Om end Kongen blev meget bedrøvet, vilde han dog for Edernes og Gæsternes Skyld ikke afvise hende: 	 Teˈ t‑xi tqanin txin ikyjo te Herodes, bˈeˈx jaw bˈisin, quˈn otaq kubˈ tqˈmaˈn tyol tiˈj tbˈi Dios kywutz txqan xjal, tuˈn t‑xi tqˈoˈn tiˈxtaq tajjo txin. Tuˈnpetziˈn, mix kubˈe tzyuˈne tibˈ, tuˈn t‑xi tqˈoˈn.


Og de skulle komme fra Øster og Vester og fra Norden og Sønden og sidde til Bords i Guds Rige. 	 Iteˈ xjal kyjaˈ kchi tzajile jawnix, kumnix, elnix ex oknix, ex ok kchi ul, tuˈntzin kyoq qetz waˈl tiˈj meẍ tojjo Tkawbˈil Dios.


Men Herren sagde: "Dersom I havde Tro som et Sennepskorn, da kunde I sige til dette Morbærfigentræ: Ryk dig op med Rode, og plant dig i Havet, og det skulde adlyde eder. 	 Chi tAjaw Tkyaqiljo kyjaluˈn, tej ttzaj ttzaqˈwin: Noqit at‑xix kyeˈ kynimbˈil, iˈchaqxpetla kyiˈn tzeˈnku jun tal twutz mistas, aku txi kyqˈmaˈn teˈ tqan txˈiˈx wech lo, kyjaluˈn: Xbˈoqinktz tibˈa tzaluˈn, exsin awankux tibˈtza tzmax toj ttxuyil aˈ, ex akula chi kubˈ nimiˈn tuˈn.


som han rigelig tildelte os i al Visdom og Forstand, 	 a noqx ma tzaj tchitin qibˈaj, tuˈn ttzqet‑xix qnabˈl ex qojtzqibˈl.


og hele Byen var forsamlet foran Døren. 	 Bˈaj pon chmet txqan xjal ttzi ja,


Thi falske Krister og falske Profeter skulle fremstå og gøre Tegn og Undergerninger for at forføre, om det var muligt, de udvalgte. 	 Quˈn chi ul sbˈul k‑okil kyqˈoˈn kyibˈ te Crist, mo te jun xjal tzeˈnku jun yolil Tyol Dios ojtxe. Ex okpe kˈwel kybˈinchin nim techil kyipin, noq tuˈn kysbˈetkuxjal kyuˈn. Ex okpela k‑okil kynikyˈin tuˈn kykubˈjo skˈoˈnqe tuˈn Dios, me nlay chi kubˈ.


hvilke have vidnet for Menigheden om din Kærlighed; og du vil gøre vel i at fremme deres Rejse således, som det er Gud værdigt. 	 Ayex nchi qˈmaˈnte twutz tkyaqil Ttanim Dios tzaluˈn tiˈja, qa kˈuˈjlinqexix tuˈn. Me nchin kubˈsin nwutza tey, tuˈn kyxi tmojiˈn tukˈa at tajbˈin kye toj kybˈe, tuˈntzintla kyxiˈ toj jun tumil, a tbˈanilx twutz Dios.


"I Mænd, Brødre! det Skriftens Ord burde opfyldes, som den Helligånd forud havde talt ved Davids Mund om Judas, der blev Vejleder for dem, som grebe Jesus; 	 Ayiˈy nxjalil, ilxix tiˈj tuˈn tbˈajjo a kubˈ tyolin David toj Tuˈjil Tyol Dios tuˈn Xewbˈaj Xjan tiˈj Judas, aj nejnintaq kywutzjo tajqˈoj Jesús.


Og som de stirrede op imod Himmelen, medens han for bort, se, da stode to Mænd hos dem i hvide Klæder, 	 Tzuntaqtzin nchi kaˈyin tzeˈn tten xjaw qˈiˈn Jesús twutz kyaˈj, tej tkubˈ kyyekˈin kyibˈ kabˈe ichin toktaq kyxbˈalin sjanin wen,


Vel! ved deres Vantro bleve de afbrudte, men du står ved din Tro; vær ikke overmodig, men frygt! 	 Quˈn noq tuˈn mix kubˈe kynimin kye aj Judiy ja ẍi ele txˈemite, ex ayetzin kyeˈ ma chi ok te kyxel noq tuˈn kynimbˈila. Tuˈnpetziˈn, mi kyjaw kynimsin kyibˈa, qalaˈ kyajsintz tiˈj kyanmiˈn, quˈn ex ikyxjo aku chi el txˈemita.


Men han sagde til en anden: "Følg mig!" Men denne sagde: "Herre! tilsted mig først at gå hen at begrave min Fader." 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús te juntl: Lipeka wiˈjach. Me ante xjal xi ttzaqˈwin: Me ntiˈ ambˈil wiˈja jaˈlin, quˈn ma tijin ntatiy. Wajatlaˈy nej tuˈn tkubˈ nyoˈn ajxi tkyim, ex tuˈn tkuˈx nmuquˈn, tzmaxitzintla ẍinx lipejiˈy tiˈja.


thi jeg unddrog mig ikke fra at forkynde eder hele Guds Råd. 	 quˈn o chin yoliˈn tiˈjjo tkyaqil t‑xim Dios, ex ntiˈ chˈin xkubˈ wewiˈn kyeˈy.


Men Agrippa sagde til Paulus: "Der fattes lidet i, at du overtaler mig til at blive en Kristen." 	 Xitzin ttzaqˈwin Agripa: ¿Noqx chˈime xkubˈe nkˈuˈja tuˈn woka te nimil?


Da toge Landshøvdingens Stridsmænd Jesus med sig ind i Borgen og samlede hele Vagtafdelingen omkring ham. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, ayetziˈn xoˈl qˈaqˈ te kawil, xi kyiˈn Jesús toj ja te kawbˈil, ex ok kychmoˈn tkyaqil chˈuq xoˈl qˈaqˈ tiˈjile.


men samler eder Skatte i Himmelen, hvor hverken Møl eller Rust fortære, og hvor Tyve ikke bryde ind og stjæle. 	 Qalaˈ kychmomjiˈy kyqˈinimila toj kyaˈj, noq tuˈn kybˈinchbˈiˈn bˈaˈn, tzeˈnku taj Dios, quˈn nlaypen kubˈ pokˈix teˈ, nlay qˈayj, ex nlay tzˈex tuˈn ileqˈ.


Og hans Klæder bleve skinnende, meget hvide, så at ingen Blegemand på Jorden kan gøre Klæder så hvide. 	 Ex t‑xbˈalin ox qoptzˈajx wen, manyor sjaninx tzeˈnku jun bˈuˈẍ, a aˈkxtaq tbˈaj txjet.


Og Maria sagde: "Min Sjæl ophøjer Herren; 	 Tqˈma Mariy: Kjawil nnimsiˈn tukˈa tkyaqil wanmiˈn tbˈi wAjawa.


Da vågnede alle Jomfruerne og gjorde deres Lamper i Stand. 	 I bˈaj jaw weˈksjo txin kykyaqilx, ex i bˈaj ok ten txqol kytzaj.


Men da nogle Dage vare forløbne, holdt Jøderne Råd om at slå ham ihjel. 	 Tbˈajlinxiˈ ilaˈ qˈij, i kyij bˈant Judiy, tuˈn tkubˈ bˈyet Saulo,


på samme Måde skal det være på den Dag, da Menneskesønnen åbenbares. 	 Ex ikyxsin te kbˈajiljo, aj wul juntl majla, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, chi Jesúsjo.


Abraham, eders Fader, frydede sig til at se min Dag, og han så den og glædede sig." 	 Me ante Abraham, a qtzan kytaˈẍa, nimx o jaw tzalaj tuˈn tlontetaq wulila. Ex o tli noq tuˈnjo tnimbˈil, ex o noj tukˈa tzaljbˈil.


Vogter på eder selv! Dersom din Broder synder, da irettesæt ham; og dersom han angrer, da tilgiv ham! 	 Kykaˈyinktzin kyibˈa, chi Jesúsjo. Aj qa ma tzˈok tbˈinchin jun tukˈiy jun nya bˈaˈn tiˈja, ku txiˈy yolil tukˈa, tuˈn tajtz tiˈj tanmin. Me kˈwel tnajsiˈn til, a qa ma ttxˈixpe tnabˈl exsiˈn tbˈinchbˈin.


Tilmed lære de, idet de løbe omkring i Husene, at være ørkesløse, og ikke alene ørkesløse, men også at være sladderagtige og blande sig i uvedkommende Ting, idet de tale, hvad der er utilbørligt. 	 Ex noqittzin oˈkxtzjo, qalaˈ noq nchi bˈeteje ttziyile ja, ex nchi el kyˈaj, ex nchi bˈaj iqin yol, ex nbˈaj okx kylimon kyibˈ toj tkyaqil, ex nchi bˈaj yolin tiˈjjo ntiˈ kyaj tiˈj.


Men vogter eder, at eders Hjerter ikke, nogen Tid besværes af Svir og Drukkenskab og timelige Bekymringer, så hin dag kommer pludseligt over eder som en Snare. 	 Kykaˈyink kyeˈ kyibˈ, ex mina txi kychˈuẍsin kyanmiˈn tuˈnjo jniˈ achbˈil at twutz txˈotxˈ tzeˈnkuˈ txˈujtin, ex jniˈ bˈis tojjo kychwinqila jaˈlin, quˈn nyajqa njapinkutaq tqˈijiljo lo, exsin nya bˈinchin kyeˈ kyten, bˈeˈx aku chi naja,


derefter skulle vi levende, som blive tilbage, bortrykkes tillige med dem i Skyer til at møde Herren i Luften; og så skulle vi altid være sammen med Herren. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, awotzinqe, a itzˈqoxtaq, qo xel tiˈn junx kyukˈa toj muj, tuˈntzin qten tukˈa qAjaw te jun majx.


Jeg henryktes i Ånden på Herrens Dag, og jeg hørte bag mig en høj Røst som af en Basun, der sagde: 	 Toj jun qˈij domink, a tqˈijil qAjaw, tzaj tipin Xewbˈaj Xjan wibˈaja, ex xi nbˈiˈn wiˈjxiy jun tqˈajqˈojil kuj wen tzeˈnku jun chun.


Men det skal ske, hver Sjæl, som ikke hører den Profet, skal udryddes af Folket." 	 quˈn tkyaqiljo a mina nkubˈ nimin teˈ yolil anetziˈn, bˈeˈx kˈwel yuchˈin kyxolxjal, chi Moisésjo.


at, når i vor Herres Jesu Navn I og min Ånd ere forsamlede, så med vor Herres Jesu Kraft 	 Aj tok kychmoˈn kyibˈa toj tbˈi qAjaw Jesús, ex ktenbˈil tipin qAjaw kyukˈiy, ex nxi nqˈoˈn nyola te kujsilte, nyakuxitlaj ajinqiˈn kchin tenbˈil kyukˈiy,


Se, dette er nu tredje Gang, jeg står rede til at komme til eder, og jeg vil ikke falde til Byrde; thi jeg søger ikke eders Gods, men eder selv, thi Børnene skulle ikke samle sammen til Forældrene, men Forældrene til Børnene. 	 Atzin jaˈlin, ma bˈant tiˈj tuˈn nxiˈy lol kyeˈy toj tox majin, ex mi chin qaniˈn twiˈ nkˈuˈja kyeˈy, quˈn nya wejiˈy njyoˈn a kypwaqa; qalaˈ waja tuˈn kyel wena twutz qMan Dios, quˈn ma chin oka te kytatiˈy toj kynimbˈila. Ikytziˈn tzeˈnku jun manbˈaj ipbˈilxix toke, tuˈn tknet pwaq kye tkˈwal, ex nyaqe kˈwalbˈaj nchi lipin tuˈn tjyet pwaq te kytata.


Derfor, mine elskede Brødre! bliver faste, urokkelige, altid rige i Herrens Gerning, vidende, at eders Arbejde er ikke forgæves i Herren. 	 Tuˈnpetziˈn werman, nimx tqˈaqˈbˈil nkˈuˈja kyiˈja, chi weˈkuxixa wen, ex mi chi yekjxa toj kynimbˈila. Kybˈinchinkuy taqˈin qMan Dios tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, quˈn ojtzqiˈn kyuˈn, qa a kyaqˈiˈn anetziˈn, nya noqx kukxjo, qalaˈ at chojbˈil te.


Men I ere en udvalgt Slægt, et kongeligt Præsteskab, et helligt Folk, et Folk til Ejendom, for at I skulle forkynde hans Dyder, som kaldte eder fra Mørke til sit underfulde Lys, 	 Me metzin kyeˈ ma chi oka te jun tyajil skˈoˈnxix tuˈn Dios, a Nmaq Kawil toj kyaˈj, ex te pale tuˈn tajbˈin te, ex te jun chˈuq xjal xjanxix, ex te jun tnam, a teku Dios, tuˈntzintla t‑xi kyqˈmaˈnjiˈy a tbˈanil t‑xilin Dios, a xtxkon kyeˈy tuˈn kyetza tojjo tqxopinil il, tuˈn kyokxa tojjo tspikyˈemil te jun majx.


Da vi nu kom til Jerusalem, modtoge Brødrene os med Glæde. 	 Tej qjapiˈn Jerusalén, toj tzaljbˈil o kubˈ ayoˈn kyuˈn nimil antza.


"Du, som nedbryder Templet og bygger det op i tre Dage, frels dig selv; er du Guds Søn, da stig ned af Korset!" 	 ex nxi kyqˈmaˈntaq: ¿Nyakutzin atejiy nqˈmante tuˈn tjaw yuchˈin teˈ tnejil ja te naˈbˈl Dios, exsin tuˈn tbˈant juntl tuˈn toj oxe qˈij? Klomiltzin tibˈa jaˈlin, ex qˈinkutz tibˈa twutz cruz, qa twutzxix qa ajiy Tkˈwal Dios.


medens de stå langt borte af Frygt for hendes Pinsel og sige: Ve! ve! du store Stad, Babylon, du stærke Stad, thi på een Time er din Dom kommen. 	 Ex okla kchi kyjel ten najchaq tuˈn kyxobˈil tiˈjjo kawbˈil, ex ok kyqˈmaˈ: Ay, bˈisbˈajilxla te tey, ay, nim tnam Babilonia, ajo attaq nim tipiˈn. Quˈn noq toj jun paqx s‑ul tkawbˈil Dios tibˈaja.


idet vi uafladelig mindes eders Gerning i Troen og eders Arbejde i Kærligheden og eders Udholdenhed i Håbet på vor Herre Jesus Kristus for vor Guds og Faders Åsyn, 	 ex kukx nchi tzaj qnaˈnjiˈy toj qnaˈj Diosa, tuˈn nchi aqˈniˈn tuˈn kynimbˈila, ex tuˈn nchi ajbˈiˈn tuˈn tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja, ex tuˈn waˈlqexixa toj kynimbˈila, noq tuˈn qˈuqlexix kykˈuˈja tiˈjjo a o tzaj tqˈmaˈn qAjaw Jesucrist, exla qa nim ma tzikyˈx kyuˈn.


Men før Påskehøjtiden, da Jesus vidste, at hans Time var kommen, til at han skulde gå bort fra denne Verden til Faderen, da, ligesom han havde elsket sine egne, som vare i Verden, så elskede han dem indtil Enden. 	 Atzin teˈ tjapin kanin tqˈijil nintz qˈij te Waˈj Pan, bˈiˈntaq tuˈn Jesús, qa iltaq tiˈj tuˈn tkyim, ex tuˈn taj tukˈa tMan toj kyaˈj. Kukx nkˈuˈjlintaqjo kyiˈjjo aye otaq chi ok lipe tiˈj tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Me atzin jaˈlin, tajtaq tuˈn t‑xi tyekˈin tkyaqil t‑xilin tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj.


Da så Disciplene på hverandre, tvivlrådige om, hvem han talte om. 	 Me awotzin qeˈ, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin noqx o jaw kaˈylaja toj qwutza, ex mix ele qnikyˈa te alqiˈj nyolinetaq.


Og han uddrev en ond Ånd, og den var stum; men det skete, da den onde Ånd var udfaren, talte den stumme, og Skaren forundrede sig. 	 Attaq jun xjal, minataql nbˈant tyolin, tuˈn otaq tzˈokx jun taqˈnil tajaw il toj tanmin. Me atzaj teˈ tetz qˈiˈn toj tanmin tuˈn Jesús, bˈeˈx bˈantl tej xjal tyolin. Tuˈnpetziˈn, nimx i jaw kaˈylajxjal tuˈn ikyjo.


Og han greb ham ved den højre Hånd og rejste ham op. 	 Tej tqˈmaˈnte Pegr ikyjo, ok ttzyuˈn tman qˈobˈjo kox, ex jaw tjkˈuˈn. Ex bˈeˈxsin ul kyanmin tqantz,


Men Fredens Gud være med eder alle! Amen. 	 Noqit ax qMan Dios, a tAjaw tkyaqil nukˈbˈil, ten junx kyukˈiy. Ikyxit tzˈele.


Men nu går jeg hen til ham, som sendte mig, og ingen af eder spørger mig: Hvor går du hen? 	 Me atziˈn jaˈlin, ma chinka, tuˈntzin nteˈn tukˈa a saj chqˈoˈn weˈy. Ex mix aˈl jun kye ntzaj qaninte weˈy, jaˈ ma chinkiy.


og da de lærte den mig givne Nåde at kende, gave Jakob og Kefas og Johannes, som ansås for at være Søjler, mig og Barnabas Samfundshånd for at vi skulde gå til Hedningerne og de til de omskårne; 	 Tuˈnpetziˈn, ate Santyaw, Pegr ex Juan, aye nejinelqe te Ttanim Dios toj Jerusalén, el kynikyˈ te, qa a Dios tzaj qˈoˈnte wokliˈn tuˈn nyoliˈn Tyol kyxol nya aj Judiy. Ex noq tuˈn tok te jun yekˈbˈil qa otaq qo oka te kyukˈa, tzaj kyqˈoˈn kyqˈobˈ weˈy ex te Bernabé. Ex kubˈ kykˈuˈj, tuˈn qaqˈniˈn kyxoljo nya aj Judiyqe, ex ayetzin kyetz, kyxol qxjalila, aye Judiy.


Ser dog, hvor stor denne er, hvem endog Patriarken Abraham gav Tiende af Byttet. 	 Atzin jaˈlin, kykaˈyinktzintza jniˈtzin toklin Melquisedec kywutzjo txqantl pale, ayeˈ tzajninqe tiˈj Leví. Quˈn tuˈn Abraham, a ojtxe qxeˈchil, ex nim toklin, xi tqˈoˈn te Melquisedec a tlajajin tkanebˈ tiˈjjo otaq tkanbˈe toj jyoj qˈoj kyukˈa aye kawil.


Men Høvedsmanden stolede mere på Styrmanden og Skipperen end på det, som Paulus sagde. 	 Me atzin teˈ tnejil xoˈl qˈaqˈ kubˈ tnimiˈn a otaq kyqˈma tajaw, exsin otaq tqˈma qˈiltetaq bark, ex nya a otaq tqˈma Pabl.


Da sagde nogle af dem fra Jerusalem: "Er det ikke ham, som de søge at slå ihjel? 	 Attaq junjun xjal najleqe tojx Jerusalén i ok ten qanilte kyxol: ¿Nyapetzilaˈ ichin lo a nchi jyoˈnxjal tiˈj, tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn?


Og han beskikkede de tolv, og han tillagde Simon Navnet Peter; 	 Atziˈn kybˈi kabˈlajaj ichin, ayeˈ i jaw tskˈoˈn: Simun, me ok tqˈoˈn Jesús juntl tbˈi te Pegr.


Og Josef, som af Apostlene fik Tilnavnet Barnabas, (det er udlagt: Trøstens Søn), en Levit, født på Kypern 	 Ikytzin bˈajjo tiˈjjo jun ichin, Jse tbˈi, tzajnintaq toj txˈotxˈ Chipre, ex attaq toklin kyxol t‑xjalil qtzan Leví. Atzin te Jse ok qˈoˈn juntl tbˈi kyuˈn tsanjil, Bernabé, atzin tzˈelpineˈ, aj qˈuqbˈil kˈuˈjbˈaj.


Og han talte dette frit ud. Og Peter tog ham til Side og begyndte at sætte ham i Rette. 	 Tej tbˈaj tyolin Jesús, ex teˈ tbˈinte Pegr ikyjo, bˈeˈx ex tkˈleˈn najchaq chˈintl, exsin ok ten yisolte tuˈn tqˈma, qa tuˈntaq tbˈajjo jniˈ ikyjo tiˈj.


lader os fastholde Håbets Bekendelse urokket; thi trofast er han, som gav Forjættelsen; 	 Tuˈnpetziˈn tkyaqiljo luˈn, kukx tuˈn tqe qkˈuˈjjo tiˈj qnimbˈil tok tiˈj qMan Dios, ex tiˈjjo kolbˈil, a tzaj tqˈmaˈn, quˈn oˈkxte Dios njapinxixjo Tyol.


Og alle Skarerne, som vare komne sammen til dette Skue, sloge sig for Brystet, da de så, hvad der skete, og vendte tilbage. 	 Jotxjo jniˈ xjal iteˈtaq antza, a kyli jniˈ otaq bˈaj, ox tzˈok kyqˈajtzin ttzi kykˈuˈj te bˈisbˈajil, tej kyajtz.


om jeg dog kunde nå til Opstandelsen fra de døde. 	 Ex atzin jaˈlin, at jun qˈuqbˈil nkˈuˈja tiˈj jun tkabˈ chwinqil, a tbˈanilx wen, aj kyjatz anqˈin kyimnin.


Men dette, Brødre! har jeg anvendt på mig selv og Apollos for eders Skyld, for at I på os kunne lære dette "ikke ud over, hvad der står skrevet", for at ikke nogen af eder for eens Skyld skal opblæse sig mod en anden. 	 Ayiˈy werman, ma tzˈok qqˈoˈn qibˈa tukˈa Apolos te jun yekˈbˈil, tuˈn tajbˈin kyeˈy, ex tuˈn mi chi xi lipeyiˈy tiˈj juntl xnaqˈtzbˈil tiˈj Tyol Dios, a kyij tzˈibˈit te jun majx, ex tuˈn mi kubˈ kyqˈmaˈn, qa nimxixtl toklin jun taqˈnil qMan Dios tzeˈnku juntl. Quˈn noq tuˈn tpajjo ikyjo, njaw kynimsin kyibˈa jun tukˈa juntl.


idet også I komme os til Hjælp med Bøn for os, for at der fra mange Munde må blive rigeligt takket for os, for den Nåde, som er bevist os. 	 noq tuˈn kynaˈj Diosa, ayeˈ nchi mojin qiˈja toj taqˈin qMan. Quˈn qa ma chi naˈn Diosa qiˈja, ex qa ma tzaj ttzaqˈwin Diosjo kykubˈsbˈil kywutza, ax Dios kkˈmolte nim aqˈbˈil chjonte.


Hilser hverandre med et helligt Kys! Alle Kristi Menigheder hilse eder! 	 Kyqˈolbˈinx kyibˈa kyxoliliˈy tukˈa tkyaqil kyanmiˈn; kykyaqilxjo jniˈ Ttanim Crist tzaluˈn nxi kyqˈoˈn jun qˈolbˈil kyeˈy.


"Jeg er en jødisk Mand, født i Tarsus i Kilikien, men opfostret i denne Stad, oplært ved Gamaliels Fødder efter vor Fædrenelovs Strenghed og nidkær for Gud, ligesom I alle ere i Dag. 	 Aj Judiyqiˈn weˈ. Antza ẍin itzˈjiˈy toj tnam Tarso te txˈotxˈ Cilicia. Me antza ẍin jaw chˈiyiˈy tzaluˈn toj Jerusalén, ex ma chin xnaqˈtzajtza tuˈn Gamaliel, tzeˈnkuxixjo ntqˈmaˈn kykawbˈil ojtxe qxjalil. Kukx o tzˈok tililjo wuˈn, tuˈn wajbˈin te qMan Dios tukˈa tkyaqil wanmiˈn, tzeˈnkuxjo n‑oke kyeˈ kyuˈn, te qˈij jaˈlin.


Derfor ydmyger eder under Guds vældige Hånd, for at han i sin Tid må ophøje eder. 	 Tuˈnpetziˈn, kymutxsinku kyibˈa twutz Dios, a nimxix tipin, tuˈntzintla kyjaw nimsiˈn tuˈn, aj tpon tqˈijil.


Og for at jeg ikke skal hovmode mig af de høje Åbenbarelser, blev der givet mig en Torn i Kødet, en Satans Engel, for at han skulde slå mig i Ansigtet, for at jeg ikke skulde hovmode mig. 	 Te weˈy, tbˈanilxitla tuˈn tjaw nnimin wibˈa toj tkyaqiljo tzaj tyekˈin Dios weˈy, me mina, quˈn ex bˈeˈx tzaj qˈoˈn jun kyixkˈoj toj nxmilila te aqˈbˈil nnabˈla, tuˈn mina jaw nnimsin wibˈa. Atziˈn kyixkˈoj ma tzaj smaˈn tzeˈnku jun taqˈnil tajaw il, tuˈn nkyˈixbˈajtza tuˈn, tuˈn mi jawe nnimin wibˈa.


Ligeså tog han og,så Kalken efter Aftensmåltidet og sagde: "Denne Kalk er den nye Pagt i mit Blod; gører dette, så ofte som I drikke det, til min Ihukommelse!" 	 Ex ikyxjo, tbˈajlinxiˈ waˈn, jaw ttzyuˈn jun tkˈwel kˈwabˈj, ex tqˈma: Atziˈn kˈwabˈj, a tkuˈx tojjo tkˈwel kˈwabˈj lo, atzin nchkyˈeljiˈy k‑okil te kujsil te akˈaj tumil bˈantnin tiˈj, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa Dios. Junjun maj, aj t‑xi kykˈwanjiˈy lo, kykˈwanxa te naˈbˈl weˈy.


Og Jordens Konger, som have bolet og levet yppigt med hende, skulle græde og hyle over hende, når de se Røgen af hendes Brand, 	 Ayetziˈn nmaq kawil twutz txˈotxˈ, ayeˈ ẍi kyˈaˈjin ex ẍi ten tojjo tzeqbˈil kyukˈa xjal toj tnam Babilonia, okxla kchi oqˈil, ex kchi labˈil tiˈj, aj t‑xi kykaˈyin tsbˈeljo tnam, aj tbˈaj tuˈn qˈaqˈ.


Men en af Stridsmændene stak ham i Siden med et Spyd, og straks flød der Blod og Vand ud. 	 Me atzin jun xoˈl qˈaqˈ jun paqx okx t‑xyuˈn toj t‑xukˈ Jesús tukˈa jun tbˈujbˈil, chˈut twiˈ, ex jun paqx, etz ulbˈin chikyˈ tukˈa aˈ toj.


Men ud af ham ere I i Kristus Jesus, som blev os Visdom fra Gud, både Retfærdighed og Helliggørelse og Forløsning; 	 Quˈn noq tuˈn, ma tzˈok kymujbˈin kyibˈa tukˈa Crist, a Jesús, ex ma tzˈok Crist te kynabˈla, ex noq tuˈn, ma chi oka tzˈaqle twutz qMan, ex ma chi el paˈn tuˈn, tuˈn tsaqix kyanmiˈn, ex ma chi kotpaja tuˈn.


Og Ypperstepræsten stod op og sagde til ham: "Svarer du intet på, hvad disse vidne imod dig?" 	 Me anteˈ tnejilxix pale jaw weˈks, ex xi tqanin te Jesús: ¿Tiquˈn mi ntzaj ttzaqˈwiˈn chˈin? ¿Tiˈxsiˈn nkyqˈmaˈnxjal tiˈja?


thi de hørte dem tale i Tunger og ophøje Gud. 	 Xitzin kybˈiˈntz, tej kyjaw yolin toj junxil yol, ex i nimsin tbˈi Dios.


Og da han gik ind i en Landsby, mødte der ham ti spedalske Mænd, som stode langt borte, 	 Atzaj teˈ tkanin toj jun kojbˈil, bˈeˈx i tzaj laqˈe lajaj ichin tkˈatz, ayeˈ yabˈqetaq tuˈn txˈaˈk, a noq n‑el lemimin. Najchaq i tzaje weˈye,


"Stå op, og tag Barnet og dets Moder med dig, og drag til Israels Land; thi de ere døde, som efterstræbte Barnets Liv." 	 ¡Weˈksa! Ex qˈinxjiy tal kˈwal tukˈiy tukˈax tnana. Ku tmeltzˈaja toj txˈotxˈ te Israel, quˈn ma chi kyimjo aye kyajtaq tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn tal kˈwal.


Og da Tiden kom, sendte han en Tjener til Vingårdsmændene, for at de skulde give ham af Vingårdens Frugt; men Vingårdsmændene sloge ham og sendte ham tomhændet bort. 	 Atzaj teˈ tpon tqˈijil tuˈn tok chmet twutz awal, tzaj tchqˈoˈn jun taqˈnil qanil teˈ manbˈil txˈotxˈ kye manil. Me ayetzin kyej manil txˈotxˈ noq ok ten kyˈixsbˈilte tal taqˈnil, ex ntiˈ chˈin xi qˈoˈn te, tej taj meltzˈaj.


idet du udrækker din Hånd til Helbredelse, og der sker Tegn og Undere ved din hellige Tjeners Jesu Navn." 	 Ex noqit tuˈn tipiˈn chi qˈanit yabˈ, ex tuˈn tbˈant nim techil tiˈj tipin tbˈi xjan taqˈnila, Jesús, chi chiˈ.


Og se, jeg sender min Faders Forjættelse over eder; men I skulle blive i Staden, indtil I blive iførte Kraft fra det høje." 	 Ayinku weˈ aku chin tzaj smaˈn teˈ a saj tziyin kyeˈy tuˈn nMaˈn. Me il tiˈj, tuˈn kykyija tzaluˈn tojjo tnam te Jerusalén, ex tzmaxi aku chi exjiˈy, aj kykˈmoˈntejiˈy tipin, a ktzajil toj kyaˈj.


Og se, en af dem, som vare med Jesus, rakte Hånden ud og drog sit Sværd og slog Ypperstepræstens Tjener og huggede hans Øre af. 	 Me attaq jun tukˈa Jesús jatz tiˈn tkxbˈil toj tja, ex el tjaspin tẍkyin jun taqˈnil tnejilxix pale.


Men Jesus begyndte at sige til dem: "Ser til, at ingen forfører eder!" 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Kykaˈyink kyibˈa tuˈn mix aˈl kubˈ sbˈun kyeˈy,


"Jeg har syndet, idet jeg forrådte uskyldigt Blod." Men de sagde: "Hvad kommer det os ved? se du dertil." 	 ex xi tqˈmaˈn: Ma chin bˈinchiˈn il, tuˈn xi nkˈayiˈn jun xjal, a ntiˈ til. Me ankyexjal xi kytzaqˈwin: ¿Yajtzin qeˈ? ¿Tiˈn qeˈ qaj tiˈj teˈ? Kˈaˈ tli tejiy.


Og det skete, da han var på et Sted og bad, at en af hans Disciple sagde til ham, da han holdt op: "Herre! lær os at bede, som også Johannes lærte sine Disciple." 	 Jun maj, nnaˈntaq Jesús Dios. Atzaj teˈ tbˈaj naˈn Dios, at jun t‑xnaqˈtzbˈin xi qˈmante te kyjaluˈn: Taa, qo t‑xnaqˈtzintza tuˈn tbˈant qnaˈn Diosa, ikyjo tzeˈnku oke tuˈn Juan, tej kyxi t‑xnaqˈtzin jniˈ t‑xnaqˈtzbˈin.


Dersom vi sige, at vi have Samfund med ham, og vandre i Mørket, da lyve vi og gøre ikke Sandheden. 	 Qa ma txi qqˈmaˈn at qmujbˈil qibˈ tukˈa Dios, exsin nqo bˈetl toj qxopin, tuˈn qbˈinchin il, nqo nikyˈin yol tuˈn ikyjo; ntiˈx njapin yol quˈn, a twutzxix.


Og han sagde: "Hvortil bleve I da døbte?" Men de sagde: "Til Johannes's Dåb." 	 Tuˈn ikyjo, xitzin tqanin Pabl: ¿Tzeˈntzin tzelpine kyetza kynimbˈil, ex tzeˈn i okiˈy, tej kykuˈxa toj aˈ te jawsbˈil aˈ? Oˈkx n‑el qnikyˈjiˈy tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil Juan, exsiˈn tjawsbˈil aˈ, chi chiˈ.


Men såsom han kendte deres Tanker, sagde han til dem: "Hvert Rige, som er kommet i Splid med sig selv, lægges øde; og hver By eller Hus, som er kommet i Splid med sig selv, kan ikke bestå. 	 Me bˈeˈx el tnikyˈ Jesús te kyyol, ex xi tqˈmaˈn kye: Qa paˈn kyten xjal toj jun nim tnam, ex qa kyajqˈoj kyibˈ, noqx aku chi kubˈ naj tuˈn qˈoj. Ex ikyxjo toj jun muˈẍ tnam, mo toj jun ja xjal. Qa kyajqˈoj kyibˈ, nlay chi el wen.


Og hans Disciple gik bort og kom ind i Staden og fandt det, således som han havde sagt dem; og de beredte Påskelammet. 	 Bˈeˈxsin i xiˈkuxjo t‑xnaqˈtzbˈin. Teˈ kykanin toj tnam, ikyx bˈajjo tzeˈnku bˈaj tqˈmaˈn Jesús kye. Kyij kybˈinchin wabˈj, exsin i xiˈ juntl majl jaˈ iteˈyetaq Jesús.


I Øgleunger! hvorledes kunne I tale godt, når I ere onde? Thi af Hjertets Overflødighed taler Munden. 	 Ayetzin kyeˈ manyor tyajil kanqiˈy; ntiˈx kyajbˈiˈn. ¿Ma akutzin bˈant kyyoliˈn jun yol toj tumil, a ayekuy nya wenqe? Quˈn atziˈn nya bˈaˈn at toj kyanmiˈn, atzin nkyqˈmanjiˈy.


Thi af dine Ord skal du retfærdiggøres, og af dine Ord skal du førdømmes." 	 Quˈn noq tiˈjjo bˈaˈn kyyola, kchi tzaqpajiliˈy tjaqˈ tkawbˈil Dios kujxix wen; me qatzin qa mina, ok kychjaˈbˈilxa tuˈn.


og gøre eder Flid for at bevare Åndens Enhed i Fredens Bånd; 	 Kyqˈonka tilil, tuˈn kukx tuˈn kymujbˈin te kyibˈjiˈy, a tzeˈnkuxjo ma tzaj tqˈoˈn Xewbˈaj Xjan tnukˈbˈil te qmujbˈil qibˈ.


Dette var det andet Tegn, som Jesus gjorde, da han var kommen fra Judæa til Galilæa. 	 Atzin lo tkabˈ techil tipin bˈant tuˈn Jesús, tej tajtz Judey, ex pon kaninl Galiley.


Lutrer eders Sjæle i Lydighed imod Sandheden til uskrømtet Broderkærlighed, og elsker hverandre inderligt af Hjertet, 	 Atzin jaˈlin, noq tuˈn ma kubˈ kyniminjiˈy Tbˈanil Tqanil, ma chi saqixa tuˈn, tuˈntzintla ttenxix kykˈuˈja kyiˈj txqantl nimil. Tuˈnpetziˈn, kykˈuˈjlimtzin kyibˈtza nimxix jun tukˈa juntl, tukˈa tkyaqil kyanmiˈn.


Og han gik hen og holdt sig til en af Borgerne der i Landet, og denne sendte ham ud på sine Marker for at vogte Svin. 	 Xiˈtzintz jyol jun taqˈin tukˈa jun ichin, a antza najletaq tojjo tnam anetziˈn. Tzaj qˈoˈn tetz taqˈin me noq te kyikˈlel kyiˈj kuch. Bˈeˈxsin xi chqˈoˈntz tzmax toj kojbˈil, jaˈ iteˈyetaqjo kuch.


Måths Søn, Mattathias's Søn, Semeis Søn, Josefs Søn, Judas Søn, 	 Ataqtzin te Nagai kˈwalbˈajtaq teˈ te Maat, a tkˈwaltaq Matatías, a tkˈwaltaq Semei, a tkˈwaltaq Josec, a tkˈwaltaq Judá.


Men da de hørte dette, priste de Gud og de sagde til ham: "Broder! du ser, hvor mange Tusinder der er af Jøderne, som have antaget Troen, og de ere alle nidkære for Loven. 	 Tej kybˈinte ikyjo, i nimsin tbˈi qMan Dios, exsin xi kyqˈmaˈntz te Pabl kyjaluˈn: Kutzin, ay erman, chi Santyaw te Pabl. Ma tzˈok tkaˈyiˈn, qa ilaˈ mil xjal kyxol Judiy o chi nimin, ex kykyaqilx n‑ok tilil kyuˈn, tuˈn qok lipe tiˈj tkyaqil tkawbˈil Moisés.


efterdi Gud forud havde udset noget bedre for os, for at de ikke skulde fuldkommes uden os. 	 ¿Ex tiquˈn? Quˈn tuˈn at jun qnajbˈil nimxixtl wen toj kyaˈj, jaˈ tuˈn qmujbˈin te qibˈ qkyaqilx tojjo qˈij tzul kanin, tuˈn qok tzˈaqlexix twutz Dios. Kbˈantiljo luˈn tuˈn Dios toj kyaˈj tzmaxi aj qmujbˈit qkyaqilx tuˈn, a awo nimilqo tkyaqil twutz txˈotxˈ, a awo itzˈqo jaˈlin, ayeˈ o chi kyim exqetziˈn naˈmx kyitzˈje ex qeˈ kchi nimil.


"Giver også mig denne Magt, at, hvem jeg lægger Hænderne på, han må få den Helligånd." 	 ex tqˈma: ¡Ex ikyxjo weˈ; kyqˈontza wokliˈn, tuˈntzintla, aj tkubˈ nqˈoˈn nqˈobˈa tibˈaj aˈlchaqx kye xjaltz, kxel nqˈoˈn Xewbˈaj Xjan toj kyanmin!


Og Kongerne på Jorden og Stormændene og Krigsøverstene og de rige og de vældige og hver Træl og fri skjulte sig i Hulerne og i Bjergenes Kløfter, 	 Ex ayetzin nmaq kawil twutz txˈotxˈ, ex aye nim kyoklin, junx kyukˈa nejinel kyxol xoˈl qˈaqˈ, exqetziˈn qˈinin, exqetziˈn at kyipin, junx kyukˈa tkyaqil aqˈnil ex jniˈ kyajaw aqˈuntl, bˈeˈx i okx ewin toj jul ex toj piky toj kˈul.


Og jeg så, da Lammet åbnede et af de syv Segl, og jeg hørte et af de fire Væsener sige som en Tordens Røst: Kom! 	 Ex xi nkaˈyiˈn, tej tjaw tlaqin tal Tal rit tnejil kyxoljo wuq jupbˈilte tiˈjjo uˈj. Ex nbˈiy jun ajbˈil kyxoljo kyaje ajbˈil tiˈjile qˈuqbˈil ntqˈmaˈn tukˈa tqˈajqˈojil twiˈ, tzeˈnku tqˈajqˈojil qˈankyaq: Ku tzajach.


"Derefter vil jeg vende tilbage og atter opbygge Davids faldne Hytte, og det nedrevne af den vil jeg atter opbygge og oprejse den igen, 	 Tbˈajlinxitziˈn luˈn, chin ul juntl majla nikˈulte tkawbˈil tyajil David, a nmaq kawil ojtxe, a ma tzˈel xitj, tuˈntzin tel wen juntl majltz,


Thi Himmeriges Rige ligner en Husbond, som gik ud tidligt om Morgenen for at leje Arbejdere til sin Vingård. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús: A Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, ikytziˈn tzeˈnku jun tajaw aqˈuntl; xiˈ qlixje wen toj plas jyol taqˈnil, tuˈn kyxiˈ aqˈnil toj tqan uv.


Men lang Tid derefter kommer disse Tjeneres Herre og holder Regnskab med dem. 	 Tbˈajlinxiˈ jun jteˈbˈin abˈqˈe, meltzˈajljo xjal, a kyajawjo aqˈnil, ex bˈaj xi tqanin tpwaq teyile junjun tukˈaxjo taˈl.


Alligevel var der dog mange, endogså af Rådsherrerne, som troede på ham; men for Farisæernes Skyld bekendte de det ikke, for at de ikke skulde blive udelukkede af Synagogen; 	 Me kyxol tkyaqiljo luˈn, attaq junjun Judiy i nimin tiˈj Jesús, ex majxpe junjun nejinel kyxol. Me mix kubˈe kychikybˈin kywutzxjal noq tuˈnjo kyxobˈil kye Parisey, tuˈn mi chi exe lajoˈn tiˈjjo kyoklin tojjo ja te kynaˈbˈl Dios aj Judiy.


Thi I, Brødre! ere blevne Efterfølgere af Guds Menigheder i Judæa i Kristus Jesus, efterdi også I have lidt det samme af eders egne Stammefrænder, som de have lidt af Jøderne, 	 Quˈn ayiˈy erman, ma chi ok lipeˈy tiˈjjo tyekˈbˈil Ttanim qMan Dios, a at toj txˈotxˈ Judey, ayeˈ nchi nimin tiˈj Crist, a Jesús: Mi xkubˈ kyewinjiˈy kynimbˈila, tej saj yajbˈil kyiˈja kyuˈn kyxjalila aj Tesalónica, a nya nimilqe, ikyxjo tzeˈnku kye nimil toj Judey mix kubˈe kyewine kynimbˈil, tej ttzaj yajbˈil kyiˈj kyuˈn nya nimil, a nxjalila, a Judiyqe.


Og han så omkring på dem, som sade rundt om ham, og sagde: "Se, her er min Moder og mine Brødre! 	 I xi tkaˈyin jniˈ xjal qˈuqejqetaq tiˈjile, exsin xi tqˈmaˈn kye: Ayetzin wejiˈy nnana ex witzˈin lo, a aye nchi kubˈ bˈinchin teˈ a taj Dios,


Han vil komme og ødelægge disse Vingårdsmænd og give Vingården til andre." Men da de hørte det, sagde de: "Det ske aldrig!" 	 Ok kxeˈl kykˈatzjo manil txˈotxˈ, ex ok kchi kˈwel tbˈyoˈn, ex ok kxel tqˈoˈn ttxˈotxˈ kye junxil, chi Jesúsjo. Tej kybˈinte Pariseyjo lo, jun paqx ma tzˈel kynikyˈ te, ex kyqˈma kyjaluˈn: ¡Nlaynajpetzila bˈaj te ikyjo!


Da trådte Krigsøversten til, greb ham og befalede, at han skulde bindes med to Lænker, og han spurgte, hvem han var, og hvad han havde gjort. 	 Bˈeˈxsin ok laqˈe tnejil xqˈuqil kykˈatz, exsin xi tqˈmaˈntz, tuˈn tkuˈx Pabl toj tze, ex tuˈn tok kˈlet kyukˈa kabˈe kxbˈil. Tej tbˈajjo ikyjo, xi tqanintz ankyetaqjo Pabl, ex tiˈchaq otaq bˈant tuˈn.


Simon Peter og Thomas, hvilket betyder Tvilling, og Nathanael fra Kana i Galilæa og Zebedæus's Sønner og to andre af hans, Disciple vare sammen. 	 Junxtaq iteˈ Simun Pegr; Tmas, aj toktaq tbˈi, Kwaˈch; tukˈax Natanael, aj Caná te Galiley; ex majqoxa tkˈwal Zebedey; ex kyukˈal kabˈe t‑xnaqˈtzbˈin.


Og han gav ham Omskærelsens Pagt. Og så avlede han Isak og omskar ham den ottende Dag, og Isak avlede Jakob, og Jakob de tolv Patriarker. 	 Tej tkyij bˈant tiˈjjo yol luˈn, chi Esteban, xi tqˈmaˈn Dios te Abraham, tuˈn tok qitit kyechiljo qˈa tiˈj kytzˈumil, te jun techil qa te teqetaq Dios. Tuˈnpetziˈn, tojxi twajxaqin qˈij titzˈjlin tkˈwal Abraham, Isaac tbˈi, ex bˈeˈx kubˈ qitin ttzˈumil te techil tuˈn ttata. Ex ikyx bˈantjo tuˈn Isaac tukˈa tkˈwal, Jacob tbˈi. Ex ikyx bˈantjo tuˈn Jacob kyukˈa kabˈlajaj tkˈwal qˈa, ayej i ok te qxeˈchil awo, a o tokx kyojjo kabˈlajaj chˈuq xjal te Israel. Me lajajtaqjo tkˈwal Jacob, a nchi xkyˈaqlintaq tiˈj kyitzˈin, Jse tbˈi, tuˈn kˈuˈjlinxixtaq tuˈn manbˈaj, ex bˈeˈx xi kˈayin kye xjal aj Egiptoqetaq. Me attaq tkyˈiwbˈil Dios tibˈaj Jse.


De ere nidkære for eder, dog ikke for det gode; men de ville udelukke eder, for at I skulle være nidkære for dem. 	 Aye xjal, a kyaj tuˈn tjapin bˈaj tkawbˈil Moisés kyuˈn, nimxix nchi jyon tumil tzeˈn tten tuˈn tkubˈ kykˈuˈja kyuˈn. Me atzin kyximjo nya wen, quˈn a kyajjo tuˈn tel kypaˈn kyibˈa qiˈja, ex tuˈn kyxi lipey kyiˈj.


Se, jeg står før Døren og banker; dersom nøgen hører min Røst og åbner Døren, vil jeg gå ind til ham og holde Nadver med ham, og han med mig. 	 Loqiˈn intin nqayin kykˈatza, tzeˈnku jun kyukˈiy nqˈolbˈin ttzi kyjay, a jpuˈnxix wen. Ankye teˈ, qa ma txi tbˈiˈn tqˈajqˈojil nwiˈy, ex qa ma txi tjqoˈn tanmin, kchin okixa toj, kchin tenbˈila tukˈa, ex ktenbˈil wukˈiy toj tzaljbˈil.


Vid, at vor Broder Timotheus er løsladt; sammen med ham vil jeg se eder, dersom han snart kommer. 	 Ex waja tuˈn t‑xi nqˈmaˈn tiˈj qerman Timotey, a ma tzaqpaj toj tze. Qa ma tzul kanin liwey nkˈatza, kxel nkˈleˈn wukˈiy, aj nxiˈy qˈolbˈil kyeˈy.


Men om hans Ånd, der oprejste Jesus fra de døde, bor i eder, da skal han, som oprejste Kristus fra de døde, levendegøre også eders dødelige Legemer ved sin Ånd, som bor i eder. 	 Ex qa najle Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn, kjawil anqˈin kyxmilila tuˈn, tzeˈnku jatz anqˈin te Crist, a Jesús, juntl majl kyxol kyimnin tuˈn Xewbˈaj Xjan, a T‑xew qMan Dios.


Men medens hele Folket blev døbt, skete det, da også Jesus var bleven døbt og bad, at Himmelen åbnedes, 	 Ikytzin bˈajjo, tej naˈmxtaq tuˈn tkuˈx Juan toj tze. Tej nchi kuˈxtaq tqˈoˈn Juan xjal toj aˈ te jawsbˈil aˈ, ikyxl te Jesús bˈeˈx kuˈx toj aˈ tuˈn, te jawsbˈil aˈ. Ex tzuntaqtzin nnaˈnxi Jesús Dios, jun paqx xi jaqpajjo kyaˈj,


hvor deres Orm ikke dør, og Ilden ikke udslukkes. 	 Toj qˈaqˈ, aye ẍchuqˈ mina nchi kyim, ex mina nyupjjo qˈaqˈ.


Have I da ikke Huse til at spise og drikke i? eller foragte I Guds Menighed og beskæmme dem, som intet have? Hvad skal jeg sige eder? Skal jeg rose eder? I dette roser jeg eder ikke. 	 Me ayetzin kyeˈ qˈinin, ¿Ma ntiˈtzin kye kyja tuˈn kywaˈn ex tuˈn kykˈwan wen antza? ¿Tiquˈnil n‑el kyikyˈinjiˈy Ttanim Dios, a jaˈ junx kyoklin tkyaqil nimil? ¿Ex tiquˈn n‑el kyiˈn kytxˈixewjo a ntiˈ at kye? ¿Tiˈtzila kxel nqˈmaˈn tiˈjjo lo? ¿Okpela kchin tzalajila? Mina. ¡Mixla jtojx!


Og jeg sagde: Hvem er du, Herre? Men Herren sagde: Jeg er Jesus, som du forfølger. 	 Noq samexixa, wAjawa. ¿Ankye te? Tzajtzin ttzaqˈwin weˈy: Ayin wejiˈy Jesús, ex ayinxjiˈy a ma chin el tikyˈiˈn.


Men det skete Dagen derefter, da de kom ned fra Bjerget, at der mødte ham en stor Skare. 	 Tojxi junxil qˈij i meltzˈaj twiˈ wutz. Atzaj teˈ kykuˈtzku, nimx xjal i bˈajetz kˈlulte Jesús.


Ligeså spottede også Ypperstepræsterne indbyrdes tillige med de skriftkloge og sagde: "Andre har han frelst, sig selv kan han ikke frelse. 	 Ikyx nbˈaj kyqˈmaˈntaqjo jniˈ kynejil pale exqetziˈn jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil. Nbˈaj kubˈ kyqˈmaˈntaq kyxolile: ¿Tzeˈn tten nbˈaj klettaq junjuntl xjal tuˈn, me antetz, mi nbˈant tklonte tibˈ? chi chiˈ.


Og i Lystra sad der en Mand, som var kraftesløs i Fødderne, lam fra Moders Liv, og han havde aldrig gået. 	 Toj Listra, attaq jun ichin mibˈintaq bˈet. Mix jaˈ otaq bˈete, quˈn tuˈn koxtaq te titzˈjlin. Qˈuqletaqjo ichin,


Sandelig, sandelig, siger jeg eder, den Time kommer, ja den er nu, da de døde skulle høre Guds Søns Røst, og de, som høre den, skulle leve. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, ma pon kanin jun qˈij ex atzin qˈijjo jaˈlin, tuˈn kybˈinte a kyimninqe toj kyanmin tqˈajqˈojil nwiˈy, ayiˈn Tkˈwal Dios. Ex ayetziˈn kchi kˈwel niminte nyola, okpin kchi anqˈil kyeˈ.


Og I Herrer! gører det samme imod dem, så I lade Trusel fare, idet I vide, at både deres og eders Herre er i Himlene, og der er ikke Persons Anseelse hos ham. 	 Ex ikyx kyejiˈy tajaw aqˈuntl, kybˈinchinkuy wen kyiˈj kyaqˈnila. Mi chi xobˈtzin kyiˈj, qalaˈ kynaˈntza qa ikyqex kyejiˈy tzeˈnqeku kyaqˈnila, iteˈkxa tjaqˈ tkawbˈil qAjaw at toj kyaˈj, a ntiˈ n‑ok tkaˈyin tzeˈn kytenxjal.


Men Menneskene forundrede sig og sagde: "Hvem er dog denne, siden både Vindene og Søen ere ham lydige?" 	 Bˈeˈx o jaw kaˈylajxa tiˈj, ex o bˈaj jaw yoliˈn qxolxa: ¿Alxsila kyeˈ xjal ikyjo; a ajin kyqˈiqˈ ex aˈ ma chi kubˈ niminte?


Og de have ikke fundet mig i Ordveksel med nogen eller i Færd med at vække Folkeopløb, hverken i Helligdommen eller i Synagogerne eller omkring i Staden. 	 Ex mix jun maj in jyete, qa tzun nchin chˈotje tukˈa jun aˈla, ex mix jaˈ jaw tiljxjal wuˈn toj tnejil ja te kynaˈbˈl Dios Judiy, mo kyoj txqantl ja te naˈbˈl Dios, iˈchaqpetla ttxanila tnam.


thi Farisæerne og alle Jøderne spise ikke uden at to Hænderne omhyggeligt, idet de fastholde de gamles Overlevering; 	 Quˈn ayetziˈn Parisey exqetziˈn xjal antza lipcheqektaq tiˈjjo xnaqˈtzbˈil, a kyij yekˈin kye kyuˈn qtzan kytaˈẍ, nlayxtaq chi waˈn qa mina ẍi txˈajin nej toj jun tumil tzeˈnkuxjo nbˈanttaq kyuˈn.


Men Maria var den, som salvede Herren med Salve og tørrede hans Fødder med sit Hår; hendes Broder Lazarus var syg. 	 Anteˈ Mariy luˈn, a kubˈ qˈoˈnte jupsbˈil kyibˈaj tqan qAjaw, ex ok ttzqijsin tukˈa tsmal twiˈ.


- efter alt dette søge jo Hedningerne -. Thi eders himmelske Fader ved, at I have alle disse Ting nødig. 	 Quˈn ayetzin kyeˈ txqantl xjal, a nya nimil, nimx nchi jaw melj kyeˈ tiˈj tkyaqiljo lo. Me metziˈn kyetza, at jun kyeˈ kyMan toj kyaˈj, a ojtzqiˈn tuˈn alkye atx taj kyeˈy.


Og de sagde til hverandre: "Hvem skal vælte os Stenen fra Indgangen til Graven?" 	 ex chˈixtaq kypon ttzi jul, teˈ kyja yolin: ¿Altzila kye k‑elil qˈinte abˈj ttzi jul? chi chiˈ.


Fra den Tid begyndte Jesus at prædike og sige: "Omvender eder, thi Himmeriges Rige er kommet nær." 	 Atxixsiˈn ttzaj xkye taqˈin Jesús, tuˈn tyolin Tyol Dios, ex xi tqˈmaˈn: Ku tajtz tiˈj kyanmiˈn, ex ku kymeltzˈaja tukˈa qMan Dios, quˈn a Tkawbˈil Dios toj kyaˈj ma tzaj laqˈe.


Og de fire og tyve Ældste og de fire levende Væsener faldt ned eg tilbade Gud, som sad på Tronen, og de sagde: Amen! Halleluja! 	 Ex ayetziˈn kyaje toj kaˈwnaq nejinel, exqetziˈn kyaje ajbˈil twutz tqˈuqbˈil Dios, i kubˈ mukˈe tzmax twutz txˈotxˈ, ex i kˈulin twutz Dios, ajo qˈuqletaq toj tqˈuqbˈil. Ex kyqˈma: Nimxit tbˈiy. Ikyxitjo. ¡Aleluya!


i hvem vi også have fået Arvelodden, forud bestemte efter hans Forsæt, der virker alt efter sin Villies Råd, 	 Quˈn noq tuˈn Crist, o qo jaw tskˈoˈn Dios, tzeˈnkuxjo kubˈ t‑ximin t‑xe tnejil, tuˈntzintla qkˈmonte qetzbˈil. Quˈn nkubˈ tbˈinchin Dios tuˈn tjapin bˈaj tkyaqil t‑xim ikyx tzeˈnkuxjo taj.


Jeg siger det ikke for at fælde Dom; jeg har jo sagt tilforn, at I ere i vore Hjerter, så at vi dø sammen og leve sammen. 	 Nya noq tuˈn nxoˈn yol kyiˈja ma txi nqˈmanjiˈy luˈn, quˈn o txi nqˈmaˈn kyeˈy, qa at‑xix nkˈuˈja kyiˈja. Nqo anqˈin ex kqo kyimila tukˈa qkˈuˈja kyiˈja toj qanmin.


ligesom Sodoma og Gomorra og de omliggende Stæder, der på samme Måde som disse vare henfaldne til Utugt og gik efter fremmed Kød), ere satte til et Eksempel, idet de bære en evig Ilds Straf. 	 Ex ikyxjo, kynaˈntzintza kyiˈj xjal aj tnam Sodoma ex aj Gomorra, junx kyukˈa jniˈ xjal kyojjo txqantl muchˈ tnam kykˈatz. Ex i bˈinchin il, tzeˈnku kyej angel, tuˈnjo ẍi ok ten bˈinchil tkyaqil wiq il, ex i kyˈaˈjin kykyaqilx, ex ikyqex kye xjaljo xkubˈ kybˈinchin aj pajil; ichin tukˈa ichin ex qya tukˈa qya. Tuˈntzin tpajjo il luˈn, bˈeˈx i ja tyupin Diosjo tnam tukˈa qˈaqˈ. Atzin qˈaqˈ luˈn n‑ajbˈin te jun yekˈbˈil te qe jaˈlin, qa at jun najin tukˈa qˈaqˈ te jun majx te chojbˈil kye nchi bˈinchin il.


Og jeg, Johannes, er den, som så og hørte disse Ting, og da jeg havde hørt og set, faldt jeg ned for at tilbede for den Engels Fødder, som viste mig disse Ting. 	 Ayin weˈ Juan; ma nbˈiy ex ma nliy tkyaqiljo lo. Ex tej tbˈaj nbˈiˈn ex bˈaj nkaˈyiˈn, ex in kubˈ mejeˈy t‑xe tqan angel, a otaq tzaj yekˈinte, tuˈn nkˈuliˈn twutz.


og idet I lære dem at holde alt det, som jeg har befalet eder. Og se, jeg er med eder alle Dage indtil Verdens Ende." 	 Ex kyxnaqˈtzinqexa tuˈn tkubˈ kynimiˈn tkyaqiljo ma txi nqˈmaˈn kyeˈy. Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, loqiˈn intin kyukˈiy tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tzmaxi aj tjapin bˈaj tkyaqil.


Det er bedre for ham, om en Møllesten er lagt om hans Hals, og han er kastet i Havet end at han skulde forarge een af disse små. 	 Bˈaˈntla tuˈn tok tkˈloˈn jun ma tij abˈj te chebˈl triy tiˈj tqul, ex tuˈn t‑xi t‑xoˈn tibˈ toj ttxuyil aˈ tuˈn tkyim, tzeˈnku tuˈn tokx toj paˈbˈin twutz Dios tukˈa til, a tuˈn tjaw tzˈaq jun neˈẍ nimil toj il tuˈn tpaj.


Går derfor hen og gører alle Folkeslagene til mine Disciple, idet I døbe dem til Faderens og Sønnens og den Helligånds Navn, 	 Tuˈnpetziˈn, ku kyxiˈy kyukˈaxjal toj tkyaqil twutz txˈotxˈ xnaqˈtzilkye, tuˈn kyok te nxnaqˈtzbˈiˈn. Ex kyqˈonqekuxa toj aˈ, te jawsbˈil aˈ, toj tbˈi Manbˈaj, ex toj tbˈi Kˈwalbˈaj, ex toj tbˈi Xewbˈaj Xjan.


Og det skete, da Jesus havde fuldendt disse Ord, vare Skarerne slagne af Forundring over hans Lære; 	 Tbˈajlinxitzin tyolin Jesúsjo ikyjo, bˈeˈx i jaw kaˈylaj xjal tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil,


og sagde: "Sandelig, siger jeg eder, uden I omvende eder og blive som Børn, komme I ingenlunde ind i Himmeriges Rige. 	 ex tzaj tqˈmaˈn: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mi s‑ok kyanmiˈn tzeˈn tanminjo tal kˈwal lo, a manyor tal mutxin, nlayxpen chi okxtza toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj.


men jeg kender eder, at I have ikke Guds Kærlighed i eder. 	 quˈn ojtzqiˈnqiˈy wuˈn, ex ojtzqiˈn wuˈn qa nya kˈuˈjlin Dios kyuˈn.


Men jeg glæder mig ved Stefanas's og Fortunatus's og Akaikus's Nærværelse, fordi disse have udfyldt Savnet af eder; 	 Me nim ma chin tzalaja, tuˈn ma chi ul Estéfanas, Fortunato ex Acaico, quˈn ma kubˈ kybˈinchiˈn a naˈmxtaq tbˈant kyuˈn, quˈn ntiˈqetaqa.


Og dersom nogen da siger til eder: Se, her er Kristus, eller se der! da tror det ikke. 	 Qa at jun saj qˈmaˈnte kyeˈy kyojjo qˈij anetziˈn: Lu Crist lo, mo qa luˈ at tzachiˈn, qa chiˈ, mi txi kynimiˈn.


"Dette er den Pagts Blod, hvilken Gud har pålagt eder." 	 Ex xi tqˈmaˈn: Atzin chikyˈ lo, atzin n‑ajbˈiˈn te kujsbˈilte tumil lo, a o tzaj tqˈmaˈn Dios, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈach.


for at Jesu Ord skulde opfyldes, det, som han sagde, da han gav til Kende, hvilken Død han skulde dø. 	 Ikytziˈn, o japin bˈajjo a otaq bˈaj tqˈmaˈn Jesús, qa iltaq tiˈj tuˈn tkyim twutz cruz, quˈn ikytaqtzin tumiljo tuˈn tkyim jun aj il toj kykawil aj Rom.


Men hvad Kødet fra Afgudsofrene angår, da vide vi, fordi vi alle have Kundskab (Kundskaben opblæser, men Kærligheden opbygger. 	 Atzin jaˈlin, tzaj kytzˈibˈiˈn weˈy tiˈj qa wen tuˈn kychyoˈn tchibˈjil aluˈmj, a kubˈ bˈyoˈn toj kybˈi kywutzbˈiyil dios. Kxel nqˈmaˈn jun tumil te nukˈbˈil kyeˈy. Twutzx kye kyuˈn qa qkyaqilx at qnabˈl tibˈajjo luˈn. Me a kynabˈla lo, a nchi nimsin kyibˈa tukˈa; nya toj tumil taˈye. Me metzin tetz tumil, tuˈn tten jun qkˈuˈjbˈil qibˈ qxolile, tuˈn qchˈiy, tzeˈnku taj Dios.


Thi Gud sendte ikke sin Søn til Verden, for at han skal dømme Verden, men for at Verden skal frelses ved ham. 	 Quˈn atzin t‑xim Diosjo lo, nya tuˈn nkawiˈn kujxix wen kyibˈajxjal; qalaˈ tuˈn kyklet tkyaqilxjal wuˈn.


Og de spurgte dem og sagde: "Er denne eders Søn, om hvem I sige, at han var født blind? Hvorledes er han da nu seende?" 	 Xi kyqanin kye: ¿Atzin kykˈwaljiˈy lo, a nkyqˈmaˈn qa moẍtaq te titzˈje? ¿Tzeˈntzin ttentz ma bˈant tkaˈyin?


Og våger og beder til enhver Tid, for at I må blive i Stand til at undfly alle disse Ting, som skulle ske, og bestå for Menneskesønnen." 	 Tuˈnpetziˈn, kybˈinchinkutzin kyeˈ kyibˈ, ex chi naˈn Diosa tkyaqil qˈij, tuˈntzintla kytzaqpaja toj tkyaqiljo kbˈajil kyibˈaj txqantl, ex tuˈntzinlta kypon kaniˈn nwutza, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, tukˈa tqˈuqbˈil kykˈuˈja.


Men også i eders Lov er der skrevet, at to Menneskers Vidnesbyrd er sandt. 	 Quˈn tzˈibˈin toj kawbˈil, a nimin kyuˈn, qa il tiˈj kabˈe xjal tuˈn tmeje kyyol noq tuˈn tkujsinte jun tiˈ.


Hvem er du, som dømmer en andens Tjener? For sin egen Herre står eller falder han; men han skal blive stående, thi Herren er mægtig til at lade ham stå. 	 ¿Ma attzin tokliˈn tuˈn tkawiˈn tiˈj taqˈnil juntl? ¡Mina! Quˈn oˈkx te tajaw aqˈuntl at toklin tiˈjjo luˈn, qa wen toj twutz mo minaj. Me tiˈjjo a tuˈn t‑xi qchyoˈn mo minaj, ate qAjaw at tipin tuˈn tel wen tkyaqil nimil tuˈn.


Og en Røst lød til ham: "Stå op, Peter, slagt og spis!" 	 Ex xi tbˈiˈn tqˈajqˈojil twiˈ jun aˈla, a tzaj tqˈmaˈn: Weˈksa, Pegr. Bˈyoˈnqekujiy txuk lo, ex chyoˈnqexa.


Således ere Mændene skyldige at elske deres egne Hustruer som deres egne Legemer; den,som elsker sin egen Hustru, elsker sig selv. 	 Ikytzin tzeˈn te chmilbˈaj ntkˈuˈjlin t‑xmilil, ex ikytzin tuˈn tok tkˈuˈjlin t‑xuˈjil. Quˈn alkye ma tzˈok tkˈuˈjlin t‑xuˈjil, ax n‑ok tkˈuˈjlin te tibˈ.


Og Jesus stod op og fulgte ham med sine Disciple. 	 Jaw weˈks Jesús, ex bˈeˈx i xiˈ junx qukˈiy, awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin.


Judas (ikke Iskariot) siger til ham: "Herre! hvor kommer det, at du vil åbenbare dig for os og ikke for verden?" 	 Tej t‑xi tqˈmaˈn Jesús ikyjo, xi tqanin Judas te (a junxil Judas, nya Iscariot): Tata, ¿Tiquˈn noq te qekuy ktzajil tyekˈin tibˈa, ex nya te kykyaqil xjal?


En gives der nemlig ved Ånden Visdoms Tale; en anden Kundskabs Tale ifølge den samme Ånd; 	 Quˈn ate Xewbˈaj Xjan ntzaj qˈoˈnte nim nabˈl te junjun, ex te juntl axjo Xewbˈaj Xjan ntzaj tqˈoˈn, tuˈn tyolin tukˈa nim tumil ex ojtzqibˈl.


Ikke må nemlig det Menneske mene, at han skal få noget af Her ren, 	 Qa at jun xjal iky t‑ximjo, qa nlay tzaj qˈoˈn te tuˈn qAjaw,


da forhærder ikke eders Hjerter, som det skete i Forbitrelsen, på Fristelsens Dag i Ørkenen, 	 mi kubˈ kykujsin kyanmiˈn tuˈn kynimiˈn, tzeˈnqekuˈ kyxeˈchila ojtxe, ayeˈ el kyiˈjlin tajbˈil Dios toj tzqij txˈotxˈ.


Jesus svarede dem: "Sandelig, sandelig, siger jeg eder, hver den, som gør Synden, er Syndens Træl. 	 Xitzin tqˈmaˈn Jesús kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Kykyaqilxjo nchi bˈinchin il, ma txi kykˈayin kye kyibˈ tuˈn kyok te taqˈnil il.


Men indtil det vilde dages, formanede Paulus alle til at tage Næring til sig og sagde: "Det er i Dag den fjortende Dag, I have ventet og tilbragt uden at spise og intet taget til eder. 	 Qlixjexix wen, xi toqxenin Pabl kye, tuˈn t‑xi kywaˈn chˈin tiˈ, ex chiˈ kyjaluˈn: Ma bˈajxi kyajlajaj qˈij, ex naˈmx kywaˈn kyeˈ, noq te oybˈil teˈ tiˈ kkyˈelix qiˈj.


Men Peter sagde til ham: "Gid dit Sølv må gå til Grunde tillige med dig, fordi du mente at kunne erhverve Guds Gave for Penge. 	 Me xitzin ttzaqˈwin Pegr kyjaluˈn: Knajila junx tukˈa tpwaqa, quˈn ma kubˈ tbˈisiˈn tuˈn tlaqˈetjo toyaj Dios tukˈa tpwaqa.


Og denne Tale om ham kom ud i hele Judæa og i hele det omliggende Land. 	 Jotxjo a otaq bˈant tuˈn Jesús, bˈeˈx bˈijte teˈ toj tkyaqil tnam te Judey exsin kyojjo txˈotxˈ, a nqayin iteˈk tkˈatz.


en tvesindet Mand, som han er, ustadig på alle sine Veje. 	 quˈn jaˈlin ntbˈisin jun tiˈ, ex mikyxiljo nchiˈj. Nya junxchˈin tumil nxi tiˈn.


Men da Jesus hørte det, svarede han ham: "Frygt ikke; tro blot; så skal hun blive frelst." 	 Me bˈeˈx bˈij teˈ lo tuˈn Jesús, exsin xi tqˈmaˈntz te Jayr kyjaluˈn: Mina tzaj xobˈa, oˈkx qe tkˈuˈja wiˈja, ex ok kqˈanitil te tkˈwal, chiˈ.


Vi stå jo endog i Fare for at anklages for Oprør for, hvad der i Dag er sket, da der ingen Årsag er dertil; herfor, for dette Opløb, ville vi ikke kunne gøre regnskab." [41] Og da han havde sagt dette, lod han Forsamlingen fare. 	 Tuˈn a ma bˈaj jaˈlin, aku qo ok qˈoˈn te meltzˈil kynaˈbˈlxjal tuˈn tbˈantjo nya bˈaˈn. Me ntiˈxix jun tumil quˈn te tzaqˈwilte, qa ma tzaj qanin qe, tiquˈn ma jaw tiljxjal.


og han må sende den for eder bestemte Kristus, Jesus, 	 ex tuˈn ttzaj tsmaˈn qMan Dios kyˈiwbˈil kyeˈy noq tuˈn Jesús, a atxix ojtxe ok qˈoˈn te Kolil kyiˈja.


Dersom vi lade ham således blive ved, ville alle tro på ham, og Romerne ville komme og tage både vort Land og Folk." 	 Qa ma kyij qqˈoˈn kukxjo, tkyaqilxlaxjal knimil tiˈj. Ex ayetziˈn aj kawil toj Rom, kchi tzajil qibˈaj qˈil qoklin toj tja Dios, ex tuˈn tkubˈ kyyuchˈin qtanim.


Jeg beder for dem; jeg beder ikke for Verden, men for dem, som du har givet mig; thi de ere dine. 	 Nchin kubˈsin nwutza teˈy kyiˈj, ex nya kyiˈj kykyaqilxjal twutz txˈotxˈ; qalaˈ noq kyiˈjjo ma chi tzaj tqˈoˈn weˈy, quˈn teqiy.


Thi ligesom Jonas blev et Tegn for Niniviterne, således skal også Menneskesønnen være det for denne Slægt. 	 Quˈn ikytziˈn te Jonás ok teˈ te jun yekˈbˈil kyxol xjal te Nínive, ex ikyx wejiˈy, a Tkˈwal Ichin, ok kchin okila te jun yekˈbˈil kyeˈ xjal tojjo tqˈijil jaˈlin.


thi Faderen selv elsker eder, fordi I have elsket mig og troet, at jeg er udgået fra Gud. 	 quˈn axte nMaˈn kˈuˈjlil kyeˈy, noq tuˈn nchin ok kykˈuˈjliˈn, ex ma txi kynimiˈn qa tukˈa Dios ma chin tzajiˈy.


Men de dyrke mig forgæves, idet de lære Lærdomme, som ere Menneskers Bud." 	 Ntiˈx tajbˈin nchin kubˈ kynaˈn ikyjo, quˈn antza tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil ichin lipcheqekiy.


af Simeons Stamme tolv Tusinde, af Levis Stamme tolv Tusinde, af Issakars Stamme tolv Tusinde 	 Ex kyxoljo tyajil Simeón, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Leví, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Isacar, kabˈlajaj mil.


Men da de af Glæde herover endnu ikke kunde tro og undrede sig, sagde han til dem: "Have I her noget at spise?" 	 Nimx i jaw kaˈylaj, ex nimx tzeˈjbˈil kynaˈ. Tuˈn ikyjo, mix jaˈ nxi kynimine tkyaqil, qa ataq Jesúsjo. Tuˈnpetziˈn, chi Jesúsjo kye kyjaluˈn: ¿Ntiˈtzin chˈin wabˈj kyukˈiy tzaluˈn te nwaˈy?


Derfor blev den Mark kaldt Blodmarken indtil den Dag i Dag. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx kyijx tbˈi txˈotxˈ anetziˈn: Ttxˈotxˈil Chikyˈ; ax tbˈi tok jaˈlin.


Omvend dig! Men hvis ikke, kommer jeg snart over dig og vil stride imod dem med min Munds Sværd. 	 Tuˈnpetziˈn, ku tajtz tiˈj kyanmiˈn, kymeltzˈintz kyibˈa wukˈiy, ex chi kubˈsin kywutza weˈy, tuˈn tkubˈ nnajsiˈn kyila. Quˈn qa mina, kchin xela jyol qˈoj kyiˈja tukˈa kxbˈil te qˈoj, a n‑etz toj ntziˈy.


Hver den, som fornægter Sønnen, har ej heller Faderen; den, som bekender Sønnen, har også Faderen. 	 Ex alkye n‑el tiˈjlin Tkˈwal Dios, ntiˈ qMan Dios tukˈa. Me ankyeˈ, a n‑el tnikyˈ te qa ate Jesús Klolqe, at qMan Dios tukˈa.


Men vi må strande på en Ø." 	 Me il tiˈj tuˈn tok takpajjo bark tiˈj chˈin txˈotxˈ toj ttxuyil aˈ.


Men i Efesus vil jeg forblive indtil Pinsen; 	 Me axsa chin kyjela teniˈy tzaluˈn toj Éfeso, tzmaxiˈ aj tpon tqˈijil nintz qˈij te Pentecostés,


Derfor led også Jesus uden for Porten, for at han kunde hellige Folket ved sit eget Blod. 	 Quˈn ikyjo tzeˈnku bˈaj kyiˈj aluˈmj ojtxe, ikyx te Jesúsjo iltaq tiˈj tuˈn tkyim teˈ ttxaˈn tnam, tuˈn ttxjet kyiljo jniˈ xjal, noq tuˈn tchkyˈel.


Thi dersom døde ikke oprejses, da er Kristus ikke heller oprejst. 	 Quˈn noqit twutzxtz qa mi nchi jaw anqˈin kyimnin, exitla ikyxjo te Crist, bˈeˈxitla kyim teˈ te jun majx.


Og Filip løb derhen og hørte ham læse Profeten Esajas; og han sagde: "Forstår du også det, som du læser?" 	 Tej tok laqˈe Lip, xi tbˈiˈn tqˈajqˈojil twiˈ ichin aj Etiopía, a tzuntaq n‑uˈjin jun uˈj, a tzˈibˈin tuˈn Isaías, a yolil Tyol Dios ojtxe. Xitzin tqanin Lip te: ¿Tzuntzin el tnikyˈa tiˈjjo ntuˈjiˈn?


idet I styrkes med al Styrke efter hans Herligheds Kraft til al Udholdenhed og Tålmodighed med Glæde 	 Ex nqo qaniˈn te Dios, tuˈn ttzaj tqˈoˈn jun kujsbˈil kyeˈy, noq tuˈn tkyaqil tipin, tuˈn kyweˈxixa tukˈa jniˈ kyipiˈn, ex tuˈn tikyˈx kyuˈn, exla qa nim nya bˈaˈntz tzul kanin kyiˈja.


Og dersom din Hånd forarger dig, så hug den af; det er bedre for dig at gå som en Krøbling ind til Livet end at have to Hænder og fare til Helvede til den uudslukkelige Ild, 	 Qa noq tuˈn tpaj jun tqˈobˈa mo jun tqan, aku kubˈ tzˈaqiy toj il, bˈantla tuˈn tel ttxˈemin, exsin tuˈn tokxa toj kyaˈj tukˈa junchˈin tqˈobˈa, tzeˈnkuljo tuˈn t‑xiˈy toj qˈaqˈ tukˈa kykabˈil.


Og han sagde til ham: "Gå hen, to dig i Dammen Siloam" (hvilket er udlagt: udsendt). Da gik han bort og toede sig, og han kom seende tilbage. 	 ex xi tqˈmaˈn te: Kux txiˈy txjol kye twutza tojjo tkubˈil aˈ, Siloé tbˈi (atzin tzˈelpineˈ: Chqˈoˈn). Ex bˈeˈxsin xiˈ moẍ txjol twutz. Atzaj teˈ tmeltzˈaj, otaq bˈant tkaˈyin.


for at også hines Overflod kan komme eders Trang til Hjælp, for at der kan blive Ligelighed, 	 Quˈn qa at chˈin kyeˈy jaˈlin, tuˈn kymojiˈn kyiˈjjo txqantl; ex bˈalaqa toj juntl majl ayetl kchi mojil kyiˈja, aj tel bˈajjo kye. Ikytzin tumiljo, tuˈn qel junx,


ham sender jeg til eder, netop for at I skulle lære at kende, hvorledes det står til med os, og for at han skal opmuntre eders Hjerter, 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nchqˈoˈn tuˈn t‑xiˈ kyukˈiy, tuˈn t‑xi tiˈn qqanila, ex tuˈn ikyjo, ok knimsitiljo kykˈuˈja toj kynimbˈila.


Mig, den allerringeste af alle hellige, blev denne Nåde given at forkynde Hedningerne Evangeliet om Kristi uransagelige Rigdom 	 Toj nwutza, ntiˈ wokliˈn kywutzjo tkyaqil txqantl toj Ttanim Dios. Me noq tuˈn t‑xtalbˈil qMan, ma tzaj tqˈoˈn wokliˈn, tuˈn t‑xi nqˈmanjiˈy Tbˈanil Tqanil jniˈ t‑xilin tqˈinimil Crist, a ntiˈ tbˈajil, kye nya Judiyqe.


Og de rådsloge om at gribe Jesus med List og ihjelslå ham. 	 Ex ma bˈaj kyjyoˈn tumil, tzeˈn tuˈn ttzyet Jesús kyuˈn tukˈa sbˈubˈl, ex tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn.


Thi David siger med Henblik på ham: "Jeg havde altid Herren for mine Øjne; thi han er ved min højre Hånd, for at jeg ikke skal rokkes, 	 Bˈiˈn quˈn, chi Pegr, quˈn atzin David, a nmaq kawil te Israel ojtxe, kyij ttzˈibˈin tiˈj Jesús toj Tuˈjil Tyol Dios, ex tqˈma kyjaluˈn: Kukx n‑ok nkaˈyinjiˈy Ay qAjaw, ata nwutza. Tuˈnpetziˈn, nlay chin jaw tzˈaqa, quˈn luˈy at toj nman qˈobˈa tuˈn tkoliˈn wiˈja.


Og idet de hver Dag vedholdende og endrægtigt kom i Helligdommen og brød Brødet hjemme, fik de deres Føde med Fryd og i Hjertets Enfold, 	 Tkyaqil qˈij n‑ok kychmoˈntaq kyibˈ toj tnejil ja te naˈbˈl Dios. Ex tojile kyja, jaˈ nkubˈe ikyˈsittaqjo Xjan Wabˈj, ex tuˈn kywaˈn junx tukˈa tzaljbˈil ex tmutxbˈil kyanmin.


Disse ere de, som knurre, som klage over deres Skæbne, medens de vandre efter deres Begæringer, og deres Mund taler overmodige Ord, medens de for Fordels Skyld vise Beundring for Personer. 	 Ikytziˈn, kchi okile xjaljo, a nchi ikyˈin, ex nchi yolbˈin, ex nchex kypoqin kyukˈa, quˈn noq nchi bˈinchin tzeˈn kyaj. Njaw kynimin kyibˈ, ex tbˈanilx n‑etz toj kytzi, tuˈn kyxmoxin xjal, noq tuˈn kykanbˈin jun tiˈ, tzeˈn kyaj.


Men der er også mange andre Ting, som Jesus har gjort, og dersom de skulde skrives enkeltvis. mener jeg, at ikke hele Verden kunde rumme de Bøger, som da bleve skrevne. 	 Nimku txqantl tiˈ o bˈant tuˈn Jesús tibˈaj tkyaqiljo, a ma kyij ntzˈibˈiˈn tojjo uˈj lo. Noqit kubˈ tzˈibˈit junjun tbˈinchbˈin Jesús kyojjo nimku uˈj, minatla xbˈant tkˈuˈyitjo uˈj toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Og dette er Kærligheden,at vi vandre efter hans Bud. Dette er Budet, således som I have hørt fra Begyndelsen, at I skulle vandre deri. 	 Atzin qkˈuˈjbˈil qibˈjo, a tuˈn qbˈet toj qchwinqil tzeˈnkux tnukˈbˈil Dios kyij ttzˈibˈin toj Tyol. Ex atzin tnukˈbˈil qMan Diosjo lo, a o tzˈok kybˈiˈn atxix ojtxe: Tuˈn qbˈet tukˈa tqˈaqˈbˈil qkˈuˈj qxolx.


Men da der blev stærk Splid frygtede Krigsøversten, at Paulus skulde blive sønderslidt af dem, og befalede Krigsfolket at gå ned og rive ham ud fra dem og føre ham ind i Borgen. 	 Me quˈn noqxtaq kyjaˈtaq kyjaw tiljxtaq kyexjal; tuˈntzintzjo, bˈeˈx tzaj t‑xobˈiljo tnejil xqˈuqil, quˈn kubˈ tbˈisin, qa akutaq kubˈ kybˈyoˈn Pabl. Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn, tuˈn kytzaj txket jun jteˈbˈin xoˈl qˈaqˈ, tuˈn tex qˈiˈn Pabl, ex tuˈn t‑xi qˈiˈn juntl majl toj kyja xoˈl qˈaqˈ.


hvem også Abraham gav Tiende af alt, og som, når hans Navn udlægges, først er Retfærdigheds Konge, dernæst også Salems Konge, det er: Freds Konge, 	 Ex atzin te Abraham xi tqˈoˈn te Melquisedec tlajajin tkanebˈ tiˈjjo otaq tkanbˈe toj jyoj qˈoj. Atzin n‑ele bˈibˈaj Melquisedec: Tzˈaqlexix toj Kawbˈil. Ex atzin toklin Melquisedec, nmaq kawil te Salem. Atzin te Salem: Nukˈbˈil n‑ele toj kyyol.


Men når du bliver buden, da gå hen og sæt dig nederst, for at, når han kommer, som har indbudt dig, han da må sige til dig: Ven! sæt dig højere op; da skal du have Ære for alle dem, som sidde til Bords med dig. 	 Qalaˈ qa ma txi txkon tuˈn jun aˈla, antza we kubˈe qe te kyibˈajjo qˈuqbˈil, a iteˈku tzma tiˈjxi, quˈn tuˈntzin aj tuljo a xi txkontiy, aku tzaj qˈmaˈn tey kyjaluˈn: Ay wukˈa, ku tikyˈtz te qebˈil kyibˈajjo tbˈanil qˈuqbˈil loch. Ikytzin kjawil nimsinjiˈy kywutzjo jniˈ txqantl xjal, a kchi okil qe tukˈiy tiˈj meẍ.


Ikke at jeg attrår Gaven, men jeg attrår den Frugt, som bliver rigelig til eders Fordel. 	 Ex jaˈlin, nya noq tuˈn njyoˈn tiˈj jniˈ onbˈil te weˈy, qalaˈ wajatlaˈy tuˈn kyel wena twutz qMan Dios toj qˈij te paˈbˈin.


Men om Tid og Time, Brødre! have I ikke nødig, at der skrives til eder; 	 Atzin jaˈlin erman, nya il tiˈj tuˈn t‑xi nqˈmaˈn tijjo tqˈijil mo tiˈjjo jtoj tuˈn tul Jesús juntl majl tzaluˈn twutz txˈotxˈ,


På den Dag skulle I bede i mit Navn, og jeg siger ikke til eder, at jeg vil bede Faderen for eder; 	 Tojjo qˈij anetziˈn, kxel kyqaniˈn jun tiˈ toj tumil nbˈiˈy, me nya il tiˈj tuˈn nkubˈsin nwutza te nMaˈn, tuˈn t‑xi tqˈoˈn kyeˈy,


Og der er sagt: Den, som skiller sig fra sin Hustru, skal give hende et Skilsmissebrev. 	 Ex ikyx o qˈumle ojtxe: Qa at jun xkubˈ tpaˈn tibˈ tukˈa t‑xuˈjil, il tiˈj nej tuˈn tbˈant jun uˈj kyxol, qa o chi paˈyit.


Og der kom blinde og lamme til ham i Helligdommen, og han helbredte dem. 	 Ex tojxjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, i bˈaj tzaj laqˈe junjun moẍ ex kox tkˈatz Jesús, ex bˈeˈx i bˈaj kubˈ tqˈanin.


Men da han trådte ud på Landjorden, mødte der ham en Mand fra Byen, som i lang Tid havde været besat af onde Ånder og ikke havde haft Klæder på og ikke opholdt sig i Hus, men i Gravene. 	 Noqxix nkuˈtzku Jesús toj bark, tej tpon laqˈe jun ichin tkˈatz, a antza etza kyxolxjal toj tnam. Atziˈn ichin anetziˈn, iteˈtaq taqˈnil tajaw il toj tanmin ilaˈxitaq abˈqˈe. Minataq nchi ok tqˈoˈnjo t‑xbˈalin, ex nya toj jun ja najletaq; qalaˈ antza n‑anqˈinetaq toj muqbˈil kyimnin.


Velsigner dem, som forfølge eder, velsigner og forbander ikke! 	 Mi txiˈ kyqaniˈn qanbˈil kyibˈajjo nchi bˈinchin mibˈin kyiˈja, qalaˈ kyqaninxa tkyˈiwbˈil Dios kyibˈaj.


Men Gud talte således: "Hans Sæd skal være Udlændinge i et fremmed Land, og man skal gøre dem til Trælle og handle ilde med dem i fire Hundrede År. 	 Ex tqˈma Dios te Abraham, qa tuˈntaq kynajan tyajil tzeˈnku qe bˈetin xjal toj jun txˈotxˈ nya ojtzqiˈn kyuˈn, ex qa tuˈn kyok te aqˈnil, me ntiˈ twiˈ kykˈuˈj; ex tojjo kyaje syent abˈqˈe, tuˈntaq kybˈaj yisoˈn, ex nimxtaq yajbˈil tuˈn tikyˈx kyuˈn.


Ej heller er jo Mand skabt for Kvindens Skyld, men Kvinde for Mandens Skyld. 	 Ex nya tuˈn tpaj teqya xbˈante ichin, qalaˈ tuˈn tpaj te ichin xbˈante qya.


Således er det med den, som samler sig Skatte og ikke er rig i Gud." 	 Ikytzin tchwinqil jun qˈinin, a noqx n‑ok ten chmol txqan tqˈinimil noqx te teku; me toj tanmin twutz Dios, manyor tal yajx.


holder eder nær til Gud, så skal han holde sig nær til eder! Renser Hænderne, I Syndere! og lutrer Hjerterne, I tvesindede! 	 Qalatziˈn, chi laqˈexsin kyeˈ tkˈatz qMan Dios, ex ikytzin ktzajila laqˈe Diosjo kyukˈiy. Ayiˈy ncheˈxa bˈinchil il, mina cheˈxa bˈinchilte; ikytzin ktxjetila kyanminjiˈy; ex ayiˈy, a kyaja tuˈn tok kykˈuˈjliˈn qMan ex jniˈ at twutz txˈotxˈ, kysaqsim kyibˈa, tuˈn tok kyanmiˈn bˈaˈn twutz Dios.


eet Legeme og een Ånd, ligesom I også bleve kaldede til eet Håb i eders Kaldelse; 	 Quˈn junchˈin Ttanim Dios, a t‑xmilil Crist, ex junchˈin Xewbˈaj Xjan, ex junchˈin qˈuqbˈil qkˈuˈj tiˈj tkyaqil nqo ayoˈn toj kyaˈj, a tzeˈnkuxjo xqo txokle.


Ja, vor Herres Nåde viste sig overvættes rig med Tro og Kærlighed i Kristus Jesus. 	 Me nimxix t‑xtalbˈil ma tzaj tqˈoˈn qAjaw wibˈaja, junx tukˈa qnimbˈil ex tqˈaqˈbˈil qkˈuˈj, noq tuˈn qmujbˈil qibˈ tukˈa Crist, a Jesús.


Da ledte Jøderne efter ham på Højtiden og sagde: "Hvor er han?" 	 Ex i ok ten aj Judiy jyolte Jesús toj nintz qˈij, ex xi kyqˈmaˈn: ¿Jaˈtzila taˈ tej ichin?


Den, som bjærger sit Liv, skal miste det; og den, som mister sit Liv for min Skyld, skal bjærge det. 	 Ankye teˈ k‑okil tkˈuˈjlin tchwinqil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ok knajil teˈ te jun majx. Me ankye teˈ k‑elil tiˈjlin tkyaqiljo achbˈil te twutz txˈotxˈ noq tuˈn npaja, okpin knetil teˈ tchwinqil tuˈn te jun majx.


Da hun havde sagt dette, vendte hun sig om, og hun ser Jesus stå der, og hun vidste ikke, at det var Jesus. 	 Noqx nbˈajkutaq tqˈmaˈn luˈn, ajtz meltzˈaj twutz, ex tli waˈltaq Jesús tkˈatz, me mix ele tnikyˈ te qa a Jesús.


Thi vi vide, at hele Skabningen tilsammen sukker og er tilsammen i Veer indtil nu. 	 Quˈn bˈiˈn quˈn, qa jaˈlin tkyaqil tchˈiysbˈin Dios ntˈinin, ex n‑ikyˈx tuˈn, tzeˈnku n‑ikyˈx tchyoˈn kˈwal tuˈn jun qya, aj tja qˈiˈn.


Og da han havde fastet fyrretyve Dage og fyrretyve Nætter, blev han omsider hungrig. 	 Otaq kubˈ tpaˈn Jesús waˈyaj kaˈwnaq qˈij ex kaˈwnaq qnikyˈin, tuˈn tnaˈn Dios. Tuˈnpetziˈn, tzaj waˈyaj tiˈj.


Frygt er ikke i Kærligheden, men den fuldkomne Kærlighed driver Frygten ud; thi Frygt bringer Straf; men den, som frygter, er ikke fuldkommet i Kærligheden. 	 Qa nqo kˈuˈjlin kyiˈj txqantl, ntiˈ xobˈajil, tuˈn qok twutz qMan toj paˈbˈin, quˈn qa ma tzqetjo qkˈuˈjbˈil qibˈ, ntiˈpen te xobˈajiltz. Quˈn atzin xobˈajil ntqˈmaˈn qa nya wen qo elile toj paˈbˈin. Tuˈnpetziˈn, qa at jun a tzunx nxobˈ, apente naˈm ttzqet tkˈuˈjbˈiljo.


For ham lukker Dørvogteren op, og Fårene høre hans Røst; og han kalder sine egne Får ved Navn og fører dem ud. 	 Atzin teˈ xqˈuqil chˈlaj n‑okx tjqoˈn tjpel, tuˈntzin tokxjo kyikˈlel, tuˈn kytzaj ttxkoˈn trit. Kxel kybˈiˈn tqˈajqˈojil twiˈ, ex chi tzajil tqˈolbˈin tukˈa kybˈi, ex kchi elitz tiˈn toj chˈlaj.


Men de onde Ånder fore ud at Manden og fore i Svinene, og Hjorden styrtede sig ned over Brinken ud i Søen og druknede. 	 Texjo or anetziˈn, bˈeˈx i etz kyej taqˈnil tajaw il toj tanminjo ichin anetziˈn, ex bˈeˈxsin i okxtz kyojileˈ kuch, a iteˈtaq. Ayetzin kyej kuch bˈeˈx i xi tilj kyeˈ kubˈl, ex atzaj teˈ kykupin, bˈeˈxsin xi kyxoˈn kyibˈtz tojjo nijabˈ, ex antza bˈeˈx i jiqˈwe.


thi det er vitterligt, at af Juda er vor Herre oprunden, og for den Stammes Vedkommende har Moses intet talt om Præster. 	 Quˈn bˈiˈnxix tetz qa a Jesús tzajnin teˈ tiˈj Judá ex nya tiˈj Leví. Me ntiˈ te Moisés tqˈma toj ojtxe kawbˈil qa tuˈntaq tul jun pale kyxoljo xjal, ayeˈ tzajninqe tiˈj Judá, qalaˈ noq tiˈj Leví.


Men denne havde fire ugifte Døtre, som profeterede. 	 Kyajetaq te Lip tkˈwal kuˈxin txin, a naˈmxtaq kymeje, exsin nchi qˈumlajtaq tiˈjjo otaq tqˈma Dios kye.


Og Mennesker af alle Folk og Stammer og Tungemål og Folkeslag skulle se på deres Lig i tre og en halv Dag og ikke tilstede, at deres Lig lægges i Grav. 	 Ex toj oxe qˈij tukˈa nikyˈjin, ayetzin xjal twutz tkyaqil txˈotxˈ, aˈlchaqx kye kyxeˈchil, kyyol ex kytanim, kchi kaˈyil kyiˈj, ex mi txi kyqˈoˈn ambˈil, tuˈn kykuˈx muqet.


Men uden Tro er det umuligt at behage ham; thi den, som kommer frem for Gud, bør tro, at han er til, og at han bliver deres Belønner, som søge ham. 	 Ex ikyxjo qe jaˈlin: Il tiˈj tuˈn tten qnimbˈil tuˈntzintla qel wen twutz Dios. Quˈn tuˈn qa at jun xjal qa taj tuˈn tok tmujbˈin tibˈ tukˈa Dios, ex tuˈn tel wen twutz, il tiˈj tuˈn t‑xi tnimin qa itzˈxix te Dios, ex qa aku tzaj tqˈoˈn jun tbˈanil chojbˈil te kyeˈ, ayeˈ nchi jyoˈnxix tiˈj.


Men de elleve Disciple gik til Galilæa, til det Bjerg, hvor Jesus havde sat dem Stævne. 	 Awotzin qe, a junlajaj t‑xnaqˈtzbˈin, bˈeˈx o xiˈy toj txˈotxˈ Galiley tzma twiˈ wutz, a jaˈ xi tqˈmaˈne Jesús.


Og da de vare farne over, landede de i Genezareth. 	 Me atzaj teˈ qjlajinxa tjlajxi nijabˈ, o pon toj txˈotxˈ te Genesaret.


Men der var mange Kvinder der, som så til i Frastand, hvilke havde fulgt Jesus fra Galilæa og tjent ham. 	 Ex iteˈtaq txqan qya antza nchi kaˈyintztaq najchaq, ayeˈ i ok lipe tiˈj Jesús, atxix toj txˈotxˈ te Galiley, ex aye nchi mojintaq tukˈa.


Og den, som sværger ved Templet, sværger ved det og ved ham, som bor deri. 	 Ex ankyeˈ kˈwel tqˈmaˈn tbˈi tnejil ja te naˈbˈl Dios tiˈj tyol, nya noq tiˈjjo tnejil ja te naˈbˈl Dios ma kubˈe tqˈmaˈne, qalaˈ majx tiˈj Dios, a najle toj.


Thi Gud er mit Vidne, hvorledes jeg længes efter eder alle med Kristi Jesu inderlige Kærlighed. 	 Quˈn ate Dios ojtzqil weˈy, qa nimxix tqˈaqˈbˈil nkˈuˈja kyiˈja kykyaqila, noq tuˈn tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj Jesucrist toj wanmiˈn.


Men den anden svarede og irettesatte ham og sagde: "Frygter heller ikke du Gud, da du er under den samme Dom? 	 Tzajtzin ttzaqˈwin teˈ juntl aj il te tukˈa kyjaluˈn: ¿Ma ntiˈxsin chˈin tchewil Dios ntzaj tiˈja? ¿Ma minatzin nkubˈ tnabˈlin, qa ikyx kawbˈiljo ma kubˈ qˈoˈn tey, tzeˈnkuˈ te xjal lo?


Hilser Tryfæna og Tryfosa, som arbejde i Herren. Hilser; Persis, den elskede, som jo har arbejdet meget i Herren. 	 Kyqˈolbˈinxa Trifena, Trifosa ex Pérsida, quˈn nchi aqˈninxix wen toj taqˈin qAjaw.


Men han sagde: Så beder jeg dig, Fader! at du vil sende ham til min Faders Hus 	 Xitzin ttzaqˈwinljo qˈinintz kyjaluˈn: Ay, Tata Abraham, okx chin kubˈsil weˈ nwutz tey; chqˈonsin te Lázaro tzmax tja ntatiy,


Og haver ikke Samfund med Mørkets ufrugtbare Gerninger. Men revser dem hellere; 	 Mi kubˈ kybˈinchinjiˈy jniˈ nya wen, a nkubˈ kybˈinchin aye iteˈ toj qxopin, qalaˈ kyinqemetza tqan qˈijil,


Og han sagde til dem: "Sabbaten blev til for Menneskets Skyld og ikke Mennesket for Sabbatens Skyld. 	 Ex xi tqˈmaˈntl Jesús kyjaluˈn: Atziˈn qˈij te ajlabˈl ma kubˈ bˈinchit tuˈn tajbˈin kyexjal, ex nya qexjal tuˈn kyajbˈin te.


Derfor, aflægger alt Smuds og Levning af Slethed, og modtager med Sagtmodighed Ordet, som er indplantet i eder, og som formår at frelse eders Sjæle. 	 Tuˈnpetziˈn, kytzaqpinkjiˈy tkyaqiljo il exsin jniˈ nya bˈaˈn, quˈn oˈkx te ma chˈiyxjo kyojjo qˈij luˈn, exsin kyniminkujiˈy Tbˈanil Tqanil, a o kyij awaˈn toj kyanmiˈn; me kyniminkuy tukˈa kymutxbˈil kyibˈa. Atzin Tqaniljo lo at tipin tuˈn kykleta tuˈn.


så I føre en god Vandel iblandt Hedningerne, for at de på Grund af de gode Gerninger, som de få at se, kunne prise Gud på Besøgelsens Dag for det, som de bagtale eder for som Ugerningsmænd. 	 Ex chi bˈet‑xa toj tumil kyxoljo nya nimil. Ikytziˈn, exla qa nchi yolbˈin kyiˈja, a nyakuj aj ilqiˈy, me k‑okil kykaˈyin ajo kybˈinchbˈiˈn wen, ex kchi nimsil tbˈi qMan Dios, aj tpon qˈij tuˈn kynimin.


Og da otte Dage vare fuldkommede, så han skulde omskæres, da blev hans Navn kaldt Jesus, som det var kaldt af Engelen, før han blev undfangen i Moders Liv. 	 Atzaj teˈ tbˈaj wajxaq qˈij titzˈjlin neˈẍ, bˈeˈx ul aqˈbˈaj techil tiˈj, tzeˈnkuxtaqjo ntene, exsin tuˈn tok tbˈi. Atziˈn tbˈi ok qˈoˈn Jesús, quˈn ikyxtaq tbˈi tuˈn tok, a xi tqˈmaˈn angel te Mariy, te naˈmxtaq tok tzˈaq tiˈj.


Jesus sagde til dem: "Er det ikke derfor, I fare vild, fordi I ikke kende Skrifterne, ej heller Guds Kraft? 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Najninx iteˈya kyeˈ. ¿Naˈmxsin tel kynikyˈa te Tyol Dios, ex te jniˈ tipin?


Giver Agt på Lillierne, hvorledes de vokse; de arbejde ikke og spinde ikke; men jeg siger eder: End ikke Salomon i al sin Herlighed var klædt som en af dem. 	 Kykaˈyinktziˈn tzeˈn nchi chˈiyeˈ jniˈ t‑xmakil kˈul. Mina nchi aqˈnin ex mina nchi chubˈin. Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa a qtzan nmaq kawil Salomón ojtxe, tukˈa tkyaqil tqˈinimil, s‑ok tktxuˈn tibˈ tukˈa t‑xbˈalin tbˈanilx wen; me mix kanine tqoptzˈajiyil t‑xbˈalin, tzeˈn kaˈyiˈn jun tal t‑xmakil kˈul.


Da knurrede Jøderne over ham, fordi han sagde: "Jeg er det Brød, som kom ned fra Himmelen," 	 Junjun aj Judiy i ok ten yolbˈil tiˈj Jesús, tuˈn otaq tqˈma qa aku wabˈj ma kuˈtz toj kyaˈj.


Thi mit Åg er gavnligt, og min Byrde er let." 	 Quˈn ajo nnukˈbˈila kxel nqˈoˈn kyeˈy nya kujxix tuˈn tbˈant kyuˈn, ex ajo iqtz kxel nqˈoˈn tuˈn tjapin bˈaj kyuˈn, nyaxix al.


Men da det var besluttet, at vi skulde afsejle til Italien, overgave de både Paulus og nogle andre Fanger til en Høvedsmand ved Navn Julius af den kejserlige Afdeling. 	 Atzaj teˈ tkubˈ kybˈisiˈn, tuˈn qxi chqˈoˈn tzma Italia, jaˈ taˈ Rom, atzin Pabl exqetziˈn txqantl iteˈtaq toj tze, bˈeˈx i xi qˈoˈn tjaqˈ tkawbˈiljo jun xoˈl qˈaqˈ, Juliotaq tbˈi, a toktaq te tajlaljo jun chˈuq xoˈl qˈaqˈ te Augusto César, a tnejilxix kawil toj Rom.


Dog, Visdom tale vi iblandt de fuldkomne, men en Visdom, der ikke stammer fra denne Verden, ikke heller fra denne Verdens Herskere, som blive til intet; 	 Me atziˈn jaˈlin, kyxoljo aye ma chi tijin toj kynimbˈil, nqo yoliˈn tukˈa jun t‑xilin nabˈl tal kuj chˈinl, me a nya jun qnabˈla, a qekuxa te twutz txˈotxˈ, ex nya kynabˈljo a nchi kawin twutz txˈotxˈ, a jun paqx kbˈajil.


Og da han kom ind i Helligdommen, kom Ypperstepræsterne og Folkets Ældste hen til ham, medens han lærte, og de sagde: "Af hvad Magt gør du disse Ting, og hvem har givet dig denne Magt?" 	 Tej tokx Jesús toj tnejil ja te naˈbˈl Dios, i pon laqˈe kynejil pale exqetziˈn kynejinel kyxolxjal aj Judiy, a tzmataq nxnaqˈtzintaq. Xi kyqanin te: ¿Tiˈn tokiy tuˈn tbˈinchinjiy jniˈ lo, a nkubˈ tbˈinchiˈn? ¿Ex ankye saj qˈoˈnte tokliˈn? chi chiˈ.


Men hvad der var mig Vinding, det har jeg for Kristi Skyld agtet for Tab; 	 Tkyaqilxjo a anetziˈn, tbˈanilxtaq te weˈy. Me atzin jaˈlin, ntiˈl tajbˈin te weˈy, quˈn tuˈn o chin nimin tiˈj Crist.


for at I må blive udadlelige og rene, Guds ulastelige Børn, midt i en vanartet og forvendt Slægt, iblandt hvilke I vise eder som Himmellys i Verden, 	 tuˈntzin ntiˈ kyila kywutzxjal, a nya nimilqe ex bˈinchil ilqe. Qalaˈ chi okxita tkˈwal qMan Dios, ex ntiˈtla kytzˈilila toj kychwinqila. Qalaˈ chi okxa tzˈaqle wen, tzeˈnqe cheˈw nchi qoptzˈaje toj qnikyˈin; ex ikyxqetzintla kyejiˈy tukˈaˈ kybˈinchbˈin toj kynimbˈila kyxoljo nya nimil, a toj qxopin iteˈye,


"Her er en lille Dreng, som har fem Bygbrød og to Småfisk; men hvad er dette til så mange?" 	 Lu jun qˈa lo, qˈin jweˈ wabˈj tuˈn, junxte nmaq triy, ex qˈiˈn kabˈe tal netzˈ kyiẍ tuˈn, me ¿Ma akutzin kanin kyxoljo txqan xjal lo?


Disse sidste have kun arbejdet een Time, og du har gjort dem lige med os, som have båret Dagens Byrde og Hede. 	 ¿Tiˈn quˈn kyinx kyeˈ ẍi bˈaj ok aqˈnil yaj twiˈ kykˈuˈj s‑ex tzeˈnkuljo qe, exsin bˈeˈx xqo ok qeˈ qlixje, ex ma tzikyˈx aqˈuntl ex tqan qˈij quˈn?


I, utro! vide I ikke, at Venskab med Verden er Fjendskab imod Gud? Derfor, den, som vil være Verdens Ven, bliver Guds Fjende. 	 Ayeqiˈy werman, nyakuj nya nimilqiˈy. ¿Ma nyatzin bˈiˈn kyuˈn, a tuˈn kyoka te tukˈa bˈinchil il, a tzeˈnku nbˈant tuˈn, tuˈntzin ikyjo, bˈeˈx kchi okila te tajqˈoj qMan Dios? Ikytziˈn aˈlchaqx kye juntz, tuˈn tok tukˈlin tibˈ tukˈa nya wen te twutz txˈotxˈ, bˈeˈx n‑ok te tajqˈoj Dios.


Nedbryd ikke Guds Værk for Mads Skyld! Vel er alt rent, men det er ondt for det Menneske, som spiser med Anstød. 	 Mi kubˈ tnajsiˈn taqˈnbˈin qMan Dios toj tanmin juntl, noq tuˈn tpajjo tnikyˈbˈila. Quˈn twutzx qa tkyaqilx te tiˈ ntiˈ tkyˈi tuˈn t‑xi qnikyˈbˈin. Me nya wen tuˈn tbˈinchiˈn, tuˈn tjaw takpaj juntl toj tnimbˈil, noq tuˈn tzaqpiˈn tiˈj tkyaqil nikyˈbˈil, a taja.


Men I have vanæret den fattige! Er det ikke de rige, som underkue eder, og er det ikke dem, som slæbe eder for Domstolene? 	 Qalatzin kyeˈ, nchi el kyikyˈinjiˈy yaj, ¿Ma nyaqepetzila qˈinin nchi kubˈ bˈinchinte nya bˈaˈn kyiˈja, ex nchex qton kyeˈy kywutz kawil?


Men også han, som havde fået den ene Talent, kom frem og sagde: Herre! jeg kendte dig, at du er en hård Mand, som høster, hvor du ikke såede, og samler, hvor du ikke spredte; 	 Atzaj teˈ tkanin aqˈnil, a xi tzyuˈnte jun mil, xi tqˈmaˈn te tajaw: Taa, bˈiˈn wuˈn qa ay jun xjal kuj, ex qa njyet jun tpwaqa noq tuˈn taqˈnbˈin juntl, ex at tey, me mi n‑aqˈniˈn.


Og den, som giver en af disse små ikkun et Bæger koldt Vand at drikke, fordi han er en Discipel, sandelig, siger jeg eder, han skal ingenlunde miste sin Løn." 	 Ex ankye teˈ kxel qˈonte jun tal vas cheˈwe te jun tal kˈwal, noq tuˈn ma tzˈok lipe wiˈja, ex twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, at jun oyaj tiˈjjo lo te jun majx toj kyaˈj.


ham være Ære i Menigheden og i Kristus Jesus igennem alle Slægterne i Evighedernes Evighed! Amen. 	 Nimxit tbˈi kyxoljo Ttanim, noq tuˈn Crist, a Jesús, jaˈlin ex te jun majx.


Og der kom en Frygt over alle, som boede omkring dem, og alt dette rygtedes over hele Judæas Bjergegn. 	 Jotxjo jniˈ xjal antza, junx kyukˈa tkyaqiljo najleqe tojjo jniˈ najbˈil kyxol wutz te Judey, i bˈaj jaw kaˈylaj tiˈjjo jniˈ otaq bˈaj.


Drik ikke længere bare Vand, men nyd lidt Vin for din Mave og dine jævnlige Svagheder. 	 Tuˈn noqx nstzˈuyin tkˈuˈja ex teˈ yabˈil ma tzˈok lemtzˈaj tiˈja, mi txi tkˈwaˈn junxte aˈ, qalaˈ kˈwanxa chˈin vin te qˈanbˈilte.


Af den samme Mund udgår Velsignelse og Forbandelse. Mine Brødre! dette bør ikke være så. 	 Toj qtzi, junx n‑etze wen ex nya wen. Ayiˈy werman, ku chichkujiˈy, ¡Nya tumiljo ikyjo!


Thi han skal overgives til Hedningerne og spottes, forhånes og bespyttes, 	 Antza ok kchin xela qˈoniˈy toj kyqˈobˈ nya Judiy; ok kchi jawil xmayin wiˈja, ok kchin okil yisoˈn kyuˈn, exsin ok k‑okix tzubˈin toj nwutza kyuˈn.


Og Ypperstepræsterne og de skriftkloge søgte at lægge Hånd på ham i den samme Time, men de frygtede for Folket; thi de forstode, at han sagde denne Lignelse imod dem. 	 Ayetzin kyej kynejil pale exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, texjo paq anetziˈn kyajtaq tuˈn tok kytzyuˈn Jesús, quˈn tuˈn bˈeˈx kanin toj kynabˈl, qa kyiˈjtaq nyolineˈ techil, a kubˈ tyolin Jesús. Me bˈeˈx tzaj kyxobˈil kyexjal.


Men alle Atheniensere og de fremmede, som opholdt sig der, gave sig ikke Stunder til andet end at fortælle eller høre nyt. 	 Tkyaqiljo luˈn bˈaj, quˈn kykyaqilxjo xjal te Atenas, exqetziˈn te junxil tnam a najleqetaq antza, oˈkxtaq tok tililjo kyuˈn, noq tuˈn kybˈin, ex tuˈn kyyolbˈin noq kyiˈjjo saq tqanil.


Da stod der nogle frem af den Synagoge, som kaldes de frigivnes og Kyrenæernes og Aleksandrinernes, og nogle af dem fra Kilikien og Asien, og de tvistedes med Stefanus. 	 Iteˈtaq junjun xjal toj ja te naˈbˈl Dios, Tzaqpiˈntaq tbˈi, junx kyukˈa jteˈbˈintl te aj Cirene, ex te Alejandría, ex te Cilicia, ex te aj txˈotxˈ te Asia. Ayetzaj xjal, i ok ten chˈotjil tukˈa Esteban,


Og han begyndte at tale til dem i Lignelser: "En Mand plantede en Vingård og satte et Gærde derom og gravede en Perse og byggede et Tårn, og han lejede den ud til Vingårdsmænd og drog udenlands. 	 Kubˈ tqˈoˈn Jesús jun techil tiˈj jun ichin tajaw txˈotxˈ: Jun ichin ok tawin tqan uv. Ok tchˈlajin tiˈjile, ex bˈeˈx jaw twaˈbˈin jun xkyaqˈte toj te tzajbˈilte. Exsin xi tqˈoˈntz te kymajin aqˈnil, ex bˈeˈx xiˈ najchaq.


Og hun gik straks skyndsomt ind til Kongen, bad og sagde: "Jeg vil, at du straks giver mig Johannes Døberens Hoved på et Fad." 	 Xi rinin txin qˈmalte te Herodes: Waja tuˈn ttzaj tqˈoˈn jaˈlinxix a twiˈ Juan, a Jawsil Aˈ, weˈy toj jun laq.


Og ved den niende Time råbte Jesus med høj Røst og sagde: "Eli! Eli! Lama Sabaktani?" det er: "Min Gud! min Gud! hvorfor har du forladt mig?" 	 Ax orjo jaw ẍchˈin Jesús kujxix wen, ex tqˈma: Eli, Eli, ¿Lama sabactani? Atzin tzˈelpineˈ yol lo, NMan Dios, nMan Dios, ¿Tiˈxsin quˈn ma chin kyij ttzaqpiˈn?


Da sagde Jesus: "Lader de små Børn komme, og formener dem ikke at komme til mig; thi Himmeriges Rige hører sådanne til." 	 Me tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy: Kytzaqpinqetzjiˈy tal kˈwal, tuˈn kybˈaj tzaj laqˈe nkˈatza. Mi chi kubˈ kymeqoˈn, quˈn kykyaqiljo kˈwel kymutxsin kyibˈ tzeˈnqe tal kˈwal lo, ayepen kye kchi okixjo toj Tkawbˈil Dios.


han, som ikke gjorde Synd, ikke heller blev der fundet Svig i hans Mund, 	 Quˈn ntiˈx jun til kubˈ tbˈinchin, ex mix jun maj kubˈ tsbˈuˈn jun aˈla.


Men da Jesus så store Skarer omkring sig, befalede han at fare over til hin Side. 	 Tej tok tkaˈyin Jesús txqan xjal otaq tzˈok chmet tiˈjile, xi tqˈmaˈn kye t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈn kyikyˈx tukˈa tjlajxi nijabˈ.


"Derfor går ud fra dem og udskiller eder fra dem, siger Herren, og rører ikke noget urent; og jeg vil antage mig eder," 	 Tuˈnpetziˈn, ku kyetza kyxol nya nimil, ex kypaˈmil kyibˈa kyiˈj, chi qAjaw. Mi chi bˈinchiˈn il, ex ok kchi kˈmetila wuˈn.


Og de skreve således med dem: "Apostlene og de Ældste og Brødrene hilse Brødrene af Hedningerne i Antiokia og Syrien og Kilikien. 	 Ex kye xi qˈoˈne jun uˈj, a iky ntqˈmaˈn kyjaluˈn: Kchi xel qqˈolbˈiˈn ayiˈy erman, kˈuˈjlinqe quˈn: Awoqejiˈy tsanjil Jesús exqetziˈn nejinel toj Ttanim Dios toj Jerusalén, nxi qtzˈibˈiˈn kyeˈy, a ayiˈy nya Judiyqiˈy ex najleqiˈy toj Antyokiy, Siria ex Cilicia.


Men de opholdt sig en ikke liden Tid sammen med Disciplene. 	 Atzin te Pabl ex Bernabé, ilaˈ qˈij i kyij ten kyeˈ kyukˈaˈ nimil antza.


Ikke enhver, som siger til mig: Herre, Herre! skal komme ind i Himmeriges Rige, men den, der gør min Faders Villie, som er i Himlene. 	 Quˈn nya kykyaqiljo nkyqˈmaˈn weˈy: WAjaw, wAjaw, kchi okix toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj. Qalaˈ okqexjo, ayeˈ nkubˈ kybˈinchin a tajbˈil nMaˈn, a at toj kyaˈj.


Og Johannes's Disciple fortalte ham om alt dette. Og Johannes kaldte to af sine Disciple til sig 	 Tkyaqiljo lo bˈijte tuˈn Juan, a Jawsil Aˈ, quˈn tuˈn bˈeˈx xi qˈmaˈn te kyuˈnj t‑xnaqˈtzbˈin. I tzajtzin ttxkoˈn kabˈe,


og de kastede et Klæde over ham og spurgte ham og sagde: "Profeter! hvem var det, som slog dig?" 	 Ok kymaqsiˈn twutz Jesús, exsin xi kyqanin te kyjaluˈn: Kanintzin tiˈj. ¿Ankye s‑ok bˈyoˈntiych?


Men Paulus blev der endnu i mange dage; derefter tog han Afsked med Brødrene og sejlede bort til Syrien og med ham Priskilla og Akvila, efter at han havde ladet sit Hår klippe af i Kenkreæ; thi han havde et Løfte på sig. 	 Axsa kyija Pabl ilaˈ qˈijl toj Corint. Tej tbˈajjo ikyjo, bˈeˈx i kyij tqˈolbˈin aye jniˈ nimil, ex junx tukˈa Priscila ex Aquila, i okx toj bark, tuˈn kyxiˈ toj txˈotxˈ te Siria. Me naˈmxtaq kyokx toj bark, axsa toj tnam ttzi ttxuyil aˈ, Cencrea tbˈi, bˈeˈx el tmitzoˈn Pabl tsmal twiˈ, te yekˈbˈilte qa iltaq tiˈj tuˈn tnimin tyol, a otaq tqˈma te qMan Dios, ikyx tzeˈnku kyij tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios.


Og de kom hans Ord i Hu. 	 Bˈeˈxpetziˈn, i ul julkˈajjo tyol Jesús toj kykˈuˈj.


Men som Medarbejdere formane vi også til, at I ikke forgæves må have modtaget Guds Nåde; 	 Quˈn tuˈn nqo aqˈniˈn junx tukˈa Dios toj taqˈin, nqo kubˈsin qwutza kyeˈy, tuˈn mi tzˈele kyikyˈinjiˈy t‑xtalbˈil, a ma tzaj tqˈoˈn kyeˈy.


Men da de opløftede deres Øjne, så de ingen uden Jesus alene. 	 Atzaj teˈ kyjaw kaˈyin oˈkxtaql Jesús attaql, mixtaq aˈl juntl at tukˈa.


Kommer Loths Hustru i Hu! 	 Kynaˈntzinjiˈy jniˈ ikyˈ tiˈj t‑xuˈjil Lot.


iblandt hvilke også I ere Jesu Kristi kaldede: 	 Tuˈnpetziˈn, ikyqex kyejiˈy, o chi txokliˈy tuˈn qMan Dios, tuˈn kyoka teku qAjaw Jesucrist.


og vandrer i Kærlighed, ligesom også Kristus elskede os og gav sig selv hen for os som en Gave og et Slagtoffer, Gud til en velbehagelig Lugt. 	 Kukx chi bˈetjiˈy toj tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyukˈa kykyaqil, tzeˈnku te Crist, nqo ok tkˈuˈjlin, ex xi tqˈoˈn tibˈ te jun chojbˈil qil, ex te jun oyaj tbˈanilx ele twutz qMan Dios.


Men for at også I skulle kende mine Forhold, hvorledes det går mig, da skal Tykikus, den elskede Broder og tro Tjener i Herren kundgøre eder alt; 	 Kxel nsmaˈn te Tíquico, a qerman, kˈuˈjlinxix wen, ex njapinxix tuˈn toj tkyaqil taqˈin qMan. Kxel tqˈoˈn tqanil wiˈja, tzeˈn intiniˈy, ex tiˈ nbˈant wuˈn, tuˈntzintla bˈiˈn kyuˈn tzeˈn otoyiˈy tzaluˈn, ex tuˈn toksin kykˈuˈja.


og overgive ham til Hedningerne til at spottes og hudstryges og korsfæstes; og på den tredje Dag skal han opstå." 	 Kchin kxel kyqˈoˈn toj kyqˈobˈjo nya aj Judiy, tuˈn wok xmayiˈn kyuˈn, tuˈn wok kylankˈiˈn, ex kchin kˈwel kybˈyoˈn twutz cruz. Me toj toxin qˈij, kchin jawil anqˈiˈntla.


(men om hun virkeligt skiller sig fra ham, da forblive hun ugift eller forlige sig med Manden;) og at en Mand ikke skal forlade sin Hustru. 	 Me qa akutaq xkubˈ tpaˈn qya tibˈ tukˈa tchmil, ma kyijkux ikyjo. Nlay bˈantl tuˈn tmeje jun majl tukˈa juntl ichin; qalaˈ ilx tiˈj tuˈn tmeltzˈaj tukˈa tchmil. Ex ikyqexjo chmilbˈaj, ex nya bˈaˈn tuˈn tkyij kytzaqpiˈn kyxuˈjil.


og min Tale og min Prædiken var ikke med Visdoms overtalende Ord, men med Ånds og Krafts Bevisning, 	 Ex tej t‑xi nqˈmaˈnjiˈy Tbˈanil Tqanil kolbˈil, mix in yoliniˈy tukˈa nmaq yol noq tuˈn tkubˈku kykˈuˈja wuˈn. Qalaˈ ma kubˈ kyeˈ kykˈuˈj, me tukˈa jun yekˈbˈil tuˈn tipin Xewbˈaj Xjan,


Og hvor jeg går hen, derhen vide I Vejen." 	 Ex ojtzqiˈn bˈe kyuˈn, jaˈ kchin xeliˈy.


Matthats Søn, Levis Søn, Melkis Søn, Jannajs Søn, Josefs Søn, 	 Ataqtzin teˈ Elí, kˈwalbˈajtaq teˈ te Matat, a tkˈwaltaq Leví, a tkˈwaltaq Melkí, a tkˈwaltaq Jana, a tkˈwaltaq Jse.


Men en sådan Tillid have vi til Gud ved Kristus, 	 Atzin kynimbˈila ikyjo ntzaj tqˈoˈn tqˈuqbˈil qkˈuˈja twutz qMan Dios, noq tuˈn Crist.


men nu er kommen for Dagen ved vor Frelsers Jesu Kristi Åbenbarelse, han, som tilintetgjorde Døden, men bragte Liv og Uforkrænkelighed for Lyset ved Evangeliet, 	 Ex o tzaj tyekˈin tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qe, teˈ tul Jesucrist, a Kolil, a kubˈ tiˈj kyimin tuˈn. Ex tuˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil, ma tzaj tqˈoˈn jun chwinqil qe, a mixla jtojx tuˈn tbˈaj.


Andre Menigheder plyndrede jeg, idet jeg tog Sold af dem for at tjene eder, og medens jeg var nærværende hos eder og kom i Trang, faldt jeg ingen til Byrde; 	 Noq ma tzaj smaˈn twiˈ nkˈuˈja kyuˈn junjuntl Ttanim Dios toj junxil tnam, noq tuˈn wajbˈinkuy kyeˈy.


Thi Gud er mit Vidne, hvem jeg i min Ånd tjener i hans Søns Evangelium, hvor uafladeligt jeg kommer eder i Hu, 	 Nchin ajbˈiˈn te Dios tukˈa tkyaqil wanmiˈn, ex nchin qˈumlaja tiˈj Tbˈanil Tqanil tiˈjjo Tkˈwal. Ax Dios ojtzqilte, qa kukx nchi tzaj nnaˈjiˈy toj nnaˈj Diosa.


Og Ordet blev Kød og tog Bolig iblandt os, og vi så hans Herlighed, en Herlighed, som en enbåren Søn har den fra sin Fader, fuld af Nåde og Sandhed. 	 Atziˈn Yol ok te xjal, najan qxol, ex awoqoxixa o lonte nim t‑xilin toklin; a toklin akuxixjo Tkˈwal qMan Dios, nimxix t‑xtalbˈil ex twutzxtaqjo Tyol.


Og da den onde Ånd var uddreven, talte den stumme. Og Skarerne forundrede sig og sagde: "Aldrig er sådant set i Israel." 	 Ex ikyxjo, ex bˈeˈx etz tlajoˈn Jesús taqˈnil tajaw il toj tanmin, ex bˈeˈx bˈantkux tej xjal tyolin. Jotxjo jniˈ xjal bˈeˈx i bˈaj jaw kaˈylajx kywutz ikyjo, ex kyqˈma: Bˈajxpetzin qlaˈyix toj tkyaqil txˈotxˈ te Israel jun tiˈ tzeˈnku lo.


Nu var der syv Brødre; og den første tog en Hustru og døde barnløs. 	 Atziˈn jaˈlin, chi chiˈ, jun maj, attaq wuq ichin kyitzˈimile kyibˈ. Atziˈn kytziky knet t‑xuˈjil, me ntiˈ jun tkˈwal kyij, teˈ tkyim.


Thi ingen af os lever for sig selv, og ingen dør for sig selv; 	 Mix aˈlx jun nimil n‑anqˈin ex nkyim noqx tuˈn tnimsin te tibˈ.


Og der blev givet mig et Rør ligesom en Målestok, med de Ord: Stå op og mål Guds Tempel og Alteret og dem, som tilbede deri. 	 Ex tzaj qˈoˈn jun tze weˈy te echbˈil, ikyxixjo tzeˈnku ajlaj, ex tzaj qˈmaˈn weˈy: Weˈksa, ex echinkujiy a tja Dios, junx tukˈa t‑altar. Ex ajlanqekujiy ayeˈ nchi kˈulin antza.


Jeg ved og er vis på i den Herre Jesus, at intet er urent i sig selv; dog, for den, som agter noget for urent, for ham er det urent. 	 Quˈn bˈiˈn wuˈn tuˈn qAjaw Jesús, qa ntiˈx jun tiˈ nya wen tuˈnx tibˈx, quˈn a nya wen ntzaj noq tuˈn qxim. Tuˈnpetziˈn, qa at jun tiˈ nya wen toj twutz jun xjal, exla nya wentz tuˈn tkubˈ tbˈinchin.


Og de tændte en Ild midt i Gården og satte sig sammen, og Peter sad midt iblandt dem. 	 Atzaj teˈ kykanin, bˈeˈx kubˈ kykchoˈn kyqˈaqˈ nkyˈaj peˈn, exsin i ok txoletz tiˈj. Ex majx te Pegr tokxtaq kyxol.


Og da skulle de se Menneskesønnen komme i Sky med Kraft og megen Herlighed. 	 Aj tul kanin tkyaqiljo lo, okpetzin kchin iwliltza, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, aj ntzaja toj muj twutz kyaˈj tukˈa tkyaqil wipiˈn ex jniˈ nqoptzˈajiyila.


Men Gud er mægtig til at lade al Nåde rigeligt tilflyde eder, for at I i alting altid kunne have til fuld Tilfredshed og have rigeligt til al god Gerning, 	 Quˈn axte Dios nim tipin, tuˈn ttzaj qˈoˈnte nimxix kyeˈy tuˈn t‑xtalbˈil, tuˈntzintla ttzqetjo tkyaqil atx taj kyeˈy, ex tuˈntzintla kukx tuˈn kyoniˈn kyiˈjjo txqantl,


Men da disse gik ud, se, da førte de til ham et stumt Menneske, som var besat. 	 Nchi etzkutaqjo ayej moẍqetaq, tej tul qˈiˈn juntl ichin, a mibˈin yolin te Jesús, quˈn tokxtaq jun taqˈnil tajaw il toj tanmin.


og iført eder det nye, som fornyes til Erkendelse efter hans Billede, der skabte det; 	 Ex ma chi ok ktxuˈntla tuˈnjo kychwinqila saqxix, nyakuj ikyxjo tzeˈnku jun kyxbˈalin n‑ok kyqˈoˈn saqxix wen, quˈn axte qMan Dios ntxˈixpinte kychwinqila junjun qˈij, tuˈn kyoka tzˈaqle ikyx tzeˈnku Dios, a chˈiysil kyeˈy, ex tuˈn tel kynikyˈa tiˈj toj tumilxix.


og de gik ud af Gravene efter hans Opstandelse og kom ind i den hellige Stad og viste sig for mange. 	 Jniˈqe, a otaq chi etz toj muqbˈilkye, tej tjawlin xi anqˈin Jesús, bˈeˈx i bˈaj xiˈ tojjo xjan tnam Jerusalén, jaˈ i oke kaˈyin kyuˈn nimkuxjal.


Men han; som var bleven helbredt, vidste ikke, hvem det var; thi Jesus havde unddraget sig, da der var mange Mennesker på Stedet. 	 Me ante ichin mi bˈiˈn tuˈn ankye o kubˈ qˈaninte, tuˈn nimx txqan xjal at, ex otaq tzikyˈ Jesús antza.


En Menighedstjener skal være een Kvindes Mand og forestå sine Børn og sit eget Hus vel. 	 Ex ikyqexjo, aye ichin mojilqe, junxchˈin kyxuˈjil tuˈn tten, ex il tiˈj tuˈn tten jun bˈaˈn kawbˈil toj kyja kyxol kykˈwal.


Men da de så Peters og Johannes Frimodighed og kunde mærke, at de vare ulærde Mænd og Lægfolk, forundrede de sig, og de kendte dem, at de havde været med Jesus. 	 Mix jawe xobˈe Pegr ex Juan, tej kyyolin kywutz kawil. Tej kylonte kawil ikyjo, bˈeˈx i jaw kaˈylaj, quˈn ayetzaj ichin nya aj uˈjilqe, ex ntiˈxixtaq bˈaˈn kyuˈn. Me el kynikyˈjo kawil te, qa t‑xnaqˈtzbˈinqetaq Jesús.


men i det andet går alene Ypperstepræsten ind een Gang om Året, ikke uden Blod,hvilket han ofrer for sig selv og Folkets Forseelser, 	 Me tojjo tkabˈ tnej ja, a Najbˈil Xjanxix, noq oˈkxtaqjo tnejilxix pale n‑okxtaq jun maj tojile junjun abˈqˈe. Ex ajtzin tokx, iltaq tiˈj nxi tiˈn tchkyˈel aluˈmj te najsbˈil tilx, ex teˈ il, a mitaq n‑el kynikyˈxjal te.


Men Jesus sagde til dem: "Jeg vil spørge eder om een Ting, og svarer mig derpå, så vil jeg sige eder, af hvad Magt jeg gør disse Ting. 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Ex ikyx wejiˈy, kxel nqaniˈn jun nxjelbˈitza kyeˈy.


Thi denne min Søn var død og er bleven levende igen, han var fortabt og er funden. Og de begyndte at være lystige! 	 quˈn atzin nkˈwala lo, kyimnintaq toklin quˈn, me ma jaw itzˈje juntl majl. Otaq txi naj, me atzin jaˈlin, ma jyetl quˈn. Bˈeˈxsin ok tentz ikyˈsil nintz qˈij.


Thi vort Borgerskab er i Himlene, hvorfra vi også forvente som Frelser den Herre Jesus Kristus, 	 Me metzinqe qtanim, a jaˈ qo tenbˈile, antza taˈya teˈ toj kyaˈj, a jaˈ ktzajila juntl majl Jesús, a Crist ex tAjaw Tkyaqil, a nqo ayoˈn tiˈj.


Epafras, min medfangne i Kristus Jesus, 	 Ex nxi tsmaˈn Epafras jun qˈolbˈil, a wukˈiy at toj tze noq tuˈn tpaj Crist, a Jesús.


Men da Ypperstepræsterne og de skriftkloge så de Undergerninger, som han gjorde, og Børnene, som råbte i Helligdommen og sagde: "Hosanna Davids Søn!" bleve de vrede og sagde til ham: 	 Me tej tok kykaˈyiˈn nejinel kyxol pale, exqetziˈn jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, a jniˈ nimku techil tipin Jesús otaq bˈant, ex teˈ tok kybˈiˈn jniˈqe kˈwal nchi ẍchˈin toj tnejil ja te naˈbˈl Dios: Nimxit tbˈiy, ay Tyajil qtzan nmaq kawil David, bˈeˈx tzaj kyqˈoj,


idet I bleve begravne med ham i Dåben, i hvilken I også bleve medoprejste ved Troen på Guds Virkekraft, som oprejste ham fra de døde. 	 Tuˈnpetziˈn, tej qkuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, nyakuj o qo kyim tojjo ojtxe qten, ex nyakuj o qo kux muqet junx tukˈa Crist, tej tkuˈx toj txˈotxˈ. Ex tej qjatz toj aˈ, jun techil qa ma qo jaw itzˈje tukˈa jun akˈaj qchwinqil, ikyxjo tzeˈnku jaw itzˈje te Jesús juntl majl kyxol kyimnin. Ex a teˈ akˈaj qchwinqil ma tzaj qkˈmoˈn noq tuˈn qnimbˈil tiˈj tipin Dios, a jatz anqˈin Jesús tuˈn.


Men Jesus svarede og sagde: "O du vantro og forvendte Slægt! hvor længe skal jeg være hos eder og tåle eder? Bring din Søn hid!" 	 Xitzin ttzaqˈwin Jesús kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn: Ayiˈy xjal ntiˈ kynimbˈila, ex ntiˈ kyumila. ¿Jteˈxsin qˈij nkubˈlin teˈn kyxola? ¿Ex jteˈxsin qˈij kkyˈelix wuˈn kyukˈiy? Kyintzinjiˈy qˈa tzaluˈnch.


Jeg opfordrede Titus og sendte Broderen med; har Titus da gjort sig nogen Fordel af eder? Vandrede vi ikke i den samme Ånd, i de samme Fodspor? 	 In kubˈsin nwutza te Tito tuˈn t‑xiˈ lol kyeˈy, ex xi nchqˈoˈn juntl erman tukˈa, tuˈn kyqanin jun mojbˈil kye erman toj Jerusalén. ¿Ma maˈtzin chi kubˈ sbˈuˈn tuˈn Tito, noq tuˈn ttzaj tiˈn kypwaqa weˈy? ¡Mina! ¿Ma nyapela junx qten tukˈa Tito, ex jun qbˈisa, ex tzˈaqle qanmiˈn toj tkyaqil?


Jesus sagde da til de tolv: "Mon også I ville gå bort?" 	 Tuˈnpetziˈn, tzaj tqanin Jesús qeˈy, a awoˈy kabˈlajaj t‑xnaqˈtzbˈin: ¿Yajtziˈn kyeˈ, majqexpela kye kchi xel lipe kyiˈj?


Men ved Apostlenes Hænder skete der mange Tegn og Undere iblandt Folket; og de vare alle endrægtigt sammen i Salomons Søjlegang. 	 Noq kyuˈn tsanjil i bˈante nim techil te yekˈbˈil tipin Dios kyxol xjal. Ex kykyaqil nimil ok kychmoˈn kyibˈ toj tnejil ja te naˈbˈl Dios twiˈ peˈn, Salomón tbˈi.


så sandt I blive i Troen, grundfæstede og faste, uden at lade eder rokke fra Håbet i det Evangelium, som I have hørt, hvilket er blevet prædiket i al Skabningen under Himmelen, og hvis Tjener jeg Paulus er bleven. 	 Tuˈnpetziˈn, qa qaj tuˈn qok ikyjo, il tiˈj tuˈn qweˈxix wen toj qnimbˈil, tuˈn mina jaw kaˈmin qkˈuˈj tiˈjjo a nqo ayoˈn tiˈj. Ikytziˈn, mina qo txalpaj tiˈjjo luˈn, a ma qbˈi, ex tzajnin tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil. Atziˈn Tbˈanil Tqanil, atzin nqˈmaˈnte kyexjal toj tkyaqil twutz txˈotxˈ; ex ayiˈn Pabl, loqiˈn nchin mojin tuˈn tyolit.


Da det nu var Beredelsesdag, bade Jøderne Pilatus om, at Benene måtte blive knuste og Legemerne nedtagne, for at de ikke skulde blive på Korset Sabbaten over; thi denne Sabbatsdag var stor. 	 Atzin qˈij anetziˈn, atxtaq jun qˈij tuˈn tjapin kaninjo qˈij te ajlabˈl, jaˈ iltaq tiˈj tuˈn tkubˈ kybˈinchin tkyaqil, tuˈn kyikyˈsin Judiy Xjan Qˈij. Kykyˈeˈtaq tuˈn tkyij ten kyxmililjo xjal twutz cruz toj qˈij te ajlabˈl, quˈn atzin qˈij te ajlabˈl lo, nimxix toklin te kye. Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx i xiˈ qˈmalte te Pilat, tuˈn tok waqˈit kykuxjo xjal iteˈkxtaq twutz cruz, tuˈn kykyim liwey, ex tuˈn teljo kyxmilil antza.


Den gifte Kvinde er jo ved Loven bunden til sin Mand, medens han lever; men når Manden dør, er hun løst fra Mandens Lov. 	 Ikyjo tzeˈnku jun qya, a ma jaw meje tukˈa tchmil. A itzˈxtaqjo tchmil, at toklin tkawbˈil mejebˈlin tibˈaj. Me qatzin qa ma kyimjo tchmil, ma tzaqpajjo qya tjaqˈjo tkawbˈil mejebˈlin, a attaq tibˈaj.


ud fra hvem hele Legemet, idet det sammenføjes og sammenknyttes ved ethvert hjælpende Bindeled i Forhold til hver enkelt Dels tilmålte Virkekraft, fuldbyrder Legemets Vækst til Opbyggelse af sig selv i Kærlighed. 	 Ex noq tuˈn Crist, tkyaqiljo t‑xmilil tmujbˈin tibˈ tiˈj, tuˈn taqˈin teyile tnej, tuˈntzintla tchˈiy, ex tuˈn kyonin te kyibˈ toj kyqˈaqˈbˈil kykˈuˈj, tzeˈnku taj.


Men har han gjort dig nogen Uret eller er dig noget skyldig, da før mig det til Regning! 	 Ex qa at jun nya bˈaˈn o tzˈok tbˈinchin tiˈja, mo qa at tkˈas tey, peyimila wiˈja,


Men da han blev spurgt af Farisæerne om, når Guds Rige kommer, svarede han dem og sagde: "Guds Rige kommer ikke således, at man kan vise derpå. 	 Xi kyqanin Parisey te Jesús jtojtaq tuˈn tul kaniˈn Tkawbˈil qMan Dios. Xitzin ttzaqˈwin Jesús kye kyjaluˈn: Nlay qˈanchaˈlix teˈ Tkawbˈil qMan Dios, aj tul kanin.


Og han førte dem udenfor og sagde: "Herrer! hvad skal jeg gøre, for at jeg kan blive frelst?" 	 Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, xi qˈmaˈn kye, tuˈn kyetz, ex xi qanin kye kyjaluˈn: Ayiˈy tata, ¿Tiˈtzila chˈin weˈ, aku kubˈ nbˈinchiˈn, tuˈn nkleta?


Men da Simon så, at den Helligånd blev given ved Apostlenes Håndspålæggelse, bragte han dem Penge og sagde: 	 Tli Simun, a yuẍtaq, tyekˈbˈil tibˈ Xewbˈaj Xjan, tej tkubˈ kyqˈoˈn tsanjil kyqˈobˈ kyibˈajxjal. Tuˈntziˈn ikyjo, xi tsuqin pwaq te chojbˈil kye tsanjil,


Og der skal intet bandlyst være mere; og Guds og Lammets Trone skal være i den, og hans Tjenere skulle tjene ham, 	 Atzin jaˈlin ntiˈx te aku kubˈ tjaqˈ tqanbˈil Dios. A tqˈuqbˈil Dios exsin te tal Tal rit kˈwel ten tojjo tnam lo. Ex ayetzin taqˈnil kchi kˈulil te.


Retfærdige Fader! og Verden har ikke kendt dig, men jeg har kendt dig, og disse have kendt, at du har udsendt mig. 	 Ay Tata tzˈaqlexix, mi ojtzqiˈn kyuˈnxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ; me metzin weˈ wojtzqiˈn te. Ex ayetziˈn wukˈiy ma tzˈel kynikyˈ te, qa ay saj chqˈoˈn weˈy.


Så bede vi eder i øvrigt, Brødre! og formane eder i den Herre Jesus, at som I jo have lært af os, hvorledes I bør vandre og behage Gud, således som I jo også gøre, at I således må gøre end yderligere Fremgang. 	 Atzin jaˈlin erman, o bˈaj qnikˈuˈn kyeˈy tzeˈn tuˈn kybˈetiˈy toj tumil, ex tzeˈnku taj qMan Dios tzeˈnkuxjo nkubˈ kybˈinchiˈn jaˈlin. Me qo kubˈsil qwutza kyeˈy toj tbˈi qAjaw Jesús, tuˈn kukx tkubˈ kybˈinchinjiˈy ikyjo.


Dersom nogen kommer til eder og ikke fører denne Lære, ham skulle I ikke tage til Huse og ikke byde velkommen. 	 Qa at jun xjal xkanin xnaqˈtzil kyukˈiy, qa nyatil t‑xnaqˈtzbˈiljo tzeˈnku te Jesús, mi tzˈokx kykˈleˈn toj kyjay, ex mina kubˈ kytziyiˈn.


Altså, alt hvad I ville, at Menneskene skulle gøre imod eder, det skulle også I gøre imod dem; thi dette er Loven og Profeterne. 	 Tuˈnpetziˈn, kybˈinchinkujiˈy kyukˈa txqantl, a tzeˈnku kyaja tuˈn tkubˈ kybˈinchin txqantl kyukˈiy. Quˈn a nukˈbˈil lo, ikyx t‑xilin tojjo ojtxe kawbˈil ex jniˈ kyyol yolil Tyol Dios ojtxe.


Og deres Lig skal ligge på Gaden i den store Stad, som i åndelig Forstand kaldes Sodoma og Ægypten, der, hvor også deres Herre blev korsfæstet. 	 Ex ayetzin kyxmilil otaq kyim ok kchi kyjel kuẍbˈin toj tnam Jerusalén, jaˈ kubˈ bˈyoˈn kyAjaw twutz cruz. Ajo tnam, iky n‑ele tzeˈnku Sodoma exsin Egipto, aye techil tiˈjjo tkyaqil nya wen.


Og se, en kom til ham og sagde: "Mester! hvad godt skal jeg gøre, for at jeg kan få et evigt Liv?" 	 Tej t‑xiˈ Jesús qukˈiy, ul kanin jun kuˈxin tkˈatz, ex xi tqanin te: Ay, xnaqˈtzil wenxixa, ¿Tiˈn kˈwel nbˈinchiˈn, tuˈn nkanbˈintejiy chwinqil te jun majx?


Men Krigsøversten tog ham ved Hånden, gik hen til en Side og spurgte: "Hvad er det, som du har at melde mig?" 	 Tzajtzin tzyuˈn tqˈobˈj kuˈxin qˈa tuˈnj tnejil xqˈuqil, ex el kypaˈn kyibˈ tiˈj xoˈl qˈaqˈ, exsin xi tqanintz: ¿Tiˈtzin tuˈn ttzaj tqˈmaˈn weˈy?


Men han sagde: "Hvorledes skulde jeg kunne det, uden nogen vejleder mig?" Og han bad Filip stige op og sætte sig hos ham. 	 Tzajtzin ttzaqˈwin aj Etiopía: ¿Tzeˈn tten aj tel nnikyˈa te, ex mix aˈl ntzaj chikyˈbˈinte weˈy? Xi tqˈmaˈn, tuˈn tjax Lip toj tkarwaj, ex tuˈn tkubˈ qe junx tukˈa.


Men Ypperstepræsterne rådsloge om også at slå Lazarus ihjel: 	 Ayetziˈn kynejinel pale bˈeˈx i kyij toj wen tuˈn tkubˈ bˈyet Jesús majx Lázaro tukˈa,


Thi jeg for min Del, fraværende med Legemet, men nærværende med Ånden, har allerede, som om jeg var nærværende, fældet den Dom over ham, som på sådan, Vis har bedrevet dette, 	 Werman, twutzx ntiˈqiˈn kyukˈiy, me nimxix nchin ximiˈn kyiˈja, nyakutlaj intiˈn kyxola. Ex o kubˈ nximiˈn twutz qAjaw Jesucrist, tiˈ tuˈn tbˈant tiˈjjo a nkubˈ tbˈinchinjo luˈn:


Dersom I elske mig, da holder mine Befalinger! 	 Ex xi tqˈmaˈnl Jesús: Qa ma chin ok kykˈuˈjliˈn, kyniminkutzinjiˈy jniˈ nnukˈbˈila.


Og han gik bort derfra og gik ind til en Mand ved Navn Justus, som frygtede Gud, og hvis Hus lå ved Siden af Synagogen. 	 Bˈeˈxsin etz tojjo ja te naˈbˈl Dios, ex bˈeˈx xiˈ tojjo jun ja attaq ttxlaj, jaˈ najletaq jun ichin, Ticio Just tbˈi, a bˈaˈntaq naˈn Dios.


Og straks nødte han sine Disciple til at gå om Bord i Skibet og i Forvejen sætte over til hin Side, medens han lod Skarerne gå bort. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, o jax tchqˈoˈn Jesús awoˈy, a t‑xnaqˈtzbˈin, toj bark, tuˈn qikyˈxa tjlajxi nijabˈ. Otaq qo neja tuˈn qikyˈxa jlajxi; kyij Jesús qˈolbˈil kyexjal.


Men den, som tvivler, når han spiser, han er domfældt, fordi det ikke er at Tro; men alt det, som ikke er af Tro, er Synd. 	 Me qa at kabˈe tkˈuˈja tiˈjjo nxi tchyoˈn, axa n‑ok aj paj tiˈjxa, quˈn nya tukˈa tnimbˈila nxi tchyoˈn. Ex tkyaqiljo nya tukˈa qnimbˈil nbˈante, atzin iljo.


Denne finder først sin egen Broder Simon og siger til ham: "Vi have fundet Messias" (hvilket er udlagt: Kristus). 	 Jun paqx, xiˈ Andrés jyolte Simun. Tetziˈn tknet tuˈn, xi tqˈmaˈn te: Ma jyet Crist quˈn, a skˈoˈnxix tuˈn Dios.


og fra Jerusalem og fra Idumæa og Landet hinsides Jordan og fra Egnen om Tyrus og Sidon kom de til ham i stor Mængde, da de hørte, hvor store Gerninger han gjorde. 	 Tej tbˈijte kyuˈn jniˈ xjal tiˈjjo jniˈ nbˈaj bˈanttaq tuˈn, nimx bˈaj ul lolte tzeˈnqekuˈ aj Judey, aj Jerusalén, aj Idumey, jniˈ qeˈ najleqetaq tjlajxiˈ Nim Aˈ Jordán, exqe aj Tiro ex aj Sidón.


(han siger jo: "På en behagelig Tid bønhørte jeg dig, og på en Frelsens Dag hjalp jeg dig." Se, nu er det en velbehagelig Tid, se, nu er det en Frelsens Dag;) 	 Quˈn ikyx ntqˈmaˈn Dios toj Tuˈjil Tyol kyjaluˈn: Tojjo tqˈijil kynimbˈila, ma nbˈiˈy kyyola, ex tojjo tqˈijil kolbˈil, ma chin oniˈn kyiˈja, chiˈ. Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy, atzin tqˈijiljo jaˈlin tuˈn kynimiˈn; ex atzin qˈijjo jaˈlin te kolbˈil.


Og nu, I rige! græder og jamrer over de Ulykker, som komme over eder. 	 Kybˈiˈntzin jaˈlin, ayeqiˈy qˈinin: Chi oqˈa, ex chi ẍchˈiˈn, quˈn ktzajil jun kawbˈil kujxix kyibˈaja.


Og de gik ud og prædikede, at man skulde omvende sig. 	 I xitziˈn t‑xnaqˈtzbˈin yolil teˈ Tyol Dios kyxol xjal, tuˈn tjaw kytxˈixpin kyibˈ, tuˈn tkubˈ kynimin Tyol Dios, ex tuˈn t‑xi kyqˈoˈn kyanmin te.


Men de vare i det hele omtrent tolv Mand. 	 Bˈalaqa kabˈlajajtaq kybˈajjo ichin anetziˈn.


men da han hørte om Jesus, sendte han nogle af Jødernes Ældste til ham og bad ham om, at han vilde komme og helbrede hans Tjener. 	 Atzaj teˈ tbˈintej nejinel jun tqanil Jesús, bˈeˈxsin i xi tchqˈoˈntz jun jteˈbˈin xjal, a attaq kyoklin kyxol Judiy, tuˈntzintla kykubˈsin kywutz te Jesús tuˈn tkanin qˈanil teˈ taqˈnil, a chˈixtaq tkyim.


Da fik de hemmeligt nogle Mænd til at sige: "Vi have hørt ham tale bespottelige Ord imod Moses og imod Gud." 	 Tuˈn mix xkyeye kyyolin, i chjet jun jteˈbˈin xjal kyuˈn, ayeˈ nya wenqetaq, tuˈn tkubˈ kysbˈuˈn, ex tuˈn t‑xi kyqˈmaˈn qa otaq kybˈi paˈj yol tuˈn Esteban tiˈj Moisés ex tiˈj Dios.


Derefter siger han til Disciplen: "Se, det er din Moder." Og fra den time tog Disciplen hende hjem til sit. 	 Ex ikyxjo tzaj tqˈmaˈnl weˈy: Ajo qya lo ma tzˈok te tnaniy. Ex atxixsiˈn, bˈeˈx tzaj nkˈmoˈn tnana toj njaˈy tuˈn tok nkaˈyiˈn.


Påbyd og lær dette! 	 Atziˈn luˈn atzin qˈmanxjiy, ex xnaqˈtzinxa kye kykyaqil.


og Kanelbark og Hårsalve og Røgelser og Salve og Virak og Vin og Olie og fint Mel og Hvede og Okser og Får og Heste og Vogne og Slaver, ja, Menneskesjæle. 	 ex jniˈ kyiqitz canela, ex tkyaqil wiq kˈokˈjsbˈil, ex pon, ex jupsbˈil, ex ilaˈ wiq qˈanbˈil, ex qˈeˈn, ex aseyt, ex tukˈax jarin cheˈn wen, ex triy; ex ikyxjo tzaj kyiˈn chej, a njax kyiqitz, ex rit, ex bˈaˈn chej, ex iqbˈil qˈinin, ex majqexpe tal xjal, tuˈn kyxi kˈayit, tuˈn kyok te aqˈnil te jun majx.


Og da Sabbaten var forbi købte Maria Magdalene og Maria, Jakobs Moder, og Salome vellugtende Salver for at komme og Salve ham. 	 Tbˈajlinxiˈ qˈij te ajlabˈl, i xiˈ Mariy, aj Xleˈn, exsin Mariy, a tnana Santyaw tukˈax Salomé, laqˈol qˈanbˈil te jupsbˈil teˈ t‑xmilil Jesús, tzeˈntaqjo nchi tene kyimnin kyuˈn, tuˈn mi chi tzuwixe.


Og da han havde opholdt sig hos dem ikke mere end otte eller ti Dage, drog han ned til Kæsarea, og den næste Dag satte han sig på Dommersædet og befalede, at Paulus skulde føres frem. 	 Axsa kubˈ tene te Festo toj Jerusalén bˈalaqa wajxaq mo lajaj qˈijl, ex bˈeˈx meltzˈajl tzma Cesarea. Tej qsqix, kubˈ qe tojjo toklin te kawil, ex xi tqˈmaˈn, tuˈn t‑xi qˈiˈn Pabl.


Derfor skriver jeg dette fraværende, for at jeg ikke nærværende skal bruge Strenghed, efter den Magt, som Herren har givet mig til Opbyggelse, og ikke til Nedbrydelse. 	 Ex tuˈnpetziˈn, nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn naˈmxtaq nxiˈy lol kyeˈy, quˈn tuˈntzintla aj nkaniˈn, nyatla il tiˈj tuˈn nkawiˈn kujxix kyiˈja. Quˈn a nkawbˈila tzaj tqˈoˈn Dios tuˈn kychˈiya toj kynimbˈila, ex nya tuˈn kykubˈ numje.


Da Statholderen så det, som var sket, troede han, slagen af Forundring over Herrens Lære. 	 Tej tok tkaˈyin nmaq kawiljo ikyjo, bˈeˈx nimin, ex jaw kaˈylaj twutz tiˈjjo xnaqˈtzbˈil tiˈj tAjaw Tkyaqil.


Thi jeg siger eder: I skulle ingenlunde se mig fra nu af, indtil I sige: Velsignet være den, som kommer, i Herrens Navn!" 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, texjo qˈij jaˈlin, mixla chin kylaˈbˈilxa jun majla, qa nya ajxi tpon tqˈijil aj kyqˈmantiˈy: Kyˈiwlinxix teˈ, a tzul toj tbˈi qAjaw.


Disse gik da til Ypperstepræsterne og de Ældste og sagde: "Vi have under Forbandelser forpligtet os til ikke at smage noget, førend vi have slået Paulus ihjel. 	 I xiˈtzintz jaˈ iteˈtaqjo kynejil pale exqetziˈn nim kyoklin kyxol Judiy, ex xi kyqˈmaˈn: Ma kubˈ qkˈluˈn qeˈ qyol twutz Dios, qa ntiˈ chˈin kxel qwaˈn, aj qa naˈmxtaq tkyim Pabl quˈn.


Nej, siger jeg eder; men dersom I ikke omvende eder, skulle I alle omkomme ligeså. 	 Ok kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mina, chi Jesúsjo. Quˈn ikyqex kyejiˈy, ok chi kyimil kyeˈ, qa mina s‑ajtz tiˈj kyanmiˈn tukˈa Dios.


Da gik Peter og den anden Discipel ud, og de kom til Graven. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx o xiˈy tukˈa Pegr, exsin o pon kaniˈn tzma ttzi jul.


Og som han sagde dette, viste han dem sine Hænder og sin Side. Så bleve Disciplene glade, da de så Herren. 	 Tej tbˈaj tqˈmaˈn ikyjo, i tzaj tyekˈin tqˈobˈ qeˈy exsiˈn t‑xukˈ. Ex bˈeˈx o jaw tzalajxa, teˈ tok qkaˈyiˈn qAjaw.


Og da nogle sagde om Helligdommen, at den var prydet med smukke Sten og Tempelgaver. sagde han: 	 Iteˈtaq junjun kyexjal nchi yolintaq tiˈjjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, quˈn ponixtaq chi kaˈyin kyuˈn abˈj, a iteˈktaq te bˈinchbˈilte, ex kyuˈn jniˈ oyaj, a xi kyqˈoˈnxjal te pitxbˈilte. Chi Jesúsjo kyjaluˈn:


Men når de overgive eder, da bekymrer eder ikke for, hvorledes eller hvad I skulle tale; thi det skal gives eder i den samme Time, hvad I skulle tale. 	 Me ajtzin kyxi qˈoˈn toj kyqˈobˈ aj kawil, mina chi jaw bˈisiˈn tiˈ kxel kyqˈmaˈn, ex tzeˈn tuˈn tbˈant kyyoliˈn. Quˈn ajtzin kyok ten yolil, ax Dios ktzajil qˈoˈnte ttxolil kyyola.


Og du, Kapernaum! som er bleven ophøjet indtil Himmelen, du skal nedstødes indtil Dødsriget; thi dersom de kraftige Gerninger, som ere skete i dig, vare skete i Sodoma, da var den bleven stående indtil denne Dag. 	 Ikyxjo kyeˈ aj tnam Capernaum; ¿Chila, qa chi japin kyeˈ toj kyaˈj? ¡Me mina! Quˈn ayexixpe kyeˈ kchi xeˈl tojjo ma tij jul, a jaˈla taˈye t‑xele. Quˈn noqit tojjo tnam Sodoma ma bˈant teˈ jniˈ yekˈbˈil wipiˈn, a ma bˈant kyxola, mipetla xyuchˈj te tnam anetziˈn; atxpetla teˈ jaˈlin.


Og tilskyndet af sin Moder siger hun: "Giv mig Johannes Døberens Hoved hid på et Fad!" 	 Me a tnana xi qˈmante te, tiˈtaqjo tuˈn t‑xi tqanin: Qˈontzjiy twiˈ Juan, a Jawsil Aˈ, weˈy toj jun laq jaˈlinxix.


hvilket han forud forjættede ved sine Profeter i hellige Skrifter, 	 A tqanil tzaj ttziyin qMan Dios kyuˈn yolil Tyol ojtxe, ex kyij kytzˈibˈin tojjo Tuˈjil Tyol Dios, a xjanxix.