Czech JAN 
Czech ROM 


63 


Jan 1:1 i Jan 1:18 


Jan 


1 Na počátku bylo Slovo, a to Slovo bylo u 
Boha, a to Slovo byl Bůh. 2 To bylo na počátku 
u Boha. 3 Všecky věci skrze ně učiněny jsou, 
a bez něho nic není učiněno, což učiněno jest. 
4V něm život byl, a život byl světlo lidí. > A to 
Světlo v temnostech svítí, ale tmy ho neobsáhly. 
6 Byl člověk poslaný od Boha, jemuž jméno bylo 
Jan. 7 Ten přišel na svědectví, aby svědčil 
o tom Světle, aby všickni uvěřili skrze něho. 
8 Nebyl on to Světlo, ale poslán byl, aby svědectví 
vydával o tom Světle. ? Tenť byl to pravé Světlo, 
jenž osvěcuje každého člověka přicházejícího 
na svět. 19 Na světě byl, a svět skrze něho učiněn 
jest, a svět ho nepoznal. 11 Do svého vlastního 
přišel, a vlastní jeho nepřijali ho. 12 Kteříž pak 
koli přijali jej, dal jim moc syny Božími býti, 
totiž těm, kteříž věří ve jméno jeho, 13 Kteřížto 
ne ze krví, ani z vůle těla, ani z vůle muže, 
ale z Boha zplozeni jsou. 1+ A Slovo to tělo 
učiněno jest, a přebývalo mezi námi, (a viděli 
jsme slávu jeho, slávu jakožto jednorozeného od 
Otce,) plné milosti a pravdy. 1* Jan svědectví 
vydával o něm, a volal, řka: Tentoť jest, o němž 
jsem pravil, že po mně přišed, předšel mne; 
nebo přednější jest nežli já. 16 A z plnosti jeho 
my všickni vzali jsme, a to milost za milost. 
17 Nebo zákon skrze Mojžíše dán jest, ale milost 
a pravda skrze Ježíše Krista stala se jest. 18 Boha 


Czech JAN 


Jan 1:19 i Jan 1:33 


žádný nikdy neviděl, ale jednorozený Syn, kterýž 
jest v lůnu Otce, onť jest nám vypravil. 19 A 
totoť jest svědectví Janovo, když poslali Židé z 
Jeruzaléma kněží a Levíty, aby se ho otázali: Ty 
kdo jsi? 20 I vyznal a nezapřel, a vyznal: Že 
já nejsem ten Kristus. *1I otázali se ho: Což 
pak? Eliáš jsi ty? I řekl: Nejsem. Tedy jsi ten 
Prorok? Odpověděl: Nejsem. 4 I řekli jemu: 
Kdožs pak? Ať odpověd dáme těm, kteříž nás 
poslali. Co pravíš sám o sobě? 23 Řekl: Já jsem 
hlas volajícího na poušti: Spravte cestu Páně, 
jakož pověděl Izaiáš prorok. 2“ Ti pak, kteříž 
byli posláni, z farizeů byli. 25 I otázali se ho 
a řekli jemu: Pročež tedy křtíš, poněvadž ty 
nejsi Kristus, ani Eliáš, ani Prorok? 26 Odpověděl 
jim Jan, řka: Já křtím vodou, ale uprostřed 
vás stojí, jehož vy neznáte. 27 Ten ačkoli po 
mně přišel, však předšel mne, u jehožto obuvi 
já nejsem hoden rozvázati řeménka. 2š Toto v 
Betabaře stalo se za Jordánem, kdežto Jan křtil. 
29 Druhého pak dne uzřel Jan Ježíše, an jde k 
němu. I dí: Aj, Beránek Boží, kterýž snímá hřích 
světa. 30 Tentoť jest, o kterémž jsem já pravil, 
že za mnou jde muž, kterýž mne předšel; nebo 
aby zjeven byl lidu Izraelskému, proto jsem já 
přišel, křtě vodou. 32 A svědectví vydal Jan, řka: 
Viděl sem Ducha sstupujícího jako holubice s 
nebe, a zůstal na něm. ** A já jsem ho neznal, ale 
kterýž mne poslal křtíti vodou, ten mi řekl: Nad 
kýmž uzříš Ducha sstupujícího a zůstávajícího 


Czech JAN 


Jan 1:34 iii Jan 1:50 


na něm, tenť jest, kterýž křtí Duchem svatým. 
34 A já jsem viděl, a svědectví jsem vydal, že on 
jest ten Syn Boží. *> Druhého pak dne opět stál 
Jan, a z učedlníků jeho dva, 36 A uzřev Ježíše, an 
se prochází, řekl: Aj, Beránek Boží. 37 I slyšeli 
ho dva učedlníci mluvícího, a šli za Ježíšem. *$ I 
obrátiv se Ježíš, a uzřev je, ani jdou za ním, dí 
jim: 39 Co hledáte? A oni řekli jemu: Rabbi, (jenž 
se vykládá: Mistře,) kde bydlíš? 40 Dí jim: Pojďte 
a vizte. I šli, aby viděli, kde by bydlil, a zůstali u 
něho ten den; neb bylo již okolo desáté hodiny. 
41 Byl pak Ondřej, bratr Šimona Petra, jeden 
ze dvou, kteříž byli to slyšeli od Jana, a šli za 
ním. 42I nalezl ten první bratra svého vlastního 
Šimona, a řekl mu: Nalezli jsme Mesiáše, jenž 
se vykládá Kristus. “2 I přivedl jej k Ježíšovi. 
A pohleděv naň Ježíš, dí: Ty jsi Šimon, syn 
Jonášův, ty slouti budeš Céfas, jenž se vykládá 
Petr. 44 Na druhý pak den Ježíš chtěl vyjíti do 
Galilee, i nalezl Filipa, a řekl jemu: Pojď za 
mnou. “ A byl Filip z Betsaidy, města Ondřejova 
a Petrova. 46 Nalezl také Filip Natanaele. I dí 
jemu: O kterémž psal Mojžíš v Zákoně a Proroci, 
nalezli jsme Ježíše, syna Jozefova z Nazaréta. 
47 I řekl jemu Natanael: A může z Nazaréta co 
dobrého býti? Řekl jemu Filip: Pojď a viz. 48 Vida 
Ježíš Natanaele, an jde k němu, i dí o něm: Aj, 
právě Izraelitský, v němžto Isti není. 4? Řekl mu 
Natanael: Jakž ty mne znáš? Odpověděl Ježíš 
a řekl jemu: Prve nežli tě Filip zavolal, kdyžs 
byl pod fíkem, viděl jsem tebe. *0 Odpověděl 


Czech JAN 


Jan 1:51 iv Jan 2:12 


Natanael a řekl jemu: Mistře, ty jsi Syn Boží, 
ty jsi ten Král Izraelský. 51 Odpověděl Ježíš a 
řekl jemu: Žeť jsem řekl: Viděl jsem tebe pod 
fíkem, věříš? Větší věci nad tyto uzříš. *2I dí 
mu: Amen, amen pravím vám: Od tohoto času 
uzříte nebe otevřené, a anděly Boží vstupující a 
sstupující na Syna člověka. 


1 Třetího dne stala se svadba v Káni Galilejské, 
a byla matka Ježíšova tam. 2 A pozván jest 
také Ježíš i učedlníci jeho na svadbu. * Když 
se pak nedostalo vína, řekla matka Ježíšova k 
němu: Vína nemají. + Dí jí Ježíš: Co mně a 
tobě ženo? Ještě nepřišla hodina má. * Dí 
matka jeho k služebníkům: Což by koli vám 
řekl, učiňte. 6I bylo tu kamenných stoudví šest 
postaveno, podle obyčeje očišťování Židovského, 
beroucí v sebe jedna každá dvě nebo tři míry. 
7 Řekl jim Ježíš: Naplňte ty stoudve vodou. I 
naplnili je až do vrchu. ŠI dí jim: Nalévejtež 
již, a neste vrchnímu správci svadby. I nesli. 
9 A jakž okusil vrchní správce svadby vody 
vínem učiněné, (nevěděl pak, odkud by bylo, 
ale služebníci věděli, kteříž vážili vodu,) povolal 
ženicha ten vrchní správce, 10 A řekl mu: Každý 
člověk nejprve dobré víno dává, a když by se 
hojně napili, tehdy to, kteréž horší jest. Ale 
ty zachoval jsi víno dobré až dosavad. 11 To 
učinil Ježíš počátek divů v Káni Galilejské, a 
zjevil slávu svou. I uvěřili v něho učedlníci 
jeho. 1ž Potom sstoupil do Kafarnaum, on i matka 


Czech JAN 


Jan 2:13 v Jan 3:2 


jeho, i bratří jeho, i učedlníci jeho, a pobyli 
tam nemnoho dní; 13 Nebo blízko byla velikanoc 
Židovská. I vstoupil Ježíš do Jeruzaléma. 14 A 
nalezl v chrámě, ano prodávají voly a ovce i 
holubice, a penězoměnce sedící. 15 A udělav bič 
z provázků, všecky vyhnal z chrámu, i ovce i 
voly, a penězoměncům rozsypal peníze, a stoly 
zpřevracel. 16 A těm, kteříž holuby prodávali, 
řekl: Odnestež tyto věci odsud, a nečiňte domu 
Otce mého domem kupeckým. 17 I rozpomenuli 
se učedlníci jeho, že psáno jest: Horlivost domu 
tvého snědla mne. 18 Tedy odpověděli Židé a 
řekli jemu: Jaké znamení toho nám ukážeš, 
že tyto věci činíš? 19 Odpověděl Ježíš a řekl 
jim: Zrušte chrám tento, a ve třech dnech zase 
vzdělám jej. 20 I řekli Židé: Etyřidceti a šest 
let dělán jest chrám tento, a ty ve třech dnech 
vzděláš jej? 21 Ale on pravil o chrámu těla svého. 
22 A protož když z mrtvých vstal, rozpomenuli se 
učedlníci jeho, že jim to byl pověděl. I uvěřili 
Písmu a slovu, kteréž pověděl Ježíš. 23 A když 
byl v Jeruzalémě na velikunoc v den sváteční, 
mnozí uvěřili ve jméno jeho, vidouce divy jeho, 
kteréž činil. 2“ Ale Ježíš nesvěřil sebe samého 
jim, protože on znal všecky. *> Aniž potřeboval, 
aby jemu kdo svědectví vydával o člověku; neb 
on věděl, co by bylo v člověku. 


1 Byl pak člověk z farizeů, jménem Nikodém, 
kníže Židovské. 2 Ten přišel k Ježíšovi v noci, a 
řekl jemu: Mistře, víme, že jsi od Boha přišel 


Czech JAN 


Jan 3:3 vi Jan 3:17 


Mistr; nebo žádný nemůže těch divů činiti, 
kteréž ty činíš, leč by Bůh byl s ním. > Odpověděl 
Ježíš a řekl jemu: Amen, amen pravím tobě: Ne- 
narodí-li se kdo znovu, nemůž viděti království 
Božího. 4 Řekl jemu Nikodém: Kterak můž 
člověk naroditi se, starý jsa? Zdali může opět v 
život matky své vjíti a naroditi se? 5 Odpověděl 
Ježíš: Amen, amen pravím tobě: Nenarodí-li 
se kdo z vody a z Ducha svatého, nemůž vjíti 


do království Božího. 9 Což se narodilo z těla, 
tělo jest, a což se narodilo z Ducha, duch jest. 


7 Nediviž se, že jsem řekl tobě: Musíte se znovu 
zroditi. S Vítr kde chce věje, a hlas jeho slyšíš, 
ale nevíš, odkud přichází, a kam jde. Takť jest 
každý, kdož se z Ducha narodil. % Odpověděl 
Nikodém a řekl jemu: Kterak mohou tyto věci 
býti? 10 Odpověděl Ježíš a řekl jemu: Ty jsi mistr 
v Izraeli, a toho neznáš? 11 Amen, amen pravím 
tobě: Že což víme, mluvíme, a což jsme viděli, 
svědčíme, ale svědectví našeho nepřijímáte. 
1ž Poněvadž zemské věci mluvil jsem vám, a 
nevěříte, kterak, budu-li vám praviti nebeské, 
uvěříte? 13 Nebo žádný nevstoupil v nebe, než 
ten, jenž sstoupil s nebe, Syn člověka, kterýž 
jest v nebi. 1“ A jakož jest Mojžíš povýšil hada 
na poušti, takť musí povýšen býti Syn člověka, 
15 Aby každý, kdož věří v něho, nezahynul, ale 
měl život věčný. 16 Nebo tak Bůh miloval svět, že 
Syna svého jednorozeného dal, aby každý, kdož 
věří v něho, nezahynul, ale měl život věčný. 
17 Neboť jest neposlal Bůh Syna svého na svět, 
aby odsoudil svět, ale aby spasen byl svět skrze 


Czech JAN 


Jan 3:18 vii Jan 3:33 


něho. 18 Kdož věří v něho, nebude odsouzen, 
ale kdož nevěří, jižť jest odsouzen; nebo neuvěřil 
ve jméno jednorozeného Syna Božího. 1 Toto 
pak jest ten soud, že Světlo přišlo na svět, 
ale milovali lidé více tmu nežli Světlo; nebo 
skutkové jejich byli zlí. 20 Každý zajisté, kdož 
zle činí, nenávidí světla, a nejde k světlu, aby 
nebyli trestáni skutkové jeho. *1 Ale kdož činí 
pravdu, jde k světlu, aby zjeveni byli skutkové 
jeho, že v Bohu učiněni jsou. 22 Potom přišel Ježíš 
i učedlníci jeho do země Judské, a tu přebýval 
s nimi, a křtil. *3 A Jan také křtil v Enon, 
blízko Sálim, nebo byly tam vody mnohé. I 
přicházeli mnozí, a křtili se. 4+ Nebo ještě Jan 
nebyl vsazen do žaláře. 25 Tedy vznikla otázka 
mezi Židy a některými z učedlníků Janových 
o očišťování. 26 I přišli k Janovi a řekli jemu: 
Mistře, ten, kterýž byl s tebou za Jordánem, 
jemužs ty svědectví vydal, aj, on křtí, a všickni 
jdou k němu. 27 Odpověděl Jan a řekl: Nemůžť 
člověk vzíti ničehož, leč by jemu dáno bylo s 
nebe. 48 Vy sami svědkové jste mi, že jsem 
pověděl: Nejsem já Kristus, ale že jsem poslán 
před ním. 7%? Kdož má nevěstu, ženichť jest, 
přítel pak ženicha, jenž stojí a slyší ho, radostí 
raduje se pro hlas ženicha. Protož ta radost má 
naplněna jest. 30 Onť musí růsti, já pak menšiti 
se. 31 Kdož jest shůry přišel, nade všeckyť jest; 
kdožť jest z země, zemskýť jest, a zemské věci 
mluví. Ale ten, jenž s nebe přišel, nade všecky 
jest. 52 A což viděl a slyšel, toť svědčí, ale 
svědectví jeho žádný nepřijímá. ** Kdož pak 


Czech JAN 


Jan 3:34 viii Jan 4:12 


přijímá svědectví jeho, zpečetil jest to, že Bůh 
pravdomluvný jest. 3* Nebo ten, kteréhož Bůh 
poslal, slovo Boží mluví; nebo jemu ne v míru 
dává Bůh ducha. *> Otec miluje Syna a všecko dal 
v ruku jeho. 36 Kdož věří v Syna, má život věčný; 
ale kdožť jest nevěřící Synu, neuzříť života, ale 
hněv Boží zůstává na něm. 


4 

1 A jakž poznal Pán, že jsou slyšeli farizeové, 
že by Ježíš více učedlníků činil a křtil nežli 
Jan, 2 (Ačkoli Ježíš sám nekřtil, ale učedlníci 
jeho,) * Opustil Judstvo a odšel opět do Galilee. 
4 Musil pak jíti skrze Samaří. > I přišel k městu 
Samařskému, kteréž slove Sichar vedle popluží, 
kteréž byl dal Jákob Jozefovi, synu svému. 6 Byla 
pak tu studnice Jákobova. Protož ustav na cestě 
Ježíš, posadil se tak na studnici. A bylo již 
okolo šesté hodiny. 7 I přišla žena z Samaří 
vážiti vody. Kteréžto řekl Ježíš: Dej mi píti. 
8 (Nebo učedlníci jeho byli odešli do města, 
aby nakoupili pokrmů.) %I řekla jemu žena ta 
Samaritánka: Kterakž ty, jsa Žid, žádáš ode mne 
nápoje od ženy Samaritánky? (Nebo neobcují 
Židé s Samaritány.) 19 Odpověděl Ježíš a řekl jí: 
Kdybys znala ten dar Boží, a věděla, kdo jest, 
kterýž praví tobě: Dej mi píti, ty bys prosila 
jeho, a dalť by tobě vody živé. 11T dí jemu žena: 
Pane, aniž máš, čím bys navážil, a studnice 
jest hluboká. Odkudž tedy máš tu vodu živou? 
12 Zdaliž jsi ty větší nežli otec náš Jákob, kterýž 
nám dal tuto studnici, a sám z ní pil, i synové 


Czech JAN 


10 


Jan 4:13 ix Jan 4:28 


jeho, i dobytek jeho? 13 Odpověděl Ježíš a řekl 
ji: Každý, kdož pije vodu tuto, žízniti bude 
opět. 1+ Ale kdož by se napil vody té, kterouž 
já dám jemu, nežíznil by na věky, ale voda ta, 
kterouž já dám jemu, bude v něm studnicí vody 
prýštící se k životu věčnému. 15 Řekla jemu 
žena: Pane, dej mi té vody, ať bych nežíznila, ani 
chodila sem vážiti. 16 Řekl jí Ježíš: Jdi, zavolej 
muže svého, a přijď sem. 17 Odpověděla žena a 
řekla: Nemám muže. Dí jí Ježíš: Dobřes řekla: 
Nemám muže. 18 Nebos pět mužů měla, a nyní 
kteréhož máš, není tvůj muž. To jsi pravdu 
pověděla. 19 Řekla jemu žena: Pane, vidím, 
že jsi ty prorok. 70 Otcové naši na této hoře 
modlívali se, a vy pravíte, že v Jeruzalémě jest 
místo, kdežto náleží se modliti. 21 Dí jí Ježíš: 
Ženo, věř mi, žeť jde hodina, kdyžto ani na 
této hoře, ani v Jeruzalémě nebudete se modliti 
Otci. 24 Vy se modlíte, a nevíte, čemu; my se 
pak modlíme, čemuž víme, nebo spasení z Židů 
jest. 23 Ale jdeť hodina, a nyníť jest, kdyžto praví 
modlitebníci modliti se budou Otci v duchu a 
v pravdě. Neboť takových Otec hledá, aby se 
modlili jemu. 24Bůh duch jest, a ti, kteříž se jemu 
modlí, v duchu a v pravdě musejí se modliti. 25 Dí 
jemu žena: Vím, že Mesiáš přijde, jenž slove 
Kristus. Ten, když přijde, oznámí nám všecko. 
26 Dí jí Ježíš: Jáť jsem, kterýž mluvím s tebou. 
27 A v tom přišli učedlníci jeho, i divili se, že 
by s ženou mluvil, avšak žádný jemu neřekl: 
Nač se jí ptáš, aneb proč mluvíš s ní? 8 I 
nechala tu žena vědra svého, a šla do města, a 


Czech JAN 


11 


Jan 4:29 x Jan 4:45 


řekla těm lidem: 2? Pojďte, vizte člověka, kterýž 
pověděl mi všecko, což jsem koli činila. Není- 
li on ale Kristus? 50 Tedy vyšli z města, a přišli 
k němu. *! Mezi tím pak prosili ho učedlníci, 
řkouce: Mistře, pojez. 32 A on řekl jim: Jáť mám 
pokrm k jísti, kteréhož vy nevíte. 3? Učedlníci 
pak mluvili vespolek: Zdali jemu kdo přinesl 
jísti? 34Dí jim Ježíš: Můjť pokrm jest, abych činil 
vůli toho, jenž mne poslal, a dokonal dílo jeho. 
35 Však vy pravíte, že ještě čtyři měsícové jsou, 
a žeň přijde. Aj, pravím vám: Pozdvihněte očí 
vašich, a patřte na krajiny, žeť se již bělejí ke žni. 
36 Kdož pak žne, odplatuť béře, a shromažďuje 
užitek k životu věčnému, aby i ten, kdož rozsívá, 
spolu se radoval, i kdo žne. 7 Nebo i v tom 
pravé jest slovo, žeť jiný jest, jenž rozsívá, a 
jiný, kterýž žne. ** Jáť jsem vás poslal žíti, o 
čemž jste vy nepracovali. Jiníť jsou pracovali, 
a vy jste v jejich práce vešli. 3? Z města pak 
toho mnozí z Samaritánů uvěřili v něho, pro 
řeč ženy, svědčící: Že mi pověděl všecko, což 
jsem činila. 40 A když k němu přišli Samaritáni, 
prosili ho, aby s nimi zůstal. I pobyl tu za dva 
dni. 41 A mnohem jich více uvěřilo pro řeč jeho. 
42 A ženě té řekli: Že již ne pro tvé vypravování 
věříme; nebo sami jsme slyšeli, a víme, že tento 
jest právě Spasitel světa, Kristus. + Po dvou pak 
dnech vyšel odtud, a šel do Galilee. 44Nebo sám 
Ježíš byl svědectví vydal, že prorok v vlasti své 
v vážnosti není. “ A když přišel do Galilee, 
přijali jej Galilejští, všecko viděvše, co činil v 
Jeruzalémě v svátek; nebo i oni byli přišli ke 


Czech JAN 


12 


Jan 4:46 ži Jan 5:5 


dni svátečnímu. 46 Tedy opět přišel Ježíš do 
Káně Galilejské, kdežto učinil byl z vody víno. 
I byl jeden královský služebník v Kafarnaum, 
jehožto syn nemocen byl. 47 Ten uslyšev, že by 
Ježíš přišel z Judstva do Galilee, šel k němu, 
a prosil ho, aby sstoupil a uzdravil syna jeho; 
nebo počínal umírati. 48 I řekl k němu Ježíš: 
Neuzříte-li divů a zázraků, neuvěříte. 49 Dí jemu 
ten královský služebník: Pane, pojď prve, nežli 
umře syn můj. 50 Dí jemu Ježíš: Jdi, syn tvůj živ 
jest. I uvěřil člověk řeči, kterouž mluvil k němu 
Ježíš, a šel. >! Když pak on již šel, potkali se 
s ním služebníci jeho a zvěstovali mu, řkouce: 
Syn tvůj živ jest. 52 Tedy otázal se jich na hodinu, 
v kterou by se lépe měl. I řekli jemu: Včera 
v hodinu sedmou přestala mu zimnice. ** Tedy 
poznal otec, že právě v tu hodinu to se stalo, v 
kterouž řekl byl jemu Ježíš: Syn tvůj živ jest. I 
uvěřil on i dům jeho všecken. + To opět druhý 
div učinil Ježíš, přišed z Judstva do Galilee. 


3 


1 Potom byl svátek Židovský, i šel Ježíš 
do Jeruzaléma. | 2 Byl pak v Jeruzalémě u 
brány bravné rybník, kterýž slove Židovsky 
Bethesda, patero přístřeší maje. | 3 Kdežto 
leželo množství veliké neduživých, slepých, 
kulhavých, suchých, očekávajících hnutí vody. 
4 Nebo anděl Páně jistým časem sstupoval do 
rybníka, a kormoutil vodu. A kdož tam nejprve 
sstoupil po tom zkormoucení vody, uzdraven 
býval, od kterékoli nemoci trápen byl. > I byl tu 


Czech JAN 


13 


Jan 5:6 xil Jan 5:20 


člověk jeden, kterýž osm a třidceti let nemocen 
byl. 6 Toho uzřev Ježíš ležícího, a poznav, 
že jest již dávno nemocen, dí jemu: Chceš-li 
zdráv býti? 7 Odpověděl mu nemocný: Pane, 
nemám člověka, kterýž by, když se zkormoutí 
voda, uvrhl mne do rybníka, nebo když já jdu, 
jiný přede mnou již vstupuje. * Dí jemu Ježíš: 
Vstaň, vezmi lože své a choď. ? A hned zdráv 
jest učiněn člověk ten, a vzav lože své, i chodil. 
A byla sobota v ten den. 10 Tedy řekli Židé 
tomu uzdravenému: Sobota jest, neslušíť tobě 
lože nositi. 11 Odpověděl jim: Ten, kterýž mne 
uzdravil, onť mi řekl: Vezmi lože své a chod. 
12 I otázali se ho: Kdo jest ten člověk, kterýž 
tobě řekl: Vezmi lože své a choď? 13 Ten pak 
uzdravený nevěděl, kdo by byl. Nebo Ježíš 
byl poodšel od zástupu shromážděného na tom 
místě. 14 Potom pak nalezl jej Ježíš v chrámě, a 
řekl jemu: Aj, zdráv jsi učiněn; nikoli víc nehřeš, 
ať by se něco horšího nepřihodilo. 15 Odšel ten 
člověk, a pověděl Židům, že by Ježíš byl ten, 
kterýž ho zdravého učinil. 16 A protož protivili 
se Židé Ježíšovi, a hledali ho zabíti, že to učinil 
v sobotu. 17 Ježíš pak odpověděl jim: Otec můj 
až dosavad dělá, i jáť dělám. 18 Tedy Židé ještě 
víc proto hledali ho zamordovati, že by netoliko 
rušil sobotu, ale že Otce svého pravil býti Boha, 
rovného se čině Bohu. 19 I odpověděl Ježíš a 
řekl jim: Amen, amen pravím vám: Nemůžeť 
Syn sám od sebe nic činiti, jediné což vidí, an 
Otec činí. Nebo cožkoli on činí, toť i Syn též 
podobně činí. 20 Otec zajisté miluje Syna, a 


Czech JAN 


14 


Jan 5:21 xiii Jan 5:35 


ukazuje mu všecko, což sám činí; a větší nad 
to ukáže jemu skutky tak, abyste vy se divili. 
21 Nebo jakož Otec křísí mrtvé a obživuje, tak 
i Syn, kteréž chce, obživuje. *2 Aniž zajisté Otec 
soudí koho, ale všecken soud dal Synu, 23 Aby 
všickni ctili Syna, tak jakž Otce ctí. Kdo nectí 
Syna, nectí ani Otce, kterýž ho poslal. 2+ Amen, 
amen pravím vám: Že kdož slovo mé slyší, a 
věří tomu, jenž mne poslal, máť život věčný, a na 
soud nepřijde, ale přešelť jest z smrti do života. 
25 Amen, amen pravím vám: Že přijde hodina, a 
nyníť jest, kdyžto mrtví uslyší hlas Syna Božího, 
a kteříž uslyší, živi budou. 26 Nebo jakož Otec 
má život sám v sobě, tak jest dal i Synu, aby měl 
život v samém sobě. 27 A dal jemu moc i soud 
činiti, nebo Syn člověka jest. 28 Nedivtež se tomu; 
neboť přijde hodina, v kteroužto všickni, kteříž 
v hrobích jsou, uslyší hlas jeho. 29 A půjdou 
ti, kteříž dobré věci činili, na vzkříšení života, 
ale ti, kteříž zlé věci činili, na vzkříšení soudu. 
30 Nemohuť já sám od sebe nic činiti. Ale jakžť 
slyším, takť soudím, a soud můj spravedlivý jest. 
Nebo nehledám vůle své, ale vůle toho, jenž 
mne poslal, Otcovy. 31 Vydám-liť já svědectví 
sám o sobě, svědectví mé není pravé. "2 Jinýť 
jest, kterýž svědectví vydává o mně, a vím, 
že pravé jest svědectví, kteréž vydává o mně. 
33 Vy jste byli poslali k Janovi, a on svědectví 
vydal pravdě. 3+ Ale jáť nepřijímám svědectví 
od člověka, než totoť pravím, abyste vy spaseni 
byli. >> Onť jest byl svíce hořící a svítící, vy pak 
chtěli jste na čas poradovati se v světle jeho. 


Czech JAN 


15 


Jan 5:36 xiv Jan 6:5 


36 Ale já mám větší svědectví, nežli Janovo. Nebo 
skutkové, kteréž mi dal Otec, abych je vykonal, 
tiť skutkové, kteréž já činím, svědčí o mně, že 
jest mne Otec poslal. 37 A kterýž mne poslal, 
Otec, onť jest svědectví vydal o mně, jehož jste 
vy hlasu nikdy neslyšeli, ani tváři jeho viděli. 
38 A slova jeho nemáte v sobě zůstávajícího. 
Nebo kteréhož jest on poslal, tomu vy nevěříte. 
39 Ptejte se na Písma; nebo vy domníváte se v 
nich věčný život míti, a tať svědectví vydávají o 
mně. 40 A nechcete přijíti ke mně, abyste život 
měli. 41 Chvály od lidí jáť nepřijímám. *2 Ale 
poznal jsem vás, že milování Božího nemáte v 
sobě. ** Já jsem přišel ve jménu Otce svého, a 
nepřijímáte mne. Kdyby jiný přišel ve jménu 
svém, toho přijmete. 44 Kterak vy můžete věřiti, 
chvály jedni od druhých hledajíce, poněvadž 
chvály, kteráž jest od samého Boha, nehledáte? 
45 Nedomnívejte se, bychť já na vás žalovati 
měl před Otcem. Jestiť, kdo by žaloval na vás, 
Mojžíš, V němž vy naději máte. 46 Nebo kdybyste 
věřili Mojžíšovi, věřili byste i mně; nebť jest 
on o mně psal. 47 Ale poněvadž jeho písmům 
nevěříte, i kterak slovům mým uvěříte? 


1 Potom odšel Ježíš za moře Galilejské, jenž jest 
Tiberiadské. 2 A šel za ním zástup veliký; nebo 
viděli divy jeho, kteréž činil nad nemocnými. 
3 I všel na horu Ježíš, a tam seděl s učedlníky 
svými. 4 Byla pak blízko velikanoc, svátek 
Židovský. * Tedy pozdvih očí Ježíš a viděv, že 


Czech JAN 


16 


Jan 6:6 XV Jan 6:21 


zástup veliký jde k němu, dí k Filipovi: Kde 
nakoupíme chlebů, aby pojedli tito? 6 (Ale to 
řekl pokoušeje ho; nebo on sám věděl, co by 
měl učiniti.) 7 Odpověděl jemu Filip: Za dvě 
stě peněz chlebů nepostačí jim, aby jeden každý 
z nich něco maličko vzal. ©% Dí jemu jeden 
z učedlníků jeho, Ondřej, bratr Šimona Petra: 
9 Jestiť mládenček jeden zde, kterýž má pět 
chlebů ječných a dvě rybičky. Ale coť jest to 
mezi tak mnohé? 19 I řekl Ježíš: Rozkažtež 
lidu, ať se usadí. A bylo trávy mnoho na tom 
místě. I posadilo se mužů v počtu okolo pěti 
tisíců. 11 Tedy Ježíš vzal ty chleby, a díky učiniv, 
rozdával učedlníkům, učedlníci pak sedícím; 
též podobně z těch rybiček, jakž jsou mnoho 
chtěli. 12 A když byli nasyceni, řekl učedlníkům 
svým: Sbeřte ty drobty, kteříž zůstali, ať nezhy- 
nou. 13I sebrali a naplnili dvanácte košů drobtů 
z pěti chlebů ječných, kteříž pozůstali po těch, 
jenž jedli. 14 Ti pak lidé, uzřevše ten div, kterýž 
učinil Ježíš, pravili: Tento jest jistě prorok, 
kterýž měl přijíti na svět. 15 Tedy Ježíš věda, 
že by měli přijíti a chytiti jej, aby ho učinili 
králem, ušel na horu opět sám jediný. 16 Když 
pak byl večer, sstoupili učedlníci jeho k moři. 
17 A vstoupivše na lodí, plavili se přes moře do 
Kafarnaum. A bylo již tma, a nepřišel byl Ježíš k 
nim. 18 Moře pak dutím velikého větru zdvihalo 
se. 19 A odplavivše se honů jako pětmecítma 
nebo třidceti, uzřeli Ježíše, an chodí po moři 
a přibližuje se k lodí. I báli se. 20 On pak 
řekl jim: Jáť jsem, nebojte se. 21 I vzali ho 


Czech JAN 


17 


Jan 6:22 xvi Jan 6:35 


na lodí ochotně, a hned přiběhla k zemi, do 
kteréž se plavili. 22 Nazejtří pak zástup, kterýž 
byl za mořem, viděv, že jiné lodičky nebylo, 
než ta jedna, na kterouž byli vstoupili učedlníci 
jeho, a že Ježíš nebyl všel s učedlníky svými 
na lodí, ale sami učedlníci jeho byli se plavili, 
23 (Jiné pak lodí byly připlouly od Tiberiady k 
tomu místu blízko, kdežto byli jedli chléb, když 
díky učinil Pán,) 44 Když tedy uzřel zástup, že 
Ježíše tu není, ani učedlníků jeho, vstoupili i 
oni na lodí, a přijeli do Kafarnaum, hledajíce 
Ježíše. 25 A nalezše ho za mořem, řekli jemu: 
Mistře, kdy jsi sem přišel? 26 Odpověděl jim 
Ježíš a řekl: Amen, amen pravím vám: Hledáte 
mne, ne protože jste divy viděli, ale že jste jedli 
chleby a nasyceni jste. 27 Pracujte ne o pokrm, 
kterýž hyne, ale o ten pokrm, kterýž zůstává 
k životu věčnému, kterýž Syn člověka dá vám. 
Nebo tohoť jest potvrdil Bůh Otec. 28 Tedy řekli 
jemu: Co budeme činiti, abychom dělali dílo 
Boží? 29 Odpověděl Ježíš a řekl jim: Totoť jest 
to dílo Boží, abyste věřili v toho, kteréhož on 
poslal. 39 I řekli jemu: Jakéž pak ty znamení 
činíš, abychom viděli a věřili tobě? Co děláš? 
31 Otcové naši jedli mannu na poušti, jakož psáno 
jest: Chléb s nebe dal jim jísti. 32 Tedy řekl Ježíš: 
Amen, amen pravím vám: Ne Mojžíš dal vám 
chléb s nebe, ale Otec můj vám dává ten chléb s 
nebe pravý. ** Nebo chléb Boží ten jest, kterýž 
sstupuje s nebe a dává život světu. 3+ A oni 
řekli jemu: Pane, dávejž nám chléb ten vždycky. 
35 I řekl jim Ježíš: Jáť jsem ten chléb života. 


Czech JAN 


18 


Jan 6:36 xvil Jan 6:51 


Kdož přichází ke mně, nebude nikoli lačněti, a 
kdož věří ve mne, nebude žízniti nikdy. 36 Ale 
pověděl jsem vám, anobrž viděli jste mne, a 
nevěříte. *7 Všecko, což mi dává Otec, ke mně 
přijde, a toho, kdož ke mně přijde, nevyvrhu 
ven. 538 Nebo jsem sstoupil s nebe, ne abych 
činil vůli svou, ale vůli toho, jenž mne poslal. 
39 Tatoť jest pak vůle toho, kterýž mne poslal, 
Otcova, abych všecko, což mi dal, neztratil toho, 
ale vzkřísil to v nejposlednější den. 40 A tatoť jest 
vůle toho, kterýž mne poslal, aby každý, kdož 
vidí Syna a věří v něho, měl život věčný. A jáť 
jej vzkřísím v den nejposlednější. 411 reptali Židé 
na něho, že řekl: Já jsem chléb, kterýž jsem 
s nebe sstoupil. 42 A pravili: Zdaliž tento není 
Ježíš, syn Jozefův, jehož my otce i matku známe? 
Kterak pak dí tento: S nebe jsem sstoupil? 43 Tedy 
odpověděl Ježíš a řekl jim: Nerepcete vespolek. 
4 Však žádný nemůž přijíti ke mně, jediné leč 
Otec můj, kterýž mne poslal, přitrhl by jej; a jáť 
jej vzkřísím v den nejposlednější. +5 Psáno jest 
v Prorocích: A budou všickni učeni od Boha. 
Protož každý, kdož slyšel od Otce a naučil se, jdeť 
ke mně. 46 Ne že by kdo viděl Otce, jediné ten, 
kterýž jest od Boha, tenť jest viděl Otce. 17 Amen, 
amen pravím vám: Kdož věří ve mne, máť život 
věčný. 48 Jáť jsem ten chléb života. +9 Otcové 
vaši jedli mannu na poušti, a zemřeli. 50 Totoť 
jest chléb ten s nebe sstupující. Kdožť by koli jej 
jedl, neumřeť. *1 Jáť jsem ten chléb živý, jenž 
jsem s nebe sstoupil. Bude-li kdo jísti ten chléb, 
živ bude na věky. A chléb, kterýž já dám, tělo 


Czech JAN 


19 


Jan 6:52 xviil Jan 6:68 


mé jest, kteréž já dám za Život světa. 52 Tedy 
hádali se Židé vespolek, řkouce: Kterak tento 
může dáti nám tělo své jísti? 53 I řekl jim Ježíš: 
Amen, amen pravím vám: Nebudete-li jísti těla 
Syna člověka a píti krve jeho, nemáte života v 
sobě. 5+ Kdož jí mé tělo a pije mou krev, máť 
život věčný, a jáť jej vzkřísím v nejposlednější 
den. > Nebo tělo mé právě jest pokrm, a krev 
má právě jest nápoj. 56 Kdo jí mé tělo a pije 
mou krev, ve mně přebývá a já v něm. 57 Jakož 
mne poslal ten živý Otec, a já živ jsem skrze 
Otce, tak kdož jí mne, i on živ bude skrze mne. 
58 Totoť jest ten chléb, kterýž s nebe sstoupil. Ne 
jako otcové vaši jedli mannu, a zemřeli. Kdož 
jí chléb tento, živť bude na věky. 5? Toto mluvil 
Ježíš v škole, uče v Kafarnaum. 90 Tedy mnozí 
z učedlníků jeho, slyševše to, řekli: Tvrdáť jest 
toto řeč. Kdo ji může slyšeti? 51 Ale věda Ježíš 
sám v sobě, že by proto reptali učedlníci jeho, 
řekl jim: To vás uráží? 62 Co pak, kdybyste 
uzřeli Syna člověka, an vstupuje, kdež prve byl? 
63 Duch jest, jenž obživuje, těloť nic neprospívá. 
Slova, kteráž já mluvím vám, Duch a život jsou. 
64 Ale jsouť někteří z vás, ješto nevěří. Nebo 
věděl Ježíš od počátku, kdo by byli nevěřící, a 
kdo by ho měl zraditi. 65 I pravil: Protož jsem 
vám řekl, že žádný nemůže přijíti ke mně, leč 
by dáno bylo od Otce mého. 96 A z toho mnozí 
z učedlníků jeho odešli zpět, a nechodili s ním 
více. 67 Tedy řekl Ježíš ke dvanácti: Zdali i vy 
chcete odjíti? 68 I odpověděl jemu Šimon Petr: 
Pane, k komu půjdeme? A ty slova věčného 


Czech JAN 


20 


Jan 6:69 XIX Jan 7:14 


života máš. 69 A my jsme uvěřili, a poznali, že 
jsi ty Kristus, Syn Boha živého. 79 Odpověděl jim 
Ježíš: Však jsem já vás dvanácte vyvolil, a jeden 
z vás ďábel jest. 71 A to řekl o Jidášovi synu 
Šimona Iškariotského; nebo ten jej měl zraditi, 
byv jeden ze dvanácti. 


7 


1 Potom pak chodil Ježíš po Galilei; nebo 
nechtěl býti v Judstvu, protože ho hledali Židé 
zabíti. 2 A byl blízko svátek Židovský, památka 
stánků. * Tedy řekli jemu bratří jeho: Vyjdi 
odsud, a jdi do Judstva, ať i učedlníci tvoji vidí 
skutky tvé, kteréž činíš. + Nižádný zajisté v 
skrytě nic nedělá, kdož chce vidín býti. Protož 
ty, činíš-li takové věci, zjeviž se světu. > Nebo 
ani bratří jeho nevěřili v něho. $I dí jim Ježíš: 
Eas můj ještě nepřišel, ale čas váš vždycky jest 
hotov. 7 Nemůžeť vás svět nenáviděti, ale mneť 
nenávidí; nebo já svědectví vydávám o něm, 
že skutkové jeho zlí jsou. S Vy jděte k svátku 
tomuto. Jáť ještě nepůjdu k svátku tomuto, nebo 
čas můj ještě se nenaplnil. 9 To pověděv jim, 
zůstal v Galilei. 10 A když odešli bratří jeho, tedy 
i on šel k svátku, ne zjevně, ale jako ukrytě. 
11 Židé pak hledali ho v svátek, a pravili: Kde 
jest onen? 12 A mnoho řečí bylo o něm v zástupu. 
Nebo někteří pravili, že dobrý jest, a jiní pravili: 
Není, ale svodí zástup. 13 Žádný však o něm 
nemluvil zjevně pro bázeň Židů. 14 Když pak 
již polovici svátku se vykonalo, vstoupil Ježíš 


Czech JAN 


21 


Jan 7:15 XX Jan 7:30 


do chrámu, a učil. 15 I divili se Židé, řkouce: 
Kterak tento Písmo umí, neučiv se? 16 Odpověděl 
jim Ježíš a řekl: Mé učení neníť mé, ale toho, 
jenž mne poslal. 17 Bude-li kdo chtíti vůli jeho 
činiti, tenť bude uměti rozeznati, jest-li to učení 
z Boha, čili mluvím já sám od sebe. 18 Kdoť 
sám od sebe mluví, chvály své vlastní hledá, ale 
kdož hledá chvály toho, kterýž ho poslal, tenť 
pravdomluvný jest, a nepravosti v něm není. 
19 Však Mojžíš dal vám Zákon? a žádný z vás 
neplní Zákona? Proč mne hledáte zamordovati? 
20 Odpověděl zástup a řekl: lábelství máš. Kdo 
tě hledá zamordovati? 21 Odpověděl Ježíš a řekl 
jim: Jeden skutek učinil jsem, a všickni se tomu 
divíte. 22 Mojžíš vydal vám obřízku, (ne že by z 
Mojžíše byla, ale z otců,) a v sobotu obřezujete 
člověka. 43 Poněvadž člověk obřízku přijímá i 
v sobotu, aby nebyl rušen Zákon Mojžíšův, proč 
pak se na mne hněváte, že jsem celého člověka 
uzdravil v sobotu? 2+ Nesuďte podle osoby, 
ale spravedlivý soud suďte. > Tedy někteří z 
Jeruzalémských pravili: Zdaliž toto není ten, 
kteréhož hledají zabíti? 26 A aj, svobodně mluví, 
a nic mu neříkají. Zdali jsou již právě poznali 
knížata, že tento jest právě Kristus? 7 Ale o 
tomto víme, odkud jest, Kristus pak když přijde, 
žádný nebude věděti, odkud by byl. 2Š I volal 
Ježíš v chrámě, uče a řka: I mne znáte, i odkud 
jsem, víte. A všakť jsem nepřišel sám od sebe, ale 
jestiť pravdomluvný, kterýž mne poslal, jehož vy 
neznáte. 23 Ale já znám jej, nebo od něho jsem, 
a on mne poslal. 39 I hledali ho jíti, ale žádný 


Czech JAN 


22 


Jan 7:31 XXI Jan 7:45 


nevztáhl ruky na něho, nebo ještě byla nepřišla 
hodina jeho. 31 Z zástupu pak mnozí uvěřili v 
něj, a pravili: Kristus když přijde, zdali více divů 
činiti bude nad ty, kteréž tento činí? 32 Slyšeli 
pak farizeové zástup, an o něm takové věci 
rozmlouvá, i poslali farizeové a přední kněží 
služebníky, aby jej jali. 53 Tedy řekl jim Ježíš: 
Ještě maličký čas jsem s vámi, potom odejdu k 
tomu, jenž mne poslal. 3+ Hledati mne budete, 
a nenaleznete, a kdež já budu, vy tam nemůžte 
přijíti. 35 I řekli Židé k sobě vespolek: Kam 
tento půjde, že my ho nenalezneme? Zdali v 
rozptýlení pohanů půjde, a bude učiti pohany? 
36 Jaká jest to řeč, kterouž promluvil: Hledati 
mne budete, a nenaleznete, a kdež já budu, vy 
nemůžete přijíti? 37 V poslední pak den ten 
veliký svátku toho, stál Ježíš a volal, řka: Žízní- 
li kdo, pojď ke mně, a napij se. 38 Kdož věří ve 
mne, jakož dí Písmo, řeky z života jeho poplynou 
vody živé. 39 (A to řekl o Duchu svatém, kteréhož 
měli přijíti věřící v něho; nebo ještě nebyl dán 
Duch svatý, protože ještě Ježíš nebyl oslaven.) 
40 Tedy mnozí z zástupu uslyševše tu řeč, pravili: 
Tentoť jest právě prorok. *1 Jiní pravili: Tentoť 
jest Kristus. © Ale někteří pravili: Zdaliž od 
Galilee přijde Kristus? 42 Zdaž nedí písmo, že 
z semene Davidova a z Betléma městečka, kdež 
býval David, přijíti má Kristus? 4 A tak různice 
v zástupu stala se pro něj. +44 Někteří pak z 
nich chtěli ho jíti, ale Žádný nevztáhl ruky na 
něj. 4 Tedy přišli služebníci k předním kněžím 
a k farizeům, i řekli jim oni: Proč jste ho 


Czech JAN 


23 


Jan 7:46 Xxil Jan 8:10 


nepřivedli? 46 Odpověděli služebníci: Nikdy 
tak člověk nemluvil, jako tento člověk. “7 I 
odpověděli jim farizeové: Zdali i vy jste svedeni? 
48 Zdaliž kdo z knížat uvěřil v něho anebo z 
farizeů? 49 Než zástup ten, kterýž nezná Zákona. 
Zlořečeníť jsou. >9TI dí k nim Nikodém, ten, jenž 
byl přišel k němu v noci, kterýž byl jeden z nich: 
51 Zdali Zákon náš soudí člověka, leč prve uslyší 
od něho a zví, co by činil? 5% Odpověděli a řekli 
jemu: Zdali i ty Galilejský jsi? Ptej se, žeť žádný 
prorok od Galilee nepovstal. >> I šel jeden každý 
do domu svého. 


8 


1 Ježíš pak odšel na horu Olivetskou. 4 Potom 
na úsvitě zase přišel do chrámu, a všecken 
lid sšel se k němu. A on posadiv se, učil 
je. 3 I přivedli k němu zákoníci a farizeové 
ženu v cizoložstvu popadenou; a postavivše ji 
v prostředku, 4 Řekli jemu: Mistře, tato žena 
jest postižena při skutku, když cizoložila. *A v 
Zákoně Mojžíš přikázal nám takové kamenovati. 
Ty pak co pravíš? 6 A to řekli, pokoušejíce 
ho, aby jej mohli obžalovati. Ježíš pak skloniv 
se dolů, prstem psal na zemi. 7 A když se 
nepřestávali otazovati jeho, zdvihl se a řekl jim: 
Kdo jest z vás bez hříchu, nejprv hoď na ni 
kamenem. * A opět schýliv se, psal na zemi. 9 A 
oni uslyševše to a v svědomích svých obviněni 
jsouce, jeden po druhém odcházeli, počavše od 
starších až do posledních. I zůstal tu Ježíš sám, 
a žena uprostřed stojeci. 10 A pozdvih se Ježíš 


Czech JAN 


24 


Jan 8:11 xxiil Jan 8:23 


a žádného neviděv, než ženu, řekl jí: Ženo, 
kde jsou ti, kteříž na tebe žalovali? Žádný-li 
tě neodsoudil? 11 Kterážto řekla: Žádný, Pane. 
I řekl jí Ježíš: Aniž já tebe odsuzuji. Jdiž a 
nehřeš více. 12 Tedy Ježíš opět jim mluvil, řka: 
Já jsem Světlo světa.  Kdož mne následuje, 
nebudeť choditi v temnostech, ale budeť míti 
Světlo života. 13 I řekli jemu farizeové: Ty sám 
o sobě svědectví vydáváš, svědectví tvé není 
pravé. 1+ Odpověděl Ježíš a řekl jim: Ačkoli já 
svědectví vydávám sám o sobě, však pravé jest 
svědectví mé; nebo vím, odkud jsem přišel a 
kam jdu. Ale vy nevíte, odkud jsem přišel, anebo 
kam jdu. 15 Vy podle těla soudíte, já nesoudím 
žádného. 16 A bychť pak i soudil já, soud můj 
jestiť pravý; nebo nejsem sám, ale jsem já a ten, 
kterýž mne poslal, Otec. 17 A v Zákoně vašem 
psáno jest: Že dvou člověků svědectví pravé 
jest. 18 Jáť svědectví vydávám sám o sobě, a 
svědectví vydává o mně ten, kterýž mne poslal, 
Otec. 19 Tedy řekli jemu: Kdež jest ten tvůj 
Otec? Odpověděl Ježíš: Aniž mne znáte, ani Otce 
mého. Kdybyste mne znali, i Otce mého znali 
byste. 20 Tato slova mluvil Ježíš u pokladnice, 
uče v chrámě, a žádný ho nejal, nebo ještě byla 
nepřišla hodina jeho. 21 I řekl jim opět Ježíš: 
Já jdu, a hledati budete mne, a v hříchu vašem 
zemřete. Kam já jdu, vy nemůžete přijíti. 22 I 
pravili Židé: Zdali se sám zabije, že praví: Kam 
já jdu, vy nemůžete přijíti? 23 I řekl jim: Vy 
z důlu jste, já s hůry jsem. Vy jste z tohoto 


Czech JAN 


25 


Jan 8:24 XXIV Jan 8:39 


světa, já nejsem z světa tohoto. 2+ Protož jsem 
řekl vám: Že zemřete v hříších svých. Nebo 
jestliže nebudete věřiti, že já jsem, zemřete v 
hříších vašich. 25 I řekli jemu: Kdo jsi ty? I 
řekl jim Ježíš: To, což hned s počátku pravím 
vám. 26 Mnohoť mám o vás mluviti a souditi, 
ale ten, kterýž mne poslal, pravdomluvný jest, 
a já, což jsem slyšel od něho, to mluvím na 
světě. 27 A oni neporozuměli, že by o Bohu 
Otci pravil jim. 28 Protož řekl jim Ježíš: Když 
povýšíte Syna člověka, tehdy poznáte, že já 
jsem. A sám od sebe nic nečiním, ale jakž 
mne naučil Otec můj, takť mluvím. *? A ten, 
kterýž mne poslal, se mnouť jest, a neopustil 
mne samého Otec; nebo což jest jemu libého, 
to já činím vždycky. *9 Ty věci když mluvil, 
mnozí uvěřili v něho. 3! Tedy řekl Ježíš těm 
Židům, kteříž uvěřili jemu: Jestliže vy zůstanete 
v řeči mé, právě učedlníci moji budete. ** A 
poznáte pravdu, a pravda vás vysvobodí. *3 I 
odpověděli jemu: Símě Abrahamovo jsme, a 
žádnému jsme nesloužili nikdy. I kterakž ty díš: 
Že svobodní budete? 34 Odpověděl jim Ježíš: 
Amen, amen pravím vám: Že každý, kdož činí 
hřích, služebník jest hřícha. *> A služebník 
nezůstává v domu na věky; ale Syn zůstává 
na věky. 36 Protož jestližeť vás vysvobodí Syn, 
právě svobodní budete. *7 Vím, že jste símě 
Abrahamovo, ale hledáte mne zabíti; nebo řeč 
má nemá místa u vás. *% Já, což jsem viděl 
u Otce svého, to mluvím; a i vy, co jste viděli 
u otce vašeho, to činíte. *? Odpověděli a řekli 


Czech JAN 


26 


Jan 8:40 XXV Jan 8:53 


jemu: Otec náš jest Abraham. Dí jim Ježíš: 
Kdybyste synové Abrahamovi byli, činili byste 
skutky Abrahamovy. “0 Ale nyní hledáte mne 
zabíti, člověka toho, kterýž jsem pravdu mluvil 
vám, kterouž jsem slyšel od Boha. Tohoť jest 
Abraham nečinil. 41 Vy činíte skutky otce svého. 
I řekli jemu: Myť z smilstva nejsme zplozeni, 
jednohoť Otce máme, totiž Boha. “ž Tedy řekl 
jim Ježíš: Byť Bůh Otec váš byl, milovali byste 
mne. Nebo já jsem z Boha pošel, a přišel jsem; 
aniž jsem sám od sebe přišel, ale on mne poslal. 
43 Proč mluvení mého nechápáte? Protože hned 
slyšeti nemůžete řeči mé. 44 Vy z otce ďábla 
jste, a žádosti otce vašeho chcete činiti. On byl 
vražedník od počátku, a v pravdě nestál; nebo 
pravdy v něm není. Když mluví lež, z svého 
vlastního mluví; nebo lhář jest a otec lži. * Já 
pak že pravdu pravím, nevěříte mi. “6 Kdo z 
vás bude mne obviňovati z hříchu? A poněvadž 
pravdu pravím, proč vy mi nevěříte? 47 Kdo z 
Boha jest, slova Boží slyší; protož vy neslyšíte, 
že z Boha nejste. 48 Tedy odpověděli Židé a 
řekli jemu: Zdaliž my dobře nepravíme, že jsi ty 
Samaritán, a ďdábelství máš? 9 Odpověděl Ježíš: 
Jáť dábelství nemám, ale ctím Otce svého; než vy 
jste mne neuctili. >9Jáť pak nehledám chvály své; 
jestiť, kdo hledá a soudí. *1 Amen, amen pravím 
vám: Bude-li kdo zachovávati slovo mé, smrti 
neuzří na věky. 32 Tedy řekli mu Židé: Nyní jsme 
poznali, že ďábelství máš. Abraham umřel i 
proroci, a ty pravíš: Bude-li kdo zachovávati řeč 
mou, smrti neokusí na věky. ** Zdali jsi ty větší 


Czech JAN 


27 


Jan 8:54 XXVÍ Jan 9:8 


otce našeho Abrahama, kterýž umřel? I proroci 
zemřeli jsou. Kým ty se činíš? 5+ Odpověděl 
Ježíš: Chválím-liť já se sám, chvála má nic není. 
Jestiť kterýž mne chválí, Otec můj, o němž vy 
pravíte, že Bůh váš jest. 5 A nepoznali jste ho, 
ale já jej znám. A kdybych řekl, že ho neznám, 
byl bych podobný vám, lháť. Ale známfť jej, a 
řeč jeho zachovávám. *6 Abraham, otec váš, 
veselil se, aby viděl den můj, i viděl, a radoval se. 
57 Tedy řekli jemu Židé: Padesáti let ještě nemáš, 
a Abrahama jsi viděl? 58 Řekl jim Ježíš: Amen, 
amen pravím vám: Prve nežli Abraham byl, já 
jsem. 59 I zchápali Židé kamení, aby házeli na 
něj. Ježíš pak skryl se, a prošed skrze ně, vyšel 
z chrámu, a tak jich znikl. 


1 Pomíjeje Ježíš, uzřel člověka slepého od 
narození. 2I otázali se učedlníci jeho, řkouce: 
Mistře, kdo jest zhřešil, tento-li, čili rodičové 
jeho, že se slepý narodil? 3 Odpověděl Ježíš: 
Ani tento nezhřešil, ani rodičové jeho, ale aby 
zjeveni byli skutkové Boží na něm. “Jáť musím 
dělati dílo toho, kterýž mne poslal, dokudž den 
jest. Přicházíť noc, kdyžto žádný nebude moci 
dělati. * Dokudž jsem na světě, Světlo jsem 
světa. 6To pověděv, plinul na zemi, a učinil bláto 
z sliny, i pomazal tím blátem oči slepého. 7 A 
řekl jemu: Jdi, umej se v rybníku Siloe, jenž se 
vykládá: Poslaný. A on šel a umyl se, i přišel, 
vida. © Sousedé pak a ti, kteříž jej prve vídali 
slepého, řekli: Však tento jest, kterýž sedával 


Czech JAN 


28 


Jan 9:9 XXVil Jan 9:23 


a žebral? ? Jiní pravili, že ten jest, a jiní, že 
jest podoben k němu. Ale on pravil: Já jsem. 
10 Tedy řekli jemu: Kterak jsou otevříny oči tvé? 
11 On odpověděl a řekl: Elověk ten, kterýž slove 
Ježíš, bláto učinil a pomazal očí mých, a řekl 
mi: Jdi k rybníku Siloe, a umej se. I odšed a 
umyv se, prohlédl jsem. 14 I řekli jemu: Kde 
jest ten člověk? Řekl: Nevím. 13 Tedy přivedli 
toho, kterýž někdy byl slepý, k farizeům. 1“ Byla 
pak sobota, když Ježíš učinil bláto a otevřel oči 
jeho. 15 I tázali se ho opět i farizeové, kterak 
by prozřel. On pak řekl jim: Bláto položil 
mi na oči, a umyl jsem se, i vidím. 16 Tedy 
někteří z farizeů řekli: Tento člověk není z Boha, 
nebo neostříhá soboty. Jiní pravili: Kterak může 
člověk hříšný takové divy činiti? I byla různice 
mezi nimi. 17 Tedy řekli opět slepému: Co ty o 
něm pravíš, že otevřel oči tvé? A on řekl: Že 
prorok jest. 18 I nevěřili Židé o něm, by slepý 
byl a prozřel, až povolali rodičů toho, kterýž byl 
prozřel. 19 A otázali se jich, řkouce: Jest-li ten 
syn váš, o kterémž vy pravíte, že by se slepý 
narodil? Kterakž pak nyní vidí? 20 Odpověděli 
jim rodičové jeho a řekli: Vímeť, že tento jest 
syn náš a že se slepý narodil. l Ale kterak nyní 
vidí, nevíme; aneb kdo jest otevřel oči jeho, myť 
nevíme. Však má léta, ptejte se ho, on sám za 
sebe mluviti bude. 42 Tak mluvili rodičové jeho, 
že se báli Židů; nebo již tak byli uložili Židé, kdož 
by ho koli vyznal Kristem, aby byl vyobcován ze 
školy. 23 Protož řekli rodičové jeho: Máť léta, 


Czech JAN 


29 


Jan 9:24 XXVvill Jan 9:41 


ptejte se jeho. 2+“I zavolali po druhé člověka 
toho, kterýž býval slepý, a řekli jemu: Vzdej 
chválu Bohu. My víme, že člověk ten hříšník 
jest. 25 I odpověděl on a řekl: Jest-li hříšník, 
nevím, než to vím, že byv slepý, již nyní vidím. 
26 I řekli jemu opět: Coť učinil? Kterak otevřel 
oči tvé? 27 Odpověděl jim: Již jsem vám pověděl, 
a neslyšeli jste? Což opět chcete slyšeti? Zdaliž 
i vy chcete učedlníci jeho býti? 78 I zlořečili 
jemu a řekli: Budiž ty sám učedlníkem jeho, ale 
myť jsme Mojžíšovi učedlníci. 2? My víme, že 
Mojžíšovi mluvil Bůh, tento pak nevíme, odkud 
jest. 30 Odpověděl ten člověk a řekl jim: Toť jest 
jistě divná věc, že vy nevíte, odkud jest, a otevřel 
oči mé. 31 Víme pak, že Bůh hříšníků neslyší, ale 
kdo by byl ctitel Boží a vůli jeho činil by, toho 
slyší. *2 Od věku není slýcháno, aby kdo otevřel 
oči slepého tak narozeného. ** Byť tento nebyl 
od Boha, nemohlť by nic učiniti. 3+ Odpověděli a 
řekli jemu: Ty jsi všecken se v hříších narodil, 
a ty náš učíš? I vyhnali jej ven. ** Uslyšel 
pak Ježíš, že jsou jej vyhnali ven. A když jej 
nalezl, řekl jemu: Věříš-liž ty v Syna Božího? 
36 Odpověděl on a řekl: I kdož jest, Pane, abych 
věřil v něho? 37 I řekl jemu Ježíš: I viděl jsi ho, 
a kterýž mluví s tebou, onť jest. 58 A on řekl: 
Věřím, Pane, a klaněl se jemu. *9 I řekl jemu 
Ježíš: Na soud přišel jsem já na tento svět, aby ti, 
kteříž nevidí, viděli, a ti, jenž vidí, aby slepí byli. 
40 T slyšeli to někteří z farizeů, kteříž s ním byli, 
a řekli jemu: Zdali i my slepí jsme? +1 Řekl jim 
Ježíš: Byste slepí byli, hříchu byste neměli; ale 


Czech JAN 


30 


Jan 10:1 XXIX Jan 10:16 


nyní pravíte: Vidíme, protož hřích váš zůstává. 


10 


1 Amen, amen pravím vám: Kdož nevchází 
dveřmi do ovčince ovcí, ale vchází jinudy, ten 
zloděj jest a lotr 2 Ale kdož vchází dveřmi, 
pastýř jest ovcí. > Tomuť vrátný otvírá, a ovce 
hlas jeho slyší, a on svých vlastních ovec ze 
jména povolává, a vyvodí je. “ A jakž ovce své 
vlastní ven vypustí, před nimi jde, a ovce jdou 
za ním; nebo znají hlas jeho. * Ale cizího nikoli 
následovati nebudou, ale utekou od něho; nebo 
neznají hlasů cizích. $ To přísloví pověděl jim 
Ježíš, ale oni nevěděli, co by to bylo, což jim 
mluvil. 7 Tedy opět řekl jim Ježíš: Amen, amen 
pravím vám: Že já jsem dveře ovcí. Š Všickni, 
kolikož jich koli přede mnou přišlo, zloději jsou 
a lotři, ale neslyšely jich ovce. * Já jsem dveře. 
Skrze mne všel-li by kdo, spasen bude, a vejde 
i vyjde, a pastvu nalezne. 10 Zloděj nepřichází, 
jediné aby kradl a mordoval a hubil; já jsem 
přišel, aby Život měly, a hojně aby měly. 11 Já 
jsem ten pastýř dobrý. Dobrý pastýř duši svou 
pokládá za ovce. 14 Ale nájemník a ten, kterýž 
není pastýť, jehož nejsou ovce vlastní, vida vlka, 
an jde, i opouští ovce i utíká, a vlk lapá a 
rozhání ovce. 13 Nájemník pak utíká; nebo 
nájemník jest, a nemá péče o ovce. 1“ Já jsem 
ten dobrý pastýř, a známť ovce své, a znajíť mne 
mé. 15 Jakož mne zná Otec, tak i já znám Otce, 
a duši svou pokládám za ovce. 16 A mámť i 
jiné ovce, kteréž nejsou z tohoto ovčince. I tyť 


Czech JAN 


31 


Jan 10:17 XXX Jan 10:33 


musím přivésti, a hlas můj slyšeti budou. A 
budeť jeden ovčinec a jeden pastýť. 17 Protož 
mne Otec miluje, že já pokládám duši svou, 
abych ji zase vzal. 18 Nižádnýť jí nebéře ode 
mne, ale já pokládám ji sám od sebe. Mám 
moc položiti ji, a mám moc zase vzíti ji. To 
přikázání vzal jsem od Otce svého. 1? Tedy stala 
se opět různice mezi Židy pro ty řeči. 20 A 
pravili mnozí z nich: Iábelství má a blázní. 
Co ho posloucháte? 21 Jiní pravili: Tato slova 
nejsou dábelství majícího.  Zdaliž ďábelství 
může slepých oči otvírati? 22 I bylo posvícení 
v Jeruzalémě, a zima byla. ** I procházel se 
Ježíš v chrámě po síňci Šalomounově. 24 Tedy 
obstoupili jej Židé, a řekli jemu: Dokudž duši 
naši držíš? Jestliže jsi ty Kristus, pověz nám 
zjevně. 25 Odpověděl jim Ježíš: Pověděl jsem 
vám, a nevěříte. Skutkové, kteréž já činím ve 
jménu Otce svého, tiť svědectví vydávají o mně. 
26 Ale vy nevěříte, nebo nejste z ovcí mých, jakož 
jsem vám pověděl. 27 Nebo ovce mé hlas můj 
slyší, a já je znám, a následujíť mne. 728 A jáť 
život věčný dávám jim, a nezahynouť na věky, 
aniž jich kdo vytrhne z ruky mé. 29 Otec můj, 
kterýž mi je dal, většíť jest nade všecky, a žádnýť 
jich nemůže vytrhnouti z ruky Otce mého. 50 Já 
a Otec jedno jsme. *1 Tedy zchápali opět kamení 
Židé, aby jej kamenovali. 32 Odpověděl jim 
Ježíš: Mnohé dobré skutky ukázal jsem vám od 
Otce svého. Pro který z těch skutků kamenu- 
jete mne? 33 Odpověděli jemu Židé, řkouce: 


Czech JAN 


32 


Jan 10:34 XXXI Jan 11:7 


Pro dobrý skutek tebe nekamenujeme, ale pro 
rouhání, totiž že ty, člověk jsa, děláš se Bohem. 
34 Odpověděl jim Ježíš: Však psáno jest v Zákoně 
vašem: Já jsem řekl: Bohové jste. ** Poněvadž 
ty nazval bohy, k nimžto řeč Boží stala se, a 
nemůžeť zrušeno býti Písmo, 36 Kterakž tedy o 
mně, kteréhož posvětil Otec a poslal na svět, vy 
pravíte, že se rouhám, že jsem řekl: Syn Boží 
jsem? 37 Nečiním-liť skutků Otce svého, nevěřte 
mi. 38 Pakliť činím, tedy byste pak mně nevěřili, 
aspoň skutkům věřte, abyste poznali a věřili, 
že Otec ve mně jest, a já v něm. *? Tedy opět 
hledali ho jíti, ale on vyšel z rukou jejich. “ I 
odšel opět za Jordán na to místo, kdež nejprv Jan 
křtil, a pozůstal tam. 41I přišli k němu mnozí, 
a pravili: Jan zajisté žádného divu neučinil, ale 
všecko, cožkoli mluvil Jan o tomto, pravé bylo. 
42 A mnozí tam uvěřili v něho. 


11 

1 Byl pak nemocen člověk nějaký jménem 
Lazar z Betany, totiž z městečka Marie a Marty, 
sestry její. 2 (A to byla ta Maria, kteráž pomazala 
Pána mastí a vytřela nohy jeho vlasy svými, 
jejížto bratr Lazar byl nemocen.) 3 Tedy poslaly k 
němu sestry jeho, řkouce: Pane, aj, ten, kteréhož 
miluješ, nemocen jest. 4 A uslyšav to Ježíš, řekl: 
Nemoc ta neníť k smrti, ale pro slávu Boží, aby 
oslaven byl Syn Boží skrze ni. * Miloval pak Ježíš 
Martu i sestru její i Lazara. 6 A jakž uslyšel, že 
by nemocen byl, i pozůstal za dva dni na tom 
místě, kdež byl. 7 Potom pak dí učedlníkům: 


Czech JAN 


33 


Jan 11:8 ZK Jan 11:27 


Pojďme zase do Judstva. * Řekli jemu učedlníci: 
Mistře, nyní hledali tě Židé kamenovati, a ty 
zase tam chceš jíti? 9% Odpověděl Ježíš: Však 
dvanácte hodin za den jest. Chodí-li kdo ve 
dne, neurazí se; nebo světlo tohoto světa vidí. 
10 Pakliť by kdo chodil v noci, urazíť se; nebo 
světla není v něm. 11 To pověděl, a potom dí jim: 
Lazar, přítel náš, spí, ale jduť, abych jej ze sna 
probudil. 12 I řekli učedlníci jeho: Pane, spí-liť, 
zdráv bude. 13 Ale Ježíš řekl o smrti jeho, oni pak 
domnívali se, že by o spání sna mluvil. 1“ Tedy 
řekl jim Ježíš zjevně: Lazar umřel. 1* A raduji 
se pro vás, že jsem tam nebyl, abyste věřili. 
Ale pojďme k němu. 16 I řekl Tomáš, kterýž 
slove Didymus, spoluučedlníkům: Pojďme i my, 
abychom zemřeli s ním. 17 Tedy přišel Ježíš, 
i nalezl ho již čtyři dni v hrobě pochovaného. 
18 Byla pak Betany blízko od Jeruzaléma, okolo 
honů patnácte. 19 Mnozí pak z Židů byli přišli k 
Martě a Mariji, aby je těšili pro smrt bratra jejich. 
20 Tedy Marta, jakž uslyšela, že Ježíš jde, vyšla 
proti němu, ale Maria doma seděla. *1I řekla 
Marta k Ježíšovi: Pane, kdybys ty byl zde, bratr 
můj byl by neumřel. 22 Ale i nyníť vím, že cožkoli 
požádal bys od Boha, dá tobě Bůh. 23 Dí jí Ježíš: 
Vstaneť bratr tvůj. 24 Řekla jemu Marta: Vím, že 
vstane při vzkříšení v den nejposlednější. 25 Řekl 
jí Ježíš: Já jsem vzkříšení i život. Kdo věří ve 
mne, byť pak i umřel, živ bude. 26 A každý, kdož 
jest živ, a věří ve mne, neumřeť na věky. Věříš- 
li tomu? 27 Řekla jemu: Ovšem, Pane, já jsem 


Czech JAN 


34 


Jan 11:28 XXXIII Jan 11:42 


uvěřila, že jsi ty Kristus, Syn Boží, kterýž měl 
přijíti na svět. 28 A když to pověděla, odešla 
a zavolala tajně Marie, sestry své, řkuci: Mistr 
zde jest, a volá tebe. 7? Ona jakž to uslyšela, 
vstala rychle, a šla k němu. 0 (Ještě pak byl 
Ježíš nepřišel do městečka, ale byl na tom místě, 
kdež vyšla byla proti němu Marta.) 31 Tedy Židé, 
kteříž s ní byli v domě a těšili ji, viděvše Mariji, 
že jest rychle vstala a vyšla, šli za ní, řkouce: 
Jde k hrobu, aby tam plakala. *“ Ale Maria, když 
tam přišla, kdež byl Ježíš, uzřevši jej, padla k 
nohám jeho, a řekla jemu: Pane, bys ty byl zde, 
bratr můj byl by neumřel. ?? Ježíš pak jakž uzřel, 
ana pláče, i Židy, kteříž byli s ní přišli, ani plačí, 
zastonal duchem, a zkormoutil se. *“ A řekl: 
Kdež jste jej položili? Řkou jemu: Pane, pojď a 
pohleď. 35I zaplakal Ježíš. 36 Tedy řekli Židé: Aj, 
kterak ho miloval! 37 Někteří pak z nich řekli: 
Nemohl-liž jest tento, kterýž otevřel oči slepého, 
učiniti i toho, aby tento neumřel? ** Ježíš pak 
opět zastonav sám v sobě, přišel k hrobu. Byla 
pak jeskyně, a kámen byl svrchu položen na 
ni. 39 I dí Ježíš: Zdvihněte kámen. Řekla 
jemu Marta, sestra toho mrtvého: Pane, jižť 
smrdí; nebo čtyři dni v hrobě jest. 40 Dí jí Ježíš: 
Všakť jsem řekl, že budeš-li věřiti, uzříš slávu 
Boží. 41 Tedy zdvihli kámen, kdež byl mrtvý 
pochován. Ježíš pak pozdvihl vzhůru očí a řekl: 
Otče, děkuji tobě, že jsi mne slyšel. “2 Já zajisté 
vím, že ty mne vždycky slyšíš, ale pro zástup, 
kterýž okolo stojí, řekl jsem, aby věřili, že jsi 


Czech JAN 


35 


Jan 11:43 XXXIV Jan 11:57 


ty mne poslal. “3 A to pověděv, zavolal hlasem 
velikým: Lazaře, pojď ven! “*I vyšel, kterýž byl 
umřel, maje svázané ruce i nohy rouchami, a 
tvář jeho šatem byla obvinuta. Řekl jim Ježíš: 
Rozvěžtež jej, a nechte, ať odejde. 43 Tedy mnozí 
z Židů, kteříž byli přišli k Mariji, viděvše, co 
jest učinil Ježíš, uvěřili v něho. 46 Někteří pak 
z nich odešli k farizeům a pověděli jim, co jest 
učinil Ježíš. 47 I sešli se přední kněží a farizeové 
v radu, a pravili: Co činíme? Tento člověk 
divy mnohé činí. 48 Necháme-li ho tak, všickni 
uvěří v něho, i přijdou Římané, a odejmou místo 
naše i lid. “ Jeden pak z nich, jménem Kaifáš, 
nejvyšším knězem jsa toho léta, řekl jim: Vy nic 
nevíte, 50 Aniž co o tom přemyšlujete, že jest 
užitečné nám, aby jeden člověk umřel za lid, a 
ne, aby všecken tento národ zahynul. 31 Toho 
pak neřekl sám od sebe, ale nejvyšším knězem 
byv léta toho, prorokoval, že jest měl Ježíš umříti 
za tento národ, *ž A netoliko za tento národ, 
ale také, aby syny Boží rozptýlené shromáždil 
v jedno. ** Protož od toho dne spolu se o to 
radili, aby jej zabili. 5* Ježíš pak již nechodil 
zjevně mezi Židy, ale odšel odtud do krajiny, 
kteráž byla blízko pouště, do města, jenž slove 
Efraim, a tu bydlil s učedlníky svými. ** Byla 
pak blízko velikanoc Židovská. I šli mnozí do 
Jeruzaléma z krajiny té před velikonocí, aby 
se očistili. *6 I hledali Ježíše, a rozmlouvali 
vespolek, v chrámě stojíce: Co se vám zdá, že 
nepřišel k svátku? 57 Vydali pak byli přední 


Czech JAN 


36 


Jan 12:1 XXXV Jan 12:14 


kněží a farizeové mandát, jestliže by kdo zvěděl, 
kde by byl, aby pověděl, aby jej jali. 


1 Tedy Ježíš šestý den před velikonocí přišel do 
Betany, kdežto byl Lazar ten kterýž byl umřel, 
jehož vzkřísil z mrtvých. 2 I připravili jemu 
tu večeři, a Marta posluhovala, Lazar pak byl 
jeden z stolících s nimi. * Maria pak vzavši 
libru masti drahé z nardu výborného, pomazala 
noh Ježíšových, a vytřela vlasy svými nohy 
jeho. I naplněn jest dům vůní té masti. 4 Tedy 
řekl jeden z učedlníků jeho, Jidáš, syn Šimona 
Iškariotského, kterýž jej měl zraditi: * Proč tato 
mast není prodána za tři sta peněz, a není dáno 
chudým? 6 To pak řekl, ne že by měl péči o 
chudé, ale že zloděj byl, a měšec měl, a to, což 
do něho kladeno bylo, nosil. 7 Tedy řekl Ježíš: 
Nech jí, ke dni pohřebu mého zachovala to. 
8 Chudé zajisté vždycky máte s sebou, ale mne 
ne vždycky míti budete. 9% Zvěděl pak zástup 
veliký z Židů o něm, že by tu byl. I přišli 
tam, ne pro Ježíše toliko, ale také, aby Lazara 
viděli, kteréhož byl vzkřísil z mrtvých. 10 Radili 
se pak přední kněží, aby i Lazara zamordovali. 
11 Nebo mnozí z Židů odcházeli pro něho, a 
uvěřili v Ježíše. 12 Potom nazejtří mnohý zástup, 
kterýž byl přišel k svátku velikonočnímu, když 
uslyšeli, že Ježíš jde do Jeruzaléma, 13 Nabrali 
ratolestí palmových, a vyšli proti němu, a volali: 
Spas nás! Požehnaný, jenž se béře ve jménu 
Páně, Král Izraelský. 1“ I dostav Ježíš oslátka, 


Czech JAN 


37 


Jan 12:15 XXXVÍ Jan 12:29 


vsedl na ně, jakož psáno jest: 15 Neboj se, dcero 
Sionská, aj, Král tvůj béře se, na oslátku sedě. 
16 Tomu pak nesrozuměli učedlníci jeho zprvu, 
ale když oslaven byl Ježíš, tedy se rozpomenuli, 
že jest to psáno bylo o něm a že jemu to učinili. 
17 Vydával pak o něm svědectví zástup, kterýž 
byl s ním, že Lazara povolal z hrobu a vzkřísil 
jej z mrtvých. 18 Protož i v cestu vyšel jemu 
zástup, když slyšeli, že by ten div učinil. 19 Tedy 
farizeové pravili mezi sebou: Vidíte, že nic 
neprospíváte? Aj, všecken svět postoupil po 
něm. 20 Byli pak někteří Řekové z těch, kteříž 
přicházívali, aby se modlili v svátek. *1 Ti také 
přistoupili k Filipovi, kterýž byl od Betsaidy 
Galilejské, a prosili ho, řkouce: Pane, chtěli 
bychom Ježíše viděti. 2ž Přišel Filip a pověděl 
Ondřejovi, Ondřej pak a Filip pověděli Ježíšovi. 
23 A Ježíš odpověděl jim, řka: Přišlať jest hodina, 
aby oslaven byl Syn člověka. 4+ Amen, amen 
pravím vám: Zrno pšeničné padna v zemi, 
neumře-li, onoť samo zůstane, a pakliť umře, 
mnohý užitek přinese. 25 Kdož miluje duši svou, 
ztratíť ji; a kdož nenávidí duše své na tomto 
světě, k životu věčnému ostříhá jí. *6 Slouží-li 
mi kdo, následujž mne; a kdež jsem já, tuť i můj 
služebník bude. A bude-li mi kdo sloužiti, poctíť 
ho Otec můj. 27 Nyní duše má zkormoucena 
jest, a což dím? Otče, vysvoboď mne z této 
hodiny. Ale proto jsem přišel k hodině této. 
28 Otče, oslaviž jméno své. Tedy přišel hlas s 
nebe řkoucí: I oslavil jsem, i ještě oslavím. 29 Ten 
pak zástup, kterýž tu stál a to slyšel, pravil: 


Czech JAN 


38 


Jan 12:30 XXXVil Jan 12:46 


Zahřmělo. Jiní pravili: Anděl k němu mluvil. 
30 Odpověděl Ježíš a řekl: Ne pro mneť hlas tento 
se stal, ale pro vás. *! Nyníť jest soud světa 
tohoto, nyní kníže světa tohoto vyvrženo bude 
ven. *2 A já budu-liť povýšen od země, všecky 
potáhnu k sobě. ** (To pak pověděl, znamenaje, 
kterou by smrtí měl umříti.) ** Odpověděl jemu 
zástup: My jsme slyšeli z Zákona, že Kristus 
zůstává na věky, a kterakž ty pravíš, že musí býti 
povýšen Syn člověka? Kdo jest to Syn člověka? 
35 Tedy řekl jim Ježíš: Ještě na malý čas Světlo 
s vámi jest. Choďte, dokud Světlo máte, ať vás 
tma nezachvátí; nebo kdo chodí ve tmách, neví, 
kam jde. *6 Dokud Světlo máte, věřte v Světlo, 
abyste synové Světla byli. Toto pověděl Ježíš, a 
odšed, skryl se před nimi. 37 A ačkoli tak mnohá 
znamení činil před nimi, však jsou neuvěřili 
v něho, 38 Aby se naplnila řeč Izaiáše pro- 
roka, kterouž pověděl: Pane, kdo uvěřil kázaní 
našemu a rámě Páně komu jest zjeveno? 3“ Ale 
protoť jsou nemohli věřiti, neb opět Izaiáš řekl: 
40 Oslepil oči jejich a zatvrdil srdce jejich, aby 
očima neviděli a srdcem nerozuměli a neobrátili 
se, abych jich neuzdravil. +1 To pověděl Izaiáš, 
když viděl slávu jeho a mluvil o něm. +2 A ačkoli 
mnozí z knížat uvěřili v něho, však pro farizee 
nevyznávali ho, aby ze školy nebyli vyobcováni. 


43 Nebo milovali slávu lidskou více než slávu 
Boží. ** Ježíš pak zvolal a řekl: Kdo věří ve 


mne, ne ve mneť věří, ale v toho, jenž mne 
poslal. 45 A kdož vidí mne, vidí toho, kterýž 
mne poslal. 6 Já Světlo na svět jsem přišel, 


Czech JAN 


39 


Jan 12:47 XXXvliii Jan 13:9 


aby žádný, kdož věří ve mne, ve tmě nezůstal. 
47 A slyšel-liť by kdo slova má, a nevěřil by, jáť 
ho nesoudím; nebo nepřišel jsem, abych soudil 
svět, ale abych spasen učinil svět. 48 Kdož mnou 
pohrdá a nepřijímá slov mých, máť, kdo by jej 
soudil. Slova, kteráž jsem mluvil, tať jej souditi 
budou v nejposlednější den. %? Nebo já sám od 
sebe jsem nemluvil, ale ten, jenž mne poslal, 
Otec, on mi přikázaní dal, co bych měl praviti 
a mluviti. 50 A vím, že přikázání jeho jest život 
věčný. A protož, což já mluvím, jakž mi pověděl 
Otec, takť mluvím. 


13 

1 Před svátkem pak velikonočním, věda Ježíš, 
že přišla hodina jeho, aby šel z tohoto světa k 
Otci, milovav své, kteříž byli na světě, až do 
konce je miloval. “ A když večeřeli, (a ďábel již 
byl vnukl v srdce Jidáše Šimona Iškariotského, 
aby jej zradil,) > Věda Ježíš, že jemu Otec všecko 
v ruce dal a že od Boha vyšel a k Bohu jde, 
4 Vstal od večeře, a složil roucho své, a vzav 
rouchu, přepásal se. * Potom nalil vody do 
medenice, i počal umývati nohy učedlníků a 
vytírati rouchou, kterouž byl přepásán. 6 Tedy 
přišel k Šimonovi Petrovi. A on řekl jemu: Pane, 
ty mi chceš nohy mýti? 7 Odpověděl Ježíš a řekl 
jemu: Co já činím, ty nevíš nyní, ale potom zvíš. 
8 Dí jemu Petr: Nebudeš ty mýti noh mých na 
věky. Odpověděl jemu Ježíš: Neumyji-liť tebe, 
nebudeš míti dílu se mnou. 9 Dí jemu Šimon 
Petr: Pane, netoliko nohy mé, ale i ruce i hlavu. 


Czech JAN 


40 


Jan 13:10 XXXIX Jan 13:25 


10 Řekl jemu Ježíš: Kdož jest umyt, nepotřebuje, 
než aby nohy umyl; nebo čist jest všecken. I 
vy čistí jste, ale ne všickni. 11 Nebo věděl o 
zrádci svém; protož řekl: Ne všickni čistí jste. 
12 Když pak umyl nohy jejich a vzal na sebe 
roucho své, posadiv se za stůl zase, řekl jim: 
Víte-liž, co jsem učinil vám? 13 Vy nazýváte mne 
Mistrem a Pánem, a dobře pravíte, jsemť zajisté. 
14 Poněvadž tedy já umyl jsem nohy vaše, Pán a 
Mistr, i vy máte jeden druhému nohy umývati. 
15 Příklad zajisté dal jsem vám, abyste, jakož 
jsem já učinil vám, i vy též činili. 16 Amen, amen 
pravím vám: Není služebník větší pána svého, 
ani posel větší nežli ten, kdož jej poslal. 17 Znáte- 
li tyto věci, blahoslavení jste, budete-li je činiti. 
18 Ne o všechť vás pravím. Já vím, které jsem 
vyvolil, ale musí to býti, aby se naplnilo písmo: 
Ten, jenž jí chléb se mnou, pozdvihl proti mně 
paty své. 19 Nyní pravím vám, prve než by se to 
stalo, abyste, když se stane, uvěřili, že já jsem. 
20 Amen, amen pravím vám: Kdo přijímá toho, 
kohož bych já poslal, mneť přijímá; a kdož mne 
přijímá, přijímá toho, kterýž mne poslal. 21 A to 
pověděv Ježíš, zkormoutil se v duchu, a osvědčil, 
řka: Amen, amen pravím vám, že jeden z vás 
mne zradí. 22 Tedy učedlníci vzhlédali na sebe 
vespolek, pochybujíce, o kom by to pravil. “3 Byl 
pak jeden z učedlníků Ježíšových, kterýž zpolehl 
na klíně jeho, jehož miloval Ježíš. 24 Protož tomu 
návěští dal Šimon Petr aby se zeptal, kdo by 
to byl, o němž praví? 75 A on odpočívaje na 
prsech Ježíšových, řekl jemu: Pane, kdo jest? 


Czech JAN 


41 


Jan 13:26 xl Jan 13:38 


26 Odpověděl Ježíš: Ten jest, komuž já omočené 
skyvy chleba podám. A omočiv skyvu chleba, 
podal Jidášovi, synu Šimona Iškariotského. 27 A 
hned po vzetí toho chleba vstoupil do něho satan. 
I řekl jemu Ježíš: Co činíš, čiň spěšně. 28 Tomu 
pak žádný z přísedících nerozuměl, k čemu by 
jemu to řekl. 2? Nebo někteří se domnívali, 
poněvadž Jidáš měšec měl, že by jemu řekl Ježíš: 
Nakup těch věcí, kterýchž jest nám potřebí k 
svátku, anebo aby něco chudým dal. *0 A on 
vzav skyvu chleba, hned vyšel. A byla již noc. 
31 Když pak on vyšel, dí Ježíš: Nyníť oslaven 
jest Syn člověka, a Bůh oslaven jest v něm. 32 A 
poněvadž Bůh oslaven jest v něm, i Bůh oslaví 
jej sám v sobě, a to hned oslaví jej. 53 Synáčkové, 
ještě maličko s vámi jsem. Hledati mne budete, a 
jakož jsem řekl Židům: Kam já jdu, vy nemůžete 
přijíti, tak i vám pravím nyní. *“ Přikázání nové 
dávám vám, abyste se milovali vespolek; jakož 
já miloval jsem vás, tak abyste i vy milovali 
jeden druhého. ** Po tomť poznají všickni, že 
jste moji učedlníci, budete-li míti lásku jedni k 
druhým. 36 Dí jemu Šimon Petr: Pane, kam jdeš? 
Odpověděl mu Ježíš: Kam já jdu, nemůžeš ty 
nyní jíti za mnou, ale půjdeš potom. 37 Dí jemu 
Petr: Pane, proč bych nemohl nyní jíti za tebou? 
A já duši svou za tebe položím. ** Odpověděl 
jemu Ježíš: Duši svou za mne položíš? Amen 
pravím tobě: Nezazpíváť kohout, až mne třikrát 
zapříš. 


Czech JAN 


42 


Jan 14:1 xli Jan 14:17 


14 


1 Nermutiž se srdce vaše. Věříte v Boha, i 
ve mne věřte. 2 V domu Otce mého příbytkové 
mnozí jsou. Byť nebylo tak, pověděl bych vám. 
3Jduť, abych vám připravil místo. A odejdu-liť, 
a připravím vám místo, zaseť přijdu, a poberu 
vás k sobě samému, abyste, kde jsem já, i vy 
byli. +4 A kam já jdu, víte, i cestu víte. * Dí 
jemu Tomáš: Pane, nevíme, kam jdeš. A kterak 
můžeme cestu věděti? 6 Dí jemu Ježíš: Já jsem 
cesta, i pravda, i život. Žádný nepřichází k Otci 
než skrze mne. 7 Byste znali mne, také i Otce 
mého znali byste; a již nyní jej znáte, a viděli 
jste ho. S Řekl jemu Filip: Pane, ukaž nám Otce, 
a dostiť jest nám. % Dí jemu Ježíš: Tak dlouhý 
čas s Vámi jsem, a nepoznal jsi mne? Filipe, 
kdož vidí mne, vidí Otce, a kterak ty pravíš: Ukaž 
nám Otce? 10 A což nevěříš, že já v Otci a Otec 
ve mně jest? Slova, kteráž já mluvím vám, sám 
od sebe nemluvím, ale Otec ve mně přebývaje, 
onť činí skutky. 11 Věřtež mi, že jsem já v Otci 
a Otec ve mně; nebo aspoň pro samy skutky 
věřte mi. 14 Amen, amen pravím vám: Kdož 
věří ve mne, skutky, kteréž já činím, i on činiti 
bude, a větší nad ty činiti bude. Nebo já jdu 
k Otci svému. 1* A jestliže byste co prosili ve 
jménu mém, toť učiním, aby oslaven byl Otec 
v Synu. 1+ Budete-li zač prositi ve jménu mém, 
jáť učiním. 15 Milujete-li mne, přikázání mých 
ostříhejte. 16 A jáť prositi budu Otce, a jiného 
Utěšitele dá vám, aby s vámi zůstal na věky, 


s., 


17 Ducha pravdy, jehož svět nemůže přijíti. Nebo 


Czech JAN 


43 


Jan 14:18 xlii Jan 14:31 


nevidí ho, aniž ho zná, ale vy znáte jej, nebť u 
vás přebývá a v vás bude. 18 Neopustímť vás 
sirotků, přijduť k vám. 19 Ještě maličko, a svět 
mne již neuzří, ale vy uzříte mne; nebo já živ 
jsem, a i vy živi budete. 20 V ten den vy poznáte, 
že já jsem v Otci svém, a vy ve mně, a já v 
vás. 21 Kdož by měl přikázaní má a ostříhal 
jich, onť jest ten, kterýž mne miluje. A kdož 
mne miluje, milován bude od Otce mého, a jáť 
jej budu milovati a zjevím jemu samého sebe. 
22 Řekl jemu Judas, ne onen Iškariotský: Pane, 
jakž jest to, že sebe nám zjeviti chceš, a ne světu? 
23 Odpověděl Ježíš a řekl jemu: Miluje-li mne 
kdo, slova mého ostříhati bude, a Otec můj bude 
jej milovati, a k němu přijdeme, a příbytek u 
něho učiníme. 2“ Kdož pak nemiluje mne, slov 
mých neostříhá; a slovo, kteréž slyšíte, neníť 
mé, ale toho, kterýž mne poslal, Otcovo. 25 Toto 
mluvil jsem vám, u vás přebývaje. *6 Utěšitel 
pak, ten Duch svatý, kteréhož pošle Otec ve 
jménu mém, onť vás naučí všemu a připomeneť 
vám všecko, což jsem koli mluvil vám. 27 Pokoj 
zůstavuji vám, pokoj můj dávám vám; ne jako 
svět dává, já dávám vám. Nermutiž se srdce 
vaše, ani strachuj. 2š Slyšeli jste, že já řekl jsem 
vám: Jdu, a zase přijdu k vám. Kdybyste mne 
milovali, radovali byste se jistě, Že jsem řekl: 
Jdu k Otci; nebo Otec větší mne jest. 29 A nyní 
pověděl jsem vám, prve nežli by se stalo, abyste, 
když se stane, uvěřili. 30 Již nemnoho mluviti 
budu s vámi; neboť jde Kníže tohoto světa, ale 
nemáť nic na mně. *1 Ale aby poznal svět, že 


Czech JAN 


44 


Jan 15:1 xliii Jan 15:14 


miluji Otce, a jakož mi přikázání dal Otec, tak 
činím. Vstaňte, pojďme odtud. 


15 


1 Já jsem ten vinný kmen pravý, a Otec můj 
vinař jest 2 Každou ratolest, kteráž ve mně 
nenese ovoce, odřezuje, a každou, kteráž nese 
ovoce, čistí, aby hojnější ovoce nesla. > Již 
vy čisti jste pro řeč, kterouž jsem mluvil vám. 
4 Zůstaňtež ve mně, a já v vás. Jakož ratolest 
nemůže nésti ovoce sama od sebe, nezůstala- 
li by při kmenu, takž ani vy, leč zůstanete ve 
mně. * Já jsem vinný kmen a vy ratolesti. Kdo 
zůstává ve mně, a já v něm, ten nese ovoce 
mnohé; nebo beze mne nic nemůžete učiniti. 
6 Nezůstal-li by kdo ve mně, vyvržen bude ven 
jako ratolest, a uschneť, a sberouť ty ratolesti 


a na oheň uvrhou a shoříť. 7 Zůstanete-li ve 
mně, a slova má zůstanou-liť v vás, což byste 


koli chtěli, proste, a staneť se vám. % V tomť bývá 
oslaven Otec můj, když ovoce nesete hojné, a takť 
budete moji učedlníci. ? Jakož miloval mne Otec, 
tak i já miloval jsem vás. Zůstaňtež v milování 
mém. 10 Budete-li zachovávati přikázaní má, 
zůstanete v mém milování, jakož i já přikázání 
Otce svého zachoval jsem, i zůstávám v jeho 
milování. 11 Toto mluvil jsem vám, aby radost 
má zůstala v vás, a radost vaše aby byla plná. 
12 Totoť jest přikázání mé, abyste se milovali 
vespolek, jako i já miloval jsem vás. 1* Většího 
milování nad to žádný nemá, než aby duši svou 
položil za přátely své. 14 Vy přátelé moji jste, 


Czech JAN 


45 


Jan 15:15 xliv Jan 15:27 


učiníte-li to, což já přikazuji vám. 1> Již vás neb- 
udu více nazývati služebníky, nebo služebník 
neví, co by činil pán jeho. Ale vás jsem nazval 
přáteli, nebo všecko, což jsem koli slyšel od Otce 
svého, oznámil jsem vám. 16 Ne vy jste mne 
vyvolili, ale já jsem vás vyvolil a postavil, abyste 
šli a ovoce přinesli, a ovoce vaše aby zůstalo, 
aby zač byste koli prosili Otce ve jménu mém, 
dal vám. 17 To přikazuji vám, abyste se milovali 
vespolek. 18 Jestližeť vás svět nenávidí, víte, žeť 
jest mne prve než vás v nenávisti měl. 19 Byste 
byli z světa, svět, což jest jeho, miloval by; že 
pak nejste z světa, ale já z světa vyvolil jsem 
vás, protož vás svět nenávidí. 20 Pamatujte na 
řeč mou, kterouž jsem já mluvil vám: Neníť 
služebník větší nežli pán jeho. Poněvadž se mně 
protivili, i vámť se protiviti budou; poněvadž 
jsou řeči mé šetřili, i vaší šetřiti budou. 21 Ale 
toto všecko učiní vám pro jméno mé; nebo 
neznají toho, jenž mne poslal. 22 Kdybych byl 
nepřišel a nemluvil jim, hříchu by neměli; ale 
nyní výmluvy nemají z hříchu svého. 7* Kdož 
mne nenávidí, i Otceť mého nenávidí. 2+ Bych 
byl skutků nečinil mezi nimi, jichžto žádný jiný 
nečinil, hříchu by neměli; ale nyní jsou i viděli, 
i nenáviděli, i mne i Otce mého. ** Ale musilo 
tak býti, aby se naplnila řeč, kteráž v Zákoně 
jejich napsána jest: Že v nenávisti měli mne bez 
příčiny. 26 Když pak přijde Utěšitel, kteréhož já 
pošli vám od Otce, Duch pravdy, kterýž od Otce 
pochází, tenť svědectví vydávati bude o mně. 
27 Ano i vy svědectví vydávati budete, nebo od 


Czech JAN 


46 


Jan 16:1 xlv Jan 16:17 


počátku se mnou jste. 


1 Toto mluvil jsem vám, abyste se nezhoršili. 
2 Vypovědíť vás ze škol, ano přijdeť čas, že 
všeliký, kdož vás mordovati bude, domnívati se 
bude, že tím Bohu slouží. 5 A toť učiní vám proto, 
že nepoznali Otce ani mne. + Ale toto mluvil jsem 
vám, abyste, když přijde ten čas, rozpomenuli se 
na to, že jsem já to předpověděl vám. Tohoť jsem 
vám s počátku nemluvil, neb jsem byl s vámi. 
5 Nyní pak jdu k tomu, kterýž mne poslal, a žádný 
z vás neptá se mne: Kam jdeš? $ Ale že jsem vám 
tyto věci mluvil, zámutek naplnil srdce vaše. "Já 
pak pravdu pravím vám, že jest vám užitečné, 
abych já odšel. © Nebo neodejdu-liť, Utěšitel 
nepřijde k vám; a pakliť odejdu, pošli ho k vám. 
8 A onť přijda, obviňovati bude svět z hříchu, a 
z spravedlnosti, a z soudu. ? Z hříchu zajisté, že 
nevěří ve mne; 10 A z spravedlnosti, že jdu k Otci, 
a již více neuzříte mne; 11 Z soudu pak, že Kníže 
tohoto světa již jest odsouzeno. 12 Ještěť bych 
měl mnoho mluviti vám, ale nemůžete snésti 
nyní. 13 Ale když přijde ten Duch pravdy, uvedeť 
vás ve všelikou pravdu. Nebo nebude mluviti 
sám od sebe, ale cožkoli uslyší, toť mluviti bude; 


ano i budoucí věci zvěstovati bude vám. 1+ Onť 
mne oslaví; nebo z mého vezme, a zvěstuje 


vám. 15 Všecko, cožkoli má Otec, mé jest. Protož 
jsem řekl, že z mého vezme, a zvěstuje vám. 
16 Maličko, a neuzříte mne, a opět maličko, 
a uzříte mne; nebo já jdu k Otci. 17 I řekli 
někteří z učedlníků jeho mezi sebou: Co jest 


Czech JAN 


47 


Jan 16:18 xlvi Jan 16:30 


to, že praví nám: Maličko, a neuzříte mne, 
a opět maličko, a uzříte mne, a že já jdu k 
Otci? 18 Protož pravili: Co jest to, že praví: 
Maličko? Nevíme, co praví. 19 I poznal Ježíš, 
že se ho chtěli otázati. I řekl jim: O tom tížete 
mezi sebou, že jsem řekl: Maličko, a neuzříte 
mne, a opět maličko, a uzříte mne? %0 Amen, 
amen pravím vám, že plakati a kvíliti budete 
vy, ale svět se bude radovati; vy pak se budete 
rmoutiti, ale zámutek váš obrátíť se v radost. 
21 Žena, když rodí, zámutek má, nebo přišla 
hodina její; ale když porodí dítě, již nepamatuje 
na soužení, pro radost, že se narodil člověk na 
svět. *2 Protož i vy zámutek máte nyní, ale 
opět uzřím vás, a radovati se bude srdce vaše, 
a radosti vaší žádný neodejme od vás. 25 A v ten 
den nebudete se mne tázati o ničemž. Amen, 
amen pravím vám: Že zač byste koli prosili 
Otce ve jménu mém, dáť vám. *+ Až dosavad 
za nic jste neprosili ve jménu mém. Prostež, a 
vezmete, aby radost vaše doplněna byla. 25 Toto 
v příslovích mluvil jsem vám; přijdeť hodina, 
když již ne v příslovích budu mluviti vám, ale 
zjevně o Otci svém zvěstovati budu vám. *6V ten 
den ve jménu mém prositi budete, a nepravímť 
vám, že já budu prositi Otce za vás. 27 Nebo sám 
Otec miluje vás, proto že jste vy mne milovali, 
a uvěřili, že jsem já od Boha vyšel. 28 Vyšelť 
jsem od Otce, a přišel jsem na svět; a opět 
opouštím svět, a jdu k Otci. 29 Řkou jemu 
učedlníci jeho: Aj, nyní zjevně mluvíš, a přísloví 
žádného nepravíš. 30 Nyní víme, že víš všecko, 


Czech JAN 


48 


Jan 16:31 xlvii Jan 17:11 


a nepotřebuješ, aby se kdo tebe tázal. Skrze 
to věříme, že jsi od Boha přišel. >! Odpověděl 
jim Ježíš: Nyní věříte. *ž Aj, přijdeť hodina, 
anobrž již přišla, že se rozprchnete jeden každý 
k svému, a mne samého necháte. Ale nejsemť 
sám, nebo Otec se mnou jest. ** Tyto věci 
mluvil jsem vám, abyste ve mně pokoj měli. Na 


* 7. 


přemohl svět. 


17 

1 To pověděv Ježíš, i pozdvihl očí svých k nebi 
a řekl: Otče, přišlať jest hodina, oslaviž Syna 
svého, aby i Syn tvůj oslavil tebe; 2 Jakož jsi 
dal jemu moc nad každým člověkem, aby těm 
všechněm, kteréž jsi dal jemu, on život věčný 
dal. 3 Totoť jest pak věčný život, aby poznali 
tebe samého pravého Boha, a kteréhož jsi poslal, 
Ježíše Krista. + Jáť jsem oslavil tebe na zemi; 
dílo jsem vykonal, kteréž jsi mi dal, abych činil. 
> A nyní oslaviž ty mne, Otče, u sebe samého, 
slávou, kterouž jsem měl u tebe, prve nežli svět 
byl. 6 Oznámil jsem jméno tvé lidem, kteréž jsi 
mi dal z světa. Tvojiť jsou byli, a mně jsi je dal, 
a řeč tvou zachovali. 7 A nyní poznali, že všecky 
věci, kteréž jsi mi dal, od tebe jsou. * Nebo slova, 
kteráž jsi mi dal, dal jsem jim; a oni přijali, a 
poznali vpravdě, že jsem od tebe vyšel, a uvěřili, 
že jsi ty mne poslal. * Já za ně prosím, ne za svět 
prosím, ale za ty, kteréž jsi mi dal, nebo tvoji 
jsou. 10 A všecky věci mé tvé jsou, a tvé mé jsou, 
a já oslaven jsem v nich. 11 Již pak více nejsem 


Czech JAN 


49 


Jan 17:12 xlviii Jan 17:26 


na světě, ale oni jsou na světě, a já k tobě jdu. 
Otče svatý, ostříhejž jich ve jménu svém, kteréž 
jsi mi dal, ať by byli jedno jako i my. 12 Dokudž 
jsem s nimi byl na světě, já jsem jich ostříhal ve 
jménu tvém. Kteréž jsi mi dal, zachoval jsem, a 
žádný z nich nezahynul, než syn zatracení, aby 
fse Písmo naplnilo. 15 Ale nyní k tobě jdu, a toto 
mluvím na světě, aby měli radost mou plnou v 
sobě. 1+ Já jsem jim dal slovo tvé, a svět jich 
nenáviděl; nebo nejsou z světa, jako i já nejsem z 
světa. 15 Neprosímfť, abys je vzal z světa, ale abys 
jich zachoval od zlého. 19 Z světať nejsou, jakož i 
já nejsem z světa. 17 Posvětiž jich v pravdě své, 
slovo tvé pravda jest. 18 Jakož jsi mne poslal na 
svět, i já jsem je poslal na svět. 19 A já posvěcuji 
sebe samého za ně, aby i oni posvěceni byli v 
pravdě. 40 Ne za tytoť pak toliko prosím, ale i za 
ty, kteříž skrze slovo jejich mají uvěřiti ve mne, 
21 Aby všickni jedno byli, jako ty, Otče, ve mně, 
a já v tobě, aby i oni v nás jedno byli, aby uvěřil 
svět, že jsi ty mne poslal. 22 A já slávu, kterouž 
jsi mi dal, dal jsem jim, aby byli jedno, jakož i 
my jedno jsme. *3 Já v nich, a ty ve mně, aby 
dokonáni byli v jedno, a aby poznal svět, že jsi 
ty mne poslal, a že jsi je miloval, jakožs i mne 
miloval. 24 Otče, kteréž jsi mi dal, chciť, kdež 
jsem já, aby i oni byli se mnou, aby hleděli na 
slávu mou, kteroužs mi dal; nebo jsi mne miloval 
před ustanovením světa. **> Otče spravedlivý, 
tebeť jest svět nepoznal, ale já jsem tebe poznal, 
a i tito poznali, že jsi ty mne poslal. 26 A známét 
jsem jim učinil jméno tvé, a ještě známo učiním, 


Czech JAN 


50 


Jan 18:1 xlix Jan 18:14 


aby to milování, kterýmž jsi mne miloval, bylo v 
nich, a i já v nich. 


18 

1 To když pověděl Ježíš, vyšel s učedlníky 
svými přes potok Cedron, kdež byla zahrada; 
do kteréžto všel on i učedlníci jeho. * Věděl 
pak i Jidáš, zrádce jeho, to místo; nebo často 
chodíval tam Ježíš s učedlníky svými. * Protož 
Jidáš pojav s sebou zástup, a od předních kněží 
a farizeů služebníky, přišel tam s lucernami 
a s pochodněmi a s zbrojí. + Ježíš pak věda 
všecko, což přijíti mělo na něj, vyšed proti nim, 
řekl jim: Koho hledáte? * Odpověděli jemu: 
Ježíše Nazaretského. Řekl jim Ježíš: Jáť jsem. 
Stál pak s nimi i Jidáš, zrádce jeho. 6 A jakž 
řekl jim: Já jsem, postoupili nazpět, a padli na 
zem. 7 I otázal se jich opět: Koho hledáte? 
A oni řekli: Ježíše Nazaretského. * Odpověděl 
Ježíš: Pověděl jsem vám, že já jsem. Poněvadž 
tedy mne hledáte, nechtež těchto, ať odejdou. 
9 Aby se naplnila řeč, kterouž byl pověděl: Že 
které jsi mi dal, neztratil jsem z nich žádného. 
10 Tedy Šimon Petr maje meč, vytrhl jej a udeřil 
služebníka nejvyššího kněze a uťal mu ucho jeho 
pravé. A bylo jméno služebníka toho Malchus. 
11 I řekl Ježíš Petrovi: Schovej meč svůj do 
pošvy. Což nemám píti kalicha, kterýž mi dal 
Otec? 12 Tedy zástup a hejtman a služebníci 
Židovští jali Ježíše, a svázali jej. 13 A vedli 
ho k Annášovi nejprve; nebo byl test Kaifášův, 
kterýž byl nejvyšším knězem toho léta. 1“ Kaifáš 


Czech JAN 


o1 


Jan 18:15 l Jan 18:27 


pak byl ten, kterýž byl radu dal Židům, že by 
užitečné bylo, aby člověk jeden umřel za lid. 
15 Šel pak za Ježíšem Šimon Petr a jiný učedlník. 
A ten učedlník byl znám nejvyššímu knězi, i všel 
s Ježíšem do síně nejvyššího kněze. 16 Ale Petr 
stál u dveří vně. I vyšel ten druhý učedlník, 
kterýž byl znám nejvyššímu knězi, a promluvil 
s vrátnou, i uvedl tam Petra. 17 Tedy řekla 
Petrovi děvečka vrátná: Nejsi-liž i ty z učedlníků 
člověka toho? Řekl on: Nejsem. 18 Stáli pak tu 
služebníci a pacholci, kteříž oheň udělali, nebo 
zima bylo, i zhřívali se. A byl s nimi také i 
Petr stoje tu a zhřívaje se. 1% Tedy nejvyšší 
kněz tázal se Ježíše o učedlnících jeho a o učení 
jeho. 29 Odpověděl jemu Ježíš: Já zjevně mluvil 
jsem světu, já vždycky učíval jsem v škole a v 
chrámě, kdežto se odevšad Židé scházejí, a tajně 
jsem nic nemluvil, 21 Co se mne ptáš? Ptej se 
těch, kteříž mne slýchali, co jsem jim mluvil. 
Aj, tiť vědí, co jsem já mluvil. 22 A když on to 
pověděl, jeden z služebníků, stoje tu, dal poliček 
Ježíšovi, řka: Tak-liž odpovídáš nejvyššímu 
knězi? 23 Odpověděl mu Ježíš: Mluvil-li jsem 
zle, svědectví vydej o zlém; pakli dobře, proč 
mne tepeš? 74T poslal jej Annáš svázaného k 
Kaifášovi nejvyššímu knězi. 25 Stál pak Šimon 
Petr, a zhříval se. Tedy řekli jemu: Nejsi-liž i 
ty z učedlníků jeho? Zapřel on a řekl: Nejsem. 
26 Dí jemu jeden z služebníků nejvyššího kněze, 
příbuzný toho, kterémuž Petr uťal ucho: Zdaž 
jsem já tebe neviděl s ním v zahradě? 27 Tedy 


Czech JAN 


52 


Jan 18:28 jů Jan 18:39 


Petr opět zapřel. A hned kohout zazpíval. 2š I 
vedli Ježíše od Kaifáše do radného domu, a bylo 
ráno. Oni pak nevešli do radného domu, aby 
se neposkvrnili, ale aby jedli beránka. 9 Tedy 
vyšel k nim Pilát ven a řekl: Jakou žalobu vedete 
proti člověku tomuto? *0 Odpověděli a řekli 
jemu: Byť tento nebyl zločinec, nedali bychom 
ho tobě. 31 I řekl jim Pilát: Vezměte vy jej, 
a podle Zákona vašeho suďte ho. I řekli mu 
Židé: Námť nesluší zabíti žádného. 32 Aby se 
řeč Ježíšova naplnila, kterouž řekl, znamenaje, 
kterou by smrtí měl umříti. ** Tedy Pilát všel 
opět do radného domu, i povolal Ježíše a řekl 
jemu: Ty-li jsi Král Židovský? 34 Odpověděl 
Ježíš: Sám-li od sebe to pravíš, čili jiní tobě 
pověděli o mně? 35 Odpověděl Pilát: Zdaliž jsem 
já Žid? Národ tvůj a přední kněží dali mi tebe. 
Co jsi učinil? 36 Odpověděl Ježíš: Království 
mé není z tohoto světa. Byť z tohoto světa 
bylo království mé, služebníci moji bránili by 
mne, abych nebyl vydán Židům. Ale nyní mé 
království není odsud. 37 I řekl jemu Pilát: Tedy 
král jsi ty? Dí Ježíš: Ty pravíš, že já král jsem. 
Jáť jsem se k tomu narodil, a proto jsem na svět 
přišel, abych svědectví vydal pravdě. Každý, 
kdož jest z pravdy, slyší hlas můj. *8 Dí jemu 
Pilát: Co jest pravda? A když to řekl, opět 
vyšel k Židům, a dí jim: Já na něm žádné viny 
nenalézám. 5% Ale jest obyčej váš, abych vám 
propustil jednoho vězně na velikunoc. Chcete- 
liž tedy, ať vám propustím Krále Židovského? 


Czech JAN 


53 


Jan 18:40 lii Jan 19:13 


40 T zkřikli opět všickni, řkouce: Ne toho, ale 
Barabbáše. Byl pak Barabbáš lotr. 


19 

1 Tedy vzal Pilát Ježíše, a zbičoval jej. 2 A 
žoldnéři zpletše korunu z trní, vstavili na hlavu 
jeho, a pláštěm šarlatovým přioděli jej. > A 
říkali: Zdráv buď, Králi Židovský. A dávali jemu 
poličky. + I vyšel opět ven Pilát, a řekl jim: 
Aj, vyvedu jej vám ven, abyste poznali, žeť na 
něm žádné viny nenalézám. * Tedy vyšel Ježíš 
ven, nesa trnovou korunu a plášť šarlatový. I 
řekl jim Pilát: Aj, člověk. 6 A jakž jej uzřeli 
přední kněží a služebníci jejich, zkřikli řkouce: 
Ukřižuj, ukřižuj ho. Dí jim Pilát: Vezmětež vy 
jej a ukřižujte, nebo já na něm viny nenalézám. 
7 Odpověděli jemu Židé: My Zákon máme, a 
podle Zákona našeho máť umříti, nebo Synem 
Božím se činil. © A když Pilát uslyšel tuto řeč, 
více se obával. ?I všel do radného domu zase, a 
řekl Ježíšovi: Odkud jsi ty? Ale Ježíš nedal jemu 
odpovědi. 19 Tedy řekl jemu Pilát: Nemluvíš se 
mnou? Nevíš-liž, že mám moc ukřižovati tě a 
moc mám propustiti tebe? 11 Odpověděl Ježíš: 
Neměl bys nade mnou moci nižádné, byť nebylo 
dáno s hůry; protož, kdoť jest mne tobě vydal, 
většíť hřích má. (14 Od té chvíle hledal Pilát 
propustiti ho. Ale Židé volali řkouce: Propustíš- 
li tohoto, nejsi přítel císařův; nebo každý, kdož 
se králem činí, protiví se císaři. 13 Tedy Pilát 
uslyšev tu řeč, vyvedl ven Ježíše, a sedl na 
soudné stolici na místě, kteréž slove Litostrotos, 


Czech JAN 


54 


Jan 19:14 iii Jan 19:26 


a Židovsky Gabbata. 14 A byl den připravování 
před velikonocí, okolo šesté hodiny. I řekl 
Židům: Aj, král váš. 15 Oni pak zkřikli: Vezmi, 
vezmi a ukřižuj jej. Řekl jim Pilát: Krále vašeho 
ukřižuji? Odpověděli přední kněží: Nemámet 
krále, než císaře. 16 Tedy vydal jim ho, aby 
byl ukřižován. I pojali Ježíše a vedli jej ven. 
17 A on nesa kříž svůj, šel až na místo, kteréž 
slove popravné, a Židovsky Golgota. 18 Kdežto 
ukřižovali ho, a s ním jiné dva s obou stran, 
a v prostředku Ježíše. 19 Napsal pak i nápis 
Pilát, a vstavil na kříž. A bylo napsáno: Ježíš 
Nazaretský, Král Židovský. 20 Ten pak nápis 
mnozí z Židů čtli; nebo blízko města bylo to 
místo, kdež ukřižován byl Ježíš. A bylo psáno 
Židovsky, Řecky a Latině. 21 Tedy přední kněží 
Židovští řekli Pilátovi: Nepiš: Král Židovský, ale 
že on řekl: Král Židovský jsem. 22 Odpověděl 
Pilát: Co jsem psal, psal jsem. 23 Žoldnéři 
pak, když Ježíše ukřižovali, vzali roucha jeho, 
a učinili čtyři díly každému rytíři díl jeden, 
vzali také i sukni, kterážto sukně byla nesšívaná, 


ale odvrchu všecka naskrze setkaná. *“I řekli 
mezi sebou: Neroztrhujme jí, ale losujme o 


ni, čí bude. Aby se naplnilo písmo, řkoucí: 
Rozdělili sobě roucho mé, a o můj oděv metali 
los. A žoldnéři zajisté tak učinili. 25 Stály 
pak blízko kříže Ježíšova matka jeho a sestra 
matky jeho, Maria, manželka Kleofášova, a 
Maria Magdaléna. 46 Tedy Ježíš uzřev matku a 
učedlníka tu stojícího, kteréhož miloval, řekl k 


Czech JAN 


55 


Jan 19:27 liv Jan 19:40 


matce své: Ženo, aj, syn tvůj. 27 Potom řekl 
učedlníkovi: Aj, matka tvá. A od té hodiny 
přijal ji učedlník ten k sobě. 2š Potom věda 
Ježíš, že již všecko jiné dokonáno jest, aby se 
naplnilo písmo, řekl: Žízním. 2? Byla pak tu 
postavena nádoba plná octa. Tedy oni naplnili 
houbu octem, a obloživše yzopem, podali k 
ústům jeho. 39 A když okusil Ježíš octa, řekl: 
Dokonánoť jest. A nakloniv hlavy, ducha Otci 
poručil. 31 Židé pak, aby nezůstala na kříži těla 
na sobotu, poněvadž byl den připravování, (byl 
zajisté veliký ten den sobotní,) prosili Piláta, aby 
zlámáni byli hnátové jejich a aby byli složeni. *2I 
přišli žoldnéři, a prvnímu zajisté zlámali hnáty, 
i druhému, kterýž ukřižován byl s ním. 53 Ale 
k Ježíšovi přišedše, jakž uzřeli jej již mrtvého, 
nelámali hnátů jeho. *“ Ale jeden z žoldnéřů 
bok jeho kopím otevřel, a hned vyšla krev a 
voda. ** A ten, jenž viděl, svědectví vydal, a 
pravé jest svědectví jeho; onť ví, že pravé věci 
praví, abyste i vy věřili. *6 Stalo se pak to, 
aby se naplnilo Písmo: Kost jeho Žádná nebude 
zlámána. 37 A opět jiné Písmo dí: Uzříť, v koho 
jsou bodli. *8 Potom pak prosil Piláta Jozef z 
Arimatie, (kterýž byl učedlník Ježíšův, ale tajný, 
pro strach Židovský,) aby sňal tělo Ježíšovo. I 
dopustil Pilát. A on přišed, i sňal tělo Ježíšovo. 
39 Přišel pak i Nikodém, (kterýž byl prve přišel k 
Ježíšovi v noci,) nesa smíšení mirry a aloes okolo 
sta liber. 0 Tedy vzali tělo Ježíšovo, a obvinuli 
je prostěradly s vonnými věcmi, jakž obyčej jest 


Czech JAN 


56 


Jan 19:41 lv Jan 20:14 


Židům se pochovávati. 41 A byla na tom místě, 
kdež ukřižován byl, zahrada, a v zahradě hrob 
nový, v němžto ještě žádný nebyl pochován. 
42 Protož tu pro den připravování Židovský, že 
blízko byl hrob, položili Ježíše. 


20 

1 První pak den po sobotě Maria Magdaléna 
přišla ráno k hrobu, když ještě tma bylo. I 
uzřela kámen odvalený od hrobu. 7 I běžela 
odtud a přišla k Šimonovi Petrovi a k jinému 
učedlníku, jehož miloval Ježíš, a řekla jim: Vzali 
Pána z hrobu, a nevíme, kde jsou jej položili. 
3 Tedy vyšel Petr a jiný učedlník, a šli k hrobu. 
4 I běželi oba spolu. Ale ten druhý učedlník 
předběhl Petra, a přišel prve k hrobu. * A 
nachýliv se, uzřel prostěradla položená, ale však 
tam nevšel. $ Tedy přišel Šimon Petr, za ním jda, 
a všel do hrobu. I uzřel prostěradla položená, 
7 A rouchu, kteráž byla na hlavě jeho, ne s 
prostěradly položenou, ale obzvláštně svinutou 
na jednom místě. *% Potom všel i ten druhý 
učedlník, kterýž byl prve přišel k hrobu, i uzřel 
a uvěřil. 9% Nebo ještě neznali Písma, že měl 
Kristus z mrtvých vstáti. 10 I odešli zase ti 
učedlníci tam, kdež prve byli. 11 Ale Maria stála 
u hrobu vně, plačici. A když plakala, naklonila 
se do hrobu. 12 A uzřela dva anděly v bílém 
rouše sedící, jednoho u hlavy a druhého u noh, 
tu kdež bylo položeno tělo Ježíšovo. 1ž Kteřížto 
řekli jí: Ženo, co pláčeš? I dí jim: Vzali Pána 
mého, a nevím, kde ho položili. 1+To když řekla, 


Czech JAN 


57 


Jan 20:15 lvi Jan 20:26 


obrátila se zpátkem, a uzřela Ježíše, an stojí, 
ale nevěděla, by Ježíš byl. 15 Dí jí Ježíš: Ženo, 
co pláčeš? Koho hledáš? Ona domnívajici se, 
že by zahradník byl, řekla jemu: Pane, vzal- 
lis ty jej, pověz mi, kdes ho položil, ať já jej 
vezmu. 16 Řekl jí Ježíš: Maria. Obrátivši se ona, 
řekla jemu: Rabbóni, jenž se vykládá: Mistře. 
17 Dí jí Ježíš: Nedotýkejž se mne; neb jsem ještě 
nevstoupil k Otci svému. Ale jdiž k bratřím mým, 
a pověz jim: Vstupuji k Otci svému, a k Otci 
vašemu, k Bohu svému, a k Bohu vašemu. 15 I 
přišla Maria Magdaléna, zvěstujici učedlníkům, 
že by viděla Pána a že jí to pověděl. 1% Když 
pak byl večer toho dne, kterýž jest první po 
sobotě, a dveře byly zavříny, kdež byli učedlníci 
shromážděni, pro strach Židovský, přišel Ježíš, 
a stál u prostřed, a řekl jim: Pokoj vám. 20 A to 
pověděv, ukázal jim ruce i bok svůj. I zradovali 
se učedlníci, vidouce Pána. 21 Tedy řekl jim 
opět: Pokoj vám. Jakož mne poslal Otec, tak 
i já posílám vás. 74 To pověděv, dechl, a řekl 
jim: Přijměte Ducha svatého. 23 Kterýmžkoli 
odpustili byste hříchy, odpouštějíť se jim; a 
kterýmžkoli zadrželi byste je, zadržániť jsou. 
24 Tomáš pak jeden ze dvanácti, jenž sloul 
Didymus, nebyl s nimi, když byl přišel Ježíš. ** I 
řekli jemu jiní učedlníci: Viděli jsme Pána. A on 
řekl jim: Leč uzřím v rukou jeho bodení hřebů, 
a vpustím prst svůj v místo hřebů, a ruku svou 
vložím v bok jeho, nikoli neuvěřím. 26 A po osmi 
dnech opět učedlníci jeho byli vnitř, a Tomáš s 
nimi. Přišel Ježíš, a dveře byly zavříny, i stál 


Czech JAN 


58 


Jan 20:27 lvii Jan 21:8 


uprostřed a řekl: Pokoj vám. 27 Potom řekl k 
Tomášovi: Vložiž prst svůj sem, a viz ruce mé, a 
vztáhni ruku svou, a vpusť v bok můj, a nebudiž 
nevěřící, ale věřící. 28 I odpověděl Tomáš a řekl 
jemu: Pán můj a Bůh můj. 29 Dí jemu Ježíš: 
Žes mne viděl, Tomáši, uvěřil jsi. Blahoslavení, 
kteříž neviděli, a uvěřili. 0 Mnohé zajisté i jiné 
divy činil Ježíš před obličejem učedlníků svých, 
kteréž nejsou psány v knize této. 31 Ale toto 
psáno jest, abyste věřili, že Ježíš jest Kristus, Syn 
Boží, a abyste věříce, život věčný měli ve jménu 
jeho. 


21 

1 Potom opět zjevil se Ježíš učedlníkům u 
moře Tiberiadského. A zjevil se takto: * Byli 
spolu Šimon Petr a Tomáš, jenž sloul Didymus, 
a Natanael, jenž byl z Kány Galilejské, a synové 
Zebedeovi, a jiní z učedlníků jeho dva. * Dí 
jim Šimon Petr: Půjdu ryb loviti. Řekli jemu: 
Půjdeme i my s tebou. I šli, a vstoupili na 
lodí hned; a té noci nic nepopadli. +4 A když 
bylo již ráno, stál Ježíš na břehu. Nevěděli 
však učedlníci, by Ježíš byl. > Tedy dí jim Ježíš: 
Dítky, máte-li jakou krmičku? Odpověděli jemu: 
Nemáme. 6 On pak řekl jim: Zavrztež sít na 
pravou stranu lodí, a naleznete. I zavrhli sít 
a hned nemohli jí táhnouti pro množství ryb. 
7 I řekl učedlník ten, kteréhož miloval Ježíš, 
Petrovi: Pán jest. A Šimon Petr jakž uslyšel, 
že Pán jest, opásal se po košili, (nebo byl nah,) 
a pustil se do moře. * Jiní také učedlníci na 


Czech JAN 


59 


Jan 21:9 lviii Jan 21:19 


lodí plavili se, (nebo nedaleko byli od břehu, 
asi okolo dvou set loket,) táhnouce sít plnou 
ryb. ? A jakž vystoupili na břeh, uzřeli řeřavé 
uhlí a rybu svrchu položenou a chléb. 10 Řekl 
jim Ježíš: Přineste z ryb, kterýchž jste nalapali 
nyní. 11 Vstoupil pak Šimon Petr a vytáhl 
sít na zem, plnou ryb velikých, jichž bylo sto 
padesáte a tři. A ačkoli jich tak mnoho bylo, 
však neztrhala se sít. 12 Řekl jim Ježíš: Pojďte, 
obědujte. Žádný pak z učedlníků neodvážil 
se ho otázati: Ty kdo jsi? vědouce, že Pán 
jest. 13 I přišel Ježíš, a vzal chléb, a dával 
jim, i rybu též. 1+ To již po třetí ukázal se 
Ježíš učedlníkům svým, vstav z mrtvých. 15 A 
když poobědvali, řekl Ježíš Šimonovi Petrovi: 
Šimone, synu Jonášův, miluješ-li mne více nežli 
tito? Řekl jemu: Ovšem, Pane, ty víš, že tě 
miluji. Dí jemu: Pasiž beránky mé. 16 Řekl jemu 
opět po druhé: Šimone Jonášův, miluješ-li mne? 
Řekl jemu: Ovšem, Pane, ty víš, že tě miluji. 
Dí jemu: Pasiž ovce mé. 17 Řekl jemu po třetí: 
Šimone Jonášův, miluješ-li mne? I zarmoutil se 
Petr proto, že jemu řekl po třetí: Miluješ-li mne? 
A odpověděl jemu: Pane, ty znáš všecko, ty víš, 
že tě miluji. Řekl jemu Ježíš: Pasiž ovce mé. 
18 Amen, amen pravím tobě: Když jsi byl mladší, 
opasovals se a chodíval jsi, kams chtěl; ale když 
se zstaráš, ztáhneš ruce své, a jiný tě opáše, a 
povede, kamž ty nechceš. 1% To pak pověděl, 
znamenaje, kterou by smrtí měl oslaviti Boha. 


Czech JAN 


60 


Jan 21:20 lix Jan 21:25 


A to pověděv, řekl jemu: Pojď za mnou. 7% I 
obrátiv se Petr, uzřel toho učedlníka, kteréhož 
miloval Ježíš, an jde za ním, kterýž i odpočíval 
za večeří na prsech jeho, a byl řekl: Pane, kdo 
jest ten, kterýž tě zradí? 21 Toho viděv Petr dí 
k Ježíšovi: Pane, co pak tento? 22 Řekl jemu 
Ježíš: Chci-li ho nechati, dokudž nepřijdu, co 
tobě po tom? Ty pojď za mnou. %3I vyšla řeč 
ta mezi bratří, že by učedlník ten neměl umříti. 
A neřekl byl jemu Ježíš, že by neměl umříti, ale 
řekl: Chci-li ho nechati, dokudž nepřijdu, co tobě 
po tom? 24Toť jest učedlník ten, kterýž svědectví 
vydává o těchto věcech, a napsal toto, a víme, 
že pravé jest svědectví jeho. *> Jestiť pak i jiných 
mnoho věcí, kteréž činil Ježíš, kteréž kdyby měly 
všecky, každá obzvláštně, psány býti, mám za 
to, že by ten svět nemohl přijíti těch knih, kteréž 
by napsány byly. Amen. 


Czech JAN 


61 


Ix 


Bible Kralická 1613 
The Holy Bible in the Czech language from the last 
Kralická edition of 1613. 


Public Domain 
Language: český (Czech) 


Translation by: Jan Blahoslav et al 


Bible Kralická: Bible svatá aneb všechna písma Starého i Nového zákona 
podle posledního vydání Kralického z roku 1613. První český překlad z 
originálních jazyků kladoucí důraz na liturgické užití a vroucí zbožnost. 
NZ přeložil Jan Blahoslav 1564. Pro překlad SZ byla vytvořena zvláštní 
rada nejvzdělanějších odborníků, vzdělaných na předních evropských 
evangelických universitách, které tehdy Jednota bratrská měla. Jejich 
překlad vyšel v pěti dílech v letech 1579-1593 (6. díl byl Blahoslavův 
překlad NZ). V r. 1613 vyšlo souhrnné vydání v jednom. Bratři vytvořili 
mistrné dílo, vrchol překladatelského úsilí slovanských národů. Bible 
Kralická měla navíc nemalý podíl na zachování českého jazyka v době 
pobělohorské a po staletí též tvořila most mezi Čechy a Slováky. 


This PUBLIC DOMAIN (not copyrighted) Bible translation is brought to 
you courtesy of eBible.org. 


2023-10-20 


PDF generated using Haiola and XeLaTeX on 21 Oct 2023 from source 
files dated 1 Sep 2023 
d45ad03c-27cb-54be-b262-104cOdae0900 


Czech JAN 


62 


Římanům 1:1 i Římanům 1:13 


Římanům 


1 Pavel, služebník Jezukristův, povolaný 
apoštol, oddělený k kázaní evangelium Božího, 
2 (Kteréžto zdávna zaslíbil skrze proroky své v 
Písmích svatých,) * O Synu jeho, (zplozeném 
z semene Davidova s strany těla, “ Kterýž 
prokázán jest býti Synem Božím mocně, podle 
Ducha posvěcení, skrze z mrtvých vstání,) totiž 
o Ježíši Kristu, Pánu našem, * Skrze něhožto jsme 
přijali milost a apoštolství ku poslušenství víry 
mezi všemi národy pro jméno jeho, 6 Z nichžto 
i vy jste povolaní Ježíše Krista, 7 Všechněm, 
kteříž jste v Římě, milým Božím, povolaným 
svatým: Milost vám a pokoj od Boha Otce 
našeho a Pána Ježíše Krista. 8 Nejprve pak díky 
činím Bohu svému skrze Ježíše Krista ze všech 
vás, že víra vaše rozhlašuje se po všem světě. 
9 Svědek mi jest zajisté Bůh, kterémužto sloužím 
duchem mým v evangelium Syna jeho, žeť bez 
přestání zmínku o vás činím, 19 Vždycky na 
svých modlitbách žádaje, abych aspoň někdy 
mohl šťastně k vám, byla-li by vůle Boží, přijíti. 
11 Neboť velice žádám viděti vás, abych vám 
udělil částku nějakou milosti duchovní ku 
potvrzení vašemu, 14 To jest, abych spolu s vámi 
potěšen byl, skrze společnou i vaši i mou víru. 
13 Nechciť pak, bratří, abyste nevěděli, žeť jsem 
mnohokrát již uložil přijíti k vám, (ale překážky 
jsem měl až dosavad,) abych nějaký užitek také 


Czech ROM 


63 


Římanům 1:14 ii Římanům 1:25 
i mezi vámi měl, jako i mezi jinými národy. 
14 Nebo Řekům i kterýmkoli jiným národům, i 
moudrým i nemoudrým, dlužník jsem. 15 A tak, 
pokudž na mně jest, hotov jsem i vám, kteříž v 
Římě jste, zvěstovati evangelium. 16 Neboť se 
nestydím za evangelium Kristovo; moc zajisté 
Boží jest k spasení každému věřícímu, Židu 
předně, potom i Řeku. 17 Nebo spravedlnost 
Boží zjevuje se skrze ně z víry u víru, jakož 
psáno jest: Spravedlivý pak z víry živ bude. 
18 Zjevuje se zajisté hněv Boží s nebe proti každé 
bezbožnosti a nepravosti lidí, pravdu Boží v 
nepravosti zadržujících. 19 Nebo což poznáno 
býti může o Bohu, známé jest jim učiněno, 
Bůh zajisté zjevil jim. 20 Nebo neviditelné věci 
jeho mohou vidíny býti, když z skutků při 
stvoření světa stalých rozumem pochopeny 
bývají, totiž ta jeho věčná moc a Božství, tak 
aby již byli bez výmluvy, *! Protože poznavše 
Boha, nectili jako Boha, ani jemu děkovali, 
ale marní učiněni jsou v myšleních svých, a 
zatmíno jest nemoudré srdce jejich. 22 Měvše 
se za moudré, blázni učiněni jsou. 23 Nebo 
směnili slávu neporušitelného Boha v slávu 
podobenství obraza porušitelného člověka, i 
ptactva, i hovad čtvernohých, i zeměplazů. 
24 Protož i Bůh vydal je v žádosti srdce jejich, 
v nečistotu, aby zprznili těla svá vespolek, 
25 Jakožto ty, kteříž jsou směnili pravdu Boží 
za lež, a ctili i sloužili stvoření raději nežli 
Stvořiteli, kterýž jest požehnaný na věky. Amen. 


Czech ROM 


64 


Římanům 1:26 iii Římanům 2:4 


26 Protož je vydal Bůh v žádosti ohavné. Nebo 
i ženy jejich změnily přirozené sebe užívání v 
to, kteréž jest proti přirození. 27 A podobně i 
mužské pohlaví, opustivše přirozené užívání 
ženy, rozpálili se v žádostech svých jedni k 
druhým, mužské pohlaví vespolek mrzkost 
pášíce, a tak spravedlivou mzdu, kteráž na 
jejich blud slušela, sami na sebe uvodíce. 28 A 
jakož sobě málo vážili známosti Boha, takž také 
Bůh vydal je v převrácený smysl, aby činili to, 
což nesluší, 2? Jsouce naplněni vší nepravostí, 
zlostí, smilstvem, nešlechetností, lakomstvím, 
plní závisti, vraždy, svárů, lsti, zlých obyčejů, 
30 Utrhači, pomluvači, Boha nenávidící, hanliví, 
pyšní, chlubní, nalezači zlých věcí, rodičů 
neposlušní, 31 Nemoudří, smluv nezdrželiví, 
beze vší lítosti, neukojitelní a nemilosrdní. 
32 Kteřížto vědouce o tom právu Božím, že ti, 
kteříž takové věci činí, hodni jsou smrti, avšak 
netoliko ty věci činí, ale i jiným též činícím 
nakládají. 


2 

1 Protož nemůžeš se vymluviti, Ó člověče 
každý, potupuje jiného. Nebo tím, že jiného 
potupuješ, sám sebe odsuzuješ, poněvadž totéž 
činíš, což na jiném tupíš. % Vímeť zajisté, že 
soud Boží jest podle pravdy proti těm, kteříž 
takové věci činí. > Zdali se domníváš, 6 člověče, 
jenž soudíš ty, kdož takové věci činí, a sám 
totéž čině, že ty ujdeš soudu Božího? * Žili 
bohatstvím dobrotivosti jeho a snášelivosti i 


Czech ROM 


65 


Římanům 2:5 iv Římanům 2:19 


dlouhočekání pohrdáš, nevěda, že dobrotivost 
Boží ku pokání tebe vede? > Ale podle tvrdosti 
své a srdce nekajícího shromažďuješ sobě hněv 
ke dni hněvu a zjevení spravedlivého soudu 
Božího, 6 Kterýž odplatí jednomu každému podle 
skutků jeho, 7 Těm zajisté, kteříž trvajíce v do- 
brém skutku, slávy a cti a nesmrtelnosti hledají, 
životem věčným, % Těm pak, kteříž jsou svárliví 
a pravdě nepovolují, ale povolují nepravosti, 
prchlivostí a hněvem, ? Trápením a úzkostí, a to 
každé duši člověka činícího zlé, i Žida předně, 
a též i Řeka. 19 Ale slávu a čest a pokoj dá 
každému, kdož činí dobré, i Židu předně, a 
též i Řeku. 11 Neboť není přijímání osob u 
Boha. 12 Kteřížkoli zajisté bez Zákona hřešili, 
bez Zákona i zahynou; a kteřížkoli pod Zákonem 
byvše hřešili, skrze Zákon odsouzeni budou, 
13 (Nebo ne ti, jenž slyší Zákon, spravedlivi jsou 
před Bohem, ale činitelé Zákona spravedlivi 
budou. 1+ Nebo když pohané Zákona nemajíce, 
od přirození činí to, což přikazuje Zákon, takoví 
Zákona nemajíce, sami sobě zákonem jsou, 
15 Kteřížto ukazují dílo Zákona napsané na 
srdcích svých, když jim to osvědčuje svědomí 
jejich i myšlení, kteráž se vespolek obviňují, 
anebo také vymlouvají.) 16 V ten den, kdyžto 
souditi bude Bůh tajné věci lidské, podle evan- 
gelium mého skrze Jezukrista. 17 Aj, ty sloveš 
Žid, a spoléháš na Zákon, a chlubíš se Bohem, 
18 A znáš vůli jeho, a rozeznáváš, co sluší 
neb nesluší, naučen jsa z Zákona, 19 A za to 


Czech ROM 


66 


Římanům 2:20 v Římanům 3:3 


máš, že jsi ty vůdcím slepých, světlem těch, 
kteříž jsou ve tmě, 29 Ředitelem nemoudrých, 
učitelem nemluvňat, majícím formu umění a 
pravdy v Zákoně. 2! Kterakž tedy jiného uče, 
sám sebe neučíš? Vyhlašuje, že nemá kradeno 
býti, sám kradeš? *ž Pravě: Nezcizoložíš, a 
cizoložství pácháš? V ohavnosti maje modly, 
svatokrádeže se dopouštíš? © *> Zákonem se 
chlubě, přestupováním Zákona Bohu neúctu 
činíš? 24 Nebo jméno Boží pro vás v porouhání 
jest mezi pohany, jakož psáno jest. 25 Obřezáníť 
zajisté prospěje, budeš-li Zákon plniti; pakli 
budeš přestupitelem Zákona, obřezání tvé 
učiněno jest neobřezáním. 26 A protož jestližeť 
by neobřízka ostříhala práv Zákona, zdaliž neb- 
ude počtena neobřízka jejich za obřízku? 727 A 
odsoudí ti, kteříž jsou z přirození neobřízka, 
zachovávajíce Zákon, tebe, kterýž pod literou a 
obřízkou přestupník jsi Zákona? 28 Nebo ne ten 
jest pravý Žid, kterýž jest zjevně Židem; aniž 
to jest pravé obřezání, kteréž bývá zjevně na 
těle; 29 Ale ten jest pravý Žid, kterýžto vnitř 
jest Židem, a to jest pravé obřezání, kteréž 
jest srdečné v duchu, a ne podle litery; jehožto 
chvála ne z lidí jest, ale z Boha. 


1 Což tedy má více Žid nežli pohan? Aneb 
jaký jest užitek obřízky? 4 Mnohý všelikterak. 
Přední zajisté ten, že jest jim svěřen Zákon 
Boží. > Nebo což jest do toho, jestliže byli 
někteří z nich nevěrní? Zdaliž nevěra jejich 


Czech ROM 


67 


Římanům 3:4 vi Římanům 3:20 


věrnost Boží vyprázdní? + Nikoli, nýbrž budiž 
Bůh pravdomluvný, ale každý člověk lhář, jakož 
psáno jest: Aby ospravedlněn byl v řečech 
svých, a přemohl, když by soudil. * Ale jestližeť 
pak nepravost naše spravedlnost Boží zvelebuje, 
což díme? Zdali nespravedlivý jest Bůh, jenž 
uvodí hněv? (Po lidskuť pravím.) © Nikoli, sic 
jinak kterakž by Bůh soudil svět? 7 Nebo jestližeť 
pravda Boží mou lží rozmohla se k slávě jeho, i 
pročež pak já jako hříšník bývám souzen? % A 
ne raději (jakž o nás zle mluví a jakož někteří 
praví, že bychom říkali,): iňme zlé věci, aby 
přišly dobré? Jichžto spravedlivé jest odsouzení. 
9 Což tedy? My převyšujeme pohany? Nikoli, 
nebo jsme již prve dokázali toho, že jsou, i Židé 
i Řekové, všickni pod hříchem, 10 Jakož psáno 
jest: Že není spravedlivého ani jednoho. 11 Není 
rozumného, není, kdo by hledal Boha. 12 Všickni 
se uchýlili, spolu neužiteční učiněni jsou; není, 
kdo by činil dobré, není ani jednoho. 1% Hrob 
otevřený hrdlo jejich, jazyky svými lstivě mluvili, 
jed lítých hadů pod rty jejich. 14 Kterýchžto 
ústa plná jsou zlořečení a hořkosti. 15 Nohy 
jejich rychlé k vylévání krve. 16 Setření a bída 
na cestách jejich. 17 A cesty pokoje nepoz- 
nali. 18 Není bázně Boží před očima jejich. 
19 Víme pak, že cožkoli Zákon mluví, těm, kteříž 
jsou pod Zákonem, mluví, aby všeliká ústa 
zacpána byla a aby vinen byl všecken svět Bohu. 
20 Protož z skutků Zákona nebude ospravedlněn 
žádný člověk před obličejem jeho; nebo skrze 


Czech ROM 


68 


Římanům 3:21 vii Římanům 4:4 


Zákon přichází poznání hřícha. *1 Ale nyní 
bez Zákona spravedlnost Boží zjevena jest, 
osvědčená Zákonem i Proroky, 22 Spravedlnost 
totiž Boží, skrze víru Ježíše Krista, ke všem 
a na všecky věřící.  *> Neboť není rozdílu. 
Všickniť zajisté zhřešili, a nemají slávy Boží. 
24 Spravedlivi pak učiněni bývají darmo, milostí 
jeho, skrze vykoupení, kteréž se stalo v Kristu 
Ježíši, 25 Jehožto Bůh vydal za smírci, skrze víru 
ve krvi jeho, k ukázání spravedlnosti své, skrze 
odpuštění předešlých hříchů, 26 V shovívání 
Božím, k dokázání spravedlnosti své v nynějším 
času, k tomu, aby on spravedlivým byl a os- 
pravedlňujícím toho, jenž jest z víry Ježíšovy. 
27 Kdež jest tedy chlouba tvá?  Vyprázdněna 
jest. Skrze který zákon?  Skutků-li? Nikoli, 
ale skrze zákon víry. 2š Protož za to máme, že 
člověk bývá spravedliv učiněn věrou bez skutků 
Zákona. 29 Zdaliž jest toliko Bůh Židů? Zdali také 
není i pohanů? Ba, jistě i pohanů, 30 Poněvadž 
jeden jest Bůh, kterýž ospravedlňuje obřízku z 
víry, a neobřízku skrze víru. *! Což tedy Zákon 
vyprazdňujeme skrze víru? Nikoli, nýbrž Zákon 
tvrdíme. 


4 
1 Což tedy díme, čeho jest došel podle těla 
Abraham otec náš? 4 Nebo byl-liť Abraham 
z skutků spravedliv učiněn, máť se čím chlu- 
biti, ale ne u Boha. * Nebo co praví Písmo? 
Uvěřil pak Abraham Bohu, i počteno jemu za 
spravedlnost. “ Kdožť skutky činí, tomuť odplata 


Czech ROM 


69 


Římanům 4:5 viii Římanům 4:16 


nebývá počtena podle milosti, ale podle dluhu. 
5 Tomu pak, kdož nečiní skutků, ale věří v 
toho, kterýž spravedlivého činí bezbožníka, bývá 
počtena víra jeho za spravedlnost, 6 Jakož i 
David vypravuje blahoslavenství člověka, je- 
muž Bůh přivlastňuje spravedlnost bez skutků, 
řka: 7 Blahoslavení, jichžto odpuštěny jsou 
nepravosti a jejichžto přikryti jsou hříchové. 
S Blahoslavený muž, kterémuž Pán nepočítá 
hříchu. 9 Blahoslavenství tedy toto k obřízce- 
li se vztahuje toliko, čili také k neobřízce? 
Nebo pravíme, že Abrahamovi víra jest počtena 
za spravedlnost. 10 Kterak pak jest počtena? 
Zdali když byl obřezán, čili před obřezáním? 
Ne v obřízce, ale před obřezáním. 11 A po- 
tom znamení, totiž obřízku, přijal za znamení 
spravedlnosti víry, kteráž byla před obřezáním, 
na to, aby byl otcem všech věřících v neobřízce, 
aby i jim přičtena byla spravedlnost, 14 A aby 
byl otcem obřízky, těch totiž, kteříž ne z obřízky 
toliko jsou, ale kteříž kráčejí šlépějemi víry otce 
našeho Abrahama, kteráž byla před obřezáním. 


13 Nebo ne skrze Zákon stalo se zaslíbení Abra- 
hamovi, aneb semeni jeho, aby byl dědicem 


světa, ale skrze spravedlnost víry. 1+ Nebo 
jestližeť toliko ti, kteříž jsou z Zákona, dědicové 
jsou, zmařena jest víra a zrušeno zaslíbení. 
15 Zákon zajisté hněv působí; nebo kdež není 
Zákona, tu ani přestoupení. 16 A protož z víry 
jde dědictví, aby šlo podle milosti, proto aby 
pevné bylo zaslíbení všemu semeni, netoliko 
tomu, kteréž z Zákona jest, ale i tomu, jenž jest 


Czech ROM 


70 


Římanům 4:17 ix Římanům 5:5 


z víry Abrahamovy, kterýž jest otec všech nás, 
17 (Jakož psáno jest: Otcem mnohých národů 
postavil jsem tebe,) před obličejem Boha, jemuž 
uvěřil, kterýž obživuje mrtvé a povolává i těch 
věcí, jichž není, jako by byly. 18 Kterýžto 
Abraham v naději proti naději uvěřil, že bude 
otcem mnohých národů, podle toho povědění: 
Takť bude símě tvé, jakožto hvězdy nebeské a 
jako písek mořský. 19 A nezemdlev u víře, 
nepatřil na své tělo již umrtvené, ješto téměř 
ve stu letech byl, ani na život Sáry také již 
umrtvený. 20 Ale o zaslíbení Božím nepochy- 
boval z nedověry, nýbrž posilnil se věrou, dav 
chválu Bohu, *1 Jsa tím jist, že cožkoli zaslíbil, 
mocen jest i učiniti. 24 A protož počteno jest 
jemu to za spravedlnost. 23 Jestiť pak to napsáno 
ne pro něj toliko, že jemu to počteno bylo za 
spravedlnost, 24 Ale i pro nás, kterýmžto bude 
počteno za spravedlnost, věřícím v toho, kterýž 
vzkřísil Ježíše Pána našeho z mrtvých, 25 Kterýž 
vydán jest na smrt pro hříchy naše a vstal z 
mrtvých pro ospravedlnění naše. 


3 


1 Ospravedlněni tedy jsouce z víry, pokoj 
máme s Bohem skrze Pána našeho Jezukrista, 
2 Skrze něhož i přístup měli jsme věrou k 
milosti této, kterouž stojíme. A chlubíme se 
nadějí slávy Boží. > A ne toliko nadějí, ale také 
chlubíme se souženími, vědouce, že soužení 
trpělivost působí, 4 A trpělivost zkušení, zkušení 
pak naději, * A nadějeť nezahanbuje. Nebo 


Czech ROM 


A 


Římanům 5:6 x Římanům 5:17 


láska Boží rozlita jest v srdcích našich skrze 
Ducha svatého, kterýž dán jest nám. 6 Kristus 
zajisté, když jsme my ještě mdlí byli, v čas 
příhodný za bezbožné umřel. 7 Ješto sotva kdo 
za spravedlivého umře, ač za dobréhoť by někdo 
snad i umříti směl. Š Dokazujeť pak Bůh lásky 
své k nám; nebo když jsme ještě hříšníci byli, 
Kristus umřel za nás. 9 ím tedy více nyní již 
ospravedlněni jsouce krví jeho, spasení budeme 
skrze něho od hněvu. 19 Poněvadž byvše 
nepřátelé, smíření jsme s Bohem skrze smrt 
Syna jeho, nadtoť již smíření spaseni budeme 
skrze život jeho. 11 A ne toliko to, ale chlubíme 
se také i Bohem, skrze Pána našeho Jezukrista, 
skrze něhož nyní smíření jsme došli. 12 A protož 
jakož skrze jednoho člověka hřích na svět všel a 
skrze hřích smrt, a tak na všecky lidi smrt přišla, 
v němž všickni zhřešili. 13 Nebo až do Zákona 
hřích byl na světě, ale hřích se nepočítá, když 
Zákona není. 1+ Kralovala pak smrt od Adama až 
do Mojžíše také i nad těmi, kteříž nehřešili ku 
podobenství přestoupení Adamova, kterýž jest 
figura toho budoucího Adama. 13 Ale ne jako 
hřích, tak i milost. Nebo poněvadž onoho pádem 
jednoho mnoho jich zemřelo, mnohemť více 
milost Boží a dar z milosti toho jednoho člověka 
Jezukrista na mnohé rozlit jest. 16 Avšak ne jako 
skrze jednoho, kterýž zhřešil, tak zase milost. 
Nebo vina z jednoho pádu přivedla všecky k 
odsouzení, ale milost z mnohých hříchů přivodí 
k ospravedlnění. 17 Nebo poněvadž pro pád je- 
den smrt kralovala pro jednoho, mnohemtť více, 


Czech ROM 


72 


Římanům 5:18 xi Římanům 6:9 


kteříž by rozhojněnou milost a dar spravedlnosti 
přijali, V životě novém kralovati budou skrze 
jednoho Jezukrista. 18 A tak tedy, jakž skrze 
pád jeden všickni lidé přišli k odsouzení, tak i 
skrze ospravedlnění jednoho všickni lidé mohou 
přijíti k ospravedlnění života. 19 Neb jakož skrze 
neposlušenství jednoho člověka učiněno jest 
mnoho hříšných, tak i skrze poslušenství jed- 
noho spravedlivi učiněni budou mnozí. 29 Zákon 
pak vkročil mezi to, aby se rozhojnil hřích, a 
když se rozhojnil hřích, tedy ještě více rozho- 
jnila se milost, 21 Aby jakož jest kraloval hřích k 
smrti, tak aby i milost kralovala skrze spravedl- 
nost k životu věčnému, skrze Jezukrista Pána 
našeho. 


1 Což tedy díme? Snad zůstaneme v hříchu, 
aby se milost rozhojnila? ž Nikoli. Kteříž jsme 
zemřeli hříchu, kterakž ještě živi budeme v 
něm? * Zdaliž nevíte, že kteřížkoli pokřtěni 
jsme v Krista Ježíše, v smrt jeho pokřtěni jsme? 
4 Pohřbeni jsme tedy s ním skrze křest v smrt, 
abychom, jakož z mrtvých vstal Kristus k slávě 
Otce, tak i my v novotě života chodili. > Nebo 
poněvadž jsme v něj vštípeni připodobněním 
smrti jeho, tedy i vzkříšením jemu připodobněni 
budeme, 6 To vědouce, že starý člověk náš s 
ním spolu ukřižován jest, aby bylo umrtveno tělo 
hřícha, abychom již potom nesloužili hříchu. 
7 Nebo kdožť umřel, ospravedlněn jest od hříchu. 
8 Jestližeť jsme pak zemřeli s Kristem, věřímef, 
že spolu s ním také živi budeme, * Vědouce, 


Czech ROM 


73 


Římanům 6:10 xii Římanům 6:22 


že Kristus vstav z mrtvých, již více neumírá, 
smrt nad ním již více nepanuje. 19 Nebo že jest 
umřel, hříchu umřel jednou; že pak jest živ, 
živ jest Bohu. 11 Tak i vy za to mějte, že jste 
zemřeli zajisté hříchu, ale živi jste Bohu v Kristu 
Ježíši, Pánu našem. 12 Nepanujž tedy hřích 
v smrtelném těle vašem, tak abyste povolovali 
jemu v žádostech jeho. 13 Aniž vydávejte údů 
svých za odění nepravosti kterémukoli hříchu, 
ale vydávejte se k sloužení Bohu, jakožto vstavše 
z mrtvých a jsouce živi, a údy své vydávejte za 
odění spravedlnosti Bohu. 1+ Nebo hřích nebude 
panovati nad vámi; nejste zajisté pod Zákonem, 
ale pod milostí. 15 Což tedy? Hřešiti budeme, 
když nejsme pod Zákonem, ale pod milostí? 
Nikoli. 16 Zdaliž nevíte, že komuž se vydáváte za 
služebníky ku poslušenství, toho jste služebníci, 
kohož posloucháte, buďto hříchu k smrti, buďto 
poslušenství k spravedlnosti? 17 Ale díka Bohu, 
že byvše služebníci hřícha, uposlechli jste z 
srdce způsobu učení toho, v kteréž uvedeni jste. 
18 Vysvobozeni jsouce pak od hříchu, učiněni jste 
služebníci spravedlnosti. 19 Po lidsku pravím, 
pro mdlobu těla vašeho: Jakž jste vydávali údy 
vaše v službu nečistotě a nepravosti k tomu, 
abyste činili nepravost, tak již nyní vydávejte 
údy vaše v službu spravedlnosti ku posvěcení. 
20 Nebo když jste byli služebníci hřícha, cizí jste 
byli od spravedlnosti. 21 Jaký jste pak užitek měli 
tehdáž toho, začež se nyní stydíte? Konec zajisté 
těch věcí jest smrt. 2ž Nyní pak vysvobozeni 
jsouce od hříchu a podmaněni v službu Bohu, 


Czech ROM 


74 


Římanům 6:23 xiii Římanům 7:9 


máte užitek váš ku posvěcení, cíl pak život 
věčný. 23 Nebo odplata za hřích jest smrt, ale 
milost Boží jest život věčný v Kristu Ježíši, Pánu 
našem. 


1 Zdaliž nevíte, bratří, (nebo povědomým 
Zákona mluvím) že Zákon panuje nad člověkem, 
dokudž živ jest člověk? 2 Nebo žena, kteráž 
za mužem jest, Živému muži přivázána jest 
zákonem; pakli by umřel muž její, rozvázána 
jest od zákona muže. 53 A protož dokudž jest 
živ muž její, slouti bude cizoložnice, bude-li s 
jiným mužem; pakliť by muž její umřel, jižť 
jest svobodna od zákona toho, takže již nebude 
cizoložnice, bude-li s jiným mužem. + Takž, 
bratří moji, i vy umrtveni jste Zákonu skrze tělo 
Kristovo, abyste byli jiného, totiž toho, kterýž 
z mrtvých vstal, abychom ovoce nesli Bohu. 
5 Nebo když jsme byli v těle, žádosti hříchů 
příčinou Zákona vzbuzené moc svou provodily v 
údech našich k nesení ovoce ne Bohu, ale smrti. 
6 Nyní pak osvobozeni jsme od Zákona, když 
umřel ten, v němž jsme držáni byli, tak abychom 
již sloužili v novotě ducha, a ne v vetchosti litery. 
7 Což tedy díme? Že Zákon jest hříchem? Nikoli; 
nýbrž hříchu jsem nepoznal, než skrze Zákon. 
Nebo i o žádosti byl bych nevěděl, aby hříchem 
byla, by byl Zákon neřekl: Nepožádáš. % Ale 
příčinu vzav hřích skrze přikázaní, zplodil ve 
mně všelikou žádost. Bez Zákona zajisté hřích 
mrtev jest. 9 Jáť pak byl jsem živ někdy bez 
Zákona, ale když přišlo přikázání, hřích ožil, 


Czech ROM 


75 


Římanům 7:10 xiv Římanům 7:25 


10 a já umřel. I shledáno jest, že to přikázání, 
kteréž mělo mi býti k životu, že jest mi k smrti. 
11 Nebo hřích, vzav příčinu skrze to přikázání, 
podvedl mne, a skrze ně i zabil. 12 A tak Zákon 
zajisté svatý, a přikázání svaté i spravedlivé a 
dobré jest. 13 Tedy to dobré učiněno jest mi 
smrt? Nikoli, ale hřích, kterýž aby se okázal býti 
hříchem, skrze to dobré zplodil mi smrt, aby tak 
byl příliš velmi hřešící hřích skrze přikázání. 
14 Víme zajisté, že Zákon jest duchovní, ale já 
jsem tělesný, prodaný hříchu. 15 Nebo toho, což 
činím, neoblibuji; nebo ne, což chci, to činím, 
ale, což v nenávisti mám, to činím. 16 Jestližeť 
pak, což nechci, to činím, tedy povoluji Zákonu, 
že jest dobrý. 17 A tak již ne já to činím, ale 
ten, kterýž přebývá ve mně, hřích. 18 Vímť 
zajisté, že nepřebývá ve mně, (to jest v těle 
mém), dobré. Nebo chtění hotové mám, ale 
vykonati dobrého, tohoť nenalézám. 1? Nebo 
nečiním toho dobrého, což chci, ale činím to 
zlé, čehož nechci. 29 A poněvadž pak, čehož já 
nechci, to činím, tedyť již ne já činím to, ale ten, 
kterýž přebývá ve mně, hřích. 21 Nalézám tedy 
takový při sobě zákon, když chci činiti dobré, že 
se mne přídrží zlé. 2ž Nebo zvláštní libost mám 
v Zákoně Božím podle vnitřního člověka; 2* Ale 
vidím jiný zákon v údech svých, odporující 
zákonu mysli mé a jímající mne, tak abych byl 
vězeň zákona hřícha, kterýž jest v údech mých. 
24 Bídný já člověk! Kdo mne vysvobodí z toho 
těla smrti? *5 Ale děkujiť Bohu skrze Jezukrista 
Pána našeho. A takžť já sloužím myslí Zákonu 


Czech ROM 


76 


Římanům 8:1 Xv Římanům 8:13 


Božímu, ale tělem zákonu hřícha. 


8 


1 A protož neníť již žádného odsouzení těm, 
kteříž jsou v Kristu Ježíši, totiž nechodícím podle 
těla, ale podle Ducha. 4 Nebo zákon Ducha života 
v Kristu Ježíši, vysvobodil mne od zákona hřícha 
a smrti. > Nebo seč nemohl býti Zákon, byv mdlý 
pro tělo, Bůh poslav Syna svého v podobnosti 
těla hřícha, a to příčinou hřícha, odsoudil hřích 
na těle, “ Aby spravedlnost Zákona vyplněna 
byla v nás, kteříž nechodíme podle těla, ale 
podle Ducha. * Ti zajisté, kteříž jsou podle těla 
živi, chutnají to, což jest těla, ale ti, kteříž jsou 
živi podle Ducha, oblibují to, což jest Ducha. 
6 Nebo smýšlení těla jest smrt, smýšlení pak 
Ducha život a pokoj, 7 Protože smýšlení těla jest 
nepřátelské Bohu; nebo Zákonu Božímu není 
poddáno, a aniž hned může býti. % Protož 
ti, kteříž jsou v těle, Bohu se líbiti nemohou. 
9 Vy pak nejste v těle, ale v Duchu, poněvadž 
Duch Boží přebývá v vás. Jestližeť pak kdo 
Ducha Kristova nemá, tenť není jeho. 10 A jest- 
liť Kristus v vás, tedy ač tělo umrtveno jest 
pro hřích, však duch živ jest pro spravedlnost. 
11 Jestližeť pak Duch toho, kterýž vzkřísil Ježíše 
z mrtvých, přebývá v vás, ten, kterýž vzkřísil 
Krista z mrtvých, obživí i smrtelná těla vaše, 
pro přebývajícího Ducha jeho v vás. 12 A takž 
tedy, bratří, dlužníciť jsme ne tělu, abychom 
podle těla živi byli. 13 Nebo budete-li podle 
těla živi, zemřete; pakli byste Duchem skutky 


Czech ROM 


7 


Římanům 8:14 xvi Římanům 8:27 


těla mrtvili, živi budete. 14 Nebo kteřížkoli 
Duchem Božím vedeni bývají, ti jsou synové 
Boží.  1* Nepřijali jste zajisté Ducha služby 
opět k bázni, ale přijali jste Ducha synovství, v 
němžto voláme Abba, totiž Otče. 16 A tenť Duch 
osvědčuje duchu našemu, že jsme synové Boží. 
17 A jestliže synové, tedy i dědicové, dědicové 
zajisté Boží, spolu pak dědicové Kristovi, však 
tak, jestliže spolu s ním trpíme, abychom spolu 
i oslaveni byli. 18 Nebo tak za to mám, že 
nejsou rovná utrpení nynější oné budoucí slávě, 
kteráž se zjeviti má na nás. 1% Nebo pečlivé 
očekávání všeho stvoření očekává žádostivého 
zjevení synů Božích. 20 Marnosti zajisté poddáno 
jest stvoření, nechtě, ale pro toho, kterýž je 
poddal, 21 V naději, že i ono vysvobozeno bude 
od služby porušení a přivedeno v svobodu slávy 
synů Božích. 22 Nebo víme, že všecko stvoření 
spolu Ilká a spolu ku porodu pracuje až posavad, 
23 A netoliko ono, ale i my, prvotiny Ducha 
mající, i myť také sami v sobě lkáme, zvolení 
synů Božích očekávajíce, a tak vykoupení těla 
našeho. 2+ Nebo nadějí spaseni jsme. Naděje 
pak, kteráž se vidí, není naděje. Nebo což kdo 
vidí, proč by se toho nadál? *5 Pakli čehož 
nevidíme, toho se nadějeme, tedy toho skrze 
trpělivost očekáváme. 6 Ano také i Duch svatý 
pomocen jest mdlobám našim. Nebo zač bychom 
se měli modliti, jakž by náleželo, nevíme, ale 
ten Duch prosí za nás Ikáními nevypravitelnými. 
27 Ten pak, kterýž jest zpytatel srdcí, zná, jaký 
by byl smysl Ducha, že podle Boha prosí za 


Czech ROM 


78 


Římanům 8:28 xvil Římanům 8:39 


svaté. 28 Vímeť pak, že milujícím Boha všecky 
věci napomáhají k dobrému, totiž těm, kteříž 
podle uložení jeho povoláni jsou. 2? Nebo 
kteréž předzvěděl, ty i předzřídil, aby byli 
připodobněni obrazu Syna jeho, aby tak on byl 
prvorozený mezi mnohými bratřími. 30 Kteréž 
pak předzřídil, těch i povolal, a kterýchž po- 
volal, ty i ospravedlnil, a kteréž ospravedlnil, ty i 
oslavil. 31 Což tedy díme k tomu? Kdyžť jest Bůh 
s námi, i kdo proti nám? ** Kterýž ani vlastnímu 
Synu svému neodpustil, ale za nás za všecky 
vydal jej, i kterakž by tedy nám s ním všech věcí 
nedal? 33 Kdo bude žalovati na vyvolené Boží? 
Bůh jest, jenž ospravedlňuje. ** Kdo jest, ješto 
by je odsoudil? Kristus jest, kterýž umřel za ně, 
nýbrž i z mrtvých vstal, a kterýž i na pravici 
Boží jest, kterýž také i oroduje za nás. 35 A 
protož kdo nás odloučí od lásky Kristovy? Zdali 
zarmoucení, aneb úzkost, nebo protivenství? 
Zdali hlad, čili nahota? Zdali nebezpečenství, 
čili meč? *6 Jakož psáno jest: Pro tebe mrtveni 
býváme celý den, jmíni jsme jako ovce oddané k 
zabití. 37 Ale v tom ve všem udatně vítězíme, 
skrze toho, kterýž nás zamiloval. *Š Jist jsem 
zajisté, že ani smrt, ani život, ani andělé, ani 
knížatstvo, ani mocnosti, ani nastávající věci, 
ani budoucí, 3? Ani vysokost, ani hlubokost, 
ani kterékoli jiné stvoření, nebude moci nás 
odloučiti od lásky Boží, kteráž jest v Kristu Ježíši, 
Pánu našem. 


Czech ROM 


79 


Římanům 9:1 xviii Římanům 9:15 


9 


1 Pravduť pravím v Kristu a neklamámť, čemuž 
i svědomí mé svědectví vydává v Duchu svatém, 
2 Žeť mám veliký zámutek a ustavičnou bolest 
v srdci svém. © 3 Nebo žádal bych já sám 
zavrženým býti od Krista místo bratří svých, 
totiž příbuzných svých podle těla. *“ Kteřížto 
jsou Izraelští, jejichžto jest přijetí za syny, i 
sláva, i smlouvy, i Zákona dání, i služba Boží, 
i zaslíbení. * Jejichž jsou i otcové, a ti, z nichžto 
jest Kristus podle těla, kterýž jest nade všecky 
Bůh požehnaný na věky. Amen. 6 Avšak nemůže 
zmařeno býti slovo Boží. Nebo ne všickni, kteříž 
jsou z Izraele, Izraelští jsou. 7 Aniž proto, že 
jsou símě Abrahamovo, hned také všickni jsou 
synové, ale v Izákovi nazváno bude tvé símě. 
8 To jest, ne všickni ti, jenž jsou synové těla, jsou 
také synové Boží, ale kteříž jsou synové Božího 
zaslíbení, ti se počítají za símě. *% Nebo toto 
jest slovo zaslíbení: V týž čas přijdu, a Sára 
bude míti syna. 19 A netoliko to, ale i Rebeka z 
jednoho počavši, totiž z Izáka, otce našeho, toho 
důvodem jest. 11 Nebo ještě před narozením 
obou těch synů, a prve nežli co dobrého nebo 
zlého učinili, aby uložení Boží, kteréžto jest 
podle vyvolení, a tak ne z skutků, ale z toho, 
jenž povolává, pevné bylo, 12 Řečeno jest jí: 
Větší sloužiti bude menšímu, 1* Jakož psáno jest: 
Jákoba jsem miloval, ale Ezau nenáviděl jsem. 
14 I což tedy díme? Zdali nespravedlnost jest u 
Boha? Nikoli. 15 Nebo Mojžíšovi dí: Smiluji se 
nad tím, komuž milost učiním, a slituji se nad 


Czech ROM 


80 


Římanům 9:16 XIX Římanům 9:30 


tím, nad kýmž se slituji. 16 A tak tedy neníť 
vyvolování na tom, jenž chce, ani na tom, jenž 
běží, ale na Bohu, jenž se smilovává. 17 Nebo dí 
Písmo faraonovi: Proto jsem vzbudil tebe, abych 
na tobě ukázal moc svou a aby rozhlášeno bylo 
jméno mé po vší zemi. 18 A tak tedy nad kýmž 
chce, smilovává se, a koho chce, zatvrzuje. 19 Ale 
díš mi: I pročež se pak hněvá? Nebo vůli jeho 
kdo odepřel? 20 Ale ó člověče, kdo jsi ty, že tak 
odpovídáš Bohu? Zdaž hrnec dí hrnčíři: Pročs 
mne tak udělal? 1 Zdaliž hrnčíť nemá moci 
nad hlinou, aby z jednostejného truple udělal 
jednu nádobu ke cti a jinou ku potupě? 72 Což 
pak divného, že Bůh, chtěje ukázati hněv a 
oznámiti moc svou, snášel ve mnohé trpělivosti 
nádoby hněvu, připravené k zahynutí. *3 A 
takž také, aby známé učinil bohatství slávy své 
při nádobách milosrdenství, kteréž připravil k 
slávě. 24 Kterýchžto i povolal, totiž nás, netoliko 
z Židů, ale také i z pohanů, *“ Jakož i skrze Ozé dí: 
Nazovu nelid můj lidem mým, a nemilou nazovu 
milou. 26 A budeť na tom místě, kdež řečeno bylo 
jim: Nejste vy lid můj, tuť nazváni budou synové 
Boha živého. *" Izaiáš pak volá nad Izraelem, 
řka: Byť pak byl počet synů Izraelských jako 
písek mořský, ostatkové toliko spaseni budou. 
28 Nebo pohubení učiní spravedlivé, a to jisté, 
pohubení zajisté učiní Pán na zemi, a to jisté. 
29 A jakož prve pověděl Izaiáš: Byť byl Pán 
zástupů nepozůstavil nám semene, jako Sodoma 
učiněni bychom byli, a Gomoře byli bychom 
podobni. 30 Což tedy díme? Že pohané, kteříž 


Czech ROM 


81 


Římanům 9:31 XX Římanům 10:11 


nenásledovali spravedlnosti, dosáhli spravedl- 
nosti, a to spravedlnosti té, kteráž jest z víry; 
31 Izrael pak následovav zákona spravedlnosti, k 
zákonu spravedlnosti nepřišel. 32 Proč? Nebo ne 
z víry, ale jako z skutků Zákona jí hledali. Urazili 
se zajisté o kámen urážky, 33 Jakož psáno jest: Aj, 
kladu na Sionu kámen urážky a skálu pohoršení, 
a každý, kdož uvěří v něj, nebude zahanben. 


10 

1 Bratří, příchylnost zajisté s zvláštní libostí 
srdce mého jestiť k Izraelovi, i modlitba za něj 
k Bohu, aby spasen byl. 2 Neboť jim svědectví 
vydávám, žeť horlivost Boží mají, ale ne podle 
umění. 3 Nebo neznajíce Boží spravedlnosti, 
a svou vlastní spravedlnost hledajíce vystaviti, 
spravedlnosti Boží nebyli poddáni. £ Nebo konec 
Zákona jest Kristus k ospravedlnění všelikému 
věřícímu. > Nebo Mojžíš píše o spravedlnosti, 
kteráž jest z Zákona, pravě: Který by koli 
člověk činil ty věci, živ bude v nich. 6 Ta 
pak spravedlnost, kteráž jest z víry, takto praví: 
Neříkej v srdci svém: Kdo vstoupí na nebe? To 
jest Krista s výsosti svésti. 7 Aneb kdo sstoupí 
do propasti? To jest Krista z mrtvých vzbuditi. 
8 Ale co dí spravedlnost z víry? Blízko tebe 
jestiť slovo, v ústech tvých a v srdci tvém. A 
toť jest slovo to víry, kteréž kážeme, % Totiž, 
vyznáš-li ústy svými Pána Ježíše a srdcem svým 
uvěříš-li, že jej Bůh vzkřísil z mrtvých, spasen 
budeš. 10 Nebo srdcem se věří k spravedlnosti, 
ale ústy vyznání děje se k spasení. 11 Nebo 


Czech ROM 


82 


Římanům 10:12 Xxi Římanům 11:2 


dí Písmo: Všeliký, kdož věří v něj, nebude 
zahanben. 12 Neníť zajisté rozdílu mezi Židem 
a Řekem; nebo tentýž Pán všech, bohatý jest ke 
všem vzývajícím jej. 15 Každý zajisté, kdožkoli 
vzýval by jméno Páně, spasen bude. 1+ Ale kterak 
budou vzývati toho, v kteréhož neuvěřili? A 
kterak uvěří tomu, o němž neslyšeli? A kterak 
uslyší bez kazatele? 15 A kterak kázati budou, 
jestliže nebudou posláni? Jakož psáno jest: Aj, 
jak krásné nohy zvěstujících pokoj, zvěstujících 
dobré věci. 16 Ale ne všickni uposlechli evan- 
gelium. Nebo Izaiáš praví: Pane, kdo uvěřil 
kázání našemu? 17 Tedy víra z slyšení, a slyšení 
skrze slovo Boží. 18 Ale pravímť: Zdaliž jsou 
neslyšeli? Anobrž po vší zemi rozšel se zvuk 
jejich a až do končin okršlku země slova jejich. 
19 Ale pravím: Zdaliž nepoznal Izrael toho? Ano 
první z nich Mojžíš řekl: Já k závisti vás přivedu 
skrze národ ten, kteréhož nemáte za lid můj; 
skrze lid nemoudrý k hněvu popudím vás. 20 A 
Izaiáš směle dí: Nalezen jsem od těch, kteříž 
mne nehledali; zjeven jsem těm, kteříž se na 
mne neptali. 21 Ale proti lidu Izraelskému dí: 
Přes celý den roztahoval jsem ruce své k lidu 
nepovolnému a protivnému. 


11 
1 Protož pravím: Zdali jest Bůh zavrhl lid svůj? 
Nikoli; nebo i já Izraelský jsem, z semene Abra- 
hamova, z pokolení Beniaminova. 2 Nezavrhlť 
jest Bůh lidu svého, kterýž předzvěděl. Zdali 
nevíte, co Písmo praví o Eliášovi? Kterak se 


Czech ROM 


83 


Římanům 11:3 xxii Římanům 11:16 


modlí Bohu proti lidu Izraelskému řka: 3 Pane, 
proroky tvé zmordovali a oltáře tvé rozkopali, 
já pak zůstal jsem sám, a i méť duše hledají. 
4 Ale co jemu dí odpověd Boží? Pozůstavil 
jsem sobě sedm tisíců mužů, kteříž neskláněli 
kolen před Bálem. > Takť i nyní ostatkové podle 
vyvolení jdoucího z pouhé milosti Boží zůstali, 
6 A poněvadž z milosti, tedy ne z skutků, sic 
jinak milost již by nebyla milost. Pakli z skutků, 
tedy již není milost, jinak skutek nebyl by skutek. 
7 Což tedy? Ěeho hledá Izrael, toho jest nedošel, 
ale vyvolení došli toho, jiní pak zatvrzeni jsou, 
8 (Jakož psáno jest: Dal jim Bůh ducha zkor- 
moucení, oči, aby neviděli, a uši, aby neslyšeli,) 
až do dnešního dne. “ A David dí: Budiž jim 
stůl jejich osidlem a pastmi a pohoršením i 
spravedlivým odplacením. 10 Zatmětež se oči 
jejich, ať nevidí, a hřbet jejich vždycky shýbej. 
11 A z toho pravím: Tak-liž jsou pak Židé klesli, 
aby docela padli? Nikoli, ale jejich klesnutím 
spasení přiblížilo se pohanům, aby je tak Bůh 
k závidění přivedl. 12 A poněvadž pak jejich 
pád jest bohatství světa a zmenšení jejich jest 
bohatství pohanů, čím více plnost jich? 13 Vámť 
zajisté pravím pohanům, jelikož jsem já apoštol 
pohanský, přisluhování mé oslavuji, 1+ Zda bych 
jak k závidění vzbuditi mohl ty, jenž jsou tělo 
mé, a k spasení přivésti aspoň některé z nich. 
15 Nebo kdyžť zavržení jich jest smíření světa, co 
pak bude zase jich přijetí, než život z mrtvých? 
16 Poněvadž prvotiny svaté jsou, takéť svaté jest 
i těsto; a jest-liť kořen svatý, tedy i ratolesti. 


Czech ROM 


84 


Římanům 11:17 xxiii Římanům 11:30 


17 Žeť jsou pak některé ratolesti vylomeny, a 
ty, byv planou olivou, vštípen jsi místo nich 
a učiněn jsi účastník kořene i tučnosti olivy. 
18 Proto ty se nechlub proti ratolestem. Pakli 
se chlubíš, věz, že ne ty kořen neseš, ale kořen 
tebe. 19 Pakli díš: Vylomeny jsou ratolesti, abych 
já byl vštípen, 29 Dobře pravíš. Pro nevěru 
vylomeny jsou, ale ty věrou stojíš.  Nebudiž 
vysokomyslný, ale boj se. 2! Nebo poněvadž Bůh 
ratolestem přirozeným neodpustil, věz, žeť by 
ani tobě neodpustil. 22 A protož viz dobrotivost 
i zuřivost Boží. K těm zajisté, kteříž padli, 
zuřivost, ale k tobě dobrotivost, ač budeš-li 
trvati v dobrotě. Sic jinak i ty vyťat budeš. 
23 Ano i oni, jestliže nezůstanou v nevěře, zase 
vštípeni budou. Mocenť jest zajisté Bůh zase 
vštípiti je.. 2+ Nebo poněvadž ty vyťat jsi z 
přirozené plané olivy a proti přirození vštípen 
jsi v dobrou olivu, čím více pak ti, kteříž podle 
přirození jsou z dobré olivy, vštípeni budou 
v svou vlastní olivu. *5 Neboť nechci, bratří, 
abyste nevěděli tohoto tajemství, (abyste nebyli 
sami u sebe moudří,) že zatvrdilost tato zčástky 
přihodila se Izraelovi, dokudž by nevešla plnost 
pohanů. 26 A takť všecken Izrael spasen bude, 
jakož psáno jest: Přijde z Siona vysvoboditel a 
odvrátíť bezbožnosti od Jákoba. 27 A tatoť bude 
smlouva má s nimi, když shladím hříchy jejich. 
28 A tak s strany evangelium jsouť nepřátelé 
pro vás, ale podle vyvolení jsou milí pro otce 
svaté. 29 Darů zajisté svých a povolání Bůh 
nelituje. *0 Nebo jakož i vy někdy jste nebyli 


Czech ROM 


85 


Římanům 11:31 XxiV Římanům 12:7 


poslušni Boha, ale nyní milosrdenství jste došli 
pro jejich nevěru, *! Tak i oni nyní neuposlechli, 
aby pro učiněné vám milosrdenství i oni také 
milosrdenství dosáhli. 32 Zavřel zajisté Bůh 
všecky v nevěře, aby se nade všemi smiloval. 
33 Ó hlubokosti bohatství i moudrosti i umění 
Božího! Jak jsou nezpytatelní soudové jeho a 
nevystižitelné cesty jeho! 3+ Nebo kdo jest poznal 
mysl Páně? Aneb kdo jemu radil? *5 Nebo kdo 
prve dal jemu, a budeť mu odplaceno? 36 Nebo 
z něho a skrze něho a v něm jsou všecky věci, 
jemuž sláva na věky. Amen. 


12 


1 Protož prosím vás, bratří, skrze milosr- 
denství Boží, abyste vydávali těla svá v obět 
živou, svatou, Bohu libou, rozumnou službu 
vaši. 2 A nepřipodobňujte se světu tomuto, 
ale proměňtež se obnovením mysli vaší, tak 
abyste zkusili, jaká by byla vůle Boží dobrá, 
libá a dokonalá. * Neboť pravím (skrze milost, 
kteráž dána jest mi,) každému z těch, jenž 
jsou mezi vámi, aby ne více smyslil, než sluší 
smysliti, ale aby smyslil v středmosti, tak jakž 
jednomu každému Bůh udělil míru víry. £ Nebo 
jakož v jednom těle mnohé údy máme, ale 
nemají všickni údové jednostejného díla, > Tak 
mnozí jedno tělo jsme v Kristu, a obzvláštně 
jedni druhých údové. 9 Ale majíce obdarování 
rozdílná podle milosti, kteráž dána jest nám, 
buďto proroctví, kteréž ať jest podle pravidla 
víry; 7 Buďto úřad, v bedlivém přisluhování; 


Czech ROM 


86 


Římanům 12:8 XXV Římanům 13:1 


buďto ten, jenž učí, v vyučování. 8 Též kdo 
napomíná, v napomínání; ten, jenž rozdává, 
dávej v upřímnosti; kdož jiným předložen 
jest, konej úřad svůj s pilností; kdo milosr- 
denství činí, s ochotností. % Milování buď bez 
pokrytství; v ošklivosti mějte zlé, připojeni 
jsouce k dobrému. 19 Láskou bratrskou jedni k 
druhým nakloněni jsouce, uctivostí se vespolek 
předcházejte, 11 V pracech neleniví, duchem 
vroucí, příhodnosti času šetřící, 1ž Nadějí se 
radující, v souženích trpěliví, na modlitbě us- 
taviční, 13 V potřebách s svatými se sdělující, 
přívětivosti k hostem následující. 14 Dobrořečte 
protivníkům vašim, dobrořečte, pravím, a ne- 
zlořečte. 15 Radujte s radujícími, a plačte s 
plačícími. 16 Buďte vespolek jednomyslní, ne 
vysoce o sobě smýšlejíce, ale k nízkým se 
nakloňujíce. 17 Nebuďte opatrní sami u sebe. 
Žádnému zlého za zlé neodplacujte, opatrujíce 
dobré přede všemi lidmi, 18 Jestliže jest možné, 
pokudž na vás jest, se všemi lidmi pokoj majíce, 
19 Ne sami sebe mstíce, nejmilejší, ale dejte 
místo hněvu; nebo psáno jest: Mně pomsta, já 
odplatím, praví Pán. 20 A protož lační-li nepřítel 
tvůj, nakrm jej, a žízní-li, dej mu píti. Nebo to 
učině, uhlí řeřavé shrneš na hlavu jeho. 21 Nedej 
se přemoci zlému, ale přemáhej v dobrém zlé. 


13 
1 Každá duše vrchnostem povýšeným poddána 
buď. Neboť není vrchnosti, jediné od Boha, a 
kteréž vrchnosti jsou, ty od Boha zřízené jsou. 


Czech ROM 


87 


Římanům 13:2 XXvÍ Římanům 13:14 


2 A protož, kdož se vrchnosti protiví, Božímu 
zřízení se protiví; kteříž se pak protiví, tiť sobě 
odsouzení dobudou. 3 Nebo vrchnosti nejsou k 
strachu dobře činícím, ale zle činícím. Protož 
chceš-li se nebáti vrchnosti, čiň dobře, a budeš 
míti chválu od ní. + Boží zajisté služebník jest, 
tobě k dobrému. Pakli bys zle činil, boj se; neboť 
ne nadarmo nese meč. Boží zajisté služebník 
jest, mstitel zuřivý nad tím, kdož zle činí. * A 
protož musejíť vrchnostem všickni poddáni býti, 
netoliko pro hněv, ale i pro svědomí. 6 Nebo 
proto i daň dáváte, poněvadž služebníci Boží 
jsou, pilnou práci o to vedouce. 7 Každému tedy 
což jste povinni, dávejte. Komu daň, tomu daň; 
komu clo, tomu clo; komu bázeň, tomu bázeň; 
komu čest, tomu čest. 8 Žádnému nebývejte nic 
dlužni, než to, abyste se vespolek milovali. Nebo 
kdož miluje bližního, Zákon naplnil, ? Poněvadž 
to přikázání: Nesesmilníš, nezabiješ, neukrad- 
neš, nepromluvíš křivého svědectví, nepožádáš, 
a jest-li které jiné přikázání, v tomto slovu se 
zavírá: Milovati budeš bližního svého jako sebe 
samého. 19 Láska bližnímu zle neučiní, a protož 
plnost Zákona jestiť láska. 11 A zvláště pak 
vidouce takovou příhodnost, žeť jest se nám již 
čas ze sna probuditi. (Nyníť zajisté blíže nás 
jest spasení, nežli když jsme uvěřili.) 12 Noc 
pominula, ale den se přiblížil. Odvrzmež tedy 
skutky temnosti, a oblecme se v odění světla. 
15 Jakožto ve dne poctivě choďme, ne v hodování 
a v opilství, ne v smilstvích a v chlipnostech, 
ne v sváru a v závisti, 1* Ale oblecte se v 


Czech ROM 


88 


Římanům 14:1 XXvil Římanům 14:13 


Pána Jezukrista, a nepečujte o tělo k vyplňování 
žádostí jeho. 


14 

1 Malého pak u víře přijímejte, ne k hádkám 
o nepotřebných otázkách. 2 Nebo někdo věří, 
že může jísti všecko; jiný pak u víře mdlý jsa, 
jí zelinu. > Ten, kdož jí, nepokládej sobě za nic 
toho, kdož nejí; a kdo nejí, toho nesuď, kdož jí. 
Nebo Bůh přijal jej. 4 Ty kdo jsi, abys soudil 
cizího služebníka? Však Pánu svému stojí, 
anebo padá. Staneť pak; mocen jest zajisté Bůh 
utvrditi jej. > Nebo někdo rozsuzuje mezi dnem 
a dnem, a někdo soudí každý den jednostejný 
býti. Jeden každý v svém smyslu ujištěn buď. 
6 Kdož dnů šetří, Pánu šetří; a kdo nešetří, Pánu 
nešetří. A kdo jí, Pánu jí, nebo děkuje Bohu; 
a kdož nejí, Pánu nejí, a děkuje Bohu. 7 Žádný 
zajisté z nás není sám sobě živ, a žádný sobě 
sám neumírá. * Nebo buďto že jsme živi, Pánu 
Živi jsme; buďto že mřeme, Pánu mřeme. A tak 
buď že jsme živi, buď že umíráme, Páně jsme. 
9 Na toť jest zajisté Kristus i umřel, i z mrtvých 
vstal, i ožil, aby nad živými i nad mrtvými 
panoval. 19 Ty pak proč odsuzuješ bratra svého? 
Anebo také ty proč za nic pokládáš bratra svého? 
Však všickni staneme před stolicí Kristovou. 
11 Psáno jest zajisté: Živť jsem já, praví Pán, 
žeť přede mnou bude klekati každé koleno, a 
každý jazyk vyznávati bude Boha. 14 A takť jeden 
každý z nás sám za sebe počet vydávati bude 
Bohu. 13 Nesuďmež tedy více jedni druhých, 


Czech ROM 


89 


Římanům 14:14 xxviii Římanům 15:4 


ale toto raději rozsuzujte, jak byste nekladli 
úrazu nebo pohoršení bratru. 1+ Vím a v tom 
ujištěn jsem v Pánu Ježíši, žeť nic nečistého není 
samo z sebe; než tomu, kdož tak soudí, že by 
nečisté bylo, jemuť nečisté jest. 15 Ale bývá- 
liť rmoucen bratr tvůj pro pokrm, již nechodíš 
podle lásky. Hlediž, abys k zahynutí nepřivedl 
pokrmem svým toho, za kteréhož Kristus umřel. 
16 Nebudiž tedy v porouhání dáno dobré vaše. 
17 Království zajisté Boží není pokrm a nápoj, ale 
spravedlnost a pokoj a radost v Duchu svatém. 
18 Nebo kdož v tom slouží Kristu, milý jest Bohu 
a lidem příjemný. 1% Protož následujme toho, 
což by sloužilo ku pokoji a k vzdělání vespolek. 
20 Nekaziž pro pokrm díla Božího. Všecko 
zajisté čisté jest, ale zlé jest člověku, kterýž 
jí s pohoršením. 21 Dobré jest nejísti masa a 
nepíti vína, ani čehokoli toho, na čemž se uráží 
bratr tvůj, nebo horší, anebo zemdlívá. *ž Ty 
víru máš? Mějž ji sám u sebe před Bohem. 
Blahoslavený, kdož nesoudí sebe samého v tom, 
což oblibuje. *3 Ale kdož pak rozpakuje se, kdyby 
jedl, odsouzen jest, nebo ne z víry jí. A cožkoli 
není z víry, hřích jest. 


15 


1 Povinniť jsme pak my silní mdloby 
nemocných snášeti, a ne sami sobě se líbiti. 2 Ale 
jeden každý z nás bližnímu se lib k dobrému 
pro vzdělání. > Nebo i Kristus ne sám se sobě 
líbil, ale jakož psáno jest: Hanění hanějících 
tebe připadla jsou na mne. + Nebo kteréžkoli 


Czech ROM 


90 


Římanům 15:5 XXIX Římanům 15:17 


věci napsány jsou, k našemu naučení napsány 
jsou, abychom skrze trpělivost a potěšení Písem 
naději měli. 5 Bůh pak dárce trpělivosti a 
potěšení dejž vám jednomyslným býti vespolek 
podle Jezukrista, 6 Abyste jednomyslně jedněmi 
ústy oslavovali Boha a Otce Pána našeho 
Jezukrista. "7 Protož přijímejte se vespolek, 
jakož i Kristus přijal nás v slávu Boží. * Neboť 
pravím vám, že Kristus Ježíš byl služebníkem 
obřízky pro Boží pravost, aby potvrzeni byli 
slibové otcům učinění, % A aby pohané z 
milosrdenství slavili Boha, jakož psáno jest: 
Protož vyznávati tebe budu mezi pohany, 
a jménu tvému plésati budu. 19 A opět dí: 
Veselte se pohané s lidem jeho. 11 A opět: 
Chvalte Hospodina všickni národové, a velebtež 
ho všickni lidé. 12 A opět Izaiáš dí: Budeť 
kořen Jesse, a ten, jenž povstane, panovati nad 
pohany; v němť pohané doufati budou. 13 Bůh 
pak naděje naplňujž vás všelikou radostí a 
pokojem u víře, tak abyste se rozhojnili v naději 
skrze moc Ducha svatého. 14 Vím zajisté, bratří 
moji, i já také o vás, že i vy jste plní dobroty, 
naplněni jsouce všelikou známostí, takže se i 
napomínati můžete vespolek. 15 Ale však proto 
psal jsem vám, bratří, poněkud směle, jako 
ku paměti přivodě vám, podle milosti, kteráž 
jest mi dána od Boha, 16 K tomu, abych byl 
služebníkem Ježíše Krista mezi pohany, slouže 
evangelium Božímu, aby byla obět pohanů 
vzácná, posvěcena jsuci skrze Ducha svatého. 
17 Mám se tedy čím chlubiti v Kristu Ježíši, v 


Czech ROM 


91 


Římanům 15:18 XXX Římanům 15:31 


Božích věcech. 18 Neboť bych se neodvážil 
mluviti toho, čehož by skrze mne neučinil 
Kristus, k tomu, aby ku poslušenství přivedeni 
byli pohané slovem i skutkem, 19 V moci divů 
a zázraků, v síle Ducha Božího, takže jsem od 
Jeruzaléma vůkol až k Ilyrické zemi naplnil 
evangelium Kristovým, 40 A to tak žádostiv jsa 
kázati evangelium, kdež ani jmenován nebyl 
Kristus, abych na cizí základ nestavěl, 21 Ale 
jakož psáno jest: Kterýmž není zvěstováno o 
něm, uzří, a ti, jenž neslýchali, srozumějí. 22 A 
tímť jest mi mnohokrát překaženo přijíti k 
vám. 43 Nyní pak nemaje již více místa v těchto 
krajinách a žádost maje přijíti k vám od mnoha 
let, 24 Kdyžkoli půjdu do Hišpanie, přijdu k 
vám. Mámť zajisté naději, že tudy jda, uzřím 
vás, a že vy mne provodíte tam, avšak až bych 
prve u vás poněkud pobyl. 25 Nyní pak beru se 
do Jeruzaléma, službu čině svatým. 26 Nebo za 
dobré se vidělo Macedonským a Achaiským, aby 
sbírku nějakou učinili na chudé svaté, kteříž 
jsou v Jeruzalémě. 27 Takť sobě to oblíbili, a také 
povinni jsou jim to. Nebo poněvadž duchovních 
věcí jejich byli účastni pohané, povinniť jsou 
jim také sloužiti tělesnými. 28 A protož když to 
vykonám a jim odvedu užitek ten, půjduť skrze 
vás do Hišpanie. 2? A vímť, že přijda k vám, v 
hojnosti požehnání evangelium Kristova přijdu. 
30 Prosímť pak vás, bratří, skrze Pána našeho 
Jezukrista a skrze lásku Ducha svatého, abyste 
spolu se mnou modlili se za mne Bohu snažně, 
31 Abych vysvobozen byl od protivníků, kteříž 


Czech ROM 


92 


Římanům 15:32 XXXÍ Římanům 16:13 


jsou v Judstvu a aby služba tato má příjemná 
byla svatým v Jeruzalémě, 32 Abych k vám bohdá 
s radostí přišel, a s vámi poodpočinul. 33 Bůh 
pak pokoje budiž se všemi vámi. Amen. 


16 


1 Poroučímť pak vám Fében, sestru naši, 
služebnici církve Cenchrenské, ž Abyste ji přijali 
v Pánu, tak jakž sluší na svaté, a abyste jí 
pomocni byli, jestliže by vás v čem potřebovala. 
Nebo i ona mnohým hostem ochotně posluho- 
vala, až i mně také. 3 Pozdravte Priscilly a Akvila, 
pomocníků mých v Kristu Ježíši, “ Kteříž pro 
můj život svých vlastních hrdel nasadili, jimžto 
ne já sám toliko děkuji, ale i všecky církve 
pohanské, > I domácího jejich shromáždění. 
Pozdravte mého milého Epéneta, kterýž jest pr- 
votiny Achaie v Kristu. 6 Pozdravte Marie, kteráž 
mnoho práce měla s námi. "7 Pozdravte An- 
dronika a Junia, příbuzných mých a spoluvězňů 
mých, kteříž jsou vzácní u apoštolů a kteříž 
přede mnou byli v Kristu Ježíši. ©% Pozdravte 
Amplia mně v Pánu milého. ? Pozdravte Ur- 
bana, pomocníka našeho v Kristu, a Stachyna 
mého milého. 19 Pozdravte Apella zkušeného v 
Kristu. Pozdravte těch, kteříž jsou z domu Aris- 
tobulova. 1! Pozdravte Herodiona, příbuzného 
mého.  Pozdravte těch, kteří jsou z čeledi 
Narciškovy věřící v Pána. 14 Pozdravte Tryfény 
a Tryfózy, kteréž práci vedou v Pánu. Poz- 
dravte Persidy milé, kteráž mnoho pracovala v 
Pánu. 1% Pozdravte Rufa, zvláštního v Pánu, 


Czech ROM 


93 


Římanům 16:14 XXxii Římanům 16:27 


a matky jeho i mé. 1+ Pozdravte Asynkrita, 
Flegonta, Hermy, Patroba, Merkuria, i jiných 
bratří, kteříž jsou s nimi. 15 Pozdravte Filologa 
i Julie, Nerea a sestry jeho, i Olympa i všech 
svatých, kteříž jsou s nimi. 16 Pozdravte sebe 
vespolek v políbení svatém. Pozdravujíť vás 
církve Kristovy. 17 Prosímť pak vás, bratří, 
abyste šetřili těch, kteříž různice a pohoršení 
činí, naodpor učení tomu, kterémuž jste vy se 
naučili, a varujte se jich. 18 Nebo takoví Pánu 
našemu Ježíši Kristu neslouží, ale svému břichu; 
a skrze lahodné řeči a pochlebenství svodí srdce 
prostých. 19 Nebo vaše poslušenství všechněch 
došlo. A protož se raduji z vás. Než chciť, abyste 
byli moudří k dobrému, a prostí k zlému. 20 Bůh 
pak pokoje potře satana pod nohy vaše brzo. 
Milost Pána našeho Jezukrista budiž s vámi. 
Amen. 21 Pozdravují vás Timoteus, pomocník 
můj, a Lucius, a Jázon, a fSozipater, příbuzní 
moji. 22 Pozdravuji vás v Pánu já Tercius, kterýž 
jsem psal tento list. 3 Pozdravuje vás Gáius, 
hospodář můj i vší církve. Pozdravuje vás Eras- 
tus, důchodní písař městský, a Kvartus bratr. 
24 Milost Pána našeho Jezukrista se všemi vámi. 
Amen. 25 Tomu pak, jenž může vás utvrditi podle 
evangelium mého a kázání Ježíše Krista, podle 
zjevení tajemství od časů věčných skrytého, 
26 Nyní pak zjeveného i skrze Písma prorocká, 
podle poručení věčného Boha, ku poslušenství 
víry všechněm národům oznámeného, 27 Tomu, 
pravím, samému moudrému Bohu sláva skrze 
Jezukrista na věky. Amen List tento k Římanům 


Czech ROM 


94 


Římanům 16:27 XXxiii Římanům 16:27 


psán jest z Korintu, a poslán po Fében, 
služebnici sboru Cenchrenského. 


Czech ROM 


95 


XXXIV 


Bible Kralická 1613 
The Holy Bible in the Czech language from the last 
Kralická edition of 1613. 


Public Domain 
Language: český (Czech) 


Translation by: Jan Blahoslav et al 


Bible Kralická: Bible svatá aneb všechna písma Starého i Nového zákona 
podle posledního vydání Kralického z roku 1613. První český překlad z 
originálních jazyků kladoucí důraz na liturgické užití a vroucí zbožnost. 
NZ přeložil Jan Blahoslav 1564. Pro překlad SZ byla vytvořena zvláštní 
rada nejvzdělanějších odborníků, vzdělaných na předních evropských 
evangelických universitách, které tehdy Jednota bratrská měla. Jejich 
překlad vyšel v pěti dílech v letech 1579-1593 (6. díl byl Blahoslavův 
překlad NZ). V r. 1613 vyšlo souhrnné vydání v jednom. Bratři vytvořili 
mistrné dílo, vrchol překladatelského úsilí slovanských národů. Bible 
Kralická měla navíc nemalý podíl na zachování českého jazyka v době 
pobělohorské a po staletí též tvořila most mezi Čechy a Slováky. 


This PUBLIC DOMAIN (not copyrighted) Bible translation is brought to 
you courtesy of eBible.org. 


2023-10-20 


PDF generated using Haiola and XeLaTeX on 21 Oct 2023 from source 
files dated 1 Sep 2023 
d45ad03c-27cb-54be-b262-104cOdae0900 


Czech ROM 


96 


