# merge
## Francés
### Forma verbal
#### 1

    Primera persona del singular (je) del presente de indicativo de merger.

#### 2

    Primera persona del singular (elle, on, il) del presente de indicativo de merger.

#### 3

    Primera persona del singular (je) del presente de subjuntivo de merger.

#### 4

    Primera persona del singular (elle, on, il) del presente de subjuntivo de merger.

#### 5

    Segunda persona del singular (tu) del imperativo de merger.

## Italiano
### Forma verbal
#### 1

    Tercera persona del singular (lei, lui) del presente de indicativo de mergere.

## Latín
### Forma verbal
#### 1

    Segunda persona del singular (tu) del presente activo del imperativo de mergō.

## Rumano
### Etimología

Del latín mergere. Compárense el albanés mërgoj y el arrumano njergu o nergu.

### Verbo intransitivo
#### 1

    Ir.
   * Sinónimos: pleca, se deplasa, se duce, umbla.
   * Hipónimos: se mișca, se purta, returna, trece.
   * Ejemplo:
       Merg la București mâine și merg să mă întâlnesc cu soțul surorii mele.→ Me voy a Bucuresti a la mañana y me voy a encontrar la hermana de mi hombre.

#### 2

    Ambular, andar o caminar.

#### 3

    Funcionar.
   * Sinónimo: funcționa.

### Locuciones

Locuciones :
* a merge (fiecare) în (sau la) treaba lui
* a merge ață
* a merge după (cineva)
* a merge la pieire
* a merge mână în mână (cu...)
* a merge pe…
* a merge prea departe
* a merge pe urmele cuiva
* a merge în urma cuiva
* a merge înaintea cuiva
* a(-i) merge (ceva) (drept) la inimă (sau la suflet)
* așa mai merge
* de ce (sau pe zi ce) merge
* de ce merge sau pe zi (ori pe an) ce merge
* de-i merge (sau să-i meargă) colbul (sau fulgii, peticile, untul)
* meargă-i numele!
* merge vorba
* treacă și meargă
* treacă-meargă
* îi merge (cuiva) vestea (sau numele, vorba etc.)