1860 
I5C9 
.860 


Cteilie  Mkodemovo: 

co  se  dalo  při  umučení  páně. 

Povést    krásná  o  dřevu  kříže  svatého. 

Knížky,  kterak  Tiberius  poslal  po  Ježíše  Voliiziána. 

(Z  rukopisu  na  pergamene  od  1.    144  2.) 
Vydáno   prací 

VÁCESLAVA  HANKY, 

bibliothekáre  Musea  království  českého  i  řádného  člena  král.  české  společnosti  věd. 
(Pro  pojednání  král.   české  učené  společnosti   v  Praze.   Čásf  V.  svazek  XI.) 


V  Praze  1860. 

Tisk     Kateřiny     Jeřábkov 


,.  0FC171973    j 


^''O.,' 


•>"/7voFlOftO!; 


BS 

JSáO 


o  apokryfech  vůbec. 


Mezi  tak  nazvanými  apokryfy  nového  zákona 
nejznamenitéjší  jest,  jak  níže  ukážem,  čtení  Niko- 
démovo, které  také  dosti  časně  do  mnohých  jazyků 
a  tak  i  do  českého  přeloženo  bylo.  Kniha  apokryfů 
nového  zákona  obsahuje*) :  1.  Historii  Josefa  tesa- 
ře, původně  arabsky.  2.  Evangelium  dětinství  spa- 
sitelova, též  původně  arabsky.  (V  češtiněje  máme 
veverších  pod  názvem:  Legenda  o  dětinství  Chri- 
stově  čili  Ježíšovo  mladí.  Rukopis  universitní 
knihovny  XVII.  E.  8.  Fol.  40.  b.  tištěn  ve  Vý- 
boru z  české    literatury    1845    str.  387  i  sled.) 

3.  Protoevangelium   Jakobovo,    původně    řecky. 

4.  Evangelium  Tomáše   Izraelity,    též    původně 


řecky.  5.  Evangelium  o  narození  Panny  Marie, 
původně  latině,  ačby  i  z  řeckého  býti  mohlo. 
6.  Historie  o  narození  Panny  Marie  i  o  dětinství 
spasitelově,  původně  latině.  7.  Evangelium  Mar- 
cionovo  na  základě  starých  památek,  sepsáno 
řecky.  8.  Evangelium  aneb  čtení  Nikodémovo 
s  listy  Pilátovými,  nejspíše  z  hebrejského  řecky 
i  latině.  9.  Správa  Pontského  Piláta  císaři  Tibe- 
riovi,  původně  řecky.  10.  Kniha  evangelií  Jan- 
ských v  Paříži  v  spisovně  templářské  chovaných. 
11.  Podvržená  kniha  svatého  Jana,  původně 
latině. 


O  čteni  Nikodémově  zvláště. 


Kromě  vypravování  svatých  Evangelistů  o 
umučení,  smrti  í  vzkříšení  Jezu  Kristova  zajisté 
nemalé  vážnosti  v  církvi  bývalo  druhdy  svěde- 
ctví ze  spisů  Pontského  Piláta,  jehož  se  dokládají 
Justinus  Ajjol.  I.  c.  35  i  48.,  Tertulianus  Apo- 
loget-  c.  21.  coll.  c.  5.,  Eusebius  Msl.  eccl.  lib. 
n.  c.  2.,  Ouartadeciiiiani  čili  Tessareskaidekatité 
u  Epifania  luier.  L.  c.  1.,  Pseudo-Chrysostom 
hom.  i?i  Pascha  tom.  V.  pag.  942  edit.  Savil., 
Orosius  Hist  lib.  VII.  c.  4.  i  jiní  pozdější  spi- 
sovatelé. Neníf  zde  místa  pilněji  spytovati,  zdaž 
Pilát,    co    se    s   Christem   dalo,    císaři  Tiberiovi 


Codex  apocryphus  novi  testamenti  clibrisedltis 
et  manuscriptis,  maximě  gallicanis,  germanicis 
et  italicis  collectus,  recensitus  notisque  et  pro- 
legominis  illuatratus  opera  et  studio  Joannis 
Caroli  Thilo,  Philosophiae  et  Theologiae  Doc- 
toris,  hujusque  in  academia  Fridericia  Halensi 
professoris.  Lipsiae  MDCCCXXXII.  Sumptibus 
Frid.  Christ.   Guilelmi  Vogel. 


oznamovati  musel,  což  se  pravdě  podobá,  že 
sám  psal,  i  coby  se  o  podvržených  Pilátových 
aktech  stanoviti  mělo.  Mnohot  o  těchto  otázkách 
muži  učení  v  protivné  strany  se  nabádali.  My 
co  se  nejvíce  pravdě  podobno  zdá,  jiným  k  po- 
souzení nechávajíce,  o  tom  toliko  připomenouti 
chceme,  že  všecko,  čeho  spisovatelům  těm  v  ak- 
tách  Pilátových  dočísti  se  podařilo,  v  knize  se  na- 
chází, kterou  nyní  vůbec  Čtení  neb  Evangelium 
Nikodémovo  jmenujem.  Záltížíf  kniha  ta  ze  dvou 
rozličných  částek,  z  nichž  první  až  do  kapitoly 
XVI  v  řeckém  i  latiii.ském  te.xtu  (v  českém  pře- 
ložení do  kapitoly  XIII.)  obsahuje  vypravování 
o  odsouzení,  umučení,  pohřbu  i  vskříšení  Jezu- 
Christově  z  evangelií  i  akt  Pilátových  i  Jiných 
báječných  povřstí  sebrána  i  rozmnožena  jest ; 
druhá  pak  od  kapitoly  XVU.  až  do  kapitoly  XXVII 
původního  textu  (našeho  přeložení  od  kapitoly 
XIII  do  XXIII)  onu  podivnou    správu  synův  Si- 


226 


Vácef:lav  Hanka  ■ 


nieonovýdi  Kavina  i  Leucia  k  životu  totiž  vskrí- 
šeiiých,  o  sstoupení  Christově  do  pekel  i  tam 
zběhlých  věcech,  jako  z  nějakého  spisu  téhož 
Kavina  i  Leucia,  snad  z  evangelia  Petrova  vy- 
tažena Beausobriusovi  Ilist.  Manich.  Tom.  I.  p. 
371  seq-  se  býti  zdá.  Celá  však  ta  kniha,  jakož 
nás  došla,  od  člověka  pokolení  židovského  po- 
cházejícího, jak  se  zdá,  sestavena  byla  v  tom 
ohledu,  aby  se  židům  praotci!  jejich  svědectvím 
příští  páně  dokázalo,  v  čemž  i  podobnajesl  historie 


u  Suidy  pod  jménem  IrjaoTu;.  V  kterém  věku  živ  byl 
onen  člověk,  v  pátém-li  aneb  později,  jakého 
jazyka  původně  užíval,  řeckého-li  či  sprostého  he- 
brejského, či  latinského,  vypátráno  ještě  není.  V 
středním  věku  čtení  Nikodémovo  u  veliké  vážnosti 
bylo  v  církvi  latinské,  i  podobně  je  chválí  Vincenc 
Bellovacenský  Speculum  Mstoriale  lib.  VII.  c.  40 
seqq.  i  Jakob  de  Voragine  Lomhardíca  hist.  séct. 
LU.  o  vskříšení  Christově  i  jiní,  jichž  netřeba 
jmenovati. 


Popsáni  rukopisů  i  vydáni  čteni  Nikodémova. 


Rukopis  strahovský  na  dosti  pěkném  perga- 
menu velikosti  obyčejné  dvanácterky  v  dvanácti 
vrstvách  po  desíti  listech,  k  nimž  poslední  tři 
listy  připojeny  jsou,  tak  že  všeho  123  listy  počí- 
tá, z  nichž  však  dva  a  sice  čtvrtý  a  dvacátý  devátý 
vytržené  dle  rukopisu  universitní  knihovny  do- 
plněny jsou.  Prvních  3i)  listů  po  šestnácti,  ostat- 
luch  81  po  os.iinácti  i-ádcích  mezi  inkoustem 
taženými  linii'mi  pěkného,  čitelného  písma.  Úvod 
začíná  modrou  iniciiilkou,  nadpisy  kapitol  jsou 
cinobreni  psány  a  první  iniciálka  textu  jest  ma- 
lována růžově  na  modrém  zlatými  mřížkami 
ozdobeném,  z  tří  stran  po  krajích  pozlaceném  poli 
se  zelenou  arabeskou  čili  květováním  po  krajj 
textu.  Potom  se  střídají  iniciálky  pod  nadpisy 
cinobreiii  [isnnýjni  vždy  prvni  cinobrem  a  druhá 
ultramarinou,  tak  že  poslední  iniciálka  třiiiiecítiné 
kapitoly  ultramurinou  končí,  a  pověst  o  dřevu 
kříže  svatého  opět  cinobrovou  iniciálkou  začíná; 
knížky  pak,  kterak  Tiberius  poslal  do  Jeruzaléma 
Voluziána,  (na  lislu  100)  ozdobeny  jsou  zeleně 
malovanou  iniciálkou  na  modrém  poli,  a  tato 
iniciálka  rozmazáním  velmi  porušena  jest.  I  zde 
iniciálky  kapitol  cinobrem  í  ultramarinou  se  stří- 
dají, i  zavírka  na  poslední  stránce  obsahuje  ná- 
sledující cinobrem  psaná  slova:  „Skonaný  su  tyto 
kniezky  léta  Boziebo  tisyczieho  cztyrzsteho 
czlyrzidczateho  druhého  \v  pondieli  po  kwietn*^ 
Jiedieli    [irucopowi    swiecznikoui  "      Orihograíie 


jest  obyčejná  z  konce  XIV  i  počátku  XV  věku. 
Užívá  se  totiž  pouhého  z  bez  puntíku  i  za  z. 
dvojitého  dlouhého  ss  za  š,  spojeného  rz  za  /■ 
jakož  i  větším  dílem  spojeného  cz  za  pouhé  e 
i  za  č;  spojeného  ie  za  č,  často  též  jednodu- 
chého y  ano  i  u  za  naše  v,  zdvojené  však  w 
převládá ;  konečně  jest  všudy  spojka  y  místo 
nynějšího  i,  kteréhožto  y  ne  sice  tak  zhusta  i 
po  měkkýcli  souzvučkách  místo  měkkého  i  se 
klade.  Vazba  knížky  jest  ještě  původní  stará 
v  prkénkách  zahnědlou  kozí  potažena  i  mosaz- 
nými puhovicemi.  z  nichž  se  toliko  tři  na  první 
deštičce  udržely,  opatřena.  Po  záponkách  pak  jen 
patrné  stopy  zůstaly. 

Mikulovský  rukopis  na  papíře  v  čtverci  jest 
od  1.  1453  při  knize  Miličově  začínaje  na  listu 
205  až  do  240,  obsahuje  pak  23  kapitol  a  v 
poslední  je  list  Pilátův  k  císaři  Klaudiovi  a  na 
konci  stojí:  „Skonaly  se  kniehy  pana  Jezu  Krista 
o  geho  vmučení,  vskříšení  a  na  nebe  vstúpení, 
a  počínají  sie  oznámení,  kterak  Tiberius  Caesar 
po  Ježíše  do  Jeruzaléma  poslal  Voluziána  kněze 
a  biskupa  řim.ského  pohanského,"  i  obsahuje 
deset  kapitol  na  listech  241 — 250. 

Universitní  rukopis  jest  na  papíře  v  listu 
od  1.  1465  i  obsahuje  nový  zákon  i  některé 
knihy  starého  zákona  totiž  Tobiáše,  Judith,  Esther, 
Joba,  Pi-isloví,  Kazatele,  Múdrosti.  Siracha,  Čtenie 
Nikodémovo  a  Ezdráše  proroka  a  mistra  židov- 


Clenie  Nikodémovo. 


227 


skélio  v  ly  časy  vézcnic  babylonského,  loliž  první, 
druhou  i  líetí. 

Srovnali  srno  rukopis  slrahov-ký  s  rukopi- 
sem univur.silníiii  i  s  vydáním  tišlěným  u  Jana 
Hada  (mezi  1510-1517).  Vydání  to  má  násle- 
dující předmluvu:  „Nikodém  byl  jest  bohaté 
kníže  v  lidu  židovském,  Í3yl  k  tomu  učedlníkem 
Kristovým  lajným  pro  strach  židovský,  a  protož 
všeckny  věci,  které  sou  se  daly  při  umučení 
Kristovu  bedlivé  jest  spatřil  od  počátku  až  do 
konce,  a  protož  více  a  šíře  v  tomto  svém  čtení 
o  těch  všech  věcech  vypisuje  nežli  Evangelistova. 
Ač  pak  před  lety  třicíti  a  čtyřmi,  toto  čtení  Ni- 
kodémovo bylo  jest  tisknuto,  však  zřídka  se 
proto  nachází,  a  také  tento  nynčjší  lid  málo  by 
té  češtině  starý  rozuměl,  kteréž  předkové  naši 
před  mnoha  lety  užívali;  protož  pro  potěšení 
mnohým  znovu  jest  vytištěno  Čtení  Nikodémovo, 
a  na  kapitoly  rozděleno ;  taky  kde  jest  bylo  co 
zmeyleno,  to  vše  tuto  jest  zase  opraveno  z  velmi 
starého  exempláře."  Jiná  vydání  jsou  a  sice  první 
dle  této  předmluvy  inkunabule  aspoň  1513,  pak 
1563  a  1700  i  poslední  za  našich  dnů  v  Lito- 


myšli bez  udání  roku.  Už  vydání  u  Jana  Hada 
všecka  zastaralá  slova  burf  proměnilo  bud  scela  vy- 
nechalo. Naše  jest  přísně  podle  rukopisu  strahov- 
ského až  na  patrný  omyl  na  obraceném  44  listé: 
„y  vczinichu  kwieleniea  sami  mezi  leptachu  sie  a 
rzkuce"  kteréž  sme  opravili :  ,.a  sami  mezi  sebú  pla- 
chu sě  a  řkúco."  Hadovo  vydání  má  to  místo  :  „a 
sami  mezy  sebau  reptali  rkucc,"  ale  rukopisné 
sie  žádá  plachu  a  ne  reptachu  u  sebe  míti,  nebof 
v  řeckém  ani  latinském  o  reptání  zmínky  není,  totiž 
řecky  xaí  éxotuovto  xórtsTOv  jjisyav  ^sycvTec. 
Co  se  jazyka  v  překlade  Slraliovskélio  rukopisu 
dolýče,  jestif  velinikrásen,  ano  vzorní  jazyk  jeho 
zasluhuje  zajisté,  aby  tiskem  u  vzdělanější  veřej- 
nosti naší  rozšířen  byl,  i  jsme  přesvědčeni,  že 
z  nejlepší  doby  élrnáclého  věku  a  sice  od  sty- 
lisly  onoho  času  velmi  vzdělaného  i  znamenitélm 
pochází.  Pověst  o  dřevu  kříže  svatého  nena- 
chází se  ani  v  universitním  rukopise,  ani  v  ti- 
štěných vydáních. 

Váceslav  Hanka. 
V  Praze  7.  června  1860. 


Ve  jmě  svaté  trojice  počínají  sě  knihy 
Nikodéma  mistra  židovského  a  učedlníka  pána 
našeho  Jesu  Krista,  v  nicližto  sú  popsány  uinu- 
řenie  téhož  pána  a  spasitele  našeho,  a  nalezeny 
sú  tyto  knihy  od  Theodosia  ciesaře  v  Jeruzalémě 
v  domu  Piláta  pontského  mezi  knihami  obecnými. 

Kapitola  prvnie  jest  o  tom  kterak  pán  Kristus 

jest  před  Pilátem  obžalován  a  obeslán,  aby  před 

nim  stál  k  spraveni. 

Stalo  se  jest  v  letě  devatynádstém  za  cie- 
saře Tiberia,  ciesaře  římského  a  Heroda  syna 
velikého  Heroda,  vladaře  galilejského,  léta  de- 
sátého panovánie  jeho,  desátý  den  dubna,  jenž 
jest  třimezcietmý  den  března  měsiece,  za  konšel- 


stva  Rutina  a  Rubellionaleta  čtvrtého  druhého  a  dvú 
stúliry  olympiadské,  pod  kniežetstvím  židovských 
kiiěží  Josefa  a  Annáše  a  Kaifá  še,  kteréžto  věci 
jis!ú  a  vídomú  řečí  po  umučení  syna  božieho 
Nikodemus  skutky  ot  kniežat  židovských  kněží 
i  ot  jiných  židóv  stalé,  a  jakož  se  jest  stalo, 
skutky  i  divy  Nikodemus  židovským  číslem  sám 
jest  popsal ,  kterýmžto  já  Eneas  ot  dětinstva 
božím  zákonem  jsa  naučen,  číslem  řecským  pro- 
měnil sem  ku  poznání  všem  věrným  věřícím  v 
pana  Jezu  Krista. 

Annáš  a  Knifáš,  Šopna  a  Datnn  i  Gamaliel, 
Judas,  Leví,  Neptalím,  Aleksandr  a  Syrus  i  jiní 
židé  a  starosty  židovské,  když  sú  pána  našeho 
Jezu    Krista    svázána    dali    pontskému    Pilátovi 


228 


Váceslav   Hanka  i 


súdci,  tehdy  Pilát  káza  jej  rozvázati  i  posla  jej 
opěl  k  Kaifášovi,  nebo  běse  bhzko  dcím  Pilátóv 
Ol  domu  Kaifášova.  Tehdy  opět  přijidechu  ku 
Pilátovi,  kdež  on  seděši  před  dveřmi  domu  rad- 
ného s  svými  rytieři  proti  Ježíšovi,  obžalujíce 
jej  mnohými  žnlobami  a  řkúce:  pane  sudce,  to- 
hoto čarodějníka  známe,  syna  Josefova  tesaře 
z  Marie  urozeného  i  všicku  bratři  jeho  dobře 
známy,  A  on  již  nynie  praví  a  činí  se  synem 
božím  a  králem  židovským:  a  netoliko  to,  ale 
i  svátek  točiž  sobotu  přerušuje  a  otcovský  zákon 
náš  chce  zrušiti.  Tehdy  otáza  jich  Pilát  řka  : 
které  sú  to  věci  jež  činí  a  chce  zrušiti  zákon  ? 
Otpověděchu  židé.  V  zákoně  přikázáno  máme, 
abychom  nižádného  diola  nedělali  v  sobotu,  ale 
tento  slepé,  hluché,  belhavé,  skloněné  i  dnú 
zlámané  i  malomocné  i  ďábelníky  léčil  jest  z 
zlých  činóv  Vece  jim  Pilát.  Proč  zlých  činóv 
jest.  Vecechu  jemu.  Kiizedlník  jest  a  v  knie- 
žeti  dábióv  Belzebubovi  vymietá  dábclstva  a 
všecka  sobě  poddána  učinil  jest.  Pilát  řekl  jest. 
.Tentof  nenie  v  duchu  nečistém  vymielati  ďá- 
belstva,  ale  v  božie  moci.  Vecechu  židé  Pilátovi : 
Prosímtf  Velikosti  vašie ,  aby  jemu  přikázali 
státi  před  vaši  stolici  a  slyšeli  jeho.  I  kterak  já 
jsa  sudce,  vašeho  krále  mohu  slyšeti?  Vecechu 
židé.  Zajisté  my  jeho  nedleme  krále  židov- 
ského, ale  že  on  nazývá  sě  králem  židovským 
i  synem  božím.  Tehdy  Pilát  pi-jvolav  těkaře  svého, 
a  některé  jižto  stáchu  před  ním,  i  přikáza  jim 
a  řka:  se  vším  pokojem  Ježíše  sem  přiveďte. 
Tehdy  oni  šedše  s  veliká  poctivostí,  aby  přiká- 
zanie  Pilátovo  naplnili,  k  Ježíšovi  pi-ijidcchu. 
A  když  těkar  Ježíše  opatři,  poznav  jej ,  ihned 
ho  veliký  strach  obklíčí.  Tehdy  těkař  ten  pad 
na  svě  koleně  klaněl  sě  jest  jemu,  a  loktuši 
klertiž  nosicše  těkař  v  své  ruce  rozprostřel  jest 
na  zemi  pi-(!d  ním  a  řka:  pane  milý,  po  tomto 
chodě  poď  s  námi,  nebof  sudce  tě  volá  k  spra- 
vení. A  vidúce  židé  co  jest  učinil  těkař  násilně 
sě  rozhněvali  na  těkaře  i  zvolachu  ku  Pilátovi 
a,  řkúce:  proč  si  pod  hlasem  biřice  nekiizaijema 


přijíti,  než  po  těkařovi  ?  nebo  těkař  tvdj  uzřev 
jej  i  poklekl  jest  před  ním  na  kolenu  a  klaněl 
sě  jest  jemu,  a  nad  to  loktuši,  kterúž  jest  držal 
v  ruce  své,  rozestřel  jest  před  ním  na  zemi  a 
řka  jemu:  pane  milý  na  tomto  chodě  pod s  námi, 
neb  tě  sudce  volá  k  spravení.  Tehdy  přivolav 
Pilát  těkaře  vece  jemu:  proč  si  to  učinil?  Ot- 
povědě  těkař  a  řka:  když  si  mě  byl  poslal  z 
Jeruzaléma  do  Cezaree  k  Aleksandrovi,  tehdy 
sem  jej  viděl  na  oslíku,  a  děti  židovské  láma- 
jíce ratolesti  z  dřievie  olivového  i  stlachu  na 
cestě :  jedni  ratolesti  držechu  v  svú  ruku  a  jiní 
také  rúcho  stlachu  na  cestě  volajíce  a  řkii  : 
sláva  u  výsostech  synu  Davidovu,  požehnaný 
jenž  jest  přišel  ve  jméno  božie  král  israhelský, 
spas  nás  jenž  jsi  na  výsostech.  I  křikli  sú  židé 
proti  těkaři  řkúce :  děti  zajisté  židovské  volali 
sú  to :  odkudž  ty  tehdy  tu  řeč  máš  ?  poněvadž 
si  Řek  a  židovský  jazyk  nenie  tobie  zná.n.  Ot- 
povědě  jim  těkař  a  řka:  otázal  sem  se  jednoho 
žida  a  řka:  co  jest  to  jenž  volají  židovské  děti? 
a  on  mi  jest  vypravil.  Otáza  jich  Pilát  kterak 
sú  volali  židovsky :  a  oni  otpověděchu  jemu : 
Osanna.  Vece  jim  Pilát,  osanna  kterak  sě  vykládá. 
Vecechu  jemu  :  o  hospodine  spas  ny  kterýž  jsi 
na  výsosti.  Vece  jim  Pilát:  když  vy  sami  svěd- 
číte což  sú  vaše  děti  řekli,  což  jest  tehdy  shře- 
šil  těkař?  A  ihned  umlčechu  všickni.  Potom 
vece  Pilát  lékařovi  svému :  vyjdi  ven  nynie  a 
kterýmž  kolivěk  pořadem  chceš  uveď  sem  Ježíše. 
A  vyšeii  těkař  a  uzřev  J"žíše,  učinil  jest  opěf 
jakn  drieviuin  pořadem,  i  vece  k  Ježíšovi :  vejdi 
pane  nebof  volá  tě  sudce.  Tehdy  ihned  Ježíš 
vsel  jest  v  dóm ,  v  němžto  rada  o  smrti  jeho 
běse,  a  těkař  s  nim. 

Kapitola  druhá,    kterak  sú  sě  korúhve  vladař- 
ské klaněly  pánu  našemu  Jezu  Kristu. 

A  když  vjide  Ježíš,  tehdy  ot  koridievníkov, 
jenž  korúhve  nosiechu  podle  obyč''je  v  ruku  svú 
držiece.    na    tom  miestě  sklonili  sú  se  vrchové 


( lenie  Nikodémovo. 


220 


korúhví  sami  ot  sebe  a  klaněli  sii  sč  Ježíšovi. 
Tehdy  uzřevše  to  židé  kterak  sii  sé  konihve 
sklonily  a  poctily  Ježíše,  přesilné  se  ro/.liiiě- 
vachu,  kiritU^chu  proti  korúlievníkciin.  Tclidy 
Pilát  vece  kniežatóin  židovským  i  k  starším  i  k 
mistnjm;  zdali  ste  neviděli  kterak  vrchové  ko- 
rúhví sami  ot  sebe  sú  se  sklonili  a  klaněli  sé 
jemu,  Vecechu  židé  ku  Pilátovi;  my  sme  zajisté 
dobře  viděli  očima  našima ,  že  sú  korúhevníci 
naklonili  korúhve  a  klaněli  sé  Ježíšovi.  Tehdy 
Pilát  přivolav  korúhevníkóv  vece  jim:  proč  ste 
to  tak  učinili  ?  Otpověděchu  jemu  oni  řkúce : 
my  zajisté  mužie  pohané  jsme  a  služebníci  chrámu 
božieho,  kterak  bychom  mohli  klaněti  sě  jemu. 
Neb  zajisté  my  sme  drželi  korúhve  a  ony  samy 
ot  sebe  sklonily  sú  sě,  a  klaněly  sú  sě  jemu. 
Tehdy  Pilát  vece  kniežatóm  židovským  a  knieža- 
tóm  školním  i  starším  obce  jich,  i  vladařům  i  mistrům 
chrámu  božieho.  Zvolte  a  vyberte  vy  sami  z  sebe 
muže  mocné  a  silné,  af  oni  držie  korúhve,  a 
uzříme  budúlif  sě  samy  ot  sebe  klaněti  jemu. 
Protož  kniežala  židovských  kněží,  i  vladaři  chrámu 
i  starší  lidu  židovského  vybrachu  najsilnějšie  a 
najmocnějšie  muže  ze  všeho  zboru  židovského 
a  najmocnějších  sě  počta  deset  set  a  šest  i  při- 
kázachu  jim  aby  silně  drželi  korúhve  a  stáli  sú 
před  obličejem  sudce.  Opět  přikáza  sudce  lé- 
kařovi svému  řka:  vyveď  Ježíše  ven  z  domu 
radného  a  opět  uved  jeho  kterým  koli  chceš 
pořadem  jaks  prvé  učinil.  Tehdy  ihned  těkař 
Vyvede  ven  Ježíše  z  domu  radného.  Zatiem  Pilát 
přivolav  k  sobě  ty  kteříž  sú  prvé  drželi  korúhve, 
zaklel  je  skrze  zdravie  ciesařovo  řka :  samy  li 
sú  sě  ot  sebe  korúhve  poklonily  když  jest  Ježíš 
vsel,  čili  hnutím  vašich  ruku,  to  mi  povězte  vyli 
ste  sklonili,  neb  nepoklonielyf  sě  korúhve  samy 
ot  sebe  jemu,  kdyžf  on  vstúpí,  kážif  vám  všem 
hlavy  stínali.  I  otpověděchu  jemu:  buď  lak  pane 
jaks  ty  dieš.  I  kázal  jest  Pilát  opět  vjíti  Ježíšovi 
v  dóm  radný  druhé.  A  učinil  jest  těkař  dřiev- 
ním  obyčejem  a  pořadem,  a  velice  sě  modlil  a 
prosil  jeho,  aby  vstúpil  přes  loktuši  jeho.  A  on 


liik  j(l;i  vslúpil  jest  do  domu  radnélio.  A  když 
vcházeše  Ježíš  ihned  konihve  samy  ot  sebe  pu- 
klonichu  sě  a  poclchu  Ježíše. 

Kapitola  třetie  o  poselstvie  Pilátovy  ženy  a  o 

žalobách    židovských    proti    pánu    Kristu    a    o 

dvanádcti  pomocníciech  jeho. 

A  kdyžto  uzi-e  Pilát  a  všickni,  kteříž  stúcliu 
s  ním,  strach  je  popade  a  užasechu  sě  i  počechu 
sě  sami  k  sobě  diviti  a  řkúce :  veliké  velebnosti 
jest  člověk  tento.  Tehdy  Pilát  mysleše  a  chlěše 
vstáti  s  stolice  a  z  domu  vyníli,  v  němžto  rada 
o  Ježíšovi  běse.  A  když  vstáváše  tehda  žena  jeho 
jménem  Prokula  poslala  k  němuřkuci;  nic  tobě 
a  spravedlivému  tomuto,  nebf  sem  mnoho  trpěla  pro 
něho  této  noci  skrze  viděnie.  Tehdy  řekl  jest  Pilát 
žldóm  :  zdali  neviete,  že  žena  má  jest  milovnice 
božie,  a  v  židovstvie  zajisté  s  vámi  mnoho  umie. 
Vecechu  židé :  a  my  to  dobře  viemy.  Vece  jim 
Pilát :  vězte  žef  jest  poslala  ke  mně  a  řkuci : 
neotsuzuj  na  smrt  toho  spravedlivého,  nebofsem 
mnoho  této  noci  u  vidění  trpěla  pro  něho.  Ot- 
poviedajíce  židé  vecechu  Pilátovi:  zdalif  sme 
nepověděli,  žef  čarodějník  jest  on:  hledajž  žef 
jest  sen  bludný  poslal  k  tvé  ženě.  Tehdy  Pilát 
přivolav  Ježíše  i  vece  jemu:  slyšíš  co  tito  proti 
tobě  svědčie,  a  ty  jim  nic  neotpoviedáš.  Otpo- 
vědě  Ježíš :  každý  člověk  má  moc  mluviti  i  zlé  i 
dobré,  oni  vizte  co  mluvie ;  byf  neměli  moci, 
nemluviliž  by  zajisté.  Tehdy  olpověděvše  starosty 
židovské  vecechu  k  Ježíšovi :  co  sme  my  viděli 
to  pravieme :  najprvé  že  jsi  z  smilstva  narozen. 
Druhé  že  skrze  tvé  narozenie  v  Betlémě  mlá- 
dencóv  sč  zbitie  stalo.  Třetie  že  otec  Ivój  Josef 
a  mátě  Ivá  Maria  ulekli  sú  do  Egypta,  protože 
sú  neměli  doufánie  v  lidu.  Vecechu  někteří  jenž 
také  tu  sláchu  2.  židóv  dobrotivě  olpoviedajíce 
a  řkúce:  myf  nepravíme  byf  on  byl  z  smilstva 
narozen ;  neb  vieme  že  jest  otdána  byla  Maria 
Josefovi  a  nenief  narozen  z  smilstva  jakož  vy 
dietě.  Tehdy  vece  Pilát  kniežatóm  židovských 
kněží,  kteří  sú  řekli  by  byl  z  smilstva  narozen. 


230 


Vdceslav  Hanka  : 


Tato  řeč  vaše  nenie  práva,  nebof  otdánie  bez 
smilslva  stalo  se  jest,  jakožto  lito  z  našeho  lidu 
pravic.  A  otpověděchu  Pilátovi  Annáš  a  Kaifáš : 
vešken  zboř  židovský  volá  a  svědčí,  že  sějest 
z  smilstva  narodil  a  čarodějník  jest.  Ale  tito  sú 
přišli  novověrci  a  učedlníci  j,eho.  A  přivolav 
Pilát  Annáše  a  Kaifáše  vece  jim :  co  sú  přišli 
novověrci  ?  Pověděchu  jemu  pohanští  synové, 
kteříž  již  nynie  učiněni  jsú  židé,  jenž  dějí  by 
nebyl  narozen  z  smilstva.  Tehdy  otpověděchu 
Elcazar,  Austerus,  Antoni  a  Jakul).  Azeras,  Sa- 
muel, Izák  i, Fines,  Krispus,  Agrippn,  Amnes  a 
Judas  vecechu  k  Annášovi :  myf  nejsme  ot  při- 
lezlých narozeni,  ani  jsme  novověrci,  ale  jsme 
synové  židovští  a  pravdu  mluvíme ;  nebo  sme 
při  oddiiní  Marie  byli.  A  přimluviv  sě  Pilát  k  těm 
rim/.íim  dvanádcli,  kteřížto  svědčichu  i  vece  jim  : 
zaklínám  vás  skrze  zdravic  ciesařovo,  abyste  mi 
pověděli  pravdu,  jestli  lak,  že  nenie  urozen 
z  smilstva,  aneb  jestli  to  pravda,  což  vysvědčíte. 
Tehdy  otpověděchu  Pilátovi :  v  zákoně  přikázáno 
nám  jest,  abychom  nepřisahali  ve  jméno  nižád- 
ného boha  jiného,  nežli  v  jednoho  israhelského 
boha  ;  nebo  křivdu  mluviti  skrze  našeho  pána 
boha,  kterýž  jest  vyvedl  otce  naše  z  Egypta, 
hřešíme.  I  také  pozdravením  ciesařovým  přisa- 
liámy  tobě,  nenieli  to  tak  jakož  sme  pověděli, 
vinni  jsme  smrti.  Tehdy  vecechu  Annáš  a  Kaifáš 
Pilátovi:  lito  přišli  sú  svobodné  jeho  svědci,  a 
věříc  by  nebyl  zlořečený,  ani  také  by  byl 
narozen  z  smilstva ;  než  myf  pravíme  žef  jest 
narozen  z  smilstva  a  kúzedlník  jest,  a  praví 
sě  býti  synem  božím  a  králem  židovským. 
Protož  uzřev  lo  Pilát,  obrátí  za  sě  vešken 
lid  i  káza  všemu  lidu  vyjíti  ven,  kromě  těch  dva- 
nádcli mužóv,  kteříž  sú  řekli  by  nebyl  narozen 
z  smilslva  a  Ježíšovi  káza  olslúpiti.  I  vece  jim 
Pilát:  pro  kterú  příčinu  chlie  jeho  zahubiti? 
Vecechu  Pilátovi :  nenávist  mají  k  němu  že  v  so- 
botu uzdravuje.  Vece  jim  Pilát:  z  dobrého  chtie 
jeho  skutku  zahubiti.  Vecechu  jemu:  také  pane. 


Kapitola  čtvrtá  kterak  židé  pilni  sů  byli  pána 
Krista  umrtviti  a  Piláta  vyprostiti. 

Protož  Pilát  hněvem  naplněn  jsa  vyjide 
ven  z  domu  radného  i  vece  jim  :  svědkyf  mám 
slunce  i  měsiec,  jenž  osvěcují  vešken  svět,  že 
ani  jedné  viny  smrti  nalezuji  na  tomto  člověku. 
Otpověděchu  židé  a  vecechu  súdci:  byf  nebyl 
tento  zlořečený  a  kúzedlník,  nevydalibychom 
tobě  jeho.  Vece  jim  Pilát :  vezměte  vy  jeho  a 
podle  vašeho  zákona  suďte  jej.  Vecechu  jemu 
židé:  nám  neslušíc  žádného  zahubiti.  Vece  jim 
Pilát :  i  mnět  neslušie  zahubiti  bez  práva.  A 
když  to  povědě,  všed  opět  Pilát  v  dóm  radný 
i  zavolá  k  sobě  samého  Ježíše  i  vece  k  němu : 
ty-li  jsi  král  židovský.  Otpovědě  Ježíš :  ot  sebeli 
sám  lo  mluvíš,  čilit  sú  jiní  tobě  o  mně  pově- 
děli? Otpovědě  Pilát:  zdali  já  židem  jsem  ?  Ivój 
lid  a  kniežala  kněžská  \7dali  sú  tě  mně,  co  si 
učinil?  Otpovědě  Ježíš:  královslvie  mé  nenie 
s  tohoto  světa;  byt  s  tobolo  světa  bylo  králov- 
slvie mé,  služebníci  moji  zbránilifby,  abych 
nebyl  vydán  židóm:  ale  zajisté  královslvie  mé 
nenie  s  tohoto  světa.  Vece  jemu  Pilát:  a  protož 
král  jsi  ty.  Otpovědě  Ježíš :  ty  dieš  žef  jsem 
já  král.  Opět  vece  Ježíš  Pilátovi :  já  sem  sé 
v  tom  narodil  a  proto  sem  přišel  na  svět,  abych 
svčdeclvie  vydal  o  pravdě,  neb  každý  ktož  z 
pravdy  jest  poslúchá  slova  mého.  I  vece  jemu 
Pilát:  co  jest  pravda?  Vece  jemu  Ježíš:  pravda 
s  nebe  jest.  Vece  jemu  Pilát:  na  zemi  pravdy 
nenie?  Otpovědě  Pilátovi  Ježíš:  opatr  pravdu 
na  zemi  blúdiece,  kterak  bývá  súzena  ot  těch, 
kteříž  mají  moc  na  zemi.  Tehdy  opustiv  Pilát 
Ježíše  vnitř  v  domu  radném  vyšel  jest  k  židóm 
a  řekl  jest  jim :  jáf  nižádné  viny  nenalézám  na 
něm.  Olpověděchu  židé  jemu:  onf  jest  řekl, 
mohu  zrušili  tento  chrám  a  po  Iřech  dnech  opět 
jej  ustavili.  Vece  jim  Pilát :  který  chrám  ?  Ve- 
cechu židé  jemu :  který  jest  ustavil  Šalomún  ve 
čtyřidceli  a  v  šesti  letech,  on  jest  řekl  zrušiti 
svú  mocí,  a  týž  ustavili  ve  třech  dnech.     Opět 


Čtenie  Nikodémovo. 


231 


vece  1'iliit :  nevinen  jsem  já  krví  tohoto  spravedli- 
vého človčlia,  vy  vizte.  Otpověděchii  židé  :  krev  jeiio 
na  nás  i  na  naše  syny.  Tehdy  1'ilát  pi-ivoi.iv  knězi 
starších  i  niislróv  vece  jim  tajné :  nerodte  toho  uči- 
niti, neb  sem  žalobám  nic  hodného  nenalezl  na 
něm,  jedno  o  uzdravování  a  porušení  soboty. 
Vecechu  kněžie  starší  a  jáhnové  Pilátovi:  ktožby 
koli  pohaněl  ciesaře,  hodenjcst  smrti,  ale  tento 
rúhal  sě  jest  bohu  živému,  nebo  sě  jest  učinil 
roveii  bohu  a  jsa  člověk  zlořečený.  Tehdy  Pi- 
lát přikáza  aby  všichni  židé,  jenžto  sé  před  dóm 
radný  sebrali,  málo  otstúpili  k  straně,  kromě 
kniežat  knčží  a  starost  lidu,  a  přivolav  Ježíše 
samého  vece  jemu :  co  tobě  učiním  ?  Vece  Ježíš 
Pilátovi:  jakož  tobě  dáno  jest.  Vece  jemu  Pilát: 
kterak  mi  dáno  jest?  Otpovědě  jemu  Ježíš: 
Mojžieš  i  všichni  prorokové  prorokovali  sú  o 
tomto  umučení,  a  vzkříšení  mém  pravili  sťi. 
Uslyševše  to  kniežala  kněží  a  starší  lidu,  vecechu 
Pilátovi:  co  viece  chceš  slyšeti  rúhanie.  Vece 
jim  Pilát :  jest-li  toto  rúhanie  ?  vezměte  vy  jeho 
a  podle  zákona  vašeho  suďte  jeho  a  vedte  do 
vašie  školy.  Otpověděchu  Pilátovi  židé :  zákon 
náš  za  právo  drží :  shřeší-Ii  člověk  proti  člo- 
věku, hoden  jest  přijieli  člyridceti  ran  bez  jedné 
bičových ,  ale  ktožby  sě  proti  bohu  poriihal, 
hoden  jest  ukanienovanie.  Otpovědě  jim  Pilát: 
jestli  to  řeč  rúhanie  bohu,  vezměte  jeho  a  podle 
zákona  vašeho  suďte,  jakož  sem  i  prvé  řekl  vám. 
Vecechu  kniežala  kněžská  i  starší  mistrové  i 
zákonníci:  myf  chcemy  aby  byl  ukřižován.  Ot- 
povědě jim  Pilát :  nenief  dobré  anif  jest  hoden 
af  by  umřel. 

Kapitola  pátá,  kterak  sů  někteří  divy  pána 
Krista  na  sobě  činěné  a  jeho  dobrotivost  vyznávali. 

Tehdy  vzhled  Pilát  a  opatřiv  lid  židovský 
okolo  sebe  stojiecie,  uzře  mnoho  židóv  plačíce 
i  vece  jim:  ne  všecko  množstvie  obce  žádá  smrti 
jeho,  aniž  chce  by  on  umřel.  Vecechu  starosty 
židovské  a  kněžie  ku  Pilátovi:  protof  jest  se  sešlo 
a  přišlo  všecko  množstvie  lidu,  afby  umřel  on. 
Váceslav  Hanka:  Čtenie  Nikodémovo. 


Vece  Pilát  k  židóm:  co  jest  učinil,  aby  umřel? 
proto-li  že  jest  byl  řekl.  by  byl  synem  božim 
a  králem,  chcete  jeho  ukřižovati?  Vecechu  vši- 
ckni  jedním  hlasem  vóbec:  I  ovšem.  Tehdy  po 
mnohém  hádaní,  kteréž  Pilát  m6(,  jest  s  židy, 
jeden  muž  z  kniežat  židovských  jménem  Ni- 
kodenms,  jenž  jest  stál  před  súdci,  vece 
jemu  :  prosím  tebe  milostivý  sudce,  olimsf  mi  málo 
promluviti  a  pověděti  před  sebú.  Vece  jemu  Pilát: 
což  kolivěk  tobě  libo  jest  pověz.  Vece  Niko- 
demus:  já  sem  i-ekl  starším  kněžítii,  liiskupóm, 
mistrem  i  jahnóm  a  všemu  množství  zbora  i  v 
škole;  co  se  hádáte  a  co  máte  s  tiemto  člově- 
kem? nebot  tento  člověk  mnoho  div(3v  a  zname- 
nie  slavná  činí,  kterakýchžlo  člověk  nižádný  jest 
nečinil,  aniž  móž  činiti,  nechajtež  a  propusUe 
jeho  a  neroďte  se  zlobiti  proti  němu,  aniž  co 
zlého  učiniti.  Jsúliť  z  boha  tato  ziiamenie,  kte- 
ráž činí,  stanúf  sě,  pakliť  z  lidí,  lehdyf  zrušena 
budu.  Mojžieš  ten  jest  ot  boha  poslán  byl  do 
Egypta  a  činil  jest  nmoho  znamení  tam,  kterážto 
kázal  jemu  bóh  činiti  před  Faraónem  králem 
egyptským  a  před  stuhami  jeho  :  a  běchu  tu 
uzdravujíce  lékaři  o:nylníci  a  čarodějníci  Jamnes 
a  MaMd)res,  a  ti  činili  sú  ta  znamenie,  kterážto 
učinil  jest  Mojžieš,  ale  nemohli  sú  všech  znamení 
činiti,  kterážto  učiiiiljest  Mojžieš ;  i  měli  suje  egypt- 
ští za  bohy,  ale  že  ta  znamenie,  kteráž  sú  činili,  ne-  ■ 
běchu  z  boha,  protož  zahynuli  sú  oni  i  ti  kteří  sú 
jim  věřili.  A  ted  ještěf  pravi:  nechajte  a  pro- 
pusťte člověka  tohoto,  nebof  nenie  hoden  smrti, 
afby  umřel.  Vecechu  židé  Nikodémovi:  již  vi- 
díme že  ty  jsi  učedlník  jeho  učiněn,  a  že  zaň 
slovo  činíš  a  mluvíš.  Vecfi  k  nim  Nikodemus : 
zdali  i  sudce  učedlníkem  jeho  učiněn  jest,  jenž 
zaň  slovo  činí  a  mluví?  zilali  ciesař  neustavil 
jeho  na  toto  dóstojenstvie  suda  nad  tiemto  mě- 
stem? Telidy  zajisté  židé  běchu  horliví  vrciece 
a  škřipiece  zuby  na  něho  pro  ta  slova.  Tehdy 
vece  Pilát  k  nim:  co  skřípíte  zuby  proti  němu? 
an  pravdu  mluví.  Otpověděchu  židé :  pravdu 
jeho  přijmi  on  a  diel  s  ním    měj.     Vece  Niko- 

2 


232 


Vdceslai:    Hanka : 


deiii :  amen,  toóiž  buďto,  aneb  staň  sě  tak,  jakož 
vy  dietě,  afbych  mél  diel  s  ním.  A  vystúpiv 
jeden  ř  židóv  učiní  prosbu  ku  Pilátovi  a  řka: 
prosím  tebe,  otpusf  mi  jediné  slovo  promluviti 
před  sebú.  Vece  jemu  Pilát:  co  chceš  promlu- 
viti mluv.  Jenž  vece:  osm  a  třidceti  let  ležal 
sem  v  loži  ukrulnú  nemocí  na  všaký  den  v 
nebezpečenství  smrti  a  v  porodu  bolesti,  a  při- 
šed .ležíš  mnohé  ďábelníky  rozličnými  neniocmi 
jaté  a  obklíčené,  uzdraveny  jest  učinil :  a  ně- 
kteří mládci  nesli  sú  mne  na  ložci  a  postavili  sú 
mé  před  ním.  A  vida  Ježíš  smiloval  sě  jest  na- 
demnú  a  slovo  j(^st  řekl  mně:  vstaň,  zdvihni 
lože  své  a  choď.  A  bez  meškánie  uzdraven 
jsem  a  zdvihl  sem  lože  mé  a  chodil  sem.  Yecechu 
židé  ku  Pilátovi :  otěž  jeho  kteraký  jest  byl  deň, 
když  uzdraven  jest.  Vece  lun  uzdravený :  so- 
bota jest  byla  když  sem  uzdraven.  Vecechu 
židé  Pilátovi:  a  zdali  sme  tobě  neřekli,  a  jakož 
jsme  líčili,  pravdu  jest  že  v  sobotu  uzdravuje  a 
ďábly  vyhoní.  Tehdy  opět  jiný  žid  vytasiv  sě 
řekl  jest :  slep  sem  byl  narozen,  jediné  toliko 
hlas  sem  slyšal,  ale  nižádného  neviděl  sem.  A 
když  jdčše  .ležíš,  tehdy  velikým  hlasem  zvolach 
a  řka :  smiluj  sě  nademnú,  synu  Davidův.  I 
smiloval  sě  nademnú  A  když  vloží  ruce 
svoji  na  mé  oči.  ihned  sem  viděl.  A  opět  jiný 
žid  vystúpiv  před  lid  a  před  Piláta  vece  :  sklo- 
něn a  zlámán  sem  dnů  byl,  a  napravil  a  uzdra- 
vil mě  jediným  slovem.  Pak  jedna  žena  jménem 
Veronika  řekla  jest  Pilátovi :  črvenú  nemoc  sem 
krvotekúcí  dvanádcte  let  měla,  a  když  sem  sě 
dotkla  podolka  jeho  rúcha,  ihned  sem  té  nemoci 
zbavena  a  tečenie  mé  krve  přestalo.  Vecechu 
židé  Pilátovi :  v  zákoně  přikázáno  máme,  aby- 
chom žen  v  svědectvie  nevodili,  neb  nedopúštěli 
než  jediné  muže.  A  jiní  pak  z  zástupu  židov- 
ského mnozí  niužie  i  ženy  volaly  sú  řkúce : 
tento  člověk  prorok  jest  a  všichni  ďáblové  jemu 
podrobeni  a  poddáni  jsú.  Vece  Pilát  těm,  jenžto 
praviechu  že  ďáblové  jemu  poddáni  jsú:  proč  pak  i 


mistróm  vašim  nejsú  poddáni  ?  Vecechu  jemu .-  ne- 
vieme.  Opět  jiní  pověděchu  Pilátovi,  že  Lazara 
v  hrobu  mrtvého  ležiecieho  po  čtyřech  dnech 
vzkřiesil  jest. 

Kapitola  šestá,  kterak  Pilát  nsiloval  aby  pána 

Krista  vysvobodil,   a  židé  snažni  byli,  aby  byl 

ukřižován. 

A  slyšav  to  Pilát  užasl  sě  i  vece  k  množ- 
ství židóv:  což  vám  prospěšno  jest  vylíti  krev 
spravedlivého  člověka  ?  A  přivolav  Pilát  Niko- 
déma a  dvanádcti  mužóv,  kteříž  sú  pravili,  že 
z  smilstva  narozen  nenie,  vece  k  nim:  co  uči- 
ním'? rozbroj  a  búře  děje  sě  v  lidu.  Vecechu 
jemu :  myf  nevieme,  oni  vizte.  Opét  Pilát  svo- 
lav všecko  lidu  množstvie  vece  jim :  vieleli  že 
obyčej  jest  přes  deň  přesničný,  točižto  velikonoční 
abych  propustil  vězně  jednoho,  i  mámf  zname- 
nitého vězně  v  žaláři  vražedlníka  jménem  Ba- 
rabáše;  na  Ježíšovi  zajisté  viny  k  smrti  nenalé- 
zám. Kterého  chcete  af  vám  pustím  ?  I  zvolachu 
židé  a  řkúce :  Barabáše  pusf  nám.  Vece  jim 
Pilát :  což  pak  učiníme  z  Ježíše  ?  jenž  slově 
Kristus.  Vecechu  všickni:  ukřižován  buď.  A 
opět  Pilátovi  vecechu  židé :  propustíšli  tohoto, 
nebudeš  přictel  ciesařóv,  nebot  nazývá  sě  synem 
božím  a  králem  židovským  ;  leč  snad  chceš  ty 
by  on  byl  králem,  ale  ne  ciesař?  Tehdy  Pilát 
rozhněván  a  pln  jsa  prchlivosti  i  řekl  jest:  lid  váš 
byl  jest  vždycky  búřivý,  prchlivý,  roztržený  a  svár- 
livý, a  kteříž  sú  za  vás  stáli,  točižto  vám  nakládali, 
vždy  ste  sě  jim  protivili.  Otpověděchu  židé: 
kteří  sú  stáli  za  nás?  Olpovědě  jim:  Bóh  váš, 
jenž  vás  vyprostil  z  tvrdé  služby  egyptských 
lidí,  a  pres  moře  vedl  vás  jakožto  přes  suchu 
zemi,  a  na  púšti  krmil  vás  mannú  nebeským 
chlebem  a  řeřábky  čtyřidceti  let,  a  vyvedl  vám 
vodu  z  tvrdé  skály  i  napájel  vás,  a  dal  vám 
zákon :  ve  všech  těch  věcech  hněvali  ste  boha,  a 
protivíce  sě  vašemu  bohu  kázali  ste  sobě  skovati 
tele  duté  z-i  bóh,  i  zradili  ste  boha  vašeho,  a  po- 


Čtenie  Nikodémovo. 


333 


rúhali  ste  sě  bohu  vašemu,  a  on  clilél  vešken  váš 
rod  zahubiti  a  shladiti,  jediné  že  jest  Mojžieš  za 
vás  boha  vašeho  prosil,  aby  vás  neshladil.  A  nynie 
pravíte,  žebych  nenávidél  ciesaře.  A  to  povédév 
povstal  Pilát  z  stolíce  chtěše  vyjítiz  domu  radného. 
Protož  volali  sú  židé  a  řekli  jemu :  krále  vieme 
ciesaře,  ale  ne  Ježíše  nazaretského,  jakžkoli 
tiie  králi  mudrci  dary  sú  jemu  obětovali  jakožto 
králi  a  řkúce,  by  židovský  král  narodil  sé  v  Be- 
tléme. To  uslyšav  Herodes  ot  mudrcóv  že  sé 
král  narodil,  chtěl  a  hledal  jest  jeho  zatratiti. 
Ale  když  jest  to  Josef  otec  jeho  zvěděl,  vzal 
jej  i  máteř  jeho,  utekl  do  Egipta.  A  když  ten 
účinek  Herodes  zvědě,  poslal  i  zatratil  i  zhubil 
dietky  židovské  všecky,  kteréž  sú  sě  narodili 
v  Betlémě  í  v  těch  ve  všech  krajinách  v  sláH 
ot  dvú  letů  neb  mladšie.  A  když  to  uslyše  Pilát 
velmi  sě  úžase,  a  učinil  mlčenie  v  lidu,  kteřížto 
volachu,  a  řekl  jest :  tehdy  tento  jest  kterého 
hledáše  Herotfes?  Vecechu  jemu:  tenf  jest.  A 
vzav  Pilát  vodu  umyl  jest  ruce  své  před  lidem 
řka:  nevinen  jsem  já  ot  krve  spravedlivého  to- 
hoto, vy  vizte.  A  otpověděli  sú  židé  řkúce  : 
krev  tohoto  na  nás  i  na  syny  naše. 

Kapitola  sedmá,     kterak  Pilát  pána  Ježíše  ot- 

súdil    a  o    rúhájii  židovském    a    o  smrti  pána 

Ježíše  a  díviech  při  jeho  smrti. 

Tehdy  přikáza  Pilát  pána  Ježíše  před  stolici 
svú,  kdežto  sedieše,  přivésti,  a  mluví  těmito 
slovy  řka  :  pokolenie  tvé  dovedlo  jest  tě  jakožto 
krále;  protož  přikazuji  té  najprvé  bičovati  podle 
ustavenie  dřievních  kniežat,  a  potom  jeho  přikáza 
aby  jej  na  kříž  zdvihli  na  tom  raiestě,  ješto  slove 
Kalvárie,  točiž  na  rozhraní,  kdež  jat  byl  a  dva 
lotry  s  ním,  jimažto  jména  tato  jsú  Dyzmas  a 
Jezmas.  I  vyšel  jest  Ježíš  z  domu  radného  nesa 
svój  kříž  s  sebú  a  dva  nešlechetná  zlosyny  s 
ním.  A  ti  také  nesěchu  své  kříže  s  ním ;  a 
když  přijidechu  k  miestu  tomu,  svlečechu  rytieři 
jej  z  rúcha  jeho  a  opásachu  jej  v  ruchu  a  ko- 


runu z  trnie  vstavili  sú  na  hlavu  jeho.  I  ukři- 
žovali sú  jeho  a  dva  lotry  s  ním.  Dyzmas  na 
pravici  a  Jezmas  nu  levici.  Tehdy  rytieři  metali 
sú  losy  o  rúcho  jeho,  točiž  o  tu  sukni,  kterážto 
ni  krájena  ni  šita  béše.  A  když  Ježiš  ua  kříži 
pněše,  vece:  otče  shověj  a  otpusfjim,  nebfne- 
vědie  co  činie.  I  stoješe  lid  hledaje,  i  posmie- 
vachu  sě  jemu  kniežala  kněžská  i  starosty  a 
sudce  jich  s  mistry  sami  mezi  sebú  řkúce:  jiné 
jest  uzdravoval,  sám  sebe  nenióž  uzdraviti.  Jestli 
syn  boží,  sstup  nynie  s  kříže  a  uvéřímy  v  něho.  A 
rytieři  přistupujíce  porúhachu  sějemu,  a  přistú- 
pivše  dávachu  jemu  ocet  s  žlučí  smiešený  piti 
a  řkúce  :  jsili  ty  Kristus  král  židovský,  vysvobod 
sě  samého.  Jeden  také  z  rytieřóv  jménem  Ste- 
faton  naplniv  hubu  octa  i  vložil  na  tresf,  dáváše 
jemu  píti  a  řka:  jsili  ty  král  židovský,  uzdrav 
sě  a  sprosf  sě.  I  přikázal  jest  Pdát  sudce  za 
otsudek  vinu  a  heslo  napsali  slovy  židovskými, 
řeckými  i  latinskými,  jakož  sú  mu  pravili  židé : 
Totof  jest  Ježíš  nazaretský,  král  židovský,  jakož  sú 
řekli  židé,  by  on  činil  sé  králem  židovským.  Tehdy 
také  jeden  z  těch  lotróv,  kteříž  pněchu  s  ním 
na  kříži,  jménem  Jestan  vece  jemu:  jsili  ty  Kristus, 
sprosf  a  vysvobod  sě  sám  i  nás.  Otpověděv  Distan 
zamútil  jej  a  porokoval  jest  jemu  a  řka:  ani  ty 
sě  bojíš  boha,  a  jsa  v  témž  sudu;  nebo  my  za- 
jisté pro  naše  viny  hodně  a  spravedlivě  ty  věci, 
kteréž  srny  vzěli,  trpímy,  ale  tento  nic  jest  zlého 
neučinil.  Kterýžto  když  jest  porokoval  a  po- 
žehral  tovařiši  svému,  a  obrátiv  tvář  svú  vece 
k  Ježíšovi:  pomni  na  mě  pane  milý,  když  při- 
jdeš v  králevstvie  své.  Otpovědě  jemu  Ježíš:  za- 
jisté praví  tobě,  že  dnes  budeš  se  mnú  v  ráji. 
A  břše  jakožto  hodina  šestá  dne  a  tmy  učiněny 
jsú  po  všie  zemi  až  do  deváté  hodiny.  A  když 
sě  jest  slunce  zatmělo,  a  i  opona  chrámová  roz- 
trhla sě  jest  na  dvě  straně  ot  vrchu  až  dolov,  i 
zvola  Ježíš  velikým  hlasem  a  řka :  via  ala  hohe 
exicole,  jenž  sě  vykládá  :  v  ruce  tvoji  hospodine 
porúčiem  duši  svú.  A  to  když  jest  řekl,  výpusti 

2* 


234 


Váceslav   Hanka  : 


duši  svil.  Teliily  Longiii  rylieř  vzem  kopie,  ote- 
vřel jest  bok  jeho,  a  ihned  vynide  krev  a  voda. 
Tehdy  centurio  slorytieiník,  kterýž  s  druhé  strany 
stáše,  vida  ty  věci  a  znamenie,  kteráž  sě  běchu 
stala,  velebieše  boha  a  řka  :  zajisté  tento  člověk 
syn  boží  běse.  A  vešken  lid  mužie  a  ženy  spolu 
okolo  ostúpivše  k  té  ohavě  jsúc  zamúceni  a 
znamenajíc  co  sě  jest  stalo,  a  kteréžto  vieci 
sú  sě  daly :  lejiúce  prsi  své  vracovaehu  sě  v 
své  domy.  Tehdy  centurio  storylieřník  rozlíčil  a 
rozpravil  Pilátovi  súdci  všecko  což  sě  tu  stalo 
bylo.  Uslyšav  to  Pilát  sudce,  zamúti  sě  přieliš  a 
nejedl  jest  nic  toho  dne  ani  pil  i  žena  jeho  i 
jiné  mnohé  ženy  nábožné  z  lidu  židovského, 
kteréžto  piisluhovachu  a  pomáliachu  jemu  z  svých 
statkóv.  Tehdy  svolav  Pilát  kniežata  kněžská  i 
mistry  chrámu  i  slaršie  vece  jim :  vidělili  ste  la 
znamenie,  kteráž  sú  sestála?  Otpověděchužidé: 
pokaženie  slunce  stalo  se  jest  podle  obyčeje. 
A  stáchu  teiidy  všickni  známi  jeho  z  daleka  a 
ženy,  kteréžto  následovaly  sú  jeho  ot  Galilee 
vidúce  ty  všecky  věci. 

Kapitola  osmá  o  pohiebn  pána  Jezu  Krista,    z 
něhož  sú  Josefovi  a  Nikodémovi   hrozili  a  Jo- 
sefa v  žalář  vsadili. 

Tehdy  jeden  muž  jménem  Josef  spravuje  a 
spósobuje  dvór,  muž  dobrý  a  spravedlivý  maje 
péči  o  něm,  kterýžto  jest  nepovolil  radě,  ani 
žalobám  jich  točižlo  židovským,  ot  Ariinathie 
města  Judova.  A  on  běse  čekaje  královstvie  bo- 
žieho  ;  tehdy  ten  přistúpiv  k  Pilátovi  i  uprosil 
tělo  Ježíšovo.  A  složiv  je  s  kříže,  i  obinu  je 
v  čisté  plátno,  i  vložil  je  v  hrob  svój  nový, 
v  němžto  ještě  nižádný  položen  neběše.  Usly- 
šavše  to  židé,  že  Josiť  uprosil  tělo  Ježíšovo, 
hledachu  ho  s  Nikodémem  zabiti ,  a  s  jinými 
dvanádcti  muži,  kteříž  sú  řekli,  žeby  nebyl  na- 
rozen z  smilstva,  i  s  mnohými  jinými,  kteříž  sú 
stáli  před  Pilátem,  a  jeho  doliré  skutky  ozna- 
ciiovali.  A  když  sě  běchu  skryli,  telidy  sám  je- 
diný Nikodém  ukáza  sě  a  zjevi  sě  jim,  neb 
kniežetem   židovským    běse    i    vece :    kterakste 


vešli  do  školy  židovské?  A  oni  otpověděli  sú 
jemu:  a  ty  kterak  si  v  školu  vsel?  neb  si  po- 
volen byl  Kristovi  a  držal  si  spolek  s  ním.  Ot- 
plata  jeho  diel  buď  s  tebú  v  budúciem  věku  na 
onom  světě.  Otpovědě  Nikodém  a  řku :  amen, 
amen,  amen  točižto  staň  sě,  stan  sě,  staň  sě. 
Takéž  Josef  ukázav  sě  jim  i  řekl  jest  jim:  proč 
ste  sé  rozhněvali  na  mé ,  že  sem  uprosil  tělo 
Ježíšovo  u  Piláta.  Aj  vězte  žef  sem  v  hrobě 
novém  svém  položil  je  a  obinul  sem  je  plátnem 
čistým,  a  přivalil  sem  kámen  ke  dveřem  peleše  : 
proč  ste  nedobře  činili  spravedlivému  a  neroz- 
pomínaliste  sě  na  to,  abyste  jeho  neukřižoval  i 
než  i  bok  jeho  kopím  ste  prokláli,  ťslyšavše  to 
kniežata  kněžská  židovská,  starši  i  mistři  i  sudce 
rozhněvali  sú  sé  velmi,  a  jemše  Josefa,  kázachu 
ho  střieci,  neb  jako  nazajtřie  měješe  sobota  býti. 
a  řekli  sú  jemu :  věz  to  že  léto  hodiny  neslušie 
ani  sé  hodí  nám  nic  proti  tobě  učiniti,  neb  so- 
bota nastává  :  ale  věz  to  že  ani  pohřebu  hoden 
budeš,  než  dáme  tělo  tvé  ptactvu  nebeskému  a 
zvieřatíim  země  sniesti.  Otpovědě  jim  Josef : 
tato  řeč  jest  podobna  řeči  pyšného  Goliáše, 
kterýžf  jest  haněl  a  porokoval  bohu  živému  proti 
svaténm  Izraheli  Davidovi  proroku,  neb  jestbóh 
řekl  skrze  proroka ;  mně  pomsta  a  jáf  otplatím. 
A  aj  nynie  poctivý  sudce  Pilát  umyl  jest  ruce 
svoji  před  sluncem  a  před  vámi  řka :  cist  jsem 
já  ot  krve  spravedlivého  tohoto,  vy  vizte.  A  vy 
olpověděvše  řekli  ste:  krev  jeho  na  nás  i  na 
naše  děti.  A  nynief  sě  bojím,  byf  snad  někdy 
hněv  boží  nefiřišel  na  vás  i  na  vaše  děti,  jakožste 
řekli.  Tehdy  uslyševše  žiilé  tyto  řeči,  zazlichu 
sě  přielišným  hněvem ,  a  chylivše  Jo.sefa  i  za- 
vřechu  jej  v  schráně,  v  niežto  žádného  okna 
neběše  a  znamenachu  i  zapečetichu  dveře  té 
schrány  na  zámek,  Annáš  a  Kaifáš  prstenóv  svých, 
a  postavivše  stráí".  pi-cd  dveřmi  i  otjidechu.  Tehdy 
v  jitře  sebrachu  sě  kniežata  kněžská  a  starši 
s  mistry  a  s  zákonníky  i  s  jáhny  všedše  v  školu 
radu  vzěchu,   ktcrakby  mu  smrt  učinili. 


Čtenie   Nilco<lcmowo : 


235 


Kapitola  devátá  o  divném  sproštěui  Josefa,    a 
oznámeni  vzkřišeuie  pána  Jezu  Krista. 

A  když  se  lo  stalo  sebravše  sě  všickni  a 
sediece  kniežata  kněžská  Annáš  a  Kailáš  kázachu 
s  velikú  nepocti  přivésti  jeho.  A  když  otevrechu 
zámek  a  pečeti  dveří,  nenalezechu  Josefa.  A  to 
uslyšev  vešken  zboř  diviechu  sě  i  strnu,  a  užasl 
sě  vešken  zboř  proto.  I  obklíčí  je  veliká  bázeň, 
neb  nalezli  sií  zapečetěn  zámek  scliriiny,  a 
pečeti,  kterýmiž  sú  zapečetili  nalezechu  nepo- 
skvrněné. Ale  že  Annáš  a  Kaifáš  ot  toho  pokoje 
klíč  mějechu,  protož  nesmějechu  rozjímati,  kteříž 
před  Pilátem  za  Ježíše  mluviechu,  a  tak  Annáš 
a  Kaifáš  odešli  sú,  a  tomu  sě  všickni  diviechu.  A 
aj  tehdy  někteří  z  strážných  rytieřóv,  kteříž 
slieŽBchu  hrobu  Ježíšova,  přijidechu  do  města 
a  všedše  v  zboř  do  školy  vecechu  kniežatóm 
židovským  a  stiirším  i  mistróm,  že  když  sme  my 
slřiehli  hrobu  Ježíšova,  stalo  sě  jest  veliké  země- 
třesenie  a  hiiulie,  i  viděli  sme  angela  božieho 
kterak  kámen  s  hrobu  otvalil  i  seděše  na  něm, 
jehožto  obličeje  krása  běse  jakožto  blesk  a  rúcho 
jeho  bielestkvúcie  jakožto  snieh,  ale  ot  strachu 
učiněni  srny  jako  mrtvi;  a  slyšeli  smy  angela 
mluvíce  k  ženám,  kteréžto  běchu  přišly  k  hrobu 
Ježíšovu  a  řkúcieho:  neroďte  sě  báti,  nebof 
viem  ZHJisté,  že  Ježíše,  kterýž  ukřižován  jest, 
hledáte  :  nenief  jeho,  vstalf  jest  zajisté,  jakož 
jest  dřieve  pověděl,  podte  a  vizte  miesto,  kde 
jest  položen  byl,  a  brzo  jdúc  povězte  učedl- 
níkem jeho  a  Petrovi,  že  jest  z  mrtvých  vstal, 
kterýžto  již  předejde  vás  v  Galilei :  tu  jeho  uzříte, 
jakož  jest  prvé  zvěstoval  a  předpověděl  vám. 
Tehdy  svolavše  židé  ryt-ieře  všecky,  kteřížto 
oslřiehachu  lirobu  Ježíšova  i  vecechu  jim :  které 
sú  to  ženy,  k  nimžlo  angel  jest  mluvil,  a  proč 
ste  jich  nechytili?  Otpověděchu  rytieři  židóm 
řkúce:  žen  neznáme  které  sú  byly,  neb  sine 
my  bojiece  sě  angela  jako  mrtvi  byli,  neufajíc 
viec  světla  spatřiti  tohoto  světa,  kterak  sme  pak 
mohli  je   chytiti.    I  vecechu  jim  židé :    živ  jest 


liospodin,  žet  nevěříme  vám.  Otpověděvše  rytieři 
řekli  sú  židóm:  když  ste  Ježíšovi  an  toliko  div(ív 
činil  před  vámi,  nevěřili,  ktisrak  pak  nám  věřiti 
můžete;  dobře  zajisté  řekli  ste  vy:  živ  jest  on 
hospodin,  jchožsle  ukřižovali.  Opětžid(im  rytieři 
vecechu:  myf  sme  slyšeli,  že  Josef,  jenž  jest 
uprosil  u  Piláta  tělo  Ježíšovo  i  pochoval,  a  vy 
jemše  jej  i  zavřeli  ste  jeho  v  schráně,  v  kte- 
réžto nižádného  okna  jest  nebylo;  a  znamemili 
ste  vašimi  prsteny  zámek  zapečetivše,  a  druhý 
den  otevřevše  jeho  ste  neuzřeli :  protož  dajte 
vy  nám  Josefa,  kterého  ste  v  schráně  skryli, 
a  myf  vám  dámy  Ježíše,  jehož  sme  v  lirobě 
střiehli.  Vecechu  židé :  myt  vám  dámy  Josefa 
dajte  vy  nám  Ježíše.  Nebt  Josef  šel  do  města 
svého  Arimathie.  Otpověděchu  rytieři :  ji-stli 
Josef  v  Arimathii,  a  Ježíš  jest  v  Galilei,  jakožto 
sme  slyšeli  ot  angela  praviec  k  ženám.  Usly- 
ševše to  židé  báli  sú  sě  velmi  řkúce  sami  k  sobě: 
nepronášejme  nikoli  této  řeči,  af  někdy  slyšána 
nebude ;  neb  snad  pronesúli  se  tyto  věci,  všickni, 
uvěřie  v  Ježíše.  Sbeřme  penieze  a  dajmy  ry- 
lieřóm  řkúce:  pravte  že  když  sme  my  spali, 
přišli  sú  učedlníci  Ježíšovi  v  noci  a  ukradli  sú 
tělo  Ježíšovo.  A  budelif  to  slyšáno  ot  Piláta 
sudce,  myf  jemu  dosti  učinímy.  Tehdy  vzemše 
radu,  i  dali  sú  veliké  penieze  rytieřóm  a  rkúc : 
řcete  že  učedlníci  jeho  amy  spímy  v  noci  při- 
šedše ukradli  sú  jeho  nám.  Paklif  to  Pilát  sudce 
uslyší,  myf  za  vás  mluviti  budeme,  a  tak  vás 
Ote  všeho  vysvobodíme.  Teí^iy  rytieři  vzemše 
penieze,  ne  tak  sú  pravili  jakož  ot  židóv  sú 
naučeni  a  napomenuti.  Chtěchu  tehdy  tak  pově- 
dieti  ■.  učedlníci  jeho  pi'išli  amy  spímy  v  noci  i 
ukradli  jej  nám,  ale  nemožechu,  než  zajisté  jest: 
vstal  z  mrtvých  Ježíš,  a  viděli  sme  angela  s  nebes 
sstupujíce  an  otloživ  kámen  i  seděše  na  něm. 
A  pronesena  Jest  vše.n  řeč  jich,  a  slovo  to 
proneslo    sě  jest  u  židóv  až  do  dnešnieho  dne. 


236 


Vácetlav  Hanka: 


Kapitola   desátá  kterak  třie  svědci   vyznávali 

že   viděli    pána  Jezn  Krista,   jeaž  vstůpil  jest 

v  nebesa. 


Ale  jeden  kněz  jménem  Fines  a  Adda  při- 
kazatel  a  jáhen  jménem  Aggeus,  tito  třie  přišli 
ot  Galilee  do  Jeruzaléma  a  řekli  sú  kniežatóm 
kněžským  a  starším  i  mistróm  i  všem  v  škole, 
že  Ježíše,  kterého  ste  vy  ukřižovali,  viděli  sme 
s  jedenácti  učedlníky  svými  mluvíce  a  sediece 
u  prostřed  nich  na  hoře  olivetské  a  řkiic  jim: 
jdiic  po  všem  světě  kažte  čtenie  všemu  stvoření, 
křtiece  je  ve  jmě  otce  i  syna  i  ducha  svatého, 
klož  uvěří  a  křtěn  bude,  spasen  bude;  ale  ktož 
zajisté  neuvěří  ten  zatracen  bude.  Ta  znamenie 
budu  při  nich,  kteříž  uvěřie  ve  jméno  mé,  budii 
dábly  vyháněti,  rozličnými  jazyky  budu  mluvili 
a  hady  budu  bráti,  a  smrtediného  ačby  co  sně- 
dli neb  vypili,  nebude  jim  škodili :  na  nemocné 
budu  ruce  klásti  a  zdrávi  budu.  A  když  to  ot- 
mluví  k  učedlníkem  svým,  uzřechom  jej  an  do 
nebes  vstupuje.  Uslyševše  to  kniežata  kněžská 
a  starci  i  mistři  i  jáhnové  vecechu  k  těm  třem 
mužóm  :  vzdajte  slávu  bohu  israhelskémii,  a  po- 
vězte nám  iič  sii  to  pravé  věci,  které  ste  sly- 
šeli a  viděli.  Olpověděli  sú  jim  řkúce:  živ  jest 
pán  bóh  olcóv  našich,  bóh  abraham(ív  a  bóh 
izákóv  a  bóh  jákobóv,  že  sme  slyšeli  mluvieco 
Ježíše  s  učedlníky  svými  na  hoře  olivetské,  a 
viděli  sme  jej  do  nebes  vstupujíc,  jakož  sine 
vám  pravili ;  proto  slova  kteréž  sme  slyšeli  ot 
Ježíše,  a  že  sme  viděli  jeho  vstupujíce  do  nobe 
ziimlčímeli,  hřiech  máme.  Tehdy  vecechu  jim 
židé :  protiiliste  přišli,  abyste  nám  to  zvěstovali 
čili  abyste  modlitbu  vzdali  bohu.  Otpovědéchu 
jim:  přišli  sme  chválu  vzdávat  boliu.  Vecechu 
jim  kniežata  kněžská  a  starší  i  mistři:  vy  ste 
přišli  chválu  vzdávat  bohu  z  toho  oblúzeníe, 
ješto  ste  mluvili  přede  vším  lidem.  Otpovědéchu 
jim  :  jestli  to  hříchem,  že  ta  slova  kterážsmo  sly- 
šeli, a  ty  věci  které  sme  svýma  očima  viděli, 
aj  tof  stojíme  před  vámi,   což  sě  vám  najpodo- 


bnějie  zdá,  to  z  nás  učiňte.  Tehdy  ihned  vstávše 
kniežata  židovská,  držiece  knihy  zákona  božieho 
v  ruku,  zaklínali  sú  je  řkúce:  již  ižádnému  viece 
nezvěstujte  a  nepravte  těch  věcí  a  slov  kterážste 
nám  o  Ježíšovi  pravili.  Tehdy  dachu  veliké  pe- 
nieze  těm  třem  mužóm  a  kázachu  jim  do  své 
vlastí  jíti;  a  poslachu  s  nimi  třie  muže,  aby  je 
doprovodili  do  jich  krajin,  aby  nikoli  nebydlili 
ani  zóstávali  v  Jeruzalémě:  a  tak  že  je  provo- 
dichu  až  do  Galilee,  i  otjidechu  jich  tak  s  po- 
kojem. Tehdy  sebravše  sě  kniežata  kněží  ži- 
dovských a  starší  i  mistři  v  školu  velikým  hně- 
vem, i  učinichu  kvielenie  a  sami  mezi  sebú  ptachu 
sě  a  řkúce:  kferé  jest  to  znamenie  ješto  sě  jest 
přihodilo  nám,  a  proč  ten  div  stal  sě  jest  v 
Israheli.  Tehdy  Annáš  a  Kaifáš  těšiece  je  ve- 
cechu :  a  zdali  rytieřóm,  kteříž  sú  střiehli  hrobu 
Ježíšova  máme  věřiti  ?  kteříž  sú  pověděli  nám 
by  angel  boží  sstúpil  s  nebes  i  otvalil  kámen 
ot  hrobu;  snad  učedlníci  jeho  duli  sú  jim  zlata 
mnoho,  kteřížto  vzali  tělo  Ježíšovo,  a  naučili  je 
řkúce:  aby  svědčili  lidem,  a  oni  aby  mohlj 
ukrásti  tělo  Ježíšovo.  To  vězte  že  nemáme  ni- 
žádnému věřiti  ciziemu  v  žádném  slovu;  neb  sú 
oni  vzemše  ot  nás  mnoho  peněz,  ne  tak  jakož 
směje  (naučili)  pravili  sú  :  protož  neb  nám  anebo 
jeho  učedlníkem  vieru  měli  sú  držeti. 

Kapitola  jedenádctá,  kterak  jest  Nikodém  židóni 

radil,    aby    pána  Krista    na  horách   hledali,  a 

kterak  Josef  nalezen  jest  v  Arimathii  a  obeslán 

ot  židóv  aby  k  nim  přišel. 

Tehdy  povstav  Nikodém  jide  k  nim  v  radu 
a  vece  jim:  právě  mluvíte  synové  izrahelšlí, 
vy  ste  slyšeli  všecky  věci  které  sú  mluvili  oni 
třie  mužie,  ješto  běchu  z  Galilee  přišli,  přisaha- 
jíc na  zákoně  božiem  skrze  jméno  pána  boha 
israhelského  a  řkúce:  viděli  sme  Ježíše  s  uče- 
dlníky svými  na  hoře  mluviec,  a  viděli  sme  jeho 
do  nebes  vstupujíc,  a  jakož  z  svatého  písma 
viete,    že    svatý  Heiiáš    na    ohnivém    voze  vzat 


('íenie  Nikorlemovn. 


?37 


jcsl  do  ráje.  Tehdy  olózachu  Hclizca  synovo 
prorokov  rkúce:  kdo  Ivój  otec  Heliáš?  Otpo- 
vcdč  jim,  že  vzat  do  ráje.  Vecechu  synové 
prorok()v  k  němu:  snad  jest  duchem  pochopen 
a  na  některých  horách  israhelských  posazen.  A 
protož  vyberme  z  sebe  nřkteré  muže  schoďmež 
po  horách  israhelských,  snad  jeho  nálezném? 
I  prosiechu  Helizea,  aby  s  nimi  šel;  a  chodivše 
tři  dni  nenalezechu  jeho,  nebo  zajist*5  byl  vzat 
do  ráje.  A  nynie  teď  poslúchajte  mne  synově 
israhelští :  poifine  a  pošleme  muže  po  horách 
israhelských,  zda  libý  duch  schopil  Ježíše,  a  po- 
sadil jej  na  některé  hoře,  snad  nalezneme  jej  a 
pokánie  učiníme.  1  slíbí  sě  ta  rada  všem  Ni- 
kodémova. I  poslachu  své  posly  muže,  aby  hledali 
Ježíše,  a  hledavše  i  nenalezechujeho,  ale  Josefa 
nalezechu  v  Arimathii,  ale  žádný  nesmie  jeho  sla- 
viti. A  vrátivše  sě  vecechu :  co  sme  kde  chodili, 
nenalezli  sme  Ježíše,  ale  Josefa  sme  nalezli  v 
Arimathii  městě  jeho.  Uslyševše  to  kniežata  kněž- 
ská i  všichni  starší  lidé  i  mistři  béchu  veselivelmi, 
a  radovali  sú  sě  i  pochválichuboha  israhelskélio, 
že  nalezen  jest  Josef,  kteréhožto  zavřeli  běchu  v 
schráně  a  potom  nenalezli  jeho.  Tehdy  učinivše 
sněm  veliký  vecechu  kniežata  kněžská  :  kterým 
pořadem  mohlibychom  přivésti  a  přivolati  k  nám 
Josefa  a  mluviti  s  ním?  Tehdy  vzemše  částku 
lístku  a  černidla  i  napsachu  k  Josefovi  listřkúce: 
pokoj  s  tebii  buď  otče  Josefe  i  všem  kteříž  s  tebú 
sú.  Vierae  a  poznáváme  sě,  že  sme  hřešili  proti 
bohu  i  proti  sobě,  ale  prosils  boha  israhelského 
by  té  sprostil  z  našich  ruku.  I  sprostil  jest  tě : 
protož  prosíme  tebe  by  ráčil  k  nám  k  svým 
synóm  a  k  své  bratři  zavíta'i,  neb  velmi  sme 
zamúceni  byli  a  divili  sme  sě  všichni  vzetí  tvému 
když  sme  tebe  v  pokoji  hledajíc  i  nenalezli. 
Vieme  cele,  že  zlobivú  a  nečistů  radu  byli  sme 
umyslili  proti  tobě,  ale  hospodin  zrušil  jest  radu 
naši.  Na  pokoj  tobě  Josefe  poctivý  ote  všeho 
lidu  našeho.  I  vybrachu  ze  všeho  lidu  sedm 
mužóv  přátel  Josefových,  kteréž  sú  oni  znali 
že  jsú  přietele  jeho.     I  vecechu   jim  mistři,  bi- 


skupi i  zákonníci:  když  přijdete  k  Josefovi,  po- 
zdravte jeho  v  pokoji  dadúc  jemu  list,  a  vizte 
budelit  přijina  poselstwie  čísli,  tehdy  bez  pochy- 
benie  pojde  s  vámi,  a  [iřijdc  k  nám ;  paklit  po- 
selství nepřijme,  tehdy  vězte  zajisté  žef  se  hněvá 
na  nás.  A  protož  požehnavše  jich  i  poslali  je. 
Tehdy  ti  mužie  přišedše  do  Arimathie  k  Jose- 
fovi padechu  na  zemi  před  ním,  a  pozdravivše 
jeho  pokojně,  dali  sú  jemu  lístek  poselstvic  a 
řkúce :  otče  Josefe  na  pokoj  tobě  i  všem  tvým. 
Olpovčděv  jim  vece:  na  pokoj  vám  i  všemu  isra- 
helskému  lidu.  A  přijem  list  poselstvie  i  číte 
jej.  A  když  přečíte  Josef  lístek,  pochválí  boha 
a  řka:  požehnán  bud  pán  bóh  israhelský,  jenž 
mě  vyprostil  z  ruky  nepřátel  mých,  a  vysvobo- 
dil lid  israhelský,  aby  nevylili  krve  mé  na  prázno 
na  zemi,  požehnaný  bóh  jenž  mě  je  obránil  pod 
křidloma  svýma.  A  buď  požehnáno  jméno  patia 
boha,  jenž  jest  poslal  angela  svéiio,  kterýž  mé 
jest  přikryl  pod  křidloma  svýma.  A  poceloval 
Josef  muže  ty  i  přivedl  v  d(3m  svój,  připravil 
také  stol  i  dal  jim  pokrm  s  sebú. 

Kapitola  dvanádctá  o  přijeti  Josefa  do  Jeruza- 
léma, o  jeho  přivítáni,  a  o  tom  což  jest  pravil 
o  svém  vyproštěni. 

Tehdy  nazajtřie  ráno  osedlav  Josef  osla 
svého  i  jede  s  nimi,  A  tak  přijedechu  do  sva- 
tého města  Jeruzaléma.  A  když  uslyšechu  vši- 
chni židé  že  Josef  přijel,  béžechu  na  cestu  proti 
němu  volajíce  a  řkúce :  pokoj  boží  bud  všemu 
lidu  židovskému.  I  báchu  sě  všickni  z  opatře- 
nie  jeho.  Tehdy  pocelovachu  jeho  všichni  bis- 
kupové i  starší  i  vladaři.  Potom  přijem  jej  Ni- 
kodém v  svój  dóm,  učinil  jemu  veliké  hody 
Zavolá  také  Annáše  a  Kaifáše  starších  a  kniežat 
s  mistry.  I  bychu  veselí  všickni  jedúc  a  pijíc; 
a  pochválivše  boha,  vrátichu  sě  domov,  ale  Josef 
osta  v  domu  Nikodémovu.  Tehdy  druhý  deň 
před  sobolů  sjidechu  sé  kniežata  a  starší  chrámu 
i  mistři  v  dóm  Nikodemóv.  Tehdy  Josef  vstav 
i  pozdraví  jich  tiše  a  řka :  pokoj  vám  bud  iva- 


238 


Váceslav  Hanka: 


šemu  (lomu,  i  uvede  je  Nikodém  v  svój  dóm, 
a  tu  učinicliu  radu.  Tehdy  Josef  v  domu  An- 
náše bíjše,  ale  nižádný  nesmeješe  s  ním  mluviti. 
I  vece  jim  Josef:  proč  stc  mne  zavolali?  Tehdy 
oni  ponuknuchu  Nikodémovi  aby  mluvil.  Tehdy 
Nikodém  vece  Josefovi :  otce  Josefe  poctivý  i 
všemu  lidu  israhelskému,  věz  že  kniežata  po- 
ctivá, starosty  i  vladaři  a  mistři  žádají  ot  tebe 
řeč  slyšeti.  Vece  jim  Josef:  těžte.  Tehdy  Annáš 
a  Kaifáš  vzemše  knihy  zákona  božieho,  i  zavě- 
rovachu  k  němu  řkiice:  daj  vyznánie  a  chválu 
bohu  israhelskému  a  zjev  nám  před  bohem  všecky 
věci  co  tebe  tázati  budeni.  Vece  jim :  nebudef 
nic  tajeno  před  vámi.  Vecechu  k  němu :  byli 
sme  zamúceni  velmi  ještos  uprosil  u  Piláta  tělo 
Ježíšovo,  a  obinuv  v  čistý  čalún  i  položil  si  v 
svém  hrobě  novém,  a  protož  sme  tě  byli  zavřeli 
v  schráně  v  niežlo  nižádného  okna  nebylo,  a 
zapečetivše  dveře  stráže  srny  osadili;  a  když 
smy  v  druhý  deii  přišli  otevřevše  dveře  i  nena- 
lezechom  tebe,  tedy  divili  smy  sě  a  velmi  sě 
zamulichom,  a  bázeň  veliká  na  vešken  lid  boží 
spadla  a  strach  nás  popadl,  když  sme  tě  pi-iví- 
tali  přítomného.  A  proto  sme  tebe  přivolali,  aby 
nám  pověděl,  kterak  sě  jest  tobě  dalo :  zvěstuj 
a  oznam  nám  to  před  boliem  co  sě  jest  stalo 
o  tobě,  !!bycliom  my  z  tvého  zdravic  chválu 
> zdávali  bohu.  Uslyšav  to  Josef  i  vece:  když 
ste  mě  byli  zavřeli  v  deii  přesný,  točiž  u  veli- 
ký pátek  k  večeru,  tehdy  soděl  sem  tu  celu  so- 
botu, a  když  o  pél  noci  stách  na  modlitbě  a 
niodlech  sě  bohu,  tehdy  ten  dóm  v  kterémž  ste 
mne  zavřeli  byli,  zdvižen  jest  ot  čtyř  uhlóv,  a 
na  čtyřech  uhlech  pověšen.  I  zjevi  sě  jako 
světlo  v  očí  mú;  tehdy  já  úžasech  sě  i  pádech 
na  zemi.  Tehily  kdos  pozdviže  mě  s  města,  na 
kterémž  sem  byl  padl,  •  i  obli  mě  vodii  jakožto 
rosil  Ol  hlavy  až  dolov,  a  voně  ta  rozkošná 
\ni(le  v  chřípě  moji,  i  utře  tvář  mú  tú  vodújako 
obmývaje  mě,  i  pocelova  mě  a  řka :  Josefe  neboj 
sě  ale  vezři  na  mě  a  viz  kto  jsem  já.  A  vze- 
zřev uziech  Ježíše,  a  úžas  sě  mněch  by  obluda 


byl  i  věcech  jemu:  Rabhony  Heliáš  točiž  mistře 
Heliášli  jsi  ty?  I  vece  mně  :  nejsem  Heliáš  ale  jáf 
Jsem  Ježíš  nazaretský,  jehožs  ty  pochoval  a  obinul 
v  čalún  čistý,  přikryls  rúchú  tvář  mú  i  vložils 
v  svoj  nový  hrob.  I  věcech  an  mluvi  semnu: 
pane  ukaž  mi  hrob  kde  sem  tě  položil:  a  ujem 
mě  za  ruku  vyvede  mě  z  toho  domu,  i  provo- 
dil mě  jest  drže  za  ruku  na  miesfo,  kilež  sem 
byl  jeho  pochoval.  A  ukáza  mi  plátno  a  ruchu 
jímž  sem  byl  hlavu  jeho  obinul.  Tehdy  sem 
zajisté  poznal,  že  to  Ježíš  běse,  i  věcech  jemu  : 
požehnán  buď  jenž  jest  přišel  ve  jméno  božie. 
Tehdy  ujem  mě  a  drže  ruku  mú,  vede  mé  do 
Arimathie  do  domu  mého  zavřenými  dveřmi  i 
vece  mi :  pokoj  tobě.  I  přikáza  mi  a  řka  :  až 
do  čtyřidcátého  dne  nevycházej  z  tohoto  domu : 
jáť  již  pojdu  do  Galilee  k  účedlníkiim  mým.  A 
když  ty  všecky  věci  uslyšechu  kniožala  židov- 
ských kněží,  vladaři  starší  i  mistři,  kněží  i  jáh- 
nové užasli  sú  sě  i  stádiu  u  velikém  strachu 
jakoby  zmrtvěli  i  padechu  k  zemi  a  nejedli  sú 
až  do  deváté  hodiny. »  Tehdy  Josef  a  Nikodém 
prosišta  jich  řkúce:  vstaňte  a  pojezte  chleba  a 
posilněte  sebe  i  svých  živolóv,  neb  zajtra  jest 
sob"ta  božie.  Tehdy  vstávše  modlichu  sě  bohu, 
a  po  té  modlitbě  jechu  i  pichu,  a  piitom  roz- 
jidechu  sě  každý  do  svého  domu.  PotOTi  opět 
druhý  (leň  snidechu  sě  v  školu  mistři  a  kniežata 
židovských  kněží  a  starší  z  lidu,  a  těžiec  mezi 
sebú  vecechu :  který  jest  tento  hněv  boží  ?  ai 
div,  kterýž  přišel  na  nás  a  stal  sě  jest  v  Isra- 
heli  ?  a  však  smy  zajisté  znali  otce  i  mater 
Ježíšovu. 

Kapitola  třinádctá,  kterak  jeden  jáhen  oznámil 

pána    Krista    a   třie  dřievni  svědci  svědčili  že 

jest  živ  a  do  nebe  vstúpil  jakož  jest  řekl. 

Tehdy  jeden  jáhen  v  zákoně  učený  jménem 
Levi  řekl  jest :  já  sem  znal  dobře  otce  i  ináteř 
Ježíšovu,  že  sú  byli  z  pokolenie  Davidova,  ale 
však  boha  sě  bojíce  a  modlili  sě  nepřestávajíce 
vždycky  třikrát  do  roka  desátky  obětí  a  svěce- 


Čtenie  Nikodémovo. 


239 


ním  obĚtujíce  v  Isralieli  točižlo  v  lidu  israhel- 
ském.  A  když  s6  jusl  Ježíš  narodil  byl,  tehdy 
otec  i  máti  přinesli  sú  jeho  do  toho  chrámu  i 
dali  sil  obět  pánu  bohu  za  něho.  A  když  jest 
jeho  vzal  veliký  kněz  Sirneon  drže  jeiio  na  svú 
ruku  řekl  jest  kněmu:  již  pustíš  hospodine  sluhu 
svého  podle  slova  tvého  v  pokoji.  Tehdy  také 
matce  jeho   milostivě  vece:    zvěstuji    také    tobě 

0  dietěti  tomto:  věz  že  toto  dietě  položeno  jest  ku 
pádu  a  vstáni  mnohým  lidem  israhclským,  a  na 
znameníe,  jemužto  otpierati  a  otmliivati  neb  pro- 
tivili sě  budii ;  a  tvú  duši ,  vece,  meč  bolesti 
projde,  aby  otkryta  a  zjevena  byla  mnohých 
srdcí  myšlenie.  Vecechu  jemu  biskupové  a  zá- 
konníci  i  múdří:  nj  tyto  všecky  včci,  kteréž  si 
pravil  kteraks  aneb  kdys  je  viděl?  Otpovědé  jim 
Levi:  a  zdali  ncviete  že  sem  sě  ot  něho  učil 
zákonu.  Vecechu  jemu  kněžie  mistři  a  starší : 
otce  tvého  viděti  chceme,  a  otázavše  vecechu 
jemu  :  jestli  to  tak  jakož  smy  slyšeli  ot  syna 
tvého  Levi?  kterýmžto  on  vece:  nic  jistějšího 
i  vece  jim:  proč  sle  nevěřili  synu  mému,  i  po- 
vede: Simeon  on  uťil   j'St  syna  mého    zákonu. 

1  vecechu  ti  kteříž  běchu  v  radě  k  Levi :  pravá 
jest  řeč  tvá  kterúž  si  pověděl.  Tehdy  vecechu 
kniežata  kněžská  a  starší  z  školy  snmi  k  sobě : 
podme  a  pošleme  k  těm  třem  mužóm ,  kteříž 
běchu  přišli  z  Galilee  a  pravili  nám,  by  jeho 
viděli  mluviec  s  jeho  učedlníky  na  hoře  olivet- 
ské, a  vstupujíc  na  nebe.  I  slíbi  sě  ta  řeč  všem. 
I  vecechu  mužóm,  kteříž  jíti  mějechu :  šedše 
rcete:  mistře  Adda,  mistře  Fines,  mistře  Aggeo 
na  pokoj  vám.  Tyto  věci  vzkazuje  vám  vešken 
lid  boží  a  řka:  pohádek  sě  jest  mnoho  nynie 
stalo  v  radě  našie,  a  proto  sme  poslali  tyto  muže, 
aby  vás  pozvali  do  svatého  města  Jeruzaléma. 
Tehdy  šedše  ti  mužie  do  Galilee,  nalezechu  je 
ani  sediec  mysle  a  mluviec  o  zákonu ;  i  pozdra- 
vichu  jich  pokorně  a  řkúce  :  na  pokoj  vám.  I 
vecechu :  pokoj  buď  s  vámi,  proč  ste  přišli  ? 
Otpověděchujim :  volá  vás  rada  lidu  božíeho  do 
svatého  města  Jeruzaléma.    Uslyševše  ti  jisti  že 

Váceslav  Hanka :  Čtenie    Nikodémovo. 


jsú  hledáni  ot  rady,  pochválichu  boha,  a  otpo- 
ťinuvše  snimi,  přijidechu  v  pokoji  do  svatého 
města  Jeruzaléma.  Tehdy  nazajtřie  usadivše  sé 
v  radu  kněžie  a  mistři  otázachu  jich  i-kúce :  po- 
vězte nám  zjevně  viděliliste  Ježíše  sediec  na 
hoře  olivetské  a  učiec  své  učedlníky  a  vstupu- 
jíc na  nebe.  Otpověděchu  oni  jedniem  hlasem 
řkúce:  živ  jest  pán  bóh  israhelský  na  nebi,  že 
sme  zřejmě  viděli  Ježíše  mluviec  s  učedlníky 
svými  na  hoře  olivetské  vstupujíc  do  nebes. 
Tehdy  Annáš  a  Kaifáš  roziúčivše  je  nizno  ot  sebe,  a 
těžiec  každého  zvláště,  jediiostajně  pravda  sú  po- 
věděli, že  sú  viděli  Ježíše  mluviec  s  svými  učedlníky 
a  vstupujíc  do  nebes.  Tehdy  vecechu  Annáš  a  Kai- 
fáš: zákon  náš  Mojžiešóv  drží,  v  uštech  dvú  nebo 
třie  svědkóv  stoji  každé  slovo.  Tehdy  povědě  mistr 
Habunden:  aleco  diemc,  nebpsánojest  v  knihách 
o  přirození  že  blahoslavený  Enoch  chodil  jest  s 
bohem,  a  líbil  sě  jest  bohu,  a  přenesen  jest  slovem 
božím,  nebo  bóh  zdvihl  jest  jeho  do  ráje.  Jajrus 
mistr  vece:  a  my  sme  slyšeli  smrt  Mojžieše  blaho- 
slaveného, ale  hrobu  jeho  pohi-ebu  nevieme,  ani 
viděli  sme;  psáno  jest  zajisté:  umřel  Mojžieš  z 
slova  božieho,  a  nevie  žádný  člověk  do  dneš- 
nieho  dne  hrobu  jeho ;  a  Heliáše  proroka  nenie 
smrt  shledána.  Levi  také  vece:  to  což  jest 
mistr  mój  Simeon  řekl,  též  ja  diem.  Aj  tento 
položen  jest  ku  pádu  a  vzkřiešení  mnohým  v 
Israbeli  a  na  znamenie  jemužto  otpierati  a  et- 
mlúvati  budu  a  protiviti  sě  lid  israhelský  bude. 
Tehdy  Annáš  a  Kaifáš  vecechu:  zajisté  právě 
ste  pověděli,  nebo  to  jest  psáno  v  zákoně  Moj- 
žiešově  že  jest  Enoch  neumřel,  neb  na  ohnivém 
voze  vzat  jest  do  nebe,  ale  Ježíš  dán  jest  Pi- 
látovi, i  viděli  sme  jeho  an  bičován,  uplván  a 
trním  hložím  korunován,  na  smrt  otsúzen  ot  Pi- 
láta; také  ukřižován  na  dřevě  umřel.  Také  žlučí 
s  octem  napájen  jest  v  zahradě  s  dvěma  lo- 
troma  ukřižován ;  bok  jeho  kopím  ot  Longítia 
rytieře  proklán  jest,  a  tělo  jeho  poctivý  otec  náš 
Josef  uprosiv  u  Piláta,  schoval  je  v  svém  novém 
hrobě.     A  tak   on  zajisté   svědčil  jest,  že   jest 

3 


240 


Váceslav  Hanka  : 


Z  mrtvých  vstal  a  že  jej  viděl  živého,  jakož  i 
oni  třie  inužie  vaši  svědci  že  sú  vrdčli  jej  v 
nebe  vslupujícieho.  Opět  Levi  otpovědé  ke  všemu 
zboru  židovskému:  jsiili  ty  všecky  věci  na  Je- 
žíšovi usvědečny?  nebuď  vám  nic  divno  před 
vašima  očima.  Tehdy  otpověděchu  mistr  Adda, 
mistr  Fines,  mistr  A^geo,  kteříž  běchu  přišli 
z  Galileo  svědčiti,  že  viděli  sú  Ježíše  do  nebes 
vstupujíc  i  vecechu  ke  všemu  zboru  lidu  židov- 
ského před  kniežaty  i  před  staršími  i  před  bi- 
skupy i  zákonníky,  kteříž  sii  svoláni  byli  k  radě 
když  jdčchu  do  Galdee  k  Jordánu ,  polkachom 
S(-  s  množstvím  lidu  jdúc  v  bělém  ruše,  kteřížto 
dávno  pochováni  běchu,  mezi  nimižto  také  sme 
viděli  Karina  i  Leucia  spolu  jdúce  s  nimi.  Tehdy 
setkavše  sě  s  nimi  pocelovachom  je,  nebo  jsú 
naši  milí  přietelé.byii ,  doiiěvadž  sú  na  tomto 
světě  živi  byli.  I  otázacliom  jich  řkúce:  povězte 
nám  přátelé  i  bratříc  milí,  která  to  věc  jest,  a 
kteří  jsú  toto  s  nimižto  jdete,  neb  kterak  tě- 
lesné bydlíte?  ješto  ste  dávno  pochováni  byli. 
Otpověděchu  nám :  s  Kristem  srny  vyšli  z  pekla 
a  on  nás  z  mrtvých  vzkřiesil,  a  vězte  žef  sú 
vrata  pekelná  i  temnosti  zrušeny,  a  duše  svatých 
ottovad  sú  vyíiaty  a  nynie  přebývají  v  ráji  s  pá- 
nem Jezu  Kristem:  a  nám  jest  přikázáno  ot  něho 
jenž  nás  ráčil  z  mrtvých  zkřiesiti,  abyciiom  čas 
zjednaný  chodili  po  březiech  Jordána  a  po  ho- 
rách, a  však  nezjevujíce  sě  lidem,  ani  takés  nimi 
mluviec,  jediné  s  kýmby  sě  líbilo  jemu ;  nebo 
nám  nenie  lze  ani  zjeviti  sě.  ani  s  vámi  mluviti 
mohli  sme  než  s  povolením  a  dopuštěním  ducha 
svatého.  To  uslyševše  všecka  obec,  kteráž  v  radě 
běse,  velikú  sě  bázní  úžase,  bylaliby  to  pravda, 
což  sú  tito  galilejští  svědčili.  Tehdy  vecechu 
Annáš  i  Kaifáš  ke  všie  radě:  nynie  zajisté  má 
ukázáno  býti,  což  tito  svědčie,  budeli  to  právě 
nalezeno,  že  Karinus  a  Leuclus  živi  v  tělescn- 
ství  přebývají,  bychom  my  očima  našima  mohli 
je  viděti,  kdyžbychom  je  nalezli,  aby  oni 
nás  o  všech    těch    věcech   jisty  učinili,     pakli 


toho  nebude,  vězte  cele  žet  sú  tito  všecko 
selhali.  Potom  opět  to  uslyševše  slib  i  sě  jim: 
tehdy  zvolichu  múdré  muže  i  bohobojné,  kte- 
říž sú  pomněli,  když  sú  ti  pochováni  byli, 
i  miesta  hrobóv  jich ;  nebo  kdež  sú  pochováni 
byli,  aby  snažnie  hroby  jich  ohledali,  a  o  všem 
zvěděli,  jestli  to  pravda,  jakož  sú  slyšeli.  1  jidechu 
patnádcte  mužóv  v  počtu  tam,  kteříž  sú  na  po- 
chovávaní byli  jich,  a  svými  nohami  stáli,  kdež 
sú  pohřebeni  byli,  aby  snažně  hroby  jicli  opa- 
třili. Tehdy  oni  šedšc  i  nalezechu  jich  hroby 
otevřeny  a  jiných  mnoho  viece  a  nižádného 
znamenie  prachu  jich  kostí  nenaiezechu  Tehdy 
brzo  vrátivše  sě  pověděchu  co  sú  viděli.  Tehdy 
přielišnú  úžesti  zaraulichu  sě  všickni  vóbec,  i 
škola  židovská,  i  vecechu  k  sobě :  co  učiníme  ? 
Ale  Annáš  a  Kaifáš  vecechu  :  pošleme  tam,  kdež 
sme  slyšeli  bydlecje,  a  pošleme  k  nim  muže  boho- 
bojné prosíce  a  žádajíc,  aby  ráčili  přijíti  k nám. 
Tehdy  oni  šedše  choděchu  po  vlasti  jordánské 
i  po  horách,  a  nenalezše  vracovachu  sě  s  velikú 
žalostí.  Tehdy  brzo  s  hory  olivetské  zjeví  sě 
množstvie  veliké,  jakožto  dvanádcte  tisíc  mužóv, 
kteřížto  byli  s  Kristem  vstali.  Tehdy  poznavše 
tu  mnohé  nemožechu  pro  milošlé,  i  z  opatřenie 
angelského  nic  s  nimi  mluvili,  ale stáchu  daleko 
na  ně  hlediec.  I  slyšecliu  kterak  chodiechuspie- 
vajíc  a  řkúc:  vstal  jest  syn  boží  z  mrtvých, 
jakož  jest  řekl.  Slavme  a  veselme  sě  všickni, 
nebof  on  kraluje  na  věky.  Tehdy  iliviechu  sě 
přieliš  ti  ješto  posláni  běchu,  a  strachem  padechii 
na  zemi.  A  vzemše  odpověd  posli ,  vecechu , 
aby  hledali  Karina  a  Leucie  v  jich  domiech  v 
městě  Arimalhii.  Tehdy  vstávše  vjidechu  do 
jich  domov  i  nalezechu  je  ani  sě  bohu  modle 
tu.  A  všedše  k  nim.  padechu  na  zemi  před  nimi. 
poctivost  činiece  jim,  a  vstávše  vececliu  jim  : 
všecko  množstvie  židóv  poslali  sú  nás,  slyšiec 
že  ste  vstali  z  mrtvých  prosiec  abyste  ráčili 
přijíti  k  nám,  abychom  všechny  velebnosti  božie, 
které    sú    sě  stali  u  nás  časóv  našich  oznámili. 


Ctenie  Nlkndcmovn. 


241 


Telidy   oni  vslavše,    přišli   sii    lio  města  svatého 
s  nimi,  a  všodšo  v  šitoiu   jicli   posarlišta  sé. 

Kapitola  čtrnádctá,  kterak  Josef  pověděl  židóm 

zákon  boží  a  kterak  smrt    Krutova  patriarchy 

a  Josefa  provodila  do  Jeruzaléma. 

Tehdy  pnvstav  Josef  vece  k  Annášovi  i 
Kaifášovi:  zajisté  dobře  divíte  sé  že  ste  slyšeli 
kleraií  Ježíš  oí  smrti  jsa  živ  vsliipil  jest  v  nebe; 
zajisté  viecc  sě  slušíc  diviti  neb  netoliko  vstal 
jest  sám  z  mrtvých,  ale  mnohé  jiné  nu-lvé  z  Iirohiiv 
vzkřiesil  jest  živé  a  ot  mnoliých  viděni  jsú  v 
Jeruzalémě.  A  slyšte  mé  led,  že  všickni  vieme 
blahoslaveného  Simeona  kněze  velikého,  kterýž 
přijal  byl  děťátko  Ježíše  na  ruce  svoji  v  chrámě. 
A  ten  Simeon  měl  jest  dva  syny  bratry  vlastnie 
a  my  všickni  při  smrti  a  při  pochovávaní  jich 
byli  sme.  Protož  jděte  a  opatřle  hriby  jich  neb 
jsií  otevřeny.  A  aj  jsúf  v  Arimalhii  spolu  živi 
na  modlitbách  slyšeni  bývají  volajíce,  ale  s  ni- 
žádným nemluviece,  a  jsúf  jakožto  němí  mlěiece. 
Protož  poďte  dieme  jim  se  vší  clí  a  s  skrovnoslí, 
a  přiveďme  je  k  nám,  a  zakinúce  je  snadf  budií 
mluviti  nám  o  vzkřiešetií  jicii  tajemstvie.  A  ty 
věci  uslyševše  všichni  uradovali  sú  sě.  A  šedše 
Annáš  a  Kaifáš,  Nikodém  a  Josef  a  Gamaliel 
nenalezli  sú  jich  v  pohřebu  jich,  než  šedše  do 
jich  města  Ariinathie,  tu  sú  je  nalezli  na  mo- 
dlitbách kleciec  na  kolenu  a  pocelovavše  jich 
se  vší  poctivostí  a  s  bázní  boží  provodili  sú 
je  do  Jeruzaléma  do  školy  židovské.  Potom 
Annáš  a  Kaifáš  zavřevše  dveře  přinesechu 
knihy  mojžiešovy  zákon  boží ,  i  položichu  na 
ruce  jich,  zaklínajíce  je  skrze  boha  Adonai  a 
boha  abrahamova,  izakova  a  Jakubova,  skrze 
boha  israhelského,  skrze  zákon  a  proroky  řkúc 
jim.  Povězte  nám  kterak  ste  z  mrtvých  vstali,  a 
které  jsú  lo  divné  věci,  které  sě  staly  našich 
časóv,  ješlo  sú  sě  nikdy  nestaly.  Neb  již  uschly 
sú  všecky  kosti  naše,  a  třásla  sě  jest  země  pod 
nohama  našima  ;  vyschlí  sme  svými  hřiechy 
abychom  prolili  krev  spravedlivú  a  svatů. 


Kapitola    patn^^dctá,     kterak    dva    z    mrtvých 

vzkřiešena  divně  sta  o  něm  vyznala  pána  Krista 

vzkřiešenie  a   svatých    v  předpeklí    utěšenie  o 

pánn  Jezu  Kristu. 

Tehdy  to  zaklínánic  slyšiece  Karinus  a 
Leucius  třesúce  sé  tělem  a  zamúceni  jsúc  srd- 
cem a  spidu  palřiece  v  nebe  učinichu  znamenie 
krize  prsty  na  své  jazyky ,  ihned  mluvili  sú 
ikúce,  a  rukama  ponukše:  dajte  nám  po  jednom 
(lielu  lístku  pero  a  črnidlo,  a  budeme  psiti  co 
sme  viděli  a  slyšeli.  A  to  sú  proto  učinili,  že 
jim  duch  svatý  nedal  s  nimi  mluviti.  Tehdy 
davše  jim  listy  rozlúčichu  je  rózno  jednoho  ot 
druhého.  Tehdy  oni  šedše  a  znamenavše  sě  na 
cele  svatým  znamením  Ježíšova  kříže,  počechu 
psáti  každý  zvláště  takto  řkúce:  Jezukriste  pane 
bože  mrtvých  vzkřiešenie  i  živote,  přepusť  náiň 
mluviti  lajné  věci  skrze  smrt  nebeského  kříže 
tvého,  jenž  sme  zjevně  zaklínáni,  neb  si  ty  při- 
kázal sluhám  tvým  ižádnému  nepraviti  tvé  bož- 
ské velebnosti,  kteréž  si  učinil  v  peklech,  vy- 
ložiti. A  když  to  všecko  pišic  na  lístek  doko- 
nachu,  vstachu,  Karinus  což  napsa  lo  da  Anná- 
šovi; též  i  Leucius  své  pismo  da  Kaifášovi,  a 
pozdravivše  všech,  kteříž  běchu  v  radě  promě- 
ništa  sě  v  přielišnú  světlost,  a  potom  jich  viec 
neuzi-echu.  A  pismo  jich,  to  by  nalezeno  rovně 
nic  viece  ani  méně  jedno  druhého.  Tehdy  Annáš 
a  Kaifáš  otevřevše  listy  i  počechu  lajně  čísti. 
Ale  lid  vešken  nechuť  z  toho  maje,  tak  provo- 
láno by  Ote  všech,  aby  lo  písmo  zjevně  čteno 
bylo.  A  když  sé  to  stane,  tehdy  my  ty  listy 
v  pokladech  zachovány  mieti  budem,  nebo  snad 
ta  svatost  božie  ot  nedostojných  zakryta  i  pro- 
měněna v  faleslvití  bude.  Tehdy  Annáš  a  Kaifáš 
bojice  sě  lidu,  dachu  listy  čisti  mistrovi  Adda  a 
mistrovi  Fines ,  kteříž  běchu  přišli  z  Galilee, 
praviec  že  sú  viděli  očima  svýma  vstupujíc  Ježíše 
do  nebes.  Těma  uvěři  všecka  obec  aby  lo  písmo 
čtla.  Tehdy  lu  nalezechu  že  jest  psáno :  já 
Karinus  a  Leucius  Jezukriste  pane  bože,  živote 
3* 


242 


Vdceslav     Hanka  : 


i  vzkřiešenie  mrtvých,  otpust  mi  skrze  svatost 
tvého  svatého  kříže,  slavnost,  kterús  v  předpeklí 
učinil ,  vyložili.  Když  sme  my  byli  se  všemi 
otci  našimi  posazeni  v  hluboké  mrákotě  pekelnie 
temnosti,  tehdy  vnáhle  zjevila  sě  jest  zlatá  slunce 
barva  a  veliká  světlost,  a  zlatohlav  královský 
prosvěcujíc  na  nás,  tehdy  ihned  peklo  sě  zatřese 
i  vrata  smrti,  tehdy  ihned  všeho  národu  lidského 
otec  Adam  se  všemi  patriarchami  svatými  svými 
točiž  otci  předními  i  s  proroky  veselichu  sě 
II  veliké  radosti  řkúce :  tato  světlost  jeslif  roz- 
množitel  a  kmen  světla  věčného,  kterážto  nám 
jest  přišla  a  slíbila  nám  spolu  věčnu  světlost 
svii.  Tehdy  zvolá  Izaiáš  ařka :  tato  jest  světlost 
otcova  syn  boží,  jakož  sem  vám  di'ieve  proro- 
koval, když  běch  v  lělesenslví  živ  na  zemi  a 
řka :  země  Zabulon  a  země  Neptalíin  za  Jordánem 
a  galilejský  lid  pohanský ,  jenž  sedéše  v  tem- 
nostech, viděl  jest  světlost  velikú,  a  kteříž  sú 
přebývali  u  vlasti  smrteiilného  stienu,  světlost 
jim  vzešla  jest,  a  již  piišlo  a  posvětilo  nám  ve 
tmách  a  v  stienu  smrti  sedícím.  A  když  sme  sě 
všickni  radovali  a  veselili,  světlo  sě  osvietilo  nad 
UHini ;  tehdy  přijide  Sinieon  náš  otec,  kterýž 
vesele  a  raduje  sě  všem  jest  pověděl :  chvalte 
a  slavte  pána  boha  našeho,  .Iczukrisla  syna  bo- 
žieho,  kteréhožto  mládence  já  sem  na  mé  ruce 
přijal  a  držal  jej  v  chrámě  a  připuzen  jsa  du- 
chem svatým  pověděl  sem  k  nímu  vyznávijje : 
již  nynie  pustíš  pane  sluhu  svého  podle  slova 
Ivého  u  pokoji,  nebf  sú  viděli  oči  moji  spasenie 
tvé,  kteréž  si  připravil  před  obličejem  všech  lidi 
světlo  k  zjevení  pohanóm  a  k  slávě  tvé  obce 
izrahelské.  To  uslyševše  všecko  množstvie  sva- 
tých ot  té  hodiny  viec  sú  sě  radovali.  Potom 
opět  přijide  jeden  jako  pústenník,  a  otázán  jsa 
Ote  všech  ktoby  byl,  jimžto  otpověděv  vece: 
jáC  jsem  Jan  Křtitel,  hlas  i  prorok  naj vyšší eho 
predchozie,  jáť  sem  předešel  před  obličejem 
příchodu  jeho  připravovat  na  púšti  cestu  jeho, 
maje    naučenie    spasenie  jich  hřiechóv  dáti  lidu 


jeho  na  otpuštěnie  hřiechóv  jich;  a  vida  Ježíše 
syna  božieho  jdúcieho  ke  mně,  připuzen  sem 
duchem  svatým  vyznati,  a  všemu  lidu  židovskému 
prstem  mým  uk  ázati  a  řka :  aj  tof  beránek  boží, 
aj  tof  snímá  břiechy  světa.  Já  sem  jeho  křtil 
v  řece  Jordáně,  a  viděl  sem  ducha  svatého  v 
Iváinosti  holubice  sstupujícího  na  něho,  i  slyšal 
sem  hlas  otce  s  nebes  vzníce  a  řkúce:  tof  jest 
syn  mój  milý,  v  němžto  mi  sě  jest  dobře  zalí- 
bilo. A  teď  přišel  sem  před  obličejem  jeho,  a 
sstúpil  sem  zvěstovat  vám,  nebf  sem  ot  něho  ot- 
pověďvzal,  žef  sám  chce  sstúpiti  do  pekla.  A  již 
blízký  čas  jest,  v  němžto  nás  ni)vštii'ví,  vzcházeje 
syn  boží  s  výsosti,  přicházeje  sedícím  nám  v  tem- 
nostech a  v  stienu  smrti.  A  když  to  uslyše 
prvnie  stvořeiiie  Adam  otec  náš,  že  Kristus  v 
řece  Jordánu  křtěn  jest,  zvolá  k  Setovi  synu 
svému  a  řka:  pověz  synu  vše:n  synóm  tvým, 
patriarchám  točiž  prvním  olcóm  i  prorokem  ty 
všecky  věci,  kteréž  si  ot  Michala  archangela 
slyšal,  když  sem  tě  byl  poslal  k  rajským  vra- 
tóm,  aby  prosil  hospodina,  aby  poslal  angela 
svého,  aby  mi  dal  oleje  s  stromu  niilosrdenstvie 
abych  zmazal  tělo  mé,  když  sem  byl  nemocen. 
Tehdy  Seth  přiblíživ  sě  a  přistúpiv  k  svatým 
patriarchám  a  k  prorokem  vece :  já  Seth  když 
běch  modle  sě  u  vrat  rajských  k  bohu  pláče, 
aby  ráčil  poslati  angela  svého  svatého,  kteryby 
mi  byl  dal  oleje  milosrdenstvie,  tehdy  Míchal 
archangel,  kterýž  jest  probošt  rajský  přijide  ke 
mně  i  vece  mi:  tobět  pravi  Seth  neusiluj  pláče 
a  modle  sě  a  prose  za  olej  milosrdenstvie,  aby 
pom:izal  otce  tvého  Adama  pro  bolest  tělesnu 
jeho;  neb  zajisté  nikoli  nebudeš  moci  vzieli 
jeho,  jeliž  v  nejposlednějších  časiech,  když  sě 
dokoná  pět  tisiecóv  let  a  sto  let  a  devadesát  let. 
Tehdy  přijde  na  zemi  najmilejší  syn  boží  Kristus 
i  sprostí  jeho  a  káže  vstáti  tělu  adamovu,  a 
vzkřiesí  těla  mrtvých,  a  uzdravovali  bude  vše- 
likú  nemoc,  a  svolá  všecky  lidi  pohany  k  vieře 
své.  A  onf  přijda  i  bude  v  Jordáně  řece  křtěn ; 


Ctenif  Niknilemovn, 


243 


a  když  vyslúpí  z  vody  jordánské,  lelidy  olejem 
milosrdenstvie  svého  pomaže  všech  včřících  a 
ufnjícíili  v  sé;  a  budcf  olej  ten  olej  milosr- 
denstvie do  pokolení  těch,  kteříž  druhé  mají 
sé  naroditi  z  vody  a  z  ducha  svatého  k  věč- 
nému životu  amen.  Tehdy  sstúpí  najmilejší  syn 
boží  do  pekla,  i  vyvede  Adama  otce  tvého  do 
ráje,  z  něhož  jest  vyvržen  byl.  Tehdy  ty  všecky 
věci  uslyševše  od  Seta  všichni  svalí  proroci  i 
patriarchy  veselili  a  radovali  sú  sě  velikú 
radostí. 

Kapitola  šestnádctá  o  svádě  satanově  s  peklem 
točiž    s  zborem  pekelným  ot  pana  Jezu  Xrista. 

A  když  sě  tak  všichni  světí  veselechu,  tehdy 
šalan    knieže    i    vévoda  smrti  přišed  i  vece  ku 
peklu  točiž  k  zboru  pekelniemu:  připravte  sě  ku 
přijetí  Ježíše,  kterýžto  chlubí  sě  by  byl  syn  boží, 
a    jeslif    člověk  boje  sě  smrti  ařka:    zamúcena 
jest  duše  má  až  do  smrti.  A  mnoho  protivenstvie 
zlořečenstvím   svým    mně   učinil  jest ,    a  skrze 
mnohé  věci  protivil  sě  jest  mně  zle  mi  čině,  a 
mnohé,  kteréž  sem  já  slepé  a  chromé,  hrbovaté, 
malomocné  i  trápené  činil,    on  jest  uzdravil,    a 
mnoho  mrtvých,    kteréž  sem  já   k  tobě  přivedl, 
ty   jest  on  živé  bez  prosby  i  bez  otázanie  vy- 
táhl   i  vytrhl  k  sobě.    Olpověděv  peklo  vece  k 
satanovi    kniežeti    svému:    kto  jest  lak  mocný, 
poněvadž   jest   člověk   a    bojí    sě    smrti?    však 
všichni  mocni  i  dóstojni  mú  mohutností  jsú  jali 
a  všecky    moci   a  dóstojenstvie  výsosti  jsú  mému 
panství  poddáni,  kteréž  si  ty  podrobil  a  přivedl 
sem  svii  mocí;  protož  poněvadž  jsi  ty  tak  mocný, 
kteraký  jest  to  člověk  Ježíš,  jenž  sě  smrti  bojí, 
a  tvé  moci  sě  protiví'?  Ale  když  je  tak  mocen 
v  člověčenství,  tehdy  zajisté  pravi  tobě,  všemo- 
húcíf  jest  v  božství,  a  jeho  moci  nižádný  nemóž 
íě  protiviti  a  odolati,  ačt  die  žeby  sě  smrti  bál, 
všakf  hledá  a  chcef  tě  popásli  a  jieti;  a  budeí 
tobě  běda  na  věky  věkóv.  Olpověděv  satan  knieže 
pekelné  temnosti  vece :  i  co  pochybuješ  a  bojíš 


sě  přijieti  Ježíše,  toho  protivníka  mého  i  tvého  : 
však  sem  já  pokusil  jeho,    a  lid  mój  dávný  ži- 
dovský v  nenávist  a  hněv  veliký  proti  němu  sem 
zbudil,    a   kopie  sem  naostřil  ku  prokláni  jeho, 
a  prorazenie   skrze  jeho  učedlníka  zbudil  sem ; 
žluč  s  octem  smísil  sem,    aby  jemu  bylo  dáno 
na    pilie;    a   přistrojil   i  připravil  sem  dřevo  k 
ukřižování  jeho,  a  vskořef  jest  již  smrt  jeho,  af 
bych  jeho  přivedl  k  tobě,  poddaného  mně  i  tobě. 
Opět  peklo  otpoviedaje  i  vece  k  satanovi  knie- 
žeti svému:  tys  mi  pověděl  že  on  jest,  kterýžto 
Ole  mne  bez  prosby  vytáhl  a  vyňal  jesl  mrtvé ; 
a    mnozí    zajisté    sú  ole  mne  zde  jati,    kteřížto 
jsúce  živi  na  zemi,    často  sú  mrtvé  ot  nás  vy- 
tahovali a  vynímali,  ale  ne  svú  mocí,  než  skrze 
velikú  prosbu  jich  všemohúcí  bóh   vyňal  jesl  je 
Ole  mne.  Kterýž  jest  to  ledy  Ježíš,  ješto  slovem 
svým  bez  prosby  mrtvé  ote  mne  vynímá,    snad 
ten   jest,    kterýžto   Lazara  čtvrtý  den  mrtvého 
smrdulého  a  porušeného,    kteréhožto  já  držech 
mrtvého  přikázáním  svého  slova  navrátil  živého  ? 
Otpovědě  šalan  knieže  smrti  vece:  lof  jest  ten 
Ježíš.  To  uslyšev  peklo  vece  k  němu :  zaklínám 
tě    satane  Ivú  mocí  i  mú ,    aby  jeho  nepřivodil 
ke  mně,    byf  snad  kdyžbychom  chtěli  jeho  po- 
pásli,   bylibychom    popadeni    ot    něho ;    neb  já 
zajisté    když  jeho  přikázanie  slyšech  všecko  sě 
stresech    a  zamútich  užeseno  strachem  a  bázni 
velikú  všecko  panslvie  mé  i  nemilostiví  úřadové 
moji  spolu  sú  sě  zamútili;    aniž  sme  také  toho 
Lazara  zdržeti  mohli,   ale  vydřev  a  vysunuv  sě 
jakožto  orel  vší  rychlostí,  vyskočil  jest  ot  nás ; 
a  ta  země  v  kteréžto  Lazarovo  lélo  ležeše,  ihned 
k   hlasu   Ježíšovu   navrátí   jej    živa.     I  vědě  to 
cele    že    ten  člověk,    který  jest  mohl  tylo  věci 
učinili,  bóh  silný  jest,  v  přikázaní  mocný  v  člo- 
věčenství a  spasitel  lidský.    Ale  přivedešli  jeho 
ke   mně,    všichni,    kteříž   sú    zde   v   ukrutnosli 
žaláře  zatvořeni  neporušenými  okovarai  hřiechóv 
skrúceni,    sprostít  je,   a  k  životu  věčnému  při- 
vede! je  svým  božstvím. 


244 


Váceslav  Hanka: 


Kapitola  sedranádctá,  kterak  pán  Kristus  slavně 

navštievil  peklo  a  o  svědectví  svatých  prorokův, 

a  co  mluvil  jest  zboř  ku  pánu  Kristu. 

A  když  tak  mezi  sebú  ty  věci  šalan  knieže 
smrti  a  peklo  mluvišta ,  přijide  hlas  veliký  ja- 
kožto hrom  a  řka  a  duchovni  křik:  zdvihněte 
sě  brány  věčné,  af  vejde  král  slavnosti.  Tehdy 
satan  knieže  smrti  a  peklo  vecechu:  který  jest 
tento  král  slavnosti  ?  Otpovědčno  jest  jemu  v 
hlasu  božím:  pán  silný  a  mocný  v  boji.  A  to 
uslyšev  peklo  vece  k  satanovi  kiiiežeti  svěinu: 
otejdi  Ote  mne,  vystup  z  stolic  mých  ven,  jsili 
mocný  bojovník  jdi  bojovat  s  králem  slavností, 
co  tobě  s  ním?  I  vece  jako  k  svým  ncmilostí- 
vým  úřadóm:  zavřete  brány  ukrutné  niědi"né  a 
závory  železné  založte,  a  silně  braňte  sě,  aby- 
chom nebyli  zjímáni,  jenž  i  my  jaté  v  vazbě 
držíme.  A  ty  věci  uslyšev  všecko  množství e 
svatých  v  hlasu  láníc  a  žehránie  vece  ku  peklu  : 
otevři  mrzké  peklo  brány  tvé,  af  vejde  král 
slavnosti.  Tehdy  uradovav  sě  svatý  David,  zvola 
a  řka  :  však  když  sem  byl  v  tělcsoiislví  živ  na 
zemí,  prorokoval  sem  vám  a  řka :  spolu  svědčte 
hospodína  milosrdenstvie  a  divy  jeho  syn(3m  lid- 
ským, nebf  jest  zetřel  brány  měděné  a  závory 
železné  zlámal  jest:  přijal  jest  z  cesty  nepra- 
vosti jich.  Takéž  potom  Izaiáš  prorok  ke  všem 
svatým  vece  :  a  zdali  když  živ  na  zemi  běch, 
neprorokovach  vám  řka  :  cákali  budu  pána  na- 
šeho a  spasí  nás;  tento  pán  bóh  náš,  uzřeli  snie 
jeho  a  veseliti  sě  i  slaviti  v  příští  jeho  budom. 
A  potom  opět  řekl  jest  Ozeáš  ke  všem  svatým; 
však  já  když  sem  živ  byl  na  zemi,  prorokoval 
sem  vám  řka :  vstanúf  mrtví  a  povstanúf  mrtví, 
kteříž  v  hrobiech  jsú,  zplešíf,  kteříž  na  zemi 
jsú,  neb  rosa,  kteráž  jest  ot  hospodina  zdravie 
jest  jim.  A  jakož  opět  pověděl,  kde  jest  smrti 
vítězstvie  tvé?  kde  jest  smrti  žahadlo  tvé?  Ty 
věci  slyševše  všichni  světí  ot  Izaiáše  i  ot  Ozeáše 
řekli  sú  ku  peklu :  smrduté  peklo  otevři  brány 
tvé,  nebo  nynie  přemoženo  a  beze  všie  mocí 
budeš.    Tehdy   opět   stal  sě  jest    hlas  jakožto 


hrom  řka :  zdvihněte  brány  kniežata  vaše,  a  po- 
zvíhněte  sě  brány  věčné  a  vejdef  král  slávy. 
Tehdy  satan  knieže  smrti  a  peklo  uzřevše  že 
dvakrát  k  nim  hlas  přišel,  jako  nevědúc  otpo- 
věděchu :  který  jest  to  král  slávy.  Otpověděno 
jest  jim  v  divném  hlasu:  pán  ctnosti,  onf  král 
slavnosti.  Tehdy  svatý  David  ku  peklu  vece  : 
tato  slova  já  znám,  nebo  sem  já  je  duchem 
svatým  prorokoval,  a  jakožto  sem  napřed  řekl, 
téžf  opět  diem  tobě:  žef  pán  silný  a  mocný 
v  boji,  onf  jest  král  slavnosti,  a  zajisté  onf 
jest  pán  s  nebes  sezřel,  aby  slyšal  stonánie  a 
pláč  jatých  a  sprostil  syny  zahubených.  A  ted 
již  nynie  přešeřadné,  mrzké  a  smrduté  peklo 
otevři  brány  tvé,  af  vejde  král  slavnosti.  A  když 
lo  povědě  David  ku  peklu,  tehdy  ihned  peklo 
sě  zatřáslo,  a  brány  smrti  i  zámkové  i  závory 
železné  zetřevše  sě  i  padechu.  Tehdy  otevřeno 
by  všecko  zavřenie  a  satan  knieže  pekla  osta 
vpřed  jsa  pohaněn.  Tehdy  přijide  král  slavnosti 
v  osobě  člověíie  pán  Jezus  Kristus,  pán  veleb- 
nosti i  osvieli  věčné  tmy  a  nezrušiltídlné  okovy 
zrušil  jest  nepřemožený  moci  silné,  a  navštie- 
víla  nás  spomoc  sediecích  ve  tmách  hřichóv  a 
v  stienu  smrti  hřiešných  prohřešenie.  To  usly- 
šav  i  uzřev  peklo  a  satan  knieže  smrti  a  nemi- 
lostiví  vrahové  jich  s  ukrutnými  sluhami  svými, 
užasli  sú  sč  u  vlastním  království,  pozn-ivše  tak 
velikého  světla  jasnost,  když  sú  piina  .fezu  Krista 
v  svých  stolicích  brzo  viděli  i  zvolacím  řkúce : 
přemoženi  jsme  ot  tebe.  Kto  jsi  ty,  jenž  si  ot 
hospodina  poslán  k  hanbě  našie.  Kto  jsi  ty,  jenž 
bez  smrti  porušcnie  a  neporušeným  dóvodem 
veleslavnosti  tupíš  mohutnost  naši.  Ktojsitytak 
veliký,  a  malý  pokorný  a  vysoký  rytieř  a  ciesař 
v  spósobě  sluhy,  předivný  bojovník  a  král  slav- 
nosti mrtvý  a  živý,  jehožto  křiž  nesl  zabitého, 
mrtvý  ležal  si  v  hrobě,  a  živjsa  k  nám  si  sslúpil. 
A  v  tvé  smrti  tí-ásla  sě  jest  všecka  země  a  všecky 
hvězdy  pohnuty  jsú:  a  již  učiněn  jsi  mezi  mrt- 
vými svobodný,  a  zástupy  naše  zamucuješ.  Kto 
jsi  ty,  jenž  ty  kteříž  prvorozeným  hřiechem  skrú- 


Clenie  Aikodemowo : 


245 


ceni  jsú  ajali  zprošíiujcSz  vCzenie,  a  navracuješ 
k  dřievnie  svobodé.  Klo  jsi  ty,  jenž  hřiesnými 
tmami  oslepcnií  bužsiiú  slkvúcí  světlostí  osvě- 
cuješ. Též  i  všickni  zástupově  ďáblův  spolu  udč- 
šeni  strachem  a  strašliví  jedním  hlasem  volali 
řkúce :  otkud  jsi  ty  Ježíši  tak  silný  člověk  a 
stkvúcí  veleslavnoslí,  a  tak  prcjasný  bez  po- 
skvrny a  čislý  Ol  hřiechu.  Ten  zajisté  svět  zem- 
ský, kterýžto  nám  poddán  byl  až  dosavád,  jenž 
nám  dánic  našim  potřebám  dáváše  nikdy  nám 
takového  mrtvého  člověka  neposielal,  nikdy  ta- 
kých daróv  peklem  nevydával.  Kto  jsi  ty,  kte- 
rýžto tuk  bez  úžesti  do  našich  muk  nebojíš  se 
vjíti;  ale  nad  to  našich  okovóv  vynieti  usiluješ. 
Snad  jsi  ty  len  Ježíš,  o  němž  knieže  náš  satan 
pravieše,  žeby  ly  skrze  svú  smrt  na  kříži  všeho 
světa  moc  měl  přijieti. 

Kapitola  osmnádctá,  kterak  obec  pekelná  sata- 
novi porokovala   a  o  jeti  satana. 

Tehdy  spasitel  král  všie  slavnosti  Kristus 
veleslavnoslí  svú  potlačiv  smrt,  veliký  řetěz  nesa 
v  ruku  svú  vzdě  jej  na  hrdlo  satanovi,  neb  ob- 
vázav jemu  hrdlo  a  nazad  tiem  řetězem  svázav 
jemu  ruce  jeho  znak  uvrže  jej  v  peklo,  a  svú 
svatů  nohů  vstúpiv  jemu  na  hrdlo  vece  jemu : 
mnoho  si  zlého  vždy  ustavičně  činil  bez  pře- 
stánie  s  dobrých  cest  vždy  svode:  dnes  tě  dávám 
ohni  věčnému.  A  zavolav  ruče  pekla  vece  jemu: 
přikazujif  tobě,  aby  přijalo  tohoto  nešlechetníka, 
a  měj  jej  v  své  stráži  do  toho  dne,  doněvadž  já 
nepřikáži  tobě,  aby  jeho  pustilo.  Tehdy  peklo 
přijem  satana  knieže  své  svázána  ot  podnožie 
božieho  s  velikým  žehráním  a  laním  vece  jemu: 
o  knieže  zalracenie  a  vodce  po  plemeni  beelze- 
buba,  o  zrušiteli  všeho  panstvie,  všeho  posmie- 
vánie  angelův  božích  pohrdánie  i  uplvánie  všech 
svatých  a  spravedlivých.  Co  si  to  učiniti  chtěl; 
chtěl  si  krále  slávy  ukřižovati  jsa  zatvořen  v  uštech 
smrti,  nám  tak  veliké  kořisti  slíbil  si,  v  které- 
hožto východu  mnoho  lúpeže  učiniti  přepustil  si. 


Zdalis-  toho  nevěděl  jakožto  nemúdrý,  by  loto 
nemúdi-e  učinil.  Aj  již  tento  Ježíš  božstvie  svého 
bleskem  zapuzuje  všecky  tmy  smrti,  a  jednu 
berlu  žalář  zrušil  a  vyvedl  vězně,  sprostil  oko- 
vané; a  všichni,  klei-íž  zvykli  sú  vzdychati  pod 
našimi  mukami,  porokují  nám,  a  jich  prosbami 
vybojováni  jsú  nemilostiví  naši  úřadové,  i  krá- 
lovstvie  naše  bývají  přemožena.  A  snad  již  k  nám 
nevrátie  sě  nižádné  pokolenie  lidské,  nébrž  nad 
to  silně  hrozíc,  ti  kteříž  sú  nám  pyšni  nebyli 
mrtvi;  a  ti  sě  radují,  kteříž  sú  nikdy  nemohli 
býti  veselí  vězňové.  O  knieže  satane  všech  zlých 
a  nemilostivých  a  viece  utiek^jících  otče.  Cos 
lo  chtěl  učiniti,  že  ti  kteřížto  ot  počátka  světa 
až  dosovád  běchu  pozúíalispasenie  i  života  již  ni- 
žádného řvánie  obyčejného  neslyšeti,  již  nižádné 
jich  nevzní  stonánie,  aniž  na  kterého  tváři  kropě 
slzy  bývá  shledána.  O  kaieže  satane  nešlechetný 
vladaři  klíčóv  a  zámkóv  pekelních,  ta  kořist  a 
ta  sbožie,  jichž  si  byl  dobyl  skrze  dřevo  přestú- 
penie,  již  si  nynie  skrze  dřevo  kříže  potratil. 
I  zahynulaf  jest  již  všecka  tvá  radost  i  utěšenie, 
když  si  toho  Krista,  krále  slavnosti  na  kříži  po- 
věsiti kázal;  a  to  si  proti  mně  i  proti  sobě  učinil. 
Již  opatřiž  a  poznaj  tak  veliké  a  ukrutné  muky 
trpěti  budeš  i  všeliké  zlosti  bezčíslné  a  v  stráž  i 
věčné  ležeti  budeš.  O  knieže  satane,  kmenearoz- 
množiteli  smrti  a  počátku  pýchy,  všaks  měl  najprvé 
tohoto  Ježíše  viny  zlé  sě  ztázati  a  uptati,  na  kte- 
rémžto nižádné  si  viny  nenalezl  ani  poznal ;  proč 
si  bez  rozumu  a  bezprávně  ukřižovati  směl,  a 
do  našie  vlasti  nevinného  a  spravedlivého  při- 
vésti si  chtěl.  A  všeho  světa  škodné  nemilostivé 
a  nespravedlivě  tudy  si  utěšil  a  mnohé  vysvobodil. 

Kapitola  devatynádctá,  kterak  jest  satan  pohří- 
žen   v  hlubokosti   pekla  a   kterak  pán  Kristus 
vyvedl  otce  svaté. 

A  když  ty  věci  tak  mluvieše  peklo  k  sata- 
novi kniežeti  svému,  ihned  přikázáním  božím 
pohříží  jej  v  hlubokost  pekla.  I  řekl  jest  král 
slavnosti    k   peklu:    budet  satan  v  Ivé  moci  na 


246 


Váceslav  Hanka: 


veky  věkóv  na  mieslě  adamovu  i  jeho  syrfóv  na 
věky.  A  ztáh  pán  Jezus  Kristus  ruku  svú  k  svým 
svatým  vece:  poďte  ke  mně  všichni  světí  moji, 
kteříž  máte  obraz  a  podohenstvie  mé,  kteřížste 
skrze  dřevo  a  ďábla  a  smrt  zatraceni  byli,  ale 
nynie  skrze  dřevo  kříže  mého  uzříte  dábla  ovšem 
potupeného.  Tehdy  ihned  všichni  světí  vzdavše 
modlitbu  bohu  jedniem  hlasem  vzvolachu  řkúce  : 
navštievils  nás  spasiteli  světa,  jakužs  skrze  zákon  i 
proroky  dávno  nám  sliboval  i  naplnil  si  a  sprosli!  si 
svět  skrze  křiž  tvój,  a  skrze  smrt  kříže  tvého  sstúpil 
si  k  nám ,  aby  nás  z  pekla  vyvedl ,  a  z  moci 
Jábelské  skrze  tvú  velebnost.  Tehdy  spasitel  světa 
milostivé  pozdraví  Adama  a  řka :  Na  pokoj  tobě 
otče  Adame  se  všemi  svatými  syny  tvými  i  mými 
všem  zvoleným.  Tehdy  ihned  otec  Adam  pad 
k  nohám  božím  pocelova  ruku  jeho  s  pláčem  a 
řka,  a  osvědčuje  všem  vece  k  spasiteli :  přišel 
si  spasiteli  světa,  aby  své  stvořenie  vykúpil,  i 
také  v  tvém  věčném  království  posadil.  Též  i 
žena  jeho  Eva  padši  k  nohám  božím,  ruce  jeho 
celujici,  plačtivú  modlitbu  mluvieci  a  řkuci:  aj 
ruce  které  sla  mě  stvořile,  to  ukazujíc  všem 
svatým.  Tehdy  spasitel  pozdvih  ruku  svú  i  učiní 
znamenie  kříže  na  Adamovi  í  na  všech  svatých 
svých;  a  drže  pán  Kristus  Adama  za  pravú  ruku 
vece  k  němu:  pokoj  tobě  se  všemi  svatými  a 
spravedlivými  mými.  Adam  pak  přivaliv  sě  k  ko- 
lenoma  pána  Krista,  plačtivú  modlitbu  jeho  jest 
prosil  velikým  hlasem  a  řka:  povýším  tebe  ho- 
spodine,  neb  si  mě  přijal,  aniž  si  kochal  nepřátel 
mých  nade  mnú.  Pane  bože  volal  sem  k  tobě 
a  uslyšal  si  mě  hospodine.  Vyvedl  si  z  pekla 
duši  mú,  spasíš  mě  od  stupujících  do  jezera. 
Zpievajte  hospodinu  světí  jeho  a  děkujte  paměti 
svatosti  jeho;  neb  hněv  v  rozhněvání  jeho  a 
život  a  v<ili  jeho.  Též  i  všichni  světí  přivalivše 
sě  na  kolenu  k  nohám  pána  Krista  jedniem  hla- 
sem řekli  sú :  přišel  si  vykupiteli  světa,  jakož 
si  skrze  zákon  i  proroky  dřieve  pravil,  skutkem 
si  naplnil,  i  vykúpiv  ny  živé  ol  smrti  skrze  kříž 


tvój,  a  skrze  smrt  kříže  k  nám  si  sstúpil,  aby 
nás  zprostil  ot  pekla  a  ot  smrti  věčné  skrze 
velebnost  svú.  Pane  jakož  si  postavil  znamenie 
slávy  tvé  na  nebi  a  zdvihl  si  znamenie  vykú- 
penie  tvého  kříž  tvój  na  zemi.  Postav  pane  v 
pekle  znamenie  vítězstvie  tvého  kříže,  af  viec 
smrt  nepanuje.  A  ztáh  pán  ruku  svú  učiní  zna- 
menie kříže  na  Adama  i  na  všecky  své  svaté- 
a  drže  pravici  adamovu  vystúpil  jest  ot  pekla  a 
všichni  světí  s  ním.  Polom  my  také  všichni  vy- 
jidechom  s  svým  spasitelem,  oslavivše  satana 
s  peklem  se  všemi  zlými,  kteříž  běcliu  s  dábly 
v  pekle. 

Kapitola  dvadcátá,  kterak  sú  světí  proroci  ra- 
dovali   sě    z  přištie    a   z    zavítáme  pana  Jezu 
Krista  do  predpeklé. 

Tehdy  svatý  David  silné  zvola  velikým  hla- 
sem řka:  zpievajte  pánu  pieseň  novů,  uebf  jest 
učinil  věci  divné.  Spasil  sobě  pravici  svú  a  rámě 
svaté  své  v  obezření  národóv  zjevil  jest  spra- 
vedlivost svú ,  oznámil  jest  slavnost  svú  před 
obličejem  lidským,  zjevil  jest  spravedlivost  svú, 
upaniiitoval  sě  jest  milosrdenstvie  svého  a  pravdy 
své  domu  Jakobovu.  A  všecko  muožstvie  svatých 
otpověděli  sú  řkuce :  takf  jest  sláva  všem  sva- 
tým jeho  amen  alleluja.  A  všecko  množstvie 
svatých  jdčše  po  hospodinu  řka  :  čest,  ctnost  a 
sláva  bud  spasiteli  našemu,  kterýžto  přišel  k  nám, 
i  vyvedl  nás  z  temnosti  a  z  stienu  smrti.  Ivzdachu 
opět  chválu  bohu.  Tedy  opět  zvola  Abakuk  pro- 
rok řka:  vyšel  si  na  spasenie  lidu  svého  k  vy- 
svobození vyvolených  tvých.  Tehdy  všichni  světí 
vecechu  řkúce:  požehnaný  jenž  přisel  ve  jménu 
božím  bóh  pán  i  osvietil  nám.  Též  také  Micheáš 
prorok  zvola  řka :  kto  bóh  jako  ty  pane  otjí- 
raaje  nepravost  a  přenášeje  hřiechy  a  nevzdr- 
žuješ  v  hněve  milosrdenstvie  tvého,  nebo  dobro- 
volen  jsi  milosrdenstvím,  a  navrátě  sě  smiluješ 
sé  nad  námi,  a  zbavé  nás  všech  nepravosti  na- 
šich i  všecky  naše  hřiechy  pohřížil  si  v  hlubo- 


Ctenie  Nikodémovo. 


247 


kosti  moři'.  Jakož  si  přísahal  olcóm  našim  ot 
dávných  dnóv.  Potom  opět  všichni  sv6ti  pové- 
déchu  k  sohč:  tentof  jest  hóh  náš  na  včky,  onf 
nás  bude  spravovati  na  věky,  amen  aileluja.  A 
tak  všemi  řečmi  prorokóv  chválu  svaté  písmo 
mluviece,  všichni  světí  chválechu  hospodina  řkúc 
amen  aileluja,  jděchu  po  něm. 

Kapitola  jedenmezcittmá,    kterak  duše  svatých 

do  ráje  sů  provozeny,    a  kteří  sů  je  potkali  a 

00  sú  mluvili. 

Tehdy  pán  Kristus  spasitel  drže  ruku  pravú 
Adamovu  poručil  jeho  svatými  Michalu  archan- 
gelu.  A  tak  svatý  Míchal  uvede  je  s  velikým 
veselím  v  ráj,  a  všichni  světí  jděchu  po  něm. 
Potom  když  pojidechu  k  ráji,  potkachu  je  dva 
muže  stará  a  velmi  ozdobena ;  a  když  jich  otá- 
zachu  sviHí  řkúc:  kteří  ste  vy,  jenž  stě  s  námi 
v  pekle  nebyli  mrtvi  a  v  ráji  ste  tělem  osazeni  ? 
Otpovědě  jeden  z  nich  řka:  já  jsem  Enoch,  jenž 
sem  slovem  božím  přenesen,  ale  tento  kterýž  se 
mnú  jest,  Heliáš  jest  Tezbitský,  který  jest  na 
ohnivém  voze  pojat  sěm,  a  ještě  až  do  sě  chvíle 
neokusila  sva  smrti ,  ale  do  příštie  antikrista 
zachována  sva,  majíce  divy  božskými  a  zázraky 
s  ním  bojovati,  a  ot  něho  zbiti  býti  v  Jeruza- 
lémě ;  a  po  třech  dnech  a  po  pól  dni  opět  mámy 
živi  býti  pojati  v  oblacech  nebeské  slávy.  Tehdy 
když  to  Enoch  a  Heliáš  mluvista,  přijide  jeden 
muž  lotr  jménem  Dizmas  nesa  na  svú  ramenu 
znamenie  kříže.  Uzřevše  to  světí  vecechu  jemu : 
kto  jsi  ty,  že  tvá  postava  lotrova  jest?  a  co 
neseš  na  ramenu  svú?  Otpovědě  jim  řka:  za- 
jisté právě  ste  pověděli,  neb  sem  lotrem  byl, 
všecky  zlé  věci  za  zdravého  života  čině  na  zemi ; 
i  ukřižovali  sú  mě  s  Ježíšem,  a  viděl  sem  mnoho 
divóv,  kteří  sú  sě  stali  skrze  kříž  Jezukristóv 
ukřižovaného  pána  mého.  I  uvěřil  sem  že  jest 
on  pravý  stvořitel  všeho  světa  a  král  všemohúcí, 
i  modlil  sem  sě  jemu  řka:  pomni  na  mě,  ho- 
spodine,  když  přijdeš  v  své  královstvie.  A  on 
Váceslav  Hanka ;  Ctenie  Nikoden)ovo. 


ihned  uslyšav  prosbu  mú  vece  mi:  zajisté  pravi 
tobě,  dnes  budeš  se  mnú  v  ráji,  i  dal  mi  jesl 
toto  znamenie  kiíže  řka :  toto  nesa,  beř  sě  do 
ráje.  A  nepuslílit  tebe  angel  strážný  ráje, 
ukaž  jemu  znamenie  kříže.  A  dieš  jemu  že 
Kristus  syn  boží,  kterýž  nynie  ukřižován  jest, 
poslal  mě  jest  sěm.  A  když  to  učinich  řekl 
sera  k  angelovi  strážnému  ráje,  a  on  ihned 
otevřev  i  uvedl  mě  jest  sěm,  a  posaiiil  mě 
na  prahu  ráje  řka :  aj  málo  otpočiň ,  a 
vstup  sěm  všeho  pokolenie  lidského  otec  se 
všemi  syny  svými  a  spravedlivými  Krista  pána 
ukřižovaného.  Uslyševše  ta  všecka  slova  lotrova 
všichni  piitriarchy  a  proroci  i  všichni  světí, 
jedniem  hlasem  řekli  sú:  požehnaný  bud  pán 
všemohúcí  věčných  otplata;  otče  milosrdenstvie 
i  ulěcho,  jenž  si  takú  milost  hřiešným  tvým  dal 
zpoviedajícíin  sě  tobě,  i  také  žes  je  v  slavnost 
rajskú  opět  uvedl  na  tvé  obižné  pastvy  i  také 
v  rozkoše  a  duchovnie  radosti  popřál  si  jim 
bydlili,  nebf  jest  to  duchuvní  život  najji- 
stější.  amen. 

Kapitola  dvamezcietmá,  kterak  Karinus  a  Leu  - 

cins   svého   psanie  sú  pojistili  a  co  dali  židóm 

a  Kristovým  uěedlnikóm. 

Tatof  jest  slavnost  i  božské  tajemstvie, 
které  sme  viděli  i  slyšeli.  Já  Karinus  a  Leucius 
bratr  mój,  kteréhož  tajemstvie  božieho  vám  vy- 
praviti nesmieme.  Tehdy  zjeví  sě  jim  svatý 
Míchal  archangel  vece:  šedše  do  Jeruzaléma 
s  bratry  svými  buďte  na  modlitbách  modléc  sé 
a  slaviec  pána  našrho  Ji-zukrista,  jenž  jest  vás 
ráčil  z  mrtvých  vzkřiesiti  s  sebú,  aby  také  i 
s  žádným  člověkem  nemluvili,  ale  budete  ml- 
četi až  do  toho  času,  v  kterémžto  pán  hospodin 
přepustí  vám  z  svého  božského  tajemstvie  slav- 
nost vypraviti.  Vece  také  přikázal  nám  svatý 
Míchal  archangel  choditi  vedle  Jordána  na  miesté 
rozkošném,  tučném  a  obižném,  kdežto  sú  mnozí, 
ježto  sú  s  námi  vstali  na  svědectvie  vzkřiešenie 

4 


248 


f,  Váceslav  Hanka : 


pána  našeho  Jezukrista ;  neb  toliko  tři  dni  do- 
puštijni  jsme,  kteříž  sine  vstali  z  mrtvých,  vám 
sé  zjeviti,  abychom  slavili  velikonoční  hod  s  na- 
šimi přátely  živými  na  svědectvie  pána  našeho 
Jezukrista.  A  také  křtěni  jsme  v  Jordáne  řece, 
i  přijeli  sme  všichni  přestkvúcie  rúcho  jakožto 
snieh.  A  po  třech  dnech  slavnosti  velkonočnie 
boží  všichni  bratři  naši,  kteříž  sú  s  námi  vzkřie- 
šeni  vzeti  sii  ot  oblak(iv,  i  vyvedeni  sú  za  Jordán, 
a  potom  tu  neuzřie  jich  viec  nižádný.  Tytof  sú 
včci,  kteréž  hospodin  otpustii  nám  rozmlúvati  a 
psáti  vám.  Dajlež  jemu  chválu  a  čiňte  pokánie, 
af  sé  smiluje  nad  vámi.  Pokoj  vám  buď  ot 
samého  pána  boha  našeho  Jezukrista  a  spasitele 
všech  věkóv  amen.  A  když  sú  skonali  všecky 
věci  píšíce  na  vlastních  listech,  vstali  sú,  a 
Karinus  což  byl  napsal,  to  dal  v  ruce  Annáše 
a  Kaifáše.  Též  Leucius  což  napsal  na  list,  dal 
jest  v  ruce  Nikodéma  a  Josefa,  a  ihned  změněni 
jsú  a  stkvúcí  přieliš  učiněny  sú.  A  jich  písma  nale- 
zeny sú  rovna,  nicméně  ani  viece;  jedním  slovem 
ty  všecky  věci  Karina  a  Leucia  rozpraveny  a  čteny 
jsú  v  radě  židovské.  A  všichni,  kteříž  tu  běchu, 
uslyševše  užasechusě  i  sláchujako  omámeni  z  té 
věci,  kteráž  sě  jim  přihodila  byla.  Tehdy  vešken 
zboř  židovský  uslyševše  to  řekli  sú  k  sobě: 
zajisté  tylo  všecky  věci  staly  sú  sě  ot  hospo- 
dina.  O  požehnaný  pán  bóh  na  věky  věkóv.  A 
vy.šli  sú  všichni  z  školy  s  velikú  pečlivostí  a 
bázní  i  s  třesením  tepúce  každý  prsi  své  i  ote- 
še! každý  do  svého  obydlé.  Tehdy  jedni  zajisté 
věřichu,  že  sě  jest  to  stalo  tak  jakož  sú  slyšeli, 
a  protož  plačíce  svými  srdci  vecechu :  běda 
nám  hubeným,  že  sme  svatů  a  nevinnu  a  spra- 
vedlivú  krev  bez  viny  prolili.  Druzí  pak  ne- 
věříce tomu,  vecechu  mezi  sebú  :  pán  bóh  isra- 
helský  ten  vie  to  všecko.  A  tak  všichni  vyji- 
dechu  z  školy  s  velikú  bázní  třasúc  sě  a  tcpúc 
sě  v  srdce  svá,  a  tak  všichni  do  svých  domov 
rozjidechu  sé.  Tehdy  tyto  všecky  věci  i  skutky, 
což  sú  židé  mluvili  v  jich  škole  Josef  a  Nikodém, 


zvěstovali  sú  Pilátovi,  a  Pilát  pak  poslal  všecky 
řeči  i  skutky,  kteréž  sú  židé  o  Ježíšovi  mlu- 
vili, i  napsal  to  všecko  v  zjevných  knihách, 
nebo  na  listech  domu  svého  radného.  Potom 
pak  Pilát  psal  jest  epištolu,  točiž  svrchnie  po- 
psánie  do  Říma  Klaudiovi  neb  Tiberiovi  ciesaři 
a  řka. 

Kapitola  třimežcietma,  kterak  ty  věci   svrchn- 

psané    dány   sú    Pilátovi,    a    o    listu  Pilátovu 

k  ciesaři. 

Pilát  Pontský,  sudce  zemský  Klaudiovi  králi, 
neb  Tiberiovi  ciesaři  pozdravenie  i  vítězskú 
žádost.  Nedávno  sě  jest  přihodilo  i  také  jsem 
tiem  jist  sám,  že  židé  skrze  závist  své  vlastnic 
pi<tupy,  a  proto  oni  i  jich  potomní  ukrutným 
olsúzením  mají  býti  tresktáni,  neb  vzemše  slib 
ot  otcóv  svých,  že  jim  má  húh  poslati  s  nebe 
svého  svatého,  kterýžby  hodně  král  jich  byl. 
A  toho  jest  slíbil  skrze  panenské  porozenie  po- 
slati na  svět.  Toho  zajisté  za  mne  súdícieho 
v  židovstvie  když  jest  byl  bóh  židovský  jej 
poslal.  Tehdy  když  uzřechu  židé ,  an  slepým 
zrak  dává,  malomocné  očišťuje,  dnú  zlámané 
uzdravuje,  dábly  z  lidi  vyhoňuje,  mrtvé  křiesí, 
větróm  přikazuje,  po  mořských  vodách  suchýma 
nohama  chodí  a  mnoho  jiných  divóv  a  znamení 
činí.  A  když  mnoho  jiných  lidu  židovského, 
že  on  jest  syn  boží  veň  uvěrichu,  tehdy  knie- 
žata  židovských  kněží ,  mistři  a  zákonnici  zá- 
vist proti  nčmuzdvižechu,  a  takjemše  jej  i  vydachu 
mně  súdci,  a  tak  jiné  věci  lžíce  mně  o  něm 
pravili  sú,  by  on  byl  čarodějník  a  proii  jich 
zákonu  činil  a  stál,  tehdy  já  věřiv  jich  slovóm 
a  mně,  by  tak  bylo,  i  ubičovav  jeho  vyvedl 
sem  jeho  jim  samým  k  jich  voli ;  a  oni  sú  ukři- 
žovali jeho  na  dřevě,  a  mrtvého  pochovavše 
strážné  položivše  rytieře  domu  mého,  i  kázachu 
jim  aby  oslřiehali  hrobu,  znamenavše  hrob  jeho. 
A  když  on  zajisté  třetí  deň  vstal  jest  z  hrobu, 
tehdy  zlost  a  nepravost  židovská  tak  sě  jest  velice 


Clenie  Nikodémovo. 


249 


zažlila  a  roznietila ,  že  sú  dali  ryliciiitn  mým 
penicze  řkúc  jim,  pravle  jim  že  učedlníci  j(;ho 
v  noci  amy  spíme  přiSedše  ukradli  sú  nám  lělo 
jeho.  Ale  rylieři  moji  vzemše  penieze,  pravdy 
sú  nemohli  mlčeti;  a  což  sč  jťst  stalo,  točiž 
že  vstal  z  hrobu  svědčili  a  pravili  sú,  že  sú 
penieze  ot  židóv  vzéli.  Protož  také  tdbě  králi 
vzkazuji  a  radím,  aby  nižádný  jinak  pravě  ne- 
lhal, mně  věř  ale  ne  lži  židovské.  Prolož  sem 
poslal  tvé  velebnosti  a  mohúttiosli  všecky  věci, 
kteréž  sú  se  o  Ježíšovi  skutečně  dály.  Protož, 
synové  milí,  toto  čtenie ,  kteréž  ste  slyšeli, 
Nikodemus  psal  židovským  číslem,  a  potom  po 
mnohých  letech  přijel  byl  do  Jeruzaléma  Theodo- 
sius  ciesař,  i  nalezl  jest  toto  čtenie  v  domu 
radném,  točiž  kde  sě  rada  scliázeše  sudce  Piláta, 
na  zevných  a  obecných  knihách  psáno  ;  a  tak 
jest  skrze  toho  ciesaře  přišlo  k  našie  známosti. 
Budiž  bohu  chvála  na  věky  včkóv  amen. 

Pověst  krásná  o  dřevu  kříže  svatého  a  o  třid- 

eeti  penězích,  za  něž  jest  Kristus  prodán  židóm, 

a  o  hanebné  smrti  nešťastného  Jidáš  3. 

Praví  jedna  jistá  řeč  písma  svatého  římského, 
že  Mojžíš  sluha  boží,  když  na  púšti  přebýváše 
s  lidem  israhelským,  kterýž  byl  z  Egypta  vyvedl, 
a  kterémužto  bóh  na  tomto  světě  ráčil  jest  zjeviti 
co  měl  na  tomto  světě  v  tělesenství  činiti,  nebo 
kterak  pro  spasenie  lidské  bydliti.  Tehdy  jednu 
noc  dáno  jest  jemu  skrze  sen  viděli,  z  kterého 
by  dřeva  měl  kříž  boží  býti.  I  uzře  tři  ratolesti 
velmi  krásné  před  sebú  :  a  když  procítiv  i  vsta, 
takéž  naleze  před  sebú  tři  ratolesti  položeny 
jakož  běse  ve  sně  viděl.  A  protož  přikáza  synóm 
Aaronovým,  aby  je  vezmúc  i  položili  v  chrámě 
božiem  do  toho  času,  doněvadžby  do  slíbené 
země  nevešli.  A  kdyžby  vešli,  aby  v  té  zemi 
vsadili.  Tehdy  když  ty  ratolesti  v  té  zemi  vsa- 
dichu,  divně  velmi  stáchu  až  do  času  kmle 
Davida,  nic  nerostúce  ani  zelenosti  listu  měniece, 
ale   tak    právě   běchu   jakož  sú  sě  za  Mojžieše 


byly  zjevily  do  toho  času.  Až  pak  David  naleze 
jim  miesto  v  svém  sadu  i  přesadí  je.  Tehdy  tu 
rostěchu  až  ve  Iřidceii  letech  by  veliké  dřievie 
mezi  vším  dřievím  najšlechetnějšie  i  najušlech- 
tilcjšie  běse;  nebo  nižádné  dřii!vie,  což  jeho 
tu  běse  a  s  lěmi  třmi  ratolestmi  neběše  tak 
rozkošné,  jakožto  ty  tři  metly,  kteréž  jest 
Mojžieš  sluha  boží  procítiv  nalezl.  Tehdy  svatý 
David  na  každé  lelo  vrchovištč  toho  dřievie 
střiebrným  obručem  spojováše,  a  jiné  také  i 
dole  rozšiřováše  ratolesti,  aby  to  dřievie  rostlo 
v  širokost.  A  když  lo  dřievie  ustavičná  zelenost 
maje  v  jedno  sé  dřevo  sroste,  tehdy  lo  dřevo 
rozkošnú  a  divnú  vóni  ^něješe,  tak  že  ani  v  letě 
ani  v  zimě  své  krásy  i  svých  listóv  zelenosti 
nikdy  neproměňováše.  A  když  to  dóstojné  dřevo 
ze  všech  jiných  vyrostlo  běse,  tehdy  za  času 
krále  Šalomúna,  kdyžto  chrám  bohu  na  čest 
stavieše,  to  dřevo  k  tomu  diclu  srubiti  kázali, 
tehdy  dělníci  toho  chrámu  lo  dřevo  vzemše  i 
chtěchu  je  k  některé  věci  toho  diela  přijednatij 
inemožechu.  A  lakot  těch  řemeslníkóv  by  opu- 
štěno, ale  na  umučenie  pána  našeho  Jezukrista 
bylo  jesl  dóstojno  k  kříží  svatému  přihotováno, 
na  kterémžto  jest  život  světa  visal,  na  kterémž 
také  Kristus  svítězil  jest,  a  smrtí svú svalů  smrt 
(potupil).  Nebo  Iřidceti  peněz  slřiebrných,  kteřížto 
běchu  pověřeni  v  chrámě  božiem,  ráno  vzemše 
je  židé,  i  dachu  nešlechetnému  Jidášovi  za  pro- 
razenie  pána  našeho  Jezukrista,  by  sě  písmo 
naplnilo  v  Zachariašových  knihách  proroctvie,  ja- 
kož lam  die  :  pověsili  .sú  mzdu  mú  o  třidceli  slřie- 
brných. kteréž  sem  vyplatil  jimi.  A  v  pa.šiji  v 
sloviech  svatého  Matúše  o  lémž  nešfaslném 
Jidáši  lak  psáno  jest,  že  jest  šel  k  kniežalóm 
kněžským,  a  leže  jich,  coby  jemu  chtěli  dáti 
za  prorazenie  pána  našeho  Jezukrista  spasitele. 
Tehdy  oni  slíbichu  jemu  třidceli  slřiebrných 
dáti,  kteřížto  v  chrámě  božiem  visechu  ustavně, 
a  kterýmižto  obecně  všichni  vládněchu.  Tehdy 
nešťastný  Jidáš  vzem  ly  penieze  za  prorazenie, 
4» 


250 


Vácfílor   Hnnlca  : 


hned  sě  vrálí  do  svého  domu  k  své  matuři,  i 
rozlíči  pořád  tuto  všecku  věc,  kterak  jest  pro- 
radil  Ježíše  políbením  mistra  svého.  I  uslyše  to 
mátě  jeho  ot  syna  svého,  že  jest  on  Krista  pro- 
radil,  zbudí  sě  u  veliký  hněv  a  u  veliký  pláč 
řkuci:  běda  mně  hubené  že  sem  kdy  takového 
syna  porodila!  i  co  jest  tobě  s  tiem  spravedli- 
vým bylo  ?  o  neáfastný  synu,  proč  si  sě  nebál 
spravedlivého  i  svatélio  proraditi  ?  zajisté  nynie 
zlořečený  synu  beze  všeho  pochybenie  ta  všecka 
zlořečenstvie  naplněna  sú  na  tobě,  kterážto  skrze 
Davida  [iroroka  sú  pověděna  a  napsána  když 
die:  buď  přiebytek  jeho  opuštěn,  a  nebuď  žádný 
kloby  v  něm  přebýval.  A  buďte  dnové  jeho 
ukráceni  a  dcistojenstvie  jeho  přij^iii  jiný.  Nenief 
lak  jakož  ty  mníš  by  syna  člověčicho  proradil, 
ale  i  syna  božieho  jakož  prorok  die :  bude  na 
paměti  krev  jeho  skrze  tě  prolita ,  a  ty  smrti 
vinen  budeš  jeho.  Nebo  zajisté  onf  jest  pověděl 
sám  o  sobě  „syn  zajisté  člověka  jde,  jakož  psáno 
jest  o  něm,  ale  však  běda  člověku  tomu,  skrze 
kteréhož  zrazen  bude,  lépeby  bylo  by  sě  byl 
nenarodil  člověk  ten."  Nuž  přenešfustný  synu 
bolesti  mé,  což  dieš  anebo  co  učiníš,  když  uziíš 
proroka  toho  spravedlivého  an  z  mrtvých  vstal. 
Tehdy  Jidáš  k  tomu  žalostivému  hlasu  mateře 
své  velmi  sě  rozhněvá,  a  uziev  u  ohně  hrnec 
an  vře  sloje,  a  v  něm  otpolu  vařený  kokot 
ležeše,  i  zvolá  na  svú  máteř  řka  :  kterak  si  v 
taký  blud  ve-la,  že  jeho  milostivého  proroka 
nazýváš  ?  anebo  by  měl  z  mrtvých  třeli  deft  vstáti; 
já  za  to  pi-isahám,  že  tento  kokot  z  ťiho  hrnce 
opařený  snáze  bude  moci  vyjíti,  než  ten  svodce 
z  mrtvých  vstane.  A  když  to  nešfaslný  Jidáš 
blekláše,  tehdy  ten  kokot  otpolu  uvařený  by 
živ,  a  vyskočiv  z  toho  vrúcieho  hrnce,  i  by  velmi 
krásného  peřie:  a  vskočiv  na  střechu  tolio  domu, 
dlúho  lu  chodil  a  raduje  sé-i  zazpieval,  jakožto  by 
první  zvěstoval  vzkřiešenie  Jezukrista.  A  toho 
zajisté  potvrzují  skládanie  řecská  a  mistři  rozliční, 
že  jest  ten  kokot  byl,  kterýž  té  noci  byl,  v  niežlo 


Kristus  prorazen  byl.  třikrát  zapěv  svatého  Petra, 
jenž  byl  zapřel  Krista  tresktal  jest;  na  kteréhožto 
také  i  Kristus  vzezřel  jest  a  n  pláče.  Akdyžtozna- 
menie  nešfaslný  Jidáš  uzře,  velmi  sě  úžase,  a  šed 
do  miesta,  kdežto  žilé  Krista  držechu,  uzřev  že  jest 
již  iiisiizen  na  smrt,  povrže  v  chrámu  těch  Iřidceli 
peněz,  kteréž  běse  ot  kniežat  vzal,  a  otšed 
osidlem  s5  oběsil,  a  tak  mezi  nebem  a  zemi 
snide ,  neb  jest  pána  a  mistra  svého,  a  syna 
božieho  na  smrt  proradil.  Tyto  všecky  věci, 
kleréžste  slyšeli  bralřie  milí,  netoliko  k  užitku 
těm  jenž  čtii,  ale  jakožto  ku  pamatování  poslu- 
chačóm.  Anebo  zdaliby  komu  nezdalo  sě  k  vieře 
podobné,  věř  bohu,  že  on  móž  všicko  učiniti 
o  němž  psáno  jest :  všecky  věci,  kteréž  jest 
chtěl  hospodin  učinil  jest  na  nebi  i  na  zemi,  v 
moři  i  propastech.  A  protož  nynie  bratřie  milí 
toto  jenž  jest  skonáno  nebuď  vám  čísti  ani  sly- 
šeti teskno,  ani  také  nevzácno,  nebof  jest  k  va- 
šemu spasení  dosti  užitečné.  A  také  abychom 
my  volali  ku  pánu  hospodinu  s  velikým  nábo- 
ženstvím, aby  skrze  znamenie  svého  svatého 
kříže  ráčil  nás  všech  zlostí  zprostiti  a  v  dobrých 
skulciech  věčně  zachovati  amen. 

Počínají    sě    knížky,    kterak    Tyberius    ciesař 

poslal  po  Ježíši  do  Jerazalema  Voluziana  kněze 

a  biskupa  římského   pohanského. 

Času  toho  kteréhožto  jest  trpěl  Kristus  bylo 
jest  tajno  před  Tiberiem  ciesařem,  kterýžto  nic 
ještě  o  umučení  ani  o  vzkřiešení  i  na  nebesa 
vstúpení  slyšal  běse.  A  když  sě  již  po  všech 
miestech  proneslo  bylo,  že  Kristus  zajisté  z 
mrtvých  vstal  a  zřejmě  přede  všemi  učedlníky 
svými  na  nebesa  vstupil,  a  po  čtyřidceti  dnech 
svatého  ducha  jim  poslal,  tak  že  sú  mluvili  všemi 
jazyky,  i  také  posláni  byli  po  všem  světě,  aby 
káz:ili  a  křtili  všecky  lidi,  kteřížby  věřili  v  Jezu- 
krista :  ale  o  jiných  diviech ,  kteréž  jest  před 
umučením  svým  činil,  a  že  sú  mnozí,  když  jest 
z  mrtvých  vstal  uvěřili,  že  jest  pravý  bóh  při- 


( lenie   NUcodemnvn. 


251 


jali  nebo  věřili,  Tiberius  ciesiii^  sobě  pravioc 
slyše,  ještě  nevěřieše,  jeliž  Pilát  do  fiíma  poslal 
jemu  list,  i  ujisti  jeho  témi  všemi  věcmi,  kteréž 
byl  o  něm  slyšal.  I  stalo  sě  jest  za  Tiberia  a 
za  Getilia  konšelóv  římských,  Tiberius  spravováše 
říši,  ale  že  ten  ciesař  Tiberius  u  velikii  nemoc 
upadl,  a  protož  třeba  běse  jemu,  aby  po  roz- 
ličných kriijinách  poslal  k  súdciem  a  k  správ - 
ciern  měst,  aby  snažně  hledali  některého  muže 
múdrého  k  lékařství  rozumného,  kterýžby  mohl 
jej  nemoci,  kterúž  trpěše,  zbaviti.  Aby  s  velikú 
ctí  a  cožby  najspieš  mohli,  jej  k  němu  přivedli ; 
neb  velikú  nemoc  v  tajném  miestě  Ióna  svého 
měješe,  tak  že  hnis  neb  tálov  ottovad  tečeše, 
lak  že  z  porušených  střev  miešenie  těžce  ne- 
dužieše.  Tehdy  Tiberius  ciesař  najvětšieho  le- 
kařstvie  i  masti  pozíváše,  a  nemože  nic  uzna- 
menati,  aby  mu  co  prospěšno  bylo.  I  káza  před 
sě  zavolati  Voluziana  muže  urozeného,  kterýžto 
běse  kníeže  pohanských  kněží.  A  když  k  němu 
prijide,  vece  jemu  Tiberius :  přikazujif  tobě  mocí 
bohóv  mých,  přijmi  poselstvie  mé  zevně,  a  jdi 
a  hledej  některého  člověka,  kleryžby  mě  mohl 
uzdraviti,  nebof  vnilřní  bolest  trpím,  tak  že 
všecka  střeva  má  z  kořen  porušena  čiji ;  a  uči- 
níš-li  to,  točiž  já  tobě  přikáži,  cožkolivěk  na 
mně  požádáš,  tof  všecko  bez  pochybenie  bude 
naplněno  tobě.  A  protož  pospěš  spieše  do 
krajin  jeruzalémských,  nebof  sú  mi  pověděli  o 
jednom  člověku  jménem  Ježíšovi  příjmím  Kristus, 
o  kterémžto  mnozí  pravie  že  mrtvé  křiesí,  slepé 
osvěcuje,  malomocné  uzdravuje,  a  mnoho  divóv 
jedno  slovem  činí. 

Kapitola  druhá,    kterak  Voluzián  vypraviv  sě 
v  poselstvie  nesnadně  přijel  do  Jeruzaléma. 

Tehdy  povoliv  Voluzián  ciesařovi  a  poklo- 
niv hlavy  své,  skloniv  sě  klanéše  sě  ciesaři  a 
vece:  dobiý  a  šlechetný  jest  úmysl  pána  mého 
milostivého  a  šlechetného  ciesaře.  Otpovědč 
ciesař  i  vece  k  němu :  Yoluziane,  aj  tof  přítomně 


mám  ('lověka  zde,  kterýž  mi  jest  pověděl  všecky 
věci,  a  že  mnozí  svědčíc  že  on  jest  pravý  bóh  : 
a  protož  tobě  pravím,  jestlif  bóh,  móžf  mi  zdra- 
vic dáti,  paklif  jest  člověk,  však  spomoci  a 
uzdravili  bude  moci  mě,  a  pomocník  móž  býti 
obcí  našie.  A  protož  napomínám  tě,  aby  k  němu 
což  niijspioš  móžeš  bez  dlenie  rychle  jel  tam. 
Tehdy  Voluzián  jev  domov  učini  spósobenie 
svědectvíe,  točiž  spósobi  dóm  svój  podle  usla- 
venie  starého,  to  jest  podle  starších  pořadu, 
učiniv  poručenstvie  domu  svému,  pojem  s  sebú 
pět  set  ryticióv  i  sede  na  lodi  s  poctivů  čeledí 
i  plul  k  Jeruzalému.  Zatiem  ciesař  skrúcen  jsa 
velikú  bolestí  ot  nemoci  střevně  v  tajné  té 
straně  až  na  smrt,  neiiiáháše.  A  když  tak  Vo- 
luzián plavieše  sě  prijid;  do  Jeruzaléma  po 
roce  a  po  Iřcch  měsieciech.  A  to  sě  dalo  pro 
necestie  a  pro  nebezpečenstvie  mořské. 

Kapitola  třetie  o  přivítání  Volaziana  a  spúso- 
benie  poselstvie  ot  Volaziana. 

Kterýžto  když  vjede  do  města  Jeruzaléma 
s  svými  rytieři  a  s  poctivým  tovařišstvem.  Tehdy 
všichni  vyššieho  rodu  židovského  zamútichu  sé 
a  šedše  ku  Pilátovi,  vladaři  země  židovské  i 
pověděchu  a  zvěstovachu  jemu  a  řkúce :  že 
jeden  muž  urozený  a  ve  cti  ustavený  z  krajin 
římských  svrchních  přijel  jest.  Tehdy  Pilát  vy- 
jide  s  svými  rytieři  proti  němu  snažně  a  čestně 
vjide  v  dóm  rotaě.  Tehdy  Pilát  k  Voluzianovi 
s  velikú  poclú  a  s  pilností  takto  k  němu  vece : 
až  dosavád  nezaslúžilí  sine  služebníci  tvoji,  o 
vašie  příjezde  věděti,  abychom  proli  vám  chvá- 
tali vyjíti,  a  někakú  službu  a  čest  vám  slovut- 
ným rytieřóm  učinili  bychom.  Otpovědě  jemu 
Voluzián  i  vece  :  my  zajisté  pro  potřebu  této 
vlasti  k  obtiežení  vašemu,  ot  našeho  najšle- 
chetnějšieho  ciesaře  posláni  nejsme,  ani  pro 
zamúcenie  města,  ani  pro  pečlivost  obecnú,  ani 
pro  kterú  daň.  než  pilnost  peče  našie  jest  hle- 
dali šlechetného  pána  našeho  ciesaře  lekařstvie 


252 


Váceslau    Hanka  : 


a  zdravic,  zdali  by  kter^  lékař  zde  byl,  jeiižby 
mohl  jeho  nemoci  zbaviti,  kterúž  má  v  tajné 
straně  svého  těla,  neb  skrze  tajná  jeho  miesta 
morná  neduživost  jej  porušila,  kteráž  nikoli  ani 
lékařstvím,  ani  kúzly,  ani  klerú  věcí  nióž  uzdra- 
vena býti.  Tato  věc  a  pečlivost  námi  jest  po- 
hnula a  viec  sem  nás  přivedla,  že  majíce  ot 
něho  přikázanie  sem  sme  přijeli,  kakžkoli  po 
mnohých  dnech  větry  a  mořem  majíce  překážku 
dlúho  sme  meškáni  ceslú.  A  člověka  Ježíše 
viděti  žádáme,  nebo  zajisté  o  něm  sme  slyšeli, 
žeby  v  těchto  krajinách  byl.  A  to  sme  ot 
ciesaře  slyšeli,  že  bez  lekařstvie  í  bez  kořenic 
móž  uzdravovali.  A  to  jest  jeden  člověk  zvě- 
stoval ciesařovi,  jakožto  i  tento  zjevitel  tedpři- 
stoje  okazuje,  že  jediné  toliko  slovem  všech 
neduhóv  poskvrny  i  nemoci  uzdravuje  i  mrtvé 
křiesí.  Ty  věci  Pilát  uslyšev  ihned  sě  velice 
zamúliv  vstona,  a  k  tomu  zjevitel  člověk  žid 
Tomáš  jménem,  jehožto  svatost  někakým  ozná- 
mením před  ciesařem  byla  oznámena  vece : 
boha  mého  a  syna  božieho  jakož  pravím,  a  tak 
sú  ho  i  dublové  vyznávali.  A  zdef  jsií  ještě 
učedlníci  jeho,  skrze  něžto  móžeš  poznali  pravdu. 
Tehdy  olpověděv  jeden  z  rytieřúv  Pilátových 
jménem  Pomuncion  vece  k  Pilátovi:  já  mním 
že  toho  miidrého  a  naj opatrnějšího  muže  Ježíše 
hledá  a  žádá  viděti  ciesař,  kteréhož  si  ty  kázal 
ukřižovati.  Tehdy  zastyděv  sě  Pilát  k  propo- 
vědění rytieře  svého,  nemože  nic  olpovědieti. 

Kapitola  čtvrtá,  kterak  Voluzian  tresktal  Piláta, 

a   Josefa    k  sobě    zavolal ,    aby   jeho  jistu  řeči 

spravil  o  Ježíšovi. 

Tehdy  Voluzian  obráliv  sě  k  Pilátovi  vece 
jemu:  O  ty  Piláte,  takového  člověka,  kteréhožto 
lid  svědči  a  nazývá  svatého,  a  že  jest  pravý 
syn  boží  byl,  proč  si  přepustil  smrti  zairaliti ; 
a  proč  si  směl  na  smrt  olsiiJiti  bez  rady  i  bez 
povolenie  pána  tvého  ciesai'e  našeho  i  ukřižo- 
vali jeho?    Otpovědě    jemu    Pilát:    židovským 


hlascim  nemohl  sem  odolati,  ani  jich  trpěti, 
neb  sě  jest  nazýval  synem  božím  i  králem  ži- 
dovským. Otpovědě  ten  rytieř,  ješto  prvé  pro- 
mluvil běse  i  vece  Voluzianovi :  nelekaj  sě, 
ani  sě  zamucuj  vaše  velebnost:  zajisté  my  sme 
viděli  jeho  vzkřiešeného  z  mrtvých  třetí  deíi, 
a  mnozí  jiní  také  viděli  sú  jeho  živa  a  zdráva 
po  smrti  jeho  chodiec,  jakožto  Josef,  kterýžto 
byl  jeho  pochoval.  A  v  tu  hodinu  káza  Voluzian 
Josefa  před  sě  přivésti  s  velikú  ctí  a  pocti- 
vostí. Kterýžto  když  přijide  vece  jemu  Voluzian  : 
tys  sám  poctivý,  múdrý  a  opatrný,  jakož  sme 
zpraveni,  v  tomto  městě  nalezen  mezi  všemi: 
pověz  nám  pravdu  o  Ježíšovi  tnuži  spravedlivém, 
kteréhožto  i  ďábli  bohem  sii  nazývuli  u  vašem 
lidu,  bóhli  jest  byl,  čili  prorok.  A  lak  jest  za- 
jisté, že  jest  z  mrtvých  vstal.  Neb  ot  tebe  sa- 
mého chceme  jistotu  zvěděti,  a  tvé  svědectvie 
samo  vylíčené  příjmem.  Olpověděv  Josef  vece 
k  němu:  jist  jsem  zajisté,  že  jest  vstal  z  mrt- 
vých pán  mój  Ježíš  Kristus.  A  že  sem  já  jeho 
viděl  a  s  ním  sem  mluvil,  a  já  sem  byl  prvé 
jeho  pochoval  v  svém  hrobě  novém,  a  potom 
sem  jej  viděl  v  Galilei,  živa,  když  jest  byl  z 
mrtvých  vstal,  an  sedí  na  hoře  Olivetské  s  uče- 
dlníky svými. 

Kapitola   pátá,    kterak  Voluzian  kázal  hledati 

učedlnikóv  Ježíšových    a    kterak  kázal   Piláta 

vsaditi  v  žalář  okovaného. 

Tehdy  Voluzian  vece :  slyšal  sem  ot  jednoho 
praviece,  že  jediné  slovem  všecky  neduhy  léčil 
jest,  mrtvé  také  křiesil  jest.  A  když  to  uslyše 
Pilát,  velmi  sě  zamúti.  Tehdy  Voluzian  poslal 
jest  po  všie  krajině  jeruzalémské,  aby  hledali 
a  nalezli  některého  z  jeho  učedlnikóv,  aby  skrze 
nikoho  byl  také  Ježíš  poznán  A  když  tak  mnoho 
hledachu,  nenalezcchu  nižádného  z  jeho  učedl- 
nikóv. Tehdy  přijidechu  k  Voluzianovi  u  počtu 
jedenádcle  mužóv  a  Josef  s  nimi,  kteřížto  řekli 
sú:    my  sme  jeho  viděli  an  do  nebes  vstupuje. 


flenie  Nikodémovo. 


253 


A  lo  sú  pravili  lito,  ktehžlo  jincnováni  jsú 
takto  :  Lukáš,  Isaak,  Didaskalais  a  Malúš.  Pak 
Volu/lan  pro  oiiradu  kniežete  pod  veliká  stráží 
káza  Piláta  do  vězenie  vsaditi,  i  káza  jeho 
tvrdC  střieci.  A  uslyšav  veliké  divy  po  mno- 
hých svědectví  lidu  o  Kristu  muž(iv  i  žen  skrzo 
ústa  i  poče  mluvili  a  řka :  bylli  jest  bóli  ten 
Ježíš,  mohir  jest  zdravie  dáti  a  nám  pomoci, 
pakli  jest  jediné  clovék  byl ,  tehdy  mohl  jest 
obec  a  obeenií  věc  spravovati.  Polom  káza 
Voluzian  rytieřstvu  všemu  ,  aby  vešken  rod 
Pilátóv  záviseli  v  žaláři.  A  před  jeho  rytieři  káza 
přivésti  Piláta  řetězí  okovaného  i  vece  jemu 
Voluzian  s  slzami  pláče  a  řka:  nepřieleli  pravdy, 
obce  i  obecné  věci ,  proč  si  o  Ježíšovi  nepo- 
věděl pánu  našemu  ciesařovi ,  jeliož  všecko 
množslvie  chválí,  a  že  si  toho  Ježíše  sprave- 
dlivého ukřižovati  přepustil,  jehožto  všichni 
svčdčie,  že  jest  bóh  byl.  Otpovědě  Pilát:  ne- 
jsem zajisté  v  jeho  krvi  tak  poskvrněn,  aniž 
sem  byl  pilen  jeho  krve  proliti,  neb  já  což  sem 
najviece  mohl,  stál  sem  proti  nim  a  mysle  jeho 
pustiti;  vida  že  kniežata  a  jich  zákonníci  a 
mistři  mají  velikú  nenávist  proti  němu.  A  že 
židé  jeho  zabiti  usilovali  sú,  nebo  vecechu 
mně:  pustíšli  jeho,  nebudeš  přietel  ciesařóv. 
A  netoliko  to,  ale  volachu  hlasy  velikými,  aby 
byl  ukřižován;  a  netoliko  kněžie  a  mistři  jich, 
ale  vešken  lid  židovský  toho  žádachu,  abych 
jeho  ukřižoval.  Vece  jemu  Voluzian :  ty  však 
kterak  svú  nevinnost  okazuješ,  jenž  si  jeho 
netoliko  nevysvobodil  ot  búře  nemilostivých, 
ale  i  jim  si  ho  vydal.  A  kteraks  ty  mohl  nad 
ním  svú  moc  ukázati,  když  si  viděl  nenávist 
jeho  Jidu  proti  němu,  a  nezvěstoval  si  pánu 
našemu  ciesařovi.  Tehdy  jeden  z  učedlníkóv 
Ježíšových  jménem  Šimon  stoje  před  Voluzianem 
i  přede  vším  lidem  řekl  jest:  o  Piláte,  když 
si  ty  Ježíše  v  tvé  radě  posky  mrskal  a  bičoval 
i  mučil,  řekl  si  jemu:  moc  mám  pustiti  tě  a 
moc  mám   ukřižovati   a  zabiti  tě.    A  kudyž  sě 


nevinným  pravíš  Otpovědě  Pilát:  bál  sem  sě 
nepřiezni  a  úkladóv  židovských,  a  vydal  sem  ho 
k  jich  voli  ukřižovati.  Potom  abych  svú  nevin- 
nost okázal,  umyl  sem  ruce  přede  všemi  židy 
a  řka :  nevinen  jsem  já  ot  krve  tohoto  spra- 
vedlivého vy  vizte.  A  oni  k  tomu  otpověděchu 
všichni  řkúce  :  krev  jeho  na  nás  i  na  naše  syny. 
Tehdy  Voluzian  uslyšav  to  velikým  hořem  poče 
plakati  i  potili  sě,  a  s  slzami  vece  k  Pilátovi: 
nemiloslivý  ty  své  dobré  jednaje,  měl  si  ho 
propustiti.  Potom  káza  Piláta  zase  do  vazby 
vsaditi.  I  poče  s  velikú  žádostí  hledali  a  ptáti 
sě,  zdaliby  skrze  které  podobenstvie  mohl  jeho 
poznati.  Tehdy  jeden  rytieř  jménem  Agoncius 
přišed  k  Voluziaiiovi  i  vece  jemu :  před  liem  ča- 
sem, dončvadž  Ježíš  nebeše  ukřižován,  uzdraví 
jednu  ženu  črvenú  nemocí  poraženu,  o  kteréžto 
mnozí  pravie,  že  kdy  Ježíš  s  učedlníky  svými 
ustav  přijide  s  cesty,  tehdy  uprosi  loktušiunie, 
aby  pot  s  tváři  své  setřel.  A  když  tu  loktuši 
vzem  i  přiloží  k  své  svaté  tváři,  a  ihned  všecku 
osobu  své  tváři  na  nie  naznamenána  by,  jakož 
by  ji  vymalovati  najlépe  mohl:  i  da  ji  té  ženě 
a  přikáza  jie  aby  snažně  toho  chovala.  O  kte- 
réžto ještě  vědě,  že  ona  ji  ještě  má.  A  tak 
přijide  jeden  člověk  jménem  Marek  zjevuje  ta- 
jemstvie  jedné  ženy  a  řka  k  Voluzianovi:  před 
lety  téměř  třmi  Ježíš  byl  uzdravil  jednu  ženu 
Ol  krve  tečenie,  kterážto  když  přijala  zdravie 
pro  miloště  jeho  obraz  jeho  sobě  namalovala, 
když  on  ještě  živ  byl  v  těle  smrtedlném.  A  lo 
Ježíš  věděl.  Tehdy  Voluzian  vece  k  mládenci: 
pověz  mi  jméno  té  ženy.  A  on  otpovědě  :  Ve- 
ronika slově  a  bydlíf  v  Tyru.  Protož  přikáza 
Voluzian,  aby  ta  žena  byla  k  němu  přivedena. 
A  ta  žena  toho  času  byla  v  Tyru.  A  když  ji 
přivedechu  k  němu,  vece  Voluzian  k  nie:  do- 
brota, múdrost  i  opatrnost  tvá  veliká  mi  jest 
zvěstována  a  protož  prosím,  poslúchaj  mne,  a 
přijmi  radu  naši  a  uslyš  prosbu  mú ,  a  ukaž 
nám   obraz  Ježíšóv  muže  velikého  boha  tvého, 


254 


Váceslav  Hanka: 


kterýž  jest  tobě  tvého  těla  zdravic  navrátil  a 
dal.  K  tomu  žena  ta  otpovědě  a  zapře  že  ne- 
mám lé  věci,  kterážto  pravena  byla  jest  o  nie, 
lofiiž  toho  obrazu.  Tehdy  Voluzian  mně  by  byl 
posmieván,  však  pilně  poče  pláli  ajako  v  smiechu 
káza  ji  přinutili,  aby  jemu  obraz  ukázala.  A  kakž- 
koli  žena  nerada  a  zamúcena  i  pripuzena  jsúc, 
jenž  běse  nábožná  bohu  svému,  zjevi  jim  a 
pronesla  jest  tajemslvie  i  obraz  velikého  jedna- 
tele a  spasitele  svého.  Tehdy  Voluzian  posla 
s  ní  množslvie  rytieřóv  svých  a  šedše  i  nalezechu 
ten  obraz  skrytý  v  jejie  domu  v  pokojíku,  kdežlo 
bydleše  žena,  v  hlavách  nebo  v  záhlaví,  neb  tu 
kdež  hlavu  svú  pokládáše,  schovaný.  Tehdy 
ona  přinese  ten  obraz  před  Voluziana  v  osobě 
pána  našeho  Jezukrista.  A  když  uzře  Voluzian 
obraz  pána  Ježíše,  ihned  zatřásl  sě  a  strnul, 
a  pad  na  svá  kolena  modléše  sč  jemu  a  řka  : 
blahoslaveni  jsú,  kteříž  sú  tě  chodiec  viděli  a 
věřili  v  tě,  pane  Jezukriste.  Tehdy  Voluzian 
vece  Pilátovi  i  všemu  lidu  jeruzalémskému:  za- 
jisté pravím  vám,  že  zlú  hodinu  vezmete  a  ot- 
platu  Ol  našeho  pána,  ciesaře,  proto  že  sto 
uzdravitele  a  spasitele  všeho  svěla  Ježíše  na 
smrt  otsúdili  a  ukřižovali ,  jenž  jest  nemocné 
uzdravoval  a  mrtvé  křiesil. 

Kapitola  šestá,  kterak  Voluzian  pojem  Veroniku 

s  obrazem  Kristovým  a  Piláta  jatého  vrátil  do 

Říma   a  tu  jest  uzdraven  ciesař. 

A  ty  věci  skonav  a  spósobiv  sebral  jest 
odéncóv  zástupy  a  s  hlukem  rytieřiiv,  a  vzem 
Piláta  a  tu  ženu  s  obrazem  s  sebú ,  i  vystúpi 
opět  na  lodi ,  kterážto  i  Bazilia  slově.  A  ta 
žena  s  obrazem  Jezukristovým  byla  jest  na  lodi, 
aby  plula  s  nimi  do  města  římského.  A  po 
devieti  měsieciech  přijeli  sú  do  fiíma  s  Pilátem 
a  s  jeho  rylieři.  Tehdy  v  lúž  hodinu  zvčslo- 
vachu  Tiberiovi  ciesaři  příjezdu  Voliiziana.  A  šed 
Voluzian  vstúpil  jest  před  ciesaře  Tiberia  i  po- 
kloní   sě  jemu,    i  vyrozprávi  jemu  všecky  věci 


pořád,  které  sú  sé  o  Kristovi  v  Jeruzalémě  daly 
a  kterak  jest  pro  nečasie  moře  nemohl  sě  diúho 
vrátiti,  i  vece  Tiberius :  proč  si  pak  nezahubil 
Piláta.  Otpovědě  Voluzian  a  řka:  šlechetnosti 
vašie  bál  sem  sě  rozhněvati  a  toho  učinili,  a 
však  přivedl  sem  jeho  u  vězení  s  sebú  okována 
k  vašim  šlepějem.  Tehdy  Tiberius  ciesař  roz- 
hněvav sě  a  hněvem  naplněn  jsa,  aniž  je  do- 
pustil Pilátovi  před  sě  přijíti,  ani  kdy  tváři  své 
viděti ,  ale  vydal  jest  otsudek  na>  něho  a  řka : 
vařeného  vodu  a  ohněm  nejez.  A  otsúdiv  jeho, 
káza  jemu  obočie  obřezati,  a  ihned  káza  jeho 
vésti  na  púšf  k  miestu  jednomu,  jenž  Ameria 
slovese,  a  tu  jest  v  žalář  vsazen.  I  byl  jest 
tu  až  do  prvnieho  léta  Gaja  ciesaře,  kterýžto 
byl  jest  po  Tiberiovi  ciesaři.  A  ten  také  Gajus 
toliko  zlého  Pilátovi  činieše,  že  již  viece  trpěti 
nemoha  i  zabil  sě  sám  svú  ruku.  Ale  co  jest 
pak  Voluzian,  když  jest  byl  přivedl  Veroniku, 
učinil  přistúpiv  k  ciesaři  Tiberiovi  řekl  jest: 
věz  pane  milý,  kterak  jednu  ženu  uzdravil  jest 
Ježíš,  kterážto  pro  milošlě,  jeho  obraz  kázala 
sobě  namalovali  podobenstvím  jeho,  a  taf  jej 
chová,  a  tuf  sem  já  ženu  pane  ke  zdraví  tvému 
s  tiem  obrazem  přivedl,  neb  ta  žena  opustivši 
všecko  zbožie  své,  brala  sé  jest  po  obrazu 
boha  svého  řkuci:  nepustímf  života  mého  a 
n«děje  spasenie  i  síly  duše  mé.  Ale  kdežkoli 
bude  naděje  má  putující  tuf  já  s  ní  putující  budu, 
neb  ona  jest  sbožie  duše  mé.  To  uslyšav  Ti- 
berius ciesař,  kázal  tu  ženu  i  s  tiem  obrazem 
Kristovým  pi-ivesti.  A  když  byla  přivedena  s  ve- 
likú  poctivostí  vece  k  nie  Tiberius :  zajisté  ty 
si  zaslúžila  dotknuli  sě  podolka  rúcha  Ježíšova, 
muže  velikého,  kterýžto  navrátil  jest  tobě  zdravie 
jakožto  nám  jest  povédieno.  A  když  to  vece 
Tiberius,  tehdy  uzřev  a  spatřiv  obraz  pána  na- 
šeho Jezukrista,  strnul  jest  a  pad  na  zemi  po- 
kloniv sě  se  slzami  modlil  sějtunuařka:  věřím 
v  tě  pane  Jezukriste,  jakož  mi  jest  zvěstováno, 
že    jedno    slovem    všecky    neduhy     uzdravuješ. 


členit   Nikodemoi'0. 


255 


Také  věřím,  že  i  obraz  Ivé  osoby  iiióž  mé  uzdra- 
viti. Abych  já  ze  všeho  srdce  mého  véril  v  tě 
i  poznal  právě  což  sem  siyšal  o  tobě.  A  když 
to  povědé,  ihned  by  uzdraven  rtt  té  nemoci  a 
ot  hnisu  rány  své,  klerúžto  trpěl  v  těle.  A  když 
sě  uzře  zdráva,  a  moc  božstvie  jeho  poíi  zdravie 
těla  svého  v  opatření  obrazu  božieho,  prikáza  tu 
ženu  Veroniku,  kteráž  prvé  jineno  niěješe  Basilia, 
velikými  dary  i  velikým  zbožiem  obohatiti.  Tehdy 
opět  Tiberius  ciesař  prikáza  obraz  boží  zlatem  a 
drahým  kamením  ozdobiti  a  v  zlatě  i  drahém 
kamení  chovati.  I  vece  Tiberius  Voluzianovi: 
které  jest  jeho  prikázanie  ?  Otpovědě  Voluzian : 
jakož  jsem  naučen  a  jakož  ot  jeho  učedl- 
níkóv  siyšal  sem  a  zvěděl  sem,  nic  jiného, 
než  aby  každý  z  nás  pod  trojím  pohřížením 
u  vodě  křest  přijal ,  a  aby  uvěřil,  že  on  jest 
syn  boží  a  pravý  bóh,  jenž  kraluje  na  nebe- 
siech.  Tehdy  Tiberius  káza  Veronice  při- 
jíti před  sě,  chtě  by  byl  naučen  ot  nie,  kterak 
by  svatý  křest  přijieti  měl  a  řka :  běda  mně,  že 
sem  nezaslúžil  viděti  jeho  v  tomto  těle.  Tehdy 
naleze  jednoho  křesťana,  a  po  devieti  měsieciech 
uvěřil  jest  Tiberius  ciesař  v  Jezukrista  syna 
božieho.  A  kázav  v  křtitedlnici  vody  naliti  i 
pokřtěn  jest  s  Voluzianem  ve  jmě  otce  i  syna 
í  ducha  svatého,  a  dokonale  uzdraven  jest  ot 
své  nemoci.  Tehdy  té  hodiny  zdviže  ruce  svoji 
Tiberius  ciesař  a  vece:  děkuji  tvé  milosti  pane 
Jezukriste,  spasiteli  světa,  neb  jakožto  mi  jest 
zvěstováno  o  tvých  ctnostech,  tak  sem  všecko 
skrze  osobu  tvého  obrazu  právě  poznal  i  měl 
sem  žádost  vešken  svět  projíti,  abych  té  uzřel, 
ale  nebyl  sem  dóstojen.  Protož  chválím  té 
pane  Jezukriste  najvyšší  stvořiteli  i  spasiteli 
raój,  jenž  si  mé  nedóstojného  sluhu  tvého  ráčil 
neotlúčiti  tvé  svaté  milosti.  A  žes  mi  ráčil 
obraz  své  svaté  tváři  okázati  a  uzdravil  si  mě 
z  těžké  nemoci  těla  mého,  když  sem  uvěřil,  že 
ty  jsi  král  všech  věkóv,  i  spasitel  všeho  světa, 
a  obnovil  si  srdce  mé  a  očistil  si  ote  všie  bo- 
Váceslav  Hanka :  Čtenie  Nikodémovo. 


lešti,  i  Ote  všie  nemoci  těla  mého  ty  požehnaný 
na  věky  amen. 

Kapitola  sedmá  o  sázení  Tiberiově,  aby  Kristus 

jakožto  bóh  byl  následován  po  všem  svété  a  o 

smrti   Tiberia. 

Potom  Tiberius  ciesař  když  běse  všecky 
věci  o  Kristovi  zvédči,  zjeví  starostám  i  súdciem 
svým  všem  Kínicninúm  řka:  žeby  přieliš  doliře 
bylo,  kdyžby  Krista  svým  usů  zením  i  svým  usta- 
novením potvrdili,  aby  po  všem  světě  jako  pravý 
bóh  následován  byl.  Tehdy  ti  sudce  pohrziechu 
řeči  ciesařovú,  protože  jim  prvé  zjeveno  nebylo, 
neb  právo  staré  tak  běse  potvrzeno,  aby  v  Řimé 
nižádný  nebyl  jmien  za  boha,  jediné  potvrzením 
8  přisúzením  římských  súdcí  úplné  potvrzen 
léčby  byl.  A  když  tak  jakož  sem  napřed  po- 
věděl Římané  tiem  pohrzechu,  Tiberius  jediné 
s  těmi,  s  kterýmiž  sě  pokřtil  běse,  stav  svój 
křesťanský  držeše.  Ale  povoluje  nebo  přijímaje 
žaloby  těch,  kteříž  na  křesťany  žalovachu  ;  než 
on  u  vieře,  kterúž  jest  byl  na  křtu  přijal,  silné 
v  syna  božieho  věře  ostal.  Potom  pak  do  roka 
v  ciesařství  byl  živ  a  pět  měsiecóv,  i  umře  podle 
Říma  v  své  vieře  anebo  v  své  sieni. 

Kapitola   osmá,    kterak   Kristus    oznámen    jest 
Nerovi  ot  apoštolóv  listem  pilátovým. 

Toho  pak  času  Nero  přije  dóstojenstvie 
ciesařstvie  římského,  a  po  několiko  letech  přišli 
sú  učedlníci  Jezukristovi  do  města  římského,  a 
přibral  sě  také  tam  Šimon  v  uměni  čarodějném 
velmi  umělý,  v  němžto  i  ďábli  bydlechu  mnozí, 
kterýžto  sě  bohem  a  synem  božím  pravieše. 
A  že  on  mezi  židy  byl  umučen,  umrtven  i  po- 
hřeben, a  třetí  deň  z  mrtvých  vstal.  A  kdyžto 
Nerovi  ciesaři  by  zvěstováno  o  Jezukristovi  synu 
božiem  i  všecky  věci,  kteréž  sú  sě  dáiy  o  něm 
mezi  židy,  pověděno  jest  také  jemu  tehdy  i  o 
Pilátovi.  Kterýžto  ihned  poslal  jest  rylieře  švédo 
amerinského  města  i  káza  přivésti  Piláta.  A  když 


256 


Váceilav  Hanka :   Cte»ie  Nikodémovo. 


by  přiveden,  rozpriivi  Nerovi  všecky  věci,  kte- 
réžlo  o  Kristu  Ježíšovi  nazaretském  staly  sú 
sě,  a  při  lom  bylasta  dva  učedlníky  Kristova' 
Petr  a  Pavel.  Neb  ti  zajisté  apoštolé  nemajíce 
Šimona  za  Krista,  než  za  svódci,  řekli  sú  Nerovi: 
ciesaři  dobrý,  chcešli  věděti,  které  věci  daly  sú 
sě  v  židovstvie,  přijmi  listy  pontského  Piláta 
poslané  Klaudiovi,  a  tehdy  všecky  věci  poznati 
budeš  moci.  Tehdy  Nero  přijal  listy  i  četl. 
A  jich  rada  takto  běse :  Pontský  Pilát  Klaudiovi 
svému  zdraví.  Nedávno  sé  přihodilo,  čehož  jsem 
sám  svědom,  aby  poznala  velebnost  tvá,  že 
židé  závistiví  i  své  potomnie  ukrutným  sú  ot- 
súzením  otsúdili.  Neb  když  bylo  zaslíbeno  ot- 
cem jich,  žeby  jim  bóh  jich  poslal  svatého 
svého  syna,  jenžby  hodné  král  jich  slul,  a  toho 
byl  slíbil  na  zemi  poslati  skrze  pannu.  Protož 
já  v  židovské  zemi  když  sem  byl  vladařem 
židovským,  tehdy  byl  ten  bóh,  jenž  sě  synem 
božím  pravil.  V  ta  doby  i  (fábli  jeho  synem 
božím  nazývachu,  kterýžto  i  sám  slepé  osvě- 
coval, malomocné  očišfoval,  mrtvé  křiesil  a  zlé 
majíce  a  neduživé  uzdravoval,  větróm  i  vlnám 
pi-ikazoval,  a  po  vodách  mořských  suchýma 
nohama  chodil,  zajisté  i  mnohé  jiné  divné  věci 
před  lidem  činieše.  A  když  ot  mnohých  židóv 
synem  božím  byl  nazván,  tehdy  kniežala  knéžíži- 
dovských  úklady  sú  pi-ipravili  a  jemše  jeho  a  ndii- 
>iece  o  něm  zlé  věci  falešné,  vydali  sú  jeho 
mně  praviecc,  že  proti  zákonu  našemu  činí  a 
die,  by  synem  božím  byl  a  králem  naším.  A  ja 
věře  jim,  zmrskaného  vydal  sem  k  voli  jich,  a 
oni  sú  ukřižovali  jeho,  a  pochovavše  tělo  jeho 
v  hrobě,  osadili  sú  rylieři  a  střiehli  sú  jeho, 
aby  skusili,  vstalliby  z  mrtvých.  A  těch  židóv 
nešlechetnost  lak  sé  jest  byla  zanietila,  že  sú 
penieze  rytieřóm  dali,  jedno  aby  pravili :  když 
sme  my  spali,  přišli  sú  učedlníci  jeho  v  noci, 
a  schopili  sú  tělo  jeho.  Tuto  umluvú  falešnú 
pohnuli  sú  jimi,  aby  pravdu  zatajili.  Ale  ry- 
lieři zajisté,  když  sú  vzeli  penieze,    pravdy   pak 


velikého  divu  nikoli  nemohli  zatajiti,  než  zajisté 
že  on  jest  z  mrtvých  vstal  svědčili  sú.  A  kterak 
sú  ot  židóv  penieze  vzeli,  oznámili  sú  tyto  věci, 
proto  sem  pověděl  vám,  afby  nižádný  vám  o 
tom  jinak  nelhal,  a  aby  přivolenie  nedali  lží 
židovské. 

Kapitola  devátá,  kterak  jest  veleben  pán  Kri- 
stus před  Neronera  a  potupen  Simon  čarodějnik 
ot  apoštolóv  svatých. 

A  když  sú  byli  přečteni  listové  před  cie- 
sařem,  Nero  vece  k  apoštolovi  Petrovi:  pověz 
mi,  slalyli  sú  sě  tyto  všecky  věci  na  něm?  Tehdy 
Petr  vece:  dobry  ciesaři,  všecky  ty  věci,  kteréž 
si  slyšal,  staly  sú  sě  na  Kristu,  pánu  mém,  synu 
božiem.  Neb  tento  Šimon  kúzedlník  pln  jest 
lži,  a  (fábelskými  chytroštěmi  ostúpen  tak  velmi, 
že  praví  sě  bohem  a  jsa  člověk  poskvrněný ,  a 
synem  božím  směl  sě  jest  nazývati,  v  němžto 
my  sme  všichnk  svítězíli,  skrze  boha  člověka 
lidem  ráčil  jest  spomoci ;  ale  v  tomto  Šimonu 
dvě  podstatě  býti  poznány  sú,  ne  boha  a  člo- 
věka, ale  ďábla  a  člověka,  neb  sám  svodce 
(Tabel  skrze  člověka  lidem  překážeti  usiluje.  Ty 
věci  uslyšav  Nero  ciesař,  otáza  Piláta,  pravéli 
sú  toto  i-eči,  kteréžto  ot  Petra  slyšal  běse.  Ot- 
povčdé  Pilát  a  vece :  pravéf  sú  všecky  věcí,  kte- 
réžto ot  Petra  vašima  ušima  sú  praveny.  Potom 
pak  Pilát  pro  své  obřezovánie,  kteréž  byl  ot  židóv 
přijal  v  času  svém,  opět  do  amerinského  města 
jakožto  vypověděnec  poslán  jest  a  v  žaiář  vsazen, 
a  v  tom  těžkém  jsa  vězení,  a  boje  sě  ukrutné  a 
zjevné  smrti,  sám  sě  zahubil. 

Skonány  sů  tyto  kniežky  léta  božieho  tisiecieho 

ctyřstého    čtyřidcátého  druhého ,    v  pondělí  po 

květné  neděli  Prokopovi  Svěcnikovi. 


Obsah. 


Ctcnic  Nikodémovo. 

I.  O  tom ,    kterak  pán  Kristus  jest  před  Pilátem 

obžalován  a  obeslán,  aby  před  ním  stál 
k  spravení.  Stránka  227. 

II.  Kterak  sú  sč  korůhve  vladařské  klaněly  pánu 

našemu  Jezu  Kristu,  str.  228. 

III.  O  poselstvie   Pilátovy   ženy  a  o  žalobách  ži- 

dovských proti  pánu  Kristu  a  o  dvanádcti 
pomocníciech  jeho.  str.  229. 

IV.  Kterak  židé  pilni  sú  byli  pána  Krista  umrt- 
viti  a  Piláta  vyprostiti,  str.  230. 

V.  Kterak    sú    někteří    divy  pána  Krista  na  sobě 

činěné  a  jeho  dobrotivost  vyznávali,  str.  231. 

VI.  Kterak    Pilát   usiloval    aby    pána    Krista  vy- 

svobodil, a  židé  snažni  byli,  aby  byl  ukři- 
žován, str.  232. 

VII.  Kterak  Pilát  pána  Ježíše  otsúdil  a  o  rubáni 
židovském  a  o  smrti  pána  Ježíše  a  diviech 
při  jeho  smrti.  str.  233. 

Vm.  O  pohřebu  pána  Jezu  Krista,  z  něhož  sú 
Josefovi  a  Nikodémovi  hrozili  a  Josefa  v  ža- 
lář vsadili,  str.  234. 

IX.  O  divném  sproštěni  Josefa,  a  oznámeni  vzkři- 

šenie  pána  Jezu  Krista,  str.  235. 

X.  Kterak   třie    svědci  vyznávali,    že  viděli  pána 

Jezu  Krisla,  jenž  vstúpil  jest  v  nebesa,  str.  236. 

XI.  Kterak  jest  Nikodém  židóm  radil,    aby  pána 

Krista  na  horách  hledali ,  a  kterak  Josef 
nalezen  jest  v  Arimathii  a  obeslán  ot  židóv 
aby  k  nim  přišel,  str.  236. 

XII.  O  přijetí  Josefa  do  Jeruzaléma,  o  jeho  při- 
vítáni, a  o  tom,  což  jest  pravil  o  svém  vy- 
proštěni, str.  237. 

XIII.  Kterak  jeden  jáhen  oznámil  pána  Krista  a 
třie  dřievní  svědci  svědčili,  že  jest  živ  a  do 
nebe  vstůpil  jakož  jest  řekl.  str.  238. 

XrV.  Kterak  Josef  pověděl  židóm  zákon  boží  a 
kterak  smrt  Kristova  patriarchy  a  Josefa 
provodila  do  Jeruzaléma,  str.  241. 

XV.  Kterak  dva  z  mrtvjxh  vzkřiešena  divně  sta 
o  něm  vyznala  pána  Krista  vzkřiešenie  a 
svatých  v  předpeklí  utěšenie  o  pánu  Jezu 
Kristu,  str.  241. 

XVI.  O  svádě  satanově  s  peklem  točiž  s  zborem 
pekelným  ot  pána  Jezu  Krista,  str.  243. 


XVII.  Kterak  pán  Kristus  slavně  navštievil  peklo 
a  o  svědectví  svatých  prorokóv,  a  co  mluvil 
jest  zboř  ku  pánu  Kristu,  str.  244. 

XVIII.  Kterak  obec  pekelná  satanovi  porokovala 
a  o  jetí  satana,  str.  245. 

XIX.  Kterak  jest  satan  pohřižen  v  hlubokosti 
pekla  a  kterak  pán  Kristus  vyvedl  otce 
svaté.  str.  245. 

XX.  Kterak  sú  světí  proroci  radovali  sě  z  příštie 
a  z  zavítánie  pána  Jezu  Krista  do  předpeklé. 
str.  246. 

XXI.  Kterak  duše  svatých  do  ráje  sú  provozeny, 
a  kteří  sú  je  potkali  a  co  sú  mluvili,  str.  247. 

XXII.  Kterak  Karinus  a  Leucius  svého  psanie  sú 
pojistili  a  co  dali  židóm  a  Kristo^'ým  uěedl- 
níkóm.  str.  247. 

XXUI.  Kterak  ty  věci  svrchnpsané  dány  sú  Pi- 
látovi, a  o  listu  PilátoNTi  k  ciesaři.  stt.  248. 
Pověst  krásná  o  dřevu  kříže  svatého  a 
o  třidceti  penězích,  z  a  n  ě  ž  j  e  st  Kri- 
stus prodán  židóm,  a  o  hanebné  smrti 
nešťastného  Jidáše,  str.  249. 

I.  Kterak    Tj'berius    ciesař    poslal    po   Ježíše  do 

Jeruzaléma   Voluziana  kněze  a  biskupa  řím- 
ského pohanského,  str.  250. 

II.  Kterak    Voluzián    vypraviv    sě    v    poselstvie 

nesnadně  přijel  do  Jeruzaléma,  str.  251. 
in.  O  přivítání  Voluziana  a  spósobenie  poselstvie 
ot  Voluziana.  str.  251. 

IV.  Kterak    Voluzián  tresktal  Piláta,    a  Josefa  k 

sobě    zavolal,    aby   jeho  jistu  řečí  spravil  o 
Ježíšovi,  str.  252. 

V.  Kterak  Voluzián  kázal  hledati  učedlníkův  Je- 

žíšových a  kterak  kázal  Piláta  vsaditi  v  žalář 
okovaného,  str.  252. 

VI.  Kterak   Voluzián    pojem  Veroniku  s  obrazem 

Kristovým  a  Piláta  jatého  vrátil  do  Říma  a 
tu  jest  uzdraven  ciesař.  str.   254. 
Vn.  O  sůzení  Tiberiově,  aby  Kristus  jakožto  bóh 
byl    následován    po    všem   světě   a   o  smrti 
Tiberia.  str.  255. 

VIII.  Kterak  Kristus  oznámen  jest  Nerovi  ot 
apoštolóv  listem  Pilátovým    str.  255. 

IX.  Kterak  jest  veleben  pán  Kristus    před  Nero- 

nem  a  potupen  Šimon  čarodějník  ot  apošto- 
lóv svatých    str.  256. 


Srovnáni  počtů  kapitol  českého  překladu  s  počtem  kapitol  řeckého  i  latinského  textu. 


I.  =  I. 

II. 

III.  =  II. 

IV.  -  m. 

lYVí  =  IV. 
VV4  =  v. 

V%  =  YI. 

v%  =z  VII.  vm. 

VI.  =  IX. 
VII  %  rr  X.  XI. 
VIII '/^  =:  XII. 
IX  Vi  zz  XIU. 
X.  :i:  XIV. 


XI.   rr  XV. 
XII. 

XIII.  =  XVI. 

XIV.  =  XVII. 

XV.  -  XVIII.  XIX. 

XVI.  =  XX. 

XVII    -  XXI.  XXII. 

XVIII V4  =  XXIII. 

XIX  V2  =  XXIV. 

XX. 

XXL  =  XXV.  XXVI. 

XXII.^j  -  XXVII.  XXVIII. 

xxní. 


Neznámější   slova    a  výrazy 

(První  číslo  znamená  stránku,    druhd  sloupec  i  třetí 
řádek). 


amy       místo 

an  my   235.   2,   28   i  34. 

číslo           „ 

písmo,  neb  litery   22  7.   2,   2  9,   30. 

chod         „ 

chůze   228.   2,   5. 

chytroštĚ   pt. 

chytrosti   25  6.    2,    16. 

inilosče  pl. 

milosti   240.   2,    15. 

mládec     „ 

mládenec,  jinoch    2  3  2.   1,    11. 

obižný      „ 

hojný   247.    2,   18.   39. 

na  pokoj  „ 

pozdravení  237.   1,  39.   239.    1,   39, 

246.   1,    14. 

popásti    „ 

popadnouti   243.   1,  38.   2,   25. 

porokovati 

haniti   233.   2,   26.   30.    245.   2,   6. 

posek      „ 

žíla,  býkovec   25  3.    1,    40. 

předchoze 

předchůdce   242.   1,   3  9. 

přesný     „ 

postní   238.    1,   2  9. 

prijezda  „ 

příjezd   251.   2,    32.     254.    1,    38. 

prorazenie 

zrada  243.   2,   5. 

rozlíčiti  „ 

vypravovati  250.    I,   2. 

storytieřník 

setník   234,   1,   3. 

také       „        tak  je,  tak  jest  230.   i,  41. 

tékař     „  béhoun   228.    1,   34.    35.   37.   40.  41. 

2,   7.    17.    2  7.    30. 
vítězský,,         vítězný   25  8.   2,  13. 
vrchovištř        vršek,  vrcholek    24  7.   2,    9. 


O  p  r  á  V  k  y. 


234.  2,  5.  řku 
2,   8.   činili 

2,  30  řekli  ste 
2,  3  7.  Kaifáš 

235.  2,26.učinímy 

2  36.    1,  5.  jménem 
237.   2,30.  a  řkuce: 


2,  34.  veliké 


čti     řka 


činili  proti 
řekli  ste  jemu 
Kaifáš  pečetí 
učinímy     za    vás  a  bez- 
pečny vás  učinímy. 
jménem  Leuc  Aggeus. 
a  řkuce  pokoj  boží  v  tvém 
chodu  Josefe.   Kterýmžto 
otpovědé  Josef  i  vece  : 
veliké  přivítánie  a  veliké 


PLEASE  DO  NOT  REMOVE 
CARDS  OR  SLIPS  FROM  THIS  POCKET 


UNIVERSITY  OF  TORONTO  LIBRARY 


BS  Gospel  of  Nicodemus.  Czech. 

2860  1860 

N5C9       Ctenie  Nikodémovo 

1860 


