criticul tudor caranfil a comentat acest film astfel "fără profunzimea și ardența nuvelelor lui gorki de la care își revendică inspirația filmul abuzează de exotism și culoare doar unele secvențe persistă în amintire prin vitalitatea lor provocarea pe care călărețul zobar o aruncă urmăritorilor prefăcându-se lovit după fiecare salvă și ridicându-se apoi pe crupa calului de parcă ar avea șapte vieți sau ritualurile erotic-magice ale “vidmei” rada și mai cu seamă părțile muzicale admirabil servite de ansamblul țigănesc din moscova folclorul acestora dres cu un strop de sirop suprarealist constituie principala atracție a acestui mare succes comercial internațional"