Ndoˈ quia na ljeii catsoomjndiiˈñeeⁿ na jnda̱ tueeˈna jom nnom tsjoomnancue quia joˈ tyontyjo̱o̱ⁿ yuscu na seincuii tyochjoo na tsaⁿsˈa. 	 Mikor azért látta a sárkány, hogy õ levettetett a földre, kergetni kezdé az asszonyt, a ki a fiút szûlte.


Juu na matseiˈyuˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ, matsa̱ˈntjomnaˈ na cˈoomˈtyeⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ee jeeⁿ neiiⁿˈ tsˈaⁿ na mˈaaⁿˈ tsˈom na xcwe machˈee cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ na tjaa meiiⁿcwii na macoˈtiaˈnaˈ ntyjii. 	 Te néked hited van: tartsd meg magadban Isten elõtt. Boldog, a ki nem kárhoztatja magát abban, a mit helyesel.


Joˈ chii yati calˈuuya nda̱a̱ naⁿmˈaⁿˈ ñequio na jndeiˈnaˈ meiⁿcwii nnom tsˈaⁿ talaˈneiⁿtina ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús, cha tantˈomti ñˈoommeiⁿˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ. 	 De hogy tovább ne terjedjen a nép között, fenyegetéssel fenyegessük meg õket, hogy többé egy embernek se szóljanak ebben a névben.


Ee maqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom cwenta nnˈaⁿ na cwiluiindye cwentaaⁿˈaⁿ, ndoˈ mañeeⁿ ñˈoom na cwilaneiⁿna nnoom, sa̱a̱ nnˈaⁿ na cwilˈa natia, mˈaaⁿ nacjoo naⁿˈñeeⁿ. 	 rt az Úr szemei az igazakon [vannak], és az õ fülei azoknak könyörgésein; az Úr orczája pedig a gonoszt cselekvõkön.


Sa̱a̱ apóstoles ndooˈ nquiuna cweˈ ñˈomnco joˈ. Tîcalaˈyuˈna. 	 De az õ szavuk csak üres beszédnek látszék azok elõtt; és nem hivének nékik.


Joˈ chii, tjeiiˈna jom nnom ntjom ndoˈ jlaˈcueeˈna jom. Taxˈee Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ, tsoom: —Nquii tsˈaⁿ na ntjoomˈ joˈ, ¿ljoˈ ntsˈaaⁿ quio naⁿˈñeeⁿ? 	 És kivetvén õt a szõlõbõl, megölék. Mit cselekszik azért a szõlõnek ura azokkal?


Joo ncueeˈñeeⁿ tuiiñe Moisés. Tjaweeˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom yuˈndaa. Tyomˈaaⁿñê waaˈ tsotyeeⁿ chaˈna ndyee chiˈ na teixˈeetina jom. 	 Akkor születék Mózes, és ékes vala az Isten elõtt. Ez három hónapig atyja házában tartaték.


Ndoˈ quia jnda̱ tuo̱na tsˈom wˈaandaa, mañoomˈ teicheⁿ jndye. 	 És a mikor beléptek a hajóba, elállt a szél.


Quia jlueeⁿˈeⁿ tsˈom wˈaandaa ntyˈiaaⁿˈaⁿ na jeeⁿ jndye nnˈaⁿ jnda̱ tjomndye joˈ joˈ. Tyˈoom na jeeⁿ wiˈ tsˈoom naⁿˈñeeⁿ ee cweˈ mˈaⁿtona chaˈcwijom cwii tmaaⁿˈ canmaⁿ na tjaa ˈñeeⁿ juu na ya nnteixˈee. Quia joˈ to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na jndye ñˈoom tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. 	 És kimenvén Jézus nagy sokaságot láta, és megszáná õket, mert olyanok valának, mint a pásztor nélkül való juhok. És kezdé õket sokra tanítani.


Quia na jnda̱ tmaaⁿya, tquiocho nnˈaⁿ jndye ncˈiaana na cwileiˈcho jndyetia na mˈaaⁿ Jesús. Ñeˈcwii sa̱ˈntjoom na caluiˈ jndyetia, quia joˈ jluiˈna naquiiˈ nˈom naⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ seinˈmaaⁿ chaˈtso nnˈaⁿwii. 	 Az est beálltával pedig vivének hozzá sok ördöngõst, és egy szóval kiûzé a tisztátalan lelkeket, és meggyógyít vala minden beteget;


Joˈ chii choˈnqueⁿˈyoˈ jnaⁿ cantyja nawiˈ na nntjoom naⁿˈñeeⁿ, ndoˈ mati cantyja na tja̱ chaˈtso nnˈaⁿ na nchii jnaaⁿna hasta xjeⁿ na tuii tsjoomnancue. Nnaⁿnaˈ na waa jnaⁿˈyoˈ xjeⁿ na seicueeˈ Caín tyjeeⁿ Abel, tsaⁿ na tyotseixmaⁿ na matyˈiomyanaˈ, nndyowanaˈ hasta na tueˈ Zacarías jnda Berequías lˈa weloˈyoˈ xcwe quiiˈntaaⁿ tio tˈmaⁿ ñequio ta watsˈom. 	 Hogy reátok szálljon minden igaz vér, a mely kiömlött a földön, az igaz Ábelnek vérétõl Zakariásnak, a Barakiás fiának véréig, a kit a templom és az oltár között megöltetek.


Joˈ chii, quia na maqueeⁿˈñe tsˈaⁿ ˈu, cjaˈcajmaⁿˈ sula̱ na weˈyandyo, cha quia na nncjaantyjaaˈ tsˈaⁿ na tqueeⁿˈñe ˈu, nntsoom njomˈ: “ˈU xˈiaya, cwinoomˈ nacañoomcheⁿ.” Quia joˈ nntseitˈmaaⁿˈñenaˈ ˈu jo nda̱a̱ chaˈtso nnˈaⁿ na meindyuaandye nacañoomˈ meiⁿsa ñˈeⁿndyuˈ. 	 Hanem mikor meghívnak, menj el és ülj le az utolsó helyre; hogy mikor eljõ az, a ki téged meghívott, ezt mondja néked: Barátom ülj feljebb! Akkor néked dicsõséged lesz azok elõtt, a kik veled együtt ülnek.


Jnda̱ joˈ jluiˈ Jesús Jerusalén ndoˈ jâ nnˈaⁿ na tˈmaaⁿ na calaˈjomndyô̱ ñˈeⁿ tsˈiaaⁿ na machˈeeⁿ, mati jluiiˈâ ñˈeⁿñê. Tyomaˈno̱o̱ⁿyâ ñˈeⁿñê tsˈo̱ndaa Judea. Tyomˈaaⁿyâ joˈ joˈ cwantindyo xuee. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ tquieˈcañom jom na nleitsˈoomndye. 	 Ezután elméne Jézus az õ tanítványaival a Júdea földére; és ott idõzék velök, és keresztele.


Quia joˈ ja ñequio Pedro saayâ, squia̱a̱yâ yuu waa tseiˈtsuaa. 	 Kiméne azért Péter és a másik tanítvány, és menének a sírhoz.


Ee xeⁿ luaaˈ waa mati nnˈaⁿ na ñejlaˈyuˈ ñˈeⁿñê na jnda̱ tja̱, jnda̱ tsuundye. 	 A kik a Krisztusban elaludtak, azok is elvesztek tehát.


Tintsacwintyjeˈyoˈ na cwilaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈxjeⁿ na mañequiaa Espíritu Santo naquiiˈ nˈomˈyoˈ, ñequiiˈcheⁿ calaˈtyˈoondyoˈ ndoˈ cataⁿˈyoˈ nnoom, tincwintqueⁿˈyoˈ, ñequiiˈcheⁿ na cˈomˈcˈeendyoˈ na calaneiⁿˈyoˈ nnoom cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na mˈaⁿ cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Minden imádsággal és könyörgéssel imádkozván minden idõben a Lélek által, és ugyanezen dologban vigyázván minden állhatatossággal és könyörgéssel minden szentekért,


Tsjo̱ˈluee ñˈeⁿ tsjoomnancue nntycwiiñˈeⁿnaˈ sa̱a̱ ñˈoom ˈnaⁿya tijoom xuee nntsˈaanaˈ na xotseicanda̱a̱ˈñenaˈ. 	 Az ég és a föld elmúlnak, de az én beszédeim semmiképen el nem múlnak.


Ndoˈ xeⁿ cweˈ cantyja na mantyˈiaˈ wjaañˈoomnaˈ ˈu na matseiˈtjo̱o̱ndyuˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, catsaˈ xjeⁿ chaˈcwijom na cwjiˈ tsˈomnjomˈ ndoˈ catquieˈ juunaˈ cha tintseiˈtjo̱o̱ndyuˈtiˈ. Ee yati na nnda̱a̱ nntseixmaⁿˈ na ticantycwii na wandoˈ añmaaⁿˈ meiiⁿ chaˈcwijom ñeˈcwii tsˈomnjomˈ, nchiiti na we tsˈomnjomˈ ndoˈ nncjuˈnaˈ ˈu quiiˈ chom bˈio. 	 És ha a te szemed botránkoztat meg téged, vájd ki azt és vesd el magadtól; jobb néked félszemmel bemenned az életre, hogynem két szemmel vettetned a gyehenna tüzére.


Jlunda̱a̱ndyena. Meiⁿcwii tsˈaⁿ tîcantyˈiaana macanda̱ ñenquii Jesús. 	 Mikor pedig szemeiket fölemelék, senkit sem látának, hanem csak Jézust egyedül.


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈ, calaˈqueeⁿ nˈomˈyoˈ na nnda̱a̱ nñequiaˈyoˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Meiⁿ ticalaˈcuˈyoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈneiⁿ ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom na tjachuiiˈ. 	 Azért atyámfiai törekedjetek prófétálásra, és a nyelveken szólást se tiltsátok.


Ee ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee jndyo̱o̱ na nndiˈntjo̱ⁿya nda̱a̱ nnˈaⁿ, nchii na nndyeˈntjom nnˈaⁿ no̱o̱ⁿ. Ndoˈ jndyo̱o̱ na nñequiaandyo̱ na cˈio̱ na nntio̱o̱ⁿya jnaaⁿ nnˈaⁿ na jndyendye cha nndyaandyena jnaaⁿna na waa. 	 Mert az embernek Fia sem azért jött, hogy néki szolgáljanak, hanem hogy õ szolgáljon, és adja az õ életét váltságul sokakért.


Ee nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyo̱, cwiluiiñê chom na matseindyueeñenaˈ chaˈtso. 	 Mert a mi Istenünk megemésztõ tûz.


ˈO cwiluiindyoˈ nnˈaⁿ na jnda̱ seicandyaañe Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ natia. Sa̱a̱ ticalaˈtiuuˈyoˈ na ljoˈ sˈaaⁿ ñˈeⁿndyoˈ cha nncjuˈnaaⁿñenaˈ na nlˈaˈtiˈyoˈ na ticatyˈiomyanaˈ. Calˈaˈyoˈ chaˈxjeⁿ na macaⁿnaˈ na calˈa nnˈaⁿ na cwiluiindye moso jo nnoom. 	 Mint szabadok, és nem mint a kiknél a szabadság a gonoszság palástja, hanem mint Istennek szolgái.


Jesucristo ya ñˈoom tjeiˈyuuˈñê jo nnom Poncio Pilato. Joˈ chii jo nnoom ñequio jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na mañequiaa na cwitaˈndoˈ chaˈtso, luaa ñˈoom na matsa̱ˈntjo̱ⁿya ˈu Timoteo, 	 Meghagyom néked Isten elõtt, a ki megelevenít mindeneket, és Krisztus Jézus elõtt, a ki bizonyságot tett Ponczius Pilátus alatt ama szép vallástétellel,


Tjaaˈnaⁿ cwii tsˈaⁿ na matseixmaⁿ nˈiaaⁿ oo cwii fariseo na matseiyuˈ ñˈeⁿñê. 	 Vajjon a fõemberek vagy a farizeusok közül hitt-é benne valaki?


Jnda̱ tua̱a̱ˈâ xuljoo tsˈom wˈaandaa jlaˈtyeⁿna wˈaandaa ñequio lˈuaa cha tintyuiiˈnaˈ. Nquiaana xeⁿ nncjaacˈo̱o̱ˈ wˈaandaa cwii joo na jndyunaˈ Sirte yuu na jndye teiˈ ñjom. Joˈ chii toˈñoomna liaa ntmeiⁿ na macwjaaˈñenaˈ jndye ee ñeˈcalaˈxjeeⁿˈndyena na jndeii mantquie jndye wˈaandaa. Jnda̱ joˈ ˈndyetona tjantquie jndye juunaˈ. 	 Melyet miután felvontak, védõeszközöket alkalmaznak vala, alól megövedzvén a hajót; és mivel félnek vala, hogy zátonyra bukkannak, lebocsátván a vitorlát, úgy vitetnek vala.


Ndoˈ maljoˈyu waa cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ na machˈee yuu naya, mañoomˈ cwiwitquiooˈ na ya machˈeeⁿ, ndoˈ tsˈiaaⁿ ya na cwilˈa nnˈaⁿ meiiⁿ titquiooˈnaˈ, sa̱a̱ nda̱nquia nleitquiooˈnaˈ. 	 Hasonlóképen a jó cselekedetek is nyilvánvalók; és a melyek másképen vannak, azok sem titkolhatók el.


Mati cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom quiiˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, matsonaˈ na macanda̱ ñˈoom ya nquiu nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿna, ndoˈ cwilaˈcanda̱a̱ˈndyena ñˈom ndyueena. Tincˈomna na nnˈaⁿ candyee joona, meiⁿ tincˈomna na queeⁿ nˈomna sˈom na nchii jndyaaˈ ˈnaaⁿna. 	 Hasonlóképpen a diakónusok tisztességesek legyenek, nem kétnyelvûek, nem sok borivásba merültek, nem rút nyereségre vágyók;


Ndoˈ meiⁿquia na jeeⁿ jnaaⁿˈ na cwilˈa nnˈaⁿ na cweˈ ntyˈiu, jnda̱ tjeiˈndyô̱ cantyja ˈnaaⁿnaˈ. Meiⁿ tjaaˈnaⁿ cwii nnom na cwilˈaayâ cha nñequiuˈnnˈaⁿnaˈ nnˈaⁿ. Meiⁿ tiquilachuiiˈâ ljoˈ na maˈmo̱ⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ñequiiˈcheⁿ cwilana̱a̱ⁿyâ ñˈoom na mayuuˈ ndoˈ ncˈe na ljoˈ cwiñeˈquiandyo̱ñˈa̱a̱ⁿyâ jo nnoom meiⁿljoˈcheⁿ na mˈaaⁿˈ nˈom nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿyâ. 	 Hanem lemondtunk a szégyen takargatásáról, mint a kik nem járunk ravaszságban, és nem is hamisítjuk meg az Isten ígéjét, de a nyilvánvaló igazsággal kelletjük magunkat minden ember lelkiismeretének az Isten elõtt.


Ncˈe na luaaˈ, ˈo nnˈaⁿya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, yocheⁿ na cwimeiⁿndo̱o̱ˈa nmeiⁿˈ, calˈaˈyoˈ chaˈtso na nnda̱a̱ nlˈaˈyoˈ cha na nljeii Tyˈo̱o̱tsˈom na ya mˈaⁿˈyoˈ jo nnoom, na tjaaˈnaⁿ na cwajndiindyoˈ meiⁿ tacolatjo̱o̱ndyoˈ jo nnoom. 	 Annakokáért szeretteim, ezeket várván , igyekezzetek, hogy szeplõ nélkül és hiba nélkül valóknak találjon titeket békességben.


Ntˈomndye joona cwicandaana na nnda̱a̱ nlˈana tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na ticaluiinaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ najndeii nquii tsˈaⁿ. Ndoˈ ntˈom joona cwicandaana na jeeⁿ ya cwiñequiana ñˈoom na maˈmo̱ⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱na. Ntˈom joona cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nnda̱a̱ ntjeiiˈna cwenta quia tiyuuˈ cwii ñˈoom na cwiñequia nnˈaⁿ ndoˈ quia na mayuuˈ juunaˈ. Ntˈom cwicanda̱a̱ cwilaˈneiⁿ ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom ndoˈ wandyo̱o̱ˈ nnˈaⁿ na mañequiaaⁿ na cwicanda̱a̱ cwilaˈteincooˈna chiuu maˈmo̱ⁿ ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Némelyiknek csodatévõ erõknek munkái; némelyiknek meg prófétálás; némelyiknek pedig lelkeknek megítélése; másiknak nyelvek nemei; másnak pedig nyelvek magyarázása;


Tsoti Pablo: —Joˈ chii seicanda̱ya, ˈu rey Agripa, ñˈoom na tso Jesús quia na teitquiooˈñê no̱o̱ⁿ. 	 Azért, Agrippa király, nem levék engedetlen a mennyei látás iránt;


Ndoˈ yocheⁿ na cwiˈoona nato, tquiena cwii joo yuu waa ndaatioo. Quia joˈ matso tsˈaⁿ Etiopía nnoom: —Cantyˈiaˈ, ñjaaⁿ waa ndaatioo. ¿Aa waa na nntseicuˈnaˈ na nnleitsˈoomndyo̱? 	 Mikor pedig menének az úton, jutának egy vízhez; és monda a komornyik: Ímhol a víz: mi gátol, hogy megkeresztelkedjem?


Joˈ chii matyuaaˈti majño̱o̱ⁿya jom na mˈaⁿˈyoˈ cha na nñequiaanaˈ na neiⁿˈyoˈ na nntyˈiaˈnndaˈyoˈ jom ndoˈ cha ticˈo̱o̱ⁿya na chjooˈ tsˈo̱o̱ⁿ. 	 Annakokáért hamarabb küldtem õt haza, hogy meglátván õt, ismét örüljetek, és nékem is kisebb legyen a szomorúságom.


Jnda̱ na tquienndaˈna Jerusalén, quia joˈ cwiicheⁿ cwii ndiiˈ tjaquieeˈ Jesús naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ. Joˈ joˈ niom jndye nnom ˈnaⁿ ñˈeⁿ quiooˈ na cwinda̱a̱ nnˈaⁿ ndoˈ cwilaˈjnda nnˈaⁿ na macaⁿnaˈ joona na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom. To̱ˈ Jesús na tyocwjeeⁿˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ chˈeⁿ. Tyotseicantqueeⁿ meiⁿsa ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjndyoondye sˈom, ñequio ntsula̱ ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwinda̱a̱ cantuˈ. 	 És Jeruzsálembe érkezének. És Jézus bemenvén a templomba, kezdé kiûzni azokat, a kik a templomban árulnak és vásárolnak vala; a pénzváltók asztalait, és a galambárúsok székeit pedig felforgatá;


Ee tsˈaⁿ na ticˈoom nacjoya, cwiluiiñe tsˈaⁿ na mˈaaⁿ cantyja ˈnaⁿya. 	 Mert a ki nincs ellenünk, mellettünk van.


ee ntyjaaˈya tsˈo̱o̱ⁿ na tyuaaˈ nntyˈiaya ˈu quialjoˈcheⁿ nlana̱a̱ⁿ ntyja̱a̱ nda̱a̱ya. 	 Hanem reménylem, hogy csakhamar meglátlak téged és szemtõl szembe beszélhetünk.


Ndoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom jeˈ, ¿aa ñequiicheⁿ mˈaaⁿñê cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos? ¿Aa nchii mati ñequio nnˈaⁿ na nchii judíos? Mayuuˈ na ljoˈ. 	 Avagy Isten csak a zsidóké-e? Avagy nem a pogányoké is? Bizony a pogányoké is.


Tyotioona tsˈojnda̱a̱ nqueⁿna, tyotyueena na chjooˈ nˈomna. Tyolaˈxuaana, tyoluena: —Wiˈ, wiˈ matjom juu tsjoom tˈmaⁿ. Chaˈtsondyo̱ jaa na cwitaˈntjo̱o̱ⁿya ñequio lˈaandaa, juu na tyañe tsjoomˈñeeⁿ seityanaˈ jaa. Sa̱a̱ ñejomto tyuiiˈñˈeⁿnaˈ. 	 És port hányván az õ fejökre, kiáltának sírván és jajgatván, és ezt mondván: Jaj! jaj! az a nagy város, a melyben meggazdagodott mindenki, a kinek hajói voltak a tengeren, annak drágaságaiból, hogy elpusztult egy órában!


Jnda̱ joˈ teiˈcantyja ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na tquia cwiicheⁿ ñˈoom na tiyuuˈ nacjoomˈm, jluena: 	 És némelyek fölkelének és hamis tanúbizonyságot tõnek ellene, mondván:


Juu ñˈoom wantyˈiuuˈñeeⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ na quia nncueˈntyjo̱ xjeⁿ nntseicanda̱a̱ˈñeñˈeⁿnaˈ, matseijndaaˈñê na chaˈtso na mˈaⁿ cañoomˈluee ñequio nnom tsjoomnancue ncˈom joo joˈ nacje ˈnaaⁿˈ Cristo. 	 Az idõk teljességének rendjére nézve, hogy ismét egybeszerkeszt magának mindeneket a Krisztusban, mind a melyek a mennyekben vannak, mind a melyek e földön vannak;


Yolcu na tquio ñˈeⁿñê na jnaⁿna Galilea, tyˈentyˈiaana tseiˈtsuaa, tqueⁿna cwenta chiuu waa na tjacantyˈiuuˈñê. 	 [õt] követõ asszonyok is pedig, kik vele Galileából jöttek, megnézék a sírt, és hogy miképen helyeztetett el az õ teste.


Jnda̱ chii matsoom nnom yuscuˈñeeⁿ: —Jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya chaˈtso jnaⁿˈ. 	 És monda annak: Megbocsáttattak néked a te bûneid.


Ñequiiˈcheⁿ ñˈoom tjañoomˈ seineiⁿ Jesús na tyoˈmo̱o̱ⁿ ñˈoommeiⁿˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ. Meiⁿcwii ñˈoom tîcatseineiiⁿ nda̱a̱na na nchii ñˈoom tjañoomˈ. 	 Mind ezeket példázatokban mondá Jézus a sokaságnak, és példázat nélkül semmit sem szóla nékik,


Ángel na jnda̱ ñequiee tjo̱o̱ⁿˈo̱ⁿ ntu ˈnaaⁿˈaⁿ, quia joˈ manndyooˈ chaˈna xcwe ñeˈquioomˈ ñˈeⁿ chiˈ seiˈndaaˈnaˈ. Teintomnaˈ. Ndoˈ majoˈti cancjuu teiˈndaaˈ. Taticwixueenaˈ. Mati ñeˈquioomˈ seitjo̱o̱naˈ chaˈna ñequiee hora na taticwixueeñê. Ndoˈ mati natsjom, seitjo̱o̱naˈ chaˈna ñequiee hora na taticwixueeñe chiˈ ñequio cancjuu. 	 A negyedik angyal is trombitált, és megvereték a napnak harmadrésze, és a holdnak harmadrésze, és a csillagoknak harmadrésze; hogy meghomályosodjék azoknak harmadrésze, és a nap az õ harmadrészében ne fényljék, és az éjszaka hasonlóképen.


Najndyee macaⁿnaˈ na nlqueⁿ nnˈaⁿ cwenta aa cwilaˈcanda̱a̱ˈndye naⁿˈñeeⁿ ndoˈ xeⁿ teitquiooˈ na ya cwilˈana, quia joˈ ya nndyeˈntjomna nnom tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. 	 És ezek is elõször megpróbáltassanak, azután szolgáljanak, ha feddhetetlenek.


’ Jnda̱ chii, ja na matsa̱ˈntjo̱ⁿya nntsjo̱o̱ nda̱a̱ nnˈaⁿ na mˈaⁿ ntyjaaˈa ntyjatymaaⁿˈ: “Quindyo̱o̱ˈyoˈ nacañomya ˈo nnˈaⁿ na jnda̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom na catˈuiiwiˈnaˈ ˈo. Jeˈ jeˈ nntsaˈyoˈ quiiˈ chom na tijoom canduuˈ na juu joˈ seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaˈ tsaⁿjndii na nlcoˈwiˈnaˈ jom ñequio ángeles ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 Akkor szól majd az õ bal keze felõl állókhoz is: Távozzatok tõlem, ti átkozottak, az örök tûzre, a mely az ördögöknek és az õ angyalainak készíttetett.


tyolana̱a̱ⁿyâ ñˈoom nda̱a̱ˈyoˈ na tyoñequiaanaˈ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ, tyolaˈjndo̱o̱ˈâ nˈomˈyoˈ na cˈomˈyoˈ chaˈxjeⁿ na matsonaˈ na cˈom nnˈaⁿ na maqueeⁿˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na calajomndyena cantyja na matsa̱ˈntjoom ndoˈ ñequio na matseitˈmaaⁿˈñenaˈ jom. 	 És kérve kértünk, hogy Istenhez méltóan viseljétek magatokat, a ki az õ országába és dicsõségébe hív titeket.


Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matseicandiiya ˈu. Quia ñetˈoomˈ na xcwe tsˈaⁿndyuˈ, seijndaaˈndyuˈ na nntsaˈ meiⁿljoˈcheⁿ na lˈue tsˈomˈ, ndoˈ tjaa ˈñeeⁿ juu na nntseitsaaⁿˈñe ˈu yuu na ñeˈcjaˈ. Sa̱a̱ quia na jnda̱ teincˈuaaˈndyuˈ nntseiliuuˈ lˈo̱ˈ ndoˈ nntseityeⁿ cwiicheⁿ tsˈaⁿ ˈu na nncjaañˈoom ˈu yuu na tiñeˈcjaˈ. 	 Bizony, bizony mondom néked, a mikor ifjabb valál, felövezéd magadat, és oda mégy vala, a hova akarád; mikor pedig megöregszel, kinyújtod a te kezedet és más övez fel téged, és oda visz, a hová nem akarod.


Nnˈaⁿ na cwilacantyjaaˈ nˈom na nluiˈnˈmaaⁿndyena ncˈe na quitˈmaⁿ nˈomna ljeii na tqueⁿ Moisés mˈaⁿna nacje ˈnaaⁿˈ ñˈoom na macoˈwiˈnaˈ joona. Ee waa ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii na matsonaˈ: “Chaˈtsondye nnˈaⁿ na tyoolaˈcanda̱ñˈeⁿ ñˈoom na jnda̱ teiljeii naquiiˈ ljeii na tqueⁿ Moisés, mˈaⁿna nacje ˈnaaⁿˈ ñˈoom na macoˈwiˈnaˈ tsˈaⁿ.” 	 Mert a kik törvény cselekedeteibõl vannak, átok alatt vannak; minthogy meg van írva: Átkozott minden, a ki meg nem marad mindazokban, a mik megirattak a törvény könyvében, hogy azokat cselekedje.


Jeeⁿ tjaweeˈ tsˈom Jesús quia na jñeeⁿ ñˈoom ˈndyoo tsaⁿˈñeeⁿ. Tsoom nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwiˈoontyjo̱ naxeeⁿˈeⁿ: —Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, meiⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ Israel tyooljei cwii tsˈaⁿ na matseiyuˈya tsˈom chaˈna tsaⁿmˈaaⁿˈ. 	 Jézus pedig, a mikor ezt hallá, elcsodálkozék, és monda az õt követõknek: Bizony mondom néktek, még az Izráelben sem találtam ilyen nagy hitet.


¿ˈÑeeⁿ teijndeiijndyee jom cha jeˈ macaⁿnaˈ na catseilcweeⁿˈeⁿ joˈ nnom juu?” 	 Avagy kicsoda adott elõbb néki, hogy annak visszafizesse azt?


Matseicwanom Gayo na xmaⁿndyoˈ. Ja Pablo mˈaaⁿya waⁿˈaⁿ na mateixˈeeⁿ ja. Ndoˈ mañjaaⁿ cwitjomndye nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Ndoˈ mati Erasto matseicwanoom na xmaⁿndyoˈ. Jom tsaⁿcoñom sˈom tsjoomwaa. Mati juu nnˈaⁿya Cuarto matseicwanoom na xmaⁿndyoˈ. 	 Köszönt titeket Gájus, a ki nékem és az egész gyülekezetnek gazdája. Köszönt titeket Erástus a városnak kincstartója, és Kvártus atyafi.


Quia joˈ wendyena nndyena na nleicˈuaa jndeii cañoomˈluee. Nntsoom: —Quioˈwaˈyoˈ ñjaaⁿ. Quia joˈ nncˈoowana cañoomˈluee ñˈeⁿ cwii nchquiu ñequio na jndooˈ joo nnˈaⁿ na ñelˈawiˈ ñˈeⁿndye joona. 	 És hallának nagy szózatot az égbõl, a mely ezt mondja vala nékik: Jõjjetek fel ide. És felmenének az égbe felhõben; és láták õket az õ ellenségeik.


Joˈ na cwiluiindyuˈ jnaaⁿ, nchii cweˈ tsˈaⁿ na mandiˈntjomtyeⁿ nnom patrom. Ndoˈ ncˈe na cwiluiindyuˈ jnaaⁿ, juu na nñequiaaⁿ na nndaaˈ Cristo, mati ˈu nndaˈ. 	 Azért nem vagy többé szolga, hanem fiú; ha pedig fiú, Istennek örököse is Krisztus által.


Tsoom nda̱a̱na: —¿Chiuu na cwindaˈyoˈ? Quicantyjaˈyoˈ, calaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha juu na ñeˈqueⁿnaˈ xjeⁿ ˈo, tincjaachuunaˈ ˈo. 	 És monda nékik: Mit alusztok? Keljetek fel és imádkozzatok, hogy kísértetbe ne essetek.


Joˈ chii queⁿndyoˈ na nlˈaˈyoˈ yuu na matyˈiomyanaˈ. Meiⁿ tilaˈcatsuuˈyoˈ xuee ˈnaⁿˈyoˈ na cweˈ chutindyo, ee cwii cwii xuee jaawiwiˈti. 	 Áron is megvegyétek az alkalmatosságot, mert a napok gonoszok.


Mati macaⁿnaˈ na waa ñˈoom ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ, cha ticaluiˈjnaaⁿˈñê ndoˈ na ncjaañˈoom tsaⁿjndii jom xjeⁿ ˈnaaⁿˈ. 	 Szükséges pedig, hogy jó bizonysága is legyen a kívülvalóktól; hogy gyalázatba és az ördög tõribe ne essék.


Sa̱a̱ quia na jnda̱ teijmeiⁿˈ na mantyˈiaaˈ ñeˈquioomˈ, tˈuaanaˈ, tjacaaⁿnaˈ ee na tinjoom tyˈe nchˈiooˈnaˈ. 	 De mikor a nap felkelt, elsüle; és mivelhogy gyökere nem vala, elszáradott.


Jnda̱ na seineiⁿ Jesús chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ na tyondye nnˈaⁿ, quia joˈ tjaaⁿ tsjoom Capernaum. 	 Mikor pedig minden õ beszédeit a nép hallatára elvégezte, beméne Kapernaumba.


Ee meiiⁿ na laxmaaⁿyâ chaˈxjeⁿ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ sa̱a̱ tiquilaˈjnda̱a̱yâ chaˈxjeⁿ cwilˈa joona na cwilaˈjnda̱na na calaˈjomndye nnˈaⁿ ñequio ñˈoom na cwiñequiana. 	 Mert noha testben élünk, de nem test szerint vitézkedünk.


Ndoˈ quia sˈaanaˈ tsˈoom na ñeˈcjaⁿ ndyuaa Acaya, quia joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tyoluena na ya. Tyolaˈljeiina ñˈoom na tjañˈoom na mˈaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ndyuaaˈñeeⁿ na calaˈljo naⁿˈñeeⁿ jom. Naⁿˈñeeⁿ jnda̱ jlaˈyuˈna ncˈe naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Joˈ chii quia na tueeˈ Apolos na mˈaⁿna tˈmaⁿ tyoteijndeii tsaⁿˈñeeⁿ joona. 	 kor pedig Akhájába akara átmenni, buzdítván [õt] az atyafiak, írának a tanítványoknak, hogy fogadják be õt. Ki mikor odajutott, sokat használa azoknak, kik hittek vala a kegyelem által:


ˈO ntseindaaya, matseiljeiya ñˈoomwaañe nda̱a̱ˈyoˈ ncˈe jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom jnaⁿˈyoˈ cweˈ ee Jesucristo. 	 Írok néktek, gyermekek, mert a ti bûneitek megbocsáttattak az õ nevéért.


Ñˈoom na mayuuˈ, juu ñˈoom wantyˈiuuˈ mˈaaⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyo̱, jeeⁿ tˈmaⁿ tseixmaⁿnaˈ, matsonaˈ: Teitquiooˈñe Cristo tsjoomnancue na tsˈaⁿ jom, cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu teijndaaˈ na tjaa jnaⁿ tseixmaaⁿ, ntyˈiaa ángeles jom. Nda̱a̱ nnˈaⁿ jndye njoomnancue tyoñequia nnˈaⁿ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, nnˈaⁿ chaˈwaa tsjoomnancue tyolaˈyuˈna ñˈeⁿñê, cañoomˈluee toˈñom Tyˈo̱o̱tsˈom jom. 	 És minden versengés nélkül nagy a kegyességnek eme titka: Isten megjelent testben, megigazíttatott lélekben, megláttatott az angyaloktól, hirdettetett a pogányok közt, hittek benne a világon, felvitetett dicsõségbe.


Naⁿmˈaⁿˈ ñequiiˈcheⁿ cwilancjooˈndyena ljoˈ cwiluii na ticjaaweeˈ nquiuna na cwilˈa ntˈomcheⁿ, ljoˈ na cwilˈa ncˈiaana cwiluena xocwilˈue joˈ. Ñequiiˈcheⁿ lˈue nˈomna na caluii natia na queeⁿ nˈom seiina. Sˈa ñˈoom cwilaneiⁿna ndoˈ caˈnaaⁿˈndyena cha nnquioo sˈom lueena. 	 Ezek zúgolódók, panaszolkodók, a magok kívánságai szerint járók; szájok kevélységet szól, haszonlesésbõl személyimádók.


Sa̱a̱ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ nquiaana na nlaˈjomndyena, meiiⁿ na ljoˈ tyotjeiiˈyana nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. 	 Egyebek közül pedig senki sem mert közéjük elegyedni: hanem a nép magasztalá õket;


Quia joˈ matsoom nda̱a̱na: —¿Cwaaⁿ ñˈoom tˈmo̱o̱ⁿ nnˈaⁿ nda̱a̱ˈyoˈ na teitsˈoomndyoˈ? Jluena nnoom: —Aa jâ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom na tyoˈmo̱ⁿ Juan, joˈ na teitsˈoomndyô̱. 	 És monda nékik: Mire keresztelkedtetek meg tehát? Azok pedig mondának: A János keresztségére.


Ndoˈ Pilato ncˈe na ñeˈcatseicandyaañê Jesús, seineiⁿnnaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Pilátus azért ismét felszólala, el akarván bocsátani Jézust;


Ñˈoommeiiⁿ tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom nnom nquii Jesucristo na jom caˈmo̱o̱ⁿ joonaˈ nda̱a̱ nquiee nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom nnoom. Ñequio ˈndyoo ángel cwentaaⁿˈaⁿ seicaˈmo̱o̱ⁿ ñˈoomˈñeeⁿ no̱o̱ⁿ ja Juan na mandiˈntjo̱ⁿya nnoom. Ee joo ñˈoommeiiⁿ cwilaˈneiⁿnaˈ cantyja na jnda̱ teicandyooˈ na nluii. 	 zus Krisztus kijelentése, a melyet adott néki az Isten, hogy megmutassa az õ szolgáinak, a miknek meg kell lenniök hamar: Õ pedig elküldvén [azt] az õ angyala által, megjelenté az õ szolgájának Jánosnak,


Quia joˈ juu ljeii na tqueⁿ Moisés ¿yuu lˈuenaˈ? Tsˈiaaⁿˈnaˈ ncˈe jndye nnom na cwilaˈtjo̱o̱ndye nnˈaⁿ, joˈ chii jnda̱nquia chii tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom juunaˈ. Teijndaaˈ na nncuaanaˈ hasta xjeⁿ na tyjeeˈ Nquii na cwiluiiñe tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ Abraham, nqueⁿ na tso Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom chiuu nntsˈaa. Ljeiiˈñeeⁿ tyoñequia ángeles juunaˈ, ndoˈ nquii Moisés tsˈiaⁿˈaⁿ na tyotseixmaaⁿ tsˈaⁿ na tyomˈaaⁿ xcwe quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ ñequio jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Micsoda tehát a törvény? A bûnök okáért adatott, a míg eljõ a Mag, a kinek tétetett az ígéret; rendeltetvén angyalok által, közbenjáró kezében.


Matioˈnaaⁿñenaˈ jom na nntsa̱ˈntjoom chaˈxjeⁿ na ñesa̱ˈntjom welooya David tiyo. Matseitˈmaaⁿˈñenaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nandye cañoomˈluee. 	 Áldott a mi Atyánknak, Dávidnak országa, a mely jõ az Úrnak nevében! Hozsánna a magasságban!


Ndoˈ Pablo ñˈeⁿ Bernabé tyolañˈeeⁿˈ ndyueena ñˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ na tquie Antioquía. Tyoluena na tiyuuˈ na macaⁿnaˈ na calˈa naⁿˈñeeⁿ costumbreˈñeeⁿ. Jnda̱ chii teijndaaˈ na wendye joona ñequio ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na cwilayuˈ nncˈoona Jerusalén. Nncˈoontyjaaˈna nquie apóstoles ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye quiiˈntaaⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ. Jo nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ nleijndaaˈ ñˈoomwaaˈ. 	 Mikor azért Pálnak és Barnabásnak nagy háborúsága és vetekedése lõn azok ellen, azt végezék, hogy Pál és Barnabás és némely mások õ közülök menjenek fel az apostolokhoz és a vénekhez Jeruzsálembe e kérdés ügyében.


quia joˈ quiaˈyoˈ na canda̱a̱ˈya na neiⁿya na chaˈtsondyoˈ cˈomˈyoˈ na ñeˈcwii ñˈoom ˈo, na ñeˈcwii cˈomˈyoˈ na jnda nquiuˈyoˈ ntyjeeˈyoˈ, na ñeˈcwii na mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ ndoˈ ñeˈcwii tsˈiaaⁿ cwilˈaˈyoˈ. 	 Teljesítsétek be az én örömömet, hogy egyenlõ indulattal legyetek, ugyanazon szeretettel viseltetvén, egy érzésben, egyugyanazon indulattal lévén;


Jnda̱ na tquieˈcañom nnˈaⁿ samaritanosˈñeeⁿ yuu na mˈaaⁿ Jesús, tyotaⁿna nnoom na caljooˈñê ñˈeⁿndyena, ndoˈ ljooˈñê tsjoomna we xuee. 	 A mint azért oda mentek hozzá a Samaritánusok, kérék õt, hogy maradjon náluk; és ott marada két napig.


ˈO nnˈaⁿya, manquiuˈyoˈ na chaˈwaa tsˈo̱o̱ndaa Acaya, juu Estéfanas ñequio nnˈaⁿ waⁿˈaⁿ jlaˈyuˈjndyeena ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Joona cwijooˈ nˈomna na cwindyeˈntjomna nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈeⁿñê joˈ joˈ. 	 telek pedig titeket, atyámfiai, [hiszen] tudjátok, hogy Stefanásnak háznépe Akhája zsengéje, és õk a szenteknek való szolgálatra adták magukat.


Ee waa ñˈoom naquiiˈ libro Salmos na seineiⁿ David nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Tsoom: ¿Ljoˈto cwiluiindye nnˈaⁿ tsjoomnancue na jeeⁿ mˈaaⁿˈ tsˈomˈ joona? Ndoˈ ¿ljoˈ cwiluiindyena na macheˈ cwenta joona? 	 Sõt bizonyságot tett valahol valaki, mondván: Micsoda az ember, hogy megemlékezel õ róla, avagy az embernek fia, hogy gondod van reá?


Ndiˈ na cˈuaa camˈaaⁿ jndye, sa̱a̱ tileicantyjo̱ˈ yuu jnaⁿnaˈ, meiⁿ yuu wjaanaˈ. Malaaˈtiˈ matseijomnaˈ na tileicalaˈno̱ⁿˈ nnˈaⁿ chiuu waa na tuiiñe tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu. 	 A szél fú, a hová akar, és annak zúgását hallod, de nem tudod honnan jõ és hová megy: így van mindenki, a ki Lélektõl született.


Ndoˈ majuu yuscu na mandiˈntjom, cwiicheⁿ cwii ndiiˈ ntyˈiaaˈnnaaⁿˈaⁿ Pedro. To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tsonnaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ na mˈaⁿ joˈ joˈ: —Tsaⁿmˈaaⁿˈ maxjeⁿ cwiindye joona jom. 	 A szolgáló pedig meglátva õt, kezdé ismét mondani az ott állóknak: Ez közülök való.


Ñequiondye joona cwilaˈcwano̱o̱ⁿyâ cwiicheⁿ nnˈaaⁿya na jndye nnom na machˈeeⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱yâ na jeeⁿ queeⁿ tsˈoom tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ jeˈ majndeiiticheⁿ na luaaˈ ee cantyja ˈnaⁿˈyoˈ mañˈoom tˈmaaⁿˈñê tsˈoom. 	 Sõt elküldöttük velök a mi atyánkfiát is, a kinek buzgó voltát sok dologban sokszor kipróbáltuk, most pedig még sokkal buzgóbb, irántatok való nagy bizodalmánál fogva.


Na luaaˈ tso tsaⁿˈñeeⁿ, jeeⁿ seichjooˈnaˈ tsˈom Herodes. Sa̱a̱ ncˈe na jnda̱ tqueⁿtyeeⁿ ñˈoomˈm ñequio na ndyecheⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, joˈ chii tîcanda̱a̱ˈ tsˈoom na nntseichueeⁿˈeⁿ ñˈoom. 	 A király pedig noha igen megszomorodék, eskûje és a vendégek miatt nem akará õt elutasítani.


Ndoˈ juu yuscuˈñeeⁿ tjaleinoom cwii joo yuu na nncwañoomˈnaˈ juu yuu na jnda̱ seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na nljooˈñê. Joˈ joˈ mˈaⁿ nnˈaⁿ na nnteixˈeena jom cwii meiⁿ waljooˈ we siaⁿnto waljooˈ ndyeenˈaaⁿ xuee. 	 Az asszony pedig elfuta a pusztába, hol Istentõl készített helye van, hogy ott táplálják õt ezer kétszáz hatvan napig.


Macweˈ ncˈe joˈ chii ˈndiito Tyˈo̱o̱tsˈom joona na calˈana ljoˈ na machˈeenaˈ nquiuna na ñeˈcalˈana. Hasta yolcu tquiandye nda̱a̱ ntyjelcu ndoˈ nchii ljoˈ teincoondyena. 	 Annakokáért adta õket az Isten tisztátalan indulatokra; mert az õ asszonynépeik is elváltoztatták a természet folyását természetellenesre:


Ndoˈ cancjuu jnaaⁿndyena tsjo̱ˈluee, tquiaandyena tsjoomnancue. Chaˈxjeⁿ na cwiquiaa ta̱ˈndaa xqueⁿ tsˈoom higuera quia na jndeii mˈaaⁿ jndye, maluaaˈ matseijomnaˈ tquiaandye cancjuu. 	 És az ég csillagai a földre hullának, miképen a fügefa hullatja éretlen gyümölcseit, mikor nagy szél rázza.


Ndoˈ Jasónmˈaaⁿ jnda̱ seiljoom joona waⁿˈaⁿ. Ndoˈ chaˈtso naⁿmˈaⁿˈ cwilˈana na tjaa yuu lˈue ñˈoom na maqueⁿ tsaⁿmaⁿtsˈiaaⁿ tˈmaⁿ tsjoom Roma, ee cwiluena cwiicheⁿ tsˈaⁿ mˈaaⁿ na matsa̱ˈntjom na jndyu Jesús. 	 Kiket Jáson házába fogadott: pedig ezek mindnyájan a császár parancsolatai ellen cselekesznek, mivelhogy mást tartanak királynak, Jézust.


Ndoˈ na luaaˈ waa, maˈmo̱ⁿtyeⁿnquionaˈ nda̱a̱ya ncˈe na tîcalaˈyuˈ naⁿˈñeeⁿ, joˈ na seicuˈnaˈ na nncˈooquieˈna ndyuaaˈñeeⁿ. 	 Látjuk is, hogy nem mehettek be hitetlenség miatt.


Quia na jnda̱ jlaˈnaⁿˈyoˈ cartawaañe, calaˈcwanomˈyoˈ juunaˈ na mˈaⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿ Laodicea cha na nlaˈnaaⁿna juunaˈ, ndoˈ mati ˈo calaˈnaⁿˈyoˈ carta na matseicwano̱ⁿya na mˈaⁿ joona. 	 mikor felolvastatik nálatok e levél, cselekedjétek meg, hogy a laodiczeaiak gyülekezetében is felolvastassék, és hogy a Laodiczeából [átveendõ] levelet ti is felolvassátok.


Quia joˈ taqueeⁿ, ntyˈiaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, tsoom nda̱a̱na na ñenquieena: —Jeeⁿ neiiⁿ nnˈaⁿ na cwintyˈiaanda̱a̱ tsˈiaaⁿ na cwintyˈiaˈyoˈ na matsˈaaya. 	 És a tanítványokhoz fordulván, monda õ magoknak: Boldog szemek, a melyek látják azokat, a melyeket ti láttok.


Chaˈxjeⁿ tyowaa Adán na sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom maluaaˈ cwimaaⁿˈa. Mati xjeⁿ na nntando̱o̱ˈxco̱o̱ya mmaaⁿˈa chaˈxjeⁿ waa Cristo na mˈaaⁿ cañoomˈluee. 	 És a miképen hordtuk a földinek ábrázatját, hordani fogjuk a mennyeinek ábrázatját is.


Tintuˈxeⁿˈyoˈ nnˈaⁿ na cweˈ xjeⁿto ˈo, cha meiⁿ tincuˈxeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo. Tintioˈyoˈ nnˈaⁿ lˈo̱ nawiˈ cha tintioom ˈo lˈo̱ nawiˈ. Calaˈtˈmaⁿ nˈomˈyoˈ nnˈaⁿ cha mati nntseitˈmaⁿ tsˈoom ˈo. 	 Ne ítéljetek és nem ítéltettek; ne kárhoztassatok és nem kárhoztattok; megbocsássatok, néktek is megbocsáttatik;


Quia joˈ patromˈñeeⁿ tyˈoom na wiˈ tsˈoom mosoomˈm. Seitˈmaⁿ tsˈoom juu chaˈwaa na chujnaⁿ ndoˈ seicandyaañê juu. 	 Az úr pedig megszánván azt a szolgát, elbocsátá õt, és az adósságot is elengedé néki.


Ndoˈ cwii jâ nnˈaⁿ na canchooˈwendyô̱, juu tsaⁿ na jndyu Judas Iscariote, tjaaⁿ na mˈaⁿ ntyee na cwiluiitquiendye. 	 Akkor a tizenkettõ közül egy, a kit Iskariótes Júdásnak hívtak, a fõpapokhoz menvén,


Calanˈmaⁿˈyoˈ nnˈaⁿwii na mˈaⁿ joˈ joˈ ndoˈ canduˈyoˈ nda̱a̱na: “ˈO nnˈaⁿ, juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ, matseindyooˈñenaˈ jo nda̱a̱ˈyoˈ.” 	 És gyógyítsátok a betegeket, a kik ott lesznek, és mondjátok nékik: Elközelített hozzátok az Isten országa.


Jnda̱ tuii na nmeiiⁿˈ tyomaˈno̱o̱ⁿyâ tsˈo̱ndaa Galilea ñˈeⁿ Jesús. Ee jnaaⁿˈ na tyoqueⁿndye nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye nda̱a̱ nnˈaⁿ judíos na ñeˈcalaˈcueeˈna jom, joˈ chii tiñeˈcjaⁿ Judea. 	 És ezek után Galileában jár vala Jézus; mert nem akar vala Júdeában járni, mivelhogy azon igyekezének a Júdeabeliek, hogy õt megöljék.


Jnda̱ joˈ tyˈeñˈom sondaroˈñeeⁿ Jesús naquiiˈcheⁿ watsˈiaaⁿ. Joˈ joˈ jlaˈtjomndye chaˈtso ntmaaⁿˈ sondaro nacañomˈm. 	 Akkor a helytartó vitézei elvivék Jézust az õrházba, és oda gyûjték hozzá az egész csapatot.


Cˈomˈyoˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ cwii cwii tsˈaⁿ cantyjati na matsonaˈ. Mati cˈomˈyoˈ na jnda nquiuˈyoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na jnda nquiuˈyoˈ jom. Mati tsaⁿmaⁿtsˈiaaⁿ tˈmaⁿ, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. 	 Mindenkit tiszteljetek, az atyafiúságot szeressétek; az Istent féljétek; a királyt tiszteljétek.


Quia joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈoom na mañequiaa Juan tyˈentyjaaˈna jom. Jluena nnoom: —ˈU ta na maˈmo̱o̱ⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱yâ, juu tsˈaⁿ na tyocañˈeⁿ ñˈeⁿndyuˈ xndyaaˈ jndaa Jordán, nquii na tjeiˈyuuˈndyuˈ cantyja ˈnaaⁿˈ nda̱a̱yâ, cantyˈiaˈ, cwiwitsˈoomndye nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, ndoˈ chaˈtsondye nnˈaⁿ cwiˈoontyjo̱ naxeeⁿˈeⁿ. 	 És menének Jánoshoz és mondának néki: Mester! A ki veled vala a Jordánon túl, a kirõl te bizonyságot tettél, ímé az keresztel, és hozzá megy mindenki.


Quia joˈ mosoˈñeeⁿ tcoomˈm xtyeeⁿ nnom patrom ˈnaaⁿˈaⁿ, tˈmaⁿ tyˈoo sˈaa nnom tsaⁿˈñeeⁿ. Tsoom: “Ta, macaⁿˈa ñˈomtˈmaⁿ tsˈom njomˈ na nncwindoˈyaˈ ndoˈ nntio̱o̱ⁿñˈa̱ⁿ na cho̱jnaⁿ njomˈ.” 	 Leborulván azért a szolga elõtte, könyörög vala néki, mondván: Uram, légy türelemmel hozzám, és mindent megfizetek néked.


Quia joˈ to̱ˈ Pedro na tjuˈ cheⁿnqueⁿ ñˈomwiˈ nacjoomˈm. Tsoom na ntyjiicheⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na mayomˈm. Tsoom: —Ja maxjeⁿ ticwajnaⁿˈa tsaⁿmˈaaⁿˈ. Ndoˈ majoˈto xjeⁿˈñeeⁿ seixuaa caxtijndyo. 	 Ekkor átkozódni és esküdözni kezde, hogy: Nem ismerem ezt az embert. És a kakas azonnal megszólala.


Ndoˈ ntyee na cwiluiitquiendye jndye jnaaⁿˈaⁿ tquiana. 	 És erõsen vádolják vala õt a fõpapok.


Josías tsotye Jeconías ñequio ntyjee tsaⁿˈñeeⁿ. Joona tuiindyena tiempo quia tyˈe nnˈaⁿ Israel na pra̱so ndyuaa Babilonia ncˈe na ticanaⁿndye nnˈaⁿ Israel ndiaˈ ñˈeⁿ nnˈaⁿ ndyuaaˈñeeⁿ. Tyˈecho naⁿˈñeeⁿ joona na tyondyeˈntjomtyeⁿna. 	 Jósiás nemzé Jekoniást és testvéreit a babilóni fogságra vitelkor.


Jnda̱nquia ljeii Jesús tsaⁿˈñeeⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Matsoom nnom: —Jeˈ queⁿˈ cwenta, jnda̱ nˈmaⁿˈ, cjaˈmeintyjeˈ na matseiˈtjo̱o̱ndyuˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha tintjomˈ cwii na cwajndiiticheⁿ. 	 Ezek után találkozék vele Jézus a templomban, és monda néki: Ímé meggyógyultál; többé ne vétkezzél, hogy rosszabbul ne legyen dolgod!


Quia joˈ ntyˈiaya cwii tsˈaⁿ chaˈcwijom catsmaⁿ na jnda̱ jlaˈcueeˈ nnˈaⁿ. Meintyjeeⁿˈeⁿ nacañoomˈ tio quiiˈntaaⁿ ñequiee naⁿtaˈndoˈ ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye. Jom niom ntquieeˈ ndeiˈjñeeⁿˈeⁿ ndoˈ niom ntquieeˈ nˈomnnoom. Joo nˈomnnoom cwiluiindyenaˈ ntquieeˈ Espíritu na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom na jñoom chaˈwaa tsjoomnancue. 	 És láték a királyiszék és a négy lelkes állat között és a Vének között egy Bárányt állani, mint egy megölöttet, hét szarva és hét szeme vala, a mi az Istennek hét Lelke, a mely elküldetett az egész földre.


Mati waa cwiicheⁿ na ntyjiiya ñˈeⁿndyoˈ na mˈaⁿ ntˈomndyoˈ ˈo na cwileiˈñˈomˈtyeⁿˈyoˈ ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na jndyu nicolaítas, ndoˈ ñˈoomˈñeeⁿ jeeⁿ jndo̱ya. 	 Így vannak nálad is, a kik a Nikolaiták tanítását tartják, a mit gyûlölök.


Tˈo̱ Jesús, tsoom: —Mayuuˈ na joˈ ja. Ndoˈ nntyˈiaˈyoˈ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee na nncwaˈcatya̱ⁿ ntyjaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjaya na jom matseixmaⁿñˈeeⁿ chaˈtso nnom najnda̱ na nndyo̱cua̱ya, na nnaaⁿ cañoomˈluee ñequio nchquiu. 	 Jézus pedig monda: Én vagyok. És meglátjátok majd az embernek Fiát ülni a hatalomnak jobbján, és eljõni az ég felhõivel.


Quia joˈ teicantyjaaⁿ, tjañˈoom tyochjoo ñˈeⁿ tsondyee. Tyˈelcweeˈna ndyuaana ndyuaa Israel. 	 Õ pedig felkelvén, magához vevé a gyermeket és annak anyját, és elméne Izráel földére.


Jnda̱ na jndye naⁿmaⁿnˈiaaⁿ ñˈoommeiⁿˈ jeeⁿ ndyaˈ lioona hasta ñeˈcalaˈcwjeena naⁿˈñeeⁿ. 	 Azok pedig ezeket hallván, fogukat csikorgaták, és arról tanácskozának, hogy megölik õket.


Ndooˈ nquiuˈyoˈ na jeeⁿ jndo̱ˈ nˈomˈyoˈ ee na cwindyeˈyoˈ ñˈoom na cwiñequia naⁿntjeiⁿmˈaⁿˈ. 	 Hisz okosak lévén, örömest eltûritek az eszteleneket.


Quia joˈ jâ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndyô̱ ñˈeⁿ Jesús, saantyjaaˈâ jom, lˈuuyâ nnoom: —¿Aa ntyjiˈ quia na jndye nnˈaⁿ fariseos ñˈoom na tsuˈ luaaˈ, sˈaanaˈ na ticjaaweeˈ nˈomna? 	 Akkor hozzájárulván az õ tanítványai, mondának néki: Tudod-é, hogy a farizeusok e beszédet hallván, megbotránkoztak?


Mancˈe joˈ catsaaya na mˈaaⁿ Jesús nnom tsjoom na cwilaˈjomndyo̱ juu na jluiˈjnaaⁿˈñê. 	 Menjünk ki tehát õ hozzá a táboron kívül, az õ gyalázatát hordozván.


Ee xeⁿ na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom, yati na coˈwiˈnaˈ tsˈaⁿ ncˈe machˈee yuu naya, nchiiti na coˈwiˈnaˈ juu na machˈee natia. 	 Mert jobb ha jót cselekedve szenvedtek, ha így akarja az Isten akarata, hogynem gonoszt cselekedve.


Watsˈom yuu na cwindyeˈntjom ntyeeˈñeeⁿ, cweˈ tseixmaⁿnaˈ ncwaaⁿˈ na jluiˈtsjaaⁿˈ juu na waa cañoomˈluee. Nquiuuyaaya na cweˈ ncwaaⁿˈ joˈ ee quia to̱ˈ Moisés na nntsˈaaⁿ watsˈomliaa, matso Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom: “Queⁿˈ queⁿˈ cwenta na catsaˈ juunaˈ chaˈxjeⁿ na tˈmo̱o̱ⁿya njomˈ quia tˈoomˈ sjo̱ Sinaí.” 	 A kik a mennyei dolgok ábrázolatának és árnyékának szolgálnak, a mint Isten mondotta Mózesnek, mikor be akarta végezni a sátort: Meglásd, úgymond, hogy mindeneket azon minta szerint készíts, a mely a hegyen mutattatott néked.


Tyoluena: Amén. Matyˈiomnaˈ na ticantycwii na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyo̱ Tyˈo̱o̱tsˈoomya ndoˈ na cwilawa̱a̱ndya̱a̱ya jom. Macanda̱ jom tseixmaaⁿ chaˈtso na jndo̱ˈ tsˈoom. Cwilˈuuya na quianlˈuaaⁿˈaⁿ ndoˈ cwilˈuuya ñˈoom ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, ee jom tˈmaⁿ cwiluiiñê cantyja najneiⁿ ndoˈ chaˈtso nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. Tijoom cwintycwii cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Amén. 	 Ezt mondván: Ámen: áldás és dicsõség és bölcseség és hálaadás és tisztesség és hatalom és erõ a mi Istenünknek mind örökkön örökké, Ámen.


Xjeⁿˈñeeⁿ jluiˈ Jesús jo nda̱a̱na na ñjom tsei nioom xqueeⁿ, ndoˈ cweⁿ liaatco colo catsiooˈ. Tso Pilato nda̱a̱na: —Luaañe tsaⁿsˈamˈaaⁿ. 	 méne azért Jézus a töviskoronát és a bíbor köntöst viselve. És monda nékik [Pilátus:] Ímhol az ember!


Naⁿˈñeeⁿ tixocantycwii na nntˈuiityeⁿnaˈ joona. Ndoˈ tquia nncwjiˈndyo̱naˈ joona ñequio yuu na nncˈoom Jesucristo na nluiitˈmaⁿñê ndoˈ ñequio najndeii na matseixmaaⁿ. 	 A kik meg fognak lakolni örök veszedelemmel az Úr ábrázatától, és az õ hatalmának dicsõségétõl,


Jom tueeⁿˈeⁿ cwentaaya cha tjoomˈ na nntando̱o̱ˈa ñˈeⁿñê quia na nndyonnaaⁿˈaⁿ, meiiⁿ na ndicwaⁿ tando̱o̱ˈa ndoˈ meiiⁿ na aa jnda̱ tja̱a̱ya. 	 A ki meghalt érettünk, hogy akár ébren vagyunk, akár aluszunk, együtt éljünk õ vele.


Tyotseixmaⁿ Moisés moso quiiˈ waaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Tyotseicaña̱a̱ⁿ tsˈiaaⁿ na tyˈiom jom. Tsˈiaaⁿ na tyochˈeeⁿ tyocwjiˈyuuˈñê nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ ñˈoom na secandii jom. 	 Mózes is hû volt ugyan az õ egész házában, mint szolga, a hirdetendõknek bizonyságára,


Ndoˈ cwiicheⁿ xuee manjomndye naⁿˈñeeⁿ nato. Chaˈna manndyooˈ quiajmeiⁿˈ ˈoowindyoona tsjoom Jope. Majuu xjeⁿˈñeeⁿ tjawa Pedro xqueⁿ wˈaa yuu su na nntseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Másnap pedig, míg azok menének és közelgetének a városhoz, felméne Péter a háznak felsõ részére imádkozni hat óra tájban.


Wendye joona, tyolˈana na matyˈiomyanaˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Meiⁿcwii na chaˈtso ñˈoom na matsa̱ˈntjom Ta Tyˈo̱o̱tsˈom tîcwiˈnomˈna, tyolaˈcanda̱na juunaˈ. 	 És mind a ketten igazak valának az Isten elõtt, kik az Úrnak minden parancsolataiban és rendeléseiben feddhetetlenül jártak.


Ndoˈ chaˈtso nnˈaⁿ na ntyˈiaa na luaaˈ tuii jeeⁿ tyuena. Tyotaˈxˈeena nda̱a̱ ncˈiaana, tyoluena: —¿Ljoˈ maˈmo̱ⁿnaˈ na luaaˈ tuii? Cwa cwii ñˈoom xco cwindya̱a̱ya jeˈ. Ee tsaⁿmˈaaⁿˈ waa najneiⁿ na matsa̱ˈntjoom meiⁿ jndyetia ndoˈ cwilaˈcanda̱na ñˈoom na matsoom. 	 És mindnyájan elálmélkodának, annyira, hogy egymás között kérdezgeték, mondván: Mi ez? Micsoda új tudomány ez, hogy hatalommal parancsol a tisztátalan lelkeknek is, és engedelmeskednek néki?


Joˈ chii mati Jesús tquiaañê na jlaˈcueeˈ nnˈaⁿ jom jo ndoˈ nnom tsjoom Jerusalén. Tioo nioomˈm joˈ joˈ cha queⁿljuˈnaˈ jaa jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Annakokáért Jézus is, hogy megszentelje az õ tulajdon vére által a népet, a kapun kívül szenvedett.


Matseijomnaˈ ˈo chaˈna yocanchˈu na tileicatjoomˈ na cwinquiooˈ na meindyuaandye tsˈom nataa. Cwilaˈxuaana nda̱a̱ ncˈiaana, cwiluena: “Cwitjo̱o̱ˈâ tsmaaⁿ na macoco tsˈaⁿ sa̱a̱ ˈo tiñeˈcalaˈjnomˈyoˈ. Cwitaayâ som tsˈoo sa̱a̱ mati tiñecatyueeˈyoˈ.” 	 Hasonlók a piaczon ülõ gyermekekhez, kik egymásnak kiáltanak, és ezt mondják: Sípoltunk néktek, és nem tánczoltatok; siralmas énekeket énekeltünk néktek, és nem sírtatok.


Joˈ chii Pablo ñˈeⁿ Bernabé jlaˈteincwiiˈna ncˈeeˈna chii tquiaa tsˈojnda̱a̱ na chuuˈ na tˈmo̱ⁿnaˈ na tisˈa lˈa nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ. Jnda̱ chii tyˈena tsjoom Iconio. 	 Azok pedig lábuknak porát lerázván ellenük, elmenének Ikóniumba.


Mati sˈaaⁿ na chaˈtso nnom cˈom nacje ˈnaaⁿˈ juu ndoˈ sˈaaⁿ na juu cwiluiiñe xqueⁿ ñˈoom jo nnom tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, 	 És mindeneket vetett az Õ lábai alá, és Õt tette mindeneknek fölötte az anyaszentegyháznak fejévé,


sa̱a̱ quia nncwjeeˈ juu na canda̱a̱ˈñˈeⁿ quia joˈ nˈndiinaˈ nmeiⁿˈ na ticanda̱a̱ˈ laˈxmaⁿ. 	 De mikor eljõ a teljesség, a rész szerint való eltöröltetik.


Cantyja ˈnaaⁿˈ juu na jeeⁿ wiˈ tsˈoom jaa, joˈ na macwjiˈnˈmaaⁿñê jaa ee na tueˈ Jnaaⁿ, na matseitˈmaⁿ tsˈoom jnaaⁿya. 	 A kiben van a mi váltságunk az Õ vére által, a bûnöknek bocsánata az Õ kegyelmének gazdagsága szerint.


Ndoˈ mati quia mˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na matseiyuˈ ndoˈ maya ˈnaⁿ na maljeii, ndoˈ meiiⁿ na maqueⁿ tsaⁿˈñeeⁿ cwenta na matseitjo̱o̱naˈ cwii xˈiaaⁿˈaⁿ na matseiyuˈ, sa̱a̱ tiquioo na wiˈ tsˈoom juu, ¿yuu waa na maˈmo̱o̱ⁿ na jnda ntyjeeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom? 	 A kinek pedig van mibõl élnie e világon, és elnézi, hogy az õ atyjafia szükségben van, és elzárja attól az õ szívét, miképen marad meg abban az Isten szeretete?


Ncˈe tsˈiaaⁿ na jnda̱ tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na matseixmaⁿya, joˈ na matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, meiⁿcwiindyoˈ ˈo tincwinomˈ na nncˈoomˈ tsˈom cantyja ˈnaaⁿˈ nquii chaˈxjeⁿ na matsonaˈ na nncwjeiiⁿˈeⁿ cwenta chiuu matseixmaaⁿ. Cwii ndoˈ cwiindyoˈ cwjiˈya cwenta cwanti na jnda̱ tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom nnom na matseixmaⁿ na matseiyuˈya tsˈom ñˈeⁿñê. 	 Mert a nékem adott kegyelem által mondom mindenkinek közöttetek, hogy feljebb ne bölcselkedjék, mint a hogy kell bölcselkedni; hanem józanon bölcselkedjék, a mint az Isten adta kinek-kinek a hit mértékét.


ndoˈ neiiⁿˈ tsˈo̱o̱ⁿya jom, ee cwiluiiñê na macwjiˈnˈmaaⁿñê ja. 	 És örvendez az én lelkem az én megtartó Istenemben.


Sa̱a̱ moso na seitjo̱o̱ñe cweˈ ticatseiˈno̱ⁿˈ ljoˈ nntsˈaa, meiiⁿ na nnchuuˈ sa̱a̱ tijndye. Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na tˈmaⁿ tsˈiaaⁿ macoˈñom, jndye nlcaⁿnaˈ na catsˈaaⁿ. Ndoˈ tsˈaⁿ na tˈmaⁿ xuu jnda̱ tyˈiom tsˈaⁿ juu, majndyeti nnom nñequiaaⁿ cwenta. 	 A ki pedig nem tudta, és büntetésre méltó dolgokat cselekedett, kevesebbel büntettetik. És valakinek sokat adtak, sokat követelnek tõle; és a kire sokat bíztak, többet kívánnak tõle.


—Ndoˈ cwiicheⁿ cwii ndiiˈ quia na tyja̱ya ntquieeˈ taⁿˈ tyooˈ na tcwaˈ ñequiee meiⁿ nnˈaⁿ, ¿cwanti lquiee na ˈndiinaˈ? Joona tˈo̱o̱na nnoom, jluena: —Ntquieeˈ ˈndiinaˈ. 	 Mikor pedig a hetet a négyezernek, hány kosarat hoztatok el darabokkal tele? Azok pedig mondának: Hetet.


Ee majndye nnˈaⁿ mˈaⁿ jeˈ na cwilaˈtiuu nquiee na tˈmaⁿ cwiluiindye, sa̱a̱ nncueˈntyjo̱ na mancjuˈcjenaˈ joona. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ mˈaⁿ jeˈ na majuˈcjenaˈ joona, sa̱a̱ nda̱nquia nntseiwendyenaˈ joona. 	 Sok elsõk pedig lesznek utolsók, és sok utolsók elsõk.


Tyotaˈxˈeendyena: —¿Yuu mˈaaⁿ nqueⁿ na tuiiñê rey cwentaa nnˈaⁿ judíos? Ee jâ jnda̱ ntyˈiaayâ na teitquiooˈñe caxjuu cwentaaⁿˈaⁿ na ndicwaⁿ mˈaaⁿyâ ndyuaayâ jo ndoˈ yuu na macaluiˈ ñeˈquioomˈ. Joˈ na tquio̱o̱yâ na nlatˈmaaⁿˈndyô̱ jom. 	 Hol van a zsidók királya, a ki megszületett? Mert láttuk az õ csillagát napkeleten, és azért jövénk, hogy tisztességet tegyünk néki.


Quia joˈ tyee na cwiluiitquieñe ñequio tmaaⁿˈ nnˈaⁿ judíos na ñˈeeⁿ ñˈeⁿñê na jndyu saduceos, jlawendyena nacjoo apóstoles ee jeeⁿ lioona naⁿˈñeeⁿ. 	 De felkelvén a fõpap és mind a kik vele valának, azaz a sadduczeusok felekezete, betelének irigységgel,


Ee meiiⁿ joo nnˈaⁿ na cwilaˈjnda̱na na caluii ˈnaaⁿ seiiˈyoˈ ticalacanda̱na chiuu tˈmaⁿ ljeiiˈñeeⁿ. Sa̱a̱ cwijooˈ nˈomna na quiandyoˈ na caluii naljoˈ cha nnda̱a̱ nlaˈsˈandye na jnda̱ tantjomna ˈo. 	 Mert magok a körülmetélkedettek sem tartják meg a törvényt; hanem azért akarják, hogy ti körülmetélkedjetek, hogy a ti testetekkel dicsekedjenek.


Quia na mˈaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈneiⁿ ñˈoom na tjachuiiˈ, ñequiiˈcheⁿ ñeˈwe oo ndyeendyena na nlaˈneiⁿna. Cwii ndoˈ cwiindyena nlaˈneiⁿna ndoˈ mati ñˈeⁿ tsˈaⁿ na nntseiteincooˈ ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Ha valaki nyelveken szól, kettõ vagy legfeljebb három legyen, mégpedig egymás után; és egy magyarázza meg:


Sa̱a̱ nnˈaⁿ fariseos tueeˈna ñˈoom nacjooˈ Jesús, jluena: —Cantyja najndeii nquii na cwiluiitquieñe nda̱a̱ naⁿjndii, joˈ na macwjeeⁿˈeⁿ naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. 	 A farizeusok pedig ezt mondják vala: Az ördögök fejedelme által ûzi ki az ördögöket.


Teinom wenˈaaⁿ tsˈaⁿ na tqueⁿtyeⁿ ñˈoomwaaˈ cjooˈ. 	 Többen valának pedig negyvennél, kik ezt az összeesküvést szõtték.


nda̱a̱ˈ ˈo na jaachˈee xuee tjeiiˈñe Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo na laxmaⁿˈyoˈ cwentaaⁿˈaⁿ chaˈxjeⁿ na seijndaaˈñê. Cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu Santo tqueⁿño̱o̱ⁿ ˈo na nlaxmaⁿˈyoˈ na calacanda̱ˈyoˈ jo noom ndoˈ na nlaxmaⁿˈyoˈ na ljuˈ nˈomˈyoˈ ñequio nioomˈ Jesucristo. Quiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na canda̱a̱ˈya nntoˈñoomˈyoˈ naya na matseixmaaⁿ ñequio na tjaa ñomtiuu cˈomˈyoˈ jo nnoom. 	 A kik ki vannak választva az Atya Isten eleve rendelése szerint, a Lélek megszentelésében, engedelmességre és Jézus Krisztus vérével való meghintésre: kegyelem és békesség adassék néktek bõségesen.


Ndoˈ quia na jnda̱ jnda̱a̱ sˈaa ñˈomtiuu ˈñaaⁿˈ tsˈaⁿ na catsˈaaⁿ yuu na lˈue tsˈomnaˈ, quia joˈ mana wjaañˈoomnaˈ tsˈaⁿ na nntsuuñê. 	 Azután a kívánság megfoganván, bûnt szûl; a bûn pedig teljességre jutván halált nemz.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ na tyondye ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoñeˈquiana, jndyendye naⁿˈñeeⁿ jlaˈyuˈna. Ndoˈ chaˈtsoñˈeⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tueˈntyjo̱ chaˈna ˈom meiⁿndyena na cweˈ naⁿnom. 	 Sokan pedig azok közül, kik hallgaták az ígét, hivének; és lõn a férfiak száma mintegy ötezer.


Ndoˈ taˈxˈeendyeti naⁿˈñeeⁿ nnoom. Jluena: —Matsuˈ na ˈu meiⁿ nchii Cristo cwiluiindyuˈ, meiⁿ Elías, meiⁿ nquii profeta na tso Moisés na nñequiaa ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ya, quia joˈ ¿chiuu na matseitsˈoomndyuˈ nnˈaⁿ? 	 És megkérdék õt és mondának néki: Miért keresztelsz tehát, ha te nem vagy a Krisztus, sem Illés, sem a próféta?


Quia joˈ tjacuo̱o̱ⁿ tsˈom cwii wˈaandaaˈñeeⁿ. Wˈaandaa ˈnaaⁿˈ Simón joˈ. Tcaaⁿ na cjaañˈoomti tsaⁿˈñeeⁿ juunaˈ chjoowiˈ cha nˈndiinaˈ tyuaatcwii. Ndoˈ tjacjom. Tquiaaⁿ ñˈoom nda̱a̱ nnˈaⁿ xjeⁿ na wacatyeeⁿcheⁿ tsˈom wˈaandaa. 	 És õ bemenvén az egyik hajóba, a mely a Simoné vala, kéré õt, hogy vigye egy kissé beljebb a földtõl: és mikor leült, a hajóból tanítá a sokaságot.


Jluena nnoom: —Jesús na jnaⁿ Nazaret jom luaaˈ mawinoom. 	 Megmondák pedig néki, hogy a Názáretbeli Jézus megy el arra.


Meiⁿ ticaⁿnaˈ na cwjiˈyuuˈñe tsˈaⁿ nnoom cantyja ljoˈ laˈxmaⁿ nnˈaⁿ, ee maxjeⁿ mantyjeeⁿ chiuu nˈomna. 	 mivelhogy nem szorult rá, hogy valaki bizonyságot tegyen az emberrõl; mert magától [is] tudta, mi volt az emberben.


Joˈ chii ticwii cwii ndiiˈ na cwicwaˈyoˈ tyooˈwaa ndoˈ na cwiweˈyoˈ na ñjom wasowaa, cwitsatjeiˈyuuˈndyoˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ cantyja na tueˈ Ta Jesús, hasta quia na nndyonnaaⁿˈaⁿ. 	 Mert valamennyiszer eszitek e kenyeret és isszátok e pohárt, az Úrnak halálát hirdessétek, a míg eljövend.


Mancˈe joˈ chii quia wiˈ machˈeenaˈ cwii joo na tjacañjoomˈñe tsˈaⁿ, wiˈ machˈeenaˈ chaˈwaañê. Ndoˈ quia ya cwii joonaˈ, chaˈwaañê yaaⁿˈaⁿ. 	 És akár szenved egy tag, vele együtt szenvednek a tagok mind; akár tisztességgel illettetik egy tag, vele együtt örülnek a tagok mind.


Ntjeiⁿndyoˈ ˈo. Manquiuˈyoˈ na Tyˈo̱o̱tsˈom seijndaaˈñê nacjooˈ tsˈaⁿ, mati seijndaaˈñê naquiiˈ tsˈom tsˈaⁿ. 	 Bolondok, a ki azt teremtette, a mi kívül van, nem ugyanaz teremtette-é azt is, a mi belõl van?


Sa̱a̱ ja ticaljeii chiuu nntsˈaayo̱ na nntseijndaaˈndyo̱ ñˈoomˈñeeⁿ. Joˈ chii taxˈa̱ya ˈndyoo Pablo aa ya na wjaⁿ Jerusalén na joˈ joˈ nncuˈxa̱ⁿya jom cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Én pedig bizonytalanságban lévén az e felõl való vitára nézve, kérdém, vajjon akar-é Jeruzsálembe menni, és ott ítéltetni meg ezek felõl.


Sa̱a̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na juu Herodías ljeiiⁿ chiuu ya na nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. Ee tueeˈ xueechuuˈ Herodes, tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. Tquiaaⁿ nantquie na tcwaˈ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, ñequio nnˈaⁿ na cwitsa̱ˈntjom sondaro, ndoˈ ñequio ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye tsˈo̱ndaa Galilea. 	 De egy alkalmatos nap jöttével, mikor Heródes a maga születése ünnepén nagyjainak, vezéreinek és Galilea elõkelõ embereinek lakomát ad vala,


Quia joˈ tjaaⁿ. ˈÑeeⁿ naⁿˈñeeⁿ. Tuo̱nnaaⁿˈaⁿ tsˈom wˈaandaa, teixndyaañê cwiicheⁿ nantyja ñequio nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. 	 És ott hagyván õket, ismét hajóba szálla, és a túlsó partra méne.


Ñˈoommeiⁿˈ seineiiⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús. Ndoˈ chaˈtsondyô̱ cwitjeiˈyuuˈndyô̱ na mayuuˈ na tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tandoˈxco juu. 	 Ezt a Jézust feltámasztotta az Isten, minek mi mindnyájan tanúbizonyságai vagyunk.


Ee tyomeindooˈntyˈiaañe Abraham na nncjaⁿ yuu waa tsjoom na jeeⁿ tyeⁿ tsiaⁿtsjo̱ˈ ñˈeⁿ tuiinaˈ na seijndaaˈñe nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ ñenqueⁿ sˈaaⁿ juunaˈ. 	 Mert várja vala az alapokkal bíró várost, melynek építõje és alkotója az Isten.


Ndoˈ jom na mañequiaaⁿ na wandoˈ añmaaⁿˈ tsˈaⁿ, teitquiooˈñê ndoˈ jnda̱ ntyˈiaa nda̱a̱yâ jom ndoˈ cwitjeiˈyuuˈndyô̱ nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na matseixmaaⁿ. Cwiñequiaayâ ñˈoom nda̱a̱ˈyoˈ na mañequiaaⁿ na ticantycwii na wandoˈ añmaaⁿˈ tsˈaⁿ. Tyomˈaaⁿ ñequio Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ tyjeeˈcañoom jaa. 	 (És az élet megjelent és láttuk és tanubizonyságot teszünk róla és hirdetjük néktek az örök életet, a mely az Atyánál vala és megjelent nékünk;)


Weloo weloo jâ nnˈaⁿ samaritanos tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom sjo̱waa. Sa̱a̱ ˈo nnˈaⁿ judíos cwinduˈyoˈ watsˈom tˈmaⁿ ˈnaⁿˈyoˈ Jerusalén joˈ joˈ calaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ jom. 	 A mi atyáink ezen a hegyen imádkoztak; és ti azt mondjátok, hogy Jeruzsálemben van az a hely, a hol imádkozni kell.


Sa̱a̱ tso Jesús nnoom: —Matsonaˈ na nlcwaˈjndyee yocanchˈu, ee ticatyˈiomnaˈ na nntjeiiˈa na cwicwaˈna na nñeˈquiaayo̱o̱ joonaˈ nda̱a̱ calueˈ nchˈu. 	 Jézus pedig monda néki: Engedd, hogy elõször a fiak elégíttessenek meg. Mert nem jó a fiak kenyerét elvenni, és az ebeknek vetni.


Tjaaⁿ na mˈaⁿ ntyee na cwiluiitquiendye nda̱a̱ ntyee quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ judíos, ñˈeⁿ nnˈaⁿ na cwijndooˈ tsˈiaaⁿ na cwiluii watsˈom. Tjatseijndaaˈñê chiuu ya nntsˈaaⁿ na nñequiaaⁿ cwenta Jesús lueena. 	 És elmenvén, megbeszélé a fõpapokkal és a vezérekkel, mimódon adja õt nékik kezökbe.


sa̱a̱ candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱ na jnda̱ tyjeeˈ Elías sa̱a̱ tîcalaˈno̱ⁿˈ nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Lˈana chaˈxjeⁿ na lˈue nˈomna ñˈeⁿñê. Ndoˈ malaaˈtiˈ nlˈana ñˈeⁿndyo̱ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee. 	 De mondom néktek, hogy Illés immár eljött, és nem ismerék meg õt, hanem azt mívelék vele, a mit akarának. Ezenképen az ember Fiának is szenvednie kell majd õ tõlük.


Ee ¿chiuu ntyjiˈyuˈ ˈu tsaⁿscu na matseiˈyuˈ na jnda̱ tmaˈcoˈ na xocatseiˈyuˈ saˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaⁿˈ? Ndoˈ mati ˈu tsaⁿsˈa na matseiˈyuˈ na jnda̱ tmaˈcoˈ, ¿chiuu ntyjiˈyuˈ na xocatseiyuˈ scuˈ cantyja ˈnaⁿˈ? 	 Mert mit tudod, te asszony, ha megmentheted-e a férjedet; vagy mit tudod, te férfiú, ha megmentheted-e a feleségedet?


Na jnda̱ tquiena na mˈaaⁿya, ñˈoom na jlaˈcandiina ja tquiaanaˈ na tˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿ, majoˈti nntsˈaanaˈ ñˈeⁿndyoˈ ˈo quia na nlquienndaˈna na mˈaⁿˈyoˈ. Nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomna chaˈna joona matsonaˈ na nlaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ joo naⁿˈñeeⁿ. 	 Mert megnyugtatták az én lelkemet és a tiéteket is. Megbecsüljétek azért az ilyeneket.


Joˈ chii calˈaˈyoˈ nawiˈ ñˈeⁿ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ chaˈxjeⁿ ñelˈa joona ñequio ntˈomcheⁿ. We ndiiˈ nnjoom nlˈaˈyoˈ chaˈcwijom cwilaˈcˈuˈyoˈ joona ˈnaⁿ na ñjom waso, joˈ joˈ nawiˈ na nntjoomna, chaˈxjeⁿ na lˈa joona ñˈeⁿ ntˈomcheⁿ. We ndiiˈ najnda̱ nawiˈñeeⁿ nñeˈquiaˈyoˈ nda̱a̱na. 	 Fizessetek úgy néki, a mint õ fizetett néktek, és kétszerrel kettõztessétek meg néki az õ cselekedetei szerint; a mely pohárból itatott, ugyanabból két annyit töltsetek néki.


Ndoˈ tˈo̱ Pedro nnoom, tso: —Meiiⁿ chaˈtsondye naⁿmˈaⁿˈ nntjeiiˈndyena ñˈeⁿndyuˈ sa̱a̱ ja tijoom cwjiˈndyo̱ ñˈeⁿndyuˈ. 	 Péter pedig felelvén, monda néki: Ha mindnyájan megbotránkoznak is te benned, én soha meg nem botránkozom.


Ndoˈ apóstoles ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye tjomndyena na mˈmaⁿna ñˈoomwaaˈ. 	 Egybegyülének azért az apostolok és a vének, hogy e dolog felõl végezzenek.


Quia joˈ tˈmaaⁿ cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ yuu na mˈaaⁿ ñequio nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. Tsoom nda̱a̱na: —Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na lˈue tsˈom na nncwˈaaˈñe ja, cwjiˈñê cantyja na matseitiuu nqueⁿ. Caljoya tsˈoom nawiˈ na matjoom, meiiⁿ cueeⁿˈeⁿ. Ndoˈ candyontyjo̱o̱ⁿ cantyja na matsˈaa. 	 A sokaságot pedig az õ tanítványaival együtt magához szólítván, monda nékik: Ha valaki én utánam akar jõni, tagadja meg magát, és vegye fel az õ keresztjét, és kövessen engem.


Quia joˈ ˈndii Jesús nnˈaⁿ na jndyendye, tjaqueⁿˈeⁿ quiiˈ wˈaa. Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê taˈxˈeendyena cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom tjañoomˈ na seineiiⁿ. 	 És mikor házba ment vala be a sokaság közül, megkérdezék õt tanítványai a példázat felõl.


Ndoˈ sˈaanaˈ na jeeⁿ jnda ntyjeeⁿ na tileicaˈlaˈyuˈ naⁿˈñeeⁿ. Jnda̱ chii tjawinoom njoom nchˈu na nndyooˈ tsjomˈm. Tyoˈmo̱ⁿtyeeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 És csodálkozik vala azoknak hitetlenségén. Aztán köröskörül járja vala a falvakat, tanítván.


Ee ˈu mantyjiˈyaˈ chaˈtso costumbre na cwilˈaa jâ nnˈaⁿ judíos ñequio chaˈtso ñˈoom na tileicatjoomˈ mˈmaaⁿyâ. Joˈ chii matsˈaa tyˈoo njomˈ na cˈoomˈ na tˈmaⁿ tsˈomˈ na nndiˈ ñˈoom na nntsjo̱o̱. 	 Mivel te nagyon jól ismered a zsidók minden szokását és vitás kérdését. Azért kérlek, hallgass meg engem türelmesen!


Juu tsˈoo na nncjantyˈiuuˈ tseixmaⁿnaˈ cwii na talˈue sa̱a̱ jeeⁿ neiⁿncooˈ tseixmaⁿnaˈ quia na nncwandoˈxcoom. Quia na wjaantyˈiuuˈñe tsˈoo, meiⁿcwii tjaa na nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ, sa̱a̱ quia na nncwandoˈxcoom jeeⁿ tˈmaⁿ najneiⁿ. 	 Elvettetik gyalázatosságban, feltámasztatik dicsõségben; elvettetik erõtelenségben, feltámasztatik erõben.


Yocheⁿ na njom Jesús nato na wjaⁿ Jerusalén, tjachom jâ na canchooˈwendyô̱ cwii ntyja na ñencjo̱o̱yâ. Tsoom nda̱a̱yâ: 	 És mikor felmegy vala Jézus Jeruzsálembe, útközben csupán a tizenkét tanítványt vévén magához, monda nékik:


Mati cwileiˈchona canchuu tscwaa canela, ñˈeⁿ jndye nnom ˈnaⁿ na cachi, ñˈeⁿ suu, ñˈeⁿ ntsueeˈ tsˈoom mirra na cwiluii ndaaljaaˈ, ñˈeⁿ cwiicheⁿ ntsueeˈ tsˈoom na cwiluii nasei. Ndoˈ ñˈeⁿ canchuu winom, seitye, jnda̱a̱ tyooˈ ya, ñˈeⁿ lqueeⁿ jnda̱a̱ tyooˈ. Mati ntmaaⁿˈ catsondye, ñˈeⁿ canmaⁿ, ntmaaⁿˈ catso, ñˈeⁿ tornom na cwicantyjandyeyoˈ, ndoˈ ñˈeeⁿ jndye nnˈaⁿ na cwiwilˈuandye na candyeˈntjomtyeⁿ, na juu tsˈiaaⁿˈñeeⁿ matseijomnaˈ chaˈcwijom cwiwilˈua añmaaⁿ nnˈaⁿ. 	 És fahajat és illatszereket, és kenetet és tömjént, és bort és olajat, és zsemlyelisztet és gabonát, és barmokat és juhokat, és lovakat és kocsikat, és rabokat és emberek lelkeit.


Ndoˈ cwii cwiindye joona toˈñoomna liaa canchiiˈ na teiˈncoonaˈ. Ndoˈ matsoom nda̱a̱na na cwindoˈyana chjootindyo hasta quia nntseicanda̱a̱ˈñenaˈ na nncwje ntˈom nnˈaaⁿna na cwindyeˈntjom nnoom, ee majndaaˈ na nlaˈcwjee nnˈaⁿ naⁿˈñeeⁿ chaˈxjeⁿ na tja̱ joona. 	 kor adatának azoknak egyenként fehér ruhák; és mondaték nékik, hogy még egy kevés ideig nyugodjanak, a míg beteljesedik mind az [õ] szolgatársaik[nak], mind az õ atyjokfiai[nak száma, ]a kiknek meg kell öletniök, a mint õk is [megölettek.]


Taxocˈomna na ñeˈjndoˈtina, meiⁿ na ñeˈcwetina ndaa. Taxocantyˈiaaˈti ñeˈquioomˈ nacjoona, meiⁿ na nntseicooñetinaˈ joona. 	 Nem éheznek többé, sem nem szomjúhoznak többé; sem a nap nem tûz rájok, sem semmi hõség:


Ndoˈ ncˈe na lˈayana na tsuuˈ nˈomna Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ chii mati ˈndiitoom na calˈatona meiⁿljoˈcheⁿ natia na ñeˈcalˈana. 	 És a miképen nem méltatták az Istent arra, hogy ismeretökben megtartsák, azonképen oda adták õket az Isten méltatlan gondolkozásra, hogy illetlen dolgokat cselekedjenek;


Ee chaˈtsondyo̱ meiiⁿ nnˈaⁿ judíos jaa, meiiⁿ cwiluiindyo̱ nnˈaⁿ na cwilaˈneiⁿ ñˈoom griego, oo meiiⁿ nnˈaⁿ na cwindya̱ˈntjo̱o̱ⁿtya̱a̱ⁿya nda̱a̱ patrom ˈnaaⁿya, oo meiiⁿ nnˈaⁿ na mˈaaⁿya xjeⁿ ˈnaaⁿ ncjo̱o̱, cwii na jnda̱ teitsˈoomndyo̱ cwiluiindyo̱ ñecwii seiiˈ Cristo ncˈe ñecwii cwiluiiñe Espíritu, ndoˈ chaˈtsondyo̱ jnda̱ toˈño̱o̱ⁿya jom. 	 Mert hiszen egy Lélek által mi mindnyájan egy testté kereszteltettünk meg, akár zsidók, akár görögök, akár szolgák, akár szabadok; és mindnyájan egy Lélekkel itattattunk meg.


Quia na tyˈequieˈna joˈ joˈ, taticaliuna seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈ Ta Jesús. 	 És mikor bementek, nem találák az Úr Jézus testét.


cha nnda̱a̱ nntjeiˈyoˈ cwenta cwaaⁿ cwii nnom na xcweti tseixmaⁿnaˈ. Ee na ljoˈ nnda̱a̱ nncˈom ljuˈndyoˈ na cwitsamˈaⁿˈtiˈyoˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ, meiⁿ ticalaxmaⁿˈyoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈtjo̱o̱ndye jo nnom Cristo xuee quia na nncwjeeˈnnaaⁿˈaⁿ, 	 Hogy megítélhessétek, hogy mi a rossz és mi a jó; hogy legyetek tiszták és botlás nélkül valók a Krisztusnak napjára;


Ndyee ndiiˈ tcaaⁿˈa nnom Ta Jesús na cwjeeⁿˈeⁿ juu nawiˈñeeⁿ. 	 ért háromszor könyörögtem az Úrnak, hogy távozzék el [ez] tõlem;


Ee teincuuˈ na luaaˈ cwilˈaˈyoˈ xuee jeˈ ee nnda̱a̱ nntso gobiernom na cwilawendyo̱ nacjoomˈm ee xeⁿ nncwaxˈeeⁿ nda̱a̱ya tjaaˈnaⁿ ljoˈ ñˈoom ya nntˈo̱o̱ya nnoom. 	 Mert félõ, hogy lázadással vádoltatunk a mai napért, mivelhogy semmi ok sincs, a melylyel számot tudnánk adni ezért a csõdületért. És ezeket mondván, feloszlatá a gyûlést.


Ncueeˈñeeⁿ nquii rey Herodes, cwajndii tyocoˈweeⁿˈeⁿ ntˈom nnˈaⁿ na cwilaxmaⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Abban az idõben pedig Heródes király elkezde kegyetlenkedni némelyekkel, a gyülekezetbõl valók közül.


Ee chaˈtso ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii tandyo xuee, teiljeiinaˈ cha caˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya chiuu na cˈo̱o̱ⁿya jo nnoom. Teiljeiinaˈ cha cantyja ˈnaaⁿ joonaˈ nnda̱a̱ nntsaantyjo̱o̱ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ na ñecwii nˈo̱o̱ⁿya ndoˈ na nncˈo̱o̱ⁿtˈmaaⁿˈndyo̱ nˈo̱o̱ⁿya na nntyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿya na nluii chaˈtso chiuu tˈmaⁿ ljeiiˈñeeⁿ. 	 Mert a melyek régen megirattak, a mi tanulságunkra irattak meg: hogy békességes tûrés által és az írásoknak vígasztalása által reménységünk legyen.


Xjeⁿ na jndyojndyee Jesús, juu Tomás, cwii jâ na cwilajomndyô̱ tsˈiaaⁿ na machˈeeⁿ ticˈoomñê, jom tsaⁿ na cwilˈuuyâ catyeⁿnquiee. 	 Tamás pedig, egy a tizenkettõ közül, a kit Kettõsnek hívtak, nem vala õ velök, a mikor eljött vala Jézus.


To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na macwjeeⁿˈeⁿ cwenta ndoˈ tquioñˈomna cwii tsˈaⁿ na chujnaⁿ jndye meiⁿyom sˈom. 	 Mikor pedig számot kezde vetni, hozának eléje egyet, a ki tízezer tálentommal vala adós.


Ndoˈ mañejuu xjeⁿˈñeeⁿ teicantyjana, tyˈelcweeˈna Jerusalén. Jliuna nnˈaⁿ na canchooˈcwii ñeˈnaaⁿˈ mˈaⁿ naⁿˈñeeⁿ ñequio ntˈomcheⁿ ncˈiaana. 	 És felkelvén azon órában, visszatérének Jeruzsálembe, és egybegyûlve találák a tizenegyet és azokat, a kik velök valának.


Juu quiooˈjndiiˈñeeⁿ na jnda̱ tcoˈnaˈ na ntyˈiaˈ ñetandoˈyoˈ ndoˈ jeˈ tacwandoˈyoˈ sa̱a̱ quia nluiˈnndaˈyoˈ yuu na ticantycwii na njoom. Jnda̱ chii nncjuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom juuyoˈ yuu na nntsuuñeyoˈ. Cantyjati na tuii tsjoomnancue maxjeⁿ waa cwii libro na chuunaˈ ncuee nnˈaⁿ na ticantycwii na cwitaˈndoˈ. Sa̱a̱ nquiee nnˈaⁿ na mˈaⁿ tsjoomnancue na tyoowiljeii ncueena nacjooˈ libroˈñeeⁿ, jeeⁿ nntseitsaⁿˈnaˈ joona quia na nntyˈiaanndaˈna quiooˈjndiiˈñeeⁿ. Ee teiyo ñetˈoomyoˈ ndoˈ jeˈ tacˈoomñeyoˈ sa̱a̱ quia nncwjeˈnndaˈyoˈ. 	 A fenevad, a melyet láttál, volt és nincs; és a mélységbõl jõ fel és megy a veszedelemre. És a föld lakosai csodálkoznak (a kiknek neve nincs beírva az életnek könyvébe e világ alapítása óta) látván a fenevadat, a mely vala és nincs, noha van.


Jom nntseichueeⁿˈeⁿ seiiˈa na jeeⁿ cje tseixmaⁿnaˈ na nntseijomnaˈ joonaˈ chaˈna seiiⁿˈeⁿ na xocwiˈndaaˈ na matseixmaaⁿ jnda̱ na wandoˈxcoom. Nntsˈaaⁿ na ljoˈ ncˈe najndeii na tseixmaaⁿ na nlqueeⁿ xjeⁿ chaˈtso na niom. 	 Ki elváltoztatja a mi nyomorúságos testünket, hogy hasonló legyen az Õ dicsõséges testéhez, amaz Õ hatalmas munkája szerint, mely által maga alá is vethet mindeneket.


Jnda̱ na tjacue ñeˈquioomˈ juu xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, tja María Magdalena ñequio Salomé ñequio María, tsondyee Jacobo, tyˈelaˈjndana ncheⁿˈ cachi na nncˈoocatyˈoomndyena seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈ Jesús. 	 kor pedig elmult a szombat, Mária Magdaléna, és Mária a Jakab [anyja], és Salomé, drága keneteket vásárlának, hogy elmenvén, megkenjék õt.


jnda̱ ñeeⁿ xuee na tuiindyo̱ tuii ˈnaaⁿ tjaaⁿya. Tsˈaⁿ tsjaaⁿ nnˈaⁿ Israel ja, tmaaⁿˈ cwentaaˈ Benjamín, tsˈaⁿ hebreo ja ndoˈ tsotya̱ tsondyo̱ mannˈaⁿ hebreos joona. Cantyja ˈnaaⁿˈ ljeii na tqueⁿ Moisés, tsˈaⁿ tmaaⁿˈ fariseo ja. 	 rülmetéltettem nyolczadnapon, Izráel nemzetségébõl, Benjámin törzsébõl való [vagyok,] zsidókból való zsidó, törvény tekintetében farizeus,


Quia joˈ tyoluena nnom Jesús: —Nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿ Juan, jndye ndiiˈ cwilaˈcwejndoˈndyena ndoˈ cwilaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ majoˈti cwilˈa nnˈaⁿ tmaaⁿˈ fariseos. Sa̱a̱ joo nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyuˈ cwicwaˈna ndoˈ cwiwena. ¿Chiuu na luaaˈ cwilˈana? 	 Azok pedig mondának néki: Mi az oka, hogy a János tanítványai gyakorta bõjtölnek és imádkoznak, valamint a farizeusokéi is; a te tanítványaid pedig esznek és isznak?


Luaaˈ tuii cha juu na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ cˈoomnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ najndeii na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, nchii cweˈ ncˈe juu na jndo̱ˈ nˈom nnˈaⁿ. 	 Hogy a ti hitetek ne emberek bölcseségén, hanem Istennek erején nyugodjék.


Esteban tˈmaⁿ najndeii Tyˈo̱o̱tsˈom tyotseixmaaⁿ. Jndye ˈnaaⁿ sˈaaⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ ñequio tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na xocanda̱a̱ nluii na cweˈ najndeii nquii tsˈaⁿ. 	 István pedig teljes lévén hittel és erõvel, nagy csodákat és jeleket cselekszik vala a nép között.


Quia joˈ tso Jesús nnom: —Majoˈndyo ñˈoom na tˈo̱ˈ. Catseicanda̱ˈ nmeiⁿˈ, quia joˈ nndaˈ na nncwandoˈ. 	 Monda pedig annak: Jól felelél; ezt cselekedd, és élsz.


Sa̱a̱ jeˈ na cwitaˈjnaⁿˈyoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, oo yati na nlˈuuya na mawajnaⁿˈaⁿ ˈo, ¿chiuu waayu na cwilcweˈnndaˈyoˈ na ntyjaaˈ nˈomˈyoˈ na nluiˈnˈmaaⁿndyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ˈnaⁿ na tijnda̱naˈ ndoˈ tilˈuenaˈ, na nndyeˈntjomˈtyeⁿˈnndaˈyoˈ nda̱a̱naˈ? 	 Most azonban, hogy megismertétek az Istent, sõt hogy megismert titeket az Isten, miként tértek vissza ismét az erõtelen és gyarló elemekhez, a melyeknek megint újból szolgálni akartok?


Ndoˈ naⁿˈñeeⁿ nneiⁿˈncona ndoˈ njñomna ndaajnaⁿˈ ja. Nntjaaˈna ja ñˈeⁿ tjaⁿtseiˈ ndoˈ nlaˈcueeˈna ja. Sa̱a̱ xuee jnda̱ ndyee nncwaˈndo̱ˈxco̱. 	 És megcsúfolják õt, és megostorozzák õt, és megköpdösik õt, és megölik õt; de harmadnapon feltámad.


Canduˈyoˈ nndii. ¿Aa toˈñoomˈyoˈ Espíritu Santo ncˈe na jlaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ chiuu matsa̱ˈntjom ljeii na tqueⁿ Moisés, oo aa ncˈe na jlaˈyuˈya nˈomˈyoˈ ñˈoom na tyondyeˈyoˈ? 	 Csak azt akarom megtudni tõletek: a törvény cselekedeteibõl kaptátok-é a Lelket, avagy a hit hallásából?


Mati ñequio jom mawjaa Onésimo, cwii ncjoˈyoˈ na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya jom na jeeⁿ xcweeˈ tsˈoom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Wendye joona nluena nda̱a̱ˈyoˈ chaˈtso na cwiluii ljooñe. 	 Onézimussal együtt, a hû és szeretett atyafival, ki ti közületek való; minden itt való dolgot megismertetnek õk veletek.


ˈO nnˈaⁿya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, tilˈaˈyoˈ na canjoom. Quiandyoˈ na nquii Tyˈo̱o̱tsˈom nntsˈaaⁿ na nnjoom, xeⁿ naljoˈ lˈue tsˈoom. Ee waa ñˈoomˈm na teiljeii na matsonaˈ: “Matso Tyˈo̱o̱tsˈom: Nnco̱ nntsˈaa na nnjoom. Ja nntsˈaa na nntioomndye nnˈaⁿ na cwilaˈtjo̱o̱ndye no̱o̱ⁿ.” 	 Magatokért bosszút ne álljatok szerelmeseim, hanem adjatok helyet ama haragnak; mert meg van írva: Enyém a bosszúállás, én megfizetek, ezt mondja az Úr.


Meiⁿquia tsˈaⁿ na jndooˈ xˈiaaˈ na matseiyuˈ cwiluiiñe tsˈaⁿ na matseicwjee nnˈaⁿ ndoˈ manquiuˈyoˈ tsˈaⁿ na matseicwjee nnˈaⁿ ticatseixmaⁿ na tintycwii na wandoˈ. 	 A ki gyûlöli az õ atyjafiát, mind embergyilkos az: és tudjátok, hogy egy embergyilkosnak sincs örök élete, a mi megmaradhatna õ benne.


Jnda̱ na seineiⁿ Jesús ñˈoommeiⁿˈ, jlunda̱a̱ñê cañoomˈluee. Matsoom: —Tsotya̱ya, jnda̱ tueˈntyjo̱ na nluii chaˈtso na teijndaaˈ cantyja ˈnaⁿya. Jeˈ catseitˈmaaⁿˈndyuˈ ja na cwiluiindyo̱ Jndaˈ, cha mati ja nntseitˈmaaⁿˈndyo̱ ˈu. 	 Ezeket beszélte Jézus; és felemelé szemeit az égre, és monda: Atyám, eljött az óra; dicsõítsd meg a te Fiadat, hogy a te Fiad is dicsõítsen téged;


Joˈ chii caljooˈndyoˈtyeⁿˈyoˈ cantyja ˈnaⁿya, chaˈxjeⁿ macwiljooˈndyo̱tya̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ. Ee chaˈxjeⁿ tsˈo̱ tsˈo̱o̱ xonda̱a̱ nntsˈaa cheⁿnquiinaˈ ta̱ xeⁿ ticatˈuiinaˈ nquii tsˈo̱o̱, majoˈti cantyja ˈnaⁿˈyoˈ, meiⁿ xocatsˈaanaˈ na nncueˈ ta̱ nlˈaˈyoˈ xeⁿ ticaljooˈndyoˈ cantyja ˈnaⁿya. 	 Maradjatok én bennem és én is ti bennetek. Miképen a szõlõvesszõ nem teremhet gyümölcsöt magától, hanemha a szõlõtõkén marad; akképen ti sem, hanemha én bennem maradtok.


Tˈo̱o̱ⁿ tsoom: —Joo nnˈaⁿ na cwindye ñˈoom ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ cwilaˈcanda̱ juunaˈ, naⁿˈñeeⁿ cwiluiindye tsondyo̱ya ndoˈ ntyjo̱ya. 	 Õ pedig felelvén, monda nékik: Az én anyám és az én atyámfiai ezek, a kik az Isten beszédét hallgatják, és megcselekszik azt.


Quia joˈ tso Pablo na tiyuuˈ ñˈoom na cwiluena. Tsoom: —Ja meiⁿchjoo tjaa na cotseitjo̱o̱ndyo̱ meiⁿ na cjooˈ ljeii na tqueⁿ Moisés na cwileiñˈo̱o̱ⁿ jâ nnˈaⁿ judíos, meiⁿ na cjooˈ watsˈom tˈmaⁿ, meiⁿ nnom tsaⁿmaⁿtsˈiaaⁿ tˈmaⁿ tsjoom Roma. 	 Mivelhogy õ a maga mentségére ezt feleli vala: Sem a zsidók törvénye ellen, sem a templom ellen, sem a császár ellen semmit sem vétettem.


Ndoˈ chaˈtso nnˈaⁿ judíos ñequio nnˈaⁿ na nchii judíos na tyomˈaⁿ tsjoom Éfesoˈñeeⁿ jliuna na ljoˈ tuii. Joˈ chii chaˈtsondyena tyuena, ndoˈ tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena xueeˈ Ta Jesús. 	 Ez pedig tudtokra lõn mindeneknek, mind zsidóknak, mind görögöknek, kik Efézusban laknak vala, és félelem szálla mindnyájokra, és magasztaltatik vala az Úr Jézusnak neve.


Quia na tjo̱ tsjoom Troas na nñequiaya ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo nda̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ, tˈmaⁿ tjuˈnaaⁿñenaˈ na nndiˈntjo̱ⁿya nnoom joˈ joˈ, 	 Mikor pedig Troásba mentem a Krisztus evangyélioma ügyében és kapu nyittatott nékem az Úrban, nem volt lelkemnek nyugodalma, mivelhogy nem találtam Titust, az én atyámfiát;


Jnda̱ joˈ cwiicheⁿ ndiiˈ tjannaaⁿˈaⁿ. Mañejooti ñˈoom seineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És ismét elmenvén, imádkozék, ugyanazon szavakkal szólván.


Matsoom nda̱a̱na: —Ja tsˈaⁿ judío. Tuiindyo̱ tsjoom Tarso ndyuaa Cilicia, sa̱a̱ tjo̱wijndo̱ya tsjoom Jerusalénwaa na tyotseiˈnaⁿya na tyoˈmo̱ⁿ maestro Gamaliel no̱o̱ⁿ. Jom tcuu tyoˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés na tyoleiñˈom welooya na ñetˈom teiyo. Ñequio na xcweeˈ tsˈo̱o̱ⁿya mandiˈntjo̱ⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom majoˈti chaˈxjeⁿ na xcweeˈ nˈomˈ ˈo na cwindyeˈntjomˈyoˈ nnoom. 	 Én zsidó ember vagyok, születtem a czilicziai Tárzusban, fölneveltettem pedig ebben a városban a Gamáliel lábainál, taníttattam az atyák törvényének pontossága szerint, buzgó lévén az Istenhez, miként ti mindnyájan vagytok ma:


Luaa waa na nnda̱a̱ nntaˈjnaⁿˈyoˈ jom. Nliuˈyoˈ yuˈndaaˈñeeⁿ na chuˈtyjooñê liaa ndoˈ njoom yuu cwicwaˈ quiooˈ. 	 Ez pedig néktek a jele: találtok egy kis gyermeket bepólyálva feküdni a jászolban.


Joˈ chii luaa ñeˈcaˈmo̱ⁿ ñˈoom tjañoomˈwaaˈ. Nnˈaⁿ na ticalaˈtiuu na tˈmaⁿ cwiluiindye ljoˈyu nntseitˈmaaⁿˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom joona chaˈxjeⁿ matseitˈmaaⁿˈñê ntˈomcheⁿ. Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈtiuu nquiee na tˈmaⁿ cwiluiindye, quia nleitquiooˈ na ljoˈyu laˈxmaⁿna jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio meiⁿnquia nnˈaⁿ. 	 Ekképen lesznek az utolsók elsõk és az elsõk utolsók; mert sokan vannak a hivatalosok, de kevesen a választottak.


Mati catsuˈ nda̱a̱ nnˈaaⁿya na cwilaˈyuˈ na queⁿndyena na calˈana chaˈtso nnom na matyˈiomyanaˈ cha nnda̱a̱ nnteiˈjndeiina nnˈaⁿ na matseitjo̱o̱naˈ joo. Calˈana na ljoˈ cha nlaxmaⁿna nnˈaⁿ na ya nnˈaⁿndye. 	 Tanulják meg pedig a mieink is, hogy jó cselekedetekkel járjanak elõl a szükséges hasznokra, hogy ne legyenek gyümölcstelenek.


ˈNdyena na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom na ticantycwii na wandoˈ na mˈaaⁿ yuu na jeeⁿ neiⁿncooˈ. To̱ˈyoona na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ndyueenda̱a̱ nnˈaⁿ na cwintycwii na taˈndoˈ, ñequio cantsaa ñequio quiooˈ na cwiˈoocaˈ ñequio quiooˈ na tjaaˈnaⁿ ncˈeeˈ. 	 És az örökkévaló Istennek dicsõségét felcserélték a mulandó embereknek és madaraknak és négylábú állatoknak és csúszó-mászó állatoknak képmásával.


Sa̱a̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom: “Ntjeiⁿndyuˈ ˈu. Tsjom jeˈ nncˈioˈ ndoˈ chaˈtso ˈnaⁿˈ na jnda̱ seiweˈ, ¿ˈñeeⁿ nljonaˈ lˈo̱?” 	 Monda pedig néki az Isten: Bolond, ez éjjel elkérik a te lelkedet te tõled; a miket pedig készítettél, kiéi lesznek?


Joˈ joˈ tyomˈaaⁿ cwii ndyee xuee na tileicantyˈiaaⁿˈaⁿ, ndoˈ tîcwaaⁿˈaⁿ meiⁿ na nncˈom ndaa tjaaˈnaⁿ. 	 És három napig nem látott, és nem evett és nem ivott.


Quia joˈ tjacoˈñom José Jesús, seityjooñê liaa sábana na ljuˈ juu tsˈooˈñeeⁿ. 	 És magához vévén József a testet, begöngyölé azt tiszta gyolcsba,


Jâ jnda̱ jliuuyâ Pablomˈaaⁿˈ jeeⁿcheⁿ ndyaˈ tia ljoˈ machˈeeⁿ. Tiaˈ macwjaaˈñê jâ nnˈaⁿ judíos chaˈwaa tsjoomnancue. Ndoˈ majuutyeeⁿ cwiluiiñê xqueⁿ ñˈoom quiiˈntaaⁿ ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈeⁿ tsˈaⁿ na jnaⁿ tsjoom Nazaret. 	 Mi ugyanis úgy találtuk, hogy ez veszedelmes ember, és hasonlást támaszt a föld kerekségén levõ valamennyi zsidó közt, és a nazarénusok felekezetének feje,


Tquioñˈomna cwii tsˈaⁿ na mˈaaⁿ Jesús na jnda̱ tuo̱ naⁿjndii naquiiˈ tsˈom. Tsaⁿˈñeeⁿ nchjaaⁿˈaⁿ ndoˈ tileicatseineiiⁿ lˈa naⁿjndiiˈñeeⁿ. Seinˈmaⁿ Jesús jom. Quia joˈ to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na matseineiiⁿ ndoˈ teitquiooˈnnaaⁿˈaⁿ. 	 Akkor egy vak és néma ördöngõst hoztak õ eléje; és meggyógyítá azt, annyira, hogy a vak és néma mind beszél, mind lát vala.


Sa̱a̱ ˈo jeˈ nnˈaⁿya na jeeⁿ jnda ntyjiiya, caljooˈndyoˈtyeⁿˈyoˈ naquiiˈ juu na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ na ljuˈ tseixmaⁿnaˈ. Calaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio juu najndeii na matseixmaⁿ Espíritu Santo. 	 Ti pedig szeretteim, épülvén a ti szentséges hitetekben, imádkozván Szent Lélek által,


Sa̱a̱ cweˈ ncˈe na nquiaana nnˈaⁿ judíos na cwiluiitquiendye nda̱a̱na, joˈ na tîcalaˈneiⁿndyeyuna cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 Mindamellett senki sem beszélt vala nyiltan õ felõle a zsidóktól való félelem miatt.


Matat jnda Leví, Leví jnda Simeón, Simeón jnda Judá, Judá jnda José, José jnda Jonán, Jonán jnda Eliaquim, 	 z] Simeoné, [ez] Júdáé, [ez] Józsefé, [ez] Jónáné, [ez] Eliákimé,


Jnda̱ chii ntyˈiaya cwii ángel na jnaⁿ cañoomˈluee, jndyocueeⁿ. Ñˈoom tsˈo̱wˈaa na nnaaⁿ yuu na ticantycwii na njoom ndoˈ ñˈoom tsˈuaaxjo ta. 	 És láték egy angyalt leszállani a mennybõl, a kinél vala a mélységnek kulcsa, és egy nagy láncz a kezében.


Quia joˈ ntˈomndyena jluena nnoom: —¿Ljoˈ macaⁿnaˈ na calˈaayâ cha na nncjaaweeˈ ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom jâ? 	 Mondának azért néki: Mit csináljunk, hogy az Isten dolgait cselekedjük?


Ndoˈ ncˈe na ticaˈndyencˈuaaˈndyoˈ nntoˈñoomˈyoˈ na ticantycwii na nntandoˈyoˈ. 	 A ti béketûréstek által nyeritek meg lelketeket.


Luaa waa na maˈmo̱ⁿnaˈ na mˈaaⁿya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ na mˈaaⁿ quiiˈ nˈo̱o̱ⁿya, na jnda̱ tquiaaⁿ Espíritu Santo naquiiˈ nˈo̱o̱ⁿya. 	 Errõl ismerjük meg, hogy benne maradunk és õ mibennünk; mert a maga Lelkébõl adott minékünk.


Tˈo̱o̱nndaˈ nnˈaⁿ judíos nnoom, jluena: —Mawaa ljeii na cwileiñˈo̱o̱ⁿyâ, ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ juunaˈ matsa̱ˈntjomnaˈ na cueeⁿˈeⁿ ee na tsoom na Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñê. 	 Felelének néki a zsidók: Nékünk törvényünk van, és a mi törvényünk szerint meg kell halnia, mivelhogy Isten Fiává tette magát.


Sa̱a̱ quia na jnda̱ jlaˈyuˈna ñˈoom na tyotseineiⁿ Felipe cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ xueeˈ Jesucristo, quia joˈ naⁿnom ndoˈ naⁿlcu teitsˈoomndyena. 	 De miután hittek Filepnek, a ki az Isten országára és a Jézus Krisztus nevére tartozó örvendetes dolgokat hirdeti vala, megkeresztelkedének mind férfiak, mind asszonyok.


Catseitˈmaaⁿˈñenaˈ nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaa jaa nnˈaⁿ Israel, ee jnda̱ jndyoteijneiⁿ jaa nnˈaaⁿˈaⁿ ndoˈ tiomlˈuaaⁿ jnaaⁿya. 	 Áldott az Úr, Izráel Istene, hogy meglátogatta és megváltotta az õ népét,


meiⁿ xeⁿ jaa tilaˈcanda̱a̱ya sa̱a̱ jom ñequiiˈcheⁿ na matseicaña̱a̱ⁿ, ee tixocanda̱a̱ nncwjiˈñe cheⁿnqueⁿ cantyja na matseixmaaⁿ. 	 Ha hitetlenkedünk, õ hû marad: õ magát meg nem tagadhatja.


Ñˈoomˈñeeⁿ cweˈ tˈuiinaˈ cantyja ˈnaⁿ na cwicwaˈna ndoˈ na cwiwena ñequio ntˈomcheⁿ nnom na maqueⁿljuˈnaˈ joona. Sa̱a̱ cweˈ tomti laˈxmaⁿnaˈ cwii na matsa̱ˈntjomnaˈ chiuu na ncˈomna, ndoˈ joo ñˈoommeiⁿˈ ñequiiˈcheⁿ tyowaa najnda̱naˈ hasta xjeⁿ na seichuiiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chiuu nlaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ jom. 	 Csakis ételekkel meg italokkal és különbözõ mosakodásokkal - melyek testi rendszabályok - a megjobbulás idejéig kötelezõk.


Ndoˈ ndiocheⁿ tioˈñeeⁿ meintyjeeˈ ntˈomcheⁿ ntquiuu nchooˈ ñequiee ntio. Joˈ joˈ meindyuaandye ntquiuu nchooˈ ñequiee nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye. Cweeˈna liaa canchiiˈ ndoˈ ñjom corona sˈom cajaⁿ nqueⁿna. 	 a királyiszék körül huszonnégy királyiszék [vala;] és a királyiszékekben látám ülni a huszonnégy Vénet fehér ruhákba öltözve: és a fejökön arany koronák valának.


Catseitˈmaaⁿˈñenaˈ nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ nandyeticheⁿ. Catsˈaanaˈ na tjaa ñomtiuu cˈom nnˈaⁿ tsjoomnancue jo nnoom, ee jeeⁿ cjaaweeˈ tsˈoom joona. 	 csõség a magasságos [mennyek]ben az Istennek, és e földön békesség, és az emberekhez jó akarat!


Jnda̱ chii tˈoom Galión gobiernom tsjoom Corinto na matsa̱ˈntjoom chaˈwaa ndyuaa Acaya. Quia joˈ nnˈaⁿ judíos na mˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ ñeˈcwii jlaˈjomndyena na jlaˈwendyena nacjooˈ Pablo. Tyˈeñˈomna jom watsˈiaaⁿ. 	 Mikor pedig Gallió volt Akhája tiszttartója, reátámadának a zsidók egyakarattal Pálra, és vivék õt a törvényszék elébe,


Ezequías tsotye Manasés, Manasés tsotye Amón, Amón tsotye Josías. 	 Ezékiás nemzé Manassét; Manassé nemzé Ámont; Ámon nemzé Jósiást;


Luaaˈ ñˈoom na tso Jesús na maˈmo̱o̱ⁿ ljoˈ cwii nnom na nntsˈaanaˈ na nncueˈ Pedro, na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nntseitˈmaaⁿˈñenaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Quia na jnda̱ seineiiⁿ ñˈoommeiⁿˈ, matsoom: —ˈU candyoˈntyjo̱ˈ naxa̱ⁿˈa. 	 Ezt pedig azért mondá, hogy jelentse, milyen halállal dicsõíti majd meg az Istent. És ezt mondván, szóla néki: Kövess engem!


Ja Pablo cwiluiindyo̱ apóstol ˈnaaⁿˈ Jesucristo, Tyˈo̱o̱tsˈom tyˈioom tsiaaⁿwaañe ja ncˈe na lˈue tsˈoom, chaˈxjeⁿ ñˈoom na jnda̱ tsoom na mañequiaaⁿ na cwitaˈndoˈ añmaaⁿ nnˈaⁿ na cwilajomndyena ñˈeⁿ Cristo Jesús. 	 Pál, Jézus Krisztusnak apostola, Isten akaratából, a Krisztus Jézusban való életnek ígérete szerint,


Tsjo̱ˈluee ñˈeⁿ tsjoomnancue nntycwiiñˈeⁿnaˈ sa̱a̱ juu ñˈoom ˈnaⁿya tijoom cwinomˈnaˈ juunaˈ. 	 Az ég és a föld elmúlnak, de az én beszédeim semmiképen el nem múlnak.


’ˈOm cantsaa nchˈu ¿aa nchii ñewe tsjo̱ˈñjeeⁿ cwileilˈuandyeyoˈ? Sa̱a̱ meiiⁿ na ljoˈ, meiⁿcwiindye jooyoˈ tyootsuuˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Nemde öt verebet meg lehet venni két filléren? és egy sincs azok közül Istennél elfelejtve.


Joˈ chii jluiˈna na ñenquieena ñˈeⁿ wˈaandaa na ˈoona cwii joo yuu na tjaaˈnaⁿ nnˈaⁿ. 	 És elmenének hajón egy puszta helyre csupán õ magok.


Joo naⁿˈñeeⁿ taˈxˈee nnoom: —ˈU Maestro na maˈmo̱o̱ⁿˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ nnˈaⁿ, nquiuuyâ na ndyeyu matseiˈneiⁿˈ ndoˈ ya maˈmo̱o̱ⁿˈ meiⁿ tyoocheˈ na cweˈ jndaaˈ ˈñeeⁿ neiⁿˈ. Ñeˈquiiˈcheⁿ ñˈoom na mayuuˈ maˈmo̱o̱ⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈ natooˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Kik megkérdezék õt, mondván: Mester, tudjuk, hogy te helyesen beszélsz és tanítasz, és személyt nem válogatsz, hanem az Istennek útját igazán tanítod:


Sˈaanaˈ na caxuee liaⁿˈaⁿ, canchiiˈtinaˈ chaˈna tsaaⁿ. Meiⁿ tjaaˈnaⁿ cwii tsˈaⁿ na nnda̱a̱ mmaⁿ cwii liaa na nleicanchiiˈti juunaˈ chaˈna liaⁿˈaⁿ. 	 És a ruhája fényes lõn, igen fehér, mint a hó, mihez hasonlót a ruhafestõ e földön nem fehéríthet.


Ndoˈ cwiindye joona, tsˈaⁿ na maˈmo̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés taˈxˈeeⁿ cwii ñˈoom nnom Jesús cha catˈuiinaˈ juu. Tsoom: 	 És megkérdé õt közülök egy törvénytudó, kisértvén õt, és mondván:


Ntyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿ na tyuaaˈ nncjo̱cando̱o̱ˈa ˈu, joˈ chii matseiljeiya ñˈoommeiiⁿ 	 Ezeket írom néked, remélvén, hogy nem sokára hozzád megyek;


Ndoˈ ntˈom nnˈaⁿ jeeⁿ tyolajnaaⁿˈ nnˈaⁿ joona na quitˈmaⁿ nˈomna Tyˈo̱o̱tsˈom, ntˈom tyolaˈseiˈyaya nnˈaⁿ jnaaⁿˈ na tyolayuˈya nˈomna ñˈeⁿ jom, ñˈeeⁿndyena na tyochuˈtyeⁿndye lˈuaancjo ndoˈ ñˈeeⁿndyena na tyotioom nnˈaⁿ joona lˈaancjo. 	 Mások pedig megcsúfoltatások és megostoroztatások próbáját állották ki, sõt még bilincseket és börtönt is;


Yuu na tyˈioom nnˈaⁿ Jesús tsˈoomˈnaaⁿ waa cwii ntjom. Naquiiˈ ntjomˈñeeⁿ waa cwii tseiˈtsuaa xco, na meiⁿjom ndiiˈ tyoojaantyˈiuuˈñe tsˈoo. 	 Azon a helyen pedig, a hol megfeszítteték, vala egy kert, és a kertben egy új sír, a melybe még senki sem helyheztetett vala.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ na jeeⁿ jnda ntyjiiya, ncˈe na luaaˈ waa na candyaˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom jaa, mati matsonaˈ na cˈo̱o̱ⁿya na jnda nquiuuya nnˈaaⁿya na cwilayuˈ. 	 Szeretteim, ha így szeretett minket az Isten, nekünk is szeretnünk kell egymást.


na joona xueeˈñeeⁿcheⁿ ñejlaˈtjo̱o̱ndyena yocheⁿ na tyomˈaaⁿ Noé. Xjeⁿˈñeeⁿ tyomeiⁿndooˈntyˈiaañe Tyˈo̱o̱tsˈom na calcweˈ nˈomnaˈ yocheⁿ na tjaluii wˈaandaa, na cantyja ˈnaaⁿˈ juunaˈ ñeˈñeeⁿ tsˈaⁿ jluiˈnˈmaaⁿñe naquiiˈ ndaatiooˈñeeⁿ. 	 A melyek engedetlenek voltak egykor, mikor egyszer várt az Isten béketûrése a Noé napjaiban, a bárka készítésekor, a melyben kevés, azaz nyolcz lélek tartatott meg víz által;


Ndoˈ mati waa cwiicheⁿ ñˈoom na matseineiⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ: Jom matseijomnaˈ chaˈcwijom cwii tsjo̱ˈ tyˈa, cwii tsjo̱ˈ na matseiquiaanaˈ nnˈaⁿ. Tquiaandyena ee tilañˈoomˈndyena ñˈoom cantyja naaⁿˈaⁿ ee luaaˈ teijnoomna. 	 A kik engedetlenek lévén, megütköznek az ígében, a mire rendeltettek is.


Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na maˈmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, meiiⁿ nnˈaⁿ judíos oo meiiⁿ nnˈaⁿ ntˈomcheⁿ tsjaaⁿ, macwjiˈnˈmaaⁿñê nnˈaⁿ, ndoˈ na cwiluiiñe na jndo̱ˈ tsˈoom. 	 Ámde magoknak a hivatalosoknak, úgy zsidóknak, mint görögöknek Krisztust, Istennek hatalmát és Istennek bölcseségét.


Sa̱a̱ quiiˈntaaⁿˈ ˈo nchii luaaˈ nncuaa. Ee juu tsˈaⁿ na cwiluiitquieñeti cˈoom chaˈna tsˈaⁿ na cje tseixmaⁿ. Ndoˈ tsˈaⁿ na matsa̱ˈntjom cˈoom chaˈna tsˈaⁿ na mandiˈntjom. 	 De ti nem úgy: hanem a ki legnagyobb köztetek, olyan legyen, mint a ki legkisebb; és a ki fõ, mint a ki szolgál.


Ndoˈ ee na manquiuuyâ na Judas maleiñˈoom tjaⁿche na ñjom sˈom na cwiwilˈueeˈndyô̱, joˈ chii ntˈomndyo̱ jâ jlaˈtiuuyâ na ñeˈcatso Jesús nnoom na catseijnaaⁿ ljoˈtindyo na macaⁿnaˈ na nleilˈueeˈndyô̱ na waa xuee, oo quiaaⁿ cwantindyo nda̱a̱ ndyeñeeⁿˈ. 	 Némelyek ugyanis állíták, mivelhogy az erszény Júdásnál vala, hogy azt mondá néki Jézus: Vedd meg, a mikre szükségünk van az ünnepre; vagy, hogy adjon valamit a szegényeknek.


Joˈ chii tsˈaⁿ na machˈee cwenta wˈaancjo seicañeeⁿ Pablo, matsoom nnom: —Naⁿmaⁿnˈiaaⁿ jnda̱ jlaˈcwanomna ñˈoom na nndyaandyoˈ. Wanaaⁿ na nluiˈyoˈ. Catsaˈyoˈ, meiⁿcwii ñomtiuu tacˈomˈyoˈ. 	 A tömlöcztartó pedig tudtára adá e szavakat Pálnak: A bírák ide küldöttek, hogy bocsássalak el titeket: most azért kimenvén, menjetek el békességgel!


Ee jom xuee jeˈ matseitioom cwii nnom, sa̱a̱ ˈio jnda̱ xuiiˈ na mˈaaⁿˈ tsˈoom, joˈ chii tiñeˈcwii nnom na wjaamˈaaⁿ. 	 A kétszívû, a minden útjában állhatatlan ember.


Sa̱a̱ Jesús seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ natia na cwilaˈtiuuna. Tsoom nda̱a̱na: —¿Chiuu na ñeˈcalˈaˈyoˈ xjeⁿ ja, ˈo nnˈaⁿ na tixcwe cwitsamˈaⁿˈyoˈ? 	 Jézus pedig ismervén az õ álnokságukat, monda: Mit kisértgettek engem, képmutatók?


matseijndo̱ cha nncˈom tˈmaaⁿndye nˈom, ndoˈ cha tjoomˈ ncˈom na wiˈ nˈom ncˈiaa na cwilaˈyuˈ, ndoˈ na jndyeti na cwiˈoolaˈno̱ⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom wantyˈiuuˈ na matseicandii Tyˈo̱o̱tsˈom na juunaˈ maquiiti Cristo cwiluiiñenaˈ. 	 gy vígasztalást vegyen az õ szívök, egybeköttetvén a szeretetben, és [hogy eljussanak] az értelem meggyõzõdésének teljes gazdagságára, az Isten és az Atya és a Krisztus ama titkának megismerésére,


ˈIo ndi ˈio tyotjomndyena watsˈom tˈmaⁿ. Mati naquiiˈ lˈaana tyolaˈjomndyena na tyotyjena tyooˈ na tyocañjom nˈomna Jesús. Tyocwaˈna ñequio na neiiⁿna ndoˈ na xcweeˈ nˈomna. 	 És minden nap egyakarattal kitartva a templomban, és megtörve házanként a kenyeret, részesednek vala eledelben örömmel és tiszta szívvel.


Chaˈtso na machˈeenaˈ ñequiondyoˈ quiaˈyoˈ na quianlˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ee luaaˈ lˈue tsˈoom ñˈeⁿndyoˈ ˈo na cwilaˈyuˈyoˈ ñˈeⁿ Cristo Jesús. 	 Mindenben hálákat adjatok; mert ez az Isten akarata a Krisztus Jézus által ti hozzátok.


Joˈ joˈ ljeii capeitaⁿ wˈaandaa na jnaⁿnaˈ tsjoom Alejandría na wjaanaˈ ndyuaa Italia. Tsoom na joˈ cuo̱o̱yâ. Joˈ chii tuo̱o̱yâ juunaˈ. 	 És mivel ott a százados egy Itáliába menõ alexandriai hajót talált, abba szállított be minket.


Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na ticajnda ntyjii nquii Ta Jesucristo, quiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na quioo ñˈoomwiˈ nacjooˈ tsaⁿˈñeeⁿ. Quiaaⁿ na matyuaaˈ cwjeeˈnndaˈ nquii Ta Jesucristo. 	 Ha valaki nem szereti az Úr Jézus Krisztust, legyen átkozott! Maran atha.


Joona cwiluiindyena tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ nquii Israel na jndyowicantyjooˈ. Tjaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom joona na ntseinaaⁿ. Juu na tseixmaaⁿ na caxueeñê tyomˈaaⁿ quiiˈntaaⁿna quia na tyocañˈeeⁿ ñˈeⁿndyena. Tquiaaⁿ ljeii nnom Moisés na matsa̱ˈntjomnaˈ chiuu nncˈomna. Seijndaaˈñê chiuu lˈue tsˈoom na nlaˈtˈmaaⁿˈndyena jom naquiiˈ watsˈom, ndoˈ jndye nnom ntˈomcheⁿ ñˈoom tsoom nda̱a̱na na nntsˈaaⁿ. 	 A kik izráeliták, a kiké a fiúság és a dicsõség és a szövetségek, meg a törvényadás és az isteni tisztelet és az ígéretek;


Sa̱a̱ meiiⁿ na luaaˈ tso Isaías, majndyendye nnˈaⁿ na mˈaⁿ nˈiaaⁿ jo nda̱a̱ nnˈaⁿ judíos, tyolaˈyuˈna ñˈeⁿ Jesús. Sa̱a̱ jnaaⁿˈ na nquiaana nnˈaⁿ tmaaⁿˈ fariseos, joˈ chii ticatjeiˈyuuˈndyena na ljoˈ. Ee xeⁿ nlˈana na ljoˈ tixonquia fariseosˈñeeⁿ na wanaaⁿ na nlaˈjomndyena xjeⁿ na cwiˈoona watsˈom. 	 Mindazáltal a fõemberek közül is sokan hivének õ benne: de a farizeusok miatt nem vallák be, hogy ki ne rekesztessenek a gyülekezetbõl:


Meiⁿ tilancjooˈndyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈxjeⁿ ñelˈa ntˈomndye joona, ndoˈ jnaaⁿˈ joˈ na jñoom ángel na jndyotseicwjee joona. 	 Se pedig ne zúgolódjatok, miképen õ közülök zúgolódának némelyek, és elveszének a pusztító által.


Chaˈwaa tsˈo̱ndaaˈñeeⁿ tˈom ñˈoom na tuii na luaaˈ. 	 És elterjede ez a hír abban az egész tartományban.


Jom xocatseintjaˈñê, meiⁿ xocatseijndeiiˈ ˈñom. Ndoˈ xocaljeiˈ jom tsˈom nataa na macwjaaˈñê tiaˈ nnˈaⁿ. 	 Nem verseng, és nem kiált; az utczákon senki nem hallja szavát.


Chaˈtso na cwilˈana lˈue nˈomna na cantyˈiaa nnˈaⁿ. Ee cwilˈana na jeeⁿ ntmeiⁿ ntjaⁿ na chuuˈ ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na cwiwityeⁿ cantaana ñequio lueena. Ndoˈ mati teincooti nmaⁿ ˈndyoo liaateincoo na cwicweeˈna nchiiti liaa ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ. 	 Minden õ dolgaikat pedig csak azért cselekszik, hogy lássák õket az emberek: mert megszélesítik az õ homlokszíjjaikat; és megnagyobbítják az õ köntöseik peremét;


Tsoom nda̱a̱na: —Catsaˈyoˈ, canduˈyoˈ nnom cajndyeˈñeeⁿ: “Queⁿˈ cwenta, ja manncwjiiˈtya̱ya naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Ndoˈ nntseinˈmaⁿtya̱ya nnˈaⁿwii ˈio cha luaaˈ. Ndoˈ tajndye cwii tjo̱o̱ na nntseicanda̱a̱ˈndyo̱ tsˈiaaⁿ na jndyo̱o̱ya.” 	 És monda nékik: Elmenvén mondjátok meg annak a rókának: Ímé ördögöket ûzök ki és gyógyítok ma és holnap, és harmadnapon elvégeztetem.


Ndoˈ ntyjiiya ncˈe na tsˈaⁿ ja, tjaaˈnaⁿ cwii na matseixmaⁿya na ntsˈaa yuu na ya. Lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na nntsˈaa yuu na ya sa̱a̱ leicanda̱a̱ nntsˈaa. 	 Mert tudom, hogy nem lakik én bennem, azaz a testemben jó; mert az akarás megvan bennem, de a jó véghezvitelét nem találom.


Manquiiti Espíritu Santo macwjiˈyuuˈñê nnom espíritu na laxmaaⁿya na matsoom na cwiluiindyo̱ ntseinda Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ez a Lélek bizonyságot tesz a mi lelkünkkel együtt, hogy Isten gyermekei vagyunk.


Nquii ángel na seineiⁿ ñˈeⁿndyo̱ maleiñˈoom cwii tsˈoomxjeⁿ na tuiinaˈ ñˈeⁿ sˈom cajaⁿ. Ñˈeⁿ juunaˈ nncwjeeⁿˈeⁿ xjeⁿ tsjoomˈñeeⁿ, ñequio tatiom na meintyjeeˈ ndiocheⁿ ndoˈ ñequio ndyueelˈa tatiomˈñeeⁿ. 	 A ki pedig én velem beszéle, annál vala egy arany vesszõ, hogy megmérje a várost, és annak kapuit és kõfalát.


Sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tyochˈee Pablo ˈnaaⁿ tˈmaⁿ na xocanda̱a̱ nntsˈaa na cweˈ najndeii nquii tsˈaⁿ. 	 És nem közönséges csodákat cselekszik vala az Isten Pál keze által:


Ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿ tsˈo̱o̱ndaa Asiawaa cwilaˈcwanomna na xmaⁿndyoˈ. Majuu nnˈaaⁿya Aquila ñequio scoomˈm Priscila cwiluena na xmaⁿndyoˈ ndoˈ majoˈti cwilue nnˈaⁿ tmaaⁿˈ na cwitjomndye wˈaana ñequio xueeˈ nqueⁿ na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom jaa. 	 Köszöntenek titeket Ázsia gyülekezetei; köszöntenek titeket az Úrban felette igen Akvila és Prisczilla, a házuknál levõ gyülekezettel egybe.


Joˈ chii ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee waa na matseixmaⁿya na nntsjo̱o̱ ljoˈ wanaaⁿ na calˈa nnˈaⁿ xuee na cwitaˈjndya̱a̱ya. 	 Annak okáért az embernek Fia a szombatnak is ura.


Quia joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê jluena nnoom: —Tjaaˈnaⁿ chiuu ya na nntsˈaa tsˈaⁿ na nñequiaaⁿ na nlcwaˈ naⁿmˈaⁿˈ na jndyendyena, ee ljoo na mˈaaⁿya jo jnda̱a̱. 	 Az õ tanítványai pedig felelének néki: Honnan elégíthetné meg ezeket valaki kenyérrel itt e pusztában?


Tsjoom Listra tyowacatyeeⁿ cwii tsaⁿsˈa na tileicjaacaa ee maxjeⁿ ntjeiⁿ ncˈeeⁿ tuiiñê. Meiⁿjom ndiiˈ tyoojaacaⁿ. 	 És Listrában ül vala egy lábaival tehetetlen ember, ki az õ anyjának méhétõl fogva sánta volt, és soha nem járt.


Sa̱a̱ waa na ntyjiiya ñˈeⁿndyoˈ ee cwiñeˈquiandyoˈ na maˈmo̱ⁿ cwii yuscu ñˈoom na tisˈa quiiˈntaaⁿˈyoˈ. Jom cweˈ matsoyaaⁿ na cwiluiiñê tsˈaⁿ na mañequiaa ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, sa̱a̱ machˈeeⁿ chaˈna tyochˈee yuscu na jndyu Jezabel. Manquiuˈnnˈaaⁿ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom no̱o̱ⁿ. Ee maˈmo̱o̱ⁿ na wanaaⁿ na cweˈ cˈomyana ñˈeⁿ ncˈiaana, ndoˈ na calaˈtˈmaaⁿˈndyena ˈnaⁿ na cweˈ nnˈaⁿ nlˈa, ndoˈ ya na catquiina seiˈ na tyˈequeⁿ nnˈaⁿ jo nda̱a̱ joonaˈ. 	 van valami kevés [panasz]om ellened, mert megengeded amaz asszonynak, Jézabelnek, a ki magát prófétának mondja, hogy tanítson és elhitesse az én szolgáimat, hogy paráználkodjanak és a bálványáldozatokból egyenek.


Ndoˈ nntsˈaa na nncjaaljeiiⁿ na maxjeⁿ jndye nawiˈ macaⁿnaˈ na nncwinoom cantyja na matseiyoomˈm ñˈeⁿndyo̱. 	 Mert én megmutatom néki, mennyit kell néki az én nevemért szenvedni.


Mati tsoom nda̱a̱na: —Meiⁿyuucheⁿ waaˈ tsˈaⁿ na nntsquieˈyoˈ, caljooˈndyoˈ joˈ joˈ hasta xjeⁿ na nluiˈyoˈ tsjoomˈñeeⁿ. 	 És monda nékik: A hol valamely házba bementek, ott maradjatok mindaddig, a míg tovább mentek onnét.


Tjaaˈnaⁿ cwii na tˈmaⁿti na maˈmo̱ⁿnaˈ na wiˈ tsˈom tsˈaⁿ ncˈiaaˈ chaˈna juu tsˈaⁿ na nñequiaañe na cueˈ cwentaa ncˈiaaˈ. 	 Nincsen senkiben nagyobb szeretet annál, mintha valaki életét adja az õ barátaiért.


Majuu xjeⁿ na matioˈnaaⁿñê joona to̱ⁿˈnaˈ jom ñˈeⁿndyena. Tjañˈoomnaˈ jom nandye cañoomˈluee. 	 És lõn, hogy míg áldá õket, tõlök elszakadván, felviteték a mennybe.


Ee waa ñˈoomˈm na teiljeii cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo na matsonaˈ: Nqueⁿ na waa ñˈoom na nncwjeeⁿˈeⁿ, mawaa mawaa xjeⁿ na nncwjeeˈcañoom. Tayo mancwjeeⁿˈeⁿ. 	 Mert még vajmi kevés idõ, és a ki eljövendõ, eljõ és nem késik.


Nnˈaⁿ tsjoomnancue na cwitsa̱ˈntjom jlaˈwendyena. Ndoˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ nˈiaaⁿ jlaˈjomndyena. Ñeˈcwii tyˈena nacjooˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom, ñequio Cristo tsaⁿ na jñoom. 	 Felállottak a földnek királyai, és a fejedelmek egybegyûltek az Úr ellen és az õ Krisztusa ellen.


Meiⁿ tjaa ˈñeeⁿ nntso na tiyuuˈ na ljoˈ. Joˈ chii calaˈcheⁿndyoˈ. Tacalˈaˈyoˈ na ñoomñoom ljoˈ nlˈaˈyoˈ. 	 Mivelhogy azért ezeknek senki ellene nem szólhat, szükség, hogy megcsendesedjetek, és semmi vakmerõ dolgot ne cselekedjetek.


Tsoti Pablo: —Quia na jnda̱ jndyo̱o̱lcwa̱ˈa ñjaaⁿñe Jerusalén waa na tcoˈnaˈ no̱o̱ⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ xcwe na matseina̱ⁿya nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Lõn pedig, hogy mikor Jeruzsálembe megtértem és imádkozám a templomban, elragadtatám lelkemben,


Quia matsjo̱o̱ ñˈoomwaaˈ ¿aa matsjo̱o̱ naljoˈ ee lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na calue nnˈaⁿ na jeeⁿ cwijaacanjoomˈ na matsˈaa oo na nquii Tyˈo̱o̱tsˈom nntsoom na ljoˈ cantyja ˈnaⁿya? Ee xeⁿ ndicwaⁿ matseijndo̱ na cjaweeˈ nˈom nnˈaⁿ ñˈeⁿndyo̱, tixotseixmaⁿya tsˈaⁿ na mandiˈntjom nnom Cristo. 	 Mert most embereknek engedek-é, avagy az Istennek? Vagy embereknek igyekezem-é tetszeni? Bizonyára, ha még embereknek igyekezném tetszeni, Krisztus szolgája nem volnék.


Pablo ñeˈcjaaqueⁿˈeⁿ wˈaaˈñeeⁿ sa̱a̱ tinquia nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ na nncjaⁿ. 	 Pál pedig mikor a nép közé akara menni, nem ereszték õt a tanítványok.


Jnda̱ tyˈewindyoona Jerusalén na nndyooˈ tsjoom Betfagé ñequio Betania. Tquiena ndyeyu ta Olivos, quia joˈ jñom Jesús we nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê na cˈoona lˈaa. 	 És mikor Jeruzsálemhez közeledének, Bethfagé és Bethánia felé, az olajfák hegyénél, elkülde kettõt tanítványai közül,


Tsoom nda̱a̱na: —ˈÑeeⁿ juu tsˈaⁿ na nntseityuiiˈ ljeii na toco ñˈeⁿ scuuˈ ndoˈ nncoco ñˈeⁿ cwiicheⁿ yuscu, tsaⁿˈñeeⁿ waa jnaaⁿˈ nnom scuuˈ ncˈe na matsonaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na cweˈ mˈaaⁿya ñequio cwiicheⁿ yuscu. 	 Õ pedig monda nékik: A ki elbocsátja feleségét és mást vesz el, házasságtörést követ el az ellen.


Seiˈno̱ⁿˈ Jesús na ljoˈ cwilaˈtiuuna. Tsoom nda̱a̱na: —¿Chiuu na jeeⁿ matseiñˈeeⁿˈñenaˈ ˈo cweˈ jnaaⁿˈ na tjaaˈnaⁿ tyooˈ tquiochoˈyoˈ? ¿Aa maxjeⁿ ndicwaⁿ ticalaˈno̱ⁿˈyoˈ ndoˈ na tileicjo̱ ñˈoom naquiiˈ nˈomˈyoˈ? ¿Aa maxjeⁿ tileiqueⁿˈyoˈ cwenta? 	 Jézus pedig észrevévén ezt, monda nékik: Mit tanakodtok, hogy nincsen kenyeretek? Még sem látjátok-é be és nem értitek-é? Mégis kemény-é a szívetek?


Cwiqueⁿ nˈomna na nquieena nncwindyuaandyena nacañoomticheⁿ quia na cwiweeˈ ncuee. Ndoˈ naquiiˈ lanˈom cwilaˈyuunda̱a̱na ntsula̱ nacañoomcheⁿ yuu na nntseitˈmaaⁿˈñetinaˈ joona. 	 És szeretik a lakomákon a fõhelyet, és a gyülekezetekben az elölûlést.


Ee chaˈtsondye naⁿˈñeeⁿ tyˈentyjo̱na. Tacwaxua ndyueena, tyoluena: —Calacueˈyoˈ jom. 	 Mert követi vala a népnek sokasága, kiáltozva: Öld meg õt!


Cwajndii sˈaaⁿ. Tcoˈweeⁿˈeⁿ welooya. Sa̱ˈntjoom na caˈndyetona yoˈndaa ndana na cwjeto. 	 Ez a mi nemzetségünkkel álnokul bánva nyomorgatta a mi atyáinkat, hogy magzataikat kitétesse, hogy életben ne maradjanak.


Tˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ, tsoom: —Aa nchii mawaa ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na matsonaˈ: “Wˈaya tseixmaⁿnaˈ wˈaa yuu chaˈtso nnˈaⁿ tsjoomnancue cwilaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom.” Sa̱a̱ ˈo cwilˈaˈyoˈ juunaˈ chaˈcwijom tsueˈtsjo̱ˈ yuu na cwicatooˈndye naⁿcantyˈue. 	 És tanít vala, mondván nékik: Nincsen-é megírva: Az én házam imádság házának neveztetik minden nép között? Ti pedig rablók barlangjává tettétek azt.


Tsjoomˈñeeⁿ tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na matseiyuˈ na jndyu Ananías. Tsaⁿˈñeeⁿ tcoˈnaˈ ntyˈiaaⁿˈaⁿ Ta Jesús. Seineiⁿ matso: —Ananías. Tˈo̱o̱ⁿ, matsoom: —Luaa ja Ta. 	 Vala pedig egy tanítvány Damaskusban, névszerint Ananiás, és monda annak az Úr látásban: Ananiás! Az pedig monda: Ímhol vagyok Uram!


’Ee ntseinda tsˈaⁿ nñequiana cwenta tyjeena na nlaˈcueeˈ naⁿmaⁿnˈiaaⁿ juu. Ndoˈ ñˈeeⁿ nnˈaⁿ na nñeˈquiana cwenta ndana na cwje. Ndoˈ nda nnˈaⁿ nlaˈwendyena nacjoo tyendyeena cha cwje naⁿˈñeeⁿ. 	 Halálra adja pedig testvér testvérét, atya gyermekét; támadnak magzatok szüleik ellen, és megöletik õket.


Nquii Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ nandye mañequiaaⁿ chaˈtso nnom na cwitoˈño̱o̱ⁿya na jeeⁿ ya laxmaⁿnaˈ ndoˈ canda̱a̱ˈnaˈ. Jom ñecwii xjeⁿ cwiluiiñê, meiⁿ tyootseichuiiˈñê chaˈxjeⁿ cwichuiiˈ ncwaⁿˈ. 	 Minden jó adomány és minden tökéletes ajándék felülrõl való, és a világosságok Atyjától száll alá, a kinél nincs változás, vagy változásnak árnyéka.


Cweˈ joˈ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, chaˈtso na cwitaⁿˈyoˈ quia na cwilaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, calayuˈyoˈ na cwitoˈñoomˈyoˈ joonaˈ, quia joˈ nntoˈñoomˈyoˈ na cwitaⁿˈyoˈ. 	 Azért mondom néktek: A mit könyörgéstekben kértek, higyjétek, hogy mindazt megnyeritek, és meglészen néktek.


Ñˈoom na jnda̱ tso nnoom: “Cantyja ˈnaaⁿˈ Isaac jeeⁿ ndyaˈ jndyendye nda ntseindacantyjoˈ nncˈom.” 	 A kinek meg volt mondva: Izsákban neveztetik néked mag;


Tsoom nnom: “Caluiˈ ñjaaⁿñe ndyuaa tsjomˈ. Caˈndiiˈ nnˈaⁿˈ, cjaˈ ndyuaa yuu na mˈmo̱o̱ⁿya njomˈ.” 	 És monda néki: Eredj ki a te földedbõl és a te nemzetséged közül, és jer arra a földre, a melyet mutatok néked.


Profeta Elías tyotseixmaaⁿ chaˈxjeⁿ jaa nmeiiⁿ, sa̱a̱ quia na seineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na seicantyjaaˈya tsˈoom na tcaaⁿ na ticuaˈ, ndyee chu waljooˈ xcwe taticuaˈ. 	 Illés ember volt, hozzánk hasonló természetû; és imádsággal kéré, hogy ne legyen esõ, és nem volt esõ a földön három esztendeig és hat hónapig:


Chaˈtso nmeiⁿˈ laˈxmaⁿnaˈ cwii na maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya ncuee meiiⁿñe, ee ˈnaⁿ na tyoñequia nnˈaⁿ ñequio quiooˈ na tyolaˈcwjeena na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom, tsˈiaaⁿˈñeeⁿ tîcanda̱a̱ nlqueⁿnaˈ joona na laˈxmaⁿna na canda̱a̱ˈndyena jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A mi példázat a jelenkori idõre, mikor áldoznak oly ajándékokkal és áldozatokkal, melyek nem képesek lelkiismeret szerint tökéletessé tenni a szolgálattevõt,


Meiⁿ tilaˈcatyuendyoˈ quia na cwindyeˈyoˈ na nndyocwjeˈcañoom ntiaˈ ndoˈ cwilaˈwendye nnˈaⁿ nacjoo gobiernom ˈnaaⁿna. Ee jndeiˈnaˈ na nmeiⁿˈ cwinomjndyee, sa̱a̱ tyooweˈntyjo̱ xjeⁿ na nntsuu tsjoomnancue. 	 mikor hallotok háborúkról és zendülésekrõl, meg ne félemljetek; mert ezeknek meg kell lenni elõbb, de nem [jõ] mindjárt a vég.


Meiⁿ tixocalˈuuyâ na cwentaa jâ tsˈiaaⁿ na jnda̱ machˈee cwiicheⁿ. Jâ wandyo̱ˈ cwilˈaayâ. Cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ na juu na cwilayuˈya nˈomˈyoˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, nleitˈmaⁿtinaˈ chaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nncjaawitˈmaⁿti tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ na cwilˈaayâ quiiˈntaaⁿˈyoˈ, sa̱a̱ na nluii naljoˈ chaˈxjeⁿ na matseijndaaˈñê. 	 A kik nem dicsekeszünk mértéktelenül mások munkájával, de reméljük, hogy hitetek megnõttével nagyokká leszünk köztetek a mi mérõzsinórunk szerint bõségesen.


Nqueⁿ na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom, cateijneiⁿ ˈo na nncˈomˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom joona, ndoˈ na nncˈom nioomcheⁿ nˈomˈyoˈ nawiˈ na cwiwinomˈyoˈ chaˈxjeⁿ tyomˈaaⁿ jom quia na teinoom nawiˈ tˈmaⁿ. 	 Az Úr pedig igazgassa a ti szíveteket az Isten iránt való szeretetre, és Krisztus iránt való állhatatosságra.


Tyomˈaaⁿ Jesús tsjoom Betania waaˈ Simón, tsaⁿ na ñechuu tycu lepra. 	 És mikor Jézus Bethániában, a poklos Simon házánál vala,


Sa̱a̱ xeⁿ aa mmaˈcoˈ, tjaaˈnaⁿ jnaⁿˈ naljoˈ. Ndoˈ mati cwii yuscundyua, tjaa jnaaⁿˈ xeⁿ ncoco. Ee jndye nnom nawiˈ quichˈeenaˈ na nntjoom nnˈaⁿ na nncˈunco ndoˈ ñeˈcateijndeiya ˈo na tincwinomˈyoˈ joonaˈ. 	 De ha veszel is feleséget, nem vétkezel; és ha férjhez megy is a hajadon, nem vétkezik ; de az ilyeneknek háborúságuk lesz a testben. Én pedig kedveznék néktek.


Cjaañjoomˈ nˈomˈyoˈ chaˈtso na ñelˈajndyeeˈyoˈ ndoˈ jeˈ tacolˈaˈyoˈ, calcweˈ nˈomˈyoˈ. Calˈaˈnndaˈyoˈ yuu na ya chaˈxjeⁿ na ñelˈaˈjndyeeˈyoˈ, Ee xeⁿ ticalˈaˈyoˈ na ljoˈ, quia joˈ nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo ndoˈ nncwjiˈa xjo na ñjoomˈ sca quiiˈntaaⁿˈyoˈ. 	 Emlékezzél meg azért honnét estél ki, és térj meg, és az elõbbi cselekedeteket cselekedd; ha pedig nem, hamar eljövök ellened, és a te gyertyatartódat kimozdítom helyébõl, ha meg nem térsz.


’Nda̱a̱ nnˈaⁿ na mˈaⁿ tsjoomnancue na tquiaaˈ joona lˈo̱o̱, jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿya chiuu cwiluiindyuˈ. Tyomˈaⁿna cwentaˈ, ndoˈ tquiaaˈ na cwilaˈxmaⁿna cwentaya. Joona cwilaˈwena ñˈoom naya ˈnaⁿˈ ndoˈ cwilaˈcanda̱na juunaˈ. 	 Megjelentettem a te nevedet az embereknek, a kiket e világból nékem adtál: tiéid valának, és nékem adtad azokat, és a te beszédedet megtartották.


Quia joˈ tso Pedro nnoom: —Aa ndiˈ Ta, ¿aa cweˈ nda̱a̱ jâ matseiˈneiⁿˈ ñˈoom tjañoomˈwaaˈ, oo aa mati nda̱a̱ chaˈtsondye nnˈaⁿ? 	 Monda pedig néki Péter: Uram, nékünk mondod-é ezt a példázatot, vagy mindenkinek is?


Ndicwaⁿ matseineiⁿ Jesús ndoˈ tyjeeˈcañoom Judas, cwii joo nnˈaⁿ na canchooˈwendye. Ñˈeeⁿ cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ ñˈeⁿñê na cwileiˈcho ncjo espadas ñequio nˈoom nchˈio. Naⁿˈñeeⁿ nnˈaⁿ ˈnaaⁿ ntyee na cwiluiitquiendye, ñequio nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye naquiiˈ tsjoom. 	 És mindjárt még mikor õ szól vala, eljöve Júdás, egy a tizenkettõ közül, és vele együtt nagy sokaság, fegyverekkel és botokkal, a fõpapoktól, az írástudóktól és a vénektõl.


ˈO jeˈ ˈio ndi ˈio quiaˈyoˈ na tˈmaⁿ nˈom ncˈiaaˈyoˈ yocheⁿ na ndicwaⁿ wanaaⁿ na matseineiⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ, cha tjaa ˈñeeⁿ juu quiiˈntaaⁿˈyoˈ na nñequiuˈnnˈaⁿ jnaⁿ juu na mati nntseiquieˈ tsˈom. 	 Hanem intsétek egymást minden napon, míg tart a ma, hogy egyikõtök se keményíttessék meg a bûnnek csalárdsága által:


Ja cwiluiindyo̱ tyooˈ na mañequiaya na cwitaˈndoˈ nnˈaⁿ. 	 Én vagyok az életnek kenyere.


Cantyja ˈnaaⁿˈ ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ, mandyo na chaˈtsoti ˈnaⁿ maqueⁿljuˈnaˈ ñequio niomˈ, ndoˈ xeⁿ ticweˈ niomˈ, ticatseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom jnaaⁿ nnˈaⁿ. 	 És csaknem minden vérrel tisztíttatik meg a törvény szerint, és vérontás nélkül nincsen bûnbocsánat.


Tyotseiquii tsˈoom ñˈeⁿndyena chaˈna wenˈaaⁿ ntyu quia tyomˈaⁿna nndyuaa yuu tjaa nnˈaⁿ cˈoom. 	 És közel negyven esztendõnek idejéig tûrte az õ erkölcsöket a pusztában.


ˈO nnˈaⁿ na teijndandyoˈ, cˈomˈyoˈ na ndyaandyoˈ nda̱a̱ patrom ˈnaⁿˈyoˈ, catueˈndyoˈcjeˈyoˈ nda̱a̱na ndoˈ ñequio na nquiaˈyo calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ joona ñequio na xcweeˈ nˈomˈyoˈ chaˈxjeⁿ nquiuˈyoˈ na cwindyeˈntjomˈyoˈ nnom nquii Cristo. 	 Ti szolgák, engedelmesek legyetek a ti test szerint való uraitoknak félelemmel és rettegéssel, szíveteknek egyenességében, mint a Krisztusnak;


Tyˈo̱o̱tsˈom tˈmaⁿ cwiluiiñê, ndoˈ juu na neiⁿncooˈ na caxuee na cwiluiiñê, maljoˈ cwiluiiñe Jnaaⁿ. Chaˈxjeⁿ na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, maluaaˈ tˈmaⁿ matseixmaⁿ Jnaaⁿ. Manquiityeeⁿ tˈmaⁿ ñˈoom matseixmaaⁿ, joˈ na waa waati tsjoomnancue ñequio chaˈtso na niom cañoomˈluee. Cantyja na tueeⁿˈeⁿ teijndaaˈ na matseiljuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈtso jnaaⁿya. Jnda̱ na teinom na tueeⁿˈeⁿ quia joˈ tjawacatyeeⁿ ntyjaaˈ tsˈo̱ Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjaya cañoomˈluee. 	 A ki az õ dicsõségének visszatükrözõdése, és az õ valóságának képmása, a ki hatalma szavával fentartja a mindenséget, a ki minket bûneinktõl megtisztítván, üle a Felségnek jobbjára a magasságban,


Jeeⁿ ndyaˈ ntyˈiaaˈndyo̱. ¿ˈÑeeⁿ nnda̱a̱ nntseicandyaañe ja ñequio seiiˈa na wjaañˈoomnaˈ ja na nntsuundyo̱? 	 Óh én nyomorult ember! Kicsoda szabadít meg engem e halálnak testébõl?


Xeⁿ mˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na ñomquiati ñˈoom na maˈmo̱o̱ⁿ na juu ñˈoomˈñeeⁿ titseijomnaˈ ñequio ñˈoom na xcweti cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesucristo na ticateijndeiinaˈ na wjaaquieñe tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, 	 Ha valaki másképen tanít, és nem követi a mi Urunk Jézus Krisztus egészséges beszédeit és a kegyesség szerint való tudományt,


Ee mˈaⁿ nnˈaⁿ na ticunco ncˈe maxjeⁿ tuiindyena na titjo̱o̱ndyena yuscu, ndoˈ ntˈomcheⁿ ticunco ncˈe na tuii nasei joona cha titjo̱o̱ndyena yuscu. Sa̱a̱ mˈaⁿ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjndaaˈndye cheⁿnquiee na ticunco ee ñeˈcandyeˈntjomna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ cañoomˈluee. ˈÑeeⁿ juu tsˈaⁿ na matseiˈno̱ⁿˈ ndoˈ nnda̱a̱ nntseicanda̱ ñˈoomwaaˈ, catseicana̱a̱ⁿ. 	 Mert vannak heréltek, a kik anyjuk méhébõl születtek így; és vannak heréltek, a kiket az emberek heréltek ki; és vannak heréltek, a kik maguk herélték ki magukat a mennyeknek országáért. A ki beveheti, vegye be.


’Meiⁿquia tsˈaⁿ na matseiljo ˈo, mati ja matseiljo tsaⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ juu tsˈaⁿ na matseiljo ja, mati matseiljo tsaⁿˈñeeⁿ Tsotya̱ya na jñom ja. 	 A ki titeket befogad, engem fogad be; és a ki engem befogad, azt fogadja be, a ki engem küldött.


Ndoˈ laaˈtiˈ cwilˈaˈyoˈ na tilˈue ñˈoom na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ee cwilacanda̱ˈyoˈ costumbre na tqueⁿ nnˈaⁿ. Mati jndye ntˈomcheⁿ nnom na cwilˈaˈyoˈ chaˈna nmeiⁿˈ. 	 Eltörölvén az Isten beszédét a ti rendelésetekkel, a melyet rendeltetek; és sok effélét is cselekesztek.


Jnda̱ toˈño̱ⁿya chaˈtso na jlaˈcwanomˈyoˈ hasta waljooˈcheⁿ jndye toˈño̱ⁿya. Cantyja ˈnaaⁿˈ joo sˈom na jlaˈcwanomˈyoˈ ñequio lˈo̱ Epafrodito, jeeⁿ tincˈuaaˈ lˈaˈyoˈ. Juu joˈ matseijomnaˈ chaˈcwijom jndyeeˈ tsioom suu na jeeⁿ cachi ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom, 	 gkaptam pedig mindent, és bõvölködöm; beteltem, vévén Epafróditustól, a mit [küldöttetek,] mint kedves jó illatot, kellemes, tetszõ áldozatot az Istennek.


Quia joˈ tˈueeⁿ tsˈo̱, seineiiⁿ jndeii, tsoom: —Yuscuchjoo, quicantyjaˈ. 	 pedig mindenkit kiküldvén, és a [leányzó] kezét megfogván, kiálta, mondván: Leányzó, kelj fel!


Jesús jeeⁿ tcom tsˈoom na chjooˈ tsˈoom, tsoom: —Naⁿmˈaⁿˈ cwitaⁿna cwii ˈnaaⁿ na nntyˈiaana na nnaⁿnaˈ cañoomˈluee. Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, maxjeⁿ xonquia na nntyˈiaana meiⁿcwii ˈnaaⁿ meiiⁿ na cwitaⁿna. 	 Õ pedig lelkében felfohászkodván, monda: Miért kíván jelt ez a nemzetség? Bizony mondom néktek: Nem adatik jel ennek a nemzetségnek.


Meiⁿyuucheⁿ na cwitsaayâ, ñequio seiiˈâ nmeiiⁿ cwitjo̱o̱ⁿyâ na ñeˈcatseicwjeenaˈ jâ chaˈxjeⁿ seicueeˈnaˈ Ta Jesús. Luaaˈ waa cha mati mˈmo̱ⁿnaˈ na laˈxmaaⁿyâ juu na wandoˈxcoom. 	 Mindenkor testünkben hordozzuk az Úr Jézus halálát, hogy a Jézusnak élete is látható legyen a mi testünkben.


Jo nnom nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio nnom Jesucristo na nncwjeeˈcañoom na cwiluiiñê rey na nncuˈxeeⁿ nnˈaⁿ na nnditaˈndoˈ ndoˈ nnˈaⁿ na jnda̱ tja̱, matˈio̱ⁿya tsˈiaaⁿmeiiⁿ ˈu, 	 Kérlek azért az Isten és Krisztus Jézus színe elõtt, a ki ítélni fog élõket és holtakat az õ eljövetelekor és az õ országában.


Sa̱a̱ cjaañjoomˈya nˈomˈyoˈ ñˈoomwaa na cweˈ tjañoomˈ: Juu tsˈaⁿ na tijndye tsjaaⁿ manomˈ, titˈmaⁿ nntseiwe. Sa̱a̱ tsˈaⁿ na maya tsjaaⁿ manomˈ, majndyeti nntseiwe. 	 t [mondom] pedig: A ki szûken vet, szûken is arat; és a ki bõven vet, bõven is arat.


’Cwii tsaⁿjndii quia na jnda̱ tjeiˈnaˈ jom naquiiˈ tsˈom cwii tsˈaⁿ, cweˈ manomtoom yuu na tjaaˈnaⁿ ndaa, malˈueeⁿ yuu nncwajñeeⁿ. Ndoˈ na tîcaljeiiⁿ joˈ, seitioom: “Jo̱nlcwa̱ˈnndaˈa naquiiˈ tsˈom tsˈaⁿ yuu na jluiiˈa.” 	 kor a tisztátalan lélek kimegy az emberbõl, víz nélkül való helyeken jár, nyugalmat keresvén; és mikor nem talál, [ezt] mondja: Visszatérek az én házamba, a honnét kijöttem.


Ndoˈ tˈo̱ patrom ˈnaaⁿˈaⁿ nnoom: “ˈU re moso na tia tsˈaⁿndyuˈ ndoˈ na nchqueⁿˈ, cwa maxjeⁿ ntyjiˈ na matseiwa̱ya ntjom meiiⁿ nchii nnco̱ jno̱o̱ⁿˈa, ndoˈ mawantjo̱ⁿya meiiⁿ nchii nnco̱ matseicatsuundyo̱. 	 Az õ ura pedig felelvén, monda néki: Gonosz és rest szolga, tudtad, hogy ott is aratok, a hol nem vetettem, és ott is takarok, a hol nem vetettem;


Ñˈoom na mayuuˈ na tsˈaⁿ na matseiyuˈ ñequio Tyˈo̱o̱tsˈom, cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ matseixmaⁿ cwii na jndati nchiiti na nleityañe tsˈaⁿ tsjoomnancue. Sa̱a̱ macaⁿnaˈ na caljoya tsˈoom ñequio chaˈtso na jnda̱ jnaaⁿˈaⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 De valóban nagy nyereség az Istenfélelem, megelégedéssel;


Mañejuuti cwitsjoom xuee najndyee smanaⁿ quia na jnda̱ tandoˈxco Jesús, najndyee teitquiooˈñê nnom María Magdalena, tsaⁿ na tjeiiⁿˈeⁿ ntquieeˈ jndyetia naquiiˈ tsˈom. 	 Mikor pedig reggel, a hétnek elsõ napján föltámadott vala, megjelenék elõször Mária Magdalénának, a kibõl hét ördögöt ûzött vala ki.


Ndoˈ jnda̱ na tyenquioomˈm, mantyja ta̱a̱ˈ. Ntyjiicheeⁿ na jnda̱ nˈmaaⁿ tycu na weeⁿˈeⁿ. 	 És vérének forrása azonnal kiszárada és megérzé testében, hogy kigyógyult bajából.