  wfíe  dokonal  /  král  dauyd 
ten  ponyem  ftonal/  rzka  o  wieczny  bože 
moczny  /  Wezrzy  nafwuoy  lyd  nemocz 
ny/  Schil  nebeffaa  ftup  doluow/Dotk 
ny  hor  at  gych  podmolow     k  wrchom 
% ^c^»i«^T^zkuzze  wzkurze  fie  lehko  fty/  to  on 
déjfavm***  myenyl  by  horko  fty  /   Pekelné  zatopil 
jS*w  ^^^    wfkorze  /  yeremyas  prziteyz  wporzye  / 

Rzekl  owfemohuczy  bože/    Wzwol  fobie 
czíeleffne  loze     Chwatay  yuz  nygdy  tuha 
zdaty  /  by  fie  az  amohlo  ftaty  /  By  ty  ne 
74beffa  rozdera  /   fwe  mylofrdenftwye 
zbera  ywftupyl  knam  nynye  wfpye- 
A  i    chu  /  yayas  nautieehu  /  Nam  drahé  rz 
czenye  powiediel/  yakz  fkrze  fwateho 
ducha  wiediel/  Rzka  ey  toť  otyeffe  plo^  ' 
du/zkrale  dawydowa  rodu  j  Czyfta  pa 
na  fynem  poczne/  yporody  ato  zrocznye/ 
Dyecze  bude  gmenowano/   Emanuel 


—  109  — 

s  nebes  s  ním   u  peklo  spadli. 
Potom  sú  proroci  kladli 

1900  jistá  prorocstvie  rozličná, 

smyslná    mnohá  řčenie  sličná, 

na  nebesa  vzhlédajúee, 

jeho  příštie  žádajúce, 

volajúce  ve  dne  v  noci, 

a  řkúc:  „„Příď  příď,  rač  spomoci 

nám  z  núze  !  * "  Jakž  sě  i  stalo ; 

což  sě  mluvilo  i  psalo 

o  něm,  to  on  vše  dokonal. 

Král  David  ten  po  něm  stonal, 

1910  řka:  „„O  věčný  Bože  mocný! 
vezři  na  svój  lid  nemocný, 
schyl  nebesa  a  sstup   dolov, 
dotkni  hor,  ať  jich  podmolóv 
k  vrchóm  vzkúřie  sě  lehkosti!"" 
To  on  mienil:    by  horkosti 
pekelné  zatopil  v  skoře. 
Jeremjás  při  tejž  úpoře 
řekl:    „„O  všemohúcí  Bože! 
vzvol  sobě   tělesné  lože, 

1920  chvátaj,  juž  *nám  tuha  zdáti, 
by  sě  asa  mohlo  státi, 
by  ty  nebesa  rozdera, 
své  milosrdenstvie  sbera, 
i  vstůpil  k  nám  nynie   v  spěchu  !"tf 
Izaiáš   na  útěchu 
nám  drahé  řčenie  pověděl, 
jakž  skrze  svatý  Duch  věděl, 
řka:  ,,„Ej  toť  ot  Jesse  plodu, 
z  krále  Davidova  rodu 

1930  čistá  panna  synem  počne 
i  porodí;  a  to  zročné 
dietě  bude  jmenováno 
Emanuel,""  to  znamenáno 


-^W** 


—  110  — 

f       to  znamenáno  /  Gefť  andiel  rady  we-        c  i 
lykey/  to   řle  proroczftwye  wfelyke  /    kge 

ho  narozeny  kladlo/  pto  kdiz  prokletie 

■ 

fpadlo/  Bylo  otnyeho  dowyeka/    nanay 
prwnyeho  czlowyeka/  Genz  rufyl  yeho 
kazanye  /  Pak  tey  kletwy  ywazanye/  Ne 
mohl  nykte  rozwazaty  /  gedno  ten  yenz 
íie  tázati/  Raczil  zCweho  boftwie  fylu/ 
Maryu  czyftu  panu   fylnu  mylu/   wzwo 

ifiiáJLfaf^rXjV  fwemu  tyelu  konatcze  /  y  po f fial  knyey 
napoczatce/  Gabriele  archandiela/    Genz    p 
gyey  ta  pofelftwye  czela  /  Zwieftil  wew 

JefciU)       75  Qey  duoftoynofty/  Rzka  zdrawa  plna  my 
lofti  /  Buoh  Ctebu  to  wiez  zaczelo/  ynhedz 
fíe  buoh  wto  czifte  tyelo/  Wlozyl  fkrze  ge 
gie  vcho/  ynefl  tak  to  drahé  rucho  /  ya- 
kz  mu  nyczííe  neufkodyl/   az  fie  wczifto 
tie  narodyl  /  ychodyl  nazemy  teyto  /  ayakz 
fye  bilo  ftalo  zle  to/   Skrze   yeho  kletwu 
-i     kwyeku/  wyeczne  zatraczenye  czlowieku/ 
Takez  geho  opyet  zafie/   Muffyl  dobyty 
wzepnafye/  Nakrzyz  nanz  pokornye 
wftupyl /afíwu  dráhu  krwy  wykupyl  / 
Czlowyeka  kgeho  dyedynye  /  vmrzel  yle- 
zal  newynnye/  Az  do  trzetieho  dne  wro- 
wu  /  wftal  zmrtwich  aducholowu/  radu 


—  111  — 

jest:  anděl  rady  veliké. 
To  sě  prorocstvie  všeliké 
k  jeho  narození  kladlo 
proto:  když  prokletie  spadlo 
bylo  ot  něho  do  veka 
na  najprvnieho  člověka, 

1940  jenž  rušil  jeho  kázánie, 
pak  tej  kletvy  i  vázánie 
nemohl  nikte  rozvázati, 
jedno  ten,  jenž  sě  tázati 
ráčil  s  svého  božstvie  sílu; 
Marju,  cistu  pannu  milů, 
vzvolil  svému  tělu   k  matce, 
i  poslal  k  něj  na  pocátce 
Gabriele  archanděla, 
jenž  jej  ta  poselstvie  celá 

1950  zvěstil  ve  vsej  dóstojnosti, 
řka:   „„Zdráva  plná  milosti! 
Bóh  s  tebú,  to  věz  zacelo."" 
Inhedž  sě  v  to  čisté  tělo 
vložil  Bóh  skrz  jejie  ucho, 
i  nesl  tak  to  drahé  rúcho, 
jakž  mu  nice  neuškodil, 
až  sě  v  čistotě  narodil 
i  chodil  na  zemi  této; 
a  jakž  sě  bylo  stalo  zlé  to 

1960  skrze  jeho  kletvu  k  věku, 
věcné  ztracenie  člověku: 
takéž  jeho  opět  zase 
musil  dobyti,  vzepna  sě 
na  kříž,  naňž  pokorně  vstůpil, 
a  svú  drahú  krví  vykúpil 
člověka  k  jeho  dědině; 
umřel,  i  le^al  nevinně 
až  do  třetieho  dne  v  rovu; 
vstal  z  mrtvých,  a  ducholovu 


r.-/*WH 


i 


—  112  — 

dyablowu/  przeíudyl/  gyz  byl  czlowyeka 
przeludyl/  yablkeni  nazatraczenye  wie 
p       czne  /  tak  nam  geho  pftye  wdyeczne/  W=- 
fyem  nawratylo  fpaffenye/   wyeztez 
ze  to  ginak  nenye  /  Nez  tak  yak  fem 
wam  prawyla/   Miftrzy  rzeczechu  pano 
76 myla/  Powiez  nam  kdiz  giz  gieft  zmrt    4, 
wich  wftal  /  dyablu  dies  czlowyeka  oť^    -fr' 
yal  /  A  fobye  geho  gmyeti  chtiel     kamoz 
íye  on  yeft  potom  dyel  /  Greíczely   naffwie 
tie  chody  zde.'kateryna  wecze  k  nym  ne/ 
Po  fwem  wzkrziefeny  wfelyky  /  kde  byl 
czaffek  newelyky  /    W  nyemz  kapofto 
lom  przichazal    když  vczyl  pak  gym 
kázal  /  Ruozno  po w fem  fwietu  gity 
Wieru  kazucze  akrzftity/  weyme  occze 
nebelkeho,   fyna  yducha  fwateho  /  Wfe 
V  ^*$         gednoho  hofpodyna/  arzka  ktoz  ýwyer 

něho  czyna  /  Wam  wierzy  akrzczen  bude  / 
Ten  wiecznye  vzdrawen    bude/    Potom 
pak  wftupyl  nanebe  /  a  oftawyl  mye 
fto  febe/    Nam  fwe  tielo  ykrew  fwatu/ 
Abichomy  giemu   žatu/    Sluzyly  wfaznr-y 
obiety  /  geho  muky  napamyety  /    Gmye 
4    ly  diekugucz  mu  proto  /  Ze  fye  ten  pe 
zaduczy  oto  /  Raezil  gieti  ze  vzdrawy  1  / 
Ny  awyeczney  ftrafty  zbawyl     Tu  on  fedy 


—  113  — 

■970  radu  ďáblovu  přesúdil, 

jíž  byl  člověka  preludii 

jablkem  na   ztracenie  věčné. 

Tak  nám  jeho  příŠtie  vděčné 

všem  navrátilo  spasenie. 

Věztež,  že  to  jinak  nenie, 

než  tak,  jak  sem  vám  pravila. u 
Mistři   řčechu :    „Panno  milá! 

pověz  nám,   když   jesť  z  mrtvých  vstal; 

ďáblu,  ďies,  člověka  otjal 
1980  a  sobě  jeho  jmieti  chtěl: 

kamož  sě  on  jesť  potom  děl  ? 

ješče-li  na  světe  chodí  zde  ?" 
Kateřina  vece  k  nim:     „Ne; 

po  svém  vzkřiešení  všeliký 

zde  byl  čásek  neveliký, 

v  němž  k  apoštolem  přicházal, 

když  je  učil.     Pak  jim  kázal 

rózno  po  všem  světu  jíti 

vieru  kážúc,  a  krstiti 
1990  ve  jme  Otce  nebeského, 

Syna,  i  Ducha  svatého, 

vše  jednoho  Hospodina, 

a  řka:   „„Ktož    z  věrného  Čina 

vám  věří  a  krščen   bude, 

ten  věčně  uzdraven  bude  -^ 

Potom  pak  vstúpil  na  nebe, 

a  ostavil  miesto  sebe 

nám  své  tělo  i  krev  svatii, 

abychom  i  jemu   za  tú 
^000  slúžili  v  snažnej  oběti, 

jeho  muky  na  paměti 

jměli,  děkuj úc  mu  proto, 

že  sě  ten  přežádúcí  o  to 

ráčil  jieti,  že  uzdravil 

ny  a  věčnej   strasti  zbavil. 


—  114  — 

^  77naftoliczy/  V  occzc  buoha  napwiczy/ 
L     Onadz  byl  wfel  tamez  wnyde/  a  od 
towad  opyet  przyde  /  Zaffie  hroz 
nych  hnyewuow  budyf  /  fem  zy  v 

,       wich  ymrthwich  fudyť/   Wgehoz        7^ 
-f        £ffcu  kgehoz  dworu/  Mufye  wQchny 

lude  wzhuoru  /  Swymy  tiely  zmrť,     T 
wicli  wftaty/  a  zfwycli  diel  odpowie 
daty/  Tu  fye  ftane  zaloft  hrozná/  na 
dtiem  kazdym  ktoz  íie  pozná/   ze    ne- 
plnyl   wuole  geho/   ten  bude  odíu 
zen  wfeho/  Dobrého  ywfiey  vtiechy/ 
|/    Poydet  a^neffa  fwe  hrziechy  /  Shroz 
nym  krzykem   nalewyczy/    dopekla  kdež 
wiecznu  czticzy  Nekonecznye  bude  g 
myety/  adobrzy    fye  budu  Cmyeti  /  Die 
kugicze  ztoho  bohu/    ez  gfu  yeho  wuo 
ly  mnohu  /  Plnyly  nafwietie  bywfie  / 
bludney  wiery  fye  pokrywfie  /  Doflu 
zyly  fie  zadofti/   geho  buduczie  radofti/ 
78  Ty  nebudu  gmyeti  fmutkuow/ 
ale  dle  fwich  dobrých  fkutkuow  / 
Geho  prawey  ruky   doydu/    S  nym  z 
vwiecznu  radoft  poydu/  Miftrzi  rze 
czechu  panno  krafna/   bohu  lyba 
ywiehlaffna/  Powiez  nam  to  ztwey 
mylofty/  které  gfu  pak  potrzebnofti/ 
To  czolyQe  wy klada   tyem  /  ez  gie  tak 
z  mrtwich  wftaty  wfyem/  Agity  na 


—  115  — 

Tu  on  sedí  na  stolici 
u  Otce  Boha  na  pravici; 
otnadž  byl  vsel,  tamož  vznide, 
a  odtavad  opět  přídě 

2010  zase  hrozných  hněvóv  budit, 
sem  živých  i  mrtvých  súdit ; 
v  jehož  příšťú  k  jehož  dvoru 
musie  všichni  ludé  vzhoru 
svými  těly  z  mrtvých  vstáti 
a  z  svých  děl  otpoviedati. 
Tu  sě  stane  žalost  hrozná 
nad  tiem  každým,  ktož  sě  pozná, 
že  neplnil  vole  jeho ; 
ten  bude    otsúzen  všeho 

2020  dobrého,  i  vsej  útěchy, 

pojdeť,  a  nesa  své  hřiechy, 
s  hrozným  křikem  na  levici 
do  pekla,  kdež  věčnu  etici 
nekonečně  bude  jmieti. 
A  dobří  sě  budu  smieti, 
děkujíce  z  toho  Bohu, 
ež  sú  jeho  voli  mnohu 
plnili,  na  světě  byvše, 
bludnej  viery  sě  pokryvše, 

2030  doslúžili  sě  zadosti 
jeho  budúcie  radosti : 
ti  nebudu  jmieti  smutkóv, 
ale  dle  svých  dobrých  skutkóv 
jeho  právej  ruky  dojdu, 
s  nímž  u  věčnu  radost  pojdu." 

Mistři  řcechu:  „Panno  krásná, 
Bohu  libá  i  věhlasná! 
pověz  nám  to  z  tvej  milosti, 
které  jsú  pak  potřebnosti, 

2040  to  co -li  sě  vykládá  tiem, 

ež  je  tak  z'  mrtvých  vstáti  viseni 


—  116  — 

pofuzenye/  procz  giz  nato  dofty  ner 
^i^fc^A^ye  /  když  czlowyek   bude  fnrty  ftrczen/ 
by  byl  fcowan  neb  odfuzen/  Anebe 
ra,  nafíe  znowa  /  Tyela  awftawanie 
zrowa  /   Proty  w    tomu    wecze  ona  / 
Tadiz  ny  buoh  ydokona  /   To  wam  do= 
lyczy  rozumný e  /  Awy  také  flifte  v 

f'mneí'  Buoh  gefť  prawie  dokoná 
ny/    nawfem  wewfem  nawfie  ftra 
ny/  Nywczemz  nemá  nedoftatka/  ale 
plného  poczatka/  wnyemz  fye  nycz 

79  fe  nedoftawa  /  Ale  wfeho  mu  zofta^ 
wa  /  ygiefť  tieleffney  poftawy/  doko=  ' 
nany  czlowiek  prawy  /  Wfady  gelio 
geft  plneczko  /    fkrznen    znyeho  awnye 
wfeczko  ,   Geft  poflyftez  mnye  gyftie 
wdyek/  Procz  geft  adam  flul  czlow 
yek  /  Amy  takez  wficzkny  ponyem  j 
To  fie    tak   wyklada  onyem  /  Ez  zde  zlu 
myel  w  teyto  ryty  /    a  tam  wiek  vwie 
czney  bity/  Ptoz  by  tak  duffye  byla/ 
Wiecz  tam  yakz  by  tiela  zbyla  /  Neby 
laby  dokonaná/  nebo  ona  gma  zde 
zapana  /  Tielo  vbozyem  obraze  /  ge 
hoz  dle  tyelu  blazye  /  Podle  duffye 
fpolu  ftane  /   kdiz  kfudu  zmrtwich 
wftane/  Geftly  zde  dobrze  fluzila 
toho  bude  tam  vizyla/  Obozieho  po 


—  117  — 

a  jíti  na  posúzenie? 
proč  již  na  tom  dosti  nenie, 
když  člověk  bude  smrtí  střen, 
by  byl  schován  neb  otsúzen, 
a  nebera  na  se  znova 
těla,  a  vstáváme  z  rova?" 
Protiv,  tomu  vece  ona: 
.     „Tadyž  ny  Bóh  i  dokoná  ; 

*_050  to  vám  dolíči  rozumně, 
a  vy  také  slyšte  umně. 
Bóh  jesť  právě  dokonaný 
na  všem,  ve,  všem,  na  vše  strany ; 
ni  v  čemž  nemá  nedostatka, 
ale  plného  počátka, 
v  němž  sě  niče  nedostává, 
ale  všeho  mu  zostává ; 
i  jesť  tělesnej  postavy, 
dokonaný  člověk  pravý  ; 

2060  všady  jeho  jesť  plnéčko, 

skrz  n^n,  z  něho  a  v  něm  všecko 
jesť.  Poslyštež,  mně  jisté  v  dek, 
proč  jesť  Adam  slul  člověk, 
a  my  takéž  všickni  po  něm : 
to  sě  tak  vykládá  o  něm, 
ež  zde  „zlo"  měl  v  tejto  žiti, 
a  tam    „věk"  u  věčnej  býti. 
Protož  by  tak  duše  byla 
věc  tam,  jakž  by  těla  zbyla, 

2070  nebyla  by  dokonána ; 

nelj  ona  jmá  zde  za  pána 

tělo  u  božiem  obraze, 

jehož  dle  jesť  tělu  blaze*, 

podlé  duse  spolu  stane, 

kdyžto  k  sudu  z  mrtvý  cli  vstane: 

j<  *t-li  zde  dobře  slůzila, 

toho  bude  tam  učila 


—  118  — 

wolenye/  by  nebylo  rozdyelenye/    Nez 
tak  yakz  Cmy  znyeho  poffly  /    abichom 
80  také  doffly/   Skrznen    fweho  dokoná 
nye  /  awňye  myely  fnym  poznanie  / 
Neb  doyducze  rozkoffy  wyeczney  /  Pto 
vczynte  wy  wdiecznye/  Dokonanye 
myftrzy  fwemu/  Wezmucz  rozum  k 
Cmy  Clu  cznemu  /  OCtawtez  Cie  wCeho 
bluda  kazdy  wyery  wíie  dobuda/ 
RozmyClecz  Cie  nata  Clowa  /  giez  boh 
friMj^vt.      Ckrze  prokowa/  vCta  rzekl  nanyoz 

Cye  wraczyw  /    wCech  mudrczuow  mu 
■f   droCť  zatratyw  /    ywCiech  chtrczuow 
chitroCť  zatraty/  pnyez  ya  wam  wCie 
to  rázy/   By  wy  Cye  bohu  wClanyely/ 
amodlam  £je  neklanyely  /  Tyem  yez 
Cu  padielczy  hruwy/   O  nychz  prok 
tak  rzka  mluwy  VCta  gmagy  aneml 
uwye/  rucze  gmagy  gyma  hruwie/ 
Nebudu  nyczQe  makaty/   Oczy  gma 
gi  a  blikaty  /  Nemohu  zraku  plodye  / 
Nohy  gmagy  anechodye/  NoCCy  mágy 
i/  8ianepyCfie/  VCCy  gmagy  aneClyCye  ; 
hrdla  doCty  hladká  gmagy/  awCak 
gymy  newolagy/  Takez  wCyczkny 
zmámeny  budu/    ty  gyz  wnye  wye^ 
rzye  wuobludu  /  GCucze  aczynyecz 
gye  také/  ptoz  oCtanucze  wCake  / 


—  119  — 

ot  božieho  povolenie, 

by  nebylo  rozdělenie, 
2080  než  tak,  jakž  srny  z  něho  posli, 

abychom  i  také  do  Šli 

skrz  něn  svého   dokonánie, 

a  v  něm  měli  s  ním  poznánie, 

dojdúce  rozkoši  věcně. 

Proto  učiňte  vy  vděčně 

dokonánie,  mistři,  svému, 

vezmúc  rozum  k  smyslu  cnému, 

ostaytež  sě  všeho  bluda, 

každý  viery  sě  dobuda, 
2090  rozmysléc  sě  na  ta  slova, 

jež  Bóh  skrze  prorokova 

ústa  řekl,  na  mír  sě  vrátiv, 

všech  mudrcóv  múdrosť  zatrativ,,    [  ?** 

i  všech  chytrcóv  chytrosť  zkazi. 

Pro  něž  já  vám  všem  to  razi, 

by  vy  sě  Bohu  vzkláněli, 

a  modlám  sě  neklaněli 

těm,  jež  sú  padělci  hru  ví, 

o  nichž  prorok  tak  řka  mluví: 
2100  „„Ústa  jmají,  a  nemluvie  *, 

ruce  jmají,  jima  hruvě 

nebudu  nice  makati ; 

oči  jmají,  a  blikati 

nemohu,  ni  zraku  plodiej 

nohy  jmají,  a  nechodie  ; 

nosy  jmají,  a  nepyšie; 

uši  jmají,  a  nesly šie  •, 

hrdla  dosti  hladká  jmají, 

a  však  jimi  nevolají: 
2110  tak  všickni  zmámeni  budu 

ti,  již  v  ně  věřie,  v  obludu 

jsúce,  a  činiec  je  také."" 

Protož  ostanúce  všaké 


—  120  — 

Obludy  držte   fye  cznofty  /  abyfte  wr 
chnyey  nmdrofty/    Tak  nebyly  otlu 
*tf        czeny/  ale  kbohu  przyluczeny  /    když 
dyewka    ty    wfeczky  wieczy  /  domluv 
wy  yak  fáma  chtieczy     Agyneho  mno 
//   ho  czyfla/knyemuz  nemam  tolyk 
Tmy  Cla  /  Bych  mohl  to  jwfye.  wypwy 
ty     tehdy  my řtrzy   fye  nawieczy  /  Po 
czechu  tuz  myflecz  wftrachu/  Wfichny 
zahanbeny  ítachu  /    yomameny  tak 
hlupye/  ez  gich  kazdy  yako  wflupie/ 
Occzy  poftawyw  hlediefe/  W  tomz  tak 

"%{  zadny  newydieíe/  any  ymyegiefe         1^~  *<*-Jfyt: 
82  znowa  j  tomu  naimenCieho  flowa/ 
^   Otpowiediety  ny  rzeczy/    nez  tiech  posr 
cze  wleczy/  yazyk  wfie  akzemy  nycze 
Tehdy  ciefarz  nanye  wzkrzycze  /  hny 
ewnym  hlaffern  gym  nawzdoru  /  W 
ftaw  Cwey  ftolicze  nahoru/  Rzka  o 

f    pehanebny  chlapy;  nedarmofte  flu 
ly  lapy  /  negfte  myftrzy  ale  Clupczy  / 
czo  ftogyte  yako  trupczy/  Oflnuwfe 
yzdrzewyenyewfe  /    ohlecfye  yonye 
myewfye/  Slowa  rzeczy  neumyegicz/ 
Any  placzicz  ny  fye  fmyegicz  /    Ged- 
noz  bledete  pkyfle      takly  wy  na 
wafem  fmyffle/  ZenCka  nioez  gyz 

p     obludyla  /  yfCwu  rzeczy  pefudyla/ 


—  121  — 

obludy,  držte  sě  cnosti, 

abyste  vrchněj  múdrosti 

tak  nebyli  otlučeni, 

ale  k  Bohu  přilučeni." 

Když  dievka  ty  všecky  řeči 

domluví,  jak  sama  chtieci, 
2120  a  jiného  mnoho  čísla, 

k  němuž  nemám  tolik  smysla, 

bych  mohl  to  vše  vypraviti : 

tehdy  mistři  sě  naviti 

počechu,  túž  mysléc  v  strachu ; 

všichni  zahanbeni  stáchu 

i   omámeni  tak  hlúpě, 

ež  jich  každý  jako  v  slúpě 

oči  postaviv  hledieše. 

V  tomž  tak  žádný  nevědieše, 
2130  ani  umějieše  z  nova 

tomu  najmenšieho  slova 

otpovědieti,  ni  řéci; 

než  těch  všech  sě  poce  vléci 

jazyk,  a  zrak  k  zemi  niče. 

Tehdy  ciesař  na  ně  vzkřiče 

hněvným  hlasem,  jim  na  vzdpru 

vstav  s  svěj  stolice  nahoru, 

řka  :  „O  přehanební  chlapi ! 

nedarmo  ste  sluli  lapi; 
2140  nejste  mistři  ale  slupci! 

co  stojíte  jako  trupci, 

oslnuvše  i  zdřevěněvše, 

ohlechše  i  oněměvše, 

slova  řéci  neumějíc, 

ani  plačíc,  ni  sě  smějíc, 

jednož  bledete  prokysle  ? 

tak-li  vy  na  vašem  smysle 

ženská  moc  již  obludila, 

i  svú  řečí  přesadila, 

6 


—  122  — 

jY)       yakz  was  kazdy  zmámen  Ctogy/  ge 
den  myftr  znych  wecze  twogy/  hnye 
wy  czyefarzy  ny  budie/   ale  wfakz 
nam  neoCtudye/  Pwdý  gyz  Qyfymy 

83  Cairy  /  Nam  fu  wfychny  myftrzy 
známy  /  Wfak  tiech  yzadny  vprzyetie  / 
Nykdy  nefmyel  porny  Cly  ti/  nato  by 
fye  proty  wyti  /    Chtiel  nam  naktere 
vezeny/  pakli  Cie  kte  vpodrzeny  /  nas 
kterému  proprotywyl/    ten  gie  toho 
tak  tiem  v^zyl/  Ez  ho  kazdy  rzeezy 
Cchluftyl/  yakz  ottoho  Chanbu  puftil/    / 
Ale  protyw  teito  dyewcze/  nenyey 
gednoho  piewcze  /  any  howorzicze  : 
zdeCfe/  neb  gieyz#to  vezeny e  neCCe  / 
Toho  fye  me  frdeze  leká/  ygfu  my 
welmy  daleka/  Gegie  Clowa  yro 
zumy/  k  tomu  fwiedíie  mogy  vmy/ 

nu  s^f^aM^it^z  knam  toto  wdrahem  Clu  Cie  /  ne  / 

ř^  •  mluwy  tieleCna  duCie/  ale  weleCen 

Ctwie  moezne/  VtieQtelnye  pomocz 
ne  /  wCiem  wyerziczyem  to  my  f/ 

známe/  gemuzto  Cye  poddawamy/ 

84  duch  Cwaty/  genz  geCt  wny  wCtupíl 
ten  ny  zzeCCyl  yohlupyl  /  Bozy  moezi 
o  nyemz  cziCta/  Mluwy  tato  panna 
giCta/  Cobye  myCtrowCtwym  neCpo 
muozem/  nycz  krzywey  rzeezy  nemo 


~  123  — 

2150  jakž  vás  každý  zmámen  stojí  ?" 
'Jeden  mistr  z  nich  vece:  „Tvoji 

hněvi,  ciesaři !  ny  budie ; 

ale  všakž  nám  neostudie 

pravdy,  již  slyší  my  sami. 

Nám  sú  všichni  mistři  známi,        /->>>/     W 

co  jich  koli  na  všem  světe:  f^rUk^/^-n^í / 

vsak  těch  ižádný  u  přietě 

nikdy  nesměl  pomysliti 

na  to,  by  sě  protiviti 
2160  chtěl  nám  na  kterém  učení; 

pakli  sě  kto  v  pozdržení 

nás  kterému  projivjjačil,  <?w** 

ten  je   toho    tak  tiem  učil,- 

ež  ho  každý  řečí  schlustil, 

jakž  ot  toho  s  hanbu  pustil: 

ale  protiv  tejto  dievce 

nenie  ijednoho  pěvce, 

ani  hovoříce   zdese  ; 

neb  jejž  co  učenie  nese, 
2170  toho  sě  mé  srdce  leká, 

i  jsú  mi  velmi  daleká 

jejie  slova  i  rozumi. 

K  tomu  svědčie  moji  umi, 

ež  k  nám  toto  v  drahém  sluše 

nemluví  tělesná  duše, 

ale  velesenstvie  mocné, 

utěšitelně  pomocné 

všem  věřícím,  to  my  známy, 

jemužto  sě  poddávámy: 
2180  Duch  svatý,  jenž  jesť  v  ni  vstůpil, 

ten  ny  zžesil  i  ohlupil 

boží  mocí,  o  němž  čistá 

mluví  tato  panna  jistá; 

sobě  mistrovstvím  nespomóžem, 

nic  křivú  řečí  nemóžem,  Í*:Jť 

6* 


—  124  — 

mw(mx  ^   zem/  any  chczemy  any  fmyemy/  p 
**?      toz  tobie  to  powyemy/    Cziefarzy 
wfichny  nematnye/  poznawamyť 
fie  vdatnye/  Ezť  fye  fnamy  fwoy 
blud  myne/  neukazefly  nam  gyne/ 
Modly  neb  wyery  czifczeyCie/  geftoby 
byla  gíftieyfye/   Nez  twoy  ftaw  yo 
f        w  nyemz  ty  pebywas  /   tehda  wyez 

ez  darmo  zynwas/  Neb  fmy  twu 
-ft      myloft  ztráty ly/  dnerfye  wfichny 
obrátily/    Wyernym   Lrdczem  my 
Qu  czyftu  /  klafkawemu  yefu  kryftu/ 
Grehoz  bozym  fynem  známy/  aza 
geden  buoh  giey  gmamy  /  Plney 
85  moczy  plné  cznofty  /  Nekonecznye 
vwiecznofty/  Akdyz  cziefarz  to  v  Civ- 
ile /  S  hrozným   hnyewem  Tede  pyfe : 
vtieragye  potu  zczela/  geho  myfl 
by  neweffela  /  Trzaffa  fie  yako  zo- 
mraza/  rychle  proftrzed  myefta  ka 
za/  Oheň  welyky  wznyetyty  /  rzka 
tyto  fye  ofwietity  /   Chtie  hanyegicz 
nafye  bohy/  Swazawfe  gym  rucze 
nohy  /  wfchechny  wuohen  vmetá 
chu/  W  nyemz  ony  bezewfeho  ftra- 
chu  /  Przy giechu  to  vmuczenye  /   íkr 
ze  dyewczye  ponuczenye/  Fnyez 
vmuczenye  známy  /  bichu  gfucz 
f  koronowany/   dowieczney  radofty 

£<  f^  fbohem/  tu  fie  piludu  pemnohem/ 


—  125   - 

ani  cbcemy,  ani  smiemy. 

Protož  tobě  to  poviemy, 

ciesaři,  všichni  nematně :  . 

poznávámyť  sě  udatně, 
2190  ežf  sě  s  námi  tvój  blud  mine  :  7*  £ 

neukážeš-li  nám  jiné 

modly,  neb  viery  čiscejšie, 

ježto  by  byla  jistějsie 

než  tvój  stav  je,  v  němž  přebýváš, 

tehda  věz,  ež  darmo  zýváš  ; 

neb  srny  tvú  milost  ztratili, 

dnes  sě  všichni  obrátili 

věrným  srdcem,  myslú   cistu 

k  laskavému  Jesu  Kristu, 
2200  jehož  božím  synem  známy, 

a  za  jeden  Bóh*jej  jmámy 

plnej  moci,  plné  ctnosti 

nekonečně  u  věcnosti." 
A  když  ciesař  to  uslyŠe, 

s  hrozným  hněvem  sede  v  pyse, 

utieraje  potu  s  cela  ; 

jeho  mysl  by  neveselá, 

trasa  sě  jako  z  omraza. 

Rychle  prostřed  města  káza 
2210  oheň  veliký  vznietiti, 

řka:  „Tito  sě  osvětiti 

chtie,  hanějíc  naše  bohy!" 

Svázavše  jim  ruce,  nohy, 

všechny  v  oheň  umetachu  ; 

v  němž  oni  bez  všeho  strachu 

přijechu  to  umucenie 

skrze  dievčie  ponucenie  ; 
1  pro  něž  umucenie  zváni 

biechu,  jsúc  koronováni, 
2220  do  věčné j  radosti  s  Bohem. 

Tu  sě  při  ludu  přemnohém 


—  126  — 

Na  nych  pokaza  dyw  kraCny  j  Ez  tiech 
kazdy  myftr  wiehlaCny/   krafnye 
yako  fpye  lezyeze/  Ze  nanych  naw 
86  Cech  nebyefe/Any  rucho  any  wlafy  / 
-f  neopolelo  wty  czaffy/  To  gefť  wye 
rna  prawda  czela/  Pak  cznye  krze 
ftyene  gich  tyela/  W  noczi  wzemCe 
pohrabachu  /  Fnyez  wficzkni  ch 
walu  wzdachu/  Jeíu  kryftu  lafkane 
mu/    wzdy  owfem  bohu  moczne 
mu/  akdyz  Cie  to  w  feczko  fkona/  Cz 
yefarz  Maxencius  wftona/  wezrz 
ew  natu  panu  pylnye/  hnyewagie 
ij      fie  z  toho  fylnye/   Wyda  gy  tak  tvr 
dey  wyery/  ayzaducziey  odpyery/ 
Ptyw  gyey  nemohl  myety  /  kaza  gy 
fwym  Cluham  gieti/  ymucziti  wue 
mylofty  /  Tito  fluhy  bez  chulofty/ 
Oto  fíe  nycz  netazawfye/  Wtu  fye 
zadnu  vwazawfye/  ynhed  fwleku 
czyftu  nýty  /  ypoczechu  byczy  byty  / 
87Aty  biczowe  tak  biechu/  vczynyeny 
yakz  gie  wfpiechu  /  Cziefarz  biefe 
J       kázal  zhnyewu/    pprawity  protu 

dyewu/  Chtie  by  wezrzela  wgich         4, 
bohy/  kazdy  bicz  ten  trzy  bathohy/ 
Skrute  wlafenym  gmyegieCe  /  ana 
kazdem  konczy  biefe/  Vzel  zawazan 
polowem  /  aty  vzly  pak  olowem  / 


—  127  — 

na  nich  pokáza  div  krásný, 
ež  těch  každý  mistr  věhlasný 
krásně  jako  spě  ležieše, 
že  na  nich  na  všech  nebieše 
ani  rúcho,  ani  vlasy, 
neopolelo  v  ty  časy. 
To  jesf  věrná  pravda  celá. 
Pak  cně  křestěné  jich  těla 

2230  v  noci  vzemše,  pohrabachu; 

pro  něž  vsickni  chválu  vzdachu 
Jesu  Kristu   laskavému, 
vždy  ovsem  Bohu  mocnému. 

A  když  sě  to  všecko  skoná, 
ciesař  Maxencius  vzstona, 
vezřev  na  tu  pannu  pilně, 
hněvaje  sě  z  toho  silně, 
rida  ji  tak  tvrdej  viery, 
a  ižádúcej  otpěry 

2240  protiv  jejie  nemohl  mieti; 
káza  ji  svým  sluhám  jieti 
i  mučiti  v  nemilosti. 
Tyto  sluhy  bez  chúlosti, 
o  to  sě  nic  netázavse, 
v  tu  sě  žádnu  uvázavše, 
inhed  svleku  cistu  niti, 
i  pocechu  biči  bíti; 
a  ti  bičové  tak  biechu 
učiněni,  jakž  je  v  spěchu 

2250  ciesař  bieše  kázal  z  hněvu 
připraviti  pro  tu  děvu, 
chtě  by  vezřela  v  jich  bohy: 
každý  bič  ten  tři  batohy 
skruté  vlásením  jmějieše, 
a  na  každém  konci  bieše 
uzel  zavázán  pólovém, 
a  ty  uzly  pak  olovem 


—  128  — 

Biechu  chitrnye  oblyty  /  awtiech  o= 
lowcziech  zalyty/  Grehelne  vdycze  fyrc 
lne/  yakz  když  duhy  z  my  Cly  pylne/ 
Byczy  vderzichu  ktyelu/    acz    kde  ba^ 
toh  kozy  czelu/  Oftawyl  to  pak  zka^r 
zyechu  /  vzlowe  giz  prazyechu  / 
Tu  newynnu  zadnu  kozy/  Czoz  pak 
v  tom  uzlowem  lozy  /    vdicze  fye  za- 
wadyefe/    ato  maffo  wyfadiefe  /  Bo~ 
leftywye  derucz  za  f fye/   Okaka  o 
dywa  ftafye  /  Jefu  kryfte  nadtwu^ 

88 ladu/  giez  biefe  wrozkoffy  zmladu/ 
vkofta  moczneho  krále  /  gedynka  we 
czty  ywchwale/  Vfwe  matky  cznye  wz 

Y     chowana  /   kdež  ny  bolefť  any  raná/ 
Nany  nykdy  nepodala/  any  vraza 
kdy  znala/  Nez  yakz  flufye   byty  dcze 

f  rzy/  gez  gefť  occzy  ymaterzy/  Gredy 
nu  gfucz  przybohatftwy  /   Takez  ona 
vpoftatftwy  /  Gmyela  zemye  hrady 
myefta/  oihu  kak  twa  newyefta/  Tr 
uchle  ftafie  obnažena/   dle  tweho  íla=- 
wneho  gmena/  yakz  flubyla  biefe 
tobye/  Mymo  tye  nechtieczy  fobye/  wo: 
lyti  gyneho  chotye/  pto  tiezke  muky 
protye/  mýle  ypokornye  trpyela/  Neb 
ty  fluhy  gegie  tyela/    Miekkofty  nely 


—  129  — 


biechu  chytrně  oblity, 
a  v  těch  olovciech   zality 

2260  jehelné  udice  silné, 

jakž  když  sluhy  z  mysli  pilné 
biči  udeřichu  k  tělu, 
ač  kde  batoh  kóži  celu 
ostavil,  to  pak  zkazichu 
uzlové,  již  prorazichu 
tu  nevinnu  žádnu  kóži; 
až  pak  v  tom  uzlovém  loži 
udice  se  zavadieše, 
a  to  maso  vysadieše, 

2270  bolestivě  derúc  zase. 
O  kaká  odiva  sta  se, 
Jesu  Kriste,  nad  tvú  ladů! 
jež  bieše  v  rozkoši  z  mladu 
u  Kosta,  mocného  krále, 
jedinká  ve  cti  i  v  chvále 
u  své  matky  cně  vzchována, 
kdež  ni  bolest,  ani  rána 
na  ni  nikdy  nepovstala, 
ani  úraza  kdy  znala-, 

2280  než  jakž  slusie  býti  dceři, 
jež  jest  otci  i  mateři 
jedinú,  jsúc  při  bohatství: 
takéž  ona  u  postatství 
jměla  země,  hrady,  města. 
O  Jesu!  kak  tvá  nevěsta 
truchle  stáše  obnažena 
dle  tvého  slavného  jména, 
jakž  slubila  biese  tobě, 
mimo  tě  nechtieci  sobě 

2290  voliti  jiného  chotě; 

proto  těžké  muky  pro  tě 
mile  i  pokorně  trpěla  ; 
neb  ty  sluhy  jejie  těla 


f,  ;*$#** 


—  130  — 

towachu/  Wtu  zaduczy  kozy  prachu 
Byczy  zewfeho  ramene/  yakz  od 
f  každého  pamene/  StanyeCe  Cye  w 

f     89lafcye  fkída  /  ynegednaka  nehoda/ 
nagegyem  czyftuczyem  tyele/   tot  tu 
dle  fweho  przyetele/  Zfefty  barew 
czyCta  meQa  /  v  wyerney  mylofty  ne 
Cla/  yakoz  wyerna  myla  Cweho  /  no^ 
,  Tyty  gma  dle  myleho/  Prwny  bar- 
/  wu  neQa  wfpiechu/  ez  tye  lyczczy  gefto 
ktwiechu/  vbyele  wczerwenoCty  /  tye 
fie  obye  wtey  zalofty/  zmyenywfe 
wCak  krwe  nezbywCe/  ale  krafu 
fwu  pokrywfye/    ZelenaCta  prawy9 
jt     ftudem  /  ez  pedtyem  pohanfk£  biu 
dem/  Stafe  obnažena  gfuczy/  vpwe 
mylofty  wruczy/   SpenCy  Cwogy 
rucze  kCobye  /   zatworzywfy   occzy 
(P    obye/  hlawu  fchylywCy  fye  tyTfy  / 
nadnyz  ty  pohany  lyfCy/  Dywoke 
bytie  tworzyechu/  odnychzto  ran  Cye 
^      uorzyechu/  Bleíky  zgegie  oczy  yafnu  ; 
90whorkych  kropkach   czylu  neczafnu/ 
Przyeftie  lyczczy  dle  bolefty/  Druhu 
barwu  bezwfyey  pefty  /  NeQa  dle 
jT     gynych  nadyegy/  ba  kterey  geff  kdy 
mylegy/  Byl  který  chot  nez  tey  dra- 
hey/  ez  gegie  byeluczye  nahé/  Tye 


-  131  — 

měkkosti  nelitováchu, 

v  tu  žádúcí  kóži  prachu 

biči  ze  všeho  ramene, 

jakž  od  každého  pramene 

staniese  sě  vláš^ie  Škoda 

i  nejednaká  nehoda 
2300  na  jejie  čistúciem  těle. 

Tof  tu  dle  svého  přietele 

z  šesti  barev  čistá  mesla 

u  věrnej  milosti   nesla, 

jakož  věrná  milá  svého 

nositi  jmá  dle  milého : 

první  barvu  "nesla  v  spěchu, 

ež  tě  líčci,  ježto  ktviechu 

u  běle  a  v  červenosti, 

tě  sě  obě  v  tej  žalosti 
2310  změnivše,  však  krve  nezbyvše, 

ale  krásu  svú  pokryvše, 

zelenásta  pravým  studem, 

ež  před  tiem  pohanským  ludem 

stáŠe  obnažena.    Jsúci 

u  pravé  milosti  vrůcí, 

spenši  svoji  ruce  k  sobě, 

zatvořivši  oči  obě, 

hlavu  schýlivši,  sě  tiši; 

nad  níž  ti  pohani  liší 
2320  divoké  bitie  tvořiechu  •, 

od  nichžto  ran  sě  nořiechu 

blesky  z  jejie  očí  jasnú 

v  horkých    kropkách   čílú  neČasnú 

přes  tě  líčci  dle  bolesti. 

Druhů  barvu  bez  vsej  pěsti 

nesla  dle  jiných  nadějí; 

ba  kterej  jest  kdy  milejí 

byl  který  choť,  než  té  drahé, 

ež  jejie  bělúcie  nahé 


—  132  — 

*   $       ť      1°  gedpohanftwem  fťkwyefe  /  na 

nyemzto  czrwena  ktwyefe/   Barwa 
^  hsfajA ,.  otgegye  krwe  fwatey  /  ktem.  gyz  to  ty 
X^^lj  \Panofye  klete  /  Zkropychu  tu  byeloft    r 
^C^€_&  Ttkwuczy/  mezy  tyem  pak  mnohu 

ktwuczy/  Rózy  byefe  toho  czaffa  /  zna  = 
ty  zkuoze  yodmaffa/  yakz  gye  vdy 
/rfi      cze  zahnawfye/  mnohé  odkofty  wy 
drawfye/  Oftawyly  biechu  fwrchu/ 
ty  pak/  zmrtwyewfe  nawrchu  /  Czr 
nachu  fye  boleftywye ,   patu  barwu 
zaloftywye/  Ne  Cla  dle  vftawiczno 
91  Cty/  Swemu  choty  wfe  klybofty  / 
yako  gyfta  wyerna  fluha  /  negedna 
bathozna  ducha/   Boleft  gy  kfrdeczku     ^ 
t      wzdrziehfy  /  jípodkozy  fkrwy  nabye      /A 
hfy/  Modrafye  fye  ftefkuz  ftahfy/ 
mezy  raný  fye  rozprzahfy/  kadyz" 
mukarz  byczem  myerzyl     nefnadpich") 

^.^lií^'tJ^pz  tomu  wyerzyl;  By  nynyekte 
ra  bezomyla/  tak  wyerney  my 
lofty  byla/  Afwemu  choty  ta  prza 
la  /  by  pron  gedney  ranyeftala  / 
Gefto  fwata  kateryna  /  rozkofna 
z     dczy  materzyna/  Mnoho  fetnafo^. 
w      bye  gmyela/  wfeftu  barwu  byefe 
A/    dofpyela/  By  Cie  odjela  wtez  czaffy/  i/ 
wnyez  gegie  zaduczye  wlaffy  /  Tu 
také  trpiechu  zato  /  giez  fye  draze 


2330  tělo  před  pohanstvem  stkvieše, 

na  němžto  črvená  ktviese 

barva  ot  jejie  krve  svaté, 

kteráž  ty  panoše  klaté  & 

zkropichu  tu  bělost  stkvúcí. 

Mezi  tiem  pak  mnohu  ktvúcí 

róži  bieše  toho  časa 

znáti  z  kóže  i  ot  masa, 

jakž  je  udice  zahmavše, 

mnohé  ot  kosti  vydravše 
2340  ostavily  biechu  svrchu ; 

ty  pak  zmrtvěvše  na  vrchu, 

črnáchu  sě  bolestivě. 

Pátú  barvu  žalostivě 

nesla  dle  ustavičnosti 

svému  choti  vše  k  libosti, 

jako  jistá  věrná  smha; 

nejedná  batožná  duha 

bolest  jí  k  srdéčku  vzdřehsj  n 

si  pod  kozí  s  krví  naběhŠi,  7 

2350  modráše  sě,  stezku  stáhši, 

mezi  rány  sě  rozpřáhŠi,  ; 

kadyž  mukař  bičem  měřil. 

Nesnad  bych  juž  tomu  věřil, 

by  některá  bez  omyla 

tak  věrnej  milosti  byla,  ^   , 

a  svému  choti  tak  přála,  >/*w««/ 

by  proň  jednej  ráně  stála: 

ježto  svatá  Kateřina, 

rozkošná  dci  mateřina, 
2360  mnoho  set  na  sobě  jměla! 

V  šestú  barvu  bieše  dospěla, 

by  sě  oděla  v  též  časy, 

v  něž  jejie  žádúcie  vlasy 

tu  také  trpiechu  za  to, 

jež  sě  dráže  než  vse  zlato 


—  134  — 

nez  wfe  zlatto/  Štkwieeliu  czoz 
Ý    92  ho  geft  nafwyetie  /  ty  fye  wzlaftywe 
przyetye/  Chwyegiechu  pogegye 
pleczy/  akdez  ty  byczowe  meczy/  Me 
-ť   zy  nye  fye  zapletiechu  /  tu  gye  yfplty 
wytrhnyechu  /  pak  zwyezenym  gd 
ucze  zafye/  oftanyechu  gy  vmaffe; 
wnyemz  fye/    fkrze  krew  blefknye 
wfW  fye  tak  fye  ty  barwy.lefknyechu/ 


^    Wfeczko  drahá  przemo  druže/  zde 
vmaffe  onde  wduze/   Byele  czrne 
yzelene  /  modrzye  zlutye  yczrwe 
nye/  kazda  wfwey  wlaftney  pofta 
tye/  ach  tot  myloft  tu  bohatý e/ 
Byefe  ftany  wfye  rozbyla  /  Ez  ta  pa 

;    na^bohu  myla/  Muoze  ftrpyety  to 
bytye/  drahé  yzaldy  napytie/  Bye 
fe  gy  drzyewe  zawdano/   když  we 
fnaeh  by  dokonáno  /  gegye  flube 

93  nye  ftryftramem  /  genz  geft  nade 
wfy  wyeczy  panem  /    Mymonez 
mocznyeyfieho  nenye  /  ducha  fwa= 
teho  rozzenye/  Wgegye  frdeczku 
horzyefe/  protož  kakz  horzcze  no 
rzyefe/  Slzy  fwu  oczyczy  yafnu/ 
Wfak  tu  muku  ytu  cztyczy/  Gregye 
frdeczko  wten  czafek/  nerozpacy^ 
fye  zawlafek/  Gedno  ez  wzdycha 
Ge  kbohu  /  akdyz  ty  panofe  mno 

>    hu  /  Muku  byty  giey  wydachu/   gy 
f     du  pedcziefarze  wftrachu  /  Rzkucz 


—  135  — 

stkviechu,  což  ho  jest  na  světě  ; 

ty  sě  u  zvláštivé  přietě 

chvěj  iechu  po  jejie  pleci, 

a  kdež  ty  bičové  meči 
2370  mezi  ně  sě  zapletěchu, 

tu  je  i  s  pltí  vytrhněchu ; 

pak  s  viežením  jdúce  zase, 

ostaněchu  jí  u  mase, 

v  němž  sě  skrze  krev  bleskniechu. 

Tak  sě  ty  barvy  leskniechu 

všecko  druhá  přémo  druže, 

zde  u  mase,  onde  v  duze, 

běle,  črně  i  zeleně, 

modře,  žlutě  i  črveně, 
2380  každá  v  svěj  vlastnej  postatě! 

Ach,  toť  milost  tu  bohatě 

bieše  stany  své  rozbila, 

ež  ta  panna  Bohu   milá 

móže  strpěti  to  bitie! 

Drahé  Izaldy  napitie 

bieše  jí  dřieve  zavdáno, 

když  ve  snách  by  dokonáno 

jejie  slubenie  s  Tristramem, 

jenž  jest  nad  vší  věcí  pánem, 
2390  mimoňž  mocnějšieho   nenie*, 

Ducha  svatého  rozžženie 

v  jejie  srdéčku  hořieše. 

Protož  kakž  hořce  nořieše 

v  slzy {jasjiú/svá[ocicí, 

však  tů  muků  i  tú  etici 

jejie  srdéčko  v  ten  cásek 

nerozpáci  sě  za  vlásek, 

jedno  ež  vzdycháŠe  k  Bohu. 
A  když  ty  panoše  mnohu 
2400  muku  bitím  jej  vydachu, 

jidú  před  ciesaře  v  strachu, 


—  136  - 

mu  czo  nem  kazeff  gefcze  /  maxe 
czowy  tle  zatefcze  /  fwich  rukawow 
wzhuoru  wfucze/  ykaza  gj  wefty 
rucze/  W  geden  zalarz  welmy  te 
mny  /  a  ten  biefe  tak  tagemny  / 
yakz  wen  gyneho  nykoho/  new 
94  fadyechu  gedno  toho  /  Grenz  fye  fk 
utkem  tak  potratyl/   yakz  mnye  pro 
to  zywot  platyl  /    Tudyez  wfadychu 
rvfjMKclffoipKto1  ladnu/  Cziefarz  podhrozy  nefnad 
/        nu  /  Dwyemanadczt  rytierzom  kaza  / 
aby  ynhed  bezpotaza  /  Swe  odyenye 
^     naCe  J-oztiehly/  atey  dyewky  tuťak    //V* 
ftrzyehly  /   yakz  mylugy  fwe  zy woty 
fwe  zywoty/  aby  powfe  czaffy  poty/ 
donuz  gy  tu  bude  /  fiefty  /  any  pyty 
any  gyefty  /   zazadny  wlas  nedawaly 
any  kterých  daruow  braly  /  Otradcze 
ny  otfafarze/  by  knyey  kterého  leká 
rze/  Puftyly  nakteru  chwyly/  ty  ry 
tyerzy  wzemfe  pyly/  Oto  fmyflnye 
fye  radychu/  atu  ftrazy  vfadychu  / 
Tomu  duoftoynemu  zbiehu/   gehoz 
dovwjaiiaczť  dny  ftrzeziechu/  Wíom 
55  czaffu  geho  kralowa/  Slyfawfy  ta 
hrozná  flowa/  ytu  zapowyed  tak 
pylnu  /  poezie  gmyety  myfl  v  fy  lnu  / 
Kakz  kolwyek  byefe  pohanka/  Ez 
ta  doftoyna  krzeftanka/  Nuže  tak 


—  137  — 

řkúc  mu:  „Co  nem  kážeš  jesče  ?u 

Maxencovi  se  zatešče, 

svých  rukávóv  vzhoru  vsuče, 

i  káza  ji  vésti  ruce 

v  jeden  žalář  velmi  temný; 

a  ten  bieše  tak  tajemný, 

jakž  ven  jiného  nikoho 

neVsadichu,  jedno  toho, 
2410  jenž  se  skutkem  tak  potratil, 

jakž  mnie  proto  život  platil. 

Tudiež  vsadichu  tu  ladnú.  ,    f 

Ciesař  pod  hróží  nesnadnú  /yr^il 

dvěmanadct  rytieřóm  káza, 

aby  inhed  bez  potaza 

své  oděnie  na  se  vztiehli, 

a  tej  dievky  tu  tak   střiehli, 

jakž  milují  své  životy: 

aby  po  vše  časy  po  ty, 
2420  doňuž  jí  tu  bude  siesti, 

ani  píti  ani  jiesti 

za  žádný  vlas  nedávali, 

ani  kterých  daróv  brali 

ot  rádce,  ni  ot  šafáře, 

by  k  něj  kterého  lékaře 

pustili  na  kterú  chvíli. 

Ti   rytieři  vzemše  píli, 

o  to  smyslně  se  radíchu, 

a  tu  stráži   usadichu 
«430  tomu  dóstojnému  zběhu, 

jehožto  dvanadct  dní  střehů. 
v  V  tom  času  jeho  králová, 

slyŠavši  ta  hrozná  slova 

i  tu  zápověd  tak  pilnú, 

poče  jmieti  mysl  úsilnú, 

kakž  kolvěk  bieŠe  pohanka, 

ež  ta  dóstojná  křesťanka 


—  138  — 

mnoho  trpyefe/  toho  gyel  zel  welmy 
byefe/  yakz  gyey  powyedyely  duhy/ 
Wzpodgechu  gy  fylne  tuhy/     Toho 
frdecznye  zadagycz  /  nato  wefken 
fmyfl  wzkladagycz  /  kady  by  fobie 
wfpomohla/  by  gy  tak  wydyety  mo 
hla/  yakz  by  toho  nepowyedyel  / 
nykte  any  czyefarz  wzwyedyel  /  Ge 
gye  muz  Maxentyn  lyty  /  Neb  by 
gyey:  naymenfye  fkrzyty/  Neofta 
wyl  pohromadye/  Tak  fwym  frd 
C      czem  wtey  radye/    Chodyety  hledafe 
»  lL'n      ^Jenyl  zatyem  proftrzed  ty  ech  drahích 
*rml^   ^fyeny/   Poftrzete  gy  rytyerz  geden  e, 
/V    96genz  weczty  yuwyerze  wzweden/ 

i,  Byefe  ywewfíe  dobrotye/  Wftudu 
wkazny  ywlepotye/  vmuzftwy 

V  yumudrofty  /   wflechetenftwy  yw 
fczedroftyy  yako  kazdy  czny  awyer 

;    ny_ktomu  byefe  welmy  fmyerny/ 
Ze  fwey  czty  vmyel  hagyty/  awfyey 
Ms   rzeczy  vtagyty/  Czoz  mnye  kterým 
rozfafenftwym  /  kto  powiedyel  pod 
tágem  ftwym  /  Porfyrem  ho  gme 
&  nowachu/  Wfichny  vrazadowe  fta-  ^■•« 

ftachu/  wgeho  ruku  wgeho  moczy.* 
Cziefarzowy  wedne  wnoczy/  woyny 
ftroycze  zyfk  yfkoda  /  ňadry tierzy  biefe 
wewoda  vrozeny  ywybrany:  Wecz 
ty  nade w  fy e  pohany  /  Tehdy  kralowa 


—  139  — 

núze  tak  mnoho  trpieše ; 

toho  jej  žel  velmi  bieše, 
2440  jakž  jej  pověděly  sluhy; 

vzpodjeehu  ji  silné  tuhy, 

toho  srdečně  žádajíc, 

na  to  vešken  smysl  vzkládajíc, 

kady  by  sobě  vzpomohla, 

by  ji  tak  viděti  mohla, 

jakž  by  toho  nepověděl 

nikte,  ani  ciesař  vzvěděl, 

jejie  muž,  Maxentin  lítý; 

neb  by  jej  najmenšie  skřity 
2450  neostavil  pohromadě. 

Tak  se  svým  srdcem  v  tej  radě 

chodieci  hledáse  stieni. 

Zatiem  prostřed  drahých  siení 

postřete  ji  rytieř  jeden, 

jenž  ve  cti  i  u  vieře  vzveden 

bieše,  i  ve  všie  dobrotě, 

v  studu,  v  kázni  i  v  lepotě, 

u  mužství  i  u  múdrosti, 

v  Šlechetenství  i  v  ščedrosti, 
2460  jako  každý  cný  a  věrný; 

k  tomu  bieše  velmi  směrný, 

že  svěj  cti  uměl  hájiti, 

a  vsej  řeči  utajiti, 

což  mu  /kterým  rozšafenstvím  J!t*Í*&** 

kto  pověděl  pod  tajemstvím: 

Porfyrem  ho  jmenováchu; 

všichni  úřadové  stáchu 

v  jeho  ruku,  v  jeho  moci 

ciesařovi  ve  dne  v  noci 
2470  vojny  stroj ce,  zisk  i  škoda, 

nad  rytieři  bieše  vévoda, 

urozený  i  vybraný 

ve  cti  nade  vše  pohany. 


—  140  - 

tu  kfobye  /  zawolawfy  wfmyflney 
dobye/  ypowyedye  mu  fwu  woly : 
97Arzkucz  wiez  zeť  Crdczem  boly/  Spa^ 
dlo  namye  gedno  chtyenye/  neftane 
lymy  fye  widyenye/  Tey  panny 
gefto  gieft  yata/  Ma  my  radoft  wfecz 
ka  wzata  /  Takut  ktomu  zadoft  no  fy/ 
Ptoz  tebe  welmy  pro  fy  /  Racz  mye 
f       nauczity  tomu  /  kady  bich  ya  pfla 

ktomu  /  Bych  gy  vzrzeczy  fny  málo  / 
í  promluwyla  mřtye  by  zdala/  Se  to  za     o«£fC 

jsta  welike  fczeftye/  porfir^.  natom  mye 

ftye  /   wecze    kralowa   zaduczye  /   pcz  fye 
twe  Crdeczko  fmuczye  /   Czo  mne  otom 
gmas  tazataty/  Twa  mnye  myloft 
gma  kazaty  /  aya  ynhed  bez  potaza 
nye/  gmam  czynyty  twe  kaz^anye/  bez 

i-tK\áuM         rozpaczy  bezoklada/  ale  wfak  nalep 
fye  rada  /  Gyez  moy  ímyfl  moz  za 

^^^fy^chitity/   gedno  en  ftrazne  vmytyty/  y 
98  poddaty  rzeczy  fladkey  /  gym  yQybuow 
pro  f by  hladkey  /  aby  otnas  dary  wze 
ly/  atoho  nepowyedyely  /  Czo  my 
tam  czynyti  budem/   tak  odkrale  hnye 
wu  zbudem/  kralowa  toho  pochwa 
ly  /  Rzkuczwfichny  darowe  malý 


t    Gfuť  ktomu  newelyczy/   kterzyzt  gfu 





/ 


í 


—  141  - 

Tehdy  králová  ho  k  sobe 
zavolavši  v  smyslnej  době, 
i  povede  mu  svů  voli, 
a  řkúc:  „Věz,  zeť  srdcem  boli: 
spadlo  na  mě  jedno  chtěnie  I 
nestane-li  mi  sě  viděnie 

2480  tej  panny,  ježto  jest  jata, 
má  mi  radost  všecka  vzata, 
takúť  k  tomu  žádost  nosi. 
Protož  tebe  velmi  prosi, 
rac  mě  naučiti  tomu, 
kady  bych  já  přišla  k  tomu, 
bych  ji  uzřéci,  s  ní  málo 
promluvila;  mně  by  zdálo 
sě  to  za  veliké  ščestie." 
Porfyrius  na  tom  miestě 

2490  vece:  „Králová  žádůcie! 

proč  sě  tvé  srdéčko  smúcie? 
co  mne  o  tom  jmáš  tázati? 
tvá  mně  milost  jmá  kázati, 
a  já  inhed  bez  potázánie 
jmám  činiti  tvé  kázánie 
bez  rozpači,  bez  otklada; 
ale  však  najlepšie  rada, 
jiež  mój  smysl  móž  zachytiti, 
jedno  strážné  umýtiti, 

2500  i  podati  řeči  sladkej 

jim,  i  slibóv,  prosby  hladkej, 

aby  ot  nás  dary  vzeli, 

a  toho  nepověděli, 

co  my  tam  činiti  budem; 

tak  ot  krále  hněvu  zbudem." 

Králová  toho  pochváli, 
řkúc:  „Všichni  darové  malí 
jsú  mi  k  tomu,  nevelicí; 
kteří žť  jsú  strážní   všelicí, 


—  142  — 

T      ftrazny  wfeliczy/  Gfulyť  dobrzy  nex 

bo  chluftye/  day  gyin  czot  chtye  at  nji^ 
puftye/   Grdyz  precz  apraczug  my  oto/ 

/•     ayať  flybugy  zet  proto/  domey  fmrti 

f     wťom  offudU  /  wiecz  twa  petelnycze      fí 
4*y      budu/  Porfirjis  gyde  tamo/  neb  muj 
wolno  byefe  y známo/  Takž  tu  Ctyemy 
Ctraznymy  /  Cnymyz  vmyCly  wazny 

1       my/  Smluwy^o  yakz  mu  flybychu/ 

když  by  kraíowa  potychu  /  pQa  fnym    -p 
ktomu  zalarzyí  chtiecz  daty  ftu  dráhu 
99  twarzy  /  Grym  mluwyty  yuzrzyeczy  / 
-j/    Kt       apedkalem  toho  przyety/  Tak  fye 

to  nedluho  koná/  az  fye  gyedney  no^ 
czy  oba/  SnydeCta  CmyClem  to  fklad 
fye/  welmy  taynye  fye  vkrad  Cye/ 
ktomu  zalarzy  fye  brachu/  ayakz  br 
zo  przednym  ftachu/  Tak  porfirus         i 
drzwy  otrazy/  ynhed  gye  taká  zara 
zy/  Wuonye  yfwyetloft  welika/    yakz 
gy  fyla  tak  wfelika/  Neby  byfta  mo 
hla  ftaty/   agyey  dobry  weczer  wzdaty  / 
Nezwuzefty  fwyetlofczemy  /  Padefta 
oba  nazemy/  Swata  kateryna  kraf 
na/  fmyflna  doftoyna  wyehlafna/ 
Zawola  giy  zfchwich  tychofty/  ypotw 
rdy  tiech  czny  hofty/   kdobrey  wyerze 
rzkucz  netbayta/  wftanta  afye  nele 


—  143  — 

2510  jsú-lif  dobří  nebo  chlustie, 

daj  jim,  coť  chtie,  ať  ny  pustie^ 
Jdiž  preč  a  pracuj   mi  o  to, 
a  jáť  slibuji,  zeť  pro  to 
do  mej  smrti  v  tom  osudu 
věc  tvá  přietelnice  budu." 
Porfyrius  jide  tamo, 
neb  mu  volno  bieše  i  známo 
takéž  tu  s  těmi  strážnými; 
s  nimiž  úmysly  vážnými 

2520  smluvi  to,  jakž  mu  slíbichu, 
když  by  králová  po  tichu 
přišla  s  ním  k  tomu  žaláři, 
chtiec  dáti  s  tá  drahú  tváří 
jim  mluviti  i  uzřieti, 
a  před  králem  toho  přieti. 
Tak  sě  to  nedlúho  koná, 
až  sě  jednej  noci  ona 
snidesta,  smyslem  to  skladše, 
velmi  tajně  sě  ukradše, 

Ž530  k  tomu  žaláři  sě  bráchu. 

A  jakž  brzo  před  nim  stáchu, 
tak  Porfyrus  drví  otrazi : 
inhed  je  taká  zarazi 
voně,  i  světlosť  veliká, 
jakž  jima  síla  všeliká 
neby,  bysta  mohla  státi 
a  jej  dobrý  večer  vzdáti  ; 
než  v  úžesti  světloŠčemi 
padesta  oba  na  zemi. 

Ž540  Svatá  Kateřina,  krásná, 

smyslná,  dóstojná,  věhlasná, 
zavolá  jí  z   svých  tichostí, 
i  potvrdí  těch   cných  hostí 
k  dobrej  vieře,  řkúc:  „Netbajta^ 
vstaňta  a  sě  nelekajta! 


—  144  — 

kayta,  Nebud  wam  ma  rzecz  vpola  / 
*-      nebť  wy  také  kfobye   wola  /  Buoh 

100  do  fwey  wyeezney  offoby/  ynhedz  kra^ 
lowa  zemdloby/   Wftawfy  fporíyre 

7*        nahoru  /  ktey  pezadney  pannye  kd 
p       woru  /    pftupyřía  yakoz  chczyecze/  tep 
ruwz  trzydCeczykrat  wyecze/  wydye 
Cta  ftwuczye/   íwyetlofty/  w  tom  za 
larzy  wnyein  wradofty/  íáedyefe  ta 
dyewka  tycha/    také  tu  nebyfta  lycha/ 
By  wiecz  dywuow  newydyely/  vzrze 
Cta  onde  andyely  /   Yfkoronach  podle 
ny  ftogye,   atu  bohu  mylu  kogye/v 
tyeCfenym  nawfe  ftrany/   vrazy  ygegye 
f     raný  /  Mazyť  maftmy  nebeCkymy  / 
také  lekarzy  andyelLkymy/  xpuc, 
íwu  chot  tu  kogyefe  /   kak  fye  kralo 
wa  bogyefe/  Wfak  fwey  my  Cly  ten 
Ctrach  Qupy  /  opyet  blyze  knyey 
p      pCtupy  /  dobru  myfl  wírdeczko  wz 
emCy  /  Swata  katerzyna  íhyemfy  / 

101  koronu  fgednoho  andyela/  ywftwa 
fy  ynhed  zdofpyela/  kralowey  nage 

ť     gj  hlawu,   arzkucz  zwyeftugyť  pop 
wu/  yakz  mnye  fwyedfy  ma  wye 
hlafa/  ezty  odtohoto  czaffa/  Trzety  den 
tyezkych  muk  doydeff/   ponychz  vwy 
ť     ecznu  radoft  poydeff/  Tehdy  porfir9 
fkralowu    wzefta  wobye  frdczyno 


—  145  — 

nebud  várna  má  řeč  v  póla ; 

neb    vy  také  k  sobě   volá 

Bóh  do  svěj  věčnej  osobi." 

Inhedž  králová  ze   mdloby 
2550  vstávši,  s  Porfyrem  nahoru 

k  tej  přežádnej  panně  k  dvoru 

přistúpista,  jakož  chtiece: 

tepruvž  třidsetikrat  viece 

viděsta  stvúcie  světlosti 

v  tom  žaláři,  v   něm  v  radosti 

sediese  ta  dievka   tichá. 

Také  tu  neběsta  lichá, 

by  viec  divóv  neviděli: 

uzřesta,  ande  anděli 
2560  v  koronách  podlé  ní  stojie 

a  tu  Bohu  milú  kojie 

utěšením  na  vše  strany, 

úrazy  a  jejie  rány 

mažíť  mastmi  nebeskými : 

tak  lékaři  andělskými 

Kristus  svú  choť    tu  kojieše, 

Kak  sě  králová  bojieše, 

však  s  svěj  mysli  ten  strach  slúpi, 

opět  blíže  k  něj  přistúpi, 
2570  dobru  mysl  v  srdéčko  vzemši. 

Svatá  Kateřina  sněmši 

koronu  s  jednoho   anděla,  w  . 

vstaví  ji  inhed  z  dospěla  ymi/ 

král  ověj  na  jejie  hlavu, 

a  řkúc  :  „Zvěstuj  iť  popravu, 

jakž  mně  svědci  má  věhlasa, 

ež  ty  ot  tohoto  casa 

třetí  den  těžkých  muk  dojdeš, 

po  nichž  v  věčnu  radost  pojdeš.* 
2580  Tehdy  Porfyrus  s  královu 

vzesta  v  obě  srdci  novů 

7 


—  146  - 

wu/  My  Cly  bohatye  weffele/  gmagy 
cze  vtiechy  wele  /  Tyem  wydyenym 
ytu  rzeczy/  Wzfemfe  odpufczenye  w 
dyeczy/  ygidefta  opyet  zafye/  nazay 

1    trzie  ynhed  to  ftafye  /  Ez  gyny  ry tyerzy 
moczny  /  gefto  yeho  czty  pomoczny  / 
Gfucz  gray  egy  echu  gyey  zapana  / 
neb  mu  byefe  czyefarzem  daná/ 
Moczpzwladnyefe  nadnymy/  ybye 
hafe  mezynymy/  Dle  wfelike  po 
trzebnofty/  ty  fobye  fnym  wobeczno 
Cty/  wgedno  tayne  vkazachu/  na^ 
102    nyem  toho  otazachu/  Aby  gym  to  wy 
'f    dyety  dal  /  kde  by  fam  noc  byl  pef 

í    pal/  Porfirus  zeczneho  fmyClu/ 
wecze  kterého  vmyClu/  Geft  was 
rozum  genz  wywieze/    ez  mne  wa 
CCie  obecz  tyeze/  kde  fem  fpal  ane-- 
bo  lézal  /  Czoli  nowyn  gfem  vtye 
zal  /  které  fem  myel   vtyeffenye  /  to 
ho  wam  nycz  trzeba  nenye/    wiediety 
any  tazaty  /  kromye  ya  wam  chczy 
kazaty/  yradyty  wfiem  bezftudu/ 
abifte  wy  fweho  bludu  /    wnyemz 
fte  dofiey  doby  ftaly/  nechagicz  fbohe 
oftaly/  Modlám  fie  neklaný  egy  cze 
ale  mne  pofluchagicze  /  Oftawtez 
fye  tyech  bludných  loz/  netbagycz 
wfech  cziefarzfkych  hroz  /   kazdy  yakz 


—  147  — 

myslí  bohaté  veselé, 
j majíce  útěchy  vele 
tiem  viděním  i  tů  řečí, 
vzemše  otpuščenie  v  dieci, 
i  jidesta  opět  zase. 

Na  zajtřie  inhed  to  sta  sě, 
ež  jiní  rytieři  mocní, 
jižto  jeho  cti  pomocni 

2590  jsúc,  jmějiechu  jej  za  pána, 
neb  mu  bieše  ciesařem  dána 
moc,  ež  vládnieše  nad  nimi, 
i  běháše  mezi  nimi 
dle  všeliké  potřebnosti: 
ti  sobě  s  ním  v  obecnosti 
v  jedno  tajné  ukázachu, 
na  něm  toho  otázachu, 
aby  jim  to  věděti  dal, 
kde  by  sám  tu  noc  byl  přespal? 

2600  Porfyrus  ze  cného  smysla 
vece :  „Kterého  úmysla 
jesť  váš  rozum,  jenž  vy  vieže, 
ež  mne  vaše  obec   tieze, 
kde  sem  spal  anebo  ležal? 
co-li  novin  sem  utěžal  ?  ' 
které  sem  měl  utěšenié? 
toho  vám  nic  třeba  nenie 
věděti,  ani  tázati ; 
kromě  já  vám  chci  kázati, 

2610  i  raditi  všem  bez  studu: 
abyste  vy  svého  bludu, 
v  němž  ste  do  siej  doby  stáli, 
nechajíc,  s  Bohem  ostali, 
modlám  sě  neklanějíce, 
ale  mne  poslúchajíce. 
Ostavtež  sě  těch  bludných  loz, 
netbajíc  všech  ciesařských  hroz, 

4* 


—  148  — 

naytwrze  moha  /  vwyerz  vwrchny 
eho  boha/  Genz  dnem  fwyety  noczy 
mraczy  /  aczyny  wfe  to  czoz  raczy/hw 
yezdy  myeffyecz  fluncze/  wzhorzyl/ 
103    ygeft  nadwfym  awfye  ftworzyl/ 

Gehoz  moczi  wfye  vtyezy/  pnyehoz 
ta  panna  wyezy/  kteruz  wydyefte 
muczyecze  /  tu  dwyeftye  rytyerzuow 
awyecze/  Sweho  bluda  ukratychu/ 
awfichny  fye  obratychu  /  progeho 
rzecz  wtu  ho  dynu  /  kgeCu  kryftu  kho 
l\  fpodynu/  Manxencius    czyei-farz  tu~ 

l  hy/  ffwymy  rytierzy  den  druhy/ 
Sede  wurzad  fwu  wffy  radu/  yka 
09         za  tu  panu  mladu/  Pedfe  wywefty 
zzalarze/    mnye  by  gegye  fwyetley 
zarze    ygegye    rozkofney  kraffy  m 
noho  vbylo  wty  czaffy/  Czoz  fedye 
la  vwyezeny/  ze  kupyty  ykgedeny/ 
p      Gy  zalarze  wywedu/  peden  awfelykz 
nebledu/  akdyz  giey  czyefarz  zazrze 
okem/  ana  tak  weffelym  krokem/ 
p  peden  gdeytak  czyle/  yako  by  jgedney  l 
chwyle/  v  wyezeny  neffyedyela/  any 
°)      104    kterých  muk  wydyela/  Wfe  myfl  pto 
welmi  plaffnu/   neb  gy  uzrze  mno 


—  149  — 

každý,  jakž  naj tvrze  moha, 

uvěř  u  vrchnieho  Boha, 
2620  jenž  dnem  svietí,  nocí  mračí, 

•  a  činí  vše  to,  což  ráčí ; 

hvězdy,  měsiec,  slunce  vzořil, 

i  jesť  nad  vsím,  a  vše  stvořil, 

jehož  mocí  vše  útěží, 

pro  něhož  ta  panna  vězí, 

kteráž  viděste  mučiece." 

Tu  dvě  stě  rytieř,  a  viece, 

svého  bluda  ukrátichu, 

a  všichni  sě  obrátichu 
2630  pro  jeho  řeč  v  tu  hodinu 

k  Jesu  Kristu  k  Hospodinu. 
Maxencius,  ciesař  tuhý, 

s  svými  rytieři  den  druhý 

sede  v  úřad  s  svú  vší  radů ; 

i  káže  tu  pannu  mladú 

před  sě  vyvésti  z  žaláře, 

mně,  by  jejie  světlej  záře 

i  jejie  rozkosnej  krásy 

mnoho  ubylo  v  ty  časy, 
2640  což  seděla  u  vězení, 

že  ku  pití  i  k  jedení 

niče  jej  nebylo  dáno,       )       ] ., 

ni  ké  lékařstvie  popřáno.)    - / 

Tu)  ji  z  žaláře  vyvedu 

předen,  a  všelikž  nebledli. 

A  když  jej  ciesař  zazře  okem, 

ana  tak  veselým  krokem 

předen  jide,  i  tak  čile, 

jako  by  ijednej  chvíle 
2650  u  vezení  neseděla, 

ani  kterých  muk  viděla, 

vze  mysl  proto  velmi  plaší;  1       ;^^m 

neb  ji  uzře  mnohem  krašší 


—  150  — 

hey  krafy  /  ytyeleyfy  wewííe  krafy  / 
nez  gy  wydyel  byefe  wtom  czaffe/ 
když  wedena  vwyezenye  /  ach  we 
cze  beztoho  nenye/  By  gyey  dobrze 
nechowaly/  ykaza  by  zawolaly/  Stra 

ý    znych  ty  pdu  wfkuorze  /  tyem  mno 
ha  vkrutna  horzye  /  kaza  muczeny 
wydaty/  wele  fye  gym  wtom    wyzna 
ty/  Czym  fu  tey  panny  nefnadney  / 
U  i  chwaly  ez  tak  ladney/   Swu  pity  le 
Ckne  krafy  hogiecz  /  fwata  katerzy 
na  Ctogyecz  /  Wzmluwy  protyw  czye 
farzowy/  newyernemu  Maxenczo 
r        wy  /  Nechtieczy  by  tito  Cluhy  /  ktey 
jci        muky  nebo  tuhy/  Newyny  gfuczjr  p 

ny  dofly/  arzkucz  zly  cziefarzy  pofly/ 
Swoy  vm  klepfyemu  rozmyflu/ 
nemyey  tohoto  domyflu  /  By  mnye 
v  105    giefty  nebo  pyty/  aneb  který  pokrm 
/A      zyty/  Dawaly  oddwora  tweho  o7/  wyez 

f~    ezť  fem  odnykokeho  /  ztrawy  tyelef     *  / 
ney  negmyela  /  ale  genz  íkrze  andye— 

.    la/  krmyl  danyele  Cporze/  kdyžto  we 

/     lwowey  oborze  /  wyezal  vkralezba-=" 
bylona/tem,  mye  Cczedrze  zfweho  lo 
na/  krmylpogyl  yvzdrawyl/  yfwu 
mylofty  oflawyl/  yakz  fem  weffe 
la  yfylna/  k  tomu  owfem  frdczem 


—  151  — 

i  celejší  ve  vsie  kráse, 

než  ji  viděl  biese  v  tom 

když  vedena  u  vězenie. 

„Ach,"  vece,  „bez  toho  nenie, 

by  jej  dobře  nechovali!" 

I  káza,  by  zavolali 
2660  strážných.     Ti  přijidú  v  skoře. 

Těm  mnohá  ukrutná  hoře 

káza  mučením  vydati, 

vele  sě  jim  v  tom  vyznati, 

čím  sú  tej  panny  nesnadně  lfi    0    w/ 

chovali,  ež  tako  ladně  ?« *] ^^~ÍC 

svú  pltí  leskne,  krásy  hojiec.  i»M' !**"**_ 

Svatá  Kateřina  stojiec, 

vzmluvi  protiv  ciesařovi, 

nevěrnémn  Maxencovi, 
2670  nechtieci,  by  tyto  sluhy 

takej  muky  nebo  tuhy,  v*** 

nevinny  jsúc,  pro  ni  došly, 

a  řkúc :  „Zlý  ciesaři!  posli 

svój  um  k  lepšiemu 'rozmyslu; 

neměj  tohoto  domyslu, 

by  mně  jiesti  nebo  píti, 

aneb  který  pokrm  žíti 

dávali  ot  dvora  tvého; 

věz,  ežt  sem  ot  nikakého  ^ 

2680  ztravy  tělesnej  nejměla, 

ale  jenž  skrze  anděla 

krmil  Daniele  spoře, 

kdyžto  ve  lvovej  oboře 

vězal  u  krále  z  Babylona, 

ten  mě  sČedře  z  svého  lóna 

krmil,  pojil  i  uzdravil, 

i  svú  milostí   oslavil, 

jakž  jsem  veselá  i  silná, 

k  tomu  ovsem  srdcem  pilná, 


—  152  — 

pylna/  Ez  mymon  boha  nykoly  /  ma 
myfl  gyneho  newoly/  Czyefarz  wez 
rze  ztoho  znyewnye/  arzka  owe  ze 
tak  zgewnye/  Ty  fye  naffyin  bohom 
t     fmyegiéff/  rzczy  wfak  dokud  Cye  na^ 
^    diegies/  Bychomť  chtiely  roky  daty/ 
gednomut  fye  tuto  ftaty/  wuol  ze 
dweho  kterez  raczyff/  gyz  mne  nato 
/"    nerozpaczyff/  Byehj^to  dále  chtiel 
odwleezy/  tutot  geft  vkonnye  rzeczy  / 
;?   106    Juzt  tye  ginak  peftraffym/  aneboť^     ~ft 
e   gie  bohom  naffym/  vwyerzyccze 
chwalu  wzdaty/  awaffye  przye  ofta 
ty/  fnamy  vmyfly  Qycznymyy  neb 
Q_Jv^f*4w««.    mukamy  rozlycznymy/  Tybzeze  vm 
uczenu  byty/  atady  zywota  zbyty/ 
Swata  katerzyna  krafnye  /  krotcze 
ywelmy  wyehlafnye  /  Odpowiedie 
ptyw  tomu/  Rzkucz  darmo  cziefarzy 
ktomu  /  Mluwys  hroznye  yhnyewy 
wye/  nerod    toho  gmyety  wdywye  /  zet 
czlowiek    zywota  zadá  /  owfem  yachczi 
welmy  rada/  Szywotem  oftaty  zdra 
)    wye/  nebpiy  tu  nadiegy  pwye  /  ygfe 
'toho  dobrze  gyfta  /  ez  gie  fmrth  pye 

/fu  kryfta/  Mýle  y pokorný e  wzyety  / 
to  geft  bytedlnye  pgiety/  wieczne  zd  l 
rawye  plnu  radoft/  pcz  yaz  mam  tuto 


—  153  — 

2690  ež  mimoň,  Boha,  nikoli 
má  mysl  jiného  nevolí." 
Ciesař  vezře  z  toho  hněvně, 
a  řka:  „O  vé!  že  tak  zjevně 
ty  sě  našim  bohóm  směješ ! 
rci  však,  dokud  sě  naděješ, 
bychomť  chtěli  roky  dáti  ? 
jednomuť  sě  tuto  státi, 
vol  ze  dvého,  kteréž  ráčíš, 
juž  mne  na  tom  nerozpáčíš, 

2700  bychť  to  dále  chtěl  odvléci; 
tutoť  jesť  úkonně  řéci, 
juž    tě  jinako  přestraším: 
aneboť  je  bohóm  našim 
uvěřiece  chválu  vzdáti 
a  vašie  pře  ted  ostati 
s  námi  úmysly  sličnými, 
neb  mukami  rozličnými 
těžce  umučenu  býti 
a  tady  života  zbýti." 

2710      Svatá  Kateřina  krásně, 
krotce  i  velmi  věhlasně 
otpovědě  protiv  tomu, 
řkúc :  „Darmo,  ciesaři!  k  tomu 
mluvíš  hrozně  i  hněvivě; 
neroď  toho  jmieti  v  divě, 
žeť  člověk  života  žádá : 
ovšem  já  chci  velmi  ráda 
s  životem  ostati  zdravě, 
neb  sě  tu  naději  pravě, 

2720  i  jsem  toho  dobře  jista, 

ež  je  smrť  pro  Jesu  Krista 

mile  i  pokorně  vzieti, 

to  jest  bytedlně  přijieti 

věcné  zdravie,  plnu  radosf. 

Pročež  jáz  mám  tuto  žádost, 

* 


—  154  — 

^    zadofť/  ygefť  mému  frdczy  pyle/  ez 
4/  chczy  fmrt  przigieti  mýle/  Dle  mého 
myleho  chotye  /  przynyemz  vwyecz 

107    nem  zy wotye  /  Budu)  kdež  vtiechy 

wele/  yeft  ybez  koncze  weffele  /  Teh 
ť    dy  Maxencius  toto/  vQyfaw  tepruw 
pto  /  Naduw  hrdlo  z  fweho  waza  / 
Swatu  katherzynu  kaza  /  muczyty 
dywoku  muku/  nafwe   pomocznyky 
whluku  /  Zawola  arzka  wfech  waff 
pro  fy/  wydyte  zet  hroznu  no  fy/  Zaloft 
ywelyke  hnyewy/  fkrze  rzecz  teyto  dye 
wy/  Miflecz  gez  gieft  nayplnyeyfie  / 

i      kak  byfte  nayvflnyeyfie/  Muky  wy 
myflyly  wfpiechu/  tohot  yaz  budu 
vtiechu  /  Namem  frdczy  gmyety  ezele  / 

v     tehdy  pohany  dofpyele/  wlyboft?  tomu 
wfyey  czty  lychu  /  gednu  muku  wymy 
flychu/  Dywoku  tyezku  vrzytnu/  tak 
hroznu  yprzelytnu/  Gefto  nykdy  ne 
wydano/  anyfluchem  wiecz  Qycha 
no/  wfyrokofty  wfeho  fwyeta/'  tu    toho 
drahého  kwyeta/  Ty  pohany  bludný 

108    chrty/  Chtyechu  przypwyty  kfmrty/ 
Protože  nechtiela  zlatým/  gych  bo 
hom  tyem  dyablom/  klatým/  Wyerz 
yti  ny  chwaly  rzeczy/  gymz  fye  czye 
farz  chcze  azwfteczy/  Pofpyeftez 


—  155  — 

i  jesť  mému  srdci  píle, 

ež  chci  smrť  přijieti  mile 

dle  mého  milého  chotě, 

při  němž  u  věcném  životě 
2730  budu,  kdež  útěchy  vele 

jesť  i  bez  konce  veselé." 
Tehdy  Maxencius  toto 

uslysav,  tepruva  proto 

naduv  hrdlo  z  svého  váza, 

svatů  Kateřinu  káza 

mučiti  divokú  muků, 

na  své  pomocníky  v  hluku 

zavolá,  řka:  „Všech  vás  prosi,        J 

vidíte,  zeť  hroznů  nosi  J 

2740  žalosť  i  veliké  hněvy* 

skrze  řeči  tejto  děvy : 

mysltež,__CjQŽ  jesť  najpilnějšie,       /* 

kak  byste  najúsilnějšie 

muky  vymyslili  v  spěchu; 

tohoť  jáz  budu  útěchu 

na  mém  srdci  jmieti  cele." 
Tehdy  pohani  dospěle, 

v  libosť  tomu  vsej  cti  lichú, 

jednu  muku  vymysli chu 
2750  divokú,  těžkú,  úřitnú, 

tako  hroznů  i  přelítnu, 

jejžto  nikdy  nevídáno, 

ani  sluchem  věc   slýcháno 

v  širokosti  všeho  světa. 

Tú  toho   drahého  kveta 

ti  pohani,  bludní  chrti, 

chtiechu  připraviti  k  smrti, 

proto  že  nechtěla  zlatým 

jich  bohóm,  těm  dáblóm  klatým, 
2760  věřiti,  ni  chvály  řéci; 

jímž  sě  ciesař  chce  až  vztéci: 


A 


—  156  — 
tyem  nanye  wzwola/  tehdy  vczyny 

chu  trzy  kola/  Pedmyeftem  naged  V 
ney  rowny  /  mezy  Clupy  wnyczta 
fowny/  Skrzypczy  biechu  byty  kyprz 
ye/  Ckrze  nyez  pwazy  chytrze/  Oko 
lo  hrzyedelow  gdyechu/  ata  kola  tu 
tak  by  echu/  Grych  myftrowftem 
ýe^^Aw^       vdyelana/  yako  nayhuftyeyCye  bra 

braná/  gyzto  zawlaczygy  zyta/  takez 
kolwyek  nabyta/  Byechu  tato  kola 
Jki  wfady/  železných  hrzebuow  znychz 
brady/  brzydke  yakozto  vbrzytew/ 
tater  faraczenuow  lytew/  Mnoho 
tyffyczuow  tuftafye/  gymzto  wfye 
hrozno  fye  gym  zdafe/  ybrzydko  na; 
to  hledyety  /  také  chczy  wam  powie 
109    dyety/  Kak  gye  byechu  chytrze  fprz 
yehly/  ez  když  zaprowazy  tyehly/ 
t     Tehdy  ztyech  cztyrz  kuol  dwye  fpolu^ 
byezele  rzezucze  kdolu/  Brzydkym 
byehem  vprudkem  plafye  /  a  druzye 
dwye  kole  zafye/  Rzezale  plytnu  wz 
doru  /  byeziecz  ptyw  nyma*wzhuoru  / 
To  wfye  czoz  mezy  nye  wrhly/  to  ty 
hrzebowe  roztrhly/  Nafye  donayme 
Cye  íkrzyty/  neby  by  czlowyek  tak 
lyty/  By  to  wyda  Ctal  neplacze/  By 
wfech  nayruczeyfie  ptacze/  Mezy  ta 
kola  wletyalo/  to  by  bylo  znych  tak 


—  157  — 

„PospěŠtež  tiem!"  na  ně  vzvola. 

Tehdy  učinichu  čtyři  kola 

před  městem  na  jednej  rovni  ^ 

mezi  slúpy,  v  nichž  tasovní  ]mw 

skřipci  biechu  biti  kypře, 

skrze  něž  prováži  chytře 

okolo  hřiedelóv  jdiechu. 

A  ta  kola  tu  tak  biechu  ^ 

2770  jich  mistrovstvem  udělána, 

jako  najhustějšie  brána, 

jížto  zavlacijí  žita; 

takéž  kolivěk  nabita 

biechu  tato  kola  všady 

železných  hřebóv,  v  nichž  brady 

břitké,  jakožto  u  břitev 

Tater,  Saracenóv,  Litev, 

mnoho  tisícóv  tu  stase, 

jimžto  všem  hrozno  sě  zdáse 
2780  i  břidko  na  to  hleděti. 

Také  chci  vám  povědieti, 

kak  je  biechu  chytře  spřiehli : 

ež  když  za  provazy  tiehli, 

tehdy  z  těch  čtyř  kol  dvě  spolu        ^ 

běžele,  řezúce  k  dolu,  £ 

břitkým  během  v  prudkém  plase; 

a  druzě  dvě  kole  zase 

řezale,  pro  litnú  vzdoru, 

běžiec  protiv  nima  vzhoru. 
2790  To  vše,  což  mezi  ně  vrhli, 

to  ti  hřebové  roztrhli 

na  sě  do  najmenšie  skřity. 

ííebyl  by  člověk  tak  lítý, 

by  to  vida  stál  nepláče; 

by  všech  najručejšie  ptáče 

mezi  ta  kola  vleťalo, 

to  by  bylo  z  nich  tak  málo 


—  158  — 

málo  /  Mohlo  vteczy  fzywotem  /  yako 
f  mrf  nemoze  kotem/  Myety  probytye 
vmorzy/  by  tu  prudko  Cty  wtom  ho- 
rzy/  Nadrobty  fye  nezrzezalo/  wfecz^ 
ko  pohanftwo  drzezalo/  Nechtye  fta 
ty  przytom  ftrachu  /  zatyem  poftraz 
f    ne  poflaehu  /  Ty  pwedu  tu  zaduczy 
110    panu  yakzto  ruozy  ktwuczy/  k  tyemto 
Je    mukám  £edewCym  zborem/  Chtiecze 
by  tyem  hrozným  morem/  Gegye  zdra^ 
wye  koneez  gmyelo/  yakz  tomu  kaza^ 
nye  chtyelo/  Nefmyerneho  maxenty 
na/  Tehdy  fwata  katheryna/  vzrewfy 
ft  tu  hrozu  dywnu  /  ymuku  tak  pepro^ 
Ájú      tywnu/  Gefto  byefe  ppwena/  dle 

gegye  flawneho  gmena/  Chtíecz  yu- 
mezy  nye  wrczy/  ktomu  kazdy  rozu 
mu  rzczy  /  Gmyelaly  Cie  czo  leknuczy  / 
ano  nezby  kdy  rzeknucy/  Slowo  moh 
la  která  v  fta/  az  by  ta  dywoka   Cpu  fta/ 
Gy  nakuffy  roztrhala/  ypoproffyby  poz 
dala/  Ta  pohan fka  zbyerz  ten    czafek/ 
malý  azby  gegye  hlafek  /  profbu  zpro 
ftrzel  khofpodynu/  takž    pokorný e  wtu 
hodynu/  Ta  wierna  dyewka  yczifta/ 
Vífagiczy  wge  Cukry  fta/  Poklecze  na 
fwu  kolenu/  Srdczem  ymyCly  wzwo^ 


—  159  — 

mohlo  utéci  s  životem, 

jako  mrť  nemóže  kotem 
2800  mieti  probitie  u  moři, 

by  tú  prudkostí  v  tom  hoři 

na  drobty  se  nezřezalo. 

Všecko  pohanstvo  dřezalo, 

nechtě  státi  při  tom  strachu. 

Zatiem  po  strážné  poslachu; 

ti  přivedu  tu  žádúcí 

pannu,  jakžto  róži  ktvůcí, 

k  těmto  mukám  před  vsím  sborem, 

chtiece,  by  tiem  hrozným  morem 
2810  jejie   zdravie   konec  jmělo, 

jakž  tomu  kázanie  chtělo 

nesmierného  Maxentina. 
Tehdy  svatá  Kateřina 

uzřevši  tu  hrózu  divnú, 

i  muku  tak  přeprotivnů, 

ježto  bieše  připravena 

dle  jejie  slavného  jména, 

chtiec  ju  mezi  ně  uvrci : 

k  tomu  každý  rozumu  řci> 
2820  jměla-li  sě  co  leknuti? 

ano  než  by  kdy  řeknúti 

slovo  mohla  která  ústa, 

až  by  ta  divoká  spústa 

ji   na  kusy  roztrhala. 

I  poprosí,  by   poždala 

ta  pohanská  zběř  ten  čásek 

malý,   až  by  jejie  hlásek 

prosbu    zprostřel  k   Hospodinu, 

Takž    pokorně   v  tu  hodinu 
2830  ta  věrná  dievka  i  čistá, 

ufající  v  Jesu   Krista, 

poldeče  na  svú  kolenu, 

srdcem  i  myslí  vzvolenů 


—  160  - 

lenu/  Snaznye  wzdechfy  wczafney 
dobye/  Swogy  biele  rucze  oby  e/ Nad 
lil    hlawyczy  nadwedfy  /  Wnebe  oczyma 
whledfy/  wecze  omylo frdnuczy/  ihú 
kryfte  wfemohuczy/  Ty  yenz  lafky  y 
wfyey  moczy  /  fwich  daruow  yfwey 
pomoczy  /  Tyem  wCiem   genz  toho  za 
dagy  /  ez  twey   pomoczy   hledagy  /  wie 
rzyecz  awtie  vfagicze/  wtobie  nadie 
i   gy  gmagicze  /  Nykdy  neodpowies  wl^ 
affem/  ale  wzdy  hotowym  czaffem/ 
Zgewugies  gym  miloft  fwogy/  wez 
rzy  dnef  natruchloft  mogy  /  Vflyímv 
profbu  kíbbye /•  Wolagycz  vmey  fy 
Í:       robye  /  Zgyew  fwu  mylofť  mnye  / 

Swey  Cluze/  abich  ya  odtey  nuže/  By 
la  twu  moczy  zprofteyna/  yte  zley  Cmr 
ty  zbawena/  pronyz  fu  wznykla  ta 
to  dyela/  raczyz  feflaty  andyela/    yenz 
ÍT  by  ta  železa  zkazyl  /  ytato  kola  rozrazyl  / 

Sgich  przyczynu  fewfeliku/  abych 
ya  twu  mocz  weliku  /  Ohlafyla  ytwe 
panftwo/  aby  tak  to  hlupe  pohan 
ftwo/  Wyda  twu  mocz  ytwe  dywy/ 
Nechagie  wfye  Cwey  protywy/  Odolá/ 
112    bludnému  kmenu/  atwemu  fwatemv 
gmenu  /  Swymy  hlaffy  chwalu  pye 
cznye  /  gez   geft  požehnáno   wyecznye  / 


-  161  — 

snažně  vzdechši  v  časnej    době, 

svoji  biele  ruce   obě 

nad  hlavipi  svú  nadvedsi, 

v  nebe  očima  pohledši, 

vece:  „O  milosrdnúcí 

Jesu  Kriste  všemohúcí ! 

2840  ty,  jenž  lásky  i  svěj  moci, 
svých  daróv,  i  svěj    pomoci 
těm  všem,  již  toho    žádají, 
ež  tvej  pomoci  hledají, 
věřiec  a  v  tě  ufajíce, 
v  tobě  naději  jmajíce, 
nikdy  neotpovieš  vlasem, 
ale  vždy  hotovým  časem 
zjevuješ  jim  milost  svoji : 
vezři  dnes  na  truchlosť  moji, 

2850  uslyšiž  mú  prosbu  k  sobě, 
volajíc  u  mej   sirobě; 
zjev  svú  milost  mně  svěj  sluze, 
abych  já  ot  tejto  núze 
byla  tvú  mocí  zproštěna, 
i  tej  zlej  smrti  zbavena, 
pro  niž  sú  vznikla  ta  diela ; 
raciž  seslati  anděla, 
jenž  by  ta  železa  zkazil, 
i  tato  kola  rozrazil 

2860  s  jich  příčinu   se  všelikú, 
abych  já  tvú  moc  velikú, 
ohlásila  i  tvé  panstvo, 
ať  tak  to  hlúpé  pohanstvo, 
vida  tvú  moc  i  tvé  divy, 
nechajíc  všie  svěj  protivy, 
odolá   bludnému  kmenu, 
a  tvému  svatému  jménu 
svými  hlasy  chválu  pie  cně, 
jež  jest  požehnáno  věčně  1" 


—  162  — 

Ayakz  brzo  tu  rzecz  fkona/  tak  netaze 
wftaty  ona/  az  hned  ruczy  oblak  wz 
nyde/  wnyemzto  andiel  fnebe  fny 
de  /  Atén  luczy  bezrozpaka  /  z  toho  gy 
fteho  oblaka/  Mocznye  fylnym  mocz 
nym  lomem/  tak  dywokym  prudký 
hromem  /  W  ty  mízy  mezy  ta  kola  /  yakz 
41&      gich  yzaducze  póla/  Tu  pohromadie 
neofta/  ale  tak  gie  fylnye  zchwofta/ 
Oblakovým  operzenym  /  Ze  tyem 
prudkým  vderzenym/  Odzeleza  yod 
leffa/  drzyzky   odtiech   kuol  wnebeffa/ 
Trzeftiechu  nahoru  gducze/  Nadty 
lydy  gefto  zdueze  /  gegye  vmuczenye 
^a  íffiachu  /  Ty  pak  nanye  tak  lytnye 

prachu  /  Z  oblakuow/gducz  opyet 
zaffie/  toho  dne  ten  dyw^ftaCye/ 
Ez  ten  hrom  yta  nekluda/  toho  po 
hanfkeho  luda/  Cztyrzy  tyffucze  naf 
f'  113    mrf  záhy  I  Tepruw  bozy  hnyew  ofla- 
^       by/  Ze  tyem  wiecze  nenfpoly/  yakoz 
bieCe  pomftyl  koly/  Tiech   trzy  dietek 
giez  vpeczy  /  kaldey  chtiechu  wzety  / 
Grichz  král  bohu  byl  ptywny/  tu  fye 
také  fta  dyw  dywny/  kdyžto  gie  vpecz 
wfadychu/  Wfeczky  dyery  zahradychu  / 
ť  Apecz  bieCe   neumalena/  fcyrzmy  dny 
trzy  noczy  pálena/  pwym  fufem  dle 


4*/ 


,L 


—  163  — 

2870      A  jakž  brzo  tu  řeč  skoná, 

tak  netaže  vstáti  ona, 

až  hned  ručí  oblak  vznide, 

v  němžto  anděl  s  nebe  snide, 

a  ten  luči  bez  rozpaka 

z  toho  jistého  oblaka 

mocně  silným  mocným  lomem 

tak  divokým  prudkým  hromem 

v  ty  hřeby  mezi  ta  kola, 

jakž  jich  ižádúcie  póla 
2880  tu  pohromadě  neosta; 

ale  tak  je  silně  zchvosta 

oblakovým  opeřením, 

že  tiem   prudkým  udeřením 

ot  železa  i  ot  lesa 

dřízky  ot  těch  kol  v  nebesa 

#eštiechu,  nahoru  jdúce 

nad  ty  lidi,  jižto  ždúce 

jejie  umuČenie,  stáchu  ; 

ty  pak  na  ně  litně  prachu, 
2890  z  oblakóv  jdúc  opět  zase. 

Toho  dne  ten  div  tu  sta  se, 

ež  ten  hrom  i  ta  nekluda  ^ 

toho  pohanského  luda 

čtyři  tisúce  na  smrť  zabi; 

tepruv  boží  hněv  oslabi, 

že  tiem  viece  neuspoli. 

Jakož  biese  pomstil  koli 

těch  tří  dietek,  jež  u  peci 

Kaldej  '  chtiechu  sluhy_meci,  fráa**  i^y^él 

2900  jichž  král  Bohu  byl  protivný, 

tu  sě  také  sta  div  divný: 

kdyžto  je  u  pec  vsadichu, 

všecky  diery  zahradichu, 

a  pec  bieše  neumalena 

čtyiji  dni  tři  noci  pálena 


971 


—  164  — 

horkofty/  tehda  gym  buoh  zfweymy 
lofty/  SeClal  otnebes  andyela/  gehoz 
mocz  ynhed  zdofpyela/  Vtey  peczy 
wrch  prorazy/  aznyeg  fie  plamen 
V    wyrazy/  Cztyrzydczat  lokef  nadew 
Ce  lydy/  yzezze    wlytney  neklydy  / 
Ty  wfeczky  yefto  tu  byecliu/  takez  ko 
ly  tuto  wfpyechu/  Pomfty  fwatey 
katerzyny/  progegie  pokorné  czyny/ 
Nadnewierzuczym  pohan  ftwem  /  Cz 
iefarzowa  fewfym  pan  ftwem/  Bie 
Ce  oftala  náhrady e  /  fporfyrem  wta 
yney  radye/  Sediefe  naplakagícz^/ 

114    dawno  welmy  czakagiczy/  Bozye 

pomfty  dywney  raný/  akdyz  hrom  gyz 
ty  pohany/  Poby  yfmrty  poftyze/  tak  , 
fye  kralowa  precz  wzdwyze/  Doluow 
vdatnye  kczyefarzy/  rzkucz  mu  olyti 
oharzy/   ne   moy  múzy  ale  czrte/  Pew 

(l     ztekly  pekelný  chrte/  Wfech  Jnye 

wuow  planíéná   zarzy/  yczo  chczeff  hu 
bena  twarzy/  Boyowaty  rzeczy  mno 
hu/  ptyw  mohuezyemu  bohu/  Roz 
myffl  fye  vwyerze  chudý/  myn  fwe 
zlofty  yffwe  bludy/  Znamenay  aged 
ynku/  to  ponynyeyfyem  vczynku/ 
Kak  gefť^moczny  buoh  krzeftanfky  / 
kak  kralowny  ykak  panfky/  když 


i 


DKe# 


—  165  — 

pravým  súšem  dle  horkosti; 
tehda  jim  Bóh  z  svěj  milosti 
seslal  ot  nebes  anděla, 
jehož  moc  inhed  z  dospěla 

2910  u  tej  peci  vrch  prorazí, 
a  z  něj    sě  plamen  vyrazi 
čtyřidcat  loket  nad  vše  lidi, 
i  zežže  v  litnej  neklidi 
ty  všecky,  jižto  tu  biechu  : 
takéž  koli  tuto  v  spěchu 
pomsti  svatej  Kateřiny 
pro  "jej ie  pokorné  činy 
nad  nevěřúcím  pohanstvem. 
Ciesařová  se  vším  panstvem 

2920  bieše  ostala  na  hradě, 

tu  s  Porřyrem  v  tajnej  radě 
sediese,  naplakajíci, 
dávno  velmi  cákající 
božie  pomsty  divnej  rány  ; 
a  když  hrom  juž  ty  pohany 
pobi,  i  smrtí  postiže, 
ták  sě  králová  preč  vzdviže 
dolov  udatně  k  ciesaři, 
řkúc  mu:  „O  lítý  ohaři! 

2930  ne  mój  muži,  ale  črte ! 
převzteklý  pekelný  chrte  ! 
všech  hněvóv  plamenná  záři ! 
i  co  chceš,  hubená  tváři, 
bojovati  řečí  mnohá 
protiv  mohúciemu  Bohu? 
rozmysl  sě  u  vieře  chudý, 
miň  své  zlosti,  i  své  bludy 
znamenaj  asa  jedinká 
to  po  nynějšiem  účinku, 

2940  kak  jesč  mocný  Bóh  křesťanský. 
kak  královny,  i  kak  panský, 


-<tt 


—  166  — 

pomoczy  raczy  komu/  genz  gednym 
luczenym  zhrobu/  Dnes  tolyk  tyf  fy 
czuow  tweho/  lydy  zabyl  zhnyewu 
fweho/  To  vflyfaw  czyefarz  otnye/ 
krzycze  welmy  neochotnye/  hnye 
wnye  zezdnuw  íie  whromadu/  ge 
ktagye  plytnu  wadu/  Roztynagye  zuby 
115    Oowa/  árzka  oczo  ty  kralowa/  Mlu 
wis  náhle  myn  ty  rzeczy/  donadz 
nam  to  bude  wdyeczy/  Anefmuczey 
nafych  panuow/  zda  tye  giefť  nyek 
to  zkrzeftanuow/  Chytro  ftyem  myft 
rowfkymy  /  odwedl  nebo  czary  fw 
ymy/  Obratyl  fnad  nagyny  ftaw/ 
náhle  to  fye  ty  o  ftaw/  agmyey  wf 
í   wey  rzeczy  fmyeru  /  neb  toť.  beru 
ý  namu  wyeru/  Dnef  y^fahagy  nato/ 
mému  bohu  gmenem  batom  /  ywfy  e 
mym  bohom  welykym  /  nenawra 
tyf  Cly  wfelikym/  Sye  vmyfflem 
kfwemu  ftawu/  zet  ya  tobye  dnes 
twu  hlawu/  kazy  ftweho  ftawu  fty 
4/     ety/  atwe  maffo    zrzezucz  wzyetí/  yro 
zmetaty  wtom  my  wyerzy  /  ptactwu 
yrozlyczney  zwyerzy/  at  tye  twa  ch 
ytroft  oprawy  /  kralowa  wecze  vna 
7   wyly/  mye  twa  zlofť  to  nycz  nenye/ 
^vNeb  ma  wuole  ywe  chtienye/  Geff  $ÍA 
pwyeczny  buoh  vmrzyety/  cziéfarz 
jk  116    kaza  ynhed  giety/  Gy  ywywefty  $ed 


—  167  — 

když  pomoci  ráčí  komu, 
jenž  jedním  lučením  hromu 
dnes  tolik  tisícóv  tvého 
lidu  zabil  z  hněvu  svého.4* 
To  uslyšav  ciesař  ot  nie; 
křiče  velmi  neochotně, 
hněvně  zedmuv  sě  v  hromadu, 
jektaje  pro  litnú  vadu, 

2950  roztínaje  zuby  slova, 

a  řka:  „O  co  ty,  králová, 
mluvíš?  náhle  min  ty  řeči, 
doňadž  nám  to  bude  v  dieči, 
a  nesmúcej  našich  pánóv ! 
zda  tě  Jest  nekto  z  křesťanóv 
chytrostěmi  mistrovskými 
otvedl,  nebo  Čáry  svými 
obrátil  snad  na  jiný  stav? 
náhle  toho  sě  ty  ostav, 

2960  a  jmej  ve  svěj  řeči  smieru; 
neb  toť  beru  na  mú  vieru 
dnes,  i  přisahají  na  tom 
mému  bohu,  jménem  Batom, 
i  všem  mým  bohóm  velikým: 
nenavrátíš- li  všelikým 
sě  úmyslem  k  svému  stavu, 
zeť  já  tobě  dnes  tvú  hlavu 
káži  s  tvého  těla  stieti, 

0  .trn 

a  tve  maso  zřezúc  vzíeti 
2970  i  rozmeci,  v  tom  mi  věři, 
ptactvu     i  rozličnej  zvěři, 
ať  tě  tvá  chytrost  opraví!" 
Králová  vece  :  „Unavi- 
li mě  tvá  zlost,  to  nic  nenie  ; 
neb  má  vole  i  mé  chtěnie 
jesť,  pro  věčný  Bóh  umřieti  lu 
Ciesař  káza  inhed  jieti 


—  168  — 

'f  myefto/  fwym  fluham  agefcze  pefto/ 
Kaza   ten  czyefarz  nebozny/  aby  želez 
nymy  rozny  /  Gegie  prfy  pdyeffyly/ 
azaty  gy  powyeffyly  /  akdyz  gy  Čluny 
ztey  ponuky/  Wediechu  natyto  muky/ 
Pgegye  czyftu  newynu  /  Tehdy  nafwa 
tu  katerzynu/  kralowa  wezrzewfy 
wecze/  gyz  kemnye  fpiegie  ma  pe 
j^pMáto*^     cze/  Myla  panno  katerzyna/  popros 
zamye  hofpodyna/  Grehoz  dle  fwate 
ho  gmena  /  gfem  ya  czyefarzowa  ze 
na  /  Tuto  fwadnu  przy  wzpodyala  / 
ato  vme  frdcze  wzala/  Ez  chczy  my 

y?  le  ypokornye/  dnes  pgiety  fmrth 
-pornye/  PromyloCt  wrchnyeho 

^    occze  /  Swata  katherina  krotczye  / 

v 

wecze  okralowa  Qawna/  Bohu  ly 
ba  owfem  fprawna/  Nerod  nyczfC 
ftifkaty  fobye/  neb  to  ya   zwyeftugy 
tobye  /  Zet  dnes  bude  dáno  proto  / 
zamynuczye  panftwye  toto  /  Nemy 
117    nuczye  kralowanye/  tu  kdež  wyecz 
f  ne  radowanye/  Greft  gefto  nykdy  ne 

tuzye  /  azafmrtelneho  muže  /  Neum 
i    yeragiczyeho  krále/  zyfczes  yhu  xpa 
f^mv^h>eJUryfi  wchwale/  Oto  fye  ty  Cluhy  f hledu/  atu 
^r^"^"kralowu  w7wedu/  PrzedrayeCto  natu 


m^ 


~  169  — 

ji,  i  vyvésti  před  město 
svým  sluhám ;  a  ješce  přes  to 
2980  káza  ten  ciesař  nebožný, 
aby  železnými  rožny 
jejie  prsy  proděsili 
a  za  ty  "ji  pověsili. 

A  když  ji  sluhy  z  tej  ponuky 
vediechu  na  tyto  muky 
pro  jejie  cistu  nevinu, 
tehdy  na  svatů  Kateřinu 
králová  vezřevši,  vece  : 
„Již  ke  mně  spěje  má  péče, 

2990  milá  panno  Kateřina! 

popros  za  mě  Hospodina, 
jehož  dle  svátého  jména 
sem  já, 'ciesařova  žena, 
tuto  svadnú  při  vzpodjala, 
a  to  u  mé  srdce  vzala, 
ež  chci  mile  i  pokorně 
dnes  přijieti  smrť  úporně 
pro  milost  vrchnieho   Otce." 
Svatá  Kateřina  krotce 

3000  vece:  „O  králová  slavná, 
Bohu  libá,  ovšem  správná! 
nerod  nic  stýskati  sobě ; 
neb  ío  já  zvěstuji  tobě, 
zeť  dnes  bude  dáno  proto 
za  minúcie  panstvie  toto 
neminúcie   kraJovánie 
tu,  kdež  věčné  radovánie 
jesť,  jižto  nikdy  netúžie; 
a  za  smrtelného  muže 

3010  neumierajícieho  krále 

ziščeš,  Jesu  Krista  v  chvále." 
O  to  sě  ty  sluhy  shledú, 
a  tu  královu  vyvedu 

8 


—  170  — 

jjb$My í6*1^  poprawu  /  podle  fweho  zlého    nrawu  / 
*-      3~  Obnazywíie  gy  yfzuchu/  ageye  prfy 

pznuchu/  Odkofty  oftrymy  koftny/  y 
akz  byl    kázal   czyerfarz   zloftny/  ywz 
wyefychu  nadwa  krfy/  Tu  pak  ty  kra 
lowey  prfy/  yakz  nuzný e  ztyela 
wydrzyechu  /  tak  gyey  potom  hlawu 
ti-^^Ť h^,  ftyechu/  Meczem  agegie  duffycze/  p 
%SU\-  muku  tey  dyewycze/  yfkrze  ty  CczaCf  ~Ť 

ne    muky  /  kbohu  wnebeíke   prolu 
ky  /  yako  andyely czek  brcze  /  ayakz  br 
zo  noczy  mreze  /  Tak  porfirus  wtu 
dobu/  nyektere  krzeftany  ffobu  /  po 
gyem  ygide    zaczelo/   flozyw  to  cbwal^ 
y       ne  tielo/  £klek  Qechetnymy  maCtmy/ 

gefto  dalekymy    wlaftmy/  Byechu    wd^ 
118    ary  mu  poflany/  Gegie  tyela  wfeczky 
raný  /  Zmazaw  doby  zzemye  rowa  / 
Wnyemz  tu  kralowu  fchowa  /  pak 
n         netáhnu  zytra  wftaty/  az  ten  czyefa 
/         rz  gye  fye  ptaty/  ktoby  byl  genzjo 
ofnowal/  ze  tu  kralowu  pochowal/ 
ypocze  pachaty  dywy/  nechtye  hnye 
f      wy  by  kto  zywy  /  pednym  ofta)  proty 
i/   Ckutky/  akdyz  porfir  ty  zamutky/ 
Vzrze  ez  tak  prchá  ztoho  /  agynym 
lydem   tak  mnoho/  Czyny  nuže    zlofty 


-  171  — 

před  město  na  tu  popravu; 

podlé  svého  zlého  nravu 

obnaživše  ji,  i  szuchu, 

a  jejie  prsy  proŽáuchu  // *$/£ 

od  kosti  ostrými  kostny, 

jakž  byl  kázal  ciesař  zlostný, 
3020  i  vzvěsicku  na  dva  krsy; 

tu  pak  ty  královej  prsy 

jakž  nuzně  z  těla  vydřechu, 

tak  jej  potom  hlavu  stěchu 

mečem,  a  jejie  dušice 

pro  muku  tejto  device, 

i  skrze  ty  Ščastné  muky 

k  Bohu  v  nebeské  proluky 

jako  andělíček  brče. 

A  jakž  brzo  nocí  mrče, 
3030  tak  Porfyrius  v  tu  dobu 

některé  křesťany  s  sobů 

pojem,  i  jide  za  celo, 

a  složiv  to  chvalné  tělo, 

přiklek,  šlechetnými  mastmi, 

ježto  dalekými  vlastmi 

biechu  v  dary  mu  poslány, 

jejie  těla  všecky  rány 

zmazav,  doby  z  země  rova, 

v  němžto  tu  královu  schová. 
3040       Pak  netáhnu  zítra  vstáti, 

až  ten  ciesař  je  sě  ptáti, 

kto  by  byl,  jenž  to  osnoval, 

že  tu  královu  pochoval  ? 

I  poče  páchati  divy, 

nechtě  hněvy,  by  kto  živý 

před  ním  ostal  pro  ty  skutky. 

A  když  Porfyr  ty  zámutky 

uzře,  ež  tak  prchá  z  toho, 

a  jiným  lidem  tak  mnoho 

8* 


—  172  — 

katnye/  rucze  wftaw  gyde  vdatnye . 
Jt    Smyfflem  pedoblyczeg  yeho  /  proboh 
fa    fie  pewazyw  wfeho/  Muzny  frdcze 
przeden   kroczy  /  awezrzew    mu  mezy 
t  v oczy  /  Weczje  ozly  nesehlubeny  /  cziefa 
rzy  ale  hubeny/  Czlowyeoze  wfeho 
czynu/  kteru  tyemto  ludem  wynu 
Dawas  ez  gie  muczys  hlawnye     zda 
Cye  Ctalo  wtom  nefprawnye  /  Ez  yefť    v 
buoze  muczenycze  /  yezufowa  obyet 
119    nycze  /  Dofttioyna  wzemy  fchowana/ 
f       kteraly  tobie  mudrofe  daná/  Ez  také 
bezprawye    fkladas/    když  frdczeni  tak 
pylnye  zadas/  Chtie  toho  gyftie  wz 
wiedyety/    tehdat   gie    chczy    powyedie 
ty/  Nebud  tebe  potom  tuha/    yat  fem 
yefukryftuow  fluha/   Pochowal  to 
tuto  wyez  kralowu  /  gefto  protwu 
dueholowu/  Zloft  ztohoto   fwyeta  Ce 
f"  Cla/  gegiez  duffycze  gefť  wzneCla  /  ped 
buoh  zmuczenye  czyfteho  /  Wnyehoz 
ya  buoha  gyfteho  /  wyerzy  yfem  fo^: 
bye  wzwolyl/  Bich  pron  také  fwu 
krew  prolyl/  Akdyz  czyefarz  to  vClyfe 
Dluho  zamlczaw  zdywyzefye/   Sede 
aopuftyw  rucze/  czoz  koly  gfu  prz 
ytom  hlucze  /  wzneffa  hlawu  wz 
huoru    krzycze  /  yako  tur  dywoky  rzy 


—  173  — 

3050  činí  núze  zlostí  katně, 

ruče  vstav,  jide  udatně 

smyslem  před  obličej  jeho, 

pro  Bóh  se  převáživ  všeho, 

mužným  srdcem  předen  kroči, 

a  vezřev  mu  mezi  oči, 

vece:   „O  zlý,    ne  zchlubený 

ciesaři,  ale  hubený 

člověče  !  i  všeho  činu 

kterú  těmto  ludem  vinu  « 

3060  dáváš,    ež  je  mučíš  hlavně  ? 

zda  se  stalo  v  tom  nesprávně, 

ež  jesč  božie  mučennice, 

Jezusova  obětnice 

dóstojná,  v  zemi  schována? 

která-li  tobě  múdrosf  dána, 

ež  také  bezpravie  skládáš? 

když  srdcem  tak  pilně  žádáš, 

chtě  toho  jistě  vzvěděti. 

tehdať  já  chci  povědieti, 
3070  nebud  tebe  po  tom  tuha  : 

jáf  sem,  Jesu  Kristo  v  sluha, 

pochoval  tff  vez,  královu,  //  0- 

ježto  pro  tvú  ducholovú 

zlost  z  tohoto  světa   sešla, 

jejiež  dušice  jesť  vzešla 

před  Bóh  z  mučenie  čistého, 

v  něhož  já,  Boha  jistého, 

věří,  i  sem  sobě  vzvolil, 

bych  proň  také    svú  krev  prolil. u 
3080       A  když  ciesař  to  ušly  se, 

dlúho  zamlčav,  zjdyiže  se,  l 

sede,  a  opustiv  ruce, 

což  koli  jsú  při  tom  hluče, 

vznesa  hlavu  vzhoru,  křiče, 

jako  tur  divoký  řiče 


— :  174  - 

cze/  hnyewnye  zdywokeho  hlaffu/ 
az  fie  wfyczkerny  vzaffu/  lude  czoz 
y     gich  pnyem  byefe  /  arzka  onefnad 
ny  hrzyefe  /  ez  wfech  hubených  \lu/ 

120  benftwye/  WCech  nefczaftnych  nez 
bozenftwye  /  wfech  fmutnych  truch 
lof  welika  /  wfech  zaloftyych  /  mocz 
wfelika  /  Vmem  frdczy  fye  ftawy 

f     la  /  kczemu  mye  yeft  ]!>prawyla  /  Tato 
ý   mladý czka  dyeweczka/  zenfkey  pro 
dy  obleczka/  Gegyez  frdcze  gefťplne 
czko/  Mudrofty  yakz  nam  to  wfeczko/ 
Czo  fye  geft  naylepfye  pfalo  /  Me 
mu  czyefarzftwy  flufalo  /  amnye 
bylo  naymylegye/  to  fye  fkrze  rze 
czy  gegye /  odnas  nenye  odchy 
lylo  /  anafy  wiecz  tak  fmylylo  /    ya 
kz  newyem  czo  zdyety  fobye  /  Sk 
lefna  fwogy  rucze  obye/  Wftaw 
ygyde  wgedno  tayno/  gefto  gyny 
byefe  hayno/  Neb  on  tu  fedafe 
wradye/  Swymy  zemany  whro 
madye/  ykaza  wfyem  fwym   wy 
tyezom/  panom  knyezatom  ry 
tyerzom/  Sebu  natu  rady  gyty/ 

121  Arzka  gyz  tyem    nechczi    dlyty/  profil 
waff  radte  my  ktomu  /  kak  my  vczy 
nýty  tomu/  by  fie  porfirus  nawra^ 

tyl  /  afweho  bludu  vkatyl  /  wnye 
mz  yeho  frdcze  oblý  to/  tehdy  wfy 


—  175  — 

hněvně  z  divokého  hlasu, 
až  sě  všickerni  užasú 
ludé,  což  jich  při  něm  bieše, 
a  řka:  „O  nesnadný  hřieše  ! 

3090  ež  všech  hubených  hubenstvie, 
všech  neŠčastných  nezboženstvie, 
všech  smutných  truchlosť  veliká, 
všech  žalostných  moc  všeliká 
u  mém  srdci  se  stavila ! 
k  čemu  mě  jest  připravila 
tato  mladická  děvečka, 
ženskej  přírody  obléčka, 
jejiež  srdce  jest  plnécko 
múdrosti,  jakž  nám  to  všecko, 

310)  co  sě  jesť  najlepšie  psalo, 
mému  ciesařství  sluŠalo, 
a  mně  bylo  najmilejie, 
to  sě  skrze  řeči  jejie 
ot  nás  nenie  otchýlilo, 
a  naši  věc  tak  smýlilo, 
jakž  neviem,  co  zdieti  sobe!" 
Sklesna  svoji  ruce  obe, 
vstav  i  jide  v  jedno  taj  no, 
ježto  jiným  bieŠe  haj  no; 

3110  neb  on  tu  sedáŠe  v  radě 

s  svými  zemany  v  hromadě  ; 
i  káza  všem  svým  vítězóm, 
pánóm,  kniežatóm,  rytieřóm, 
s  sebú  na  tu  radu  jíti, 
a  řka:  „Již  tiem  nechci  dlíti; 
prosi  vás,  raďte  mi  k  tomu, 
kak"  mi  učiniti  tomu, 
by  sě  Porfyrus  navrátil 
a  svého  bludu  ukrátil, 

3120  v  němž  jeho  srdce  oblito.* 
Tehdy  všickni  rytieři  tito 


—  176  — 

czkny  rytierzi  tvto    rzeczechu  zle  czye 
farzy  fudys  /  ty  brz  fam  vwyerze 
bludyff/  Swu  wyecz  nepodobnye 

i-    Ctawye/  ale  ont  gefť  tobye  prawye  / 
wewCem  mluwyl  prawdu  prawu/ 
ygeft  gyz  praweho   ftawu/  Do  Cel 

j      flozyw  bludné  dyelo/  amy  wfychny 

ý   podle  nyeho /  Chczmy  perady   oftaty/ 
adnes  fwe  zywoty  daty*/  Weymye 

~f   kryfta  protu  zadoft/  by  naro  dal  ne 
l^befku  radofť/  Tehdy  maxentius 
rzecz  tuto/   flyfaw  otnych  tepruw 
krůto/  Sobye  tu  vczyny  wten  cžaff/ 
Tak   neznámy  przehrozny  bia  CC/  PuCty 
zhrdelneho  trzewa/  yako  lew  dywo 
ky  rzewa/  Mumle  by  lyt  yako  med 
wyed  wCobye/  frdczem  wzaloftney 
^\(rtf   122    vfAobye  /  Newyeda  kam  oczy  wzne- 
sé    fty/  ykaza  pedmyefto  wefty/  Ten       / 
panCky  zbuor  nemaleczky/  porfira    ^ 
ytyto  wCeczky/  rytyerze  wyerney 
poftawy/  aby  gym  wfem  fetnucz 
hlawy  /  pak  gych  tyela  bezodwlaky  / 
Wezmucz  metaly  vmlaky/  ruozno 
pfom  aby  gye  íhyedly/  Tehdy  ka 
towe  drzyew  nez  fedly  /  az  fwe  bra 
£l*Mf.ríj  febu  wzemfe/  wedu  porfira 
pogemCie  /  Sewfyem  rytyerzftwe 
wen  zmyefta/  kdež  gich  dy elány e 
neprzefta/  Znoznycz   Cwe  mecze  wy 
nyechu  /  agym  wfyem  gich  hlawy 


—  177  — 

f  cechu  :  „Zle,  ciesaři,  súdíš  ! 
ty  brž  sám  u  vieře  *blúdíš? 
svú  věc  nepodobně  stavě; 
ale  onť  jest  tobě  pravě 
ve  všem  mluvil  pravdu  pravú, 
i  jesť  již  pravého  stavu 
došel,  složiv  bludné  dielo  ; 
a  my  všichni  podlé  něho 

3130  chcemy  přerádi  ostati, 
a  dnes  své  životy  dáti 
ve  jmě  Krista  pro  tu  žádosf. 
by  nám  dal  nebeskú  radost*4 
Tehdy  Maxencius  řeč  tuto 
slyšav  ot  nich,  tepruv  krůto 
sobě  tu  učini ;  v  ten  čas 
tak  neznámý  přehrozný  hlas 
pusti  z  hrdelného  třeva, 
jako  lev  divoký  řeva, 

3140  mumle  jako  medvěd  v  sobě, 
by  lít,    v  žalostnej  úsobě 
nevěda  kam  oči  vznésti; 
i  káza  před  město  vésti 
ten  panský  zboř  nemalečký. 
Porfyra,  i  tyto  všecky 
rytieře  věrnej  postavy, 
aby  jim  všem  setnúc  hlavy, 
pak  jich  těla  bez  otvlaky 
vezmúc,  metali  u  mlaky 

3150  rózno  psóm,  aby  je  snědli. 

Telidy  katové,  dřiev  než  šedli, 

až  své  bráni  s  sebú  vzemše, 

vedu  Porfyra,  pojemše 

se  všiem  rytieřstvem,  ven  z  města, 

kdež  jich  dělánie  nepřesta: 

z  nožnic  své  meče  vyněchu, 

a  jim  všem  jich  hlavy  stěchu, 


—  178  — 

ftyechu  /  ygych  tyela    rozmetachu  /  ya 
kz  byl  cziefarz  kázal  wftrachu/  Takž 
ty  gyfty  vczennyczy  /  byechu  bozy  mu 
ezennyty/  Wzemfe    fmrt  p  xpa  f 
myele/  agich  pak  duffycze  czele/ 
f   Gydu  wfeczky  bezpakofty  /  jSedboh 
dowyeczney  radofty  /  Czyefarzye 

123  wzpodgechu  tuhy  /  nazaytrzye  z  fa 
dy   fwe  fluhy  /  kdež  ten  fud  konaty 
ehtyefe/  gefcze  prawye  fyt  nebye 
Ce/  krwe  muczenykuow  zgych  ma 
ffa  /  Swu  zloby wu  woly  paffa  /  ka 

ý    za  fwatu  katerzynu/  £edfye  wefty  / 
wtu  hodynu  /  ywecze  knyey  nuže 
krafna/  panno  mudra  ywyehlaf 
na  /  lyczkem  ktwuczye  yako  ruozye  / 
gynak  gyz  byty  nemoze/  To  wfe 
czko  czo  fye  gyeft  ftalo/  fkody  mno 
ho  nebo  málo/  Mnye  fprawem 
odtebe  wczyle  wnenyeyfy/  naywy 
nyeyfy/  Ez  zpufcze  /  mnoha  dyedy 
na/  kakz  geft  kolwyek  twa  wyna/ 
wfakť  chczy  wfeczko  odpuftyty/ 
chczefly  gefcze  opuftyty  /  Swu  ch 
*?      ytru  rzecz  yodpyeru  /  apgyety  na  fy 
wyeru/  Chczy  tye  zafwú  naymy 
leyfy/  pogyety  ynayurozenyeyfy  / 
Mého  czyefarzowftwye/  pfaty  když 

124  fye  to  nemohlo  ftaty  /  by  poyala  me 
ho  fyna/  ale  chczy  to  wfecko  my 


—  179  — 

i  jich  těla  rozmetachu, 

jakž  byl  ciesař  kázal,  v  strachu* 
3160  Takž  ti  jistí  učenníci 

biechu  boží  mučenníci, 

vzemše  smrf  pro  Krista  směle; 

a  jich  pak  dusice  cele 

jidú  všecky  bez  pakosti 

před  B9I1  do  věčnej  radosti. 
Ciesaře  vzpodjechu  tuhy. 

Na  zajtřie  zsadi  své  sluhy, 

kdež  ten  súd  konati  chtieše; 

ješče  pravě  syt  nebiese 
3170  krve  mučenníkóv  z  jich  masa ; 

svú  zlobivá  voli  pasa, 

káza  svatů  Kateřinu 

před  sě  vésti  v  tu  hodinu, 

i  vecek  něj:  „Nuže  krásná 

panno,  múdrá  i  věhlasná, 

líčkem  ktvýcie  jako  róže! 

jinak  juž  býti  nemóže: 

to  všecko,  co  sě  jesf  stalo 

Škody,  mnoho  nebo  málo, 
3180  mně  s  právem  ot  tebe  v  cíle 

až  do  té  nenějšie  chvíle,  J'*i"/t 

ež  zpušče  mnohá  dědina: 

kakž  jesf  kolivěk  tvá  vina, 

všakf  chci  všecko  otpustiti, 

chceš-li  ješče  opustiti 

svú  chytrá  řeč  i  otpěru, 

a  přijieti  naši  vieru  ; 

chci  tě  za  svú  naj milejší 

pojieti,  i*  naj  urozenější 
3190  mého  ciesařovstvie  psáti. 

Když  sě  to  nemohlo  státi, 

by  pojala  mého  syna: 

ale  chci,  to  všecko  mina, 


-  180  — 

na  /  Tye  zaczyefarzowu  gmyety  /  aczoz 
gedno  budeš  chtyety/   yczozt  myfl  po 
zadá  koly  /  to  wfye  bude  potwey 
wuoly  /  pakly  toho  zdyety  nechczeff/ 
zda  kterému  roku  wzechczeff/  tohot 
nelze  bude  tobye  /  wuol  zedweho 
gedno  Pobye  /  aneb  mye  zahofpo 
darze  /  gmyety  ananafye  oltarze/ 
Natym  bohom  fwu  obyet  nes  /  neb 
to  wuol  zet  tobye  dnes/  Stane  hu 
bena  odplata  /  Ez  twa  hlawa  bu 
de  ftata/  odtwey  fygye  meczem  w 
dywye/  Vrozhranye  zaloftywye/ 
Naodywu  dle  neklydu/  wfemu  po 
hanCkemu  lydu/  Swata  katerzyna 
kfy*otcze/  pomnyecz  nawrchnyeho 
C  hi<L^itkj     octze  /  Wecze  nenye  to  boleftne/ 
any  hubené  ny  leftne/  Nycczo  po 
dobne  kzalofty/  komuž  zmalytk 
ey  malofty/  Doftane  fye  wyecz  / 

125    welyka/  Nerowna  myera  wfelika  / 

kto  by  mudry  byl  to  hadagye/  komuž 
poflunecznem  zapadye/  wzeyde 
wfwey  drahey    blefknofty/  fluncze  ne 
befkey  fwyetlofty  /  yda  fye  mu  wyecz 
*  nye  zyty  /  nenye  zaloftne  tam  gyty  /  kdo 

f  f  zafmrf  wyeczny    zywof  wratye  /  Srnu 
tek  wuodtuchu  obratye/  a  tuzebnoji 
wutyeffenye/  tu  kdež  nedoftatkuow  n 


$> 


—  181  - 

tě  za  ciesařovú  jmieti, 

a  což  jedno  budeš  chtieti, 

i  cožť  mysl  požádá  koli, 

to  vše  bude  po  tvej  voli  ; 

pakli  toho  zdieti  nechceš, 

zda  kterému  roku  vzechceŠ, 
3200  toho  nelze  bude  tobě. 

Vol  ze  dvého  jedno  sobe  : 

aneb  mě  za  hospodáře 

jměj,  a  na  naše  oltáře 

našim  bohóm  svú  oběť  nes, 

aneb  to  vol,  že  tobě  dnes 

stane  hubená  otplata, 

ež  tvá  hlava  bude  sfata 

ot  tvej  Šíje  mečem  v  divě 

u  rozhranie  žalostivě, 
3210  na  odivu  dle  neklidu 

všemu  pohanskému  lidu." 
Svatá  Kateřina  krotce, 

pomniec  na  vrchnieho  Otce, 

vece :  „Nenie  to  bolestné, 

ani  hubené  ni  lestné, 

ni  co  podobné  k  žalosti, 

komuž  z  malitkej    malosti 

dostane  sě  věc  veliká  ; 

nerovná  miera  všeliká,  ^ 

3220  kto  by  múdrý  byl  to  radě,  f^Jí^í 

komuž  po  slunečném  západě 

vzejde  v  svěj  drahej  blesknosti 

slunce  nebeskej  světlosti, 

i  dá  sě  mu  věcně  žíti ; 

nenie  žalostné  tam  jíti, 

kdež  za  smrť  věcný  život  vrátie, 

smutek  v  ottuchu  obrátie 

sl  túžebnosť  v  utěšenie, 

tu  kdež  nedostatkóv  nenie, 


—  182  - 

nye/  myefto  placze  hlaffy  hladye/  aza 
0      tuto    zaloft  dadye/  plnu  radeft  wyecz 

ne  bydlo  /  ale  když  tobye  oftydlo  /  wfe 
t     dobré  agiz  nemohu/  tebe  obrafyty  kb  o 
hu/  ny  czo  ktwey  wuoly  rzeczy  /  Dále 
tyem  nechczy  odwleczy  /  Nyczt    twych 
rokuow  nehledagy/  any  odwlaky  za 
dagy  /  Wyedie   zeffye  wzloby  zmyflyl  / 
Conay  tak  yakozs  zamyfflyl/  Gmaf 
mye  kewfemu  hotowu/  czo  my  pro 
fwu    ducholowu/  Zloít    mozes  to  vczyn 
126    nuže/  Tepruw  opiet  maxencz  wtuze/ 
Zarzyl   tak    nafylnye   zhlucha  /  yako 
zewftekleho  ducha/  Wztek  yazykem  y 
wzmlamola/  hnyewywym  hlaffem 
zawola/  Mnozftwye  ykaza  gy  gyety  /  a 
sp  wy weducz    hlawu  ftyety  /  když  gy  ped 
myefto    wedyechu  /    zaloCtnye  nany  nle 
dyechu/  lyde    gefto  gdyechu  zany/  Ne 
gednu  pohan fku  pany/  byefe  wy 
dyety  flzyecze/  nagegye  poftawu  zrz- 
yecze/  ynatu  rozkoffnu  krafu  /  žele 
%     gyczy  toho  czaffu/  Ez  gef£takey  dyew 
czie  krafney/  vrozeney   ywyehlafney  / 
Neduoftoynu  fmrty  fnyty  /  ydachu  f 
wey  rzeczy   wznyty/  hlucznye  kíluku 
gy  hladyecze/  nato  wfyczkny  gyey 


—  183  — 

3230  miesto  pláce  hlasy  hladie, 
a  za  tuto  žalost  dadie 
plnu  radost,  věčné  bydlo. 
Ale  když  tobě  ostydlo 
vše  dobré,  a  již  nemohu 
tebe  obrátiti  k  Bohu, 
ani  co  k  tvej  voli  řéci, 
dále  tiem  nechci  otvléci : 
•    nicf  tvých  rokóv  nehledají, 
ani  otvlaky  žádaji, 

32  40  věde,  že's  sě  v  zloby  zrny  slil ; 
konaj  tak,  jakož's  zamyslil, 
jmáš  mě  ke  všemu  hotovu; 
co  mi  pro  svá  ducholovů 
zlosť  móžes,  to  učiň  núze!" 
Tepruv  opět  Maxenc  v  tuze 
zářil  tak  násilně  z  hluchá, 
jako  ze  vzteklého  ducha; 
vztek  jazykem  i  vzmlamola^ 
hněvivým  hlasem  zavolá 

3250  množstvie,  i  káza  ji  jieti, 
a  vyvedše  hlavu  stieti. 

Když  ji  před  město  vediechu, 
žalostně  na  ni  hlediechu 
iidé,  jižto  jdiechu  za  ní; 
r.ejednu  pohanskú  paní 
bieše  viděti  slziece, 
]ia  jejie  postavu  zřiece 
i  na  tu  rozkošná  krásu, 
želející  toho  času, 

3260  ež  jest  takej  dievcě  krásnej, 
urozenej  i  věhlasnej, 
nedóstojnú  smrtí  sníti. 
I  dachu  svěj  řeči  vzníti, 
hlučně  k  sluchu  ji  hladiece, 
na  to  vsiekni  jej  radiece, 


—  184  — 

radyecze  /  by  fye  wzdy  tomu  odyala  / 
atak  hanebnye  nedala/  Zahubyti 
fwey  mlaclofty/  by  brz   poczyefarfkey 
zadofty/  mocznuczyefarzowubyla/  atey 
127    tyezkey  ímrty  zbyla/  Zatyem  byechu 
naproftranye  /  Cwata  katerzyna  na 
nye/  Ozrzewfy  fye  ywecze  knym  /  o 
nemudrzy  lude  yczym/  fye  fmutytehle 
diecz  namye/  fobye  ftyfkagycze  zam 
ye/  Muže   ywy   zeny  fweho/  placzte  y 
Cm  utká  prázdného/  nechayte  ny  m 
ne  wczem  pyczte/  any  dle  mey  fmrty 
krzyczte/  pronyz  ya  mam  fuadnu  fko 
du/  ale  gmagyly  kto  vrodu    Dobru 
neb  mylofrdenftwye  /  které  prome  po 
dobenftwye  /  Zelegicz  mne  ymey  ftraftí  ' 
tyech  yaz  brz  wfech  pro  fy  zwlafty/  aby 
fmutka  nechowaly  /  amey    Cye  ezty  ra 
dowaly/  Wfichny  gyz  mne   ftogie  po 
dle/  aya  wam  powyedye  tcjodle /  Me 
frdcze  tu  profbu  wznoty  /  neb  wydyta  / 
mogy  oczy  /  Jefu  kry  fta  lafkaweho  /  genz 
geft  radoft  frdcze  mého/  Gehoz  mocz 
wfemu  odolá/  an  mye  mýle  k  fobye 
f    128    wuola/  atengeffmey  moczy  czylof^TenT 
jp         yeft  ma  rozkofna  mylofť/  Ten  muoy 
král  ycziefarz  moczny/  ten  mey  duffy 


—  185    - 

by  sě  vždy  tomu  otjala, 
a  tak  hanebně  nedala 
zahubiti  svěj  mladosti, 
brž  pp  ciesařskej  žádosti 

3270  mocnu  ciesařovú  byla, 
a  tej  těžkej  smrti  zbyla. 
Zatiem  biechu  na  prostraně. 
Svatá  Kateřina  na  ně 
ozřevši  sě,  i  vece  k  nim  : 
„O  nemúdří  ludé!  i  čím 
sě  smútíte  hlediec  na  mě, 
sobě  stýskajíce  za  mě  ? 
mužie,    i  vy  ženy,  svého 
plačte,  i  smutka  prázdného 

3280  nechajte,  ni  mne  v  čem  pyčte, 
ani  dle  mej  smrti  křičte, 
pro  niž  já  mám  snadnú  škodu  ; 
ale  jmají-li  kto  úrodu 
dobru,  neb  milosrdenstvie 
které  pro  mé  podobenstvie, 
želejíc  mne  i  mej  strasti, 
těch  jáz  brž  všech  prosi  zvlásti, 
aby  smutka  nechovali, 
a  mej  sě  cti  radovali 

3290  všichni,  již  mne  stojie  podlé. 
A  já  vám  povědě  ťho  dle, 
mé  srdce  tu  prosbu  vznočí, 
neb  vidíta  moji  oči 
Jesu  Krista  laskavého, 
jenž  jest  radost  srdce  mého, 
jehož  moc  všemu  odolá, 
an  me  mile  k  sobě  volá; 
a  ten  jest  mej  moci  čilosf, 
ten  iesť  má  rozkošná  milost, 

3300  ten  moj  král  a  ciesar  mocný, 
ten  mej  duši  jest  pomocný, 


£* 


•<f»tó- 


—  186  — 

f    gefťpomoczny  /  Ten  moy  myly  chot  wie 
hlafny/  ten  moy  drahý  zených  krafny/ 
Knyemuz  ma  wfye  myfl  geft  wzata/ 
nebo  on  plna  odplata/  ymoczna  obra^ 
da  fwatych  /  Wczyfte  wyerze  fwyeta  wz 
atych  /  To   domluwywfy  ktey  fyle  /  Cty 
nacze    poprofy  mýle  /  By  fye  wzdrzal 
málu  chwyly  /  az  by  fwu  potrzebnu 
pyly/  ymodlytwu  kbohu  zdyela/  yakz 
by  mohla  neb    vmyela/  Toho  giey  po 
woly   muczeez  /  kgegie  Crnrty  neby    nu 

f     czecz/  ale   pgem   kfobie  mecze/    wecze 
nemyey  ygedney  pecze    Panno  kra 
fna  ýdoftoyna/   tehdy  tu  ta    chwalna  y 
hoyna/  Boyownycze   yefufowa/  Wz 
dechfy  zfrdeczneho  flowa/  ZewCyey 
fyty  t°z  odlekfy/  Nafwu  kolenu  pok 

129    lekfy/  yfpye  fwogy  rucze  krafnye/  wz 
neffy  fwogi  rucze  oczy  yafne  /  ywez 
rze  nanebe  gyma/  rzkucz  oyeíu  kryfte 
ty  ma/  Radoft  gfy  yczna  profpyecha/ 
wfech    wtye  wyerzyczych  vtyecha/  yw 
fech  fwatych  dyewycz  chwala  /  Stebu 
wzata  wyecz  nemalá  /  Moy  czny   choty 
kratochwylny  /  wfemohuczy  bože  fyl 
ny/  yaz   dyekugy  twey    mylofty/ 
zeff  mye  podle  duoftoynofty/  Raczyl  daty 
ktowarzyfy/  Mezy  twu  dyewyczy  rzy 


—  187  — 

ten  mój  milý  choť  věhlasný, 

ten  mój  drahý  ženich  krásný, 

k  němuž  má  vše  mysl  jest  vzata: 

nebo  on  plná  otplata, 

i  mocná  obrada  svatých, 

v  čisté  vieře  z  světa  vzatých." 

To  domluvivši  k  tej  síle, 
stinace  poprosi  mile, 

3310  by  se  vzdržal  malú  chvíli, 
až  by  svú  potřebná  píli 
i  modlitvu  k  Bohu  zdělá, 
jakž  by  mohla  neb  uměla. 
Toho  jej  povolí  mucec, 
k  jejie  smrti  neby  nučec; 
ale  přijem  k  sobě  meče, 
vece%:  „Neměj  ijednej  péče, 
panno  krásná  i  dóstojná!" 
Tehdy  tu  ta  ch valná  i  hojná 

3320  bojovnice  Jesusova, 

vzdech  si  z  srdečného  slova, 
ze  vsej  síly  tuž  otlekši, 
na  svú  kolenu  poklekši, 
i  spě  svoji  ruce  krásně, 
vznesši  svoji  oči  jasně, 
i  vezře  na  nebe  jima, 
řkůc:   „O  Jesu  Kriste!    ty  má 
radost  jsi,  i  cná  prospěcha, 
všech  v  tě  věřících  útěcha, 

3330  i  všech  svatých  děvic  chvála! 
s  tebú  vzata  věc  nemalá, 
mój  cný  choti  kratochvilný, 
všemohúcí  Bože  silný! 
jáz  děkuji  tvej  milosti, 
že's  mě  podlé  dóstojnosti 
ráčil  dáti  k,  tovařiši 
mezi  tvú  děvičí  říši, 


—  188  — 

JP  fy  /  yppomanutyz  namye  /  O  lafkawy 

wezrzy  namye/  afmylug  fye  dnes  na 
demnu  /  vczyn  wtom   fwu  myloft  fe 
mnu/  Zanyez  ktobye  oczy  wznoffy  / 
myloftywy  bože  proffy  /  Tebe  naplň 
me  zadanye/  kterzyz  muže  nebo  pa^ 
nye/  keczty  ychwale  twemu  gmenu  / 
gefto  krzeftanfkeho  kmenu/  Grfu  ane 
^       ftogye  vbludn  /  kteru  czeft  czynyty  budu  / 
130    Mye  wczem  nazywagycze  /  me    muky 
wzpomynagycze  /  pozadagy  twey  po 
moczy/  W  kterey  kolwyek  nemoczy 
Budu  aneb  wkterych  fkodach  /  nafu 
ze  nebo  nawodach  /  vwiezeny  lecz  v 
íuda/  nebo  znemoczneho  truda  /  w 
4>       fmutfye  wnafylney  porobye  /  vpe 
lCty  nebo  wchudobye/  kemnye  za 
wola   gicli  pyle/  racz  gie    hofpodyne 
czyle/  vClyfety  agym  daty/  to  wfe 
czoz  bude  zadaty/  Gefcze  tebe  pro  fy 
ztoho  /  kdež  me  muky  budu  vkoho 
Pfano  wdomu  neb  nalyftye/  nebo 
které  knyhy  gyftye/  Onych  budu  vczy 
nyeny/  racz  gynn  daty  gych  odmye 
ny/  Bože  aby  fye  w  tom  domu/  zna 
hley  fmrty  yothromu/  ygedneyf 
kódy  neftalo  /  nez  fye  wzdy  wfe  do 


ó 


—  189  - 

i  připomanúti  za  me. 

0  laskavý!  vezři  na  me 
;)3 j)  a  smiluj  sě  dnes  nade  mnu, 

učiň  v  tom  svú  milost  se  mnú, 

za  něž  k  tobě  oči  vznosi. 

Milostivý  Bože!  prosi  <j 

tebe,  naplň  mé  žádánie  : 

kteříž  mužie  nebo  panie 

ke  cti  i  chvále  tvému  jménu, 

jižto  křesťanského  kmenu 

jsú,  a  nestojie  u  bludu, 

kterů  česť  činiti  budu, 
3350  mě  kdy  v  čem  nazývajíce, 

mé  muky  vzpomínajíce, 

požádají  tvej  pomoci: 

v  kterej  kolivěk  nemoci 

budu,  aneb  v  kterých  škodách, 

na  suše,  nebo  na  vodách, 

u  vězení,  leč  u  suda, 

nebo  z  nemocného  truda 

v  smutcě,  v  násilnej  porobě, 

u  přelsti,  nebo  v  chudobě 
3360  ke  mně  zavolá  jich  píle, 
rač  je,  Hospodine  !  Čile 
uslyšeti,  a  jim  dáti 

to  vše,  což  budu  žádati. 
Ješče  tebe  pro^i  z  toho  :  § 

kdež  mé  muky  budu  u  koho 
psány  v  domu,  neb  na  listě,  $*■ - 

nebo^které  knihy  jistě 
o  nich  budu  učiněny, 
rač  jim  dáti  jich  otměny, 
33to  Bože!  aby  se  v  tom  domu 
z  náhlej  smrti  i  ot  hromu' 
ijednej  škody  nestalo, 
než  se  vždy  vše  dobré  dalo, 


—  190  — 

bre  dalo  /  Anycz    zlého   nefkodylo  /  ny 
fye  wnyem  kdy  vrodylo  /  Dyetye  czy 

131  kak  potworzene;  ale  wdobrotye  fzo 
rzene/  Gfa  wznykl  wczlowyeka  f 
lyczneho/  Genz  by  podle  czynu  czne 
ho/  Byl  wewfeczko  dobré  fbozen 
apakly  kto  bude  Qozen/  Cmrty  ez  na 
nen  fwyet  muffy     amey  pornoczy 
poproffy/  Gfa  prawey  wyery  wfwe 
evOuCye/   day  my  buoze  by  ta  duffe, 
dyablu  nebyla  poddaná/  ale  przyto 
bye  wzfchowana     hofpodynu  gyz 

mu  profbu  wzdawfy/  afwu  walku 
dokonawfy''  Slzamy  oczy  wzmra 
kagyczy/  kleczy   protye    czakagyczy/ 
Smrty  odmecze  brzydkeho/  gymfto 
""?      zu^yíla  ftydkeho  /  Tento  mafarz 
gedwa  wladne     yenz  dnes  namu 
fygy  Cpadne  /  Neb  odnyeho  mam 
vmrzyeczy  /  myly  buoze    racz  przygy 
ety/  Duffyczku  mu  myloftywye/  ado 
weCty  radoCtywye/  Ckrze  rucze  twych 

132  angeluow  /  ytwych  fwatych  archange 
luow/  ktemuz    fedyeny  vpokogy/  kdež 

(£ííí4Ůw£0&)*fe<k  fwatych  ol  dyewycz  okoy/Gyefťl 
yradowanye  wyeczne  /  ayakz  ona 
teyto  pyecznye  /  Pro  f bye  vczyny  fko 
nanye/  tak  ynhed  bezpomeCkanye*/ 
Nadny  hlaff  otnebe  fnyde/  yenfto 
przerozkofnye/  wnyde/   w  gegie   fluch 


-  1U1  — 

a  nic  zlého  neškodilo, 

ni  sě  v  něm  kdy  urodilo 

dietě  čím  kak  potvořené, 

ale  v  dobrotě  szořené 

jsa,  vznikl  v  člověka  sličného, 

jenž  by  podlé  činu  cného 
3380  byl  ve  všecko  dobré  sbožen. 
•  A  pakli  kto  bude  složen 

smrtí,  ež  na  'nen  svět  mosí, 

a  mej  pomoci  poprosí, 

jsa  právej  viery  v  svém  sluše, 

daj  mi,  Bože!  bj  ta  duše 

ďáblu  nebyla  poddána, 

ale  při  tobě  vzchována. 

Hospodine!  juž  mú  prosbu  vzdavši, 

a  svú  válku  dokonavši, 
3390  slzami  oci  vzmrákajíci 

kleči,  pro  tě  čakajíci 

smrti  od  meče  břitkého, 

jímžto  z  úmysla  stydkého 

tento  masař  jedva  vládne, 

jenž  dnes  na  mú  šíji  spadne; 

neb  ot  něho  mám  umřieti. 

Milý  Bože !  rač  přijieti 

dušičku  mú  milostivě, 

a  dovésti  radostivě 
$400  skrze  ruce  tvých  angelóv, 

i  tvých  svatýcli  archangelóv 

k  t^emuž  seděni  u  pokoj, 

kdež  všech  svatých  děvic  okoj 

jesť,  i  radovánie  věčné." 
A  jakž  ona  tejto  pěcné 

prosbě  učini  skonánie, 

tak  inhed  bez  pomeškánie 
I         nad  ni  hlas  ot-nebe  snide, 

jenžto  přerozkošně  vnicie 


—  192  — 

ywgegye  v  fy/'  agyey  takto  rzka  od 
tuCfy/  Dawno  fdala  mu  wyehlaf 
na/  podfeni  kemnye  wcznofty  kraC 
na/  Ma  myla   clioty  zaduczye/  Wtuto 
rozkof  tobye  zducze/  Gfu  przym 
y    nye  bydla  fzorzena/  rayfka  wrata 
otworzena/  Tebe  prziebytek  wufta 
wnem  pokogy/  yblahoflawnem 
hotowye  /  czeka  ymyefto/  ma  myla 
drahá  newyeCto/  knyemuz  vbrzko 
Cty  poydy/  nebefkey  radofty  doydy/ 
*if&&Aiu!    ^ycz  fobye  neťefknucz  zadna/  czoz 
^  požádala  ma  l^adna/  To  gfy   wfeczko 

133    obdrzala  /  wfyem  odnycliz   fye  tobye 
chwala/  Bude  dyety  zuczynyenye/ 
wzpomanucz  twe  muezenye  /  Slybugy 
hotowye  vmoczy/  zewfyey  gych  nuže 
wzpomoczy/   akdyz    tento  hlaff  gye  do 
dye/  tato  flowa  dopowyedye/  ynhed 
ta  Cwata   dyewyeze/  wzezrewfy  naka 
ta  wznycze  /  Swyeh    ftwuczych  wlaCow 
dofahfy/  fwu  byeluczy  fygy  ztahfy/we- 
cze  owa  tot  odolá  /  gma  przye  gyz  mye 
kfobye  wuola/  Muoy  král  yenz  wfye 
krále  pleny  /  aty  czyny ty  neleny  /  konay 
wnyezCtoffye  vwazal/  yakz  to  tye  twoy 
czyefarz  kázal  /  Tehdy  on  íwoy  mecz 
wy táhna  /  nad  hlawu  gym  prudfye 
fahna/  yftye  gegye  hlawu  czyftu/  kdež 


—  193    - 

3410  v  jejie  sluch  i  v  jejie  uši, 

a  jej,  takto  řka,  ottuši: 

„Dávno's  zdala,  má  věhlasná! 

pod  sem  ke  mně,  v  ctnosti  krásná, 

má  milá  choti  žádúcie, 

v  tuto  rozkoš!  tobě  ždúce 

jsú  při  mně  bydla  szořena, 

rajská  vrata  otvořena; 

tebe  přiebytek  v  ústavném 

pokoji,  i  blahoslavném, 
3420  notově  cáká,  i  miesto,  £ 

má  milá  "(drahá  nevěsto! 

k  němuž  u  brzkosti  pojdi, 

nebeskej  radosti  dojdi, 

nic  sobě  netesknúc,  žádná  ! 

Což  požádala,  má  ladná !  ^ 

to  si  všecko  obdržala : 

všem,  ot  nichž  sě  tobě  chvála 

bude  dieti,  z  uciněnie 
vzpomanúc  tvé  umucenie, 
3430  slibuji  hotově  mocí  je^1'*1 

ze  vsej  jich  núze  vzpomoci. " 

A  když  tento  hlas  jie  dodě, 
tato  slova  dopovědě, 
inhed  ta  svatá  device, 
vzezřevši  na  kata  vznice, 
svých  stvúcích  vlasóv  dosáhsi, 
svú  bělůcí  šíji  ztáhsi, 
vece:  „Ova  toť  odolá 
má  přě!  juž  mě  ksobě  volá 
3440  mój  král,  jenž  vše  krále  plení- 
A  ty  činiti  neleni, 

konaj,  v  něžto(  sě  uvázal,  j{ 

jakžto  ty  tvój  ciesař  kázal!* 
Tehdy  on  svój  meč  vytáhna, 
nad  hlavu  jím  prudce  sáhna, 
i  stě  jejie  hlavu  čistú. 

9 


IX 


L 


—  194  — 

fye  tu  nowynu  gyftu/  Dafta  dwa    dy 
wy  wydyety/  ata  gefcze    wduoftoyney 
parny ety/  Slufye  gmyety  wzdy  wza 
pyety/  ez  ztey  hlawy  potom  ftyety 
j^^alít    134    yzgegie  fy  gje  z  my  luczye  j  myefto  krwy 
mléko  byeluczye  /  Sczedrze  teczyefe  po 
f    tokem/  nazemy  pedmnohym  okem 
Ato  buoli  vczynyl  proto  /  ez  drahuczie 
mléko  toto  /  Znanienawaio  gyftotu  , 
geye  welyku    czyftÓtu/  ygegye  panen 
ftwo  czyfte/  druhy  dyw  fye  fta  zagyfte; 

*p  Ez  andyely  pletyechu/  ato  wzaczne 
tyelo  wzechu  /  ynefu  gye  wdoftoyno 
fty/  vpowyetrney   wyfokofty/  natu 

)        horu  nafynay/  zpyewagicze  adonay/ 
Swaty  tuz  gy  pochowachu  /  a  gegy 
duffy  poflachu/  Donebef  v  wyecz 

-ff  V  nuczy  czeff  /  ata  huora    Cwu  daly  yefť/ 
Odtad  kdež  ta  panna  fwata/  katery 
na  byla  ftata/  dwudczat  dny  neb 
malém  dále/  nanyezfto  fcowana 
wchwale/  Ona  odangelfku  ruku/ 
wnyemz  myeftye  bozy  ponuku/ 
w  gegye  hrobu  nemálo  /  Dywnych 

135    dywuow  fye  gyz  ftalo  /  ydnefny  den 
wzdy  fye  dyegye/  neb  ktoz  magicz 
wnyey  nadyegy  /  Putugy  k  geye 
mylo  fty  /  Ty  wfyey  nemoczy  ytruchlofty  / 


195  — 

Kdež  sě  tú  novinu  jistu 
dasta  dva  divy  viděti, 
a  ta  v  dóstojnej  paměti 

3450  slušie  jmieti  vždy  v  zápětí : 
ež  z  tej  hlavy  po  tom  stětí 
i  z  jejie  šíje  zmilúcie 
miesto  krvi  mléko'  bělúcie 
šcedře  teeieše  potokem 
na  zemi  před  mnohým  okem. 
A  to  Bóh  učinil  proto, 
ež  drahúcie  mléko  toto 
znamenavalo  jistotu 
jejie  velikú  čistotu, 

3460  i  jejie  panenstvo  čisté. 
Druhý  div  se  sta  zajisté, 
ež  anděli  přiletěchu 
a  to  vzácné  tělo  vzechu, 
i  nesu  je  v  dóstojnosti 
u  povetrnej   vysokosti 
na  tu  horu,  na  Sinai, 
zpievajíce :  ,,  Adonai ! 
Svatý!"  tuž  ji  pochovachu 
a  jejie  duši  poslachu 

3470  do  nebes  u  věčnúcí  česť. 
A  ta  hora  svú  dali  jest 
odtad,  kdež  ta  panna,   svatá 
Kateřina,  byla  sfata, 
dvúdcat  dní,   neb  málem  dále, 
na  niežto  schována  v  chvále 
ona  od  angelskú  ruku. 
V  němž  miestě  boží  ponuků 
u  jejie  hrobu  nemálo 
divných  divóv  sě  již  stalo, 

3480  i  dnešní  den  vždy  sě  dějí : 
neb  ktož,  majíc  v  něj  naději, 
putují  k  jejie  milosti, 
ti  vsej  nemoci  i  truchlosti 

9* 


-  196  — 

Zde  ynaonom  fwyetye  zbudu     gefcze 
powyem  neobludu/  kak  tu  buoh   yeft 
wfemohuczy  /  zgewyl  yeden  dyw  dywit 
czy/  Ze  zgegye  fwateho  hrobu/  plowe 
oley  wkazdu  dobu    bez  obleka  wzdy 
vftawnye     agefcze  kam  koly  Qawnye/ 
/     Z  gegye  tyela    fwate  kofty/  budu  pne- 
feny  wcznofty  /  Neomylnye  ale  czeleY 
ztyechfye  wzrzeymofty  dofpyele/  yd 
nes  poty  oley  fwaty     Odnyehozto  m 
nohy  yaty  /  Czlowiek  boleftnu  chro 
motu  |   naudyech    fweho  zywotu/    Zd 
raw  yweffel    fye  pokaze  /  kdež  tyem 
olegyem  pomaže     Takž  yeft   fwata 
ve  katerzina     pedraha   dczy   materzyna/ 
BoyowawCy  yfkonczala  [  afwu  fmrf     / 
136    pomnyety  dala    ynaypořledny  ezafek 
ten/  paty  nadedwameztaty  den'  pro 
fyncze  toho  myefyecze  /  a   gefcze    rzku 
prawdu  wyecze     Ze  nechybyla  zaw 
lafek/  wtom  tehoz    dne  ywtyz  ezafek/ 
wzdala  duffy  khofpodynu/  V  patek 
wfeftu  hodynu    yako  xpus  naf  fpa 
ffytel/  nafych  duffy  vzdrawytel/  Sel 
ydal  fy   kmukam   zany  /  Gremuz  kra 
ly  nadewíye  pany/  Bud  weczfty  fla 
wa  nemalá  /  ynawyeky  wyekom 
chwala  /  Amen.  poniny* 

Explicit  vita  sancte  Catherine. 


-   197  — 

zde  i  na  'nom  světě  zbudu. 
Ješče  poviem,  ne  obludů, 

kak  tu  Bóh  jesť  všemohúcí 

zjevil  jeden  div  divůcí: 

že  z  jejie  svatého  hrobu 

plove  olej  v  každú  dobu 
3490  bez  obloka  vždy  ústavně; 

a  ješče  kam  koli  slavně 

z  jejie  těla  svaté  kosti 

budu  přineseny  v  cnosti, 

ne  omylně,  ale  cele, 

z  těch  sě  v  zřejmosti  dospěle 

i  dnes  potí  olej  svatý, 

od  něhožto  mnohý  jatý 

člověk  bolestnú  chromotá 

na  údiech  svého  životu 
3500  zdráv  i  vesel  sě  pokáze, 

kdež  tiem  olejem  pomaže. 
Takž  jesť  svatá  Kateřina, 

předrahá  dci  mateřina, 

boj  ovávši  i  skončala, 

a  svú  smrť  pomnieti  dala 

i  najposlední  čásek  ten, 

pátý  naddvamezcátý  den 

Prosince  toho  měsiece ; 

a  ješče  řku  pravdu  viece, 
3510  že  nechybila  za  vlásek 

v  tom:  téhož  dne,  i  v  týž  čásek 

vzdala  duši  k  Hospodinu 

u  pátek  v  šestú  hodinu, 

jako  Kristus,  nás  Spasitel, 

našich  duší  uzdravitel, 

šel  i  dal  sě  k  mukám  za  ny. 

Jemuž  králi  nade  vše  pány 

bud  ve  csti  sláva  nemalá, 
-3519  i  na  věky  věkóm  chvála !  —  Amen. 


Vysvětlení  slov. 


a,  ale,  1102,  2645,  3289. 

Alexandrě.ý.jAlexandria, 
město  v  Egyptě,  76,  89, 
163,  212,  216,  402. 

ametyst ,  drahý  kámen 
barvy  fialové,  982. 

an,  a  on,  on  pak,  1128 ; 
ana,  a  ona,  1116. 

ande.  jak.  kterak,  722, 
1210,  2559. 

Apolon,  Apollo,  bůh  slu- 
nečný Ěeků  pohanských, 
1135. 

Aristot  Aristoteles,  1709. 

asa,  asi ,  1921  ;  -  aspoň, 
2938. 

až,  a  hle,  a  tožť,  1198. 

batoh,  provaz  na  holi  neb 
na  batu,  2253,  2263. 

batožný.  od  batohu  po- 
cházející,   2347. 

béháše,  běhal,  chodil. 

bělúci .  bílý  ,  běloučký, 
1096,    2329,  3437,3453. 

beryl,  drahý  kámen,  ji- 
nak také,  a  to  když  je 
bledě  zelený ,  aquama- 
rin    řečený,    972. 

běžele  (duál.),  běželv,  t. 
kola,  2785. 

bičový,  od  biče  pocháze- 
jící, 2369. 


I  biechu,  byli,  -y,  -la.    V. 

bíehu. 
!   biele  (duál),  bílé  t.  ruce. 
I   biesta  (duál.),    byli,    -ly, 
-la,  643. 

bieše,  byl,  -a  -o  (jsi,  jest). 

bíeh,  biech,  (já)  byl,-a,  -o. 

bíchn,  byli,  -y,  -a,  216, 
1147,  1651, /<f? 

blaha,  blaženost    1828. 

blahati  něčím  ,  blažen 
býti,  393. 

bleskniechu ,  blýskali, 
-y,  -a.  Z374-. 

bleskt,  bleskot,  1000. 

blésti  (bledu,  bledete  a 
t.  d.),  žvástati,  tlachati, 
2146. 

blikati  (něm.  blicken),  hle- 
děti, 2103. 

bliž,  i,  /.,  blízkosť,  1851. 

bohatéji,  bohatější,  505, 
796. 

bójce,  bojovník,    1755. 

boli,  bolím,  bolest  trpím, 
2477. 

božec,  bůžek,  modla,1212. 

bra    sě,   bral,    -a,  -o    se. 

brada,  der  Bart,  jakás 
takáš  podoba  brady  neb 
vousů  lidských  na  někte- 
rých   nástrojích,    k.    př. 


199 


na  klíči,  na  sekeře  (bra- 
datice)  a  t.  d.,  2775. 
brachu  sě,  brali,  -ly,  -la  se. 
"branný,  bojovný,  39. 
brče,  letí;  brkati,  létati, 
flattevn,  3028. 

brb,  brlob,  chýže,  642. 

břidký,  ošklivý,  ohavný, 
■2780. 

břitký,  ostrý,  2776,  2786, 
3392. 

brž,  vbrzce,  hned,  681 ;  — 
ano,  spíše,  raději,  potius, 
3123,  3287;  nébrž,  3269. 

by,  byl,  -la,  -lo. 

bydléše,    bydlil,  -la,  -lo. 

bydlo,  příbytek,  obydlí, 
429,  3232,  3416  ;  —  ži- 
vot, 1108. 

bysta   {duál.),   by  ti  dva. 

býť,  i,/-,  (lépe  než  byť), 
bytí,  das  Seyn,  1089, 
1760,  2067. 

bytedlně,  skutečně,  2723. 

Cil,  cíl,  1368. 

cele,  z  cela, za  celo,  zaji- 
sté, jistotně,  skutečně, 
opravdové,  440,  3032, 
3163,  3494;  —  doko- 
nale, 2746. 

celý,    dokonalý,  2654. 

ciesařovstvie  ,  císařství, 
3190. 

cný,  ctný,  2867. 

cákati, očekávati,339 1 ;  cá- 
kající, očekávající, 2923. 

časný,  příhodný ,  příle- 
Žity,  2834. 

časovati ,  v  časy  rozdě- 
lovati, 989. 

čet,  hromada,  tlupa,  1455. 

Či-j,    čili  jest,    1474. 

čila,  v  čile  (od  čiji  jako 
žila  od  žiji),  čitelnost, 
2323;  —  čilosf,  hbitost, 
rychlost,  1049,  3180. 


éi!ý,rychlý ;  z  čila,  rychle, 
307;   čilý    v  smysle, 

rozumu  bystrého,  602. 
čin,  skutek,  účinek,  dílo : 
z  čina,  v  skutku,  93, 
645  ;  milostný  čin,  smi- 
lování, 891 ;  —  spůsob, 
977,1181,1993,  —  (stsl.) 
pořádek,  ordo  ;  V  čině,  v 
pořádku,  pořádně,  1824. 

éini,  éinieše,  činil,  -la,  -lo. 

čiř,  i,  /. ,  řídkost,  die 
Dunne,  1849. 

číslo  (čísti  =  sbírati,  le- 
gere),  sebrání,  suma,  po- 
čet, 275.  503,954,1401; 
—  umění,  známost,  věda 
(yvúoig),  1318,  2120; 
bylé  a  nebylé  č.,  zná- 
most věcí  smyslných  a 
nadsmy siných,  věda  fy- 
siky a  metafysiky,  102. 
Cf.  rozčítati. 

Číst  niti,  čistonitý,  do  či- 
stá nahý,  cele  nahý,  224$. 

čistúcí,   čistý,  2300. 

Črnáchll  sě,    černaly  se. 

érvený,  červený,    2331. 

čsti,  cti,  33. 

čtice  (tštice),  tesknost,  zá- 
rmutek, 1390,2023, 2395. 

čtyridcat,    čtyřicet. 

da,  dal,  -la,  -lo  ;  dadie, 
dají;  dachll,  dali,  -ly, 
-la. 

dál,  i,  /".,  vzclálenosť,  dale- 
kosť,  4,  155,  492,  1851, 
3471. 

daleká  slova,  daleko  sa- 
hající, 2171. 

damié,  oddaně,  818. 

dárný,  darovný,  štědrý, 
292. 

dasta  sé  (duál.),  daly  se, 
3448. 

dci,  dcera,  94,  608. 


t/fa  LýU  étyftifrai •■  >»**•'-  /fffafr.  $32/ 


—    200 


&4*%  J&/ -ártCt&fa  /V, 


mrámJémA 


Sf.jÁ 


dědina,  vlasť,  1966,3/^ 

dědinný,  svůj  vlastní,  sa- 
mostatný; z  dědinna 
býti,  mimo  svou  vlast- 
ností, svůj  nevlastní  býti, 
1348;  dědinný  Bóh, 
sám  svůj,  1353. 

dějieše  sě,  dělo  se,  1183. 

déjúcie  sé,  dějící  se, 
1199. 

děk,  dík,   1882,  2062. 

dél,  i,  /.,  délka,  1848. 

děláme,  dílo,  3155. 

démant,  diamant,  972. 

dešcka,    dešťka,  tabulka, 
a    .     *™j       642,  648,  656. 
™l£-  oHód   děvicí,  dívčí,  3337. 

déviti,  za  děvu  pojmouti, 
1746. 
téui:  íW'  d§vnie   (?  učenie),    dívčí, 

dieé,  i,/.,  (srb.  vétja) 
rada,  deliberatio,  Con- 
ferenz,  1423, 1504,  2584, 
2953. 

diechu,  děli,  říkali. 

dieka,  dík,  1672;  beze 
všech  dieky,  allenzum 
Trotz,  299. 

diel ;  tiemž  dielem,  tím 
spůsobem,  825. 

dielný,  dělitelný,  ťheilbar, 
1741. 

dielo,  příprava,  2856. 

diemy  (dieti),  díme,  pra- 
víme, 19o. 

disputovati,  hádati,  1467. 

div,  podívání,  pohled,  720, 
970,  990;  —  podivení, 
2715  ;  —  divokost,  ukrut- 
nosť,  surovosť,  3044 ;  v 
divě,   ukrutně,    3208. 

dÍVOký,divný,  neobyčejný, 
mirabilis,  98;  —  lítý, 
ukrutný,  2736,  2750, 
2823,  2877. 


dle,    pr6r  228r,     2301^14} 

2305,  2728,  2817.  PfoM$ 
dno,    spod,    něm.  Boden,^^ 

Unterlage,  1847. 
doba,  čas;  v  době,  svým 

časem,   toho  času,  1267, 

1594. 

dodé  (dodieti)  ,  doděl,  do- 
mluvil,    3432.  Sfífa:  c&j&S 

dokonánie ,  dokonalost, 
1018; — závěrek,  Schluss, 
1707. 

dokonati,  dokonalé  uči- 
niti, 2049. 

doličiti,  dokázati;  dolí- 
ěi,  dokáži,  2050. 

doňadž,  doniž,  doňnž, 
dokudž,'772,  1767,  2420, 
2953. 

dopovédě  ,  dopověděl, 
-la,  -lo. 

dosieci,  dosáhnouti ;  do- 
sieže,  dosáhl. 

dospěle,  z  dospěla,'  do- 
konale, z  úplná ,  z  cela, 
vollkommen,  285,  852, 
2573,  2747,  2909,  3495. 

dospělý,  zralý,  náležitý, 
1380. 

dostane  sě  čemu  m. 
čeho,  132. 

dostata,  y,  dostatek,  hoj- 
nost, 35. 

dostatek,  potřebnost,  pří- 
slušnost, 928;  z  do- 
statka,  jakž  náleží,  483.       a 

doždati,  dočkati,  862.c/áfi*4 W! 

drahúcí,  drahý,  3457. 

dráž,  i,  /.,  drahost,  dra* 
hocennosť,  245,  1053, 
1066. 

draží,  dražší,  735. 

dřezati,  drzati,  chvěti  se, 
třásti  se,  2803. 

dřízka,  tříšťka,  2885. 


201 


draze  {duál.),  druhá  t. 
kola,  2787. 

dřvi,  dvéře,  2532. 

ducholový,  lstný,  klam- 
ný, 1969,  3073,  3243. 

dvamezcátý ,  dvaadva- 
cátý;  pátý  nad  dva- 
mezcátý,  sedmadva- 
cátý, 3507  (ač  nemá-li 
tuto  býti:  pátý  nad  me- 
zidsátý   t.  pětadvacátý). 

dvanadct,  dvanáct ;  dvě- 
maiiadct  (dat.),  dva- 
nácti, 2414. 

dveří,  í,  n.,   dvéře,  305. 

dvúdcat,  dvaceti,  3474. 

dvůr,  dvořeninstvo,  2551. 

cž,  te.árz,f7ý,w?t7 

granát,  drahý  kámen,  981. 

hajno  {adj.  neutr.),  co 
zahájeno  neb  zabráněno 
jest,  3109. 

hanně,  hanlivě,  1257. 

heslo,  jméno,  1270.^ 

hladí  (hlasy  hladie),  hlad- 
ký, lahodný,   3230. 

Shladiti  k  sluchu,  hladce, 
lahodně  mluviti,  3264. 

hlahol,  řeč,   mluva,  596. 

hlasití,  zpívati,    1173. 

hledáše,   hledal,  -la,  -lo. 

hlediechu,  hleděli,  -ly,  -la. 

hledieše,  hleděl,  -la,  -lo. 

hlezi,  hledím,  1009. 

hlučné ,  valně  ,  copiose, 
3264. 

hlucho,    z  hluchá,  ne- 

srozuměle,    3246. 

hluk  ,  zástup ,  hromada, 
2737,  3083. 

hněvóv  budit  (c/.  Bies 
irae),  2010.  Viz  před- 
mluvu, 3tr.  xni. 

hojiti  (hoj  —  hojnost), 
množiti,    2666;   hojiti 


sě,    svou    hojnost  uka- 
zovati, 991. 

hojný,  veliký,  3319. 

hoře,  zlé  (c/.  horší),  2801. 

hořieše,  hořel,  -la,  -lo. 

hory  voziti,   t.    rudu  =  < 

těžkou  práci  konati,  něco 
těžce   nésti,  11. 

hospoda,  y,  hospodin, 
pán,  49. 

hospodář,  pán,  825. 

hotovo,  v  hotově,  v  ho- 
tovosti, 3420. 

hotový  (čas),  pravý,  2847. 

hovořié,  řečník,  zaříká- 
vač, 2168. 

hrad  (stsl.  grád),  město,77» 

hrajieše,  hrál,  -la,  -lo.  iokl 

Hřiecha,  Graecia,  země 
Řecká,  1. 

hróza,  hrůza,  2617. 

hrozný,  převeliký,  ná- 
ramný, 864,  1150.  r  L. 

hróž,   i,  /.,  vyhrožování,  í™k'jt*  ^y<T 
hrozba,  2413.  fiáuumyfa 

hruviti   sě,  tvrdý,    nela-  fa  wgč 
skavý  býti,  345. 

hruvý,  hmotný,  materiell, 
209*8 ;  hruvě,  hmotně, 
2101. 

hubenstvie ,      chatrnosť, 

bídnosť,  3090. 
hubený,  chatrný,  špatný, 

3057,3090,  3206,3215. 
húšť,    i,  /.,   hustota,    die 

Dichte,   1849. 
hyn,  tamto,  757. 
cncemy,  chceme. 
chcuf,  chci-ť,  1539, 1542. 
chlust   (pl.   chlustie),  ni-  ?e<ft  af-rvfa 

čema,  famulus  inutilis,  wmjtu.  Mflkr. 

2510. 
chodieše,  chodil,  -la,  -lo, 
chtiechu,  chtěli,  -ly,  -la. 
chtieáe,  chtěl,  -la,  -lo. 


202     — 


chúlosť  ,      choulostivosf, 

ostýchavosť.    12lSJZ&%Wi 
chvála,  sláva 


•  fuMm 

,gloria,\m\S.J 


cÁmUi  1™<2  chvějiechu    sě,    chvěli, 
MdwMM"'^?'  -la  se. 
í   ~       "  $W).  chy  terny,  chytrny,  chy- 
^      trý,    1652;    chy  trne, 
,  chytře,  2258. 
ijeden.     nijeden,     nikdo, 
495,  1370,  1825,    1831, 
1870,  2168,  2649,3317, 
3372. 
inhed,  inhedž,  hned,  257, 
916. 

Ílzalda ,     manželka    krále 
Marka    v  básni   roman- 
tické  „Tristram",  2385. 
Viz  předmluvu,   str.  XII. 
\  ižádný,    nižádný,    1203, 

1844,  2157. 
ižádáci,  nižádný,  20 1, 517, 
1854,  2239,  2879.  , 

jacint,  hyacint,  drahý  ká- 
men, 978. 

japati,  chápati,    1368. 

jasné  oči  (duál.),  jasné; 
jasná  očí,  jasných. 

jaspis,  drahý  kámen,  980. 

jatka,  chatka,  chatrč,  428, 
927   941 

jáz,  já,  2725,  2745,  3287, 
3334. 

jdi  echu,  šli. 

je  sě,  jal,  -la,  -lo  se. 

jedinké,  jen,  638 ;  je- 
dinú,  jedinkii,  jednou, 
jedenkrát,  755,  2938. 

jediný,  obzvláštní,  výbor- 
ný, singularis,    1646. 
Í^^^HMJ^no^  Jen>  1719  ;T jedno 
'  J       %».  vše  jesť  za  nova, 

toliko    vždy   jest  v  no- 
votě, 527. 

jechu,  jali,  počali. 

jej*  Jí;  jejž,  jejiež,  198, 
2169. 


jemný,  příjemný,  32. 

ješče,  ještě. 

jezd,  běh,  Lauf  der  Plá- 
nětem 986. 

jide,  jde  ;  jidesta  (duál.), 
šli. 

jietí,  jíti,  jmouti,  ujmouti 
něčeho,  1377, 2004, 3250. 

jima  {duál.),  jim,  1014. 

jistosť,  jistota,  1597. 

jmě,  jméno. 

jmějieše,  měl;  jmiesta 
(dual.),mé\i  ;jmějiechu 
(plur.),   měli." 

jmenováchu,   jmenovali. 

ju,  ji. 

kak,  jak,  kterak;  ač- 
koli,   78. 

kaký,  jaký,  nějaký. 

kalcidon,  kalcedon,  dra- 
hý kámen,  980. 

Kaldej,  Chaldej,  Baby- 
lon, 2899- 

kaléchu  sě,  kalily  se 
(oči). 

katně.  katovně,  katovsky, 
3050. 

káza ,  kázal ;  kázachu, 
kázali,  přikázali. 

kázanie,  rozkázání,  pří- 
kaz, poručení,  373,  2495. 

kázati,  praviti,  zvěstovati, 
2609;  kazovatí,  při- 
kazovati, 1451. 

ké,  jaké,  které,  1017, 
2643. 

klaněchu  sě,  klaněli  se. 

kleči,  klečím. 

kletva,  kletba,  1885, 1941, 
1960. 

kmen,  původ,  příčina,  24 ; 
—  základ ,  podstata, 
2866;  —  pokolení,  rod, 
3347. 

kmet ,  hospodář  ,  hlava 
čeledi,  117. 


203     — 


kockánie,  milování,  lá- 
ska,   514. 

kockati,  milovati,  727; 
kockati  sě  v  čem,  libo- 
vati sobě,  1110. 

kojieše,  kojil. 

kole  (duál.),  kola. 

koná.  konalo,  2526. 

kořen,  počátek,  444 ;  z  ko- 
řen, na  prosto,  docela, 
434. 

kos  ten  ,  bodací  nástroj, 
Spiess,  3018j*  <*  i  vM^i. 

kot,  k^tva/^.orabní  hák, 
2799. 

kraj,  v  kraji,   po  kraji, 

z  daleka,  758. 
králová ,     choť    králova, 

34,   90,    204,    217  atd.; 

králova ,     královna, 

dcera  králova,  176,  258, 

359,  578    atd. 
kralováše,  kraloval. 
královny  ,       královský, 

2941. 

krásné  rucě(cZ«ač.),krásné. 
kráse,  krásněji,  220,  1172, 

1654. 
krašši,  krásnější,    968. 
křiče,  křičel. 
křídlo,  rámě,  paže,  651  ; 

cf.  670. 
krotí,  kročil. 
krs ,     zakrslý ,      zakrnělý 

strom,  3020. 
krstiti,  křtíti,  1989  ;  krs- 

čen,  křtěn,  1994. 
ki  yzolit,  chrysolit,  drahý 

kámen   průhledný    zlaté 

barvy,  981. 
ktož,  kdo. 
ktvieše     (ktvu ,     kvetu), 

kvetla ,     191 ;     ktvúcí. 

kvetoucí,  2807,  3176,/7^2 
lada,  děva,  2272. 


ladný,  pěkný,  1068,  2412, 

2665,  3425. 
lap,    něm.     Laffe,    člověk 

ničemný  ,  2139  (cf.  ne- 

lap), 
léče,  lítá,  1879. 
lehkosti,   páry,  1914  (ač 

nemá-li     se    čísti :    vlk- 

kosti  zr  vody). 
lepé,    pěkně,  983;  lepý, 

pěkný,  sličný,   983. 
lepota,  pěknosť,    sličnosť, 

178 ,  1365  ;  -.   dobroti- 
vost, příjemnost,  125. 
les,  dříví,  2884.    ' 
lesí  pusté,   pustí  lesové, 

404. 
lesknieeku,  leskli,  -ly  se.  237F 
lestný,  lstivý,  3215. 
letná    (tráva),  letní,  713. 
líéce,  líčko,  Wange,  líéci 
'  (duál.),  2307,  2324. 
lický ,    nerovného    počtu, 

2557  ;  —  prázdný,  zba- 
vený   něčeho,  2748. 
lišie,  liší,  lichý,  prázdný, 

1061. 
lít, lítý, zlý,  87,2793,3141. 
Litev,  Litvínův,  2777. 
litné,    lítě,   2888;    litný, 

lítý,    57,    2788,    291*3, 

2949.  cf.phjuj. 

IjÚť,  viz  lílf7       ' 

lóza ,  lůza ,  chátra  lidí, 
2616. 

lsknúcí,    lesknoucí,    729. 

lsky,  lesky,  731. 

lučení,  mrštění,  2943. 

lučiti,  mrštiti,  2874;  lu- 
čiti sě  proti  komu,  na- 
hoditi se,  2162. 

Ind,  ljud,  lid,  2221,  2893, 
3059,  3088;  ludé,  ljudé, 
lidé,  615,  947,  1131, 
1177,  1301,1520,  1672,^^ 


204     — 


hldský,  ljudský,  lidský, 
245,1635,  1705. 

lúf,  Ijúf,  i,  /".,  líf,  zlosť, 
855,  1302. 

lvový,  lví,  2683. 

majné  (od  máju,  manu, 
stsl.  MaHrt,TH,  rus.  maniť, 
vind.  majati,  innuere), 
spůsobem  pokynutí ;  ma- 
nu majné ,  pokvnul, 
649. 

mál,  i,  /.,  malosť,  die 
Kleinheit,  1853. 

malitký,   maličký,  3217. 

manuti,  hýbati,  kývati ; 
manu,  pohnul,  649. 

margarit, margarita,  per- 
la, 982.  * 

masař,  kat,  3394. 

mec  :z=me£,  i,  /.(od  metu, 
metati;   cf.  metla),  ude- 

f   ření,  der  Schlag,  2369. 

ména,  pravá  hodnota  věci, 
Werth,  225,  1365;  mě- 
na bohatá,  Werthsache, 
971. 

měno,  jméno,  1821;  me- 
novati,  jmenovati,  19  32. 

s  měrú,   mírně,  580. 

íliěriti  něco ,  směřovati 
kčemu,  1133,1320;— vá- 
žiti, ceniti,  1417. 

meslo ,  určité  znamení, 
znak,  2302. 

mier,  mír,  svět ;  u  mie- 
ru,ve  světě,  1506,2092. 

miera  pokorná ,  spůsob, 
Art,  Weise,  916. 

milosrdenstvie,  srdečná 
náklonnost,  přízeň,  3284. 

milosrdnnci,  milosrdný, 
2838. 

milost,  z  tvej  milosti  min 
tu  řeč,  t.  j.  jakož  sama 
sebe  miluješ,  nech  řeči 
takové',  1263. 


milošěemi,  z  veliké  lásky, 
96,  937. 

milováše,  miloval,  -la,  -lo. 

mimoň,  mimoňž,  mimo 
nějž,  1230,  2390,  2690. 

mimici,  pomíjející,  3005. 

z  mladu,  z  mládí,   2273. 

mladně ,  mladě,  v  mla- 
dém věku,   151. 

mlakti  (si.  MJiaKa),   močál,  r/lKI 
bahno,  3149. 

mluva,  řeč,  \%W,  nt^v2-^ » 

mnie,  nejméně,  aspoň, 
2411. 

mniechu,  mněli,  domní- 
vali se. 

mnohý,  mocný,  902. 

modla,  modlení,    1103. 

modlit va.  modlitba,  955, 
1185. 

modráše  sé,  modrala  se 
(duha). 

mohla  {duál),  mohli. 

mohúcí,  mohutný,  2935. 

mor,  smrť,  2809. 

mosí  (mositi), musí,  3382. 

mračiti,  tmíti,  tmu  či- 
niti, 2620. 

mrče.  mrkne,  zmračí  se, 
3029. 

mrť,  i,  /.,  věc  odumřelá, 
k.  př.  větev,  2799. 

mrzutý,  mrzký,  škaredý, 
291. 

mučec,mučitel,  kat,  3314. 

mudrc  ji,  moudřejší.  70 

mukař,  muči tel,  kat,  2352. 

musí,  musím. 

mútieše  (mútiti,  rmoutiti), 
rmoutila,  264. 

muž,  za  muž  jíti  —  vdáti 
se,  355. 

mysl,  myšlénka,  pomy- 
šlení, 546 ;  mysl  vzíti, 
rozmysliti  se,  361. 


—    205 


na  sě,  na  sebe,  2792. 

nade  hlas,  na  hlas,  hla- 
sité, 1693. 

nadvedši,  nadzvedši,  952, 
2836. 

nahý  ,  prostý  ,  prázdný, 
733. 

najhrzší,  nejhrdější,  1678, 

najmilejie  ,  nejmilejší, 
3102. 

naj  poslední  ,  nejposled- 
nější, 3506. 

najprvni ,  nejprvnější, 
1939. 

najručejší ,  nejrychlejší, 
2795. 

najtvrze,  nejtvrději,  26 1 8 ; 
najtvi  zši ,  nejtvrdší, 
1679. 

nama  (duál),  nám  dvěma. 

namluví,  namluvil,  -la, 
-lo. 

napasf  (stsl.),  lat.  ten- 
tatio,  zkušení,  vvzvědění, 
1805. 

naplakajici.  plačíc,  2922. 

napraví ,  napravil,  při- 
pravil ,  -la,  -lo. 

napsati,  vymalovati,  654. 

násile  dáti,  Gewalt  an- 
thun,  878. 

násilně  vážné ,  velmi 
vážně  neb  přísně,  valde 
graviter,  123. 

náviděti  křivě,  nepravě 
milovati,  49. 

naviti  sě,  mořiti  se,  na- 
máhati se,  2123  (c/. 
unaviti). 

nebieše,  nebyl;  nebésta 
(duál),  nebyli;  nebie- 
ehu,  nebyli. 

nebožička ,  ubožátko, 
ubohá,  697. 

nebožný,  bezbožný,  2980- 

neby,  nebyl,  -la,  -lo. 


nedadie,  nedají,  463. 
nedověřieše,  nedověřil. 
nejmějieše,  neměl. 
nekliď,    i,  /.,  neklid,  ne- 
pokoj, vztek,  1120,  2913, 

3210. 
nekluda.  nekljuda,  neklid, 

bouře,  2892. 
nela,  nelála  (králová). 
nelap.    nenadai-mo,    471 ; 

(c/.  lap.) 
nelekajta  sě  (duál.),  ne- 

lekeite  se. 
neleně  ,    rychle  ,    spěšně, 

950. 
neleni,  neleň. 
nelesť,     pravda  ,    jistota  ; 

vnelesť,  zajisté,  1328. 
nem,  nám,    2402. 
nemaleěký ,    nemaličký, 

3144. 
nematně  ,       opravdově, 

přísně,  1213. 
neminúcí,    nepomíjející, 

3006. 
nemože,  nemohl,  -la,  -lo. 
v  němž,    v  němž,   1142; 

v  němž,  v  čemž,  1233. 
'nen,  onen.  3$<?2 
něn,něnž,něj,  nějž,  1776, 

2061,  2082. 
nen  ě  i  si.  nynější.  3181. 
nenié,    nyní,  1612,  3104. 
neopoleti,   v.  opoleti. 
neosta,  neostala  (póla). 
neostuditi,  v.  ostuditi, 
neotlučiti.  v.  otlučiti. 
neotpovědieti,  v.  otpo- 

vědieti. 
neotvlaě,i,/.,  neprodlení; 

v  neotvlači,   hned,  bez 

meškání,     600    (cf.    ot- 

vlaka.) 
neozracný,     neviditelný, 

1737. 


, 


206     — 


nepodobné,  nepravě,  ne- 
náležitě,  3124. 

nepoineškaehu,  nepo- 
meškali. 

nepořádný,  mimořádný, 
neobyčejný,  1384. 

nepřešla,  nepřestalo(dílo). 

nepříroký ,  bez  hany, 
chvalitebný,  712- 

nepýšíe,  v.  pýcbati. 

neroditi ,  nechtíti ;  ne- 
rodí, nechtěl,  -la,  -lo; 
nerodieehu ,  nechtěli, 
140,  1178. 

nerozpaciti  sě ,  neroz- 
pakovati  se,  2397. 

nerozuměj ieše,  nerozu- 
měl,  -la,  -lo. 

nesechu ,  nesli ;  nesle 
(duál.),  my  dvě  nesly,  333. 

nesmierný,  nesmiřitelný, 
2812. 

nesmiliti,  v.  smiliti 

nesmúceti,  nesmutiti,  v. 
smutiti.  Z(? 54  *€»»*£#_ 

nesnadně,  pracně,  těžce, 
2664. 

nesúdíš  svého  nic,  t.  j. 
nepoznáváš  svého  bludu, 
1316. 

netaže  vstáti,  sotva  že 
vstala ;  netáhnuti  tzz  ne- 
meškati, nedlíti,  2871, 
3040. 

netbajieše,  nedbala  (sv. 
Kat.);  netbajta  (duál), 
nedbejte. 

netužiti,  v.  tužiti. 

neuka,  neučenec,  neumě- 
lec,  1662. 

neumalena  (pec) ,  bez 
umenšení ,  2904.  Viz 
umaliti. 

neuspoli,  viz  uspoliti. 

nevědě,  nevím ;  nevě- 
dieše,  nevěděl,  -la,  -lo. 


nevěřúcí,  nevěřjúcí,  ne- 
věřící, 2918. 

neviniti  sě  k  někomu,  v. 
viniti  sě. 

ne  vizu,  nevidím,  1582. 

nevraždný ,  vražedlný, 
nebezpečný,   831. 

nevsadiehu,  nevsadili. 

nevzlitova,  nelitoval,  -la, 
-lo. 

nezboženstvie ,  nebla- 
hosť,  neštěstí,  3091. 

nezbyti,  minouti,  611; 
—  nepozůstati,  1776. 

nezjeví,  nezjevil,  -la,  -lo. 

neziišen,  nezbaven,  poží- 
vaje něčeho,  106Ó. 

nezměniti,  neopustiti  pro 
jiné,  1083. 

neživný,  nedávající  po- 
trav}, innutríbilis ,    535. 

níee,  e,  f.,  postavení  tváří 
k  zemi,  status  cernuus, 
pronus,  776. 

niče,  nic,  70,  137,  241, 
790,  1361,  2102,  atd. 

niče,  nika,  sklání  se  (ni- 
knúti,  niku,  ničeš  atd.), 
2134. 

nikak ,  nikakž,  nijak, 
336,  354,  814,  1336. 

nikaký,  nižádný,  nikdo, 
2679. 

nikdie,  nikdiež,  nikdež, 
121,  369,  473,  743,  748. 

nikte,  nikdo,  179,  226, 
302,  1230,    1407,  2447. 

nima  (duál,),  jim  dvěma. 

niti  cist,  v.  cist  niti. 

niž,  i,  /.,  nízkost,   1850. 

nořiti,  potápěti,  pohřížeti ; 
nořieše,  nořila,  2393;  tif 
nořiti  sě,  téci ;  nořie- 
chu  sě,  tekli,  2321. 

nosi,  nosím. 


-     207 


nota,  notka,  nápěv,  Me- 
lodie,  1074,  1081. 
nožnice,  Scheide,  3156. 
nrav,    mrav,    obyčej,   po- 
vaha, spůsob,   8,    1567, 
3015. 
nucec,  nutitel,  3315. 
núzě,  nesnáz,  nátisk,  695. 
nuzně,  bídně,  3022. 
ny  {acc),  nás. 
O,  ob,  podlé,  vůkol ;  mno- 
hý bohatý  král  o  tě, 
v  okolí  jest,    130;    ob, 
okolo,  circa,  1378. 
Obak,     obaké,    jednak, 
však,   ostatně,    25,    196, 
570,  1531. 
obdrženie,  vítězství,  1755. 
obec,  spolek,  2603. 
obecnost ,     společenství, 

2595. 
obětnice,  osoba  obětující, 

Opferpriesterin,  3063. 
obléčka    ženskej    pří- 
rody,  t.  osoba    v  žen- 
skou přírodu  jsoucí  odě- 
na, 3097. 
oblity,  umgossen,  3120. 
oblok,  otvor,  3490. 
oblud  ,     bloud ,     blázen, 
1345;  oblud,  obluda, 
obluzení ,    klam ,    omyl, 
2111,  2114,  3485. 
obluditi,  bludem  zajmouti, 
oklamati,  omámiti,  1700, 
2148. 
obrada,  obradování,  utě- 
šení,   3306. 
obrati,  vybrati,  1455. 
obrátícím,  obrátili. 
Obrážeti    jazykem,    pře- 
mítati 53. 
obsěž,  i,/.,  obsah,  objem, 

Umfang,  1842. 
obsieci,  obsáhnouti. 
obvěniti,  nevěstě  nad  věno 


jistý    dar   dáti,     Gegen- 
gift  gebeh,  1084. 
očice,  očko;    oěicí  (gen. 

duál),  oček,  2394. 
oěivlstě,    očivitě ,    očitě, 

svýma  očima,  1814. 
odiva,  odiv,  podívání,  di- 
vadlo, 2271,  3210. 

odol,  i,/.,  pnpuzení,  pro- 
tivenství, 1203. 

ohař,  lovčí  pes,  2929. 

ohladáš,  ohledáš,  spatříš, 
627. 

ohlady,  ohledy,  ohledání, 
spatření,   186. 

ohledají,  ohledám. 

ohlechnúti,  ohluchnouti, 
2143. 

ochotenstvie,  přívětivost, 
laskavost,  1726. 

okaza,  chlubné  okazování, 
ostent.atio,  255. 

okoj.  ukojení,  utěšení, 
3403. 

okojití,  ukojiti,  ztišiti, 
1236.  ZAr  4  ^#&'  ^»»* 

olovce,  olůvko,   2259. 

o  mraz.  omrazení,  ustyd- 
nutí, 2208. 

ona  {duál.),  oni  dva,   2527. 

opeření  ,  Befiederung, 
2882. 

oplúti  ,  obplouti  ,  vůkol 
teči,  28. 

opoleti,  opáliti  se  (c/. 
rkp.  Kdv.  zápolená  zra- 
ky),  2227. 

optati,  ptáním  vyhledati, 
erfragen,  374. 

oslabí,  oslabil. 

oslnúti,  oslepnouti,  2142. 

osob,  i,  /.,  vlasť,  2547.1 

OSOVně ,  osobně,  zvláště, 
391;  osovný,  zvláštní, 
1275. 


208     — 


Ostanéchu,  ostali,  -ly,  -la, 
2373. 

ostatek,  konec,  884,1297. 
ostati  čeho,  ostaviti  sě 

čeho ,      zanechati     čeho, 

2113,  2959. 
ostuditi,    oškliviti,     ekel- 

haft      machen  ,       2153. 
ostyděti  sě,  ostýchati  se, 

5*55. 
ostydnouti,  zostuditi  se, 

zoškliviti    se,  3233. 

osud,  po  osudu,  osudem, 
1694. 

osvětiti  sě,  svatosti  na- 
byti, sanctificari,    2211. 

otáza,  otázal,  -la,  -lo  se; 
otázachu,  otázali. 

otjieti,  otjíti,  odejmouti, 
zbaviti,  279,  3266. 

Otlekši,  odčinivši,  zapu- 
divši (leku,  líktau,  líceti), 
3322. 

otlučiti,  odvrhnouti,  od- 
vrátiti, 815,  (pochybnost) 
1783,  2116. 

otnadž,  odkudž,  2008. 

otpěra,  odpor,  1440, 2239, 
3186. 

otpovědě,  otpovědieše, 
odpověděl,  -la,  -lo;  ot- 
povédiechu ,  odpově- 
děli. 

otpovédieti  ,  odepříti, 
2847. 

otrap,  i,/.,  trápení,  sou- 
žení, 862. 

Ottucha,  oddechnutí,  po- 
těšení, 1715,  3227. 

Ottusíti,  odpovědíti ;  ot- 
tuši,  odtušil,  3411. 

otvlaka,  odklad,  3148, 
3239    (c/.  neotvlač). 

otvléci,  odložiti,  odkládati, 
2700,  3237. 


otvořiti,  otevříti,  1874, 
3417. 

ova!  ejhle,  ecce!  1395; 
Ova,  toť  odolá  má 
pře,  ejhle,  má  pře  zví- 
tězí, 3438. 

ozračenie  ,  viditelnost, 
1738,  1818. 

ozračiti,  něco  zračným,  vi- 
ditelným učiniti,  ukázati, 
1303,  1743. 

ozřeti  sě,  ohlédnouti  se, 
749. 

padělek  (od  padělati), 
,  Afterwerk,   2098. 

padesta  (duál.),  padli. 

pakosť ,  škoda ,  nesnáz, 
3164. 

palejs,  ballas,  drahý  ká- 
men z  rodu  rubínův,  979. 

paměť,  rozum,  1465. 

pamětně,  pamětlivě,  z  do- 
bré paměti,  885. 

panošice,  panoš,  Edel- 
knecht,  1533. 

paseka,  vůbec  co  bývá 
posečeno,  zde  tráva,  pa- 
stvina, louka,  718. 

péci  sě,  pečovati,  přičiniti 
se,  namáhati  se,  1542. 

péče,  trápení,  muka,  2989. 

pecně,  pěkně,  1028,  1770. 

pěcný,  pěkný,  3405. 

pějieše ,  pěla  ,  zpívala 
(panna). 

pěnie,  zpěv :  pěnie  mno- 
hým zvukem ,  zpěv 
mnohohlasý,   1151. 

pest,  hana,  potupa  (cf.  pe- 
skovati koho),  2325. 

pětidsat,    padesát,    1553. 

pěvec,  zpěvák,  lat.  incaiť 
tator,  2167. 

piesň,  píseň,  1074;  pie« 
sňce,  písnička,  1081. 


209     — 


pleti,  zpívati;  pie, 
'    1184,  2867. 


pěje, 
snažnost, 


, 


zpiva, 
pile ,    pilnost 

1639,  2427,  2726,3311. 
plas,  ples  (stsl.iLiACL^běh 

kolem,  obracení  se,  2786. 
plaší ,     plachý  ,      divoký, 

prudký,  2652. 
plécka ,     maličká      plec, 

Schulter,  728. 
plodieše.  plodil,  -la,  -lo. 
plove,   plyne,    3489  (c/. 

oplúti). 
plť,    pleť,    barva    tělesná,  . 

zvláště  tváři,  2666.^^7/ 
po,  pro,  um,  na"čTr7řÁfÁ^5#r 
pobi.    pobil. 
pobleděti ,      zblednouti, 

879. 
pobuditi     někým    smích 

~  vzbuditi,    stropiti  so- 
bě, 1529. 
poce,  počal,  -la,  -lo ;  po- 

cechu,  počali. 
podá.  podal,  -la,    -lo. 
poděkova ,       poděkoval, 

-la,  -lo. 
podkleknúti.  pokleknou- 
ti, 1228. 
podlé;    mne  podlé   = 

podle'  mne,  3290. 
podlliol,  místo  vodou  po- 
demleté, rokle,  1913. 
podobenstvie ,     zevnější 

spůsoba,  tvářnost,  3285. 
podobno,  hodno,  prospě- 

šno,  624. 
podstúpieše ,  podstoupil, 

-la,  -lo. 
pohádka,    otázka,   1468  ; 

—  hádka,    spor,    1687. 
pohrabati,  pohřbíti ;  po- 

hrabarhu ,      pohřbili, 

2230. 
pobriesti,pochovati,  1306. 
pochovachu,   pochovali. 


poje,  pojal,  vzal,  -la,  -lo  ; 
pojem, pojav;  pojem- 

še,  pojavše  ;  pojemši, 
pojavši. 

pokázati  se,  ukázati  se, 
3500. 

pokleče,  poklekl,  -la,  -lo. 

póla,  půla,  2879. 

polo,  w.,  pole,  prázdné 
místo  (c/.  rus.  polyj  m 
pustý,  prázdný) ;  mlu- 
viti v  polam  do  pole, 
na  prázdno,  2546. 

polov,  polovice,  2256. 

pomsti,  pomstil,   -la,  -lo. 

ponučenie ,  ponuknutí, 
2217. 

ponuka,  ponuknutí,  po- 
kynutí, 717,  1078,  2984, 
3477. 

poprava,  soud  hrdelní, 
1132,  2575. 

pořied,  pořád,  řád,  poko- 
lení, 270. 

pořkllllti  ,  pořéci,  na- 
řknouti, obtrectare,   86. 

poroba,  podrobení,  nevol- 
nictví, 3358;  —  poníže- 
nost, poslušnost,  1012.  Í7f7 

porobenstvo ,  otroctví ; 
porobenstvě,  m.  v  po- 
robenstvě,  1  39. 

poručeji,  poroučím.  /0df 

poručení ,  poručenství, 
278. 

poruka,  poručenství,  115. 

po  šlachu,  poslali,  -Iv,  -la. 

pÓSOba,  působení,  103. 

pósobnosť,  působení,  věc 
spůsobená,  1363. 

pospěti,  pospíšiti;  po- 
spěchu, pospěli,  pospí- 
šili, 1461. 

postata, postava,  873;  — 
podstata,  spůsob,   2380. 


—     210 


postatstvi.  množství,  hoj- 
nost, 2283. 
postava,  podstata,  Wesen, 

Natur:   3146. 
postaví,  postavil,  -1a,  -To. 
postiže.  postihl,  -la,  -lo. 
postřetnúti,  potkati;  po- 
střete, potkal,  2454. 
posúzcnie,  soud,  2042, 
potaz,   potázánie,   po- 
ptá%ka ,     porada,     213, 
1146. 
potázarhu,   potázali,  ze- 
ptali se. 
potkách,  potkal  jsem. 
potuchnúti,  (potuchu  — 
potuchnu) ,     udusiti    se, 
zhasnouti;       potuchu. 
zhasnou,  680. 
potvrdí,  potvrdi1,  -la, -lo. 
povede. povím,  507,3291; 
—  pověděl,  řekl, -la, -lo, 
436,  881. 
povědieše,   pověděl,   -la, 

-lo. 
povzdál    (po  vz-dál).  po- 
někud daleko,  403,  447. 
pozdraví,    pozdravím. 
pozornost ,      úhlednost, 

spectabilitas,  1635. 
pozva.  pozval. 
poždatí,  počkati.  MÁJ 
poživnÝ,  živitelný,  nabr- 

haft,  708. 
práv  býti,    právo  míti  na 

své  straně,  1219. 
pravieše,  pravil,  -la,  -lo. 
právo;  po  právu z=  dle 

práva,  1341. 
pravý,  rovný,  295. 
pře.Streitsache,1606,3438. 
přec,    prvč,   427,    2512, 

2927. 
přecisíúri,  přečistý.  485. 
předeestvie.      přednost, 
1608. 


předen,  před  něj. 

přelesť,  přelstění,  nřelou- 
zení,  3359. 

přelitný,  přelitý,  velmi 
lítý,    2751    (c/.  Htný). 

přeladiti,  přelstíti,  okla- 
mati, 1730,  /^7-Z 

přémo  druzě,  k  druhé 
(barvě),    2376. 

přeplovný,  přeplývající, 
^přehojný,  1735,  1869. 

přepozorný ,  přesvětlý, 
přejasný,  588. 

presúditi,  soudem  překo- 
nati, poraziti,  1970,  2149. 

přežádný ,  přežádoucí, 
248,  1067,  2551. 

prchati ,  prchlivý  býti, 
zuřiti,  3048. 

příčina  (co  přičiněno  jest), 
příslušenství,  2860. 

prie,    pří,    zapírají,  1581. 

přieka  ,  přič  ,  překážka, 
vzdor,  498,  1092. 

přiekaz,  překážka,  1480. 

přieta,  přít  a  (příti,  pru), 
styčnost  Beriihrung,  39, 
462,  2157,  2367. 

přieti,  přáti,  280,  603 ;  — 
zapříti,  tajiti,  2525. 

při  cházal, přicházel,  1986. 

přijicti,  přijmouti,  1738  ; 
přijieti  sě  čeho,  osvo- 
jiti sobě  co,  820  ;  pří- 
jem, přijav. 

přikrytie,  svrchek,  1847. 

přiletéchu,  přiletěli. 

příli,  přilila  (slza),  934. 

přílipnosť,  věc  spojo- 
vací, příslušnost,  1371. 

přilučití ,  přivrhnouti, 

2117  (c/.    lučiti). 

přilúditi,  přilákati,  1528. 

připomanúti ,  připome- 
nouti,  3338. 

přisahají,  př;sahá'n. 


211     — 


přísežník,  přísežný  spo- 
lečník,   conspirator,  64. 

přísné,  vlastně ,  právě, 
skutečně, 197. 

přistříti,  zastříti,  přikryti, 
1795. 

přistíipi ,  přistoupil,  -la, 
-lo;pristii pista  (duál), 
přistoupili 

v  příšťu,    v  příští,  2012. 

probit ie,  probití,  prora- 
žení, 2800. 

proeutiti ,  procitnouti ; 
procuti,  procitla,  856, 
1094. 

proděsiti  (ra.  protasiti  ?), 
probodnouti  ,  prokláti, 
2982. 

proknie,  všeliký,  quivis, 
1253. 

prolnky,  hvězdy  prolučné, 
kosy,  Orion ;  zde  však 
vůbec  nebeské  kraje, 
3027. 

proměněnie,  zjinačení, 
319. 

proilě  (proný ;  cf.  lat.  pro- 
nus,  náchylný),  sklonně; 
proné  časem ,  týmž 
časem,  1053- 

pronositi,  prozraditi,  571 ; 
pronésti  sě,  projeviti 
se,  9. 

proňž,  pročež. 

prosi,  prosím. 

prosočiti,  zraditi,  85. 

prospécha ,  prospěch, 
3328. 

prostrano,  prostrané  mí- 
sto, 3272. 
/^7J>rotiv-    protivo,    proti, 
177^389,  433,  824,  2162./^ 

protiva,  protivení,  vzpí- 
rání, 2865. 

proviniti,  vinou  ztratiti, 
1895. 


prožiiuchu  ,      prožnuli  rtý 
prožnúti,  prožíti,  durch- 
schneiden,   3017. 

prýště,  prýskaje  ;  prý- 
skati, prskati,  stříkati, 
1526. 

psáti,  malovati,  644,  3366 
{cf.  napsati). 

ptáti,  hledati,  162,  165,' 
185. 

pupenec ,  kadeř,  Haar- 
locke,  737. 

pycte  (pykati)  ,  litujte, 
3280. 

pych,  nádhera,  pompa, 
1171 ;  —  nadutosť  mysli, 
2205. 

pýchati  —  puchati,  dý- 
chati, 2106. 

radější,   raději,  298. 

radný,  consultus,  dobrý 
rádce,  moudrý,  37,  43, 
410. 

radoščemi,  radostmi,  ra- 
dostí velikou,  95. 

rámě;  ze  všeho  ramene, 
ze  vší  síly  svého  ramene, 
2297. 

raný,  časný;  v  smutce 
raný  býti,  časný  smu- 
tek míti,  1410. 

razi,  radím;  razif,  ra- 
dím ti. 

řčechu,  řečechu,  řekli, 
pi-avili. 

řčenie ,  výrok,  Spruch, 
1901. 

i*éci,  řeknúti,  říci. 

řechu  (od  řeju,  cf.  řec.  ^éw, 
dico)  —  řečech  ti,  řce- 
chu, řekli. 

řemeslo,  umění,  1173. 

řeva    (řváti),  řva,  31^9.  1  3 

řezale  (duál.),  řezaly,  t. 
kola. 

řiče,  řičel.  - 


212    -^ 


vřiedě,  v  řádě,  v  pořádku, 
1612.. 

roba,  nevolná  služba,  1686. 

robný,  nevolný,  1630. 

rok,  umluvený  čas,  termin, 
lhůta;  vzíti  roky,  jistý 
čas  umluviti,  230,  2696, 
3199,  3238. 

rov.  hrob,  1968,  2047, 
3038. 

roven,  -vně,  rovina,  Ebene, 
2764. 

rovenství,  slušný  spůsob, 

565. 
rovně,  ě,  /.,  roven,  osoba 
někomu  rovná,  121,  392. 

rozbroj iti  sě  (broj  = 
množství) ,  rozejíti  se, 
947. 

rozcuchovati ,  rozmu- 
cblávati ,  rozdrchávati, 
1466. 

rozéítati,  rozěísti,  roz- 
vážiti, rozeznávati,  asse- 
qui  ratione,  eolligere, 
1358. 

rozčúti,  rozčílí  ,  roze- 
znati, zpozorovati,   1700. 

rozešla,  rozeslal. 

rozhranie,  rozcestí,  3209. 

rozklaď,  i,  /.,  rozklad, 
rozložitosť,  Raum,  1841. 

rozkochané,  v  rozkoši, 
libě.  842. 

roztnetachu,  rozmetali. 

rozmysl;  v  rozmysle, 
s  rozmyslem,  1400. 

rozmyšleně,  s  rozmy- 
slem, rozmyslně,  740. 

rozpáč,  i,/.,  rozpak,  roz- 
pačitosť,  599,  2496. 

rozpáčiti ,  v  předsevzetí 
zviklati,  2699. 

rozplozena  v  zboží,  mno- 
ho zhoží  maje,  274. 

rozšafenstvie,  řozšafnosť, 


opatrnost,  prozřetelnost, 
106,  2464. 

roznm,  moc  rozjímací, 
Verstand,  518  (c/.  um), 

rozžženie ,  roznícení, 
2391. 

rubín,  drahý  kámen,  978, 

ruče,  rychle,  420,  1126. 
3051 ;  ručí,  rúcí,  ry- 
chlý, 2872. 

Rufan,  jméno  modly  po- 
hanské, znamenajíc  bez- 
pochyby potvornou  po- 
stavu, monstrum  (cf.  ruf- 
fita,  monstrosus),    1135. 

řúje,  e,/.,  říje,  řvaní,  1161. 

safier,  safír,  drahý  ká- 
men, 975. 

sardin,  sardonix,  drahý 
kámen  z  rodu  karneolů, 
979. ; 

sbožiti,  vzbožiti,  zboha- 
titi,  3380. 

sebrachu,  sebrali. 

seď     (stsl.     cmh),  yTiyní, 

1052.  ntjJfHi^ ""<«  <^  <*+*  ŽĚjL- 

sedáše,   sedal;    sedieše, 

seděl;  sediechu,  seděli; 
sede,  sede,  sedl,  1623, 
2634  a  j. ;  sedne,  3082; 
sedů ,  sednou ,  usadí 
se,  ll.Jftó^Z^ZZ- 

seděni,  sídlo,  3402. 

senné,  snem,  spaním,  949. 

sezva,  sezval. 

shledá  sě,  shledají  se, 
sejdou  se,  3012. 

shověti  čemu,  etwas  zu- 
lassen,  793. 

sehlustiti  (c/.  si.  xjiacTaTH 
compescere,  rusk.  cholst), 
skrotiti,  sraziti,  2164. 

schovati  (vz-chovati),  po- 
chovati ;  schová,  po- 
choval. 3039,  3064,  3475; 
—  spasiti,  2045. 


213     — 


sice,  tak,  675 ;  sice  nebo 

tako,    tak    neb  jinak, 
1858. 

sien  (stsl.  cb,  chh),  ten; 
siemu  i  onomu,  38, 
568,  1152;  siej  doby, 
toho  času,   2612. 

sieů,  síň,  968,  \mrwS 

siesti,  seděti. 

síla  (t.  lidu),  množství, 
3308. 

siroba,  osiřalosť,  nouze, 
bezpomocí,  332,  2051. 

skládati,  zamýšleti,  3066. 

sklep,  klenutí,  984. 

sklopiti  sě,  skloniti  se, 
zaniknouti,  1845. 

škola  (vz-koliti),  vzkůla, 
kolna,  něco  z  kolův  uči- 
něného, stavení,  429. 

skonati,  skončiti ;  skoná, 
skonal,  -la,  -lo. 

skonánie,   konec,  34<  6. 

skoro,  skoře,  v  skoré, 
brzo,  rychle,  677,  865, 
895,  1916,  2660. 

skřipec,  nástroj  mučicí, 
2766. 

skřita,  soška  soukromého 
bůžka,  2449;  —  kouse- 
ček,  díleček,  fragmen- 
tům, 2792. 

skrovný,  skromný ,  be- 
scheiden,  18,  175. 

skrutý,  skroucený,  2254. 

skrzeňž,  skrze  nějž,  skrze 
který,  964. 

slíbícím,  slíbili. 

sličný,  shodný,  shodující 
se ,  conformis ,  1901, 
2706;  —  hodný,  spů- 
sobilý,  slušný,  632, 1103, 
1437. 
sloň,  i,  /.,    slonová  kosť, 

lat.  ebur,  979. 
slovo ,    rozkaz,    nařízení, 


1127;   —  projevení  citů,. 
3321 ;    slovo    dobré, 
dobrá  pověsí,  22. 
složená  lež,  uložená,  smy- 
šlená, 52. 
slubenie,sljubenie,  slib, 

2388. 

slubiti,  sljnbiti,   slíbiti, 

zaslíbiti,    142;     slabi, 

zaslíbila.  $, 

sluha,     služebnice,     869, 

960, 
slnch,  zvuk,  slovo,  jméno, 
903 ;  —  slušnost ;  v  slu- 
še, v  slušnosti,  223,  245, 
1099,   3384;   —  přišlu- 
šenství,  2174. 
slupec,  malý  sloup,  2140. 
slúpi,  sloupil,  -la,  -lo. 
služ  i  echu,  sloužili. 
slyše  ;   buď  vás  každý 
slyše,  slyš  každý  z  vás, 
1691. 
smaragd,   drahý   kámen, 

975. 
SNlěřiti ,  obrátiti   k  něče- 
mu, 897. 
směrný,  mírný,  2461 ;  — 
vhodný,  příměrný,  1720. 
smieniti    (vz-roieniti),  u- 

míniti,  1855. 
smiera,  mírnost,  2960. 
smierce,  smiřitelka,  753. 
smieti  sé,  smáti  se. 
smiliti    sé  (vz-mihti    sě), 
milým    se  učiniti,    748. 
smutiti,  smúceti,  smn- 
titi  sé,  smúceti     sé, 
zarmucovati,  rmoutiti  se,  , 

smutný  býti ,  359,  1555,  .ú*n«*fy» 
249 ÍJ,  2954?  3276.  l)-nem^j' 

smýliti  (vz-mýliti),  zmásti, 

3105. 
smysl,  smýšlení,  648;  — 
svědomosť  sebe,  Bewusst- 
sein,  953 ;  —  cit,  náklon- 


214 


nosť ;  smyslem  novým 
tobě  býtijestzakým, 

t.  musíš  novou,  tobě  po- 
tud neznámou  náklonnost' 
k  němu  vzíti,  259 ;  — 
rozum,  moudrost,  504, 
1514,  1583;  smyslem 
to  skladše ,  důvtipně, 
chytře  to  umluvivše,  2528; 
zsmysla  vzatý,  smy- 
slu ,  rozumu  zbavený, 
283,    1526. 

smyslný,  užívající  svých 
smyslů,  jsoucí  při  smy- 
slech, 857;  — důmyslný, 
moudrý,  povážlivý,  opa- 
trný, 1901,  2475,  2540; 
smyslně,  povážlivě,  roz- 
šafně, 1698. 

snem,  sňav,  1076 ;  sněm- 
šl,  sňavši,  2571. 

snide,  sjide,  sejde  ;  sešel, 
-šla,  -šlo;  113,  1622, 
2873  a  j.;  snidesta  sě 
(duál.),  sešli  se ;  sníti, 
sjíti. 

snúbiti,  namlouvati  k  sta- 
vu manželskému  ;  snú- 
bichu,  snoubili,  136. 

spě  (od  spieti  ~  se- 
pnouti), sepal,  -la.  -lo ; 
spemši,  právě  spe ří- 
ši ,  sepavši .  sepnuvši, 
918,2316. 

spě  (od  spáti),  spěje,  schla- 
fend,  2224. 

spěše,  na  spěch,  na  kvap, 
363,    1403. 

spi  eše,  tím  spíše,  raději, 
242, 

spíle,  e,  /.,  žert,  310. 

spoře,  hojně,  41,  2682; 
sporý,  spůsobilý  k  čemu, 
896. 

správný  (vz-pravný),  jímž 
se  náleží  říditi,  1758. 


spřiehli,  spřáhli. 

srdci  (duál.),  srdce. 

srdecnúcí,  srdečný,  1331. 

ssmyslití  (vz-smysliti),na- 
byti  smyslů,  1322. 

SSOV  (od  ssuji),  hromada, 

I        sbor,  1652.' 

j  sta,  stál,  -la,  -lo;  sta  sé* 

I        stal,  -la,  -lo  se  ;  stáše, 

stál,    -la,  -lo;    stáchu,. 

stáli. 

stane,  nastane,  přijde,. 
3206. 

staví,  stavím ,  zastavím,. 
895;  stavícím  sé,  sta- 
vili se. 

stě,  sťal;  sťěehu,  sťali. 

stíeň,  i,  /.,  stín,  t.  skryté 
místo ;  anebo  stěnie,  n. 
(gen.  plur.  sténí),  Ge- 
máuer,  2452. 

stinač .  kdo  stíná  ,  kat,. 
3309. 

stkviechu,  stkvěli. 

Stláti,  přebývati,  499. 

Stol,  trůn,  1624,  1804. 

stoliti,  stolovati,  hodo- 
vati ;  já  stolí,  hoduji, 
777,  1026;  stolová. 
stolovala,  997. 

stonati,    vzdychati,  1909. 

strasf  (stsl.),  utrpení,  pas- 
sio,  1842,  3286. 

střehne,  ostříhajíc. 

střen  (stříti),  potřen,  za- 
huben, 2044. 

střetnuti  sě,  potkati  se, 
189. 

střiehli,    střáhli,  hlídali. 

stroj ce,  stroj  itel,  původce, 
1754;  —  náčelník,  cu- 
pitaném, 2470. 

stviechu,  stkvěli,  stvěli, 
-ly,-la;  stvúcí,  stkvoucí, 
2554,  3436. 

stydký,  hanebný,   3393. 


215 


SUŠ.    e,  m.,  suché    palivo, 

2906. 
sváda,  hádka,  půtka  slovy, 

svár,  1421,  1605. 
svadný,  svárlivý,  2994. 
svařiti    sě ,     hádati    se ; 

svaři,  svařím,  1218. 
světě  Kateřině,    svaté  K., 

1182;  světí  anděli,  svatí 

andělé,  520. 
svorně ,    svorou   neb    zá- 
vorou, 659. 
svycej    (vz-vyčej),  obyčej, 

spůsob,     746,    1655. 
szoriti  (vz-zořiti),  osvítiti, 

Í223,  3377,  3416. 
szuchu,  szuli. 
šěastný,  šťastný. 
šcedrý,  štědrý. 
šccstie.  štěstí. 
šedli,    šli  (c/.  šed,  šedše), 

3151. 
sídliti ,     píchati ,     bodati, 

1313. 
šijka,   maličká  šíje,  Nak- 

'ken,  729. 
šíř,    i,  /.,    širokosť,  493, 

1848. 
školný,  školník,  učitel,  99. 
šlechetný,  vzácný,  drahý, 

3034. 
tací,  taký,  takoví,    ta- 
kový atd. 
táhnuti  na  svú    mísa, 

t.    na    svou   stranu,    po 

sobě,  51. 
tajno,   tajné  místo,  2596, 

3108. 
tále,  e,  /.,  díl,  podíl,  544, 

1030, 

tamož,  tam,  2008. 
tanu,  tnnulo,  419. 
tasovný  (tas  s=  trhnutí), 

trhavý,  sápavý,  2765. 
Tater,  Tatarův,  2777. 


tě  {duál.),  ty  dvě,  2307r 
2309,  2324. 

teěieše,  teklo  (mléko). 

témě ,  temeno,  přední 
díl  hlavy,  1583. 

tepruva,  teprv.  éfmwz  2553 

ťho  dle,    dle  toho,  3291. 

tiehli,  táhli. 

tieži,  táži,ptám'se;  tieže, 
táže  se  ;  tiežete,  tážete 
se. 

tisúee,  tisíce. 

točiti  sě  o  něčem  t.  řečí; 
nebuď  kto  o  tom  sé 
toče,  nikdo  o  tom  ne- 
mluv, 357. 

topas,  drahý  kámen,  981. 

trápieše,  trápil,    -la,    -lo. 

třešticchu,  třeštili.  ,2^/ 

třevo  hrdelně,  Halsróhrer 
3138. 

trh,  skulina,  Riss,  Spalte,. 
641. 

třidsetikrat ,  třicetkrát^ 
2553. 

třiesli  sě,   třásli  se,  13. 

Tristram  rytíř,  dvořenín 
krále  Artuše.  Viz  před- 
mluvu, str.  XII. 

trud,  unavení,  úsilí,  705; 

—  těžká  ípráce,    1103; 

—  trápení,  3357. 
truditi,    namáhati,  týrati, 

1493,  truditi  sě,  na- 
máhati se,  obtěžovati  ser 
1685. 

trupec  (dem.  slova  trup),. 
špalík,  pařez,  2141. 

tržiti  k  čemu,  domlouvati 
se  čeho,  čeliti  k  čemu, 
845; 

tudieže,  nápodobně ,  ro- 
vněž tak,  1862. 

tuha ,  tožkosť,  zármutek, 
1920,  3166. 

tuhý,  tvrdý,  krutý,  2632. 


216 


tur,    vůl    divoký,    taurus^ 

3085. 
turkus,  Tůrkis,  drahý  ká- 
men, 979. 
tuž,  tu,  tehdy,  942  a.  j. 
tuž  (comp.  od  tuhý,  tuze), 

touže,  2124. 
túž,    i,  /.,    tužba ,    stesk, 

3322. 
tužiti ,.    toužebně    žádati, 
1665;  túži,  toužím;   — 
naříkati,    žalovati ,   522, 
3008. 
tužiti  sé,  siliti    se;  tuží, 

tužím,  silím. 
tvárný,  pěkný,  formosus, 

291. 
tvořícím,  tvořili. 
tvrdosť,    obloha  nebeská, 

ýrmamentum,  1378. 
učenéjí,  učenější,  795. 
učinénie,  skutek;  z  uěi- 
nénie,  skutečně,  v  sku- 
tku, 3428. 
učini,   učinil ;  učinichu, 

učinili. 
ucíti  (učiji),  ucítiti; bude 
učila,  učije,  ucítí,  2077, 
2163.  > 

uda  se,  udalo  se.  10v. 
udařiti,  podarovati,  1518. 
udatný,  obratný ;  z  uda- 
tného    činu ,    obratné, 
1557;  —   smělý;    uda- 
tně, směle,  2189. 
udatstvie,  udatnost,  1640. 
uderichu,  udeřili, 
ufati,  doufati,  hoffen,  2831, 

2845. 
úhleď,  i,  /.,  pohled,  con- 

spectus,   721. 
ujem,  ujav,  926 ;  ujemši, 

ujavši. 
úkaza,  ukázka ;  dle  úka- 
zy, na  ukázku,  643. 
ukázachu,  ukázali. 


ukládati  smysl  na  něco^ 

nasaditi  rozum  k  něčemu,. 
1514. 

úkonné,  konečně,  defi- 
nitivě, 2701. 

ukrátichu,  ukrátili. 

ulíznuti  sě,  usmáti  se, 
1793. 

um,  jímací  neb  chápací 
moc  ducha,  Vernunft, 
517,  2674;  plur.  umí,. 
umění,  věda,  2173. 

umaliti ,  malé  učiniti, 
umenšiti,  2904. 

umě, uměl;  umějí,  umím. 

umésti,  město,  89. 

umetaehu,  vmetali,  vhá- 
zeli. 

umné,    vernflnftig,    1871,. 

2051.  (c/.  um), 
umyšlený ,     vorsátzlich, 

421. 

umýtiti,  uplatiti  (mýto  = 

plat),  2499. 
unaviti,  zahubiti,  2973. 
úpora,    protivenství ,    ne- 
snáz, 1917. 
úporně,  setrvale,  neústup- 
né,   2997. 
Úřitný,  náramný,  2750. 
Úroda,    vůle     (c/.    nero- 
diti =  nechtíti),  3283. 
úropně,    hladce   (c/#    ro- 
puch, rapúeh=střechýlr 
ač  není-li  místo  úrobné 
—  spůsobile),    1633. 
úsilný,   těžký,    nesnadný,.      . 
1291,     1340;    úsilno,     h 
obtížno,  1458. 
úslona,    proměna    světla,. 

1812. 
uslyše,  uslyšel. 
usnúbiti,  zasnoubiti,  203. 
ÚSOba,    spůsobení  mysli, 
Gemůthszustand  ,    3141* 


217 


uspoliti,    uspolčiti,    spolu 

zúčastniti,  2896. 
ustavičný,   pevný,   stálý, 
nevrtkavý,    631,     1164, 

1562. 
ustaviěstvo ,      ustavič- 
nost1, stálost,  vytrvalost, 
304,  897,  1558. 
Ústavný,  stálý,  ustavičný, 

3418,  3490. 
utázati   se,     uraditi    se, 

usnésti  se,  1022. 
utěší,  utěšil,  -la,  -lo. 
utěŽiti(od  těžiti,  transit.), 

získati,  nabyti,   lucrare, 

2605. 
Útéžiti   (od  útěh  rz    zisk, 

prospěch,        intransit.), 

prospívati ,    zdar    bráti, 

proficere,     2624. 
utieže    (od    těhu,  táhnu), 

utáhla ,      zavřela     dvéře 

utáhnutím  t.  závorou,  263. 
Útroba,  vnitřnost,  1497. 
uvázati  sě  v  koho,  jmouti, 

2245. 
uzře,  uzřel,  -la,  -lo ;  uzře- 

sta  {duál.),  uzřeli. 
úžesť.  i,/.,  užasnutí,  úžas, 

2538. 
vada,  něm.  Leidenschaft ; 

hněvná  vada,  78 ;  litná 

vada,  2949. 
váha;  v  tej  váze,   v  té 

míře,    tak,    703 ;    váha 

smyslná,  míra  neb  stav, 

v  kterém    člověk     užívá 

svých  smyslů,  857. 
Valéchu  sé,  valily  se  (slzy). 
várna    {duál.),  vám. 
vaz      (stsl.  Bí.31)),     vazba, 

vinculum,    2734. 
vdovně,  vdovím  spůsobem, 

122. 
vé!  běda!  1675,2^3 
vě  {duál),  my  dvě,  332. 


vece,  dí,  praví. 

věc,    věčně,    497,     1589, 

2069,  2515,  2753- 
věěnúcí,  věčný,  3470. 
vědě,  vím;   vědieše,  vě- 

děl,  -la,  -lo.  ^£ótt/f^6 
vedieše,    vedl,    -la,    -lo; 

vediechu,  vedli. 
věhlas,  i,/.,  velí  lasa,  y, 

moudrost,  prozřetelnost, 

375,  2576. 
věhlasný,    moudrý,    opa- 
trný,    294,     366,    386,     . 

458,  1259,    2037,  2223, 

2540  atd.  -j.    ,•„<, 

věk,  čas;  do  veka,   do"*®**^ 

jistého    času,    1938;    — 

lid  na  světě  žijící,  1960; 

—  život  věčný,  2067.  a 

vele,  mnoho,  1640,  2582, 

2730. 
velesenstvie       (vel-sen), 

nadšení,  2176. 
vem,  vám,   1508. 
veíl,  v  něj. 
Vep    (pol.  W§p,  stsl.BTjIMb), 

Úp,  úpění,  křik,   1209. 
věri,  věřím;   věřúcí,   vě- 
řící, 1722. 
ves,  -véškeren,    celý,    168, 

351,  920. 
veselé,  veselost,  slavnost, 

1150,  2581,  2731. 
veškerný,  veškerý,  1707.     M     /    s 
vězeti,  uvězen  býti,  2625.  veKm  20Í^ 
vidě,    viděl,    -la,    -lo  ;   vi- 
dech, viděl  ,-la, -lo  sem; 

viděsta   {duál.),  viděli ; 
viděste,  viděli  ste;   vi- 
díta  {duál.),  vidí. 
vidomen,  viditelný,  1743. 
vidoiný,  vidoucí,  290. 
vieže,  víže,  váže. 
viežeilí ,    vázání,     vazba, 

2372. 
viniti  sě  kkomu,   vin. 

vtytmQs  2ÍW,  2fSÍfW&       ě 


T^ 


—    218    — 


ným  se  učiniti,   prohře- 
šiti se  proti  komu,   371, 
1663;  viniti    sě  proti 
komu,  824. 
vítěz    (od  vit,  vět  =rřeč; 

*iCf.    Sl,    BHTHia,     BfcTHia), 

lat.  vates,  věštný  řečník, 
moudrý  rádce,  3112.  Cf 
210  a  2168  (hovořič). 
VÍtězský,  vaticinus,  věšt- 
ný, moudrý  v  řeči,  1803. 
Cf  1798. 
.      vizi,  vidím,  310. 

i/rtí  ttí^U  Vlaješ  (vlasti  £=  vládnou- 
ti), vládneš,  1244 ;  vlá- 
dnieše,   vládl,  3,  2592. 

*)33,Qlt5,    vlasem,    s  vlas,   za   vW 

4t#  &9Q7     Vlast,    vláda,    impérium, 
"  1804,  1843. 

vlášéie,  zvláštní,  2298. 
vlášení ,    vlasení ,     žíně, 

2254. 
vlllčiti,    vmrštiti  ,    rychle 

vpraviti;   vluci,  vlučila, 

1558  {cf  lučiti), 
vnad,  u,   ra.,   vnada,   ná- 
věští, naučení,  416. 
vnada,   spůsob,    obyčej, 

1212. 
vnice,  vnikla,  937. 
vnide   (vníti,  vjíti),  vejde, 

682,  3409. 
vrátek  (stsl.  vrat  —  krk), 
.  ;    »  ,      krček,  743. 

vrátek,  vratký,    nestálý, 

pomíjející,  1324. 
vrchní,  svrchovaný,  2619, 

2998. 
vsadichu,  vsadili. 
vstachu,  vstali;  vstaňta 

(duál.),  vstaňte. 
vstavenie ,       postavení, 

1642. 
vsúée,   vsoukaje  (vsúkám 

==  vsúči),  2404. 


všací,  v.  všaký,  všeliký, 
616. 

však,  předce,  1335. 

všaký,  každý,  všeliký, 
373,  1733. 

všeckerno,  všecko,  1787. 

VŠelikaký,  všeliký,  vše- 
lijaký. 

všelikž,  zcela,  ovšem, 
omnino,    2645. 

všickerni,  všickni,  3087. 

VŠU  (acc.  fem.  sing.),  vši, 
všecku,  1119;  všú,  vší. 

vy  (acc),  vás. 

vydachu,  vydali. 

vydati,  vdáti,  244. 

vydřechn,  vydřeli. 

vyckodiechu,   vycházeli, 

vyložený,  exímius ,  ob- 
zvláštní, vzácný,  488. 

vymyslichu,  vymyslili. 

vyneeku  (vyníti),  vyňali ;  ij$6 
vyněmši,  vyňavši,  684. 

vynide,  vyjde. 

vysadieše,  vysadil,  -la,  -lo. 

vyspěšití  sě,  spěšně  vy- 
jíti ;  vyspěši  sě,  vyspí- 
šil  se,  1002. 

vystřez,  vystříhej  se  toho. 

výš,  i,  /.,  vysokosť,   1850. 

vytrhněcku,  vytrhli. 237/. 

vzdacku,  vzdali ;  vzdá- 
vajúc,  vzdávajíc,   1170. 

vz-dáli,  daleko,  4. 

vzdieti,    učiniti,  1644. 

vzdora ,  vzdor ,  odpor, 
1456,  2136,  2788. 

vzdřeknúti  (dřehuzz:  dr- 
hu),  vzdrhnouti,  drhnu- 
tím vpraviti,  2348. 

vzdviže,   zdvihl,    -la,  -lo 

vzdycháše  (srdce),  vzdy- 
chalo. 

vze^vzal;  -la,  -lo;  vzela 
vzala;     vzeeliu.    vzell 


—    219     — 


vzali ;  vzesta  {duál.), 
vzali  ;  vzem,  vzav; 
vzemše,  vzavše;  vzem- 

ši,  vzavši. 

vzéchtěti  (vz-chtieti),  chuť 
"         dostati,  3199. 

vzchovati ,  vychovati, 
2276 ;  —  schovati,  schrá- 
niti, 3387. 

vzjiski  iti  (radoščemi),  po- 
číti jiskřiti;  vzjiskii, 
vzjiskřil, -la,  -lo,96,936. 

vzkřiče,  vzkřikl. 

vzkružie,  rc.,  okrouhlosť, 
okrouhlé    klenutí,    1378. 

vzkúřiti  se,  kouřem  vzhů- 
ru vstoupiti,  1914. 

vzmlamolati,  zablábolati, 
zableptati ;  vzmlamola, 
zableptal,  3248. 

vzmluviti ,  promluviti ; 
vzmluvi,  promluvil,  -la, 
-lo,  2668 ;  —  namlou- 
vati, raditi  ;  vzínhi- 
viehu,  namlouvali,  361. 

vzmrákati,  vzmračiti, 
zamračiti  ,  zatemniti, 
3390.  /sxr 

VZllějúc,    znějíc,  1175. 

vznice,  vz-nice,  vzhůru, 
3435. 

vznide ,    vzjide,    vzejde;, 
vzešel,    -šla,     -šlo,    681, 
886,    963,  2008,   2872; 
vzníti ,    vzjíti ,    vzejíti, 
3263. 

VZnieti,  vznítila,  roznítila, 

396. 
vznikáe,    vzpřímivše    se, 

1489. 
vznočiti  ,     vyrážeti  ,     er- 

pressen,  3292.  (C/.  rkp. 

Kdv.  vnočiti.) 
VZnositi,    vznášeti,    768; 

vznosi,  vznosím,  vzhůru 


(V 


nesu,     vzhůru    obracím, 
3343. 

vzoiiti,  světlem  opatřiti, 
1373,  2622  (c/.  zoř  a 
szoiiti.) 

vzpáciti,  zvrátiti,  vyvrá- 
titi, 1302,  1742. 

vzpodjieti,  podniknouti, 
2994  ;  vzpodjechu, 
vzpodjaly  (někoho  tou- 
hy), znocnily  se  jeho, 
2441,  3166;  vzpodje- 
cliu  sě,  vzpodjali  se  na 
cestu,  machten  sich  auf, 
206. 

vzpoinaiiiiti ,       vzpome- 
nouti ;vzpomanu,vzpo-  >  ,    , 
mněl,  -la, -lo,398Í3429.  \W 

vzpor,  spor,  1708. 

vzpravichu  (vz-praviti), 
oznámili,  164. 

vzprosi,  poprosila,  553. 

vzrostlý  na  životě,  t.  na 
těle,  287. 

vzstonati ,  vzdechnouti, 
zalkati,  2235. 

vztéci,  vzteknouti. 

vztek,  vzteklosť. 

vztielili,  vztáhli. 

vz-to,  s  to,  na  to,   320. 

vztvoiiti,  stvořiti;  vztvo- 
ři,  stvořilo,  učinilo,  1845. 

vzvěsiehii,  vzvésiii,  pově- 
sili. 

vzvesti,  uvésti,  496. 
VZVOla ,    vzvolal,    zavolal, 

-la,  -lo. 
zabi,  zabil,  -la.  -lo. 
zaeelo,    za  celo,    zajisté, 

1952. 

zaée,  začal,  1063. 

zahinati ,  zahamati,  za- 
chytiti (cf.  pol.  haisno- 
vač— držeti,  lat.  hamus 
—  udice,  hák),  2338. 

10* 


—    220    — 


zahubily,  zahubený,  ztra- 
cený, 1675. 

zajíti  sinysla;  zajatý 
smyslzzbefangener  Sinn, 
283. 

zalubiti,  zalj  ubiti,  za- 
milovati, 1279. 

zamiesiti,  zamíchati,1309. 

Zámutek,  zbouření  mysli, 
tribulatio,  3047. 

zapletichu,  zapletli,  -ly, 
-la. 

zarazí,  zarazil,  -la,  -lo. 

zářiti,  zařvati,  3246.^*^ 

zase,  zpět,  2585. 

Záslon,  záslo na,  záclona, 
Verhůllung,    800. 

zasvieítti,  rozsvítiti;  za- 
svfeti,  rozsvítila,  680. 

zatešče  sě,  zatesklo  se, 
2403. 

zatopiti,  vodou  zaplaviti, 
1916. 

zatvořiti,  zavříti,  2317. 

závada,  překážka,  421. 

zavadieše,  zavadil,  -la,  -lo. 

záviděti,  viděti,  poznávati, 
1795 ;  —  nepřáti ;  závi- 
diechu,  záviděli,  56. 

zavlacijí,  zavlačují, 

zavolá,  zavolal,  -la,  -lo. 

zavše  (pol.),  vždy,  527. 

zazře,  zazřel,  spatřil,  -la, 
-lo. 

zběh,  vězeň,  zajatý,  2430. 

zbledé,  zbledl,  -la,  -lo. 

zbožie  ,  statek,  panství, 
1112. 

zbýti,  odbyti,  zapuditi,  88, 

zdařiti,  (vz-dařiti),  obda- 
řiti, podarovati,  899. 

zdáše  sě,  zdálo  se. 

zdělá,  vzdělá,  učinila; 
zdéchu,  zděli,  učinili.  V. 
vzdieti. 

zdese,  zde,  2169. 


zdieše  sě  (zdieti),  zdálo 
se,  192. 

zdieti  (vzdieti),  učiniti, 
59,  805,  3106,  3198,3?/Z 

zdravě,    s  rozvahou,  937. 

zdviže,  zdvihne. 

zelenásta  sě  (duál),  ze- 
lenaly se,  2312. 

zesnuchu,  zesnuli,  usnuli. 

zežže  (zežhu,  žéci),  spá- 
lil, 2913. 

zhluk,  hluk,ohlušení,  omrá- 
čení smyslu,  1095. 

zchlubený,  vychlubený, 
vychválený,  3056. 

zchvostati,  zbíti,  zbičo- 
vati, 2881. 

zišěeš,  získáš. 

zjevně  sě  pronésti,  na 
jevo  přijíti,  1273. 

zkazi,  zkazil. 

zloba,  zlosť,  zlý  skutek, 
3240. 

zmilítký,  milý,  přemilý, 
407,    484,  663,  1049. 

zmilúcí ,  milý,  přemilý, 
3452. 

zmrtvi,  zmrtvěl. 

zmýsliti,  vzmysliti  se  v 
něco,  na  mysl  něco  vzíti, 

,     3240. 

znácliu,  znali. 
uznamenaji,    znamenám. 

zoř,  i,  zoře,  e,  autora, 
záře  ranní,  jitřenka,  170, 
866. 

zpodjechu  ,  vzpodjaly, 
674;  viz  vzpodjieti. 

zprostříti ,     unterbreiten, 
.  2828. 

zpušče,  zpustla  (dědina), 
3182. 

zrak  ploditi,  zření  půso- 
biti, viděti,  2103. 

zřésta  (duál.),  zřeli,  750; 
zřéti,  patřiti,  780. 


221 


zřiece,  508.  Toto  místo 
doplněním  takto  se  vy- 
světliti dá :  „najmenší" 
těch,  kto jsú  „jeho  zřiece" 
t.  naň  patříce,   Cf.  357. 

zriedlo,  zrcadlo,    1089. 

zrocný  (vz-ročný),  k  ur- 
čitému roku  neb  času 
zvěstovaný,  1931. 

zsadi,  zsadil  ;  zsaditi, 
posaditi,  3167. 

zstaviti,  (vz-staviti),  po- 
staviti, 1149. 

ztracenie,  zatracení,  1961, 
1972. 

zučiti  (vz-uciti),  naučiti, 
922. 

zúžiti  sě,  obmeziti  se, 
1717. 

zvlásti,  zvláště,  3287. 

zvláštivý,  zvláštní,  2367. 

zvlaží,  zvlažil. 

zvyéej,  obyčej,  746;  viz 
svyéej. 


zývati,  volati,  vybízeti, 
2195. 

zželi  sé,  zželilo  se,  líto 
bylo,  1209. 

zžesiti,  užasiti,  užasnutím 
naplniti,  2181. 

žádánie,  ťhema  sporu, 
1706. 

žádný,  žádoucí,  190,  919, 
2245,  2266,  3424. 

žádúcí,  žádoucí,  optatus, 
desiderabilis,  116.    ^JaJa. 

Zdáti,  čekati,  1920,  3412, 
31r$5e;  ždúce,  očekáva- 
jíce, 334, 780, 2887, 3415. 

želej  i,  želím. 

žieda  (sl.JKAHwa),  žádosť, 
toužení,  269,  608. 

žíť,  i,  /.  (lépe  než  žiť),  žití, 
život,  2066. 

žíti,  požívati,  2677,  3224. 

Živiti  koho,  při  životě  za- 
chovati, 1521. 


■"■■■■M 


Opravy  a  chyby  tisku. 

Ve   verši  1429  na  ciesařstvie  vésti  (v  některých  exempl.) 

„  1694  osudu       místo  osudu, 

„  2264  zkážechu      „       zkazichu 

„  2265  prorážechu  „       prorazichu 

„  2354  by  nynie  která  (b'  nynie  která) 

„  2384  može    místo  móže 

„  2671  kterej       „       takej 


Nákladem  Rohlíčka  a  Sieverse  v  Praze,  v  arcibiskup- 
ském semináři,  vycházejí  a  lze  dostati  : 

firištofa  Šmída 

pro  mládež  a  přátele  její* 
Dle  posledního    původního   vydání   přeložil 

Dr.  Jos.  Peíirka. 


Posud  vyšlé  svazečky  těchto  spisů  obsahují : 
Svazek  L:  Jindřich   z    Dubínova.   —    Holu- 
bička. 
Svazek  II. :    Beránek.    —    Obrázek    Panny 

Marie  v  lese. 
Svazek  III.:  Bohumír,  mladý  poustevník. 
Svazek  IV.:  Drahé  kameny.  —  Diamantový 

prsten.    —  Pomněnky. 
Svazek  V:   odlétá  z  Chlumu.    —    Anjelika. 

—  Buchta. 
Svazek  VI.  a  VII.:    Růženka   z    Jedlová.   — 

Titus  a  rodina  jeho. 
Svazek  VHI. :  Kraslice.  —  Kanárek 
Svazek  IX.:  Timoteus  a  Filemon. 
Svazek  X.:  Bratři.  —  Melou. 
Svazek  XI. :  Pavlínka.  zakladatelka  opatrovav. 
Svazek  XII.:  Hliněný  džbán.  —  Slavíček. 
Svazek   XIII.:   Keř    růžový.     —    Červené  a 

bílé  růže.  —  Střešně 

Spisy  tyto  vycházejí  ve  svažečkách 
šestiarchových,  a  každv  svazeček.  obsahuje 
jednu  delší  nebo  více  kratších  povídek 

V  tisku  se  nachází  svazek  čtrnáct  v. 
Cena  každého  svazeéku  21  n.  kr. 


i 


)     v    O  ,  V 


