ca și în multe alte societăți în japonia veche se evita pe cât posibil folosirea numelui partenerului de conversație preferându-se folosirea folosirea titlurilor sau alți termeni indirecți la curtea imperială veche dacă un bărbat întreba o femeie să-i spună numele echivala cu o cerere în căsătorie iar dacă ea îi spunea numele echivala cu o acceptare a cererii în căsătorie de aceea femeile de la curtea imperială foloseau ca nume titlurile neamurilor masculine