Ee jom canda̱a̱ˈya nnda̱a̱ nñequiaaⁿ chaˈtso na macaⁿnaˈ ˈo hasta waljooˈcheⁿ na nleilˈueeˈndyoˈ, ndoˈ mati nnda̱a̱ nnteijndeiˈyoˈ ntˈomcheⁿ. 	 Az Isten pedig hatalmas arra, hogy rátok áraszsza minden kegyelmét; hogy mindenben, mindenkor teljes elégségtek lévén, minden jótéteményre bõségben legyetek,


Ndoˈ ticwii tmaaⁿ tyocaluiˈ Jesús Jerusalén. 	 És mikor beestveledék, kiméne a városból.


Sˈom na tîcatiomˈlˈuaˈyoˈ nnˈaⁿ na ñelˈa tsˈiaaⁿ ˈnaⁿˈyoˈ cwiñequianaˈ jnaⁿˈyoˈ na tisˈa cwilˈaˈyoˈ. Ndoˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom jnda̱ jñeeⁿ ñˈomndyuee naⁿntjoomˈyoˈ na ñelˈa tsˈiaaⁿ ˈnaⁿˈyoˈ. 	 Ímé a ti mezõiteket learató munkások bére, a mit ti elfogtatok, kiált. És az aratók kiáltásai eljutottak a Seregek Urának füleihez.


Jndye joo jndeii nntsˈeii ndoˈ nncˈoom jndoˈ ntˈmaⁿ ñequio ntycu na wjaatcuuñenaˈ. Ndoˈ tˈmaⁿ nlaˈcatyuendye nnˈaⁿ na nntyˈiaana jndye ˈnaaⁿ tˈmaⁿ na nleitquiooˈ tsjo̱ˈluee. 	 És minden felé nagy földindulások lesznek, és éhségek és döghalálok; és rettegtetések és nagy jelek lesznek az égbõl.


Jnda̱ na jndyena ñˈoomwaaˈ tyˈena. Ndoˈ cwitsjoom tyˈequieˈna watsˈom tˈmaⁿ. Tyotˈmo̱o̱ⁿna nda̱a̱ nnˈaⁿ. Quia joˈ tyee na cwiluiitquieñe ñequio nnˈaⁿ na ñˈeeⁿ ñˈeⁿñê, jnda̱ na tjomndyena ñequio chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwiluiindye naⁿmaⁿnˈiaaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel, sa̱ˈntjomna na cjaacandyooˈndye apóstoles na tioomna wˈaancjo. 	 ok pedig [ezt] hallván, bemenének jó reggel a templomba, és tanítának. A fõpap pedig elmenvén és a vele levõk, egybehívák a gyûlést, és Izráel fiainak egész tanácsát, és küldének a tömlöczbe, hogy azokat elõhozzák.


Ee luaa waa na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyoˈ na calaxmaⁿˈyoˈ na ljuˈ nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ meiⁿ tancˈomˈyaˈyoˈ ñequio nnˈaⁿ na cweˈ luaaˈ, 	 Mert ez az Isten akaratja, a ti szentté lételetek, hogy magatokat a paráznaságtól megtartóztassátok;


Catseitˈmaaⁿˈñenaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na jom jndyeti nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ nchii cweˈ chaˈxjeⁿ cwitaaⁿ jaa meiⁿ nchii cweˈ cha na cwilaˈtiuutya̱a̱ya ndoˈ na mateijneiⁿ jaa ncˈe najndeii na matseixmaaⁿ mˈaaⁿnaˈ naquiiˈ nˈo̱o̱ⁿya. 	 Annak pedig, a ki véghetetlen bõséggel mindeneket megcselekedhetik, feljebb hogynem mint kérjük vagy elgondoljuk, a mi bennünk munkálkodó erõ szerint,


’Yocheⁿ na ndicwaⁿ wanaaⁿ, queⁿndyuˈ na caljondyoˈyaˈyoˈ ñˈoom na maleichuunaˈ ˈo ñˈeⁿ xˈiaˈ cha tintsˈaanaˈ na juu tsˈaⁿ na mˈaⁿˈntiaaˈndyoˈ ñˈeⁿñe nntseiquioom ˈu lˈo̱ jwe. Ndoˈ jweˈñeeⁿ nñequiaaⁿ cwenta ˈu luee sondaro, Ndoˈ joona mana nntueeˈna ˈu wˈaancjo. 	 Légy jóakarója a te ellenségednek hamar, a míg az úton vagy vele, hogy ellenséged valamiképen a bíró kezébe ne adjon, és a bíró oda ne adjon a poroszló kezébe, és tömlöczbe ne vessen téged.


Maluaaˈ nntsˈaa ja na cwiluiindyo̱ na matsa̱ˈntjo̱ⁿya. Nntsjo̱o̱ nda̱a̱ nnˈaⁿ na mˈaⁿ ntyjaaˈa ntyjaya: “Quioˈyoˈ ˈo nnˈaⁿ na jnda̱ jndaˈyoˈ na matioˈnaaⁿñe Tsotya̱ya ˈo. Catoˈñoomˈyoˈ naya na mañequiaaⁿ na mati ˈo cwilajomndyoˈ ñequio na matsa̱ˈntjoom. Ee luaaˈ teiyoti seijndaaˈñê cwentaˈyoˈ quia na tqueeⁿ tsjoomnancue. 	 Akkor ezt mondja a király a jobb keze felõl állóknak: Jertek, én Atyámnak áldottai, örököljétek ez országot, a mely számotokra készíttetett a világ megalapítása óta.


Cweˈ ncˈe ñˈoomwaaˈ, jlue nnˈaⁿ judíos: —¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ na nntseicueeˈñe cheⁿnqueⁿ, na matsoom yuu na mawjaⁿ jaa xocanda̱a̱ nntsquieˈcaño̱o̱ⁿya? 	 Mondának azért a zsidók: Avagy megöli-é magát, hogy azt mondja: A hová én megyek, ti nem jöhettek oda?


Nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ, catsuˈ na catueeˈndyecjena nda̱a̱ patrom ˈnaaⁿna. Calaˈcanda̱na na nncjaaweeˈ nquiu patrom ˈnaaⁿna joona meiⁿ nchii nncˈootˈo̱o̱na ljoˈ cwilue naⁿˈñeeⁿ. 	 szolgákat [intsed,] hogy az õ uraiknak engedelmeskedjenek, mindenben kedvöket keressék, ne ellenkezzenek,


Tjaquieeˈ Jesús waaˈ Pedro. Ljeiiⁿ na waa sta̱xeeⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ cjooˈ jnduu. Matseiconaˈ juu. 	 És bemenvén Jézus a Péter házába, látá, hogy annak napa fekszik és lázas.


Ndoˈ ticwii chu na nncueeˈ xuee pascua tyowaa costumbre na nquii gobiernom nntseicandyaañê meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ pra̱so na nntaⁿ nnˈaⁿ. 	 Ünnepenként pedig egy foglyot szokott szabadon bocsátani a helytartó a sokaság kedvéért, a kit akarának.


Mati nnˈaⁿ judíos na tiñeˈcalaˈyuˈ ñˈeⁿ Jesucristo, xeⁿ nncueˈntyjo̱ na nlaˈyuˈna ñˈeⁿñê, nnda̱a̱ nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nntseicañjoomˈnnaaⁿˈaⁿ joona, ee waa na jneiⁿ na nnda̱a̱ nntseicañjoomˈnnaaⁿˈaⁿ joona. 	 Sõt azok is, ha meg nem maradnak a hitetlenségben, beoltatnak; mert az Isten ismét beolthatja õket.


Ee ñenqueⁿ mˈaaⁿˈ tsˈoom cantyja ˈnaⁿˈyoˈ chaˈxjeⁿ ja luaa na jaawa jaacue na mˈaaⁿˈ tsˈo̱o̱ⁿ chiuu ya nnteijndeiinaˈ ˈo, 	 Mert nincsen velem senki hozzá hasonló indulatú, a ki igazán szívén viselné dolgaitokat.


Nncjo̱ na mˈaⁿˈyoˈ xeⁿ jnda̱ tjo̱wino̱o̱ⁿ tsˈo̱o̱ndaa Macedonia ee maxjeⁿ matseijndaaˈndyo̱ na joˈ jo̱jndya̱a̱. Jnda̱ joˈ nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo. 	 Elmegyek pedig ti hozzátok, mikor Macedónián általmenéndek: mert Macedónián általmegyek,


Ndoˈ nnˈaⁿ na tyowinom joˈ joˈ tyoluena ñˈomwiˈ nacjooˈ Jesús. Tyolaˈcaandyena nqueⁿna. 	 Az arramenõk pedig szidalmazzák vala õt, fejüket hajtogatván.


Cristo ñejom tjoom nawiˈ ncˈe jnaaⁿ jaa, tacaⁿnaˈ na cueˈnnaaⁿˈaⁿ. Jom na ticatseixmaaⁿ jnaⁿ tueeⁿˈeⁿ cwentaa jaa nnˈaⁿ jnaⁿ, cha nnda̱a̱ nncwjaaˈñê jaa cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Cantyja ˈnaaⁿˈ seiiⁿˈeⁿ tueeⁿˈeⁿ, sa̱a̱ ncˈe espíritu ˈnaaⁿˈaⁿ tandoˈxcoom. 	 Mert Krisztus is szenvedett egyszer a bûnökért, mint igaz a nem igazakért, hogy minket Istenhez vezéreljen; megölettetvén ugyan test szerint, de megeleveníttetvén lélek szerint;


Sa̱a̱ ljeii Tyˈo̱o̱tsˈom na juu ñˈoomˈñeeⁿ tîqueⁿnaˈ nnˈaⁿ na canda̱a̱ˈndye jo nnoom, joˈ chii tsoom: Matso nquii Ta: Mancueˈntyjo̱ xjeⁿ na nlqua̱a̱ⁿxco̱ ñˈoomtyeⁿ ñequio nnˈaⁿ Israel ndoˈ ñequio nnˈaⁿ Judá. 	 Mert dorgálván õket, így szól: Ímé napok jõnek, ezt mondja az Úr, és az Izráel házával és Júdának házával új szövetséget kötök.


Ndoˈ cwiicheⁿ na macaⁿˈa njomˈ, catseijndaaˈndyuˈ cwii cuarto waˈ yuu na nncˈo̱o̱ⁿya, ee ntyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿya na nncua̱caño̱o̱ⁿnndaˈa ˈo ncˈe na cwilaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaⁿya. 	 Egyúttal pedig készíts nékem szállást; mert reménylem, hogy a ti imádságaitokért néktek ajándékoztatom.


Ee nquii jnaⁿ matiomlˈuanaˈ jaa na cwiwja̱a̱ya, sa̱a̱ naya na cwicandaaya nnom Tyˈo̱o̱tsˈom mañequiaanaˈ na ticantycwii na cwitaˈndo̱ˈa ncˈe Jesucristo na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom jaa. 	 Mert a bûn zsoldja halál; az Isten kegyelmi ajándéka pedig örök élet a mi Urunk Krisztus Jézusban.


Taxocuaa natsjom ndoˈ taxocaⁿnaˈ chom lámpara, meiⁿ ñeˈquioomˈ ee nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñê naxuee nda̱a̱na. Ndoˈ ticantycwii na cwitsa̱ˈntjomna. 	 És ott éjszaka nem lesz; és nem lesz szükségök szövétnekre és napvilágra; mert az Úr Isten világosítja meg õket, és országolnak örökkön örökké.


ˈO nnˈaⁿya na cwilayuˈyoˈ, cantyja ˈnaaⁿˈ natia, calaˈxmaⁿˈyoˈ chaˈna yonchˈu sa̱a̱ cantyja ˈnaaⁿˈ na mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ ñˈoomwaaˈ, calaˈxmaⁿˈyoˈ chaˈna nnˈaⁿ na jnda̱ tquiee nˈom. 	 Atyámfiai, ne legyetek gyermekek értelemben; hanem a gonoszságban legyetek gyermekek, értelemben pedig érettek legyetek.


Tso ta Jesús: —ˈU Simón, queⁿˈ cwenta, jnda̱ tcaⁿ Satanás ñˈoom na nntseiteiˈncweeⁿˈeⁿ ˈo chaˈna matseicueeñe tsˈaⁿ lqueeⁿ trigo, 	 Monda pedig az Úr: Simon! Simon! ímé a Sátán kikért titeket, hogy megrostáljon, mint a búzát;


Juu naya na matseixmaⁿ Jesucristo, cˈoomnaˈ ñequio chaˈtsondyoˈ. Amén. 	 A mi Urunk Jézus Krisztusnak kegyelme mindnyájatokkal! Ámen.


Cwii xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, mawinom Jesús yuu na niom ntjom lqueeⁿ trigo. Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, yocheⁿ na cwiwinomna joˈ joˈ, to̱ˈna na cwitˈiooˈndyena meiⁿ ndyee xuˈlqueeⁿ. 	 És lõn, hogy szombatnapon a vetések közt megy vala által, és az õ tanítványai mentökben a kalászokat kezdék vala szaggatni.


Sa̱a̱ tichaˈtsondye nnˈaⁿ cwilaˈno̱ⁿˈna na ljoˈ ee jnda̱ ljeiiˈnaˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena cwii na cweˈ nnˈaⁿ lˈa, ndoˈ quia cwicwaˈna nantquieˈñeeⁿ, cwitjeiiˈna cwenta na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena juunaˈ. Ndoˈ ncˈe na tyoowijndo̱ˈ nˈomna cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ, joˈ chii juu na mˈaaⁿˈ nˈomna tseixmaⁿnaˈ cwii na jnda̱ tˈaaˈnaˈ na cwajndii. 	 De nem mindenkiben van meg ez az ismeret; sõt némelyek a bálvány felõl való lelkiismeretök szerint mind mai napig mint bálványáldozatot eszik, és az õ lelkiismeretök, mivelhogy erõtelen, megfertõztetik.


Nncwjena ñˈeⁿ xjo ndoˈ ntˈom nncˈoocho nnˈaⁿ pra̱so na ticwii cwii ndyuaa. Ndoˈ nnˈaⁿ na nchii judíos nlco̱ˈna tsjoom Jerusalén jndye xuee, hasta nncueeˈ xjeⁿ na jnda̱ seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na nncjaawintyjeeˈ na cwiluii na ljoˈ. 	 És elhullanak fegyvernek éle által, és fogva vitetnek minden pogányok közé; és Jeruzsálem megtapodtatik a pogányoktól, míglen betelik a pogányok ideje.


Cataⁿˈyoˈ na catioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na cwitueeˈ ñˈoom wiˈ nacjoˈyoˈ. Ndoˈ calaneiⁿˈyoˈ nnoom cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjnaaⁿˈna ˈo. 	 Áldjátok azokat, a kik titeket átkoznak, és imádkozzatok azokért, a kik titeket háborgatnak.


Quia joˈ tˈom ñˈoom quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ na tso Jesús na xocˈio̱ya. Sa̱a̱ nchii matsoom na xocˈio̱. Tomti tsoom: “Xeⁿ lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na ñecˈoom hasta quia nndyo̱o̱nndaˈa, ¿ljoˈ machˈeenaˈ ˈu, Pedro?” 	 Kiméne azért e beszéd az atyafiak közé, hogy az a tanítvány nem hal meg: pedig Jézus nem mondta néki, hogy nem hal meg; hanem: Ha akarom, hogy ez megmaradjon, a míg eljövök, mi közöd hozzá?


Quia joˈ tuo̱ naⁿˈñeeⁿ lˈaandaa nchˈuˈñeeⁿ. Tyˈena tquiena Capernaum na tyˈecalˈueena Jesús. Ee jlaˈno̱ⁿˈna na tacˈoomñê yuu na tquiaaⁿ na tcwaˈna, meiⁿ jâ nnˈaⁿ na tˈmaaⁿ na calaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê tsˈiaaⁿ na machˈeeⁿ. 	 Mikor azért látta a sokaság, hogy sem Jézus, sem a tanítványai nincsenek ott, beszállának õk is a hajókba, és elmenének Kapernaumba, keresvén Jézust.


Ndoˈ yocheⁿ na mˈaⁿna Belén, tueˈntyjo̱ xuee na nntseincuii María. 	 És lõn, hogy mikor ott valának, betelének az õ szülésének napjai.


Ñˈoomwaaˈ tseixmaⁿnaˈ ñˈoom tjañoomˈ. Ee we yolcuˈñeeⁿ laˈxmaⁿna we ñˈoom na maxjeⁿ ntseicanda̱a̱ˈñenaˈ. Cwii ñˈoomˈñeeⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ Sjo̱ Sinaí, ndoˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ nacjeˈnaaⁿˈ ñˈoomˈñeeⁿ cwiluiindyena nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ. 	 ek mást példáznak: mert azok [az] [asszonyok] a két szövetség, az egyik a Sinai hegyrõl való, szolgaságra szûlõ, ez Hágár,


Jeeⁿ ya tsˈaⁿñe Bernabé, tooˈ naquii tsˈoom mˈaaⁿ Espíritu Santo ndoˈ na matseiyuˈya tsˈoom. Joˈ chii majndyendyeti nnˈaⁿ tyolayuˈ ñequio Ta Jesús. 	 Mert jámbor és Szent Lélekkel és hittel teljes férfiú vala õ. És nagy sokaság csatlakozék az Úrhoz.


Calˈuu, mˈaⁿ nnˈaⁿ nquiu na wanaaⁿ na nlcwaˈ tsˈaⁿ chaˈtso nnom ˈnaⁿ, sa̱a̱ mˈaⁿ ntˈomcheⁿ na ticueeˈ na cwilayuˈya nˈom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, joona cweˈ tsco cwicwaˈna. 	 mely ember azt hiszi, hogy mindent megehetik; a [hitben] erõtelen pedig zöldséget eszik.


Tˈo̱ Jesús, matsoom nnom: —Ncwandoˈnndaˈ tiˈtyˈiuˈ meiiⁿ na jnda̱ tueeⁿˈeⁿ. 	 Monda néki Jézus: Feltámad a te testvéred.


Juu na caxueeñe ñeˈquioomˈ cwichuiiˈnaˈ ñequio na xuee chiˈ ñequio juu na caxueendye cancjuu, ndoˈ joo cancjuu cwichuiiˈ na xueenaˈ ñequio ntˈomcheⁿ cancjuu. 	 Más a napnak dicsõsége és más a holdnak dicsõsége és más a csillagok dicsõsége; mert csillag a csillagtól különbözik dicsõségre nézve.


Chaˈtso ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyotjeiiˈyuuˈndye profetas ñequio ljeii na tqueⁿ Moisés tjoomˈ tˈmo̱o̱ⁿnaˈ cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ quia na tyjeeˈ Juan, jom tˈmo̱o̱ⁿ na jnda̱ tueˈntyjo̱ na mamatsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert a próféták mindnyájan és a törvény Jánosig prófétáltak vala.


Sa̱a̱ quia nncwjeeˈcañoom cwiicheⁿ tsˈaⁿ na jndeiiti, nchiiti jom, quia joˈ taxocanaⁿjneiⁿ ñˈeⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. Chaˈtso lˈo̱ tsˈiaaⁿ na quitˈmaⁿ tsˈoom, nncwjiˈ tsaⁿˈñeeⁿ ndoˈ nleilˈueeˈñe ˈnaaⁿˈaⁿ na niom. 	 De mikor a nálánál erõsebb reá jövén legyõzi õt, minden fegyverét elveszi, melyhez bízott, és a mit tõle zsákmányol, elosztja.


Quia na tueeˈ na quiajmeiⁿˈ, teijaaⁿ chaˈwaa tsjoomnancue hasta na ndyee na matmaaⁿ. 	 Hat órától kezdve pedig sötétség lõn mind az egész földön, kilencz óráig.


Tsoticheⁿ Jesús no̱o̱ⁿ: —Catseiljeiˈtiˈ ñˈoommeiiⁿ, catseicwanomˈ joonaˈ namˈaaⁿ ángel na machˈee cwenta tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿ tsjoom Filadelfia. Catsuˈ: “Ja cwiluiindyo̱ na ljuˈ tsˈo̱o̱ⁿ ndoˈ cwiluiindyo̱ ñˈoom na mayuuˈ. Chaˈxjeⁿ David tyowaa najneiⁿ na tyotsa̱ˈntjoom chaˈwaa ndyuaaⁿˈaⁿ, mati ja matseixmaⁿya juu najndeii na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ee ja tseixmaⁿya na nñequiaya na wanaaⁿ na nncjaaquieeˈ tsˈaⁿ cañoomˈluee oo na ticwanaaⁿ. Nnco̱ matseicanaaⁿndyo̱ ndoˈ tjaa ˈñeeⁿ juu nnda̱a̱ nntseicuˈtyeⁿ. Oo matseicuˈtya̱ⁿya ndoˈ tjaa ˈñeeⁿ juu nnda̱a̱ nntseicanaaⁿñe. Luaa waa na matsjo̱o̱ nnco̱: 	 A Filadelfiabeli gyülekezet angyalának is írd meg: Ezt mondja a Szent, az Igaz, a kinél a Dávid kulcsa van, a ki megnyitja és senki be nem zárja, és bezárja és senki meg nem nyitja:


Caín tyotseixmaaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ tsaⁿjndii. Ticatyˈiomnaˈ na nlˈaaya chaˈna sˈaaⁿ na seicueⁿˈeⁿ tyjeeⁿ. Ndoˈ ¿chiuu na sˈaaⁿ na luaaˈ? Sˈaaⁿ na ljoˈ ee tyotseijomñê cantyja na ticatyˈiomyanaˈ, sa̱a̱ juu tyjeeⁿ tyochˈee na matyˈiomyanaˈ. 	 m úgy, mint Kain, [aki] a gonosztól vala, és meggyilkolá az õ testvérét. És miért gyilkolta meg azt? Mivel az õ cselekedetei gonoszok valának, a testvéreié pedig igazak.


Xeⁿ ˈu nlcoˈ xtyeˈ na nntseitˈmaaⁿˈndyuˈ ja, quia joˈ chaˈtso joonaˈ maˈnaⁿˈ. 	 Azért ha te engem imádsz, mindez a tied lesz.


Ee nleitquiooˈndye nnˈaⁿ cwii cwii ntyja na nlaˈcajndyundyena xueya ee nluena na joona cwiluiindyena Cristo. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ nñeˈquioˈnnˈaⁿna na ljoˈ nlˈana. 	 Mert sokan jõnek majd az én nevemben, a kik azt mondják: Én vagyok: és sokakat elhitetnek.


¿Aa ticatseiyuˈ na ljoˈyu cwiluiindyo̱ ñequio Tsotya̱ya, ndoˈ jom ljoˈyu cwiluiiñê ñˈeⁿndyo̱ ja? Ñˈoom na matseina̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ, nchii matseina̱ⁿya joonaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na jndo̱ˈ tsˈo̱o̱ⁿ nnco̱. Nquii Tsotya̱ na ñequiiˈcheⁿ mˈaaⁿñê ñˈeⁿndyo̱, nqueⁿ machˈeeⁿ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ cantyja ˈnaⁿya. 	 Nem hiszed-é, hogy én az Atyában vagyok, és az Atya én bennem van? A beszédeket, a melyeket én mondok néktek, nem magamtól mondom; hanem az Atya, a ki én bennem lakik, õ cselekszi e dolgokat.


Ntˈom nnˈaⁿ fariseos jluena nnom Jesús: —Queⁿˈ cwenta naⁿmˈaⁿˈ, ¿chiuu na cwilˈana cwii na ticatsa̱ˈntjomnaˈ xuee na cwitaˈjndya̱a̱ya? 	 Ekkor a farizeusok mondának néki: Ímé, miért mûvelik azt szombatnapon, a mit nem szabad?


Teincoo cwiicheⁿ xuee ndicwaⁿ jaaⁿcheⁿ teicantyjaaⁿ, tjaaⁿ cwii joo yuu na ñenqueⁿ. Joˈ joˈ tyotseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Kora reggel pedig, még szürkületkor, fölkelvén, kiméne, és elméne egy puszta helyre és ott imádkozék.


Ndoˈ ncˈe na luaaˈ waa, juu nioomˈ Cristo matˈmaⁿti waa najndeii na matseixmaⁿnaˈ, ee cantyja ˈnaaⁿˈ najndeii na matseixmaⁿ Espíritu Santo na ticantycwii na mˈaaⁿ, Cristo tquiaañe cheⁿnqueⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na seijomnaˈ jom chaˈna quiooˈ na canda̱a̱ˈñe ndoˈ nioomˈ jom matseiljuˈnaˈ na mˈaaⁿˈtyeⁿ nˈo̱o̱ⁿya cantyja ˈnaaⁿˈ joo tsˈiaaⁿ na wjaachuunaˈ jaa na nncwja̱a̱ya cha nnda̱a̱ nndya̱ˈntjo̱o̱ⁿya nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na wandoˈ. 	 Mennyivel inkább Krisztusnak a vére, a ki örökké való Lélek által önmagát áldozta fel ártatlanul Istennek: megtisztítja a ti lelkiismereteteket a holt cselekedetektõl, hogy szolgáljatok az élõ Istennek.


Quia na tjo̱ya Jerusalén, ntyee na cwiluiitquiendye ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye nda̱a̱ nnˈaⁿ judíos tyoñeˈquiana jnaaⁿˈaⁿ no̱o̱ⁿya. Tyotaⁿna na catsa̱ˈntjo̱ⁿya na cueeⁿˈeⁿ. 	 Ki felõl, mikor Jeruzsálembe mentem, jelentést tõnek a fõpapok és a zsidóknak vénei, kérve õ ellene ítéletet.


Jnda̱ joˈ tyˈelcweeˈna Jerusalén, tyˈelaˈjndaaˈndyena nasei cachi ndoˈ ncheⁿˈ. Ndoˈ taˈjndyeena juu xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ matsa̱ˈntjom ljeii naqui. 	 Visszatérvén pedig, készítének fûszerszámokat és keneteket.


Quia joˈ ˈñeeⁿ juu na wjaa nacjoo naⁿmaⁿnˈiaaⁿ, mawjaa tsaⁿˈñeeⁿ nacjooˈ na seijndaaˈñe nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ maxjeⁿ nntˈuiinaˈ jom na nntioomñê na ljoˈ machˈeeⁿ. 	 Azért, a ki ellene támad a hatalmasságnak, az Isten rendelésének támad ellene; a kik pedig ellene támadnak, önmagoknak ítéletet szereznek.


Mati tiempo na jnda̱ teinom ñejlaˈjomndyo̱ naquiiˈ chaˈtso natiameiⁿˈ, ñelˈaaya ljoˈ na queeⁿ nˈom seiiˈa ndoˈ ñejlaˈcanda̱a̱ˈndyo̱ ñˈomtiuu ˈnaaⁿya. Ndoˈ na ljoˈ ñelˈaaya, juu na matseiwˈiityeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ laxmaaⁿya na catˈuiinaˈ jaa chaˈxjeⁿ na nntˈuiinaˈ ntˈomcheⁿ. 	 A kik között forgolódtunk egykor mi is mindnyájan a mi testünk kívánságaiban, cselekedvén a testnek és a gondolatoknak akaratját, és természet szerint haragnak fiai valánk, mint egyebek is:


Jluiˈ Jesús watsˈom tˈmaⁿ na mawjaⁿ. Ndoˈ jâ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê squieˈcaño̱o̱ⁿyâ jom. To̱o̱ˈâ na cwitˈmo̱o̱ⁿyâ chiuu waa na jeeⁿ neiⁿncooˈ lˈaa cwentaaˈ watsˈom tˈmaⁿ. 	 És kijõvén Jézus a templomból, tovább méne; és hozzámenének az õ tanítványai, hogy mutogassák néki a templom épületeit.


Sa̱a̱ tiˈmaaⁿˈ tsˈo̱o̱ⁿya na matseiljeiya cartawaa na mˈaⁿˈ ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ cha tintsuuˈ nˈomˈyoˈ joonaˈ. Matsˈaa naljoˈ ncˈe chaˈcwijom cwii xuu na majuˈnaˈ nacjoya na catsˈaaya. Matsˈaa na ljoˈ ee naya na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na matseixmaⁿ. 	 Bátorságosabban írtam pedig néktek atyámfiai, részben, mintegy emlékeztetvén titeket az Istentõl nékem adott kegyelem által,


Quia joˈ mati seineiiⁿ cwii ñˈoom na cweˈ tjañoomˈ, tsoom: —Tyomˈaaⁿ cwii tsaⁿtya na ya tyuaaⁿˈaⁿ ndoˈ jeeⁿ ya tyoweˈ ntjoomˈm. 	 És monda nékik egy példázatot, szólván: Egy gazdag embernek bõségesen termett a földje.


Sa̱a̱ mantyˈiaaⁿˈaⁿ ndiocheⁿ nacañomˈm cha nljeiiⁿ ˈñeeⁿ juu tyenquiuuˈ liaⁿˈaⁿ. 	 És körülnéze, hogy lássa azt, a ki ezt cselekedte.


Juu Felipeˈñeeⁿ mañeˈcwii tsjomˈm ñequio Andrés ñˈeⁿ Pedro. Joona nnˈaⁿ tsjoom Betsaida. 	 A következõ napon Galileába akart menni Jézus; és találkozék Fileppel, és monda néki: Kövess engem!


Meiⁿquia tsˈaⁿ na nncwinomˈ ñˈoom na waa cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo, ticaljooˈñe ñequio ñˈoom na tˈmo̱o̱ⁿ, ticˈoom tsaⁿˈñeeⁿ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Sa̱a̱ tsˈaⁿ na cwiljooˈñe ñequio ñˈoom na maˈmo̱ⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo, tseixmaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ ñequio Cristo. 	 A ki félrelép és nem marad meg a Krisztus tudománya mellett, annak egynek sincs Istene. A ki megmarad a Krisztus tudománya mellett, mind az Atya, mind a Fiú az övé.


Matso yuscuˈñeeⁿ nnoom: —Ja ntyjii na nncwjeˈcañoom Mesías, manqueⁿ na cwiluiiñê Cristo. Jom quia na nncwjeeⁿˈeⁿ, nntseinchoomˈm chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ nda̱a̱ya. 	 Monda néki az asszony: Tudom, hogy Messiás jõ (a ki Krisztusnak mondatik); mikor az eljõ, megjelent nékünk mindent.


Cwiicheⁿ ndiiˈ na tyomˈaaⁿ Jesús naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ na tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ, tsoom: —Nquiee nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés cwiluena na nquii Cristo cwiluiiñê tsjaaⁿ David na jndyowicantyjooˈ. 	 És felele Jézus és monda, a mint a templomban tanít vala: Mi módon mondják az írástudók, hogy a Krisztus Dávidnak Fia?


Cantyja ˈnaaⁿˈ na cˈomˈyoˈ na wiˈ nˈom ntyjeeˈyoˈ na cwilaˈyuˈ, tacaⁿnaˈ na cwinntseiljeiya ñˈoomˈñeeⁿ ee manquiiti Tyˈo̱o̱tsˈom maˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ˈyoˈ na cˈomˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ joona. 	 atyafiúi szeretetrõl pedig nem [is] szükség írnom néktek: mert titeket Isten maga tanított meg arra, hogy egymást szeressétek;


Jesús tˈo̱o̱ⁿ, matsoom nnom: —Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ njomˈ, xeⁿ ticaluiixcoñe tsˈaⁿ tixocanda̱a̱ nntseijomñe cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Felele Jézus és monda néki: Bizony, bizony mondom néked: ha valaki újonnan nem születik, nem láthatja az Isten országát.


Ndyee smaⁿna tyomˈaⁿna tsjoomˈñeeⁿ. Ñequiiˈ quia xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, Pablo sˈaaⁿ chaˈxjeⁿ quichˈeeⁿ. Tjatseijomñê ñˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ na cwitjomndyena watsˈom ˈnaaⁿna. Tyotseineiiⁿ nda̱a̱na. 	 Pál pedig, a mint szokása vala, beméne hozzájok, és három szombaton át vetekedék velök az írásokból,


Toom cweˈ nlaˈtiuuna na nntjeiˈyuuˈndyena na matsˈaⁿ fariseo ja ee jnda̱ jaachˈee xuee manquiuna na ljoˈ. Manquiuna na matsˈaa chaˈna cwilˈa nnˈaⁿ fariseoˈñeeⁿ na cwilaˈcanda̱tina chiuu na tˈmaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. 	 Kik tudják rólam eleitõl fogva (ha bizonyságot akarnak tenni), hogy én a mi vallásunknak legszigorúbb felekezete szerint éltem, mint farizeus.


Jnda̱ na teinom ntquieeˈ xuee na ljooˈndyô̱ tsjoomˈñeeⁿ, chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñequio lcuuna, ndana tyˈecaˈndyena jâ nnom tsjoom. Squia̱a̱yâ su tsˈoteiˈ ˈndyoo ndaaluee. Joˈ joˈ taaˈâ cantya̱a̱yâ jlana̱a̱ⁿyâ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mikor pedig eltöltöttük azokat a napokat, kimenvén, elutazánk; kikísérvén bennünket mindnyájan feleségestõl, gyermekestõl egészen a városon kívülre. És a tenger partján térdre esve imádkozánk.


Abraham, jom tsotye Isaac, Isaac tsotye Jacob, Jacob tsotye Judá ñequio ntyjee tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Ábrahám nemzé Izsákot; Izsák nemzé Jákóbot; Jákób nemzé Júdát és testvéreit;


’Quia joˈ seineiⁿ Jesús cwii ñˈoom tjañoomˈ na macaⁿnaˈ na catjeiiˈna cwenta cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Seijoomˈñe nqueⁿ chaˈcwijom cwii tsˈoom na ya ta̱a̱ˈnaˈ. Tsoom: —Xeⁿ cwintyˈiaˈyoˈ na ya ta̱ na ntyja cwii tsˈoom, cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ na mati nquii tsˈoom cwiluiiñenaˈ tsˈoom na ya. Ndoˈ xeⁿ cwintyˈiaˈyoˈ na tisˈa ta̱ na ntyja cwii tsˈoom, cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ na mati tisˈa tsˈoomˈñeeⁿ. Ee cantyja chiuu waa ta̱ na machˈee cwii cwii tsˈoom joˈ nntaˈjnaⁿˈyoˈ cwaaⁿ tsˈoom na ya ndoˈ cwaaⁿ tsˈoom na tisˈa. 	 Vagy legyetek jó fák, és teremjetek jó gyümölcsöt, vagy legyetek romlott fák, és teremjetek romlott gyümölcsöt; mert gyümölcsérõl ismerik meg a fát.


Meiⁿ ticatsˈaanaˈ na jeeⁿ mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ na nmeiⁿˈ cwilˈana ee mati Satanás machˈeeyaaⁿ na cwiluiiñê cwii ángel na caxueeñe. 	 Nem is csoda; hisz maga a Sátán is átváltoztatja magát világosság angyalává.


Waa na matseixmaⁿya na wanaaⁿ na nncoˈño̱ⁿ na macaⁿnaˈ na nlcwaaˈa ndoˈ na nlcwa̱ya, 	 Nincsen-é arra jogunk, hogy együnk és igyunk?


Quia na macanda̱ tomti nncˈoomˈ tsˈom tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ ljoˈ na lˈue tsˈom seiiⁿˈeⁿ, wjaañˈomnaˈ jom na nntsuuñê. Sa̱a̱ quia na nncˈoomˈ tsˈom tsˈaⁿ ljoˈ na lˈue tsˈom Espíritu Santo wjaañˈoomnaˈ jom na ticantycwii na nncwanoomˈm ndoˈ tjaa ljoˈ chjooˈ tsˈoom. 	 Mert a testnek gondolata halál; a Lélek gondolata pedig élet és békesség.


Ndoˈ quia na tjomndye nnˈaⁿ, taxˈee Pilato nda̱a̱na, tsoom: —Jeˈ canduˈyoˈ, ¿ˈñeeⁿ juu lˈue nˈomˈyoˈ na nntseicandyaandyo̱? ¿Aa juu Barrabás, oo ¿aa Jesús na cwilue nnˈaⁿ na cwiluiiñe Cristo? 	 Mikor azért egybegyülekezének, monda nékik Pilátus: Melyiket akarjátok hogy elbocsássam néktek: Barabbást-é, vagy Jézust, a kit Krisztusnak hívnak?


Jlaˈtyuaaˈna, tyˈena chaˈwaa ndyuaaˈñeeⁿ, tyoˈoochona nnˈaⁿwii cweˈ ñˈeⁿ nduu meiⁿyuucheⁿ joo na ndyena na maweeˈ Jesús. 	 És azt az egész környéket befutván, kezdék a betegeket a nyoszolyákon ide-oda hordozni, a merre hallják vala, hogy õ ott van.


Ndoˈ ntyjiiya ñˈoom na matsa̱ˈntjoom mañequiaanaˈ na nntseixmaⁿ tsˈaⁿ na ticantycwii na wandoˈ. Joˈ chii matseina̱ⁿya chaˈxjeⁿ ñˈoom na jnda̱ tsoom no̱o̱ⁿ. 	 És tudom, hogy az õ parancsolata örök élet. A miket azért én beszélek, úgy beszélem, a mint az Atya mondotta vala nékem.


Ndoˈ majndye nnˈaⁿ tyolaˈyuˈ ñˈeⁿ Jesús joˈ joˈ. 	 És sokan hivének ott õ benne.


ñˈeⁿ Judas jnda Jacobo ñequio Judas Iscariote, tsˈaⁿ na tquiaa cwenta Jesús. 	 dást, a Jakab [fiát] és Iskariotes Júdást, a ki árulóvá is lõn;


Jnda̱ na teinco̱o̱ⁿˈ ncue, tjawacatyeeⁿ Jesús nacañoomˈ meiⁿsa ñequio jâ na canchooˈwendyô̱. 	 Mikor pedig beestveledék, letelepszik vala a tizenkettõvel,


Quia joˈ tsoom nda̱a̱na: —Juan tyotseitsˈoomñê nnˈaⁿ quia na tyolcweˈ nˈomna. Ndoˈ tyotsoom nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ na calaˈyuˈna ñequio Jesús tsaⁿ na nndyontyjo̱ naxeeⁿˈeⁿ. Juu tseixmaⁿ Cristo. 	 Monda pedig Pál: János megtérésnek keresztségével keresztelt, azt mondván a népnek, hogy a ki õ utána jövendõ, abban higyjenek, tudniillik a Krisztus Jézusban.


Quia joˈ ¿ljoˈ cwii ya nlˈuuya cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ? Xeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ cantyja ˈnaaⁿya, ¿ˈñeeⁿ nleichuu xjeⁿ ˈnaaⁿˈ jaa? 	 Mit mondunk azért ezekre? Ha az Isten velünk, kicsoda ellenünk?


Quia joˈ to̱ˈ ángelˈñeeⁿ tjoomˈm xjo carwato ˈnaaⁿˈaⁿ nnom tsjoomnancue. Seitjoom nˈeiiⁿ uva lˈo̱o̱ na meintyjeeˈ joˈ joˈ. Tioom ta̱ˈñeeⁿ tsˈom cwii catsiuuˈ tsjo̱ˈ yuu na nluiiˈ ndaaˈnaˈ. Tsˈiaaⁿˈñeeⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ cantyja na cwajndii nntjoom nnˈaⁿ na matseiwˈii Tyˈo̱o̱tsˈom joona. 	 Bocsátá azért az angyal az õ éles sarlóját a földre, és a földnek szõleit megszedé, és veté az Isten haragjának nagy borsajtójába.


Juu xjeⁿˈñeeⁿ tquiecañom nnˈaⁿ judíos na jnaⁿ tsjoom Antioquía ñequio Iconio. Lˈana na ñeˈcwii ñˈoom tˈmaⁿna ñequio nnˈaⁿ tsjoom Listra. Joˈ chii tyojñomna ljo̱ˈ Pablo. Jnda̱ chii tyˈeñˈomtsco̱o̱ˈndyena jom nnom tsjoom ee jlaˈtiuuna na jnda̱ tueeⁿˈeⁿ. 	 Jövének azonban Antiókhiából és Ikóniumból zsidók, és a sokaságot eláltatván, megkövezék Pált, és kivonszolák a városból, azt gondolván, hogy meghalt.


Ee waa ñˈoom nacjooˈ libro Salmos na matsonaˈ: Caljo waⁿˈaⁿ na ñeⁿnquiinaˈ. Tincˈom nnˈaⁿ juunaˈ. Mati matsonaˈ: Cwiicheⁿ tsˈaⁿ coñom tsˈiaaⁿ na ñeseixmaaⁿ. 	 Mert meg van írva a Zsoltárok könyvében: Legyen az õ lakóhelye puszta, és ne legyen lakó abban. És: Az õ püspökségét más vegye el.


Ndoˈ jâ nnˈaⁿ na cwilajomndyô̱ ñˈeⁿ Jesús, quia na ntyˈiaayâ na tuii na luaaˈ, jeeⁿ tjaweeˈ nˈo̱o̱ⁿyâ. Taxˈa̱a̱yâ nnoom: —¿Chiuu waayuu na mañoomˈ tjacaaⁿ tsˈoom higuerawaaˈ? 	 És látván ezt a tanítványok, elcsodálkozának, mondván: Hogyan száradt el a fügefa oly hirtelen?


Tˈmaⁿ waa na tˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya ˈo ndoˈ jeeⁿ neiⁿya ˈo. Quiiˈntaaⁿ chaˈtso nawiˈ na cwiwino̱o̱ⁿyâ tileicantycwii na mˈaaⁿya na neiⁿya. 	 Nagy az én bizodalmam hozzátok, nagy az én dicsekvésem felõletek; telve vagyok vígasztalódással, felettébb való az én örömem minden mi nyomorúságunk mellett.


—Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na nndyo ñˈeⁿndyo̱ xeⁿ ticˈoom na jndati ntyjeeⁿ ñˈeⁿndyo̱, nchiiti tsotyeeⁿ, tsoñeeⁿ, scoomˈm, ntseinaaⁿ, tiˈnquioom ñequio ndyencjoom, hasta cantyja na wandoˈ nqueⁿ, tsaⁿˈñeeⁿ xocanda̱a̱ nntseijomñê ñˈeⁿndyo̱. 	 Ha valaki én hozzám jõ, és meg nem gyûlöli az õ atyját és anyját, feleségét és gyermekeit, fitestvéreit és nõtestvéreit, sõt még a maga lelkét is, nem lehet az én tanítványom.


Quia jnda̱a̱ˈ chaˈtso nnom na tyochˈee tsaⁿjndii na nntsˈaaⁿ xjeⁿ Jesús, ˈñeeⁿ juu hasta jnda̱nquiacheⁿ nntyˈiaaⁿˈaⁿ aa nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. 	 És elvégezvén minden kísértést az ördög, eltávozék tõle egy idõre.


Ncˈe ñˈoom naya na macwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ, joˈ na mˈaⁿntiaaˈndye nnˈaⁿ judíos ñˈeⁿñê, ndoˈ na luaaˈ sˈaanaˈ, tjuˈnaaⁿñenaˈ na cwitsaaquieeˈndyoˈ ˈo. Sa̱a̱ ndicwaⁿ mˈaaⁿ na wiˈ tsˈoom joona na tjeiiˈñê weloona na nluiindye cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Az evangyéliomra nézve ugyan ellenségek ti érettetek; de a választásra nézve szerelmetesek az atyákért.


Naⁿmˈaⁿˈ sˈa ñˈoom cwilaneiⁿna na tixocateijndeiinaˈ tsˈaⁿ na cˈoom chaˈxjeⁿ na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom, cantyja ˈnaaⁿˈ natia na cwiluii ndoˈ na queeⁿ nˈom nnˈaⁿ, cwilˈa naⁿmˈaⁿˈ na joo nnˈaⁿ na quia jnaⁿcheⁿnaˈ na cwindyaandye natia na matseixmaⁿ tsjoomnancue, quiandye naⁿˈñeeⁿ cantyja na lˈue nˈomna. 	 rt hiábavalóság kevély [szavait] szólván, testi kívánsággal, bujálkodással elhitetik azokat, a kik valóban elszakadtak a tévelygésben élõktõl,


Mantyja tsu tycu lepra. Mana ljuuˈ tjaaⁿˈaⁿ chaˈwaañê. 	 És a mint ezt mondja vala, azonnal eltávozék tõle a poklosság és megtisztula.


sa̱a̱ mati quitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿ Nquii na matsa̱ˈntjom ja na tyuaaˈ nncjo̱ cando̱o̱ˈa ˈo. 	 Bízom pedig az Úrban, hogy magam is csakhamar el fogok menni.


Cwii xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ tyoˈmo̱ⁿ Jesús naquiiˈ watsˈom chjoo. 	 nít vala pedig szombat[nap]on egy zsinagógában.


Ndoˈ tso Pedro nnom Jesús: —Aa ndiˈ Ta, jâ jnda̱ ˈndya̱a̱yâ chaˈtso ˈnaaⁿyâ na cwitsaantyjo̱o̱yâ naxeⁿˈ. 	 És Péter kezdé mondani néki: Ímé, mi elhagytunk mindent, és követtünk téged.


Chaˈtsondye naⁿˈñeeⁿ tcwaˈ tjacjoona. Ndoˈ ˈndiicheⁿnaˈ na tîcandyue lcwaˈna. Quia na jnda̱ jlaˈtjomna joˈ, tooˈ canchooˈwe tsquiee. 	 Evének azért és megelégedének mindnyájan; és felszedék a mi darabok maradtak tõlük, tizenkét kosárral.


Ee tsoom na tijoom cantycwii na wiˈ tsˈoom chaˈtsondye nnˈaⁿ tsjaaⁿ Israel, majuu Abraham ñequio nnˈaⁿ na tuiindye tsjaaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. 	 (A miképen szólott volt a mi atyáinknak), Ábrahám iránt és az õ magva iránt mindörökké!


Ndoˈ jnda̱ na jlaˈnaaⁿ naⁿˈñeeⁿ juunaˈ tquiaanaˈ na neiiⁿna, tyˈomtˈmaaⁿˈndyena nˈomna. 	 És mikor elolvasták, örvendezének az intésen.


Ndoˈ xeⁿ ticataˈndoˈxco nnˈaⁿ na jnda̱ tja̱ ¿chiuu na jâ chaˈtso xjeⁿ mˈaaⁿyâ na teincuuˈ waa na cwitjo̱o̱ⁿyâ? 	 Mi is miért veszélyeztetjük magunkat minden pillanatban?


Jnda̱ chii cwiicheⁿ nato tyˈelcweeˈna ndyuaa tsjoomna ee sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tsoona ndaa, joˈ na seijndo̱ˈnaˈ nˈomna na ticˈoolcweeˈna na mˈaaⁿ Herodesˈñeeⁿ. 	 És mivel álomban meginttettek, hogy Heródeshez vissza ne menjenek, más úton térének vissza hazájokba.


Laˈxmaⁿ nˈomnnom tsˈaⁿ chaˈcwijom lámpara cwentaaˈ chaˈwaañe tsˈaⁿ. Xeⁿ na ya nˈomnjomˈ quia joˈ chaˈwaandyuˈñˈeⁿˈ mˈaaⁿˈ na xueeñe. Sa̱a̱ xeⁿ tisˈa nˈomnjomˈ quia joˈ chaˈwaandyuˈñˈeⁿˈ mˈaaⁿˈ na jaaⁿñe. 	 testnek lámpása a szem: ha azért a te szemed õszinte, a te egész tested is világos lesz; ha pedig [a] [te szemed] gonosz, a te tested is sötét.


Ee tˈmaⁿ waa na matseichjooˈnaˈ tsˈo̱o̱ⁿ ndoˈ matseiˈndaaˈna ntyjiiya cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿya nnˈaⁿ judíos na tiˈñeˈcalayuˈ ñˈeⁿ Cristo, 	 Hogy nagy az én szomorúságom és szüntelen való az én szívemnek fájdalma;


Cwitsjoomya xuee najndyee smanaⁿ, tyˈena yuu waa tseiˈtsuaa. Tyˈechona nasei cachi na jnda̱ jlaˈjndaaˈndyena. 	 hétnek elsõ [napján] pedig kora reggel a sírhoz menének, vivén az elkészített fûszerszámokat, és némely [más asszonyok is] velök.


Matseicwano̱ⁿya juunaˈ nda̱a̱ˈ ˈo nnˈaⁿ na cwiluiindyoˈ tmaaⁿˈ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿˈyoˈ tsjoom Corinto, ˈo na maqueⁿño̱o̱ⁿ cwentaaⁿˈaⁿ ncˈe Cristo Jesús, na jnda̱ tqueeⁿˈñê na calajomndyoˈ ñˈeⁿñê, ndoˈ mati ñˈeⁿ nnˈaⁿ meiⁿquiayuucheⁿ na cwilcwiiˈna xueeˈ Ta Jesucristo, na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom joona ndoˈ mati jaa. 	 Az Isten gyülekezetének, a mely Korinthusban van, a Krisztus Jézusban megszentelteknek, elhívott szenteknek, mindazokkal egybe, a kik a mi Urunk Jézus Krisztus nevét segítségül hívják bármely helyen, a magokén és a miénken:


Tyotsoom: —Jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na nñeˈquiandyoˈ na nntsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo. Calayuˈyoˈ ñˈoom naya ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ calcweˈ nˈomˈyoˈ. 	 És mondván: Bétölt az idõ, és elközelített az Istennek országa; térjetek meg, és higyjetek az evangyéliomban.


Ee jnda̱ seijndaaˈñê xuee na nncuˈxeeⁿ jaa nnˈaⁿ tsjoomnancue cantyja na matyˈiomyanaˈ. Jnda̱ tqueeⁿ na nquii Jesús nncuˈxeⁿ jaa. Ndoˈ jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿ na mayuuˈ na nluii na ljoˈ nda̱a̱ chaˈtso nnˈaⁿ ee sˈaaⁿ na tandoˈxco juu jnda̱ na tueˈ. 	 Mivelhogy rendelt egy napot, melyen megítéli majd a föld kerekségét igazságban egy férfiú által, kit arra rendelt; bizonyságot tévén mindenkinek, az által, hogy feltámasztá õt halottaiból.


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na jeeⁿ jnda ntyjiiya, quia ñetˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ, jlaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ chiuu ñetsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, majndeiiticheⁿ jeˈ na ticˈo̱o̱ⁿndyo̱ ñˈeⁿndyoˈ calaˈcanda̱ˈyoˈ. Cantyja na cwitsamˈaⁿˈyoˈ ñequio na xcweeˈ nˈomˈyoˈ catˈmo̱ⁿˈyoˈ na cwiluiindyoˈ nnˈaⁿ na macwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom, 	 Annakokáért, szerelmeseim, a miképen mindenkor engedelmeskedtetek, nem úgy, mint az én jelenlétemben csak, hanem most sokkal inkább az én távollétemben, félelemmel és rettegéssel vigyétek véghez a ti idvességteket;


Jnda̱ na jlaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom teiˈncwiiˈ wˈaa yuu na cwitjomndyena. Ndoˈ joona tooˈ mˈaaⁿ Espíritu Santo naquiiˈ nˈomna. Ndoˈ tyolaˈneiⁿna ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na tˈmaⁿ nˈomna. 	 És minekutána könyörögtek, megmozdula a hely, a hol egybegyûltek; és betelének mindnyájan Szent Lélekkel, és az Isten beszédét bátorsággal szólják vala.


Ndoˈ majndeiiti quia na ntyˈiaana nacañoom naⁿˈñeeⁿ meintyjeeˈ tsˈaⁿ na jnda̱ tcoˈyanaˈ, joˈ chii seicuˈñˈeⁿnaˈ na nluena ñˈoom nacjoo naⁿˈñeeⁿ. 	 Mikor azonban látták, hogy a mely ember meggyógyult vala, õ velök együtt ott áll, semmit nem bírtak ellenök szólni.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, matsonaˈ na cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ cwii cwii nnom nawiˈ na cwiwinomˈyoˈ. 	 Teljes örömnek tartsátok, atyámfiai, mikor különféle kísértésekbe estek,


’Ndoˈ meiⁿyuucheⁿ na nntsaquieˈyoˈ, meiiⁿ tsjoom tˈmaⁿ, meiiⁿ tsjoom chjoo, joˈ joˈ calˈueeˈndyoˈ ˈñeeⁿ juu tseixmaⁿ na ya tsˈaⁿñe. Waaˈ tsaⁿˈñeeⁿ joˈ caljooˈndyoˈ hasta quia na nluiˈyoˈ tsjoomˈñeeⁿ. 	 A mely városba vagy faluba pedig bementek, tudakozzátok meg, ki abban méltó; és ott maradjatok, a míg tovább mehettek.


Quia joˈ tsoom nnom: “Ya saˈ, ˈu mosoya, meiiⁿ cachjoo na toˈñomˈ sa̱a̱ seicanda̱ˈ. Joˈ chii jeˈ maqua̱ⁿya ˈu nncˈoomˈ tsˈiaaⁿ, nntsa̱ˈntjomˈ qui tsjoom.” 	 Õ pedig monda néki: Jól vagyon jó szolgám; mivelhogy kevesen voltál hív, legyen birodalmad tíz városon.


Ee jaa nnˈaⁿ na laˈxmaaⁿya na ljuˈ nˈo̱o̱ⁿya ñecwii Tsotya̱a̱ya ñequio nquii na maqueⁿ jaa na ljuˈ nˈo̱o̱ⁿya. Ncˈe na ljoˈ tijnaaⁿˈ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom na nntseicajñoom jaa ntyjee nqueⁿ. 	 Mert a megszentelõ és a megszenteltek egytõl valók mindnyájan, a mely oknál fogva nem szégyenli õket atyjafiainak hívni,


maˈmo̱ⁿnaˈ na ljoˈ ncˈe xcweeˈ nˈo̱o̱ⁿya na cwiñequiaayâ ñˈoom na mayuuˈ, cwiluii na ljoˈ ñequio najndeii na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ntyjaya ndoˈ ntyjatymaⁿˈ cwiwilˈueeˈndyô̱ lˈo̱tsˈiaaⁿ na matyˈiomyanaˈ. 	 Igazmondásban, Isten erejében; az igazságnak jobb és bal felõl való fegyvereivel;


Jnda̱ tsoom na luaaˈ nda̱a̱yâ, tsotyeeⁿcheⁿ: —Juu tiˈxˈiaaya Lázaro watsom, sa̱a̱ jo̱ na nntseilcwiya jom. 	 Ezeket mondá; és ezután monda nékik: Lázár, a mi barátunk, elaludt; de elmegyek, hogy felköltsem õt.


Jnda̱ joˈ jluiˈna Perge, tyˈetyˈetina. Tquiena tsjoom Antioquía ndyuaa Pisidia. Ndoˈ xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos tyˈequieˈna naquiiˈ watsˈom ˈnaaⁿ naⁿˈñeeⁿ ndoˈ tyˈemeindyuaandyena. 	 pedig Pergából tovább menve, eljutának Antiókhiába, Pisidiának [városába,] és bemenvén szombatnapon a zsinagógába; leülének.


Quia joˈ taxocatseijomnndaˈnaˈ jaa chaˈna yocanchˈu na tiyo yo cwilaˈchuiiˈ chiuu waa na mˈaaⁿˈ nˈom. Meiⁿ taxonquiandyo̱ na nleichuunaˈ jaa cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom xco na cweˈ cantu na cwiñeˈquia nnˈaⁿ na jeeⁿ jndo̱ˈ nˈom na joo ñˈoomˈñeeⁿ cwiˈoochoondyenaˈ nnˈaⁿ nato na tixcwe. 	 Hogy többé ne legyünk gyermekek, kiket ide s tova hány a hab és hajt a tanításnak akármi szele, az embereknek álnoksága által, a tévelygés ravaszságához való csalárdság által;


na cwitaˈxˈeeˈyoˈ nda̱a̱yâ cantyja naya na tuii ñˈeⁿ tsˈaⁿ na ñetˈoom na ntjeiⁿ ncˈee, ¿aa ñeˈcandyeˈyoˈ chiuu tuiiyuu na jnda̱ tcoˈyanaˈ jom? 	 Ha e mai napon mi egy nyavalyás emberrel való jótétemény felõl hallgattatunk ki, mi által gyógyult meg ez:


Meiiⁿ na jeeⁿ jnaaⁿˈa na nntsjo̱o̱ na ljoˈ, sa̱a̱ tileicˈo̱ⁿ tˈmaaⁿˈndyô̱ nˈo̱o̱ⁿyâ na nlˈaayâ chaˈxjeⁿ cwilˈa naⁿˈñeeⁿ. Meiiⁿ na matseina̱ⁿya chaˈna tsˈaⁿ na jnda̱ teintjeiⁿñe, sa̱a̱ yuu na wanaaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye naⁿˈñeeⁿ, mati wanaaⁿ na ljoˈ nntsˈaa ja. 	 Szégyenkezve mondom, mivelhogy mi erõtelenek voltunk; de a miben merész valaki, esztelenül szólok, merész vagyok én is.


Macaⁿnaˈ na calaˈxcoˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ espíritu ˈnaⁿˈyoˈ ñequio na mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ, 	 Megújuljatok pedig a ti elméteknek lelke szerint,


Sa̱a̱ joo naⁿmaⁿnˈiaaⁿ jndeiiˈti ñˈoom tyoluena nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ. Jnda̱ chii jñoomna naⁿˈñeeⁿ, ee tileicaliuna chiuu ya nntaˈwiˈna naⁿˈñeeⁿ ee nquiaana nnˈaⁿ quiiˈ tsjoom, ee chaˈtsondye nnˈaⁿ tyolatˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja na ntyˈiaana na tcoˈyanaˈ tsˈaⁿ na ñetˈoom na ntjeiⁿ ncˈee. 	 Amazok pedig nem találván semmi módot, hogyan büntessék meg õket, még megfenyegetvén, elbocsáták õket a nép miatt, mert mindnyájan dicsõítik vala az Istent azért, a mi történt.


Sa̱a̱ Pablo matsoom nda̱a̱ policía: —Jâ cwilaxmaaⁿyâ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoom Roma. Sa̱a̱ meiiⁿ na ljoˈ tjaaˈna jâ na jndooˈ chaˈtso nnˈaⁿ meiiⁿ na tyoowijndaaˈ aa waa na jlaˈtjo̱o̱ndyô. Jnda̱ chii tioomna jâ wˈaancjo. Nmeiiⁿˈ lˈana jâ meiiⁿ na meiⁿchjoo ticatsonaˈ na nlˈana na ljoˈ nnˈaⁿ romanos. Ndoˈ jeˈ ¿aa cweˈ ntˈiu nntjeiiˈna jâ? Xoya na ljoˈ. Nquieena quiocatjeiiˈna jâ. 	 Pál pedig monda nékik: Megvesszõztek minket nyilvánosan, ítélet nélkül, holott római emberek vagyunk, és tömlöczbe vetettek: és most alattomban akarnak bennünket kiküldeni? Nem úgy; hanem jõjjenek õk maguk és vezessenek ki minket.


Tyoluena: —ˈU tsˈaⁿ na matsuˈ na nntseityuiˈ watsˈom tˈmaⁿ ndoˈ ñendyee xuee nntseiweˈnndaˈ juunaˈ, cwa jeˈ cwjiˈnˈmaaⁿndyuˈ cheⁿnncuˈ. Xeⁿ mayuuˈ na cwiluiindyuˈ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom, cwa candyoˈcueˈ tsˈoomˈnaaⁿwaaˈ. 	 És ezt mondván: Te, ki lerontod a templomot és harmadnapra fölépíted, szabadítsd meg magadat; ha Isten Fia vagy, szállj le a keresztrõl!


Ncuee na jnda̱ teinom, ñejlaˈxmaⁿˈyoˈ lˈoo ncˈe jnaⁿˈyoˈ ndoˈ ncˈe na tyooluii ñˈeⁿndyoˈ chaˈna cwilˈa nnˈaⁿ judíos yonomˈndaa ndana. Sa̱a̱ jeˈ jeˈ mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tjoomˈ cwitandoˈyoˈ ñequio Cristo na jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈoom jnaⁿˈyoˈ. 	 És titeket, kik holtak valátok a bûnökben és a ti testeteknek körülmetéletlenségében, megelevenített együtt Õ vele, megbocsátván minden bûnötöket,


Sa̱a̱ tˈmaⁿ waa na nntseiwˈeeⁿ nnˈaⁿ na ticatueeˈndyecje nnoom, na cwiˈoo nacjooˈ ñˈoom na mayuuˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, na cwilˈa chaˈtso nnom natia. 	 Azoknak pedig, a kik versengõk és a kik nem engednek az igazságnak, hanem engednek a hamisságnak, búsulással és haraggal.


Ee jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na nncuˈxeⁿnaˈ nnˈaⁿ tsjoomnancue. Ndoˈ mati nntyuiiˈ na matseixmaⁿ tsaⁿjndii na matsa̱ˈntjom quiiˈ nˈom nnˈaⁿ. 	 Most van e világ kárhoztatása; most vettetik ki e világ fejedelme:


Juu nntseixueeñe nda̱a̱ nnˈaⁿ na mˈaⁿ nacje ˈnaaⁿˈ najo̱o̱ⁿñe na manchjenaˈ joo na wiˈ na cwitjoom. Ndoˈ nncjaachom jaa nato na ya nncˈo̱o̱ⁿya jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Hogy megjelenjék azoknak, a kik a sötétségben és a halálnak árnyékában ülnek; hogy igazgassa a mi lábainkat a békességnek útjára!


Tˈo̱ Pedro, matsoom: —Quitioom tsˈiaaⁿnnoom. Tyoowiquiuuˈ na tuii na luaaˈ, tjaquieeˈ Pedro quiiˈ wˈaa. Tyuaaˈti to̱ˈ Jesús na matseineiiⁿ nnom Pedro. Tsoom: —¿Chiuu mˈaaⁿˈ tsˈomˈ ˈu, Simón? Joo nnˈaⁿ na mˈaⁿ nˈiaaⁿ, ¿ˈñeeⁿ matseiˈtiuuˈ na cwiqueⁿna xjeⁿ na catioom tsˈiaaⁿnda̱a̱? ¿Aa nnˈaⁿ wˈaana oo aa ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ? 	 Monda: Igen. És mikor beméne a házba, megelõzé õt Jézus, mondván: Mit gondolsz Simon? A föld királyai kiktõl szednek vámot vagy adót? a fiaiktól-é, vagy az idegenektõl?


Timoteo na ñˈeⁿ cwilˈaayâ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, matseicwanoom na xmaⁿndyoˈ. Mati Lucio, Jasón, ndoˈ Sosípater, nnˈaⁿ na mañecwii tsjaaⁿ ja ñˈeⁿndye cwilacwanomna na xmaⁿndyoˈ. 	 Köszöntenek titeket Timótheus, az én munkatársam, és Luczius, Jáson, és Sosipáter az én rokonaim.


Naⁿnomˈñeeⁿ chaˈna canchooˈwendyena. 	 Valának pedig a férfiak összesen mintegy tizenketten.


Nnˈaⁿ na tyowinom joˈ joˈ, tyolaˈjnaaⁿˈna jom. Tyolaˈcaandyena nqueⁿna, tyoluena: —ˈU jeˈ, na nntseityuiˈ watsˈom tˈmaⁿ ˈnaaⁿyâ ndoˈ ñendyee xuee nntseiweˈnndaˈ juunaˈ, 	 Az arra menõk pedig szidalmazzák vala õt, fejüket hajtogatván és mondván: Hah! a ki lerontod a templomot, és három nap alatt fölépíted;


Mati Marcos, Aristarco, Demas ñequio Lucas, nnˈaaⁿya na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyo̱ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 ovább]á Márk, Aristárkhus, Démás [és] Lukács, az én munkatársaim.


Chaˈtso nnom natia, laxmaⁿnaˈ jnaⁿ ndoˈ waa jnaⁿ na ticjaañˈoomnaˈ tsˈaⁿ na nntsuuñe. 	 nden igazságtalanság bûn; de van nem halálos bûn [is].


Ndoˈ ncˈe ñˈoomwaaˈ, majndye nnˈaⁿ na tyondyejndyeena ñˈoom na tyoñequiaaⁿ, tyˈelcweeˈna. Taticalaˈjomndyetina ñˈeⁿñê. 	 Ettõl fogva sokan visszavonulának az õ tanítványai közül és nem járnak vala többé õ vele.


¿Aa nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ cwii xo̱ˈ na cwinaaⁿˈ ndaatiooya majoˈ joˈ cwinaaⁿˈ ndaatioo na ja? 	 Vajjon a forrás ugyan abból a nyílásból csörgedeztet-é édest és keserût?


Naⁿmˈaⁿˈ cweˈ ñequio ntjaⁿndyueena cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ja, sa̱a̱ tˈmaⁿ waa na tixcweeˈ nˈomna ñˈeⁿndyo̱. 	 Ez a nép szájával közelget hozzám, és ajkával tisztel engemet; szíve pedig távol van tõlem.


Ee lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom na calˈaˈyoˈ yuu na matyˈiomyanaˈ cha cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nntseicheⁿnaˈ nnˈaⁿ na tijndo̱ˈ nˈom na ntjeiⁿ ljoˈ cwilˈa. 	 Mert úgy van az Isten akaratja, hogy jót cselekedvén, elnémítsátok a balgatag emberek tudatlanságát;


Jeˈ cwitandoˈyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ncˈe wandoˈ Cristo. Quia nleitquiooˈnê, mati ˈo nleitquiooˈndyoˈ ñˈeⁿñê ndoˈ nlajomndyoˈ na nluiitˈmaⁿñê. 	 Mikor a Krisztus, a mi életünk, megjelen, akkor majd ti is, Õ vele együtt, megjelentek dicsõségben.


Sa̱a̱ ñeˈcandya̱a̱yaayâ chiuu waa na matseiˈno̱ⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom xco na cwilayuˈyoˈ ee manquiuuyâ na chaˈtso nnˈaⁿ cwiluena na tisˈa ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Akarnók azért tõled hallani, micsoda értelemben vagy. Mert e felekezet felõl tudva van elõttünk, hogy mindenütt ellene mondanak.


Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ. ˈÑeeⁿ juu na matseiljo tsˈaⁿ na majño̱o̱ⁿya, ja matseiljo tsaⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ ˈñeeⁿ juu na matseiljo ja, matseiljo tsaⁿˈñeeⁿ nqueⁿ na jñoom ja. 	 Bizony, bizony mondom néktek: A ki befogadja, ha valakit elküldök, engem fogad be; a ki pedig engem befogad, azt fogadja be, a ki engem küldött.


Ja Juan na cwiluiindyo̱ nnˈaⁿˈyoˈ tjom na cwiwino̱o̱ⁿya nawiˈ ñˈeⁿndyoˈ, ndoˈ tjom na cwitueˈndyo̱cja̱a̱ya nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ee nquii Jesucristo mañequiaaⁿ na tjom mˈaaⁿya na ticatiom nˈo̱o̱ⁿya. Ja tyomˈaaⁿjnaⁿya ndyuaaxeⁿncwe na jndyunaˈ Patmos ncˈe na tyoñequia ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ na tyocwjiˈyuuˈndyo̱ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús. 	 Én János, a ki néktek atyátokfia is vagyok, társatok is a Jézus Krisztus szenvedésében és királyságában és tûrésében, a szigeten valék, a mely Páthmósnak neveztetik, az Isten beszédéért és a Jézus Krisztus bizonyságtételéért.


Quia joˈ to̱ˈ Pedro na matseineiiⁿ, matsoom nda̱a̱na: —Jeˈ quia matseiˈno̱ⁿˈcha̱ⁿya, na mayuuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom tiquichˈeeⁿ na cweˈ ñejndaaˈ nnˈaⁿ na candyaˈ tsˈoom. 	 Péter pedig megnyitván száját, monda: Bizonynyal látom, hogy nem személyválogató az Isten;


Ndoˈ ˈo cwitjeiˈ cheⁿncjoˈyoˈ cwenta na jeeⁿ cwilaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ meiⁿ tatiato nquiuˈyoˈ na luaaˈ waa. Matsonaˈ na catjeiˈyoˈ tsaⁿˈñeeⁿ quiiˈntaaⁿˈyoˈ na luaaˈ machˈeeⁿ. 	 És ti fel vagytok fuvalkodva, és nem keseredtetek meg inkább, hogy kivettetnék közületek, a ki ezt a dolgot cselekedte.


Ja na cwiluiindyo̱ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom nchii jñoom ja quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ cha na catˈuiiya joona cantyja jnaaⁿna. Jom jñoom ja cha nnda̱a̱ nluiˈnˈmaaⁿndyena. 	 Mert nem azért küldte az Isten az õ Fiát a világra, hogy kárhoztassa a világot, hanem hogy megtartassék a világ általa.


Luaaˈ matsoom cha nleitquiooˈ chiuu mˈaaⁿˈ tsˈom Felipe. Ee nqueⁿ mantyjiicheeⁿ ljoˈ nntsˈaaⁿ. 	 Ezt pedig azért mondá, hogy próbára tegye õt; mert õ maga tudta, mit akar vala cselekedni.


Ee manquiuˈyaˈyoˈ na nñequiaa Ta Jesús na nntoˈñoomˈyoˈ cwii na jeeⁿ jnda na nndaˈyoˈ. Ee ˈo nnom Cristo cwindyeˈntjomˈyoˈ, jom cwiluiiñê patrom na tjacantyja na matsa̱ˈntjoom ˈo. 	 Tudván, hogy ti az Úrtól veszitek az örökségnek jutalmát: mert az Úr Krisztusnak szolgáltok.


Ee machˈeenaˈ na jnaaⁿˈ tsˈaⁿ na nntseineiⁿ ljoˈ na cweˈ ntyˈiu cwilˈa naⁿˈñeeⁿ, 	 Mert a melyeket azok titokban cselekesznek, éktelen dolog csak mondani is.


Ndoˈ na manncueeˈ xueeˈñeeⁿ tyolue ntyjeeⁿ nnoom: —Cwa sa, caluiˈ ñjaaⁿñe. Cjaˈ Judea cha nnˈaⁿ na mˈaⁿ laˈñeⁿ na cwilaˈjomndye ñˈoom na mañequiaaˈ mati nntyˈiaana tsˈiaaⁿ na macheˈ. 	 Mondának azért néki az õ atyjafiai: Menj el innen, és térj Júdeába, hogy a te tanítványaid is lássák a te dolgaidat, a melyeket cselekszel.


Joˈ chii ticwiindyoˈ ˈo catjeiˈyuuˈndyoˈ jnaⁿˈyoˈ nda̱a̱ ncˈiaaˈyoˈ, cha na nnˈmaaⁿˈyoˈ. Ee tsˈaⁿ na cwiluiiñe cantyja na matyˈiomyanaˈ, quia matseineiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na jndaya ntyjii, jndye waa na nntsˈaanaˈ. 	 Valljátok meg bûneiteket egymásnak és imádkozzatok egymásért, hogy meggyógyuljatok: mert igen hasznos az igaznak buzgóságos könyörgése.


Ndoˈ tyuaa ˈnaaⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ, joˈ joˈ tsjoomnancue. Lqueeⁿ tsjaaⁿ na ya, joˈ joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ lqueeⁿ tsjaaⁿ jnda̱a̱, joˈ joˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ tsaⁿjndii. 	 A szántóföld pedig a világ; a jó mag az Isten országának fiai; a konkoly pedig a gonosznak fiai.


Majoo ncueeˈñeeⁿ tjawijndyendye nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Sa̱a̱ we ndiˈndyena. Ntˈomndyena nnˈaⁿ judíos na cwilaˈneiⁿ griego ndoˈ ntˈom ncˈiaana cwilaˈneiⁿ hebreo. Ndoˈ naⁿˈñeeⁿ na cwilaˈneiⁿna griego to̱ˈna na jlaˈncjooˈndyena nacjooˈ nnˈaⁿ na cwilayuˈ na cwilaˈneiⁿ hebreo. Ee chaˈtso yolcu na cwilaˈyuˈ na jnda̱ tja̱ noom ticwii xuee cwitoˈñoomna nantquie. Sa̱a̱ joo yolcu na cwilaˈneiⁿ griego tijndyeti cwitoˈñoomna chaˈxjeⁿ cwitoˈñoom ncˈiaana na cwilaˈneiⁿ hebreo. Joˈ na to̱ˈna na jlaˈncjooˈndyena. 	 Azokban a napokban pedig, mikor a tanítványok szaporodának, támada a görög zsidók közt panaszolkodás a héberek ellen, hogy az õ közülük való özvegyasszonyok mellõztetnek a mindennapi szolgálatban.


Ñequiiˈcheⁿ na macaⁿˈa nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha xeⁿ na jom lˈue tsˈoom nncueˈntyjo̱ na nnda̱a̱ nncjo̱cando̱o̱ˈa ˈo. 	 Imádkozásaimban mindenkor könyörögvén, vajha egyszer már jó szerencsés út adódnék nékem Istennek akaratából, hogy hozzátok mehessek;


Ndoˈ lˈana na ljoˈ, teindyuaandye chaˈtsondye nnˈaⁿ. 	 És a képen cselekedének, és leülteték valamennyit.


Ndoˈ juu xueeˈñeeⁿ, xuee na cwilajndaaˈndyo̱ jaa nnˈaⁿ judíos na nntquia̱a̱ya catsmaⁿ chjoo. Tuii na luaaˈ chaˈna quiajmeiⁿˈ. Quia joˈ matso Pilato nda̱a̱ nnˈaⁿ judíosˈñeeⁿ: —Cantyˈiaˈyoˈ, luaañe rey na tseixmaⁿ na nntsa̱ˈntjom ˈo. 	 Vala pedig a husvét péntekje; és mintegy hat óra. És monda a zsidóknak: Ímhol a ti királyotok!


Teicantyjaaⁿ yocheⁿ na cwicwaaˈâ natmaaⁿ. Tjeiiⁿˈeⁿ liaatco na cweⁿ, toˈñoom cwii liaa na cwityueeˈ lua̱a̱yâ, seityeeⁿ juunaˈ tsiaⁿˈaⁿ. 	 Felkele a vacsorától, leveté a felsõ ruháját; és egy kendõt vévén, körülköté magát.


Quiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tjaañomtiuu cˈoomˈ. Nnˈaⁿ na mˈaⁿ ñjaaⁿ na ya ñˈoom ñequiondyuˈ cwilaˈcwanomna na xmaⁿndyuˈ, ndoˈ ˈu jeˈ, quiaaˈ na xmaⁿñe cwii cwii tsˈaⁿ na matseiyuˈ yuu na mˈaaⁿˈ. 	 Békesség néked! Köszöntenek téged a te barátaid. Köszöntsd a barátainkat név szerint.


Tixcwe na cwitjeiˈyoˈ cwenta na jeeⁿ cwilaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ na cwiljoya nˈomˈyoˈ na luaaˈ waa quiiˈntaaⁿˈyoˈ. ¿Aa ticaliuˈyoˈ na meiiⁿ ñechjoowiˈ ndaaljoˈ matseicandeiiˈnaˈ chaˈwaa tsqueeⁿtyooˈ? 	 Nem jó a ti dicsekedéstek. Avagy nem tudjátok-é, hogy egy kicsiny kovász az egész tésztát megposhasztja.


Cweˈ ncˈe na tsoom ñˈoomwaaˈ, tyoqueⁿndye naⁿmaⁿnˈiaaⁿ na nntˈuena jom. Sa̱a̱ ncˈe na tyooweˈntyjo̱ na ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom na nncwinoom nawiˈ tˈmaⁿ, joˈ chii meiⁿcwiindyena tîcatˈuii jom. 	 Akarják vala azért õt megfogni; de senki sem veté reá a kezét, mert nem jött még el az õ órája.


Meiⁿ taxocwjenndaˈna ee nntseijomnaˈ joona chaˈna ángeles. Ndoˈ ncˈe na cwicandaana na nntaˈndoˈxcona, joˈ chii matseijomnaˈ na cwitaˈndoˈna chaˈna wandoˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert meg sem halhatnak többé: mert hasonlók az angyalokhoz; és az Isten fiai, mivelhogy a feltámadásnak fiai.


Meiⁿ tacalˈaaya xjeⁿ Cristo chaˈxjeⁿ ñelˈa ntˈomndye joona, ee joˈ na tquii canduu joona ndoˈ tja̱na. 	 Se a Krisztust ne kísértsük, a mint közülök kísértették némelyek, és elveszének a kígyók miatt.


Joˈ chii chaˈxjeⁿ matso Espíritu Santo naquiiˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii: Xuee jeˈ, xeⁿ cwindyeˈyoˈ ñˈoom na matseineiⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, 	 Annakokáéért a mint a Szent Lélek mondja: Ma, ha az õ szavát halljátok,


Nda̱a̱ joo nnˈaⁿ na cwijooˈ nˈom na cwilˈa yuu na matyˈiomyanaˈ na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ cwilˈuee na nlˈa yuu na matseitˈmaaˈñenaˈ jom, nñequiaaⁿ na nlaˈxmaⁿna na ticantycwii na cwitaˈndoˈ añmaaⁿna. 	 Azoknak, a kik a jó cselekedetben való állhatatossággal dicsõséget, tisztességet és halhatatlanságot keresnek, örök élettel;


Tˈmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo na caljoya nˈomˈyoˈ meiiⁿ na nntjomˈyoˈ nmeiⁿˈ, ee teinom Cristo na wiˈtˈmaⁿ, cwii na nluiiˈndyoˈ jom na ntsantyjo̱ˈyoˈ ˈnaaⁿ ncˈeeⁿ. 	 Mert arra hívattatok el; hiszen Krisztus is szenvedett érettetek, néktek példát hagyván, hogy az õ nyomdokait kövessétek:


Ja ñequio chaˈtsondye nnˈaⁿ na mˈaⁿ ñˈeⁿndyo̱ cwilaljeiiya tsomwaañe na cwilaˈcwano̱o̱ⁿya juunaˈ na mˈaⁿˈ ˈo ntmaaⁿ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿˈyoˈ ndyuaa Galacia. 	 És a velem levõ összes atyafiak, Galátzia gyülekezeteinek:


Cˈoomˈ nˈomˈyoˈ na jeeⁿ tˈmaⁿ tyoluiiñe Melquisedec na nquii weloo welooya Abraham, chaˈtso na tjeiiⁿˈeⁿ luee nnˈaⁿ na ñequio sˈaaⁿ tiaˈ, tquiaaⁿ diezmo nnom. 	 Nézzétek meg pedig, mily nagy ez, a kinek a zsákmányból tizedet is adott Ábrahám, a pátriárka;


Ee xeⁿ na ljoˈ tcaⁿnaˈ, quia joˈ jndye ndiiˈ xjeⁿ na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tsjoomnancue, nlcaⁿnaˈ na cueˈ Cristo. Sa̱a̱ ncueemeiiⁿ na mawjaantycwii cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue, ñejomndiiˈ teitquiooˈñe Cristo, na tquiaañê na tueeⁿˈeⁿ na nntseicanoomˈm jnaaⁿ nnˈaⁿ. 	 Mert különben sokszor kellett volna szenvednie a világ teremtetése óta; így pedig csak egyszer jelent meg az idõknek végén, hogy áldozatával eltörölje a bûnt.


Matyuaaˈti matseicandiiya ˈo cwii tjo̱o̱cheⁿ na nluii joonaˈ cha calˈaˈyoˈ cwenta. 	 Ímé eleve megmondottam néktek.


Manndyo ndyuendye nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ na tquiena na cweˈ ˈndyootsˈa wˈaaˈñeeⁿ. 	 És az egész város oda gyûlt vala az ajtó elé.


Xeⁿ chaˈtso cantyja ˈnaⁿˈ matseiˈxmaⁿˈ naxuee ndoˈ tjaa yuu candiiˈ najaaⁿ, quia joˈ nntseijomnaˈ cantyja ˈnaⁿˈ chaˈcwijom lámpara na matseixueeñe chom nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Annakokáért ha a te egész tested világos, és semmi részében sincs homályosság, olyan világos lesz egészen, mint mikor a lámpás megvilágosít téged az õ világosságával.


Meiⁿljoˈcheⁿ na cwiwinomˈyoˈ, tiñequiandyoˈ na nntseiñˈeeⁿˈñenaˈ ˈo. Quia na cwilaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, chaˈtso joˈ cataⁿˈyoˈ nnoom ndoˈ ñequio na quianlˈuaaⁿˈaⁿ. 	 Semmi felõl ne aggódjatok, hanem imádságotokban és könyörgéstekben minden alkalommal hálaadással tárjátok fel kívánságaitokat az Isten elõtt.


Ndoˈ naⁿˈñeeⁿ, jnda̱ na ntyˈiaana tsˈiaaⁿˈñeeⁿ na sˈaaⁿ na maˈmo̱ⁿnaˈ na waa najndeii na cwiluiiñê, tyoluena: —Mayuuˈcheⁿ tsaⁿsˈamˈaaⁿˈ cwiluiiñê nquii profeta na mawaa ljeii na matsonaˈ na nncwjeˈcañoom tsjoomnancue na nñequiaa ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Az emberek azért látva a jelt, a melyet Jézus tõn, mondának: Bizonnyal ez ama próféta, a ki eljövendõ vala a világra.


Ja matseitsˈoomndyo̱ ˈo ñequio ndaatioo, sa̱a̱ nqueⁿ nntseitsˈoomñê ˈo ñequio Espíritu Santo. 	 Én vízzel kereszteltelek titeket, de õ Szent Lélekkel keresztel titeket.


Nnˈaⁿ na cwiteiˈxˈee calcuˈñeeⁿ, jnda̱ na ntyˈiaana na luaaˈ tuii, jleiˈnomna, tyolaˈneiⁿna ñˈoomwaaˈ naquiiˈ tsjoom ndoˈ jo jnda̱a̱. 	 A pásztorok pedig látván mi történt, elfutának, és elmenvén, hírré adák a városban és a falukban.


Ndoˈ tsoom nda̱a̱na: “Cantyja ˈnaaⁿˈ niomˈwaa maˈmo̱ⁿnaˈ na cwiljotyeⁿ ñˈoom na matsa̱ˈntjomnaˈ na matseijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyoˈ.” 	 Mondván: Ez azon szövetség vére, a melyet Isten számotokra rendelt.


Sa̱a̱ queⁿˈ cwenta, jeˈ nnta̱ˈ na matseiˈneiⁿˈ jnaaⁿˈ na ticatseiyuˈ ñˈoom na matsjo̱o̱ njomˈ. Ndoˈ nnaaⁿnndaˈ na nntseineiⁿˈ juu xuee quia na nntseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoomwaaˈ. 	 És ímé megnémulsz és nem szólhatsz mindama napig, a melyen ezek meglesznek: mivelhogy nem hittél az én beszédimnek, a melyek beteljesednek az õ idejökben.


Ee na jnda̱ seitioom naquiiˈ tsˈoom: “Xeⁿ cweˈ na nnda̱a̱ nñequiuuˈa liaⁿˈaⁿ, quia joˈ nnˈmaⁿya.” 	 Mert ezt mondja vala: Ha csak ruháit illethetem is, meggyógyulok.


Ncˈe na luaaˈ, quia na nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo, quia joˈ ncwaⁿya jom na machˈeeⁿ na luaaˈ na matseineiiⁿ ñˈoom cantu nacjooyâ. Ndoˈ nchii macanda̱ nmeiⁿˈ machˈeeⁿ, mati nnˈaⁿ na cwiˈoonquia ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, tiñeˈcoñoom joona, ndoˈ nnˈaⁿ na ñeˈcalaˈljo naⁿˈñeeⁿ, macwjeeⁿˈeⁿ joona quiiˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Ezért, ha odamegyek, felemlítem az õ dolgait, a melyeket cselekszik, gonosz szavakkal csácsogván ellenünk; sõt nem elégedvén meg ezzel, maga sem fogadja be az atyafiakat, és a kik ezt akarnák, azokat is akadályozza, és az egyházból kiveti.


ee na ntyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿ na ñˈa̱ⁿ quia na nntaˈndoˈxco nnˈaⁿ na jnda̱ tja̱. 	 Ha valami módon eljuthatnék a halottak feltámadására.


Ee ˈu na nchii tsˈaⁿ judío cwiluiindyuˈ, xeⁿ na matseijomnaˈ ˈu chaˈna tsˈoom olivo jnda̱a̱, sa̱a̱ jnda̱ ñjoomˈndyuˈ tsˈoom olivo xiomˈ, meiiⁿ na tiquiluii na ljoˈ, majndeiiticheⁿ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos, tijndeiˈnaˈ na nñjoomˈndyenndaˈna manquiiti tsˈoom olivo xiomˈ na laˈxmaⁿna. 	 Mert ha te a természet szerint való vadolajfából kivágattál, és természet ellenére beoltattál a szelid olajfába: mennyivel inkább beoltatnak ezek a természet szerint valók az õ saját olajfájokba.


Maluaaˈ matseijomnaˈ cantyja ˈnaⁿˈyoˈ ee jo nda̱a̱ nnˈaⁿ ndooˈ xeⁿ matyˈiomyanaˈ ljoˈ cwilˈaˈyoˈ, sa̱a̱ naquiiˈ nˈomˈyoˈ ñenquiiˈcheⁿ na we waa na cwilˈaˈyoˈ ndoˈ tooˈñˈeⁿ mˈaaⁿ natia. 	 Épen így ti is, kívülrõl igazaknak látszotok ugyan az emberek elõtt, de belõl rakva vagytok képmutatással és törvénytelenséggel.


Xcwe cˈomˈyoˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na ticˈom nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, ee na nlˈaˈyoˈ na ljoˈ meiiⁿ na tia ñˈoom cwilaneiⁿna nacjoˈyoˈ na chaˈcwijom tiannˈaⁿndyoˈ, nlqueⁿna cwenta naya na cwilˈaˈyoˈ ndoˈ xuee quia na nñequiana cwenta nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, nlaˈtˈmaaⁿˈndyena jom cantyja ˈnaⁿˈyoˈ. 	 gatokat a pogányok közt jól viselvén, hogy a miben rágalmaznak titeket mint gonosztévõket, a jó cselekedetekbõl, ha látják [azokat,] dicsõítsék Istent a meglátogatás napján.


Sa̱a̱ sˈo̱o̱ lˈo̱o̱ⁿ na calacheⁿna. Tsoom nda̱a̱na chiuu sˈaa Ta Tyˈo̱o̱tsˈom na tjeiˈ jom naquiiˈ wˈaancjo. Ndoˈ matsoom: —Ñˈoomwaaˈ calacandiiˈyoˈ Jacobo ñequio ntˈomcheⁿ nnˈaaⁿya na cwilayuˈ. Jnda̱ joˈ jlueeⁿˈeⁿ, tjaaⁿ cwiicheⁿ joo. 	 Miután pedig kezével hallgatást intett nékik, elbeszélé nékik, mimódon hozta ki õt az Úr a tömlöczbõl. És monda: Adjátok tudtára ezeket Jakabnak és az atyafiaknak. És kimenvén elméne más helyre.


Quia joˈ tso Jesús nda̱a̱na: —ˈO nnˈaⁿ na tileicalaˈno̱ⁿˈyoˈ maxjeⁿ tiqueⁿˈyoˈ cwenta ndoˈ ticjooˈ nˈomˈyoˈ na nlayuˈyoˈ chaˈtso ñˈoom na tyolue profetas. 	 És õ monda nékik: Óh balgatagok és rest szívûek mindazoknak elhivésére, a miket a próféták szóltak!


Quia joˈ taxˈeennaaⁿˈaⁿ ndyueena, tsoom: —Ndoˈ ˈo jeˈ, ¿ˈñeeⁿ juu cwinduˈyoˈ na cwiluiindyo̱? Tˈo̱ Pedro, tso: —ˈU maxjeⁿ nquii Cristo cwiluiindyuˈ. 	 És õ monda nékik: Ti pedig kinek mondotok engem? Felelvén pedig Péter, monda néki: Te vagy a Krisztus.


Naⁿˈñeeⁿ na mˈaⁿna quiiˈntaaⁿˈyoˈ meiiⁿ na manquiuna na tuii na ljoˈ, sa̱a̱ laxmaⁿna nnˈaⁿ na cwicatsoona ndaa, cwilaˈndaaˈndyena seiina, lˈo̱na na nlqueⁿ Ta Jesús xjeⁿ joona, cwilaˈjnaaⁿˈna ángeles na tˈmaⁿ cwiluiindye cañoomˈluee. 	 Hasonlóképen mégis ezek is álomba merülvén, a testet megfertõztetik, a hatalmasságot megvetik, és a méltóságokat káromolják.


Ee xeⁿ ja ñequio najndeii na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom macwjiiˈa naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ, maˈmo̱ⁿnaˈ na juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ, jnda̱ tyjeeˈcañoomnaˈ ˈo. 	 Ha pedig Isten ujjával ûzöm ki az ördögöket, kétség nélkül elérkezett hozzátok az Isten országa.


Ja cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na canda̱a̱ˈya mateixˈee canmaⁿ. Juu tsˈaⁿ na canda̱a̱ˈya na mateixˈee canmaⁿ ntsmeiⁿˈ, mañequiaañe na cueˈ cwentaayoˈ. 	 Én vagyok a jó pásztor: a jó pásztor életét adja a juhokért.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ judíos na tyoolayuˈ tyolaˈndaaˈna nˈom nnˈaⁿ na nchii judíos. Tyolˈana na calancjooˈndye naⁿˈñeeⁿ nacjoo nnˈaⁿ na cwilayuˈ. 	 A kik azonban a zsidók közül nem hivének, felindíták és megharagíták a pogányoknak lelkét az atyafiak ellen.


Tueⁿˈeⁿ waaˈ Zacarías. Tjaqueⁿˈeⁿ ndoˈ tquiaaⁿ na xmaⁿñe Elisabet. 	 És beméne Zakariásnak házába, és köszönté Erzsébetet.


Quia joˈ tjantyjaaˈ Jesús tsaⁿˈñeeⁿ, tˈueeⁿ tsˈo̱, seiweeⁿ juu. Mañoomˈ ntquiuuñe na matseiconaˈ juu. Mana to̱ˈ na mandintjom nda̱a̱na. 	 És õ odamenvén, fölemelé azt, annak kezét fogván; és elhagyá azt a hideglelés azonnal, és szolgál vala nékik.


¿Cwaaⁿ ntyˈiaayâ ˈu na wiˈ oo na mˈaaⁿˈ pra̱so ndoˈ sacajndo̱o̱ˈâ ˈu?” 	 Mikor láttuk, hogy beteg vagy fogoly voltál, és hozzád mentünk volna?


Cwa ndyaˈ canda̱a̱ˈ tsˈomˈ na ntso̱ˈ na cajnda ntyjeeⁿ ñˈeⁿndyuˈ. Jom na jeeⁿ tˈmaⁿ tsˈoom ñˈeⁿndyuˈ, ndoˈ waljooˈcheⁿ na wiˈ tsˈoom ˈu. ¿Aa ticatseiˈno̱ⁿˈ na luaaˈ machˈeeⁿ cha cjaañˈoomnaˈ ˈu na calcweˈ tsˈomˈ jnaⁿˈ? 	 Avagy megveted az õ jóságának, elnézésének és hosszútûrésének gazdagságát, nem tudván, hogy az Istennek jósága téged megtérésre indít?


Tsoom nda̱a̱yâ: —Quiochoˈyoˈ joonaˈ ñjaaⁿñe. 	 Õ pedig monda: Hozzátok azokat ide hozzám.


Juu ñˈoomtyeⁿ na tqueⁿjndyee Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio nnˈaⁿ Israel, jndaaˈ seijndaaˈñenaˈ chiuu nlaˈtˈmaaⁿˈndyena jom ndoˈ na nlˈana cwii wˈaaliaa. 	 nakokáért voltak ugyan az elsõ [szövetségnek] is istentiszteletei rendtartásai, mint szintén világi szenthelye.


Ndoˈ jom cweˈ ntyˈiaaˈtoom ángel na jeeⁿ nioom tyˈueeⁿ hasta seiqueeⁿñenaˈ jom. Jnda̱ chii matsoom: —¿Ljoˈ nntsaˈ Ta? Tˈo̱ ángel nnoom matso: —Mandii Tyˈo̱o̱tsˈom na matseiˈneiⁿˈ nnoom. Ndoˈ maqueeⁿ cwenta na mateijndeiˈ ndyeñeeⁿˈ ndoˈ macañjom tsˈoom ˈu. 	 Õ pedig szemeit reá függesztve és megrémülve monda: Mi az, Uram? Az pedig monda néki: A te könyörgéseid és alamizsnáid felmentek Isten elébe emlékezetnek okáért.


Ticwii cwii tsˈoom na ticatsˈaa ta̱ na ya, cwitˈuanaˈ, jnda̱ chii cwitueeˈ nnˈaⁿ juunaˈ quiiˈ chom. 	 Minden fa, a mely nem terem jó gyümölcsöt, kivágattatik és tûzre vettetik.


Ndyee xuee waljooˈ xcwe nncwindyuaa seiˈtsˈo ˈnaaⁿna joˈ joˈ. Ndoˈ nnˈaⁿ na ticwii cwii nnom na tjachuiiˈndye, ñequio nnˈaⁿ na laˈxmaⁿ cwii cwii tmaaⁿˈndye, ñequio nnˈaⁿ na cwichuiiˈ ñˈoom na cwilaˈneiⁿ, ñequio nnˈaⁿ na nnaⁿ ticwii cwii tsjoomnancue, nntyˈiaana seiˈtsˈo ˈnaaⁿ naⁿˈñeeⁿ, sa̱a̱ tixonquiana na nncjaacantˈiuuˈndye naⁿˈñeeⁿ. 	 És a népek és ágazatok, és nyelvek és nemzetek közül valók látják azoknak holttestét három és fél nap, és azoknak holttestét nem engedik sírba tenni.


Cwiicheⁿ xuee seijndaaˈñe Jesús na nncjaⁿ tsˈo̱ndaa Galilea. Quia ljoˈcheⁿ teincwiñê ñˈeⁿ Felipe. Matsoom nnom: —Candyoˈtseijomndyuˈ ñˈeⁿndyo̱ tsˈiaaⁿ na matsˈaa. 	 És vezeté õt Jézushoz. Jézus pedig reá tekintvén, monda: Te Simon vagy, a Jóna fia; te Kéfásnak fogsz hivatni (a mi megmagyarázva: Kõszikla).


Ncˈe na luaaˈ, catjeiˈndyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ cwii cwii nnom natia, chaˈtso na maquiuˈnnˈaⁿnaˈ, chaˈtso na we waa na machˈee tsˈaⁿ, chaˈtso na cwilaˈta̱a̱ˈ nˈom nnˈaⁿ ncˈiaana, chaˈtso na cwitioˈñˈoom nnˈaⁿ ntˈomcheⁿ. 	 Levetvén azért minden gonoszságot, minden álnokságot, képmutatást, irígykedést, és minden rágalmazást.


Joˈ chii caˈndyeˈyoˈ naⁿmˈaⁿˈ. Ee matseijomnaˈ joona chaˈna naⁿnchjaaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿna nato nda̱a̱ ntyjenchjaaⁿna. Ndoˈ manquiuˈyoˈ tsaⁿnchjaaⁿˈ quia na wjaañˈoom tyjenchjaaⁿˈaⁿ, wendyena nntiomnaˈ tsueˈtsjoom. 	 Hagyjátok õket; vakoknak vak vezetõi õk: ha pedig vak vezeti a vakot, mind a ketten a verembe esnek.


Quia joˈ patromˈñeeⁿ tqueeⁿˈñê mosoomˈm, tsoom nnom: “Cwa jeeⁿ ndyaˈ wiˈndyuˈ, ˈu mosoya. Ja jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya chaˈtso na chujnaⁿˈ ee na jeeⁿ seintyˈiaaˈndyuˈ no̱o̱ⁿ. 	 Akkor elõhivatván õt az õ ura, monda néki: Gonosz szolga, minden adósságodat elengedtem néked, mivelhogy könyörögtél nékem:


Jlaˈtiuuna, jluena nda̱a̱ ncˈiaana: —Sa̱a̱ ticatˈua̱a̱ya jom xcwe ncuee cha ticalaˈwendye nnˈaⁿ nacjooya. 	 De azt mondják vala: Ne az ünnepen: hogy zendülés ne legyen a nép között.


¿Cwaaⁿ ñˈoom cwilaˈtiuuˈyoˈ na tijndeiˈtinaˈ na nntsjo̱o̱ nnom tsaⁿwiiˈmˈaaⁿ? ¿Aa nchii chaˈna jnda̱ tsjo̱o̱ nnoom na matseitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya jnaaⁿˈaⁿ na waa? Oo ¿aa nchii jndeiˈtinaˈ nquiuˈyoˈ na nntsjo̱o̱ na quicantyjaaⁿ, catseilcwiiñê tsuee ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ cjaacaⁿ? 	 Mi könnyebb, azt mondanom-é a gutaütöttnek: Megbocsáttattak néked a te bûneid, vagy ezt mondanom: Kelj fel, vedd fel a te nyoszolyádat, és járj?


Sa̱a̱ jom tˈo̱o̱ⁿ nnom tsotyeeⁿ, tsoom: “Queⁿˈ cwenta, teijndye ndyu mandiˈntjo̱ⁿya njomˈ meiⁿ tyootseiquieˈ tsˈo̱o̱ⁿya yuu na matsa̱ˈntjomˈ ja. Sa̱a̱ meiⁿcwii ndiiˈ tyooñequiaaˈ meiiⁿ cweˈ canchˈioo ndyua na nntseicua̱ˈa na nncˈo̱o̱ⁿya na neiⁿya ñequio ncˈiaya. 	 Õ pedig felelvén, monda atyjának: Ímé ennyi esztendõtõl fogva szolgálok néked, és soha parancsolatodat át nem hágtam: és nékem soha nem adtál egy kecskefiat, hogy az én barátaimmal vígadjak.


Ncˈe na nntuˈxeⁿndye nnˈaⁿ, joˈ chii cwijooˈ nˈo̱o̱ⁿyâ na quiandye nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjiijndaaˈñê chiuu nˈo̱o̱ⁿyâ ndoˈ ntyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ na mati ˈo. 	 Ismervén tehát az Úrnak félelmét, embereket térítünk, Isten elõtt pedig nyilván vagyunk; reménylem azonban, hogy a ti lelkiesméretetek elõtt is nyilván vagyunk.


Quia joˈ ¿chiuu waa na saacantyˈiaˈyoˈ? ¿Aa ntyˈiaˈyoˈ jom na cweⁿ liaa na jeeⁿ jnda? Ntyjii nchii joˈ. Queⁿˈyoˈ cwenta, nnˈaⁿ na cwicweeˈ liaa na jnda, joona jeeⁿ lˈue mˈaⁿna ndoˈ ya cwicˈeeⁿna quiiˈ lanˈiaaⁿ ntˈmaⁿ. 	 Hát mit látni mentetek ki? puha ruhákba öltözött embert-é? Ímé a kik drága öltözetben és gyönyörûségben vannak, a királyok palotáiban vannak.


Tcaaⁿˈa nnom Tito na cjacantyˈiaaⁿˈaⁿ ˈo ndoˈ jño̱o̱ⁿya cwiicheⁿ nnˈaaⁿya na matseiyuˈ ñˈeⁿñê. ¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ na tquiuˈnnˈaⁿ Tito ˈo? ¿Aa tiyuuˈ na wendyô̱ ñecwii xjeⁿ mˈaaⁿˈ nˈo̱o̱ⁿyâ? 	 Megkértem Titust, és vele együtt elküldtem amaz atyafit; csak nem fosztott ki titeket Titus? Nem egyazon Lélek szerint jártunk-é? Nem azokon a nyomokon-é?


Quia na ntyˈiaaˈ Jesús na jndyendye nnˈaⁿ mˈaⁿ nacañomˈm, tsoom nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê na calaˈjndaaˈndyena wˈaandaa na nncˈoona xndyaaˈ ndaaluee. 	 Látván pedig Jézus a nagy sokaságot maga körül, parancsolá, hogy menjenek a túlsó partra.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye quiiˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, xeⁿ cwilaˈtjo̱o̱ndyena meiⁿ tiñeˈcaˈndyena na ljoˈ cwilˈana, catseitiaˈ joona jo nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ chaˈ catseicatyˈuenaˈ joona. 	 A vétkeseket mindenek elõtt fedd meg, hogy a többiek is megfélemljenek.


’Joˈ chii queⁿˈyaˈyoˈ cwenta joo ñˈoommeiiⁿ na matseina̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ. Ee juu tsˈaⁿ na mamaleiñˈoom nloˈñomti sa̱a̱ tsˈaⁿ na tjaa ljoˈ coleiñˈoom, nluiˈñˈeⁿ mandiñˈeⁿ ljoˈ na matseitioom na niom naquiiˈ lˈo̱o̱ⁿ. 	 Meglássátok azért, mimódon hallgatjátok: mert a kinek van, annak adatik; és a kinek nincs, még a mijét gondolja is hogy van, elvétetik tõle.


Sa̱a̱ chaˈtso nnˈaⁿ na cwilˈa yuu na ya, tjoomˈ nntseitˈmaaⁿˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom joona, nntsˈaaⁿ na nluiitˈmaⁿndyena ndoˈ nñequiaaⁿ na meiⁿcwii ñomtiuu ticˈomna jo nnoom. Najndyee nntsˈaaⁿ na ljoˈ ñequio nnˈaⁿ judíos, ndoˈ mati nnˈaⁿ na nchii judíos. 	 Dicsõség pedig, tisztesség és békesség minden jót cselekedõnek, zsidónak elõször meg görögnek:


Ndoˈ jeˈ na jnda̱ seicandyaañê ˈo nnom jnaⁿ, joˈ chii cwiluiindyoˈ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ cantyja na matyˈiomyanaˈ. 	 Felszabadulván pedig a bûn alól, az igazságnak szolgáivá lettetek.


Ee chaˈxjeⁿ na tjoom nawiˈ ndoˈ tyocantyjaaˈñenaˈ na catseitjo̱o̱ñê, joˈ chii jeˈ nnda̱a̱ nnteijneiⁿ nnˈaⁿ na maqueⁿnaˈ xjeⁿ joona na nlaˈtjo̱o̱ndyena. 	 Mert a mennyiben szenvedett, õ maga is megkísértetvén, segíthet azokon, a kik megkísértetnek.


Ñecwii Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ ndoˈ ñeˈcwii mˈaaⁿ na matseiljoyaañe jom ñˈeⁿ nnˈaⁿ, manquii Jesucristo na tsˈaⁿ jom. 	 Mert egy az Isten, egy a közbenjáró is Isten és emberek között, az ember Krisztus Jézus,


“Joˈ chii tsaⁿsˈa nˈñeeⁿ tsotyeeⁿ tsoñeeⁿ cha na nntseitjoomˈnaˈ jom ñˈeⁿ scoomˈm ndoˈ wendyena nlaˈxmaⁿna ñecwii tsˈaⁿ.” 	 Annakokáért elhagyja az ember atyját és anyját, és ragaszkodik az õ feleségéhez; és lesznek ketten egy testté.


Ncueeˈñeeⁿ teiweeⁿˈeⁿ ndoˈ tueeⁿˈeⁿ. Jnda̱ tueeⁿˈeⁿ chii jlacanda̱a̱ˈna jom, ndoˈ tqueⁿna jom wˈaa na nda̱ we teicantyjooˈ. 	 Lõn pedig azokban a napokban, hogy megbetegedvén, meghala: és miután megmosták õt, kiteríték a felházban.


Quia joˈ chaˈtso nnˈaⁿ na tyoolayuˈ na nchii judíos tˈuena Sóstenes, tsˈaⁿ na cwiluiitquieñe watsˈom ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Tyotjaaˈna jom tachˈeⁿ watsˈiaaⁿ. Sa̱a̱ Galión tîcatseiñˈoomˈñê naⁿˈñeeⁿ. 	 A görögök pedig mindnyájan Sosthenest, a zsinagógának fejét megragadván, verik vala a törvényszék elõtt; de Gallió velök semmit sem gondola.


Ndoˈ matsotyeeⁿ nnom: —Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ. ˈO nntyˈiaˈyoˈ na nnaaⁿ cañoomˈluee. Ndoˈ nntyˈiaˈyoˈ na nnquiocue ángeles na mˈaaⁿ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaaⁿya na mˈaaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, ndoˈ na nncˈoowanndaˈna. 	 Felele Jézus és monda néki: Hogy azt mondám néked: láttalak a fügefa alatt, hiszel? Nagyobbakat látsz majd ezeknél.


Tˈo̱ Jesús, matsoom: —Xeⁿ nchii Tyˈo̱o̱tsˈom tquiaa na jnduˈ tjaa meiⁿcwii na nnda̱a̱ nntsaˈ ñˈeⁿndyo̱. Macweˈ joˈ juu tsˈaⁿ na tio ja lˈo̱ˈ matˈmaⁿti jnaaⁿˈ mawaa. 	 Felele Jézus: Semmi hatalmad sem volna rajtam, ha felülrõl nem adatott volna néked: nagyobb bûne van azért annak, a ki a te kezedbe adott engem.


Jnda̱ tsoom na luaaˈ, tˈmo̱o̱ⁿ lˈo̱o̱ⁿ ndoˈ ncˈeeⁿ. 	 És ezeket mondván, megmutatá nékik kezeit és lábait.


Sa̱a̱ naⁿmˈaⁿˈ na cje cwilˈa, ticalaˈno̱ⁿˈna ljeii na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Joona laˈxmaⁿna na catsuundyena. 	 De ez a sokaság, a mely nem ismeri a törvényt, átkozott!


Quia joˈ to̱ˈna na tyotaˈxˈeendyena nda̱a̱na, ˈñeeⁿ cwiindye joona na nntsˈaa na ljoˈ. 	 És õk kezdék egymás között kérdezni, vajjon ki lehet az õ közöttük, a ki ezt meg fogja tenni?


Joo nnˈaⁿ na mˈaⁿ na chjooˈ nˈom, cˈomna chaˈxjeⁿ quia waa xuee. Ndoˈ joo nnˈaⁿ na mˈaⁿ ncuee, cˈomna chaˈcwijom mˈaⁿna na chjooˈ nˈomna. Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilajnda ˈnaⁿ cˈomna chaˈcwijom nchii ˈnaaⁿna joˈ. 	 És a kik sírnak, mintha nem sírnának; és a kik vígadnak, mintha nem vígadnának; a kik vesznek, mintha semmijök sem volna.


Chaˈxjeⁿ na jnda̱ jndiˈ chaˈtsondye nnˈaⁿ ndyuaa Asia jnda̱ ˈndyena ja. Quiiˈntaaⁿ joona ñˈeⁿ Figelo ñequio Hermógenes. 	 Azt tudod, hogy elfordultak tõlem az Ázsiabeliek mind, kik közül való Figellus és Hermogénes.


Sa̱a̱ quia na jnda̱ jndyo Espíritu Santo naquiiˈ nˈomˈyoˈ, quia joˈ nñequiaaⁿ na nlaxmaⁿˈyoˈ najndeii na cwiluiiñê. Ndoˈ nntjeiˈyuuˈndyoˈ cantyja ˈnaⁿ ja naquiiˈ tsjoom Jerusalén, ñˈeⁿ chaˈwaa tsˈo̱ndaa Judea ñˈeⁿ ndyuaa Samaria, ndoˈ hasta chaˈwaa nnom tsjoomnancue. 	 Hanem vesztek erõt, minekutána a Szent Lélek eljõ reátok: és lesztek nékem tanúim úgy Jeruzsálemben, mint az egész Júdeában és Samariában és a földnek mind végsõ határáig.


Joˈ chii tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na, tsoom: —ˈO ticalaxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ cañoomˈluee sa̱a̱ ja tseixmaⁿya joˈ. ˈO laxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancuewaañe, sa̱a̱ ja nchii joˈ tseixmaⁿya. 	 És monda nékik: Ti innét alól valók vagytok, én onnét felül való vagyok; ti e világból valók vagytok, én nem vagyok e világból való.


Nluena nda̱a̱ˈyoˈ: “Luaaˈ jom”, oo “Luaa.” Sa̱a̱ tintsantyjaˈyoˈ. Meiⁿ tintsantyjo̱ˈyoˈ. 	 mondják majd néktek: Ímé itt, vagy: Ímé amott [van]; de ne menjetek el, és ne kövessétek:


Yati xeⁿ cwityeⁿ cwii tsjo̱ˈsuu xtyoˈ tsaⁿˈñeeⁿ ndoˈ catueeˈ nnˈaⁿ jom tsˈom ndaaluee nchiiti na nntseiquioonaˈ cwii joo nnˈaⁿ na tyoowijnda̱ya cantyja na cwilaˈyuˈ. 	 Jobb annak, ha egy malomkövet vetnek a nyakába, és ha a tengerbe vettetik, hogynem mint egyet e kicsinyek közül megbotránkoztasson.


Tˈo̱ Jesús nda̱a̱na, matsoom: —Xeⁿ na mayuuˈcheⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñê tsotyeˈyoˈ, quia joˈ mati nncˈomˈyoˈ na jnda nquiuˈyoˈ ja ee jnaaⁿya na mˈaaⁿ ndoˈ jndyo̱o̱ya na mˈaⁿˈyoˈ. Nchii jndyo̱o̱ cantyja ˈnaⁿ nnco̱, nqueⁿ jñoom ja. 	 Monda azért nékik Jézus: Ha az Isten volna a ti atyátok, szeretnétek engem: mert én az Istentõl származtam és jöttem; mert nem is magamtól jöttem, hanem õ küldött engem.


Ee juu ñˈoom na cwilue nnˈaⁿ na cwii tsˈaⁿ manomˈ sa̱a̱ cwiicheⁿ tsˈaⁿ matyjeeñe, ñˈoom na mayuuˈ joˈ. 	 Mert ebben az a mondás igaz, hogy más a vetõ, más az arató.


Quia joˈ ntyˈiaya nquii Catsmaⁿ seicanaaⁿñê yuu najndyee na ntquieeˈ joo na ta̱ˈ tsomˈñeeⁿ. Ndoˈ jndiiya na matseineiⁿ cwii tsaⁿ najndyee na ñequieendye naⁿˈñeeⁿ na taˈndoˈ. Cˈuaa seineiⁿ chaˈcwijom cˈuaa ˈndyoo tsuee. Tso: —Candyoˈ ndoˈ cantyˈiaˈ. 	 És látám, mikor a Bárány a pecsétekbõl egyet felnyitott, és hallám, hogy a négy lelkes állat közül egy monda, mintegy mennydörgésnek szavával: Jõjj és lásd.


Tîcalaˈyuˈna ñˈoom na mayuuˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Yacheⁿ jlaˈyuˈna ñˈoom na cweˈ cantu. Ee tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena ˈnaⁿ na sˈaaⁿ nchii nqueⁿ na sˈaaⁿ chaˈtso nnom. Ndoˈ matsonaˈ na ñequiiˈcheⁿ calaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ jom chaˈwaati xuee. Calˈa chaˈtsondye nnˈaⁿ naljoˈ. 	 Mint a kik az Isten igazságát hazugsággá változtatták, és a teremtett dolgokat tisztelték és szolgálták a teremtõ helyett, a ki mind örökké áldott. Ámen.


Tˈo̱ Jesús, matsoom nnom: —¿Aa luaaˈ matsuˈ ee na matseiˈno̱ⁿˈ cheⁿnncuˈ? Oo, ¿aa mˈaⁿ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na cwilue na ljoˈ cantyja ˈnaⁿya njomˈ? 	 Felele néki Jézus: Magadtól mondod-é te ezt, vagy mások beszélték néked én felõlem?


Sa̱a̱ ticaⁿnaˈ na jeeⁿ jndye ñˈoom nlaˈcachjuuyâ ˈu. Macaⁿˈa cwii nayaˈñeeⁿ njomˈ na catseitˈmaⁿ tsˈomˈ na nndiˈ ljoˈ nlˈuuyâ meiiⁿ na tiyo. 	 De hogy téged sok ideig ne tartóztassalak, kérlek hallgass meg minket röviden a te kegyelmességed szerint.


Cweˈ joˈ tilacatyuendyoˈ ee jndandyoˈtiˈyoˈ ntyjeeⁿ nchiiti cantsaa nchˈu. 	 Ne féljetek azért; ti sok verebecskénél drágábbak vagytok.


Sa̱a̱ naⁿˈñeeⁿ chaˈcwijom ntjom na tinjoom tyˈe nchˈiooˈnaˈ, na tyuaaˈ tcaaⁿnaˈ. Ee quia na macoˈwiˈnaˈ joona oo cwileiˈntyjo̱ nnˈaⁿ joona cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom naya, mantyja cwiˈndyena. 	 De nincs gyökere benne, hanem csak ideig való; mihelyt pedig nyomorgatás vagy üldözés támad az íge miatt, azonnal megbotránkozik.


Quia joˈ jndiiya na matseineiⁿ ángelˈñeeⁿ na machˈee cwenta ndaa. Matsoom nnom Tyˈo̱o̱tsˈom: —ˈU Ta cwiluiindyuˈ na ljuˈ tsˈomˈ, mˈaaⁿˈ ndoˈ mˈaaⁿˈ, ndoˈ nacjeeˈ na jnaⁿjndyeenaˈ maxjeⁿ mˈaaⁿˈ. Macheˈ cantyja na matyˈiomyanaˈ na laaˈtiˈ macuˈxeⁿˈ nnˈaⁿ na tîcatueeˈndyecje njomˈ. 	 És hallám, hogy a vizek angyala ezt mondja vala: Igaz vagy Uram, a ki vagy és a ki valál, te Szent, hogy ezeket ítélted;


Jeˈ meinomˈm hasta xjeⁿ na nntsa̱ˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na jndoo jom na nntseijomnaˈ naⁿˈñeeⁿ chaˈcwijom tsˈoom na ntyjo ncˈeeⁿ, 	 Várván ímmár, míg lábainak zsámolyául vettetnek az õ ellenségei.


Tyˈo̱o̱tsˈom quiaaⁿ na cˈoom naya na matseixmaⁿ Ta Jesucristo ñˈeⁿ chaˈtsondyoˈ ˈo. Amén. 	 A mi Urunk Jézus Krisztus kegyelme mindnyájan ti veletek. Ámen.


Joˈ chii tuo̱o̱yâ tsˈom wˈaandaa tsjoom Troas. Saandyeyuuyâ squia̱a̱yâ ndyuaaxeⁿncwe Samotracia. Teincoo cwiicheⁿ xuee saayâ squia̱a̱yâ tsjoom Neápolis. 	 Elhajózván azért Tróásból, egyenesen Sámothrákéba mentünk, és másnap Neápolisba;


Tquieˈñˈomna snomxquieˈñeeⁿ ñequio jndayoˈ. Ndoˈ tioona liaana nanqueⁿˈ quiooˈñeeⁿ, chii tjawaˈljoom. 	 Elhozák a szamarat és annak vemhét, és felsõ ruháikat rájuk teríték, és ráüle azokra.


Quia joˈ tja sondaroˈñeeⁿ wˈaancjo, tjacatyjeeⁿ xtyoˈ Juan. Jnda̱ chii jndyoñˈoom juunaˈ tsˈom cwii xio. Tquiaaⁿ nnom yuscuˈñeeⁿ ndoˈ juu tquiaa nnom tsondyee. 	 Ez pedig elmenvén, fejét vevé annak a börtönben, és elõhozá a fejét egy tálban és adá a leánynak; a leány pedig az anyjának adá azt.


Uzías tsotye Jotam, Jotam tsotye Acaz, Acaz tsotye Ezequías. 	 Uzziás nemzé Jóathámot; Joathám nemzé Ákházt; Ákház nemzé Ezékiást;


Ee ndyeñeeⁿˈ ñequiiˈcheⁿ na mˈaⁿna ñˈeⁿndyoˈ, sa̱a̱ ja nchii ñequiiˈcheⁿ na nncˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ. 	 Mert szegények mindenkor vannak veletek, én pedig nem mindenkor vagyok.


Tˈo̱ Jesús: —Ja xocatsˈaa na ljoˈ ee waa ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na matsonaˈ: “Nchii cweˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tyooˈ na wandoˈ tsˈaⁿ, sa̱a̱ cantyja ˈnaaⁿ chaˈtso ñˈoom na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 Õ pedig felelvén, monda: Meg van írva: Nemcsak kenyérrel él az ember, hanem minden ígével, a mely Istennek szájából származik.


Tyotsa̱ˈna nnˈaⁿwii ndyuee nantaa, cjooˈ nduu ndoˈ cjooˈ luee, cha quia na wjaawinom Pedro nnquioo ncwaaⁿˈaⁿ nacjoo cwantindye joona cha nnˈmaaⁿna. 	 Úgyannyira, hogy az utczákra hozák ki a betegeket, és letevék ágyakon és nyoszolyákon, hogy az arra menõ Péternek csak árnyéka is érje valamelyiket közülök,


Juu na cwiluiiñe tyooˈ na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom, cañoomˈluee jnaⁿ jndyocue. Juu mañequiaa na laˈxmaⁿ nnˈaⁿ na ticantycwii na cwitaˈndoˈna. 	 Mert az az Istennek kenyere, a mely mennybõl száll alá, és életet ád a világnak.


Ee meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na waa na macaⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, maxjeⁿ nloˈñom. Ndoˈ tsˈaⁿ na malˈue, maxjeⁿ nljeii. Ndoˈ tsˈaⁿ na maˈmaⁿ, maxjeⁿ nnaaⁿ jo nnom. 	 Mert a ki kér, mind kap; és a ki keres, talál; és a zörgetõnek megnyittatik.


Juu na teitquiooˈ nda̱a̱na, jeeⁿ cwajndii seicatyˈuenaˈ hasta tso nquii Moisés: “Cwiteindyo̱ na jeeⁿ macatyˈua̱.” 	 És oly rettenetes volt a látomány, hogy Mózes is mondá: Megijedtem és remegek:


Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱yâ cwii ñˈoom tjañoomˈ, tsoom: —Tsotya̱ya na mˈaaⁿ cañoomˈluee, ticwii cwii tsˈoom ntjom na nchii nqueⁿ tcoomˈm, maxjeⁿ nnqueeⁿ juunaˈ. 	 Õ pedig felelvén, monda: Minden plánta, a melyet nem az én mennyei Atyám plántált, kitépetik.


Cantyˈiaˈyoˈ lˈo̱o̱ya ñˈeⁿ ncˈa̱ya na mannco̱tya̱ luaa. Ndoˈ nquioˈyoˈ ja, ee ncwaaⁿˈ tsˈaⁿ tjaaˈnaⁿ seiˈ cachuunaˈ, meiⁿ ndeiˈ chaˈna cwintyˈiaˈyoˈ na cho̱ ja. 	 Lássátok meg az én kezeimet és lábaimat, hogy én magam vagyok: tapogassatok meg engem, és lássatok; mert a léleknek nincs húsa és csontja, a mint látjátok, hogy nékem van!


Naⁿmˈaⁿˈ ñeˈcwii ñˈoom joona, ndoˈ cantyjati najnda̱ na laˈxmaⁿna ñequio na cwitsa̱ˈntjomna nñeˈquiana joˈ nnom quiooˈjndiiˈñeeⁿ. 	 Ezeknek egy a szándékuk; erejöket és hatalmokat is a fenevadnak adják.


Catsˈaanaˈ ñˈeⁿndyena chaˈcwijom nnˈaⁿ na ˈoowinchjaaⁿ na tileicantyˈiaa. Catsˈaanaˈ na ñequiiˈcheⁿ catseijomnaˈ joona chaˈcwijom tsˈaⁿ na jaaˈ xuuˈ na jndaˈjom ntyjo̱ wjaa. 	 Sötétüljenek meg az õ szemeik, hogy ne lássanak, és az õ hátokat mindenkorra görbítsd meg.


Ncˈe na luaaˈ joˈ matso ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii: Quia na tjawaaⁿ cañoomˈluee jnda̱ na tandoˈxcoom na tueeⁿˈeⁿ, tjachom chaˈtso joo na ñetˈom nacjoomˈm, ndoˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ tquiaaⁿ cwii cwii nnom na ˈnaaⁿna. 	 okáért mondja az [Írás:] Fölmenvén a magasságba foglyokat vitt fogva, és adott ajándékokat az embereknek.


Ndoˈ quiiˈntaaⁿ chaˈtso nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tjaaˈnaⁿ ˈñeeⁿ cˈoom na matseitjo̱o̱naˈ juu ee nnˈaⁿ na niom ndyuaa ndoˈ niom lˈaa tyonda̱a̱na joonaˈ ndoˈ cantyjati sˈom na toˈñoomna na nda̱a̱na joonaˈ tquioñˈomna. 	 Mert szûkölködõ sem vala õ közöttük senki; mert valakik földek vagy házak birtokosai voltak, eladván, elhozák az eladottak árát,


Juu nntseitˈmaaⁿˈñe ja, ee nncoˈñom chaˈtso ñˈoom na ñeˈcatseicandiiya ˈo, ndoˈ mˈmo̱ⁿ joonaˈ nda̱a̱ˈyoˈ. 	 Az engem dicsõít majd, mert az enyémbõl vesz, és megjelenti néktek.


Quia na nncwjeeˈ patrom ˈnaaⁿˈaⁿ na tja cwii joo ndoˈ nljeii na jeeⁿ ya cwenta machˈeeⁿ, tˈmaⁿ nñequiaanaˈ na neiiⁿˈ. 	 Boldog az a szolga, a kit az õ ura, mikor haza jõ, ily munkában talál.


Canda̱a̱ˈyoˈ ˈnaⁿˈyoˈ na niom ndoˈ calˈaˈyoˈ naya ndyeñeeⁿˈ. Xeⁿ luaaˈ nlˈaˈyoˈ, cañoomˈluee nlatˈueˈyoˈ ˈnaⁿˈyoˈ yuu na xocandyue ee joˈ joˈ xocanda̱a̱ nncjaaquieeˈ tsaⁿcanchˈue meiⁿ candiu tixocalaˈndaaˈyoˈ joonaˈ. 	 Adjátok el a mitek van, és adjatok alamizsnát; szerezzetek magatoknak oly erszényeket, melyek meg nem avúlnak, elfogyhatatlan kincset a mennyországban, a hol a tolvaj hozzá nem fér, sem a moly meg nem emészti.


Ndoˈ manquiityeeⁿ tquiaaⁿ na ntˈom nnˈaⁿ cwiluiindye apóstoles. Ntˈom cwiluiindye nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ cha calaˈyuˈ nnˈaⁿ. Ntˈom cwiluiindye na cwiñeˈquia ñˈoom xco na ya cantyja na nluiˈnˈmaaⁿñe tsˈaⁿ, ndoˈ ntˈom cwiluiindye na cwiteiˈxˈee ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ ndoˈ ntˈomcheⁿ cwitoˈñoom na ˈnaaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ ncˈiaa. 	 És Õ adott némelyeket apostolokul, némelyeket prófétákul, némelyeket evangyélistákul, némelyeket pedig pásztorokul és tanítókul:


Jnda̱ joˈ juu watsˈom cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na waanaˈ cañoomˈluee, jnaaⁿnaˈ. Ndoˈ joˈ joˈ ntyˈiaya juu castom na ñjom ñˈoom na seityeⁿtyeeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel. Quia joˈ jnaaⁿ chomntsuee ndoˈ teicˈuaa na tyolaˈxuaanaˈ, tyotsˈeii, ndoˈ jndeii tuaˈtsaaⁿ. 	 És megnyilatkozék az Isten temploma a mennyben, és megláttaték az õ szövetségének ládája az õ templomában; és lõnek villámlások és szózatok és mennydörgések, és földindulás és nagy jégesõ.


Ñequiiˈcheⁿ cˈomˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ ncˈiaaˈyoˈ na cwilaˈyuˈ ncˈe cwiluiindyoˈ na nnˈaaⁿndyoˈ. 	 Az atyafiúi szeretet maradjon meg.


’¿ˈÑeeⁿ cwiindyoˈ ˈo na mˈaaⁿ yucachjoo jnda, ndoˈ xeⁿ macaaⁿ tyooˈ njomˈ, aa nñequiaaˈyuˈ tsjo̱ˈ nnoom? Tjaaˈnaⁿ ˈñeeⁿ nntsˈaa na ljoˈ. 	 Avagy ki az az ember közületek, a ki, ha az õ fia kenyeret kér tõle, követ ád néki?


Najndyee tso Cristo na tineiiⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom quiooˈ na cwilaˈcwjeena na cwilaˈcona nnom tio, ñequio ntˈomcheⁿ nnom na cwilˈana naya jom meiiⁿ juu ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ ñequio najndeiˈnaˈ matsonaˈ na calˈana naljoˈ. 	 Fentebb mondván, hogy áldozatot és ajándékot és égõ, meg bûnért való áldozatokat nem akartál, sem nem kedveltél a melyeket a törvény szerint visznek,


Maxjeⁿ nljotyeⁿ na nntsa̱ˈntjoom ntseindacantyjo Jacob, ndoˈ tijoom cantycwii cantyja na nntsa̱ˈntjoom. 	 És uralkodik a Jákób házán mindörökké; és az õ királyságának vége nem lészen!


Joˈ chii nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ jlaˈtyuaaˈna jñoomna Pablo na cjaⁿ ˈndyoo ndaaluee. Sa̱a̱ Silas ñequio Timoteo ljooˈndyena Bereaˈñeeⁿ. 	 De akkor mindjárt kibocsáták az atyafiak Pált, hogy utazzék a tenger felé; Silás és Timótheus azonban ott maradának.


Ja na cwiluiindyo̱ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom, ja nntseicandyaandyo̱ ˈo. Macweˈ ncˈe joˈ nncˈomˈyoˈ na canda̱a̱ˈya na jnda̱ jndyaandyoˈ. 	 Azért ha a Fiú megszabadít titeket, valósággal szabadok lesztek.


Ndoˈ mati tsoom nda̱a̱na: —Queⁿˈyoˈ cwenta cantyja ˈnaaⁿ ñˈoommeiⁿˈ na cwindyeˈyoˈ. Ee chaˈxjeⁿ na cwiqueⁿndyoˈ na cwindyeˈyoˈ, malaaˈtiˈ nñequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nlaˈno̱ⁿˈyoˈ. Ndoˈ nntsˈaaⁿ na nntsaalaˈno̱ⁿˈtiˈyoˈ ncˈe na cwiqueⁿˈyoˈ cwenta. 	 És monda nékik: Megjegyezzétek, a mit hallotok: A milyen mértékkel mértek, olyannal mérnek néktek, sõt ráadást adnak néktek, a kik halljátok.


Salomón tsotye Roboam, Roboam tsotye Abías, Abías tsotye Asa. 	 Salamon nemzé Roboámot; Roboám nemzé Abiját; Abija nemzé Asát;


Naxeⁿˈ liaa na ntyja na jnda̱ we, tyowaa cwiicheⁿ cuarto na jndyunaˈ na Ljuˈticheⁿ Tseixmaⁿ. 	 A második kárpiton túl pedig az a sátor, melyet neveztek szentek szentének,


Ndoˈ María jeeⁿ tyoqueeⁿ cwenta chaˈtso na tuii. Wjaawa, wjaacue na tyotseitioom. 	 Mária pedig mind ez ígéket megtartja, és szívében forgatja vala.


Quia joˈ tˈo̱ Juan, tsoom: —Ta, ntyˈiaayâ cwii tsˈaⁿ na macwjiˈ naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ ñequio xueˈ. Ndoˈ lˈuuyâ nnoom ticwanaaⁿ ee nchii ñˈeⁿ jaa matseijomñê. 	 lelvén pedig János, monda: Mester, láttunk valakit, a ki a te nevedben ördögöket ûz; és eltiltók õt, mivelhogy [téged] nem követ mi velünk.


Jeeⁿ candyaˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo ndoˈ jnda̱ tjeiiⁿˈeⁿ ˈo na cwiluiindyoˈ nnˈaaⁿˈaⁿ. Joˈ chii cˈomˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ nnˈaⁿ ndoˈ na ya nnˈaⁿndyoˈ ñequio chaˈtsondyena. Cˈomˈcjeˈyoˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ, cˈomˈyoˈ na cwentandyoˈ ñequio chaˈtso nnˈaⁿ, cˈomˈyoˈ na mˈaaⁿ nioomcheⁿ nˈomˈyoˈ. 	 Öltözzetek föl azért mint az Istennek választottai, szentek és szeretettek, könyörületes szívet, jóságosságot, alázatosságot, szelídséget, hosszútûrést;


Meiⁿcwii tiñeˈquiandyoˈ na nnquiuˈnnˈaⁿ ñˈoomwaaˈ ˈo ee cwitjo̱o̱cheⁿ na nncueˈntyjo̱ xueeˈñeeⁿ maxjeⁿ nlaˈwendye nnˈaⁿ nacjooˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ nleitquiooˈñe juu tsaⁿsˈa na jeeⁿ tiaaˈ, majndaaˈ na nntsuuñê nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 csaljon meg titeket senki semmiképen. Mert nem [jön az el addig,] mígnem bekövetkezik elébb a szakadás, és megjelenik a bûn embere, a veszedelemnek fia,


Ñequio na jndeii tsˈiaaⁿ na matseixmaⁿya na tquiaa Ta Jesucristo matio̱o̱ya xuuwaañe nacjoˈyoˈ na calaˈnaⁿˈyoˈ cartawaa na nndye chaˈtsondye nnˈaaⁿya na cwilaˈyuˈ. 	 Kényszerítlek titeket az Úrra, hogy olvastassék fel e levél minden szent atyafi elõtt.


’Xeⁿ mˈaⁿˈyoˈ na jnda nquiuˈyoˈ ja, quia joˈ calaˈcanda̱ˈyoˈ ñˈoom na matsa̱ˈntjo̱ⁿ. 	 Ha engem szerettek, az én parancsolataimat megtartsátok.


Nchii nqueⁿ cwiluiiñê naxueeñe sa̱a̱ jñoom na nncwjiˈyuuˈñê cantyja ˈnaaⁿˈ juu na cwiluiiñe naxueeñe. 	 m õ vala a világosság, hanem [jött,] hogy bizonyságot tegyen a világosságról.


Nnˈaⁿ na cwiluiindyena apóstoles jndye nnom ˈnaaⁿ lˈana ñequio tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na xonda̱a̱ nluii na cweˈ najndeii nquii tsˈaⁿ. Ndoˈ chaˈtsondye nnˈaⁿ na jnda̱ cwilaˈyuˈ tjoomˈ tˈmaⁿna na tyotjomndyena watsˈom tˈmaⁿ na jndyu leirooˈnaˈ Salomón. 	 Az apostolok kezei által pedig sok jel és csoda lõn a nép között; és egyakarattal mindnyájan a Salamon tornáczában valának.


Ee luaa tso ljeii ˈnaaⁿˈaⁿ: “Ticwii cwii tyochjoo na nluiiñejndyee, queⁿ tsotyeeⁿ, tsoñeeⁿ jom cwentaaˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 (A mint megiratott az Úr törvényében, hogy: Minden elsõszülött fiú az Úrnak szenteltessék),


Quia na tjaqueⁿˈeⁿ quiiˈ wˈaa, tyˈentyjo̱ naⁿnchjaaⁿˈñeeⁿ naxeeⁿˈeⁿ. Tsoom nda̱a̱na: —¿Aa cwilayuˈyoˈ na nnda̱a̱ nntsˈaaya na nntyˈiaˈyoˈ? Tˈo̱o̱na nnoom jluena: —Ta, cwilayuuˈâ na nnda̱a̱ nntsaˈ. 	 Mikor pedig beméne a házba, oda menének hozzá a vakok, és monda nékik Jézus: Hiszitek-é, hogy én azt megcselekedhetem? Mondának néki: Igen, Uram.


Luaa waa na nntseixmaⁿ tsˈaⁿ na ticantycwii na wandoˈ añmaaⁿˈaⁿ, na catseiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na ñenncuˈcheⁿˈ cwiluiindyuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na mayuuˈ ndoˈ mati na ja Jesús cwiluiindyo̱ Cristo na jñomˈ ja quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ tsjoomnancue. 	 Az pedig az örök élet, hogy megismerjenek téged, az egyedül igaz Istent, és a kit elküldtél, a Jézus Krisztust.


’Luaa maˈmo̱ⁿ ñˈoom tjañoomˈwaaˈ. Lqueeⁿ trigo na tjacjuˈ tsˈaⁿ, ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom joˈ. 	 A példázat pedig ez: A mag az Isten beszéde.


Ndoˈ tˈo̱ Jesús nda̱a̱na, tsoom: —Ndoˈ ˈo jeˈ, ¿chiuu na cwiwincjeˈyoˈ ñˈoom na sa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom cweˈ ñeˈcatsantyjo̱ˈyoˈ ñˈoom na tqueⁿ lotya̱a̱ya? 	 Õ pedig felelvén monda nékik: Ti meg miért hágjátok át az Isten parancsolatját a ti rendeléseitek által?


ˈO cwinduˈyoˈ na ja cweˈ cantyja najndeii Beelzebú joˈ na macwjiiˈa naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Xeⁿ na mayuuˈ na ljoˈ, quia joˈ mati ncˈiaaˈyoˈ, ñequio najndeii jom cwitjeiiˈna naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Sa̱a̱ ncˈe na tiyuuˈ na ljoˈ, cantyja na cwilˈa nquieena cwiluiˈyuuˈ na tixcwe cwitjeiˈyoˈ cwenta. 	 És ha én Belzebub által ûzöm ki az ördögöket, a ti fiaitok ki által ûzik ki? Azért õk magok lesznek a ti bíráitok.


Ndoˈ tjantyjaaˈ cwii tsˈaⁿ na maˈmo̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. Matso nnoom: —Maestro, nncjo̱ntyjo̱ naxeⁿˈ meiⁿyuucheⁿ na wjaˈ. 	 És hozzámenvén egy írástudó, monda néki: Mester, követlek téged, akárhova mégy.


Catˈmo̱ⁿˈyoˈ no̱o̱ⁿ tsjo̱ˈñjeeⁿ na cwitiomˈyoˈ tsˈiaaⁿnda̱a̱ˈyoˈ. Quia joˈ tjeiiˈna cwii denario, tˈmo̱o̱ⁿna juunaˈ nnoom. 	 Mutassátok nékem az adópénzt. Azok pedig oda vivének néki egy dénárt.


Quia ljoˈcheⁿ teiˈndyo̱o̱na tsjo̱ˈ yuu na tjaaˈndyena tsˈoo. Ndoˈ jlunda̱a̱ñê, matsoom: —Jeeⁿ quianlˈuaˈ ˈu Tsotya̱ya na mandiˈ ñˈoom ˈndyo̱ya. 	 Elvevék azért a követ onnan, a hol a megholt feküszik vala. Jézus pedig felemelé szemeit az égre, és monda: Atyám, hálát adok néked, hogy meghallgattál engem.


Luaaˈ tuii cha catseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seineiⁿ profeta, luaa seiljeiⁿ: 	 Mindez pedig azért lett, hogy beteljesedjék a próféta mondása, a ki így szólott:


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, mantseina̱ⁿya ñˈoom nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na matseijndaaˈñe cwii tsˈaⁿ ñˈoomtyeⁿ ñˈeⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ. Quia na jnda̱ sˈaaⁿ xueⁿˈeⁿ cjooˈ tsomˈñeeⁿ, ticwanaaⁿ na nntso cwiicheⁿ tsˈaⁿ na ticaluii chiuu tso tsomˈñeeⁿ oo na nntseicwaljoˈti tsˈaⁿ ñˈoom na tso juunaˈ. 	 Atyámfiai! ember szerint szólok. Lám az embernek megerõsített testámentomát senki erõtelenné nem teszi, sem ahhoz hozzá nem ád.


Tijoom ñesˈaa cwiicheⁿ tsˈaⁿ tsˈiaaⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ tsˈiaaⁿ na matsˈaa. Xeⁿ na nchii tsˈiaaⁿmeiⁿˈ matsˈaa, quia joˈ tixocwijndaaˈ na cwilaˈtjo̱o̱ndyena nnoom, sa̱a̱ jeˈ meiiⁿ na jnda̱ ñentyˈiaana tsˈiaaⁿ na matsˈaa cantyjati xjeⁿ na to̱ˈa, mˈaⁿna na jndoona ja ndoˈ mati nqueⁿ na cwiluiiñê Tsotya̱. 	 Ha ama cselekedeteket nem cselekedtem volna közöttük, a melyeket senki más nem cselekedett, nem volna bûnük; de most láttak is, gyûlöltek is, mind engem, mind az én Atyámat.


Tso Pedro: —Cantyˈiaˈ, jâ jnda̱ ˈndya̱a̱yâ chaˈtso ˈnaaⁿyâ na cwilajomndyô̱ ñˈeⁿndyuˈ. 	 És monda Péter: Ímé mi mindent elhagytunk, és követtünk téged!


Tˈo̱ tsaⁿˈñeeⁿ, “Ja, ta, maxjeⁿ ticjo̱.” Sa̱a̱ jnda̱ jeˈ seichuiiˈnaˈ na seitiuu, tja tjacatsˈaa tsˈiaaⁿ. 	 Az pedig felelvén, monda: Nem megyek; de azután meggondolván magát, elméne.


Ndoˈ tˈo̱o̱ judíosˈñeeⁿ nnoom, jluena: —Nchii ñeˈcajño̱o̱ⁿyâ ljo̱ˈ ˈu cweˈ cwii tsˈiaaⁿ na ya macheˈ. Nlˈaayâ na luaaˈ ˈu ee matseiˈjnaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ee ˈu cweˈ tsˈaⁿ ˈu, sa̱a̱ macheˈ na cwiluiindyuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Felelének néki a zsidók, mondván: Jó dologért nem kövezünk meg téged, hanem káromlásért, tudniillik, hogy te ember létedre Istenné teszed magadat.


Ndoˈ mati quia tyomˈaaⁿya Tesalónica nchii cweˈ ñejom ndiiˈ jlaˈcwanomˈyoˈ tsjo̱ˈñjeeⁿ na teijndeiˈyoˈ ja ˈnaⁿ na matseitjo̱o̱naˈ ja. 	 rt [már] Thessalónikában is, egyszer is, másszor is, küldtetek nékem szükségemre.


Chaˈtso na cwilˈaˈyoˈ, tilaˈncjooˈndyoˈ meiⁿ ticalañˈeeⁿˈ ndyueˈyoˈ ñequio ncˈiaaˈyoˈ na cwilaˈyuˈ 	 Mindeneket zúgolódások és versengések nélkül cselekedjetek;


Joˈ chii tˈo̱o̱na nnom Jesús, jluena: —Jeeⁿ ticaliuuyâ. Tso Jesús nda̱a̱na: —Aa ya, mati ja xocatsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ yuu jnaⁿ najndeii na matseixmaⁿya na sˈaaya nmeiiⁿˈ. 	 És felelvén Jézusnak, mondának: Nem tudjuk. Monda nékik õ is: Én sem mondom meg néktek, micsoda hatalommal cselekszem ezeket.


Ncˈe na luaaˈ, cwilaˈljeiiyâ ñˈoommeiiⁿ cha canda̱a̱ˈ nncˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ. 	 És ezeket azért írjuk néktek, hogy örömetek teljes legyen.


Mati matsjo̱o̱ njomˈ na ˈu jndyuˈ Pedro, ñˈoom na maˈmo̱ⁿnaˈ tsjo̱ˈ. Nacjooˈ juu tsjo̱ˈwaañe nlqua̱a̱ⁿya tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiiˈndyo̱ cwentaya. Ndoˈ meiⁿ naⁿjndii na mˈaⁿ quiiˈ bˈio na jeeⁿ jnda̱ cwilaˈxmaⁿna, xocanaⁿjnda̱na nacjooˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na cwjiiˈndyo̱ cwentaya. 	 De én is mondom néked, hogy te Péter vagy, és ezen a kõsziklán építem fel az én anyaszentegyházamat, és a pokol kapui sem vesznek rajta diadalmat.


Tso Jesús nda̱a̱yâ: —Cˈomcˈeendyoˈ na calˈaˈyoˈ cwenta cantyja ˈnaaⁿˈ ndaaljoˈ ˈnaaⁿ nnˈaⁿ fariseos ñequio nnˈaⁿ saduceos. 	 Jézus pedig monda nékik: Vigyázzatok és õrizkedjetek a farizeusok és sadduczeusok kovászától.


ˈO na mˈaⁿˈtyeⁿˈyoˈ moso nda̱a̱ patrom ˈnaⁿˈyoˈ, calaˈcanda̱a̱ˈndyoˈñˈeⁿˈyoˈ nda̱a̱na. Nchii cweˈ quia na cwiqueⁿna cwenta ljoˈ na cwilˈaˈyoˈ cha nnjaaweeˈ nˈomna ñˈeⁿndyoˈ, ñequiiˈcheⁿ candyeˈntjomˈyoˈ nda̱a̱na na xcweeˈ nˈomˈyoˈ ncˈe na nquiaˈyoˈ Nqueⁿ na matsa̱ˈntjoom ˈo. 	 Ti szolgák, szót fogadjatok mindenben a ti test szerint való uraitoknak, nem a szemnek szolgálván, mint a kik embereknek akarnak tetszeni, hanem szíveteknek egyenességében, félvén az Istent.


Quia joˈ nnˈaⁿ na jlaˈyuˈ ñˈoom na tsoom teitsˈoomndyena. Juu xueeˈñeeⁿ, chaˈna ndyee meiⁿndyena jlaˈyuˈna. 	 A kik azért örömest vevék az õ beszédét, megkeresztelkedének; és hozzájuk csatlakozék azon a napon mintegy háromezer lélek.


Ndoˈ Jerusalén mˈaⁿ apóstoles, jnda̱ na jndyena na mati nnˈaⁿ tsˈo̱ndaa Samaria macwilaˈyuˈna ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ chii jñoomna we xˈiaana, Pedro ñˈeⁿ Juan, na cˈoo naⁿˈñeeⁿ na mˈaⁿ nnˈaⁿ ndyuaa Samaria. 	 Mikor pedig meghallották a jeruzsálemi apostolok, hogy Samária bevette az Isten ígéjét, elküldék azokhoz Pétert és Jánost;


Ee cantyja ˈnaaⁿˈ jom mˈaⁿ ntyˈiu chaˈtso na jndo̱ˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom na jeeⁿ jnda laxmaⁿnaˈ ñequio joo na mantyjiicheⁿ. 	 A melyben van a bölcsességnek és ismeretnek minden kincse elrejtve.


Jnda̱ joˈ to̱ˈna, ndooˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena jom, jluena: —Catseitˈmaaⁿˈñenaˈ ˈu na cwiluiindyuˈ rey cwentaa nnˈaⁿ judíos. 	 És elkezdék õt köszönteni: Üdvöz légy, zsidók királya!


Queⁿˈyoˈ cwenta na tˈmaⁿ ljeii matsa̱ˈa. 	 Látjátok, mekkora betûkkel írok néktek a saját kezemmel!


Meiⁿ tjaa ˈñeeⁿ juu nntiom winom xco nˈom ntjaⁿ teindyo. Ee xeⁿ na ljoˈ nntsˈaa tsˈaⁿ, nntyˈiooˈnaˈ nlˈa winom xcoˈñeeⁿ, mana cwiwiˈndaaˈ winom ndoˈ mati ntjaⁿˈñeeⁿ. 	 senki sem tölti az új bort ó tömlõkbe; mert különben az új bor megszakasztja a tömlõket, és a [bor] kiömöl, és a tömlõk [is] elvesznek.


Ndoˈ seiˈno̱ⁿˈ Jesús na mawaa xjeⁿ na nnquiocˈom naⁿˈñeeⁿ jom ndoˈ ñequio najndeiˈnaˈ na nlqueⁿna jom na nluiiñê rey. Cweˈ joˈ cwiicheⁿ cwii ndiiˈ tjannaaⁿˈaⁿ na ñenqueⁿ jo sjo̱. 	 Jézus azért, a mint észrevevé, hogy jõni akarnak és õt elragadni, hogy királylyá tegyék, ismét elvonula egymaga a hegyre.


Majndaaˈya na nchii ljoˈ ee jom machˈeeⁿ cantyja na matyˈiomyanaˈ meiiⁿ na chaˈtso nnˈaⁿ cwiluiindyena na cantundyena. Ee ñˈoomˈm na teilejii matsonaˈ: Ñequio ñˈomˈndyoˈ nleitquiooˈ na cwiluiindyuˈ na matyˈiomyanaˈ. Meiⁿ xocaˈmo̱ⁿnaˈ na matseiˈtjo̱o̱ndyuˈ quia cwilue nnˈaⁿ na tixcwe macheˈ. 	 Távol legyen. Sõt inkább az Isten legyen igaz, minden ember pedig hazug, a mint meg van írva: Hogy igaznak ítéltessél a te beszédeidben, és gyõzedelmes légy, mikor vádolnak téged.


Quia joˈ ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ quia cwitjomndyoˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, ntˈomndyoˈ ˈo cataˈyoˈ salmos, ntˈomndyoˈ ˈo catˈmo̱ⁿˈyoˈ ñˈoom na jnda̱ tˈmo̱ⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ˈyoˈ, ntˈomndyoˈ ˈo nda̱a̱ nlaneiⁿˈyoˈ ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom na tjachuiiˈ ñequio ñˈoom na maxjeⁿ cwilaneiⁿˈyoˈ, ndoˈ ntˈomcheⁿ ncˈiaaˈyoˈ calaˈteincooˈna chiuu cwitˈmo̱o̱ⁿ nˈoomˈñeeⁿ. Sa̱a̱ chaˈtso na cwilˈaˈyoˈ caluiinaˈ na cateijndeiinaˈ na nncˈoonajnda̱ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. 	 Hogy van hát atyámfiai? Mikor egybegyûltök, mindeniteknek van zsoltára, tanítása, nyelve, kijelentése, magyarázata. Mindenek épülésre legyenek.


Jo nda̱a̱ nnˈaⁿ na ˈootsuundye laxmaaⁿya chaˈcwijom cwii jndye na matseicwjeenaˈ joona sa̱a̱ jo nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwiluiˈnˈmaaⁿndye laxmaaⁿya chaˈcwijom cwii jndye na mañequiaanaˈ na cwitaˈndoˈ añmaaⁿna. Meiⁿ tjaa ˈñeeⁿ cˈoom na cweˈ cantyja ˈnaaⁿˈ nquii na nleinaaⁿˈ na nntsˈaa tsˈiaaⁿmeiⁿˈ. 	 Ezeknek halál illatja halálra; amazoknak pedig élet illatja életre. És ezekre kicsoda alkalmatos?


Xeⁿ cwilaˈxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue, nnˈaⁿ cwentaaˈnaˈ nncˈomna na neiiⁿna ˈo chaˈxjeⁿ na neiiⁿna ncˈiaana, sa̱a̱ ncˈe jnda̱ tjeiiˈa ˈo quiiˈntaaⁿna, joˈ chii ticalaˈxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue, ndoˈ joˈ na jndoo nnˈaⁿ ˈo. 	 Ha e világból volnátok, a világ szeretné azt, a mi az övé; de mivelhogy nem vagytok e világból, hanem én választottalak ki magamnak titeket e világból, azért gyûlöl titeket a világ.


Sa̱a̱ jâ ñecwitco nlana̱a̱ⁿyâ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ na nñequiaayâ ñˈoomˈm nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Mi pedig foglalatosok maradunk a könyörgésben és az ígehirdetés szolgálatában.


Jluiiˈâ joˈ joˈ. Saasaatya̱a̱yâ saawiˈno̱o̱ⁿyâ cañoomˈwiˈ ndyuaa hasta xjeⁿ na squia̱a̱yâ tsjoom Regio. Teincoo cwiicheⁿ xuee jndyo jndye na jnaⁿnaˈ jo ndoˈ cantyja na macaluiˈ caxjuu tsˈoomˈnaaⁿ. Tjantquie jndyeˈñeeⁿ wˈaandaa jo cantyja na cwitsaayâ. Ndoˈ xuee jnda̱ we squia̱a̱yâ tsjoom Puteoli. Joˈ joˈ jluiiˈâ wˈaandaa na macanda̱. 	 Onnét körülkerülvén, eljutánk Régiumba, és egy nap mulva déli szél támadván, másnap megérkezénk Puteóliba.


Tsoticheⁿ Jesús no̱o̱ⁿ: —Catseiljeiˈtiˈ ñˈoommeiiⁿ, catseicwanomˈ joonaˈ namˈaaⁿ ángel na machˈee cwenta tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿ tsjoom Sardis. Catsuˈ: “Luaa matsjo̱o̱ nnco̱ na matseixmaⁿya ntquieeˈ Espíritu cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ ntquieeˈ cancjuu: Tcuu mantyjiiya chiuu waa tsˈiaaⁿ ˈnaⁿya na cwilˈaˈyoˈ na mˈaⁿˈyoˈ ndoˈ na waa ñˈoom cantyja ˈnaⁿˈyoˈ na jeeⁿ tandoˈ nˈomˈyoˈ, sa̱a̱ tiyuuˈ. ˈO cwilaxmaⁿˈyoˈ chaˈcwijom lˈoo. 	 A Sárdisbeli gyülekezet angyalának is írd meg: Ezt mondja az, a kinél van az isteni hét lélek és a hét csillag: Tudom a te dolgaidat, hogy az a neved, hogy élsz, és halott vagy.


Ndoˈ mati ncˈe ñˈoom ˈndyoo Tyˈo̱o̱tsˈom, joo ljo̱ˈluee ñequio tyuaa na waa jeˈ, cwileiwenaˈ na lconaˈ juu xuee quia na nncuˈxeeⁿ nnˈaⁿ. Xjeⁿˈñeeⁿ nnˈaⁿ natia nnˈaⁿndye nntsuundye. 	 A mostani egek pedig és a föld, ugyanazon szó által megkíméltettek, tûznek tartatván fenn, az ítéletnek és az istentelen emberek romlásának napjára.


Ndoˈ jndye nnˈaⁿ tsjoom Jerusalén ñequio nnˈaⁿ na mˈaⁿ chaˈwaa tsˈo̱ndaa Judea ndoˈ mati nnˈaⁿ na mˈaⁿ cantsu ˈndyoo jndaa Jordán, tyoˈoona na mˈaaⁿ. 	 Ekkor kiméne õ hozzá Jeruzsálem és az egész Júdea és a Jordánnak egész környéke.


Ndoˈ tjacalˈue Felipe Natanael. Matsoom nnom: —Jnda̱ jliuuyâ nquii na cantyja ˈnaaⁿˈ seiljeii Moisés nacjooˈ libro na chuunaˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na matsa̱ˈntjomnaˈ. Ndoˈ mati ntˈomcheⁿ profetas tyolaˈljeiina cantyja ˈnaaⁿˈ tsaⁿmˈaaⁿˈ. Majuu Jesús joˈ, tsˈaⁿ tsjoom Nazaret, na cwilue nnˈaⁿ na jnda José juu. 	 Filep pedig Bethsaidából, az András és Péter városából való volt.


Tjalcweˈ Jesús na ñetˈoom joˈ joˈ. Tjawinoom ndyuaa Tiro, ndoˈ ndyuaa Sidón ñequio ndyuaa jo ndoˈ njoom Decápolis. Tueⁿˈeⁿ ndaaluee chjoo tsˈo̱ndaa Galilea. 	 Aztán ismét kimenvén Tírus és Sídon határaiból, a galileai tengerhez méne, a Tízváros határain át.


Juu na macanda̱ na nntseityueeⁿˈeⁿ na matseiweñe nacjoomˈm, juu na machˈee na cwiwje nnˈaⁿ. 	 Mint utolsó ellenség töröltetik el a halál.


Sa̱a̱ waa ñˈoom na macwjiˈyuuˈñenaˈ cantyja ˈnaⁿya na tˈmaⁿti cwiluiiñenaˈ, nchiiti ñˈoom na tjeiˈyuuˈñe Juan. Joo tsˈiaaⁿ na tquiaa Tsotya̱ya na catseicanda̱a̱ˈndyo̱ na matsˈaa, joonaˈ cwitjeiˈyuuˈndyenaˈ cantyja ˈnaⁿya na nqueⁿ jñoom ja. 	 De nékem nagyobb bizonyságom van a Jánosénál: mert azok a dolgok, a melyeket rám bízott az Atya, hogy elvégezzem azokat, azok a dolgok, a melyeket én cselekszem, tesznek bizonyságot rólam, hogy az Atya küldött engem.


Juu tsˈaⁿ na tyooluii ˈnaaⁿˈñeeⁿ, sa̱a̱ machˈee chiuu tˈmaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, nñequiaa jnaⁿˈ ˈu tsˈaⁿ judío ee meiiⁿ na waa ljeiiˈñeeⁿ lˈo̱ˈ, sa̱a̱ tyootseicanda̱ˈ juunaˈ ndoˈ ˈu tsˈaⁿ na jnda̱ tuii ˈnaaⁿ tjaaⁿˈ. 	 És a természettõl fogva körülmetéletlen ember, ha a törvényt megtartja, megítél téged, a ki a betû és körülmetélkedés mellett is a törvényeknek megrontója vagy.


Joˈ chii cwii ndoˈ cwiindyoˈ quiaˈyoˈ na tˈmaⁿ nˈom ntyjeeˈyoˈ na ncˈoonajnda̱na chaˈxjeⁿ na cwilˈaˈyoˈ. 	 Vígasztaljátok azért egymást, és építse egyik a másikat, a miképen cselekeszitek is.


Ndoˈ jnda̱ na jñoom naⁿˈñeeⁿ na cˈoolcweeˈna, quia joˈ tjawaaⁿ cwii ta na ñenqueⁿ na nntseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Quia tjawijaaⁿ ndicwaⁿ mˈaaⁿñê joˈ joˈ na ñenqueⁿ. 	 És a mint elbocsátá a sokaságot, felméne a hegyre, magánosan imádkozni. Mikor pedig beestveledék, egyedül vala ott.


Cwiicheⁿ xuee meintyjeeˈnndaˈ Juan ñequio wendyô̱ jâ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndyô̱ ñˈoom na mañequiaaⁿ. 	 snap ismét [ott] állt vala János és kettõ az õ tanítványai közül;


tilqueⁿˈ cwenta ñˈoom na cweˈ cuento laxmaⁿnaˈ ñequio ñˈoom cantyja ˈnaaⁿ weloo nnˈaⁿ na ñetˈom teiyo ee ñˈoommeiⁿˈ cwilˈanaˈ na cweˈ cwilaˈñˈeeⁿˈ ndyuee nnˈaⁿ meiⁿ ticateijndeiinaˈ tsˈaⁿ na nntseiyuˈya tsˈom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Se mesékkel és végehossza nélkül való nemzetségi táblázatokkal ne foglalkozzanak, a melyek inkább versengéseket támasztanak, mint Istenben való épülést a hit által.


Ee xeⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ na ljoˈ, nntsˈaa na nntseichjooˈnaˈ nˈomˈyoˈ ndoˈ na ljoˈ ntjomˈyoˈ, ¿ˈñeeⁿ nñequiaa na neiⁿya? Macanda̱ ˈo ee xeⁿ na maxjeⁿ tjo̱ jeˈ jnda̱ sˈaa cwii nnom na seichjooˈnaˈ nˈomˈyoˈ. 	 Mert ha én megszomorítlak titeket, ugyan ki az, a ki megvídámít engem, hanemha a kit én megszomorítok?


Tsoom nnom: —Cjaˈlcweˈ na waa waˈ, catseineiⁿˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ cwanti tˈmaⁿ naya jnda̱ sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyuˈ. Ndoˈ tja tsaⁿˈñeeⁿ, tyotseineiiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ chaˈwaa quiiˈ tsjoom na tˈmaⁿ naya sˈaa Jesús ñˈeⁿñê. 	 Térj vissza házadhoz, és beszéld el, mely nagy dolgokat tett az Isten veled. Elméne azért, hirdetvén az egész városban, mely nagy dolgokat cselekedett Jézus õ vele.


Nda̱a̱ joo nnˈaⁿ na cwilue na nchii cwiluiindyo̱ apóstol, luaa waa ñˈoom na matseilcwa̱ˈa nda̱a̱na. 	 Ez az én védelmem azok ellenében, a kik vádolnak engem.


ˈO nnˈaaⁿya, cantyjati xuee na tjeiˈnaˈ jâ quiiˈntaaⁿˈyoˈ, meiiⁿ tacontyˈiaayâ ˈo sa̱a̱ ñequiiˈcheⁿ cwijaañjoomˈ nˈo̱o̱ⁿyâ ˈo chiuu cwitsamˈaⁿˈtiˈyoˈ. Joˈ chii jeeⁿ cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ na nntsaacajndo̱o̱nndaˈâ ˈo. 	 Mi pedig, atyámfiai, a mint elszakasztatánk tõletek egy kevés ideig, arczra, nem szívre nézve, annál buzgóságosabban, nagy kívánsággal igyekeztünk, hogy szemtõl-szemben láthassunk titeket.


Joˈ joˈ ntyˈiaaⁿˈaⁿ we ángeles, jeeⁿ canchiiˈ liaa cweeˈna. Cwii tsaⁿˈñeeⁿ wacatyeeⁿ jo yuu na ñetˈoom xqueⁿ Jesús, ndoˈ xˈiaaⁿˈaⁿ wacatyeeⁿ jo yuu ñetˈom ncˈee Jesús. 	 És láta két angyalt fehér ruhában ülni, egyiket fejtõl, másikat lábtól, a hol a Jézus teste feküdt vala.


Juanˈñeeⁿ tyocweⁿ liaa na tuiinaˈ ñˈeⁿ sooˈ camello. Chiˈtyeⁿ xcweeⁿˈeⁿ cwii tjaⁿ. Tyocwaaⁿˈaⁿ calcaa ntyueˈ ndoˈ tyoˈom tsiomˈ jnda̱a̱. 	 János pedig teveszõrruhát és dereka körül bõrövet viselt vala, és sáskát és erdei mézet eszik vala.


Ndoˈ taˈxˈeena nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ, jluena: —Tsaⁿmˈaaⁿˈ, ¿aa ndaˈyoˈ jom? Chiuu cwinduˈyoˈ, ¿aa mayuuˈ na tuiiñê na nchjaaⁿˈaⁿ? 	 És megkérdezék azokat, mondván: Ez a ti fiatok, a kirõl azt mondjátok, hogy vakon született? mimódon lát hát most?


Luaa tuii, tyoowijndye ˈoona, tioo cwii jndye tˈmaⁿ jndeii nnom ndaaluee, mawaa na wjaanchjeeñe nmo̱ⁿ wˈaandaa. Ndoˈ jom watsom. 	 És ímé nagy háborgás lõn a tengeren, annyira, hogy a hajót elborítják vala a hullámok; õ pedig aluszik vala.


Nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿ Jesús tyˈentyjaaˈna jom. Taˈxˈeena nnoom: —Ticalaˈno̱o̱ⁿˈâ chiuu na cweˈ ñˈoom wjaañoomˈ matseiˈneiⁿˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 A tanítványok pedig hozzámenvén, mondának néki: Miért szólasz nékik példázatokban?


Ndoˈ tqueⁿtyeeⁿ ñˈoom nda̱a̱na na ticatˈoomna ñˈoom ˈñeeⁿ cwiluiiñê. 	 És megfenyegeté õket, hogy õt ismertté ne tegyék;


Quia na jnda̱ tquiena tiooˈ yuu na jaawa tsˈaⁿ na wjaaquieeˈ naquiiˈ wˈaaˈñeeⁿ jlaˈwena Pablo ee manchjenaˈ jom na cwajndii cwilˈa nnˈaⁿ na jndyendye. 	 Mikor pedig a lépcsõkhöz jutott, lõn, hogy úgy vivék õt a vitézek a néptömeg erõszaktétele miatt;


Meiiⁿ na ntyjii na manquiuˈyoˈ ñˈoomwaa sa̱a̱ lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na cjaañjoomˈ nˈomˈyoˈ na ya tjeiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ Israel ndyuaa Egipto sa̱a̱ jnda̱nquiacheⁿ sˈaaⁿ na tja̱ ntˈomndye joona na tîcalaˈyuˈna ñˈeⁿñê. 	 lékeztetni akarlak továbbá titeket, mint a kik egyszer [már] tudjátok, hogy az Úr, a mikor a népet Égyiptom földébõl kiszabadította, viszontag azokat, a kik nem hittek, elvesztette.


Ndoˈ nlaˈno̱ⁿˈyoˈ cwaaⁿ ñˈoom tseixmaⁿnaˈ ñˈoom na mayuuˈ, ndoˈ juu ñˈoom na mayuuˈñeeⁿ nntseicandyaañenaˈ ˈo. 	 És megismeritek az igazságot, és az igazság szabadokká tesz titeket.


Tˈo̱ cwiindye naⁿˈñeeⁿ na maˈmo̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. Tso nnoom: —Jeeⁿ ˈu Ta, ñˈoom na matsuˈ luaaˈ, mati matseijnaaⁿˈnaˈ jâ. 	 Felelvén pedig egy a törvénytudók közül, monda néki: Mester, mikor ezeket mondod, minket is bántasz.


Tco xuee na ñelˈaˈyoˈ chaˈxjeⁿ cwilˈa nnˈaⁿ na ticˈom nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, ñelˈaˈyoˈ natia na cwilˈa naⁿˈñeeⁿ, tyomˈaⁿˈyoˈ na queeⁿ nˈomˈyoˈ ntˈomcheⁿ, ñejlaˈxmaⁿˈyoˈ nnˈaⁿ candyee, tyocwaˈjndooˈndyoˈ ndoˈ tyoweˈyoˈ, ndoˈ tyolaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ joo na cweˈ nnˈaⁿ lˈa. 	 Mert elég nékünk, hogy életünk elfolyt idejében a pogányok akaratát cselekedtük, járván feslettségekben, kívánságokban, részegségekben, dobzódásokban, ivásokban és undok bálványimádásokban.


Chaˈtso ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom teiljeiinaˈ jndye ñˈoomˈ nqueⁿ ndoˈ tsˈiaaⁿˈnaˈ na maˈmo̱ⁿnaˈ nnom tsˈaⁿ, ndoˈ na nntseitiaˈnaˈ tsˈaⁿ quia tixcwe wjaamˈaaⁿ, ndoˈ na nlcoˈxcwenaˈ tsˈaⁿ, mati na mˈmo̱ⁿnaˈ nnom tsˈaⁿ na cˈoom cantyja na matyˈiomyanaˈ, 	 A teljes írás Istentõl ihletett és hasznos a tanításra, a feddésre, a megjobbításra, az igazságban való nevelésre,


Jluena nnoom: “Mayuuˈ, ee tjaa ˈñeeⁿ cotsa̱ˈntjom jâ.” Tsoom nda̱a̱na: “Cwa catsaˈyoˈ, nlˈaˈyoˈ tsˈiaaⁿ ˈnaⁿya na waa ntjoomya. Ja nntiomlˈuaya ˈo chaˈxjeⁿ na matsonaˈ.” Ndoˈ mati tyˈe naⁿˈñeeⁿ. 	 Mondának néki: Mert senki sem fogadott meg minket. Monda nékik: Menjetek el ti is a szõlõbe, és a mi igazságos, megkapjátok.


ndoˈ chaˈtso na cwitaaⁿya nnoom, nñequiaaⁿ na nntoˈño̱o̱ⁿya joˈ ncˈe na cwilaˈcanda̱a̱ˈndyo̱ ñˈoom na matsa̱ˈntjoom jaa ndoˈ na cwilˈaaya yuu na cjaaweeˈ ntyjeeⁿ. 	 És akármit kérjünk, megnyerjük tõle, mert megtartjuk az õ parancsolatait, és azokat cselekeszszük, a mik kedvesek elõtte.


Niom ndyee nnom na waa ndoˈ waanaˈ: na matseiyuˈya tsˈom tsˈaⁿ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, na macantyjaaˈ tsˈom tsˈaⁿ ñˈeⁿ jom ndoˈ na mˈaaⁿ na jeeⁿ candyaˈ tsˈoom jaa, sa̱a̱ tˈmaⁿti naquiiˈ ntaaⁿ ndyee nmeiiⁿˈ, juu na mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom nnˈaⁿ. 	 Most azért megmarad a hit, remény, szeretet, e három; ezek között pedig legnagyobb a szeretet.


Ndoˈ jnda̱ na tquiena Antioquía jlaˈtjomna nnˈaⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. Tyoluena nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ chaˈtso na tyoteijndeii Tyˈo̱o̱tsˈom na tyolˈana ndoˈ na mati sˈaaⁿ na cwilayuˈ nnˈaⁿ na nchii judíos. 	 Mikor pedig megérkeztek és a gyülekezetet egybehívták, elbeszélék, mily nagy dolgokat cselekedett az Isten õ velök, és hogy a pogányoknak kaput nyitott a hitre.


Ee juu tsˈiaaⁿˈ natia na wantyˈiuuˈ mˈaⁿnaˈ jeˈ machˈeenaˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ, na majeˈndyo macanda̱ macaⁿnaˈ na nleindyo̱o̱ nqueⁿ na matseitsaaⁿˈñê na nncˈoom tsaⁿˈñeeⁿ. 	 ködik ugyan már a törvényszegés titkos [bûne:] csakhogy annak, a ki [azt] még most visszatartja, félre kell az útból tolatnia.


Mantyjiiya na ˈo cwiluiindyoˈ tsjaaⁿ Abraham na jndyowicantyjooˈ, sa̱a̱ cwiqueⁿndyoˈ na nlacueˈyoˈ ja jnaaⁿˈ na tileicjo̱ ñˈoom ˈnaⁿya naquiiˈ nˈomˈyoˈ. 	 Tudom, hogy Ábrahám magva vagytok; de meg akartok engem ölni, mert az én beszédemnek nincs helye nálatok.