Ndoˈ tyˈioom tsˈiaaⁿ ja na catsˈaaya na cˈooliu nnˈaⁿ chiuu nncwjiˈnˈmaaⁿñê ˈo nnˈaⁿ na nchii tuiindyoˈ judíos. Quia na jnaⁿjndyeecheⁿnaˈ na sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈtsoti na maniom seijndaaˈñê na luaaˈ nncuaa, sa̱a̱ hasta quia jeˈcheⁿ matseicano̱o̱ⁿ na ljoˈ, 	 És hogy megvilágosítsam mindeneknek, hogy miképen rendelkezett Isten ama titok felõl, a mely elrejtetett vala örök idõktõl fogva az Istenben, a ki mindeneket teremtett a Jézus Krisztus által;


Sooxqueeⁿ canchiiˈnaˈ chaˈcwijom sooˈ catsmaⁿ canchiiˈ, ndoˈ chaˈna canchiiˈ tsaaⁿ. Nˈomnnoom xueenaˈ chaˈcwijom chom. 	 Az õ feje pedig és a haja fehér vala, mint a fehér gyapjú, mint a hó; és a szemei olyanok, mint a tûzláng;


ˈO naⁿnom na mˈaⁿ ndaˈyoˈ, talˈaˈyoˈ ljoˈ na nlawjeena ñˈeⁿndyoˈ ee xeⁿ naljoˈ nˈndyena na ñeˈcalˈana yuu na ncjaaweeˈ nquiuˈyoˈ ñˈeⁿndyena. 	 Ti atyák, ne bosszantsátok a ti gyermekeiteket, hogy kétségbe ne essenek.


“Jeeⁿ ˈu Ta, jnda̱ jlaˈcwjeena ncˈiaaya profetas ndoˈ jnda̱ jlaˈtyuiiˈna ndio yuu na ñejlaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ ˈu. Jeˈ ñenco̱ cwimaˈndiinaˈ, ndoˈ mati ñeˈcalaˈcueeˈna ja.” 	 Uram, a te prófétáidat megölték, és a te oltáraidat lerombolták; és csak én egyedül maradtam, és engem is halálra keresnek.


Sa̱a̱ joona yacheⁿ tyocatyuena. Tyoluena nda̱a̱ ntyjeena: —¿ˈÑeeⁿ cwiluiiñe tsaⁿmˈaaⁿˈ? Jndaˈjom meiiⁿ jndye, meiiⁿ ndaaluee cwilaˈcanda̱naˈ ñˈoom na matsa̱ˈntjoom. 	 És megfélemlének nagy félelemmel, és ezt mondják vala egymásnak: Kicsoda hát ez, hogy mind a szél, mind a tenger engednek néki?


Ee mˈaⁿ nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cweˈ cha nnda̱a̱ nntaˈntjomna cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ. Sa̱a̱ jâ na cwiluiindyô̱ apóstoles, ñequio na xcweeˈya nˈo̱o̱ⁿyâ cwiñeˈquiaayâ ñˈoomˈm ndoˈ cwiluiindyô̱ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ nnom Cristo. 	 Mert mi nem olyanok vagyunk, mint sokan, a kik meghamisítják az Isten ígéjét; hanem tisztán, sõt szinte Istenbõl szólunk az Isten elõtt a Krisztusban.


Luaa waa na maˈmo̱ⁿnaˈ na jnda nquiuuya ntˈomcheⁿ, na cˈo̱o̱ⁿya na cwilaˈcanda̱a̱ˈndyo̱ ñˈoomˈm na cwitsa̱ˈntjomnaˈ chaˈxjeⁿ ñˈoom na tyondyeˈjndyeeˈyoˈ na cˈo̱o̱ⁿya na wiˈnˈo̱o̱ⁿya nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. 	 És ez a szeretet, hogy járjunk az õ parancsolatai szerint. Ez a parancsolat, a mint kezdettõl fogva hallottátok, hogy abban járjatok.


Ee seiˈno̱ⁿˈ Pilato na cweˈ na jndoona Jesús joˈ chii jlaˈquioona juu lˈo̱o̱ⁿ nchii ee na waa jnaaⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Mert jól tudja vala, hogy irigységbõl adák õt kézbe.


Ndoˈ xjeⁿˈñeeⁿ sˈaanaˈ joona chaˈcwijom tsˈaⁿ na ya teitquiooˈnndaˈ ndoˈ taˈjnaaⁿˈna na manquii Jesús joˈ. Sa̱a̱ jom mana tsuñê jo nda̱a̱na. 	 És megnyilatkozának az õ szemeik, és megismerék õt; de õ eltünt elõlük.


Cˈomˈyoˈ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ ndoˈ catseicwaljooˈtinaˈ na neiⁿˈyoˈ ee tˈmaⁿ naya cwentaˈyoˈ cwiwiwe cañoomˈluee. Ee malaaˈtiˈ tyoleiˈntyjo̱ nnˈaⁿ profetas na tyoñeˈquia ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom tandyo xuee, cwii tjo̱o̱cheⁿ na nntjomˈ ˈo nawiˈñeeⁿ. 	 Örüljetek és örvendezzetek, mert a ti jutalmatok bõséges a mennyekben: mert így háborgatták a prófétákat is, a kik elõttetek voltak.


Ee luaa sa̱ˈntjom Ta Tyˈo̱o̱tsˈom jâ, tsoom: Ja jnda̱ tqua̱a̱ⁿya ˈo na nlaxmaⁿˈyoˈ chaˈcwijom chom na nntseixueeñenaˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ na nchii judíos. Hasta chaˈwaa nnom tsjoomnancue nñequiaˈyoˈ ñˈoom nda̱a̱ nnˈaⁿ cantyja na nluiˈnˈmaaⁿndyena. 	 Mert így parancsolta nékünk az Úr: Rendeltelek téged világosságul a pogányoknak, hogy légy üdvösségükre a földnek széléig.


Quia na jnda̱ teixuee, naⁿmaⁿnˈiaaⁿ jñoomna policía na mˈaaⁿ tsaⁿ na machˈee cwenta wˈaancjo na candyaañe Pablo ñˈeⁿ Silas. 	 Mikor pedig megvirradt, a bírák elküldék a poroszlókat, mondván: Bocsásd el azokat az embereket.


Sa̱a̱ jeˈ matsjo̱o̱ cˈomˈtˈmaaⁿˈndyoˈ nˈomˈyoˈ ee meiⁿcwiindyo̱ xocwja̱a̱ya macanda̱ nquii wˈaandaa nntsuunaˈ. 	 Mindazáltal mostanra nézve is intelek benneteket, hogy jó reménységben legyetek; mert egy lélek sem vész el közületek, hanem csak a hajó.


Maljoˈ tyolˈa chaˈtso ntquieeˈ ntseinda cwii tsˈaⁿ judío na jndyu Esceva. Tsaⁿˈñeeⁿ tyee na cwiluiitquieñe. 	 Valának pedig némelyek Skévának, egy zsidó fõpapnak fiai heten, a kik ezt mívelik vala.


Sa̱a̱ nquii Jesús watsom jo tsˈaaⁿ wˈaandaa, wantyeeⁿ cwii liaa ndyaa. Joona jlaˈnlcwina jom, jluena nnoom: —ˈU Maestro, ¿aa maxjeⁿ tjaa na cochˈeenaˈ ˈu meiiⁿ na nncwja̱a̱ya? 	 Õ pedig a hajó hátulsó részében a fejaljon aluszik vala. És fölkelték õt és mondának néki: Mester, nem törõdöl vele, hogy elveszünk?


Nnˈaⁿ na cwilayuˈ na mˈaⁿ tsjoom Listra ñˈeⁿ tsjoom Iconio tyotjeiiˈyana Timoteo. 	 Kirõl jó bizonyságot tesznek vala a Listrában és Ikóniumban levõ atyafiak.


Candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, tsaⁿquiñoom sˈom tjalcweeⁿˈeⁿ waⁿˈaⁿ na jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom jom, nchiiti cwiicheⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. Ee meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na matseiwendyeñe cheⁿnquii, maxjeⁿ nntseiquioo Tyˈo̱o̱tsˈom juu. Ndoˈ tsˈaⁿ na majuˈcjeñe, maxjeⁿ nntseitˈmaaⁿˈñeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Mondom néktek, ez megigazulva méne alá az õ házához, inkább hogynem amaz: mert valaki felmagasztalja magát, megaláztatik; és a ki megalázza magát, felmagasztaltatik.


Jndye nnˈaⁿ tjomndyena joˈ joˈ hasta tileicwiijndeii wˈaa. Meiⁿ cweˈ ˈndyootsˈa tîcanda̱a̱ nlquieˈcañomna. Ndoˈ tyoñequiaaⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱na. 	 És azonnal sokan összegyülekezének, annyira, hogy még az ajtó elébe sem fértek; és hirdeté nékik az igét.


Quia joˈ tsoom nda̱a̱na: —¿Aa maxjeⁿ ticalaˈno̱ⁿˈyoˈ ñˈoom tjañoomˈwaaˈ? ¿Chiuu nlˈaa na nlaˈno̱ⁿˈyoˈ ntˈomcheⁿ ñˈoom tjañoomˈ? 	 És monda nékik: Nem értitek ezt a példázatot? Akkor mimódon értitek meg majd a többi példázatot?


Mati laˈxmaaⁿya na cateijndeiiya nnˈaaⁿya na cwilaˈyuˈ cha na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nntseiqueeⁿnaˈ nˈomna na mati nncˈomna na wiˈ nˈomna ncˈiaana, ndoˈ na calˈana yuu na ya. 	 És ügyeljünk egymásra, a szeretetre és jó cselekedetekre való felbuzdulás végett,


Calaˈjnda̱ˈyoˈ na nncˈomˈyoˈ nato yuu cha juu tsˈaⁿ na jnda̱ tˈuo̱o̱ xˈee nda̱a̱ nlcoˈxcwenaˈ jom, meiⁿ ticwinioomˈm. 	 És lábaitokkal egyenesen járjatok, hogy a sánta el ne hajoljon, sõt inkább meggyógyuljon.


Tquiena. Ndoˈ joˈ joˈ mˈaaⁿ sta̱xeeⁿˈ Simón. Waa cjooˈ jnduu na matseiconaˈ juu. Mañoomˈ jlaˈcandii nnˈaⁿ Jesús na wiiˈ yuscuˈñeeⁿ. 	 A Simon napa pedig hideglelésben fekszik vala, és azonnal szólának néki felõle.


Ee meiiⁿ na cwilaˈjnda̱ˈyoˈ nacjoo jnaⁿ, sa̱a̱ tyootjomˈyoˈ na nlaˈcwjee nnˈaⁿ ˈo. 	 Mert még végig nem állottatok ellent, tusakodván a bûn ellen.


Tintsaañˈomˈyoˈ ˈnaⁿ na cwicañjom sˈom, meiⁿ chetsjaˈ, meiⁿ lcoom. Ndoˈ nchii na nlaˈchjuundyoˈ na nlaneiⁿˈyoˈ ñˈeⁿ nnˈaⁿ nato. 	 Ne hordozzatok erszényt, se táskát, se sarut; és az úton senkit ne köszöntsetek.


Ndoˈ jnda̱ tcoˈnaˈ ntyˈiaaⁿˈaⁿ na ˈu Ananías jnda̱ jndyoˈquieˈ na mˈaaⁿ ndoˈ jndyoˈcatiooˈ lˈo̱ˈ nacjoomˈm cha nnda̱a̱ nntyˈiaaˈnnaaⁿˈaⁿ. 	 látá [Saulus] látásban, hogy egy Ananiás nevû férfiú beméne hozzá és kezét reá veté, hogy lásson.


Jeeⁿ neiⁿya na ljeiya ntˈom ntseindaˈ cwilajomndyena ñequio ñˈoom na mayuuˈ chaˈxjeⁿ nquii Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom jnda̱ sa̱ˈntjoom. 	 Felettébb örültem, hogy olyanokat találtam gyermekeid között, a kik igazságban járnak, a mint parancsolatot vettünk az Atyától.


Meiⁿcwii tilˈaˈyoˈ na wato̱ⁿˈ mˈaⁿˈyoˈ meiⁿ nchii na cwilasˈandyoˈ cwilalcundyoˈ. Ñequiiˈcheⁿ calˈaˈyoˈ na cwitueˈndyoˈcjeˈyoˈ. Cwii cwiindyoˈ cwjiˈ cwenta na tˈmaⁿti cwiluiiñe xˈiaaˈ nchiiti nquii. 	 Semmit nem cselekedvén versengésbõl, sem hiábavaló dicsõségbõl, hanem alázatosan egymást különbeknek tartván ti magatoknál.


Ndoˈ quia na jnda̱a̱ˈ canchooˈwe chuuˈ Jesús, tyˈewana ñˈeⁿñê Jerusalén chaˈxjeⁿ waa costumbre na quiˈoona xuee pascuaˈñeeⁿ. 	 És mikor tizenkét esztendõs lett, fölmenének Jeruzsálembe az ünnep szokása szerint;


Quialˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ee jnda̱ tquiaaⁿ cwii na jeeⁿ cajnda na cwicandaaya na tjaaˈnaⁿ ñˈoom na nnda̱a̱ nlana̱a̱ⁿya na nleixcwe na mˈmo̱ⁿnaˈ na ljoˈ. 	 Istennek pedig [legyen] hála az õ kimondhatatlan ajándékáért.


Ee ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee jndyo̱o̱ na nncwjiˈnˈmaaⁿndyo̱ nnˈaⁿ na cwitsuundye. 	 Mert az embernek Fia azért jött, hogy megtartsa, a mi elveszett vala.


Chaˈna ndyee chiˈ tyomˈaaⁿñe Pablo tsjoom Éfeso ndoˈ ñequiiˈcheⁿ tyocaⁿ watsˈom ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Tyotseineiiⁿ nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ ñequio na tˈmaⁿ tsˈoom. Tyoqueⁿñê tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom na malˈueeˈñê na nlaˈyuˈna. 	 Bemenvén pedig a zsinagógába, bátorsággal szól vala, három hónapon át vetekedvén és igyekezvén meggyõzni az Isten országára tartozó dolgokról.


Sa̱a̱ ñˈoom na mayuuˈ matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, maxjeⁿ nnteijndeiitinaˈ ˈo xeⁿ jo̱ya. Ee xeⁿ ticjo̱, nqueⁿ na nnteijneiⁿ ˈo ndoˈ na nñequiaaⁿ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ tixocwjeeˈcañoom ˈo. Ndoˈ na nncjo̱, njño̱o̱ⁿya jom na nñoom na mˈaⁿˈyoˈ. 	 De én az igazat mondom néktek: Jobb néktek, hogy én elmenjek: mert ha el nem megyek, nem jõ el hozzátok a Vígasztaló: ha pedig elmegyek, elküldöm azt ti hozzátok.


Ndoˈ meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na nndyontyjo̱ cantyja na matsˈaa, xeⁿ ticˈoom na cwiljoya tsˈoom nawiˈ na matjoom cantyja ˈnaⁿya meiiⁿ cueeⁿˈeⁿ, tsaⁿˈñeeⁿ xocanda̱a̱ nntseijomñê ñˈeⁿndyo̱. 	 És valaki nem hordozza az õ keresztjét, és én utánam jõ, nem lehet az én tanítványom.


Ndoˈ tquiana winom na nncˈom na tjoomˈnaˈ ñequio mirra. Sa̱a̱ jom tîcoˈñoom juunaˈ. 	 És mirhás bort adnak vala néki inni; de õ nem fogadá el.


ee nchii macanda̱ cweˈ na tyjeˈcañoom jâ, sa̱a̱ mati ncˈe na tquiaˈyoˈ na neiiⁿˈeⁿ na tyomˈaaⁿ ñˈeⁿndyoˈ. Ee seicañeeⁿ na jeeⁿ ñeˈcantyˈiaˈyoˈ ja, ndoˈ na tia nquiuˈyoˈ ljoˈ na tuii quiiˈ ntaaⁿˈyoˈ. Mati tsoom na tyojooˈ nˈomˈyoˈ na nlaˈcanda̱ˈyoˈ ñˈoom na seijndo̱ˈa nˈomˈyoˈ. Ndoˈ quia na jndiiya na ljoˈ, tˈmaⁿti tioo na neiⁿya. 	 Sõt nem megjöttével csupán, hanem azzal a vígasztalással is, a melylyel ti vígasztaltátok meg, hírül hozván nékünk a ti kivánkozástokat, a ti kesergésteket, a ti hozzám való ragaszkodástokat; úgyhogy én mégjobban örvendeztem.


ee jom: Meiiⁿ na ñeˈcwii tsˈoom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, sa̱a̱ ticatseijneiⁿ na ñecwii xjeⁿ cwiluiiñê ñˈeⁿñe Jom. 	 ki, mikor Istennek formájában vala, nem tekintette zsákmánynak azt, hogy [õ] az Istennel egyenlõ,


Meiⁿcwii nnom nawiˈ na cwitjoom nnˈaⁿ taxocantyˈiaana joˈ joˈ. Macanda̱ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom nncwacatyeeⁿ tio ˈnaaⁿˈaⁿ joˈ joˈ ñequio Catsmaⁿ ndoˈ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom nnoom nlaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. 	 És semmi elátkozott nem lesz többé; és az Istennek és a Báránynak királyiszéke benne lesz; és õ szolgái szolgálnak néki;


Tqueⁿtyeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoom nnom Abraham na catsˈaaⁿ ˈnaaⁿ tjaaⁿˈ yuˈndaa na nluiiñe na tsaⁿsˈa. Joˈ chii quia na tuiiñe jnaaⁿ Isaac, sˈaaⁿ na ljoˈ juu jnda̱ na jnda̱a̱ˈ ñeeⁿ xuee na tuiiñe. Majoˈti sˈaa Isaac ñequio jnaaⁿ Jacob. Ndoˈ Jacob ñecwii xjeⁿ sˈaaⁿ ñequio canchooˈwe ntseinaaⁿ na yonom, nnˈaⁿ na cwiluiindye weloo jaa na canchooˈwe ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ Israel. 	 És adta néki a körülmetélés szövetségét: és így nemzé Izsákot, és körülmetélé õt nyolczadnapon; és Izsák Jákóbot, és Jákób a tizenkét pátriárkhát.


Ñeˈquioomˈ nntseicwaqueⁿnaˈ na jo̱o̱ⁿñe nnom, ndoˈ chiˈ nntseicwaqueⁿnaˈ chaˈcwijom niomˈ. Nmeiⁿˈ nluii cwii tjo̱o̱cheⁿ na nncueeˈ xuee cantyja ˈnaⁿ ja na cwiluiindyo̱ na matsa̱ˈntjo̱ⁿ. Juu xueeˈñeeⁿ tˈmaⁿticheⁿ matseixmaⁿnaˈ na nleitquiooˈ najndeii na matseixmaⁿya. 	 A nap sötétséggé változik, és a hold vérré, minekelõtte eljõ az Úrnak ama nagy és fényes napja.


Jnda̱ chii tˈuii Pedro tsˈo̱o̱ⁿ ntyjaya seiwe tsaⁿˈñeeⁿ jom. Mañoomˈ tcoˈyanaˈ ndaˈncˈeeⁿ ñequio candyoˈncˈeeⁿ. 	 És õt jobbkezénél fogva felemelé, és azonnal megerõsödének az õ lábai és bokái.


Tsjoomˈñeeⁿ jliuuyâ ntˈom nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Jlue naⁿˈñeeⁿ na caljooˈndyô̱ ñˈeⁿndyena cwii ntquieeˈ xuee. Joˈ na ljooˈndyô̱. Jnda̱ chii saayâ tsjoom Roma. 	 Hol mikor atyafiakat találtunk, kérének minket, hogy nálok maradjunk hét napig; és úgy menénk Rómába.


Quia na jnda̱ jnda̱a̱ˈ cwii meiⁿ ndyuˈñeeⁿ, nndyaañe Satanás yuu na chuˈtyeⁿñê 	 És mikor eltelik az ezer esztendõ, a Sátán eloldatik az õ fogságából.


Mancjoˈyoˈ nquiuˈyoˈ na ñetsjo̱o̱ cantyja ˈnaⁿya, ja nchii Cristo cwiluiindyo̱. Tyˈo̱o̱tsˈom tyˈioom tsˈiaaⁿ ja na catseijndo̱ˈa nˈom nnˈaⁿ na calaˈjndaaˈndyena naquiiˈ nˈomna na calaˈljona Cristo. 	 Ti magatok vagytok a bizonyságaim, hogy megmondtam: Nem vagyok én a Krisztus, hanem hogy õ elõtte küldettem el.


Quia joˈ tyˈeñˈomna jom cwii joo na jndyu Areópago yuu cwitjomndye nnˈaⁿ na cwiˈoocandye ñˈoom. Jluena nnoom: —Cwa catsuˈ nda̱a̱yâ chiuu waa ñˈoom xco na maˈmo̱o̱ⁿˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 És megragadván õt, az Areopágusra vivék, ezt mondván: Vajjon megérthetjük-é mi az az új tudomány, melyet te hirdetsz?


Ñˈoom na mayuuˈ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na ntyjaañe Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈna ntyjaandye yocanchˈu ja, ndoˈ mañequiaañe na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom juu, tsaⁿˈñeeⁿ nnda̱a̱ nncjaaquieeˈñê cantyja na maTsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Bizony mondom néktek: A ki nem úgy fogadja az Isten országát, mint gyermek, semmiképen sem megy be abba.


Jnda̱ na jndye naⁿˈñeeⁿ ñˈoommeiⁿˈ jlaˈjmeiⁿˈndyena. Tyoteinquiena ndeiˈnˈomna na jeeⁿ lioona Esteban. 	 Mikor pedig ezeket hallották, szívükben dühösködnek és fogaikat csikorgatják vala õ ellene.


Ee tˈmo̱o̱ⁿ no̱o̱ⁿya ñˈoom na jeeⁿ wantyˈiuuˈ ñetuaa chiuu jnda̱ seijndaaˈñê, ndoˈ tquiaaⁿ na catseiˈno̱ⁿˈa juunaˈ. Chjoowiˈ ñˈoomˈñeeⁿ jnda̱ seiljeiya na matseicwano̱ⁿya na mˈaⁿˈyoˈ. 	 gy [tudniillik] kijelentés útján ismertette meg velem a titkot, a szerint, a mint az elébb megírám röviden,


Joˈ chii jluiˈ Pilato quiiˈ wˈaaˈñeeⁿ tjatseineiiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. Tsoom: —¿Ljoˈ ñˈoom cwiqueⁿˈyoˈ nacjooˈ tsaⁿsˈamˈaaⁿ? 	 Kiméne azért Pilátus õ hozzájok, és monda: Micsoda vádat hoztok fel ez ember ellen?


Cwiicheⁿ cwii ndiiˈ jnaⁿ Jesús Capernaum, tjaaⁿ, tueⁿˈeⁿ tsˈo̱ndaa Judea. Teinoom cwiicheⁿ nantyjaaˈ jndaa Jordán. Tjomndyenndaˈ cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ yuu na mˈaaⁿ. Quia joˈ tˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na chaˈxjeⁿ na quichˈeeⁿ. 	 Onnan pedig felkelvén Judea határaiba méne, a Jordánon túl való részen által; és ismét sokaság gyûl vala hozzá; õ pedig szokása szerint ismét tanítja vala õket.


Tˈo̱ Jesús nda̱a̱na, tsoom: —ˈO nnˈaⁿ na we waa cwilaˈtiuuˈyoˈ, jeeⁿ teixcwe ñˈoom tjeiˈ profeta Isaías cantyja ˈnaⁿˈyoˈ quia na seiljeiⁿ ñˈoom na matsonaˈ: Naⁿmˈaⁿˈ ndooˈ na jeeⁿ cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ja, sa̱a̱ tˈmaⁿ waa na tixcweeˈ nˈomna ñˈeⁿndyo̱. 	 Õ pedig felelvén, monda nékik: Igazán jövendölt felõletek, képmutatók felõl Ésaiás próféta, a mint meg van írva: Ez a nép ajkaival tisztel engem, a szívök pedig távol van tõlem.


Matso Jesús nnom: —Mannco̱ na matseina̱ⁿya ñˈeⁿndyuˈ cwiluiindyo̱ nqueⁿ. 	 Monda néki Jézus: Én vagyok az, a ki veled beszélek.


Ee naquiiˈ Salmos matsonaˈ: “Tsjoomnancue ñequio ˈnaⁿ na matseixmaⁿnaˈ, chaˈtso joˈ ˈnaaⁿˈ nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 Mert az Úré a föld és annak teljessége.


ˈO manquiujndaaˈndyoˈ quia mañequiaañe tsˈaⁿ na nndiˈntjomtyeeⁿ nnom cwiicheⁿ na nntseicana̱a̱ⁿ ljoˈ na matsa̱ˈntjom, cwiluiiñe tsaⁿˈñeeⁿ tsˈaⁿ na tyeⁿ mandiˈntjom nnom patrom ˈnaaⁿˈ ndoˈ jndeiˈnaˈ na catseicana̱a̱ⁿ ljoˈ na matsa̱ˈntjom tsaⁿˈñeeⁿ. Joˈ chii xeⁿ mandiˈntjom tsˈaⁿ nnom jnaⁿ, wjaanˈomnaˈ juu na nntsuuñe, oo aa nntseicana̱a̱ⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nncˈoom chaˈxjeⁿ na maˈmo̱ⁿnaˈ. 	 Avagy nem tudjátok, hogy a kinek oda szánjátok magatokat szolgákul az engedelmességre, annak vagytok szolgái, a kinek engedelmeskedtek: vagy a bûnnek halálra, vagy az engedelmességnek igazságra?


Cwitjeiiˈ nnˈaⁿ cwenta na jâ na cwiñequiaayâ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo laˈxmaaⁿyâ nnˈaⁿ na ntjeiⁿndye sa̱a̱ ˈo cwitjeiˈ cheⁿncjoˈyoˈ cwenta na laˈxmaⁿˈyoˈ na jeeⁿ jndo̱ˈ nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Cwitjeiˈyoˈ cwenta na tileicjaanjoomˈ cwilˈaayâ sa̱a̱ ˈo jeeⁿ cwijaanjoomˈ cwilˈaˈyoˈ. Cwilaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ ˈo sa̱a̱ jâ ticueeˈ nˈomna. 	 Mi bolondok a Krisztusért, ti pedig bölcsek a Krisztusban; mi erõtlenek, ti pedig erõsek; ti dicsõségesek, mi pedig gyalázatosak.


’Joˈ chii ñequiiˈcheⁿ cˈomˈcˈeendyoˈ ee na ticaliuˈyoˈ cwaaⁿ xuee nncwjeeˈcañoom nqueⁿ na matsa̱ˈntjoom ˈo. 	 Vigyázzatok azért, mert nem tudjátok, mely órában jõ el a ti Uratok.


Quia joˈ seicandyooˈñe Jesús nacañoomna. Tyeⁿnquioomˈm joona, tsoom nda̱a̱na: —Quicantyjaˈyoˈ. Talacatyuendyoˈ. 	 Jézus pedig hozzájok menvén, illeté õket, és monda: Keljetek fel és ne féljetek!


na nchii ñeseixmaaⁿ tyee ncˈe na mawaa ljeii na matseijndaaˈñenaˈ cwaaⁿ tsjaaⁿ nnˈaⁿ nlaˈxmaⁿna ntyee, sa̱a̱ ncˈe na waa najndeii na wandoˈ na tijoom catyuiiˈ. 	 A ki nem testi parancsolatnak törvénye szerint, hanem enyészhetetlen életnek ereje szerint lett.


Ee ñenquiiˈcheⁿ nmeiⁿˈ cwilˈueeˈndye nnˈaⁿ na ticˈom nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Sa̱a̱ nqueⁿ na cwiluiiñê Tsotyeˈyoˈ na mˈaaⁿ cañoomˈluee mantyjeeⁿ na tjo̱o̱ndyoˈ chaˈtso nmeiⁿˈ. 	 Mert mind ezeket a pogányok kérdezik. Mert jól tudja a ti mennyei Atyátok, hogy mind ezekre szükségetek van.


Xeⁿ nchii Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ ñˈeⁿ tsaⁿmˈaaⁿˈ, tjaa na nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. 	 Ha ez nem Istentõl volna, semmit sem cselekedhetnék.


Nntquiaandye cancjuu. Ndoˈ chaˈtso najnda̱ na matseixmaⁿ tsjo̱ˈluee nntyuiiˈ. 	 És az ég csillagai lehullanak, és az egekben levõ hatalmasságok megrendülnek.


Tjameintyjeeˈ Jesús, tˈmaaⁿ naⁿˈñeeⁿ. Tsoom nda̱a̱na: —¿Ljoˈ lˈue nˈomˈyoˈ na nntsˈaaya ˈo? 	 És megállván Jézus, megszólítá õket és monda: Mit akartok, hogy cselekedjem veletek?


’Moisés seiljeiⁿ ñˈoom na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ˈyoˈ na matsa̱ˈntjomnaˈ. Sa̱a̱ meiiⁿ na ljoˈ, meiⁿcwiindyoˈ ˈo tyoolaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ juunaˈ. Ee xeⁿ cwilaˈcanda̱ˈyoˈ juunaˈ xoqueⁿndyoˈ na nlacueˈyoˈ ja. 	 Nem Mózes adta-é néktek a törvényt? és senki sem teljesíti közületek a törvényt. Miért akartok engem megölni?


Ndoˈ xeⁿ waa cwii nata̱ˈ na sˈaaⁿ, oo xeⁿ chujnaaⁿ njomˈ, cwjaaˈndyuˈ na nnco̱ cho̱jnaⁿ. 	 Ha pedig valamit vétett ellened, avagy adós, ezt nekem róvd fel.


Ee matseijno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ nˈom nnˈaⁿ na wiˈ tsˈoom, ndoˈ tsˈaⁿ na macwjaaˈñê cwentaaⁿˈaⁿ na cwiluiiñe jnaaⁿ, matseiseiiⁿˈeⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. Luaaˈ ñˈoom tso Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert a kit szeret az Úr, megdorgálja, megostoroz pedig mindent, a kit fiává fogad.


Jeeⁿ ñeˈcatsaayâ na mˈaⁿˈyoˈ, majndeiiticheⁿ ja Pablo jndye ndiiˈ sˈaanaˈ na ñeˈcjo̱ sa̱a̱ seitsaaⁿˈñe Satanás na nlˈaayâ na ljoˈ. 	 ért menni [is] akartunk hozzátok, kiváltképen én Pál, egyszer is, kétszer is, de megakadályozott minket a Sátán.


Quia joˈ Felipe to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyotseineiiⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ juu ñˈoomˈñeeⁿ na teiljeii naquiiˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na seiˈnaaⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ. Tyotseineiiⁿ nnom tsaⁿˈñeeⁿ ñˈoom naya cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús. 	 Filep pedig száját megnyitván, és elkezdvén ezen az íráson, hirdeté néki a Jézust.


Cwiluiindyena ndacantyjo welooya ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjaaⁿ ˈnaaⁿ joona tuiiñe Cristo na tsˈaⁿ jom, na chaˈtso na chaˈtso cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ cwiluiiñê Tyˈo̱o̱tsˈom. Ñequiiˈcheⁿ na calaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ jom. Amén. 	 A kiké az atyák, és a kik közül való test szerint a Krisztus, a ki mindeneknek felette örökké áldandó Isten. Ámen.


Sa̱a̱ jeˈ xuee na cwii wjaanaˈ, ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee nncjo̱cajmaⁿ ntyjaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjaya yuu na matseitˈmaaⁿˈñetinaˈ ja. Joˈ joˈ nntseijomndyo̱ ñˈeⁿñê chaˈtso najndeii na matseixmaaⁿ. 	 Mostantól fogva ül az embernek Fia az Isten hatalmának jobbja felõl.


Cˈoomˈ nˈomˈyoˈ na nchii quiiˈntaaⁿˈ ˈo jnaⁿjndyee ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, meiⁿ nchii macanda̱ ñencjoˈyoˈ na jnda̱ toˈñoomˈyoˈ juunaˈ. 	 Avagy ti tõletek származott-é az Isten beszéde, avagy csak hozzátok jutott el?


Ndoˈ jnda̱ na jndyena ñˈoommeiⁿˈ quia joˈ teitsˈoomndyena ñequio xueeˈ Ta Jesús. 	 kor pedig [ezt] hallák, megkeresztelkedének az Úr Jézusnak nevére.


Tso tsaⁿˈñeeⁿ nnoom: —Chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ matseicanda̱ xjeⁿ na cachjoondyo̱. 	 Az pedig monda: Mindezeket ifjúságomtól fogva megtartottam.


Quia joˈ tsoom nda̱a̱na: —Cjaaya, nntsaaya cwii joo yuu na ñencjo̱o̱ jo jnda̱a̱ na nntaˈjndya̱a̱ya. Ee yuu na tyomˈaⁿna jndye tsˈaⁿ, nnˈaⁿ na cwiquie ndoˈ nnˈaⁿ na cwiˈoo, meiⁿ tileicjuˈnaaⁿñenaˈ na nlcwaˈna. 	 Õ pedig monda nékik: Jertek el csupán ti magatok valamely puszta helyre és pihenjetek meg egy kevéssé. Mert sokan valának a járó-kelõk, és még evésre sem volt alkalmas idejök.


Mañoomˈ teicantyja yuscuchjooˈñeeⁿ. To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na manoom ee tsˈaⁿ na canchooˈwe chuuˈ jom. Ndoˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ joˈ joˈ mañoomˈ tquiaanaˈ na jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna, hasta tyueneiiⁿna. 	 És a leányka azonnal fölkele és jár vala. Mert tizenkét esztendõs vala. És nagy csodálkozással csodálkozának.


Jom waa tyuaaⁿˈaⁿ. Jna̱a̱ⁿ juunaˈ, jnda̱ chii jndyoñˈoom sˈom na toˈñoom, tquiaaⁿ sˈomˈñeeⁿ nda̱a̱ apóstoles. 	 Mivelhogy néki mezeje vala, eladván, a pénzt elhozá, és az apostolok lábainál letevé.


Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ jom macandaya naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na majñoom ja tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ jo nda̱a̱ nnˈaⁿ chaˈwaa tsjoomnancue. Ee lˈue tsˈoom na meiⁿquiayuucheⁿ caliu nnˈaⁿ na tˈmaⁿ waa na jnda̱ sˈaaⁿ, cha calaˈyuˈya nˈomna ndoˈ calaˈcanda̱na jo nnoom. 	 A ki által vettük a kegyelmet és az apostolságot a hitben való engedelmességnek okáért, minden pogányok között, az õ nevéért;


Sa̱a̱ squia̱a̱yâ cwii joo yuu cwitjom we tseiiˈ ndaa. Mana tjacˈo̱o̱ˈ sta wˈaandaa naquiiˈ teiˈ yuu na cañjeiiⁿ mˈaaⁿ ndaa. Mana taticanda̱a̱ nntjeiiˈndyena juunaˈ. Ndoˈ tsˈaaⁿnaˈ jnaⁿnaˈ na tjatyuiiˈ sˈaa nmo̱ⁿ tˈmaⁿ. 	 De mikor egy zátonyos helyre találtak, ráhajtották a hajót. És az elsõ része ugyan megakadván, mozdíthatatlanul marad vala, a hátulsó része azonban szakadoz vala a haboknak ereje miatt.


Ndoˈ nnˈaⁿ wˈaaˈñeeⁿ xeⁿ cwilaˈxmaⁿ na catoˈñoom nayaˈñeeⁿ, quia joˈ caljonaˈ quiondyena, sa̱a̱ xeⁿ na ticalaˈxmaⁿna na nntoˈñoomna juunaˈ, quia joˈ calcweˈnndaˈnaˈ ñˈeⁿndyoˈ. 	 És ha lesz ott valaki békességnek fia, a ti békességtek azon marad; ha nem, ti reátok tér vissza.


Jnda̱ joˈ jndyolcweeⁿˈeⁿ na mˈaⁿ ndyee naⁿˈñeeⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. Ljeiiⁿ na cwindana. Tsoom nnom Pedro: —ˈU Pedro, ¿aa tîcanda̱a̱ nlaquii nˈomˈyoˈ meiiⁿ ñeˈcwii hora na ticandaˈyoˈ na nlajomndyoˈ ñˈeⁿndyo̱? 	 Akkor méne a tanítványokhoz és aluva találá õket, és monda Péternek: Így nem birtatok vigyázni velem egy óráig sem!?


Quia joˈ tsotyeeⁿcheⁿ nda̱a̱na: —Nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱ quia na nncueˈntyjo̱ xuee na nncuˈxeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ, nlcoˈwiˈtinaˈ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ, nchiiti nnˈaⁿ tsjoom Sodoma. 	 Mondom pedig néktek, hogy a Sodomabeliek állapota tûrhetõbb lesz ama napon, hogynem azé a városé.


Sa̱a̱ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na cweˈ mantyˈiaaˈ cwii yuscu na matseiqueeⁿ tsˈoom juu, maxjeⁿ matsonaˈ na mamˈaaⁿyaaⁿ ñˈeⁿñe ee na luaaˈ matseitioom. 	 Én pedig azt mondom néktek, hogy valaki asszonyra tekint gonosz kivánságnak okáért, immár paráználkodott azzal az õ szívében.


Quia joˈ ¿chiuu waa na saacantyˈiaˈyoˈ? ¿Aa ntyˈiaˈyoˈ cwii profeta? Ja ntyjii na joˈ. Ndoˈ jom tˈmaⁿti cwiluiiñê nchiiti ntˈomcheⁿ profeta. 	 Hát mit látni mentetek ki? Prófétát-é? Bizony, mondom néktek, prófétánál is nagyobbat!


Quia joˈ ntyˈiaya, mantyja cwiicheⁿ ángel nandye. Ndoˈ jndiiya na jndeii matseixuaa, tso: —Jeeⁿ wiˈ nntjoom nnˈaⁿ na mˈaⁿ tsjoomnancue, quia na nleicˈuaa ntu na cwinntjo̱o̱ˈ ndyee ángelesˈñeeⁿ. 	 És láték és hallék az égnek közepette egy angyalt repülni, a ki ezt mondja vala nagy szóval: Jaj, jaj, jaj a föld lakosainak a három angyal trombitájának többi szavai miatt, a kik még trombitálni fognak.


Ndoˈ na luaaˈ tsoom, seicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seiljeii profeta Isaías, na matsonaˈ: 	 Hogy beteljesedjék Ésaiás próféta mondása, a ki így szólt:


Jnda̱ na seixuaa Jesús jndeii mana tueeⁿˈeⁿ. 	 Jézus pedig nagy fennszóval kiáltván kibocsátá lelkét.


Ndoˈ yolcuˈñeeⁿ, jndeii jluiˈna tseiˈtsuaa, jeeⁿ tyuena ndoˈ neiiⁿna. Jlaˈtyuaaˈna na nlaˈcandiina nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê na luaaˈ jndyena. 	 És gyorsan eltávozván a sírtól félelemmel és nagy örömmel, futnak vala, hogy megmondják az õ tanítványainak.


Ee nncueˈntyjo̱ xuee na joo nnˈaⁿ na jndoo ˈo nlˈana tiomtsjo̱ˈ ndiocheⁿ nnom tsjomˈyoˈ na nncwañoomˈnaˈ joona. Ndoˈ nnta̱ˈna ˈo meiⁿnquia ntyja. 	 Mert jõnek reád napok, mikor a te ellenségeid te körülted palánkot építenek, és körülvesznek téged, és mindenfelõl megszorítanak téged.


Matso Pablo nnom: —Meiiⁿ na jndye oo meiiⁿ na tijndye ñˈoom na jnda̱ jndiˈ tsjo̱o̱ ñequio chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwindye na matseina̱ⁿya, toom cweˈ na nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na ncˈomˈyoˈ chaˈna mˈaaⁿ ja cweˈ na nchii na chuˈtyeⁿndyoˈ chaˈna chuˈtyeⁿndyo̱ ja, sa̱a̱ na nlayuˈyoˈ chaˈxjeⁿ na matseiyuˈa. 	 Pál pedig monda: Kívánnám Istentõl, hogy necsak majdnem, hanem nagyon is, ne csak te, hanem mindazok is, kik ma engem hallgatnak, lennétek olyanok, a minõ én is vagyok, e bilincsektõl megválva.


Ee tsˈaⁿ na matseineiⁿ meiⁿnquia ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom cweˈ tomti nnom Tyˈo̱o̱tsˈom matseineiⁿ, nchii nda̱a̱ nnˈaⁿ ncˈe tjaa ˈñeeⁿ juu na matseiˈno̱ⁿˈ ñˈoomˈñeeⁿ. Cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu Santo matseineiⁿ ñˈoom na wantyˈiuuˈ mˈaaⁿnaˈ, sa̱a̱ tjaa ˈñeeⁿ juu nntseiˈno̱ⁿˈ ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Mert a ki nyelveken szól, nem embereknek szól, hanem az Istennek; mert senki sem érti, hanem lélekben beszél titkos dolgokat.


Jnda̱ joˈ juu ángel na jnda̱ ñequiee tjacuˈnquioom nawiˈ na ñjom waso ˈnaaⁿˈaⁿ nacjooˈ ñeˈquioomˈ. Ndoˈ tquiaanaˈ najndeii ñeˈquioomˈ na nntseiconaˈ nnˈaⁿ. 	 A negyedik angyal is kitölté az õ poharát a napra; és adaték annak, hogy az embereket tikkaszsza tûzzel.


Catseijnduˈ na cjee nncwjeˈcañoomˈ ja, 	 Igyekezzél hozzám jõni hamar.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ to̱ⁿˈnaˈ joona. Ee ntˈomndyena tyolaˈjomndyena ñequio nnˈaⁿ judíos ndoˈ ntˈomcheⁿ tyolaˈjomndye ñequio apóstoles. 	 De a városnak sokasága meghasonlék; és némelyek a zsidók mellett, mások pedig az apostolok mellett valának.


Nnˈaⁿ na tyandye, catsa̱ˈntjomˈ na ticatjeiiˈsˈandyena meiⁿ tilacantyjaaˈ nˈomna juu na tyandyena, ee tijndaaˈ aa nljotyeⁿnaˈ lueena. Cantyjaaˈ nˈomna nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na jeeⁿ canda̱a̱ˈ mañequiaaⁿ chaˈtso ˈnaⁿ na nnteijndeiinaˈ jaa. 	 Azoknak, a kik gazdagok e világon, mondd meg, hogy ne fuvalkodjanak fel, se ne reménykedjenek a bizonytalan gazdagságban, hanem az élõ Istenben, a ki bõségesen megad nékünk mindent a mi tápláltatásunkra;


Ndoˈ Anás ñequio Caifás, joona ntyee na tyoluiitquiendyena nda̱a̱ ntyee quia joˈ. Ndoˈ Juan jnda Zacarías, xjeⁿˈñeeⁿ tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoom nnoom quia na mˈaaⁿ yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom. 	 Annás és Kajafás fõpapsága alatt, lõn az Úrnak szava Jánoshoz, a Zakariás fiához, a pusztában,


Matso Simón Pedro nnoom: —Xeⁿ luaaˈwaa Ta, nchii macanda̱ ncˈa̱. Mati camaⁿˈ lˈo̱o̱ya ñequio xqua̱a̱ⁿya. 	 Monda néki Simon Péter: Uram, ne csak lábaimat, hanem kezeimet és fejemet is!


Ñˈoomwaaˈ sˈaanaˈ na jlaˈncjooˈndye nnˈaⁿ judíosˈñeeⁿ ñequio ncˈiaana. Tyoluena: —Manquiuuya na xocanda̱a̱ nñequiaa tsaⁿmˈaaⁿˈ seiiⁿˈeⁿ na nntquia̱a̱ 	 sakodának azért a zsidók egymás között, mondván: Mimódon adhatja ez nékünk a testét, hogy [azt] együk?


Ndoˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom jndyeti tjantyˈeenaˈ. Ndoˈ tyˈewijndyendyeti nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ naquiiˈ Jerusalén hasta mati jndye ntyee cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos tyolaˈyuˈya cwii nˈom. 	 És az Isten ígéje növekedék; és sokasodék nagyon a tanítványok száma Jeruzsálemben; és a papok közül is nagy sokan követék a hitet.


Sa̱a̱ jo̱jndya̱a̱ya Jerusalén, ee jo̱nˈo̱ⁿya cwii na nnteijndeiinaˈ nnˈaⁿya nnˈaⁿ judíos na cwilaˈyuˈ na mˈaⁿ joˈ joˈ. 	 Most pedig megyek Jeruzsálembe, szolgálván a szenteknek.


Juu cuarto na cweˈ weˈyandyo cantyja ˈnaaⁿˈ wˈaaliaaˈñeeⁿ tyomeintyjeeˈ xjo na tyocantyjoo chom ndoˈ ñˈeⁿ cwii meiⁿsa yuu na tyocantyjo ntyooˈ. Cuartoˈñeeⁿ jndyunaˈ Cuarto Ljuˈ. 	 rt sátor építtetett, az elsõ, a melyben [vala] a gyertyatartó, meg az asztal és a kenyerek felrakása; ezt nevezték szenthelynek.


Quia na machˈeenaˈ tsˈom tsˈaⁿ na ñeˈcatsˈaaⁿ cwii nnom natia, tintseitioom na Tyˈo̱o̱tsˈom machˈee na ljoˈ ee jom tyoochˈeenaˈ ntyjeeⁿ na ñeˈcatsˈaaⁿ natia, meiⁿ titseijndaaˈñê na catsˈaa tsˈaⁿ naljoˈ. 	 Senki se mondja, mikor kísértetik: Az Istentõl kísértetem: mert az Isten gonoszsággal nem kísérthetõ, õ maga pedig senkit sem kísért.


Quia joˈ ˈu jndaaya, cˈoomˈjndeiiˈ tsˈomˈ cantyja ˈnaaⁿˈ naya na laxmaaⁿya ncˈe na cwilajomndyo̱ ñˈeⁿ Cristo Jesús. 	 Te annakokáért, én fiam, erõsödjél meg a Krisztus Jézusban való kegyelemben;


Ndoˈ Saulo cwiteiñê na macatyˈueeⁿ. Matsoom: —¿Chiuu lˈue tsˈomˈ Ta na catsˈaa? Quia joˈ matso Jesús nnoom: —Quicantyjaˈ, cjaˈquieˈ quiiˈ tsjoom. Joˈ joˈ nntso tsˈaⁿ njomˈ ljoˈ macaⁿnaˈ na nntsaˈ. 	 megve és ámulva monda: Uram, mit akarsz, hogy cselekedjem? Az Úr pedig [monda] néki: Kelj fel és menj be a városba, és majd megmondják néked, mit kell cselekedned.


Ncˈe tsˈiaaⁿmeiⁿˈ, jndye xuee tyotseicuˈnaˈ ja na nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo na mˈaⁿˈyoˈ Roma. 	 Annakokáért meg is akadályoztattam gyakran a hozzátok való menetelben.


Chaˈtso nmeiⁿˈ na tyotjoomna laxmaⁿnaˈ cwii na maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya na tilaˈqueeⁿ nˈo̱o̱ⁿya cwii cwii nnom natia chaˈxjeⁿ tyolaˈqueeⁿ nˈomna. 	 Ezek pedig példáink lõnek, hogy mi ne kívánjunk gonosz dolgokat, a miképen azok kívántak.


ˈU Ta, tjaaˈnaⁿ tsˈaⁿ cˈoom na tinquiaaˈ ˈu, ndoˈ tjaaˈnaⁿ tsˈaⁿ cˈoom na xocatseitˈmaaⁿˈñe xueˈ. Ee mañenncuˈcheⁿˈ tseixmaⁿˈ na ljuˈ tsˈomˈ. Chaˈtso nnˈaⁿ cwii cwii ndyuaa nñequiona na nlaˈtˈmaaⁿˈndyena ˈu, ncˈe na jnda̱ tjantyˈee ñˈoom cantyja ˈnaⁿˈ na chaˈtso na macheˈ maxjeⁿ matyˈiomyanaˈ. 	 ne félne téged, Uram! és [ki] ne dicsõítené a te nevedet? mert csak egyedül vagy szent. Mert eljõnek mind a pogányok és lehajolnak elõtted; mert a te ítéleteid nyilvánvalókká lettek.


Quia joˈ ¿chiuu waa na saacantyˈiaˈyoˈ na saˈyoˈ? ¿Aa ntyˈiaˈyoˈ cwii tsˈaⁿ na cwee liaa na jnda? Ntyjii nchii joˈ. Ee ˈo nquiuˈyoˈ na macanda̱ nnˈaⁿ na tjacantyja na tˈmaⁿ nˈiaaⁿ, joona cwicweeˈna liaa jnda ñequio nnˈaⁿ wˈaana. 	 Hát mit látni mentetek ki? Puha ruhába öltözött embert-é? Ímé a kik puha ruhákat viselnek, a királyok palotáiban vannak.


’Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ. ˈÑeeⁿ juu na mandii ñˈoom ˈndyo̱ ndoˈ matseiyuˈ ñequio nqueⁿ na jñoom ja, juu tsaⁿˈñeeⁿ matseixmaⁿ na ticantycwii na wandoˈ, meiⁿ ticatuˈxeⁿñe cantyja jnaaⁿˈ. Ñeseixmaⁿ na tsˈoo juu sa̱a̱ jeˈ matseixmaⁿ na ticantycwii na wandoˈ. 	 Bizony, bizony mondom néktek, hogy a ki az én beszédemet hallja és hisz annak, a ki engem elbocsátott, örök élete van; és nem megy a kárhozatra, hanem általment a halálból az életre.


Quia joˈ joona tyolaˈneiⁿna chiuu waa na tuii quia na mˈaⁿna nato ndoˈ chiuu waa na taˈjnaaⁿˈna jom quia na tyjeeⁿ tyooˈ. 	 És ezek is elbeszélék, mi történt az úton, és miképen ismerték meg õk a kenyér megszegésérõl.


Ndoˈ mati cweˈ wˈaa ndoˈ wˈaa ncˈiaana cwiˈoona, ndoˈ na ljoˈ, cwilaˈnchqueeⁿˈndyena. Ndoˈ nchii macanda̱ joˈ, mati cantundyena, cwitiiˈndyena ljoˈ cwitjoom ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ, cwilaˈneiⁿna ñˈoom na ticatsonaˈ na nluena. 	 yszersmind pedig dologkerülõk [lévén], megtanulják a házról-házra való járogatást; sõt nemcsak dologkerülõk, hanem fecsegõk is és más dolgába avatkozók, olyanokat szólván, a miket nem kellene.


Xeⁿ macwjiˈyuuˈndyo̱ cantyja ˈnaⁿya, ticajnda ñˈoomˈñeeⁿ. 	 Ha én teszek bizonyságot magamról, az én bizonyságtételem nem igaz.


Ndoˈ canduˈyoˈ nnom Arquipo na matsjo̱o̱ queⁿñê na nntseicanda̱a̱ˈñê tsˈiaaⁿ na jnda̱ tyˈiom Ta Jesús jom. 	 És mondjátok meg Arkhippusnak: Vigyázz a szolgálatra, melyre vállalkoztál az Úrban, hogy azt betöltsed!


Joona tˈo̱o̱na nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ chaˈxjeⁿ na jnda̱ tso Jesús na caluena. Quia joˈ ˈndye naⁿˈñeeⁿ na cˈoona. 	 Õk pedig felelének nékik, úgy, a mint Jézus megparancsolta vala. És elbocsáták õket.


Catsuˈ nndya̱a̱yâ. Chiuu matseiˈtiuuˈ: ¿Aa matyˈiomnaˈ na catio̱o̱ⁿya tsˈiaaⁿnda̱a̱ya nnom tsaⁿmatsˈiaaⁿ tˈmaⁿ tsjoom Roma, oo aa ticatyˈiomnaˈ? 	 Mondd meg azért nékünk, mit gondolsz: Szabad-é a császárnak adót fizetnünk, vagy nem?


Sa̱a̱ chaˈtso cantyja na cwitjomndyoˈ, caluiinaˈ chaˈxjeⁿ na matsonaˈ ndoˈ ñequio na xcweya mˈaaⁿnaˈ. 	 Mindenek ékesen és jó renddel legyenek.


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, ncˈe na luaaˈ waa tintseiñˈeeⁿˈñenaˈ ˈo na joo nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ mˈaⁿna na jndoona ˈo. 	 Ne csodálkozzatok atyámfiai, ha gyûlöl titeket a világ!


Nnom nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na ñecwiiñê, na tjacantyja na jndo̱ˈ tsˈoom, ñecwiitco caluiitˈmaⁿñê ncˈe Jesucristo. Amén. 	 Az egyedül bölcs Istennek a Jézus Krisztus által dicsõség mindörökké. Ámen.


Chaˈtsondyo̱ manquiuuya na Tyˈo̱o̱tsˈom xocañeeⁿ ñˈoom ndyuee nnˈaⁿ na laxmaⁿ jnaⁿ. Sa̱a̱ meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na matseitˈmaaⁿˈñe jom ndoˈ na machˈee yuu na lˈue tsˈoom, tsaⁿˈñeeⁿ nñeeⁿ ñˈoom ˈndyoo. 	 Pedig tudjuk, hogy az Isten nem hallgatja meg a bûnösöket; hanem ha valaki istenfélõ, és az õ akaratát cselekszi, azt hallgatja meg.


Cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ja ee cwitˈmo̱o̱ⁿna ñˈoom na cweˈ cwiqueⁿ nnˈaⁿ, tachii ñˈoomya. 	 Pedig hiába tisztelnek engem, ha oly tudományokat tanítanak, a melyek embereknek parancsolatai.


Chaˈtsondye nnˈaⁿ tyolˈueeˈndyena chiuu ya cha nnda̱a̱ nñeˈquioˈna jom, ee waa najneiⁿ na nnˈmaⁿ tsˈaⁿ xeⁿ nnda̱a̱ nñequiuuˈ jom. Joˈ chii chaˈtsondyena nˈmaaⁿna. 	 És az egész sokaság igyekezik vala õt illetni: mert erõ származék belõle, és mindeneket meggyógyíta.


Mawaa xjeⁿ na nlaˈcueeˈ nnˈaⁿ ja, ndoˈ jnda̱ joˈ taxocantyˈiaana ja. Sa̱a̱ ñˈeⁿndyoˈ ˈo ñequiiˈcheⁿ na nncˈo̱o̱ⁿya, ee ncˈe na nncwando̱ˈxco̱, joˈ chii mati ˈo nlaxmaⁿˈyoˈ na ticantycwii na nntandoˈyoˈ. 	 Még egy kevés idõ és a világ nem lát engem többé; de ti megláttok engem: mert én élek, ti is élni fogtok.


Ee ñecwii mˈaaⁿ na tquiaa ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ ndoˈ manquiityeeⁿ tseixmaaⁿ na nncuˈxeeⁿ na aa cwilaˈtjo̱o̱ndye nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ ndoˈ manquiityeeⁿ nnda̱a̱ nncwjiˈnˈmaaⁿñê oo nncuˈxeeⁿ ˈu. Sa̱a̱ ˈu jeˈ, ¿ljoˈ cwiluiindyuˈ na jeeⁿ ñeˈcuˈxeⁿˈ xˈiaˈ? 	 Egy a törvényhozó, a ki hatalmas megtartani és elveszíteni: kicsoda vagy te, hogy kárhoztatod a másikat?


Matsoom: —Mañequiaanaˈ na neiⁿya, ˈu rey Agripa, na nndiˈ ñˈoom ˈndyo̱ nnco̱ xuee jeˈ. Nntsjo̱o̱ya cantyja na ntyjiiya na meiⁿchjoo tiyuuˈ ñˈoom na cwiqueⁿ nnˈaⁿ judíos nacjoya. 	 Agrippa király! Boldognak tartom magamat, hogy mindazok felõl, a mikkel a zsidóktól vádoltatom, te elõtted fogok védekezni e mai napon;


Tso Jesús nda̱a̱ chaˈtso nnˈaⁿ: —¿Chiuu na cwilue nnˈaⁿ na Cristo cwiluiiñê tsjaaⁿ David na jndyowicantyjooˈ? 	 Monda pedig nékik: Mimódon mondják, hogy a Krisztus Dávidnak fia?


Tsoticheⁿ Jesús no̱o̱ⁿ: —Catseiljeiˈtiˈ ñˈoommeiiⁿ, catseicwanomˈ joonaˈ na mˈaaⁿ ángel na machˈee cwenta tmaaⁿˈ nnˈaⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaⁿ tsjoom Tiatira. Catsuˈ: “Luaa ñˈoom na matseina̱ⁿ nnco̱ na cwiluiindyo̱ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom. Nˈomno̱o̱ⁿ jeeⁿ xueenaˈ chaˈcwijom chom, ndoˈ ncˈa̱ caxueenaˈ chaˈcwijom sˈom wee na jnda̱ seiljuˈya tsˈaⁿ. 	 A Thiatirabeli gyülekezet angyalának pedig írd meg: Ezt mondja az Isten Fia, a kinek szemei olyanok, mint a tûzláng, és a kinek lábai hasonlók az ízzó fényû érczhez:


Ndyeyu taxˈee Pilato nnoom, tso: —¿Aa ˈu cwiluiindyuˈ rey cwentaa nnˈaⁿ judíos? Ndoˈ tˈo̱o̱ⁿ: —Majoˈndyo chaˈxjeⁿ na matsuˈ. 	 És megkérdé õt Pilátus: Te vagy-é a zsidók királya? Õ pedig felelvén, monda néki: Te mondod.


ee chaˈtso ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ macanda̱ mˈaaⁿˈ nˈomna cantyja ˈnaaⁿ na cwilaˈjndaaˈndye nquieena nchii chiuu waa na lˈue tsˈom Jesucristo. 	 Mert mindenki a maga hasznát keresi, nem a Krisztus Jézusét.


Ndoˈ tsjo̱o̱ya nnom tsaⁿˈñeeⁿ: —ˈU ta, mantyjiˈ. Ndoˈ jom tsoom no̱o̱ⁿ: —Nmeiiⁿ joo nnˈaⁿ na jnda̱ jnaⁿndye nawiˈ tˈmaⁿ na teiˈnom. Jnda̱ jlaˈyuˈtyeⁿna ñˈeⁿ nqueⁿ na jñoom Catsmaⁿ na seiljoomˈm nˈomna ñequio nioomˈm. Joˈ na cweeˈna liaa canchiiˈ. 	 És mondék néki: Uram, te tudod. És monda nékem: Ezek azok, a kik jöttek a nagy nyomorúságból, és megmosták az õ ruháikat, és megfehérítették ruháikat a Bárány vérében.


Jnda̱ na tquiena ˈndyootsˈa wˈaaˈñeeⁿ, jluena: —¿Aa ljoo mˈaaⁿ Simón tsˈaⁿ na mati jndyu Pedro? 	 És bekiáltván megtudakozák, vajjon Simon, ki neveztetik Péternek, ott van-é szálláson?


Sa̱a̱ nquiee nnˈaⁿ na cwilˈa tsˈiaaⁿ tyuaaⁿˈaⁿ, tyoluena nda̱a̱ ntyjeena: “Juu tsaⁿmˈaaⁿˈ nljo ntjomwaañe lˈo̱o̱ⁿ ee jom jnda nquii tsˈaⁿ na ˈnaaⁿˈ tyuaawaa. Chiuu ticalaˈcua̱a̱ˈa tsaⁿmˈaaⁿˈ cha jaa nljonaˈ ˈnaaⁿya.” 	 Azok a munkások azonban ezt mondák magok között: Ez az örökös; jertek, öljük meg õt, és a miénk lesz az örökség.


Quia joˈ tsoticheⁿ Jesús nda̱a̱na: —Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, xeⁿ ticatquieˈyoˈ seiiˈ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee ndoˈ na cweˈyoˈ nioomˈa, ticalaˈxmaⁿˈyoˈ nnˈaⁿ na tandoˈ añmaaⁿ. 	 Monda azért nékik Jézus: Bizony, bizony mondom néktek: Ha nem eszitek az ember Fiának testét és nem iszszátok az õ vérét, nincs élet bennetek.


Cˈomˈyoˈ na jnda nquiuˈyoˈ ncˈiaaˈyoˈ chaˈxjeⁿ ñeⁿnquii tsˈaⁿ ntseinda ˈo, ñequiiˈcheⁿ calˈaˈyoˈ na joona tˈmaⁿti caluiindye, ñecuaa meiiⁿ ˈo tjaa ˈñeeⁿ catseitˈmaaⁿˈñe. 	 yafiúi szeretettel egymás iránt gyöngédek; a tiszteletadásban egymást megelõzõk [legyetek.]


Quia ljoˈcheⁿ nntyˈiaana ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee na macwja̱caño̱o̱ⁿnndaˈa tsjoomnancue. Nndyo̱o̱ naquiiˈ nchquiu ñequio najndeii na matseixmaⁿya ndoˈ ñequio na neiⁿncooˈ nacaxuee na cwiluiitˈmaⁿndyo̱. 	 És akkor meglátják az embernek Fiát eljõni a felhõben, hatalommal és nagy dicsõséggel.


Nñeˈquiana cwenta ja luee nnˈaⁿ na nchii judíos na nlaˈjnaaⁿˈ naⁿˈñeeⁿ ja. Nntjaaˈna ja ndoˈ nntyˈioomna ja tsˈoomˈnaaⁿ na nncˈio̱, sa̱a̱ xuee jnda̱ ndyee nncwando̱ˈxco̱. 	 És a pogányok kezébe adják õt, hogy megcsúfolják és megostorozzák és keresztre feszítsék; de harmadnap feltámad.


Quia joˈ tjatyeeⁿ, tjañˈoom Pedro ñequio we ntseinda Zebedeo. Jnaⁿnaˈ na tˈmaⁿ matseiˈndaaˈnaˈ ntyjeeⁿ, ndoˈ jeeⁿ matseichjooˈnaˈ tsˈoom. 	 És maga mellé vévén Pétert és Zebedeusnak két fiát, kezde szomorkodni és gyötrõdni.


Sa̱a̱ tîcantyˈiaya ntˈomcheⁿ naⁿˈñeeⁿ na jñom Cristo ñequioñˈoom naya ˈnaaⁿˈaⁿ, ñenquii Jacobo, tyjee nquii Ta Jesús, ntyˈiaya. 	 apostolok közül pedig mást nem láttam, hanem [csak] Jakabot, az Úr atyjafiát.


Quia joˈ juu na jndiiya na seineiⁿ cañoomˈluee, seineiⁿnndaˈ no̱o̱ⁿ. Matso: —Cjaˈcoˈñomˈ libro chjoo na meinˈmeiiⁿˈ na ndiiˈnaˈ tsˈo̱ ángel na meintyjeeˈ nnom ndaaluee ñequio nnom tyuaa. 	 a szózat, a melyet hallottam az égbõl, ismét szóla nékem, és monda: Menj el, és vedd el azt a nyitott könyvecskét, [mely] a tengeren és a földön álló angyal kezében [van.]


Ee candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, jeˈ na cwii wjaatinaˈ, taxocˈua ndaawinom hasta quia nncueˈntyjo̱ xjeⁿ na nntsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert mondom néktek, hogy nem iszom a szõlõtõkének gyümölcsébõl, míglen eljõ az Isten országa.


Ee nnˈaⁿ na cwinda, natsjom cwindana, ndoˈ nnˈaⁿ na cwicandyee, natsjom cwindyeena, 	 Mert a kik alusznak, éjjel alusznak; és a kik részegek, éjjel részegednek meg.


Joo nnˈaⁿ na cwindye ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na cwitˈmo̱o̱ⁿ nnˈaⁿ nda̱a̱na, matsonaˈ nñequiana ˈnaⁿ na macaⁿnaˈ naⁿˈñeeⁿ. 	 A ki pedig az ígére taníttatik, közölje minden javát tanítójával.


Jesús ñecwii ñˈoom sa̱ˈntjoom na ticaluena nnom meiⁿcwii tsˈaⁿ na cwiluiiñê na ljoˈ. 	 És rájok parancsola, hogy senkinek se szóljanak felõle.


Tquiaa tsaⁿˈñeeⁿ ñˈoomˈm. Quia joˈ teintyjeeˈ Pablo cjooˈ ntiooˈ yuu na jaawa tsˈaⁿ na wjaaquieeˈ naquiiˈ wˈaaˈñeeⁿ. Seiweeⁿ tsˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ na waa na nntsoom. Quia joˈ jlaˈcheⁿna, seineiiⁿ nda̱a̱na ñequio ñˈoomna ñˈoom hebreo. 	 Mikor aztán az megengedte, Pál a lépcsõkön állva intett kezével a népnek: és mikor nagy csendesség lõn, megszólala zsidó nyelven, mondván:


’ˈO manquiuˈyoˈ na meiⁿchjoo ticajnda cwiwilˈua we cantsaa nchˈu. Sa̱a̱ nquii Tsotyeˈyoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom machˈeeⁿ cwenta jooyoˈ. Meiⁿcwiindye jooyoˈ xocueˈ na ticaljeiiⁿ. 	 Nemde, két verebecskét meg lehet venni egy kis fillérért? És egy sem esik azok közül a földre a ti Atyátok akarata nélkül!


Cwii tsˈaⁿ taxˈee nnoom, tso: —Ta, ¿aa tijndye nnˈaⁿ na nluiˈnˈmaaⁿndye? 	 Monda pedig néki valaki: Uram, avagy kevesen vannak-é a kik idvezülnek? Õ pedig monda nékik:


cha nntseijndo̱ˈnaˈ nˈomna ndoˈ na nndyaandyena cantyja ˈnaaⁿˈ juu teincoˈ na seijndaaˈñe tsaⁿjndii na maleichom joona pra̱so na cwilˈana yuu na lˈue tsˈoom. 	 felocsudnának az ördög tõrébõl, foglyokká tétetvén az [Úr szolgája] által az [Isten] akaratára.


Matseiljeiya ñˈoomwaa cwentaaˈ ˈo ta na ncjoˈtquieˈyoˈ ncˈe jnda̱ macwilaˈjomndyoˈ ñequio Cristo na mˈaaⁿ xjeⁿ na jnaⁿjndyeecheⁿ chaˈtso. ˈO na titquiendyoˈ matseiljeiya ñˈoomwaa ncˈe jnda̱ macwinaⁿndyoˈ nacjooˈ tsaⁿjndii. ˈO ntseindaaya, matseiljeiya ñˈoomwaa ncˈe macwitaˈjnaⁿˈyoˈ nqueⁿ na cwiluiiñê Tsotya̱a̱ya. 	 Írok néktek atyák, mert megismertétek azt, a ki kezdettõl fogva van. Írok néktek ifjak, mert meggyõztétek a gonoszt. Írok néktek fiacskák, mert megismertétek az Atyát.


Cwa catseiljeiˈ chaˈtso na macoˈnaˈ njomˈ na mantyˈiaˈ, ñequio chaˈtso na nlcoˈnaˈ nntyˈiaˈ na cwiluii jeˈ ndoˈ na cwii nncjaaluii. 	 Írd meg, a miket láttál és a mik vannak és a mik ezek után lesznek:


Juu Silvano ñˈeⁿ Timoteo ñˈeeⁿna ñˈeⁿndyo̱ na tyoñequiaayâ ñˈoom naya nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom. Ñˈoomˈñeeⁿ nchii we ndiiˈ tseixmaⁿnaˈ, na waa xjeⁿ na majoˈndyo ndoˈ waa xjeⁿ na nchii joˈndyo juunaˈ. Cantyja ˈnaaⁿˈ jom, ñequiiˈcheⁿ tseixmaⁿ ñˈoomˈñeeⁿ ñˈoom na mayuuˈ. 	 rt az Isten Fia Jézus Krisztus, a kit köztetek mi hirdettünk, én és Silvánus és Timótheus, nem volt igen és nem, hanem [az] igen lett õ benne.


Tyjeeˈcañoomjndyee juu tsˈaⁿ na toˈñom ˈom meiⁿ sˈom. Maleichuuñˈeeⁿ sˈomˈñeeⁿ, mandi ñˈeⁿ ˈom meiⁿ na tantjoom. Tquiaaⁿ joonaˈ nnom patrom ˈnaaⁿˈaⁿ. Tsoom: “ˈU ta, tquiaaˈ ˈom meiⁿ sˈom no̱o̱ⁿ. Cantyˈiaˈ jeˈ luaa cwiicheⁿ ˈom meiⁿ na jnda̱ tantjo̱ⁿya.” 	 És elõjövén a ki az öt tálentomot kapta vala, hoza más öt tálentomot, mondván: Uram, öt tálentomot adtál vala nékem; ímé más öt tálentomot nyertem azokon.


Jndye xuee taticantyˈiaayâ ñeˈquioomˈ meiⁿ cancjuu. Ndoˈ jeeⁿ ndyaˈ jndeii tyoquiˈcaljoo jndye tˈmaⁿ wˈaandaa hasta tyolatiuuyâ tjaa chiuu cwii ya, maxjeⁿ nncwja̱a̱yâ. 	 Mikor pedig több napon át sem nap, sem csillagok nem látszottak, és nem kis vihar szorongatott, továbbra minden reménységünk elvétetett életben maradásunk felõl.


Quia joˈ Pedro ñˈeⁿ Juan tioona lueena nacjoo naⁿˈñeeⁿ. Mana toˈñoomna Espíritu Santo naquiiˈ nˈomna. 	 Akkor kezeiket reájuk veték, és võnek Szent Lelket.


Maxjeⁿ nnto̱ⁿˈndye nnˈaⁿ. Tsotye tsˈaⁿ wjaⁿ nacjooˈ tiˈjnaaⁿ, ndoˈ tiˈjnaaⁿ wjaa nacjoomˈm. Tsondyee tsˈaⁿ wjaⁿ nacjooˈ nomjnaaⁿ ndoˈ nomjnaaⁿ wjaa nacjoomˈm. Ndoˈ wjaⁿ nacjooˈ nomnntsaaⁿˈaⁿ ndoˈ nomnntsaaⁿˈaⁿ wjaa nacjoomˈm. 	 Meghasonlik az atya a fiú ellen, és a fiú az atya ellen; és az anya a leány ellen, és a leány az anya ellen; napa a menye ellen, és a menye a napa ellen.


Sa̱a̱ meiⁿjom ndiiˈ tyoocaⁿˈa na nñequiaˈyoˈ ljoˈ na macaⁿnaˈ ja, meiⁿ nchii matseiljeiya ñˈoomwaañe cha nnteijndeiˈyoˈ ja. Ee yati ntyjii meiiⁿ na aa ncˈio̱ na tintsuu nayawaañe na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ matseisˈandyo̱. 	 De én ezek közül egygyel sem éltem. Nem azért írtam azonban ezeket, hogy velem is így történjék, mert jobb nékem meghalnom, hogysem valaki hiábavalóvá tegye az én dicsekedésemet.


Jnda̱ chii ˈndyena jom na cueeⁿˈeⁿ sa̱a̱ majuuto yuscu jnda tsaⁿmaⁿtsˈiaaⁿ tˈmaⁿˈñeeⁿ ljeii jom. Sˈaa chaˈna jnda jom. 	 Mikor pedig kitétetett, a Faraó leánya felvevé, és felnevelé õt a saját fia gyanánt.


sa̱a̱ ja jnda̱ ñesˈaa tyˈoo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaⁿˈ cha tintseintycwiinaˈ na matseiˈyuˈyaˈ tsˈomˈ. Ndoˈ xeⁿ jnda̱ tcoˈndyuˈxcweˈnndaˈ, quiaaˈ ñˈoom tˈmaⁿ tsˈom nda̱a̱ nnˈaⁿˈ nmeiiⁿ na cwilaˈyuˈ. 	 De én imádkoztam érted, hogy el ne fogyatkozzék a te hited: te azért idõvel megtérvén, a te atyádfiait erõsítsed.


Cwitjo̱o̱cheⁿ na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tsjoomnancue, jnda̱ tjeiiˈñê jaa na nntseitjoomˈnaˈ jaa ñequio Cristo. Luaaˈ sˈaaⁿ cha nlqueⁿnaˈ jaa na ljuˈndyo̱ jo nnoom, ndoˈ na tjaa jnaⁿ cwicolaxmaaⁿya jo nnoom. 	 A szerint, a mint magának kiválasztott minket Õ benne a világ teremtetése elõtt, hogy legyünk mi szentek és feddhetetlenek Õ elõtte szeretet által,


Tjomndye cwii tmaaⁿˈ tˈmaⁿ nnˈaⁿ nacañoomˈ Jesús, na jnaⁿna cwii cwii njoom. Tyotseineiiⁿ ñˈoom na tjañoomˈ nda̱a̱na. 	 Mikor pedig nagy sokaság gyûlt egybe, és minden városból mentek vala õ hozzá, monda példázat által:


sa̱a̱ jnaaⁿˈ na jeeⁿ cweˈ luaaˈ cwicˈeeⁿ nnˈaⁿ ñˈeⁿ ncˈiaana, joˈ chii yati cwii cwii tsaⁿsˈa cocoom ndoˈ mati cwii cwii tsaⁿscu cˈoom saaⁿˈaⁿ. 	 De a paráznaság miatt minden férfiúnak tulajdon felesége legyen, és minden asszonynak tulajdon férje.


Jnda̱ na tjacjoona, quia joˈ nda̱a̱ jâ na cwilaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê tsoom: —Calaˈtjomˈyoˈ ntaⁿˈ cajnda̱a̱ na ˈndiinaˈ cha tintsˈaanaˈ na cweˈ nleiˈndaaˈnaˈ. 	 A mint pedig betelének, monda az õ tanítványainak: Szedjétek össze a megmaradt darabokat, hogy semmi el ne veszszen.


Sa̱a̱ ñˈoom na tso Tyˈo̱o̱tsˈom nnom Abraham na teiljeii, luaa matsonaˈ: “Caleintyjo̱ˈ tsaⁿscu na mandiˈntjomtyeⁿ njomˈ ñequio jnaaⁿ, ee ticwanaaⁿ na nncoˈñoom ˈnaⁿˈ na waa, jnda scuˈ nncuˈ nncoˈñom.” 	 De mit mond az Írás? Ûzd ki a szolgálót és az õ fiát; mert a szolgáló fia nem örököl a szabad nõ fiával.


’Mañequiaanaˈ na neiiⁿ nnˈaⁿ na mˈaⁿ na wiˈ nˈom ncˈiaa, ee nncˈoom Tyˈo̱o̱tsˈom na wiˈ tsˈoom joona. 	 Boldogok az irgalmasok: mert õk irgalmasságot nyernek.


ˈO luaa macaⁿnaˈ nnduˈyoˈ: “Xeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom lˈue tsˈoom na ndicwaⁿ tando̱o̱ˈtya̱a̱ya, quia joˈ nlˈaaya nmeiiⁿ oo ntˈomcheⁿ.” 	 Holott ezt kellene mondanotok: Ha az Úr akarja és élünk, ím ezt, vagy amazt fogjuk cselekedni.


Chaˈtso nmeiⁿˈ tuii cha catseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seineiⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio ñˈoom ˈndyoo profeta. 	 Mindez pedig azért lõn, hogy beteljesedjék, a mit az Úr mondott volt a próféta által, a ki így szól:


Ndoˈ Jesús matsotyeeⁿcheⁿ: —Ja jndyo̱o̱ tsjoomnancuewaañe na nnto̱ⁿˈa nnˈaⁿ. Nquiee nnˈaⁿ na ndooˈ nquiuna na cwilaˈno̱ⁿˈna chiuu waa cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nntsˈaa na nncˈomna chaˈcwijom tsˈaⁿ na nchjaaⁿˈ. Ndoˈ joo nnˈaⁿ na ndooˈ nquiuna na mˈaⁿna na nchjaaⁿna cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, joona nñequiaya na canda̱a̱ˈya nlaˈno̱ⁿˈna cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 És monda Jézus: Ítélet végett jöttem én e világra, hogy a kik nem látnak, lássanak; és a kik látnak, vakok legyenek.


Taxˈee Jesús nda̱a̱yâ: —¿Cwanti tyooˈ cwileiˈñˈomˈyoˈ? Tˈo̱o̱yâ nnoom, lˈuuyâ: —Ntquieeˈ taⁿˈ tyooˈ ndoˈ ñˈeⁿ cwantindye calcaa nchˈu. 	 És monda nékik Jézus: Hány kenyeretek van? Õk pedig mondának: Hét, és néhány halunk.


Tˈo̱ Jesús nda̱a̱na: —Meiiⁿ na macwjiˈyuuˈndyo̱ cantyja ˈnaⁿya, sa̱a̱ ñˈoom na mayuuˈ juunaˈ, ncˈe ntyjiiya yuu jnaaⁿya, ndoˈ ntyjiiya yuu jo̱yo̱. Sa̱a̱ ˈo ticaliuˈyoˈ yuu jnaaⁿya, meiⁿ yuu na jo̱. 	 Felele Jézus és monda nékik: Ha magam teszek is bizonyságot magamról, az én bizonyságtételem igaz; mert tudom honnan jöttem és hová megyek; ti pedig nem tudjátok honnan jövök és hová megyek.


Tyˈeñˈomjndyeena jom na mˈaaⁿ Anás, xeeⁿˈ tyee na jndyu Caifás na cwiluiitquieñe chuˈñeeⁿ. 	 vivék õt elõször Annáshoz; mert ipa vala [ez] Kajafásnak, a ki abban az esztendõben fõpap vala.


Luaaˈ tuii cha caluiˈljuuˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoñequiaa profeta Isaías. Tso tsaⁿˈñeeⁿ: “Manquiityeeⁿ teijneiⁿ jaa cantyja na tijndeiiˈ nˈo̱o̱ⁿya. Ndoˈ mati seinˈmaaⁿ jaa chaˈtso ntycu na ñejleichuunaˈ jaa.” 	 Hogy beteljesedjék, a mit Ésaiás próféta mondott, így szólván: Õ vette el a mi erõtlenségünket, és õ hordozta a mi betegségünket.


Silas ñequio Timoteo jnda̱ tquiena na mˈaaⁿ Pablo na jnaⁿna ndyuaa Macedonia. Quia joˈ Pablo, macanda̱ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoqueⁿñê. Tyocwjiˈyuuˈñê nda̱a̱ nnˈaⁿ judíos na Jesús cwiluiiñê Cristo tsaⁿ na meindooˈna na nndyocwjiˈnˈmaaⁿñe joona. 	 Mikor pedig megérkeztek Maczedóniából Silás és Timótheus, szorongatá a lélek Pált, és bizonyságot tõn a zsidóknak, hogy Jézus a Krisztus.


Sa̱a̱ joo naⁿˈñeeⁿ na cwijndooˈna tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom Jerusalén, tjaaˈnaⁿ ñˈoom na jlaˈcwaljooˈtina na quiaaya nda̱a̱ nnˈaⁿ. Meiⁿ tjaa na cochˈeenaˈ ja ljoˈ cwiluiindyena, ee nchii cantyja na cwiwitquiooˈ macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwenta chiuu tseixmaⁿ tsˈaⁿ. 	 A tekintélyesektõl pedig, (bárminõk valának régen, azzal nem törõdöm; Isten nem nézi az embernek személyét : mert velem a tekintélyesek semmit sem közöltek;


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, ndoˈ na jeeⁿ ñeˈcantyˈiaya, ˈo na jeeⁿ jnda ntyjiiya, jeeⁿ neiⁿya cantyja ˈnaⁿˈyoˈ, na cwiluiindyoˈ cwii na tantjo̱ⁿya, tyeⁿ caljooˈndyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesús. 	 Annakokáért szerelmes atyámfiai, a kik után úgy vágyakozom, ti én örömöm és én koronám, ekképen álljatok meg az Úrban, én szerelmeseim!


Quia joˈ ¿chiuu waa na calaˈno̱o̱ⁿˈa na luaaˈ waa? ¿Aa ñeˈcatsonaˈ na ticjaañjoomˈ lˈa nnˈaⁿ judíos, joˈ cha wjaachuunaˈ joona na nntsuundyena? Jeeⁿ nchii joˈ. Ncˈe na jlaˈtjo̱o̱ndyena na tîcalaˈyuˈna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ chii tjuˈnaaⁿñeyuunaˈ na nluiˈnˈmaaⁿndye ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na tachii judíos. Tuii na luaaˈ cha mati catseiqueeⁿnaˈ nˈomna na nlaˈxmaⁿna chaˈna nnˈaⁿ na cwiluiindye cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 nakokáért mondom: Avagy azért botlottak-é meg, hogy elessenek? Távol legyen; hanem az õ esetük folytán [lett] az idvesség a pogányoké, hogy õk felingereltessenek.


Jluena nda̱a̱ ncˈiaana: —Ticajndiiˈndyo̱ juunaˈ, xˈiaa nncjaaya na nntyˈiaaya ˈñeeⁿ cwii jaa nncwantjom juunaˈ. Luaaˈ lˈana cha catseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiyo teiljeii nacjooˈ libro Salmos. Matsonaˈ: “Tquiana cwii cwii liaya nda̱a̱ ncˈiaana, ndoˈ tyˈena xˈiaa na taˈntjomna liaya.” Ncˈe na luaaˈ matso ljeiiˈñee, joˈ chii lˈa sondaro na ljoˈ. 	 Mondának azért egymásnak: Ezt ne hasogassuk el, hanem vessünk sorsot reá, kié legyen. Hogy beteljesedjék az írás, a mely ezt mondja: Megosztoztak ruháimon, és a köntösömre sorsot vetettek. A vitézek tehát ezeket mûvelék.


Jnda̱ tuii na ljoˈ, jndyoñˈoom tsˈaⁿ xqueⁿ Juan na njomnaˈ tsˈom xio. Chii tquiaa juunaˈ nnom yuscundyuaˈñeeⁿ ndoˈ jom tjañˈoom joˈ na mˈaaⁿ tsoñeeⁿ. 	 És elõhozák az õ fejét egy tálban, és adák a leánynak; az pedig vivé az õ anyjának.


Tyoluena nnoom: —¿Chiuu na tjaˈ na mˈaⁿ nnˈaⁿ na nchii judíos ndoˈ chiuu na tcwaˈ ñˈeⁿndyena? 	 Mondván: Körülmetéletlen emberekhez mentél be, és együtt ettél velük.


Tˈo̱ tsaⁿˈñeeⁿ nnoom: “Tiˈtyˈiuˈ jnda̱ tyjeeⁿˈeⁿ joˈ na seicueeˈ tsotyeˈ quiooˈjndyo chjoo na tˈmeiiⁿñe ee ya tyjeeⁿˈeⁿ, tiweeⁿˈeⁿ.” 	 Az pedig monda néki: A te öcséd jött meg; és atyád levágatá a hízott tulkot, mivelhogy egészségben nyerte õt vissza.


Tˈo̱ tsaⁿˈñeeⁿ nnoom, tso: “Ja cho̱jnaⁿ cwii siaⁿnto ncjo seitye.” Ndoˈ tsoom nnom: “Luaa coˈñomˈ tsom na teiljeii cwanti chujnaⁿˈ. Queⁿndyuˈ, cajmaⁿˈ, catseiljeiˈxcoˈ na ñeˈwenˈaaⁿ nchooˈ qui ncjo chujnaⁿˈ.” 	 Az pedig monda: Száz bátus olajjal. És monda néki: Vedd a te írásodat, és leülvén, hamar írj ötvent.


Ndoˈ jlatjo̱o̱ⁿyâ ntaⁿˈ ntyooˈ na ˈndiinaˈ na tcwaˈ naⁿˈñeeⁿ na tuiinaˈ ñˈeⁿ jnda̱a̱tyooˈ cebada. Jlaˈcato̱o̱ˈâ canchooˈwe tsquiee ñˈeⁿ joonaˈ. 	 Összeszedék azért, és megtöltének tizenkét kosarat az öt árpa kenyérbõl való darabokkal, a melyek megmaradtak vala az evõk után.


Mati tjeiiⁿˈeⁿ xjeⁿ tatiom cwanti na ndyenaˈ. Tueˈntyjo̱ chaˈna ndyeenˈaaⁿ nchooˈ qui nchooˈ ñequiee metros na ndyenaˈ. Ndoˈ tsˈoomxjeⁿ na teilˈueeˈñe ángel matseijomnaˈ chaˈxjeⁿ na tco tsˈoomxjeⁿ na cwiwilˈueeˈndye nnˈaⁿ. 	 És megméré annak kõfalát száznegyvennégy singre, ember mértékével, azaz angyaléval.


Joˈ chii ˈu re nnˈaⁿya na matseiyuˈ, tintsaˈ na tiñeˈquiaaˈ naya na macaⁿˈa. Ncˈe na cwiluiindyo̱ tjom na cwilayuˈa ñequio Cristo, quiaaˈ na tˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿ. 	 Bizonyára, atyámfia, jótéteményt várnék tõled az Úrban: vídámítsd meg az én szívemet az Úrban!


Ndoˈ tjantyjo̱ cwiicheⁿ ángel na jnda̱ we naxeⁿˈ ángelˈñeeⁿ. Matso: —Jnda̱ tyuiiˈ tsjoom Babilonia. Jnda̱ tyuiiˈ tsjoom tˈmaⁿˈñeeⁿ. Ee nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ jnda̱ jlaˈndaaˈna nˈom nnˈaⁿ ticwii cwii ndyuaa ñequio natia na cwilˈana na juu joˈ matseijomnaˈ chaˈcwijom cwilaˈcwena nnˈaⁿ winom cha candyee naⁿˈñeeⁿ. 	 És más angyal követé azt, mondván: Leomlott, leomlott Babilon, a nagy város! mert az õ paráznaságának haragborából adott inni minden pogány népnek.


Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ jndye tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ nlˈana. Ñequio xueya nntjeiiˈna jndyetia naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ, ndoˈ nlaˈneiⁿna ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom na tjachuiiˈ. 	 Azokat pedig, a kik hisznek, ilyen jelek követik: az én nevemben ördögöket ûznek; új nyelveken szólnak.


Ndoˈ mañoomˈ ˈndyena wˈaandaa ñˈeⁿ tsotyena, tyˈelajomndyena ñˈeⁿñê. 	 Azok pedig azonnal otthagyván a hajót és atyjukat, követék õt.


Sa̱a̱ joona jnda̱ jnaⁿndyena ñˈeⁿ tsaⁿjndiiˈñeeⁿ ncˈe nioomˈ Catsmaⁿ ndoˈ ncˈe ñˈoom na tjeiˈyuuˈndyena cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. Ee joona tyomˈaⁿna na ticajnda nquiuna meiiⁿ cwjena cantyja na cwitjeiˈyuuˈndyena. 	 És õk legyõzték azt a Bárány véréért, és az õ bizonyságtételöknek beszédéért; és az õ életöket nem kímélték mind halálig.


Ntoˈ chaˈtso nnˈaⁿ na ntyˈiaa na luaaˈ tuii, jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna. Jluena: —¿Aa ntsˈaacheⁿnaˈ na tsaⁿmˈaaⁿˈ cwiluiiñê nquii na meindo̱o̱ˈa na nluiiñe tsjaaⁿ David na jndyowicantyjooˈ? 	 És elálmélkodék az egész sokaság, és monda: Vajjon nem ez-é Dávidnak ama Fia?


Naquiiˈ cuartoˈñeeⁿ tyowaa tio sˈom cajaⁿ yuu tyolaˈco ntyee suu ndoˈ cwii castom na tcweeñˈeⁿnaˈ sˈom cajaⁿ. Tsˈom castomˈñeeⁿ tyowaa cwii xuaa na tuiinaˈ ñˈeⁿ sˈom cajaⁿ na tooˈcheⁿ ñjom maná ndoˈ mati ñˈeⁿ tsˈoom lˈeii ˈnaaⁿˈ Aarón na jndeiˈnaˈ ndoˈ ñjom lcaaˈ ljo̱ˈ na chonaˈ ljeii ñˈoomtyeⁿ na seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyena. 	 Melyben vala az arany füstölõ oltár és a szövetség ládája beborítva minden felõl aranynyal, ebben a mannás aranykorsó és Áron kihajtott vesszeje meg a szövetség táblái,


Sa̱a̱ xeⁿ joo na ticatyˈiomyanaˈ na cwilˈaaya cwitˈmo̱o̱ⁿnaˈ na Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñê na matyˈiomyanaˈ, ¿chiuu nlˈuuyo̱o̱ya? ¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ na tixcwe ljoˈ machˈeeⁿ quia na matseijndaaˈñê na nntio̱o̱ⁿya jnaaⁿya? Matseinchuˈa ñˈoommeiiⁿ chaˈxjeⁿ na cwilaˈnchuˈ nnˈaⁿ ñˈoom. 	 Ha pedig a mi igazságtalanságunk az Istennek igazságát mutatja meg, mit mondjunk? Vajjon igazságtalan-é az Isten, hogy minket büntet? Emberi módon szólok.


Teincoo cwiicheⁿ xuee ndicwaⁿ jndeii maquiˈcaljoo jndye wˈaandaa. Joˈ chii to̱ˈna tyotjeiiˈna canchuu tsˈomnaˈ. Tyotueeˈna joonaˈ tsˈom ndaaluee cha na nntseixjeeⁿˈñenaˈ na jaaˈ wˈaandaa. 	 Mikor pedig a szélvésztõl nagyon hányattatánk, másnap a hajóterhet kihányák;


ˈU tˈmo̱ⁿˈ no̱o̱ⁿya nato cantyja na nncwandoˈxco tsˈaⁿ. Ndoˈ na nncˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿndyuˈ nntsˈaanaˈ na neiⁿtya̱ya. Luaaˈ ñˈoom na seineiⁿ David. 	 Megjelentetted nékem az életnek útait; betöltesz engem örömmel a te orczád elõtt.


Tso Jesús nnom tsaⁿˈñeeⁿ: —Mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ njomˈ, xuee jeˈ nncˈoomˈ ñˈeⁿndyo̱ jo paraíso yuu na mˈaaⁿ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És monda néki Jézus: Bizony mondom néked: Ma velem leszel a paradicsomban.


Sa̱a̱ luaa waa tsˈiaaⁿˈ Espíritu: machˈeeⁿ na mˈaaⁿya na wiˈ nˈo̱o̱ⁿya nnˈaⁿ, mˈaaⁿya na neiiⁿya, mˈaaⁿya na tjaa ñomtiuu cˈo̱o̱ⁿya jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, mˈaaⁿya na nioomˈcheⁿ nˈo̱o̱ⁿya quia tixcwe ljoˈ cwilˈa nnˈaⁿ ñˈeⁿndyo̱, mˈaaⁿya na ya nnˈaⁿndyo̱ ñequio nnˈaⁿ, machˈeeⁿ na cwiteijndeiiya nnˈaⁿ, cwilaˈcanda̱a̱ˈndyo̱ ñˈoom ntyua̱a̱ya, 	 De a Léleknek gyümölcse: szeretet, öröm, békesség, béketûrés, szívesség, jóság, hûség, szelídség, mértékletesség.


Ndoˈ quia na jnda̱ macwilaˈcanda̱a̱ˈndyoˈñˈeⁿˈyoˈ, mˈaⁿcˈa̱a̱yâ na nntaˈwiiˈa meiⁿquia nnˈaⁿ na cwilaˈwendye nacjooyâ. 	 És készen állván megbüntetni minden engedetlenséget, mihelyst teljessé lesz a ti engedelmességtek.


Matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ chiuu waa na mˈaaⁿˈ tsˈo̱o̱ⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaaˈ cha cateijndeiinaˈ ˈo. Ee ˈo machuˈcheⁿ jlaˈtiuuˈyoˈ na ñeˈcateijndeiˈyoˈ nnˈaⁿ Jerusalén ndoˈ xjeⁿˈñeeⁿ jlaˈcato̱ˈyoˈ na nlaˈtjomˈyoˈ sˈom. 	 Tanácsot is adok e dologban; mert hasznos az néktek, a kik nemcsak a cselekvést, hanem az akarást is elkezdtétek tavaly óta.


Maja Pedro na cwiluiindyo̱ apóstol, tsˈaⁿ na majñom Jesucristo tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ matseiljeiya ñˈoomwaa na matseicwano̱ⁿya juunaˈ nda̱a̱ˈ ˈo na jnda̱ tˈoomˈndyoˈ, na mˈaⁿˈyoˈ lˈo̱ndaa Ponto, Galacia, Capadocia, Asia ñˈeⁿ Bitinia, 	 Péter, Jézus Krisztusnak apostola, a Pontusban, Galátziában, Kappadóciában, Ázsiában és Bithiniában elszéledt jövevényeknek,


Chaˈtso na maniom na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, ñˈeeⁿ quia tqueⁿna joonaˈ. Cwii cwii nnom na maniom, ñequiiˈcheⁿ na ñˈeeⁿ na tqueⁿna joˈ. 	 Minden õ általa lett és nála nélkül semmi sem lett, a mi lett.


Cwiwitquiooˈ na cwiluiiñe tsˈaⁿ cwii judío quia na mˈaaⁿ na xcweeˈ tsˈom jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Juu ˈnaaⁿ na cwiluii tjaaⁿˈ tsˈaⁿ matseicanda̱a̱ˈñenaˈ quia nquii Espíritu Santo maqueⁿ xcoom naquiiˈ tsˈom tsˈaⁿ. Tsˈaⁿ na luaaˈ matseixmaⁿ, malˈueeⁿ yuu na nncjaaweeˈ ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿñê, tintsˈaa meiiⁿ nnˈaⁿ ticjaaweeˈ nquiuna ñˈeⁿñê. 	 nem az a zsidó, a ki belsõképen az; és a szívnek lélekben, nem betû szerint való körülmetélése [az igazi körülmetélkedés;] a melynek dícsérete nem emberektõl, hanem Istentõl van.


Ndoˈ teicantyja Jesús, tjantyjo̱o̱ⁿ naxeⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ ñequio jâ nnˈaⁿ na cwilajomndyô̱ ñˈeⁿñê. 	 És felkelvén Jézus követé õt tanítványaival együtt.


Cˈomˈyoˈ na jndo̱ˈ nˈomˈyoˈ ndoˈ calˈaˈyoˈ cwenta, ee mˈaaⁿ tsaⁿjndii na jnoomˈm ˈo. Matseijomnaˈ jom chaˈcwijom catsiaⁿ liom na manom manomyoˈ na malˈueyoˈ quiooˈ na nlquiiyoˈ. 	 Józanok legyetek, vigyázzatok; mert a ti ellenségetek, az ördög, mint ordító oroszlán szerte jár, keresvén, kit elnyeljen:


Mañequia na quianlˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na majndyeti ñˈoom na cwichuiiˈ matseina̱ⁿya, nchiiti ˈo, 	 Hálát adok az én Istenemnek, hogy mindnyájatoknál inkább tudok nyelveken szólni;


Jnda̱ joˈ tjaquieeˈ Jesús quiiˈ wˈaa. Tjuˈnaˈ na ñenqueⁿ ñˈeⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. Ndoˈ taˈxˈeena ñˈoomˈñeeⁿ ˈñom, jluena: —¿Chiuu waayuu na jâ tîcanda̱a̱ nntjeiiˈâ jndyetiamˈaaⁿˈ? 	 Mikor pedig bement vala a házba, tanítványai megkérdezék õt külön: Mi miért nem ûzhettük ki azt?


Tˈo̱ Simón, matsoom: —Matseitiuuya tsˈaⁿ na tˈmaaⁿˈti chujnaⁿ nnoom, juu tsaⁿˈñeeⁿ jndati ntyjii jom. Quia joˈ matso Jesús nnoom: —Majoˈndyo macwjiˈ cwenta. 	 lelvén pedig Simon, monda: Azt gondolom, hogy az, a kinek többet engedett el. És [Jézus] monda néki: Igazán ítéltél.


Chaˈtso na jnda̱ ñetˈmo̱o̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ ñequio joo na jnda̱ ñentyˈiaˈyoˈ na ñesˈaa, na jnda̱ ñejndyeˈyoˈ na ñeseina̱ⁿ, ñequiiˈcheⁿ joˈ calˈaˈyoˈ, quia joˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na machˈeeⁿ na cwiljoya tsˈoom ñˈeⁿndyo̱ jaa, ncˈoomñê ñˈeⁿndyoˈ. 	 A miket tanultatok is, el is fogadtatok, hallottatok is, láttatok is én tõlem, azokat cselekedjétek; és a békességnek Istene veletek lesz.


Quia joˈ tsoom nnom tsˈaⁿ na jnda̱ tjateii tsˈo̱: —Quicantyjaˈ, cwintyjeˈ xcwe quiiˈntaaⁿ naⁿmˈaⁿ. 	 Akkor monda a megszáradt kezû embernek: Állj elõ a középre.


Ndoˈ tsoom nda̱a̱yâ: —Quiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tjaa ñomtiuu laxmaⁿˈyoˈ. Chaˈxjeⁿ jnda̱ jñoom ja ñequio ñˈoom naya ˈnaaⁿˈaⁿ malaaˈtiˈ majño̱o̱ⁿya ˈo. 	 Ismét monda azért nékik Jézus: Békesség néktek! A miként engem küldött vala az Atya, én is akképen küldelek titeket.


Sa̱a̱ mˈaⁿ cwantindyoˈ ˈo tsjoom Sardis na tyoolacwajndiindyoˈ liaˈyoˈ ñequio natia. Joˈ chii nñequiaya liaa canchiiˈ na nlcweeˈyoˈ ndoˈ nncˈomˈyoˈ ñˈeⁿndyo̱ ee laˈxmaⁿˈyoˈ na nndaˈyoˈ joonaˈ. 	 van Sárdisban egy kevés neved, azoké a kik nem fertõztették meg a ruháikat: és fehérben fognak velem járni; mert méltók [arra.]


Ñequiiˈ macˈeⁿ tsaⁿˈñeeⁿ yuu niom ndeiˈluaa. Ndoˈ meiⁿcwii tsˈaⁿ taticanda̱a̱ nntseityeⁿ jom, meiiⁿ ñˈeⁿ lˈuaancjo. 	 A kinek lakása a sírboltokban vala; és már lánczokkal sem bírta õt senki sem lekötni.


Tacwaxua ndyueena, jluena: —Catyˈiomˈ jom tsˈoomˈnaaⁿ. 	 És azok ismét kiáltának: Feszítsd meg õt!


Joˈ chii candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, juu na laxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom, nncwjeeⁿˈeⁿ nayaˈñeeⁿ lueeˈyoˈ, ndoˈ nñequiaaⁿ na ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ nlaxmaⁿna juunaˈ. 	 Annakokáért mondom néktek, hogy elvétetik tõletek az Istennek országa, és oly népnek adatik, a mely megtermi annak gyümölcsét.


Sa̱a̱ cwii cwii tsˈaⁿ na nncwjiˈ xueya na cwiluiindyo̱ na matsa̱ˈntjo̱ⁿ, juu tsaⁿˈñeeⁿ nluiinˈmaaⁿñe.” Luaaˈ ñˈoom na tso Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio ˈndyoo Joel. 	 És lészen, hogy mindaz, a ki az Úrnak nevét segítségül hívja, megtartatik.


Jnda̱ tqueⁿˈ na cwiluiindyena tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈoomya. Ndoˈ jnda̱ tqueⁿˈ joona na cwiluiindyena ntyee na cwindyeˈntjomna nnoom. Ndoˈ nntsa̱ˈntjomna nnˈaⁿ tsjoomnancue. 	 És tettél minket a mi Istenünknek királyokká és papokká; és uralkodunk a földön.


Quia joˈ aa nchii tsˈaⁿ egipto ˈu na nmeiiⁿndyo ñeseiweñe nacjooˈ gobiernom na seitjoom cwii ñequiee meiⁿ nnˈaⁿ na tia nnˈaⁿndye na tjachom joona ndyuaa yuu tjaa nnˈaⁿ cˈoom. 	 Hát nem te vagy az az egyiptomi, ki e napoknak elõtte fellázította és kivitte a pusztába azt a négyezer orgyilkos férfiút?


Saacuo̱o̱yâ wˈaandaa. Ndoˈ tjañˈeⁿ Aristarco ñˈeⁿndyô̱. Jom tsˈaⁿ tsjoom Tesalónica ndyuaa Macedonia. Ndoˈ wˈaandaaˈñeeⁿ jnaⁿnaˈ tsjoom Adramitio na wjaanaˈ njoom na mˈaⁿ ˈndyoo ndaaluee ndyuaa Asia. Jnda̱ tuo̱o̱yâ, mana saayâ. 	 Beülvén azért egy Adramittiumból való hajóba, az Ázsia mentében fekvõ helyeket akarván behajózni, elindulánk, velünk lévén a maczedóniai Aristárkhus, ki Thessalonikából való.


Ndoˈ tso Espíritu nnom Felipe: —Catseicandyooˈndyuˈ nacañoomˈ tornomwaaˈ. Catseijomndyuˈ ñˈeⁿ tsˈaⁿ na maleiñˈoom juunaˈ. 	 Monda pedig a Lélek Filepnek: Járulj oda és csatlakozzál ehhez a szekérhez!


Ee chaˈtso na tqueeⁿ, ya laxmaⁿ joonaˈ, meiⁿ ticatsonaˈ na cˈo̱o̱ⁿya na ticueeˈ nˈo̱o̱ⁿya joonaˈ na nñequiaaya na quianlˈuaaⁿˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿnaˈ, 	 Mert Istennek minden teremtett állata jó, és semmi sem megvetendõ, ha hálaadással élnek azzal;


Tˈo̱ Jesús nnom: —¿Chiuu na matsuˈ na ya tsˈaⁿndyo̱ ja? Tjaa ˈñeeⁿ cˈoom na jeeⁿ ya tsˈaⁿñe macanda̱ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. Sa̱a̱ ˈu jeˈ, xeⁿ ñeˈcjaˈquieeˈndyuˈ cantyja na ticantycwii na wandoˈ macaⁿnaˈ na catseicanda̱ˈ chiuu tˈmaⁿ ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Õ pedig monda néki: Miért mondasz engem jónak? Senki sem jó, csak egy, az Isten. Ha pedig be akarsz menni az életre, tartsd meg a parancsolatokat.


Naⁿˈñeeⁿ tˈmo̱ⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱na na tixocaluiiñe Cristo xjeⁿ na cwitaˈndoˈ nquieena. Tˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na na nncˈoom juu xjeⁿ na mˈaaⁿ jaa. Joˈ chii ndyumeiiⁿñe, ñequio na mateijndeii Espíritu Santo na jñom Tyˈo̱o̱tsˈom, cwiñeˈquia nnˈaⁿ ñˈoom naya nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo. Jeeⁿ cajnda ñˈoom nayawaañe hasta matseiqueeⁿnaˈ nˈom ángeles na ñecalaˈno̱ⁿˈna juunaˈ. 	 A kiknek megjelentetett, hogy nem magoknak, hanem nékünk szolgáltak azokkal, a melyeket most hirdetnek néktek azok, a kik prédikálták néktek az evangyéliomot az egekbõl küldött Szent Lélek által; a mikbe angyalok vágyakoznak betekinteni.


Sa̱a̱ jeeⁿ ndyaˈ quianlˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, na ˈo meiiⁿ na tyeⁿ ñejndyeˈntjomˈyoˈ nnom jnaⁿ, sa̱a̱ jeˈ ñequio na xcweeˈya nˈomˈyoˈ cwilaˈñˈoomˈndyoˈ ñˈoom na tˈmo̱o̱ⁿ nnˈaⁿ nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 hála az Istennek, hogy [jóllehet] a bûn szolgái voltatok, de szívetek szerint engedelmeskedtek a tudomány azon alakjának, a melyre adattatok.


Luaaˈ matsoom na maˈmo̱o̱ⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu Santo na juu nntoˈñoom nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈeⁿñê. Ee xjeⁿˈñeeⁿ tjo̱o̱cheⁿ na nñequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom juu naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ, ee tyooweˈntyjo̱ xjeⁿ na nntseitˈmaaⁿˈñê Jesús. 	 Ezt pedig mondja vala a Lélekrõl, a melyet veendõk valának az õ benne hívõk: mert még nem vala Szent Lélek; mivelhogy Jézus még nem dicsõítteték meg.


Chaˈtsondyoˈ cˈomˈcˈeendyoˈ na calaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha ticjaachuunaˈ ˈo xjeⁿ ˈnaaⁿˈnaˈ quia wiˈ cwitjomˈyoˈ. Mayuuˈ, jeeⁿ mˈaaⁿcˈeeˈ tsˈom tsˈaⁿ na nntsˈaa yuu na macaⁿnaˈ sa̱a̱ ncˈe na tsˈaⁿ tseixmaaⁿ, tileicanaⁿñê. 	 Vigyázzatok és imádkozzatok, hogy kísértetbe ne essetek; mert jóllehet a lélek kész, de a test erõtelen.


Joˈ chii tilanchqueeⁿˈndyo̱ na nlˈaaya yuu naya ee xeⁿ tiˈndya̱a̱ncˈuaaˈndyo̱, nncueˈntyjo̱ xjeⁿ na nntoˈño̱o̱ⁿya na ticantycwii na cwitando̱o̱ˈa. 	 A jótéteményben pedig meg ne restüljünk, mert a maga idejében aratunk, ha el nem lankadunk.


Tˈo̱ Jesús nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ, tsoom: —Mati ja nncwaxˈa̱ya cwii ñˈoom nda̱a̱ˈyoˈ. Xeⁿ nntˈo̱ˈyoˈ juunaˈ quia joˈ mati ja nntsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ ˈñeeⁿ juu tquiaa najndo̱ na nmeiiⁿˈ matsˈaa. 	 Jézus pedig felelvén, monda nékik: Én is kérdek egy dolgot tõletek, a mire ha megfeleltek nékem, én is megmondom néktek, micsoda hatalommal cselekszem ezeket.


Mañejuu xueeˈñeeⁿ quia na jnda̱ tmaaⁿ, tsoom nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê: —Cjaaya xndyaaˈ ndaaluee, ntyjawaˈñeⁿ. 	 Azután monda nékik azon a napon, a mint este lõn: Menjünk át a túlsó partra.


Cwiwitquiooˈya na tjaa ˈñeeⁿ maqueⁿnaˈ juu na tjaa jnaⁿ cwicotseixmaⁿ ncˈe machˈee chiuu macaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, ee ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii matsonaˈ: “Tsˈaⁿ na tjaa jnaⁿ cwicotseixmaⁿ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, macaⁿnaˈ na catseiyuˈya tsˈom ñˈeⁿñê.” 	 Hogy pedig a törvény által senki sem igazul meg Isten elõtt, nyilvánvaló, mert az igaz ember hitbõl él.


Mati cwanti nnˈaⁿ na mˈaⁿ nˈiaaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ ndyuaa Asia na ya ñˈoom ñˈeⁿ Pablo, jlaˈcwanomna ñˈoom na mˈaaⁿ na tincjaaqueⁿˈeⁿ wˈaaˈñeeⁿ. 	 És az ázsiai fõpapok közül is némelyek, kik barátai valának néki, küldvén õ hozzá, kérék, hogy ne menjen a színházba.


Nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ tyoqueⁿna cwenta ñˈoom na tyotseineiiⁿ ee teiyo manquiuˈnnˈaaⁿ joona ñequio tsˈiaaⁿ caluaˈ na machˈeeⁿ. 	 Azért figyeltek pedig rá, mert sok idõn át az ördögi mesterségekkel elámította õket.


Sa̱a̱ jom nncˈo̱o̱ⁿ, nntsoom: “Jnda̱ tsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ na ticaljeii yuu nnˈaⁿ ˈo. Quindyo̱ˈyoˈ ñjaaⁿ, ˈo nnˈaⁿ na cwilˈaˈyoˈ natia.” 	 De ezt mondja: Mondom néktek, nem tudom honnét valók vagytok ti; távozzatok el én tõlem mindnyájan, kik hamisságot cselekesztek!


Ndoˈ mati tsˈaⁿ na machˈee tsˈiaaⁿ jnda̱a̱ tseixmaaⁿ na jom nleilˈueeˈñe jñeeⁿ na cwiweˈ ntjoomˈm. 	 A ki munkálkodik, a földmívelõnek kell a gyümölcsökben elõször részesülnie.


Joˈ chii nnˈaⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndicwaⁿ waa na nntaˈjndyeena cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, 	 Annakokáért megvan a szombatja az Isten népének.


Quia jnda̱ teinom na tuii na luaaˈ, ntyˈiaya cwiicheⁿ ángel na jnaⁿ cañoomˈluee na jndyocue. Jeeⁿ tˈmaⁿ najndeii tseixmaaⁿ ndoˈ juu na caxueeñê seixueeñenaˈ chaˈwaa tsjoomnancue. 	 És ezek után láték más angyalt leszállani a mennybõl, a kinek nagy hatalma vala; és a föld fénylett annak dicsõségétõl.


Jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio Ta Jesucristo, ndoˈ jo nda̱a̱ ángeles na cwiluiindye cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, catseicanda̱a̱ˈndyuˈ ñˈoommeiⁿˈ, meiⁿ tintsaˈ na wjaˈñˈoomndyuˈ ñˈeⁿ cwii tsˈaⁿ sa̱a̱ cwiicheⁿ tineiⁿˈ. 	 Kérve kérlek az Istenre és Krisztus Jézusra és a kiválasztott angyalokra, hogy ezeket tartsd meg elõítélet nélkül, semmit sem cselekedvén részrehajlásból.


Ndoˈ ncˈe na cwilaˈjomndyo̱ ñˈeⁿ Cristo na tueeⁿˈeⁿ, mati cwilaˈyuuˈa na nntando̱o̱ˈa ñˈeⁿñê. 	 Hogyha pedig meghaltunk Krisztussal, hiszszük, hogy élünk is õ vele.


Cweˈ ncˈe joˈ, chaˈtso na cwajndii na laˈxmaⁿ nnˈaⁿ ñequio chaˈtso na waljooˈcheⁿ na tia na cwilˈana, catjeiˈndyoˈ cantyja ˈnaaⁿ nmeiⁿˈ. Ndoˈ ñequio na cwitueˈndyoˈcjeˈyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, calaˈljoˈyoˈ ñˈoomˈm na jnda̱ jnoomˈm naquiiˈ nˈomˈyoˈ, na cantyja ˈnaaⁿˈ juunaˈ nnda̱a̱ nluinˈmaaⁿndyoˈ. 	 Elvetvén azért minden undokságot és a gonoszságnak sokaságát, szelídséggel fogadjátok a beoltott ígét, a mely megtarthatja a ti lelkeiteket.


Sa̱a̱ waa cwii na jeeⁿ majoˈndyo cantyja ˈnaⁿˈyoˈ. Mˈaⁿˈyoˈ na jndooˈyoˈ tsˈiaaⁿ na laˈxmaⁿ nnˈaⁿ tmaaⁿˈ na jndyu nicolaítas, ndoˈ mati nnco̱ jndo̱ya ljoˈ na cwilˈana. 	 De az megvan benned, hogy a Nikolaiták cselekedeteit gyûlölöd, a melyeket én is gyûlölök.


Ndoˈ quia na jnda̱ tquienndaˈna yuu cwitjomndye naⁿmanˈiaaⁿ, tquiana cwenta pra̱so nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ tyee na cwiluiitquieñe, seilcwiiˈñê nda̱a̱ pra̱soˈñeeⁿ. 	 Elõhozván pedig õket, állaták a tanács elé; és megkérdé õket a fõpap,


Tcwaaⁿ cwii mosoona, taxˈeeⁿ ˈndyoo ljoˈ cwiluii. 	 És elõszólítván egyet a szolgák közül, megtudakozá, mi dolog az?


Tintjomˈyoˈ chaˈcwijom na nnquioo cwii teincoˈ ee nntˈuiinaˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ chaˈwaa nnom tsjoomnancue. 	 Mert mintegy tõr, úgy lep meg mindeneket, a kik az egész föld színén lakoznak.


Sa̱a̱ xeⁿ macoˈwiˈnaˈ ˈu ncˈe na matseijomndyuˈ ñequio Cristo, ticatsonaˈ na cˈoomˈ na jnaⁿˈ, ˈu catseitˈmaaⁿˈndyuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na matjomˈ naljoˈ. 	 pedig mint keresztyén [szenved,] ne szégyelje, sõt dicsõítse azért az Istent.


Matioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom ˈu. Ee matseiˈyuˈ na nntseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seicañeeⁿ ˈu, na tso ángel njomˈ. 	 És boldog az, a ki hitt; mert beteljesednek azok, a miket az Úr néki mondott.


Xmaⁿñe nomnnˈaaⁿya Prisca ñequio saaⁿˈaⁿ Aquila, mati nnˈaⁿ waaˈ Onesíforo. 	 Köszöntsed Priszkát és Akvilát, és az Onesifórus háznépét.


Xeⁿ jnda̱ ljeiiⁿ catsmaⁿˈñeeⁿ, nleiˈcaljoom juuyoˈ xtyoomˈm ñequio na neiiⁿˈeⁿ. 	 És ha megtalálta, felveti az õ vállára, örülvén.


Luaaˈ sˈaaⁿ cha na nntseixmaⁿ tmaaⁿˈñeeⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ tqueⁿ ljoomˈm juunaˈ quia na teitsˈoomndyena ndoˈ ñequio na tyondyena ñˈoomˈm, 	 Hogy azt megszentelje, megtisztítván a víznek feredõjével az íge által,


Sa̱a̱ Jesús nquiee ntyˈiaaⁿˈaⁿ nda̱a̱na. Tjeiiⁿˈeⁿ cwii ñˈoom na seijoomˈñe cheⁿnqueⁿ na tsjo̱ˈ na ya jom. Tsoom: —Quia joˈ ¿ljoˈ ñeˈcaˈmo̱ⁿ ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na mawaa na matsonaˈ?: Majuu tsjo̱ˈ na tîcwilˈueeˈndye luañeⁿ na cwilˈa tsiaⁿtsjo̱ˈ, jnda̱ mameiⁿntyjeeˈnaˈ nqui tsiaⁿtsjo̱ˈ. 	 Õ pedig reájok tekintvén, monda: Mi az tehát, a mi meg van írva: A mely követ az építõk megvetettek, az lett a szegelet fejévé?


sa̱a̱ xuee jnda̱ ndyee na tueeⁿˈeⁿ sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tandoˈxcoom, ndoˈ na teitquiooˈñennaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ jâ. 	 Ezt az Isten feltámasztá harmadnapon, és megadá, hogy õ megjelenjék nyilván,


Ee jnda̱ ñetˈoom ˈom saˈ ndoˈ juu tsˈaⁿ na mˈaaⁿ ñˈeⁿndyuˈ jeˈ, nchii saˈ jom. Cantyja na luaaˈ waa, mayuuˈ ñˈoom tsuˈ. 	 Mert öt férjed volt, és a mostani nem férjed: ezt igazán mondtad.


Tjaaˈnaⁿ cwii nantquie na macwaˈ tsˈaⁿ na nntsˈaanaˈ na tilˈueñê jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Sa̱a̱ ñˈoom na cwinaaⁿˈ naquiiˈ tsˈoom nlˈanaˈ na tilˈueñê. 	 Nincs semmi az emberen kívülvaló, a mi bemenvén õ belé, megfertõztethetné õt; hanem a mik belõle jõnek ki, azok fertõztetik meg az embert.


Quia joˈ tso Jesús: —ˈO nnˈaⁿ na ticalaˈyuˈyaˈ nˈomˈyoˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, ¿cwanti yo macaⁿnaˈ na cwii nljooˈndyo̱ ñˈeⁿndyoˈ na mˈmo̱o̱ⁿtya̱ nda̱a̱ˈyoˈ? ¿Cwanti xuee cwii nnda̱a̱ nntseiquii tsˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ? Quioˈñˈomˈyoˈ tyochjoomˈaaⁿˈ ñjaaⁿñe. 	 Õ pedig felelvén néki, monda: Óh hitetlen nemzetség, meddig leszek még veletek? Meddig szenvedlek még titeket? Hozzátok õt hozzám.


Cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nntoˈñoomˈyoˈ juu na nndaˈyoˈ na cwileiwe cañoomˈluee na ljuˈ tseixmaⁿnaˈ na tijoom cwiˈndaaˈ meiⁿ xocˈuaanaˈ chaˈna ljaaˈ. 	 Romolhatatlan, szeplõtelen és hervadhatatlan örökségre, a mely a mennyekben van fenntartva számunkra,


Juu na jeeⁿ wantyˈiuuˈ ñetuaa tînquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nliu nnˈaⁿ na ñetˈom teiyo juunaˈ, chaˈxjeⁿ jeˈ ñequio Espíritu Santo jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ apóstoles na ljuˈ nˈom ñequio profetas. 	 A mely egyéb idõkben meg nem ismertettetett az emberek fiaival úgy, a hogy most kijelentetett az Õ szent apostolainak és prófétáinak a Lélek által:


Tso Jesús nda̱a̱na: —Quia na jño̱o̱ⁿya ˈo na saanquiaˈyoˈ ñˈoom ˈnaⁿya, tsjo̱o̱ na tîcatsañˈomˈyoˈ tsjo̱ˈñjeeⁿ, meiⁿ chetsjaˈ, meiⁿ lcoom, ¿aa waa na seitjo̱o̱naˈ ˈo? Jluena nnoom: —Meiⁿcwii tjaaˈnaⁿ. 	 És monda nékik: Mikor elküldtelek benneteket erszény, táska és saru nélkül, volt-é valamiben fogyatkozástok? Õk pedig mondának: Semmiben sem.


Catˈmo̱ⁿˈyoˈ na calaˈcanda̱na chaˈtso ñˈoom na jnda̱ tquiaya nda̱a̱ˈyoˈ. Ndoˈ cjaañjoomˈ nˈomˈyoˈ na mˈaaⁿya ñˈeⁿndyoˈ ticwii xuee, hasta na nntycwii tsjoomnancue. Amén. 	 Tanítván õket, hogy megtartsák mindazt, a mit én parancsoltam néktek: és ímé én ti veletek vagyok minden napon a világ végezetéig. Ámen!


Tsoom nda̱a̱na: —Ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii, matsonaˈ na nquii na cwiluiiñe Cristo, jndeiˈnaˈ na nntjoom nawiˈ tˈmaⁿ, ndoˈ xuee na jnda̱ ndyee nncwandoˈxcoom na tueeⁿˈeⁿ. 	 És monda nékik: Így van megírva, és így kellett szenvedni a Krisztusnak, és feltámadni a halálból harmadnapon:


Sa̱a̱ ntˈom lqueeⁿ tquiaanaˈ yuu na ya tsˈo, jeeⁿ ya tueˈnaˈ. Cwii taⁿˈ tjeiˈnaˈ ñequiee xuu lqueeⁿ trigo na cwii tsˈoom lqueeⁿ tjacjuˈ tsˈaⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ cwii taⁿˈ tjeiˈnaˈ we xuu waljooˈ xcwe na cwii tsˈoom lqueeⁿ tjacjoomˈm. Ndoˈ cwiicheⁿ cwii taⁿˈ tjeiˈnaˈ cwii xuu waljooˈ yom tsˈoom na cwii tsˈoom lqueeⁿ tjacjoomˈm. 	 Némely pedig a jó földbe esék, és gyümölcsöt terme, némely száz annyit, némely hatvan annyit, némely pedig harmincz annyit.


Sa̱a̱ ˈo cwilaˈcandyooˈndyoˈ na mˈaaⁿ Sjo̱ Sión, tsjoomˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na wandoˈ, juu Jerusalén na mˈaaⁿnaˈ cañoomˈluee, ndoˈ mˈaⁿ meiⁿ meiⁿcheⁿ ángeles na cwilaˈjomndyena na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena jom, 	 Hanem járultatok Sion hegyéhez, és az élõ Istennek városához, a mennyei Jeruzsálemhez, és az angyalok ezreihez,


Quia laaˈtiˈ cwilˈaˈyoˈ ñequio joo nnˈaⁿˈyoˈ na titˈmaⁿ cwilayuˈya nˈom, cwilaˈtjo̱o̱ndyoˈ nda̱a̱na na cwilaˈñˈeeⁿˈndyoˈ nˈomna. Ndoˈ mati cwilaxmaⁿˈyoˈ jnaⁿ jo nnom Cristo. 	 Így aztán, mikor az atyafiak ellen vétkeztek, és az õ erõtelen lelkiismeretüket megsértitek, a Krisztus ellen vétkeztek.


Nmeiⁿˈ ñˈoom na tyotseijndo̱ˈ Juan nˈom nnˈaⁿ ñequio jndye ntˈomcheⁿ ñˈoom na tyotseicañeeⁿ joona ñˈoom naya. 	 még sok egyebekre is intvén [õket], hirdeté az evangyéliomot a népnek.


Quia na tyomˈaⁿ naⁿˈñeeⁿ ñˈeⁿ Jesús taˈxˈeena nnoom, jluena: —Ta, ¿aa jeˈ na nntsaˈ na catsa̱ˈntjomndyenndaˈ nnˈaⁿ Israel? 	 Mikor azért azok egybegyûltek, megkérdék õt, mondván: Uram, avagy nem ez idõben állítod-é helyre az országot Izráelnek?


Chaˈtso nnˈaⁿ tyolue ñˈoom ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Tjaweeˈ nˈomna na jeeⁿ cajnda ñˈoom na tyotseineiiⁿ. Tyoluena: —Cwa cweˈ jnda José tsaⁿmˈaaⁿˈ. 	 És mindnyájan bizonyságot tõnek felõle, és elálmélkodának kedves beszédein, a melyek szájából származtak, és mondának: Avagy nem a József fia-é ez?


Ndoˈ tso Jesús nda̱a̱ chaˈtso nnˈaⁿ: —Jndaˈjom ñˈeⁿ ncjo espadas ñˈeⁿ nˈoom nchˈio tquiocatˈueˈyoˈ ja chaˈcwijom tquioˈyoˈ nacjooˈ cwii tsaⁿcanchˈue. ˈIo ndii ˈio ñetaˈcatya̱ⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ na ñetˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ˈyoˈ, sa̱a̱ tîcatˈueˈyoˈ ja. 	 Ugyanekkor monda Jézus a sokaságnak: Mint valami latorra, úgy jöttetek fegyverekkel és fustélyokkal, hogy megfogjatok engem? Naponként nálatok ültem, tanítván a templomban, és nem fogtatok meg engem.


Quia joˈ ntyˈiaya na wanaaⁿ cañoomˈluee. Teitquiooˈñe cwii caso canchiiˈ ndoˈ nqueⁿ na ljoom juuyoˈ matseicajndyunaˈ jom tsaⁿ na ñeˈcwii na machˈeeⁿ ndoˈ na mayomˈm. Macuˈxeeⁿ nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ na matyˈiomyanaˈ ndoˈ machˈeeⁿ tiaˈ nacjoo nnˈaⁿ na cwiˈoo nacjoomˈm. 	 És látám, hogy az ég megnyílt, és ímé vala egy fehér ló, és a ki azon ül vala, hivatik vala Hívnek és Igaznak, és igazságosan ítél és hadakozik.


Xjeⁿ na to̱ˈa na matseitsˈoomndyo̱ nnˈaⁿ ñequio ndaatioo, meiⁿ ticatseiˈno̱ⁿˈa na jom tsˈiaⁿˈaⁿ na nntseicanoomˈm jnaaⁿ nnˈaⁿ. Sa̱a̱ matsˈaa tsˈiaaⁿmeiiⁿ cha catseicaˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel na ljoˈ cwiluiiñê. 	 És én nem ismertem õt; de hogy megjelentessék Izráelnek, azért jöttem én, a ki vízzel keresztelek.


Quia joˈ cwii tsaⁿˈñeeⁿ na ñequiee na cwitaˈndoˈ tquiaa ntquieeˈ watso na tuiinaˈ sˈomcajaⁿ nda̱a̱ ángelesˈñeeⁿ. Joonaˈ tooˈcheⁿ ñjom nawiˈ na jeeⁿ cwajndii na nntjoom nnˈaⁿ ee juu Tyˈo̱o̱tsˈom na ñequiiˈcheⁿ na wandoˈ, matseiwˈeeⁿ nnˈaⁿ tsjoomnancue. 	 És egy a négy lelkes állat közül ada a hét angyalnak hét aranypoharat, a mely az örökkön örökké élõ Istennek haragjával teljes vala.


Sa̱a̱ Pedro jñoom chaˈtso naⁿˈñeeⁿ chˈeⁿ. Jnda̱ chii tcoomˈm xtyeeⁿ, seineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Jnda̱ joˈ taqueeⁿ jo ndoˈ yuu mˈaaⁿ tsˈoo, ntyˈiaaⁿˈaⁿ juu. Matsoom: —Tabita, quicantyjaˈ. Quia joˈ tsaⁿˈñeeⁿ seinˈmeiiⁿˈeⁿ luaˈnnom. Ntyˈiaaⁿˈaⁿ Pedro, mana tacatyeeⁿ. 	 ter pedig mindenkit kiküldvén, térdre esve imádkozék; és a [holt] testhez fordulván, monda: Tábitha, kelj fel! Az pedig felnyitá szemeit; és meglátván Pétert, felüle.


Ndoˈ nquiee apóstoles tyotjeiiˈyuuˈndyena ñequio najndeii na matseixmaaⁿ na jnda̱ mawandoˈxco Ta Jesús. Ndoˈ tˈmaⁿ tioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom joona. 	 És az apostolok nagy erõvel tesznek vala bizonyságot az Úr Jézus feltámadásáról; és nagy kegyelem vala mindnyájukon.


Ndoˈ joˈ tquieˈcañom ñequiee nnˈaⁿ na mˈaaⁿ Jesús. Tquioñˈomna cwii tsˈaⁿ na ntjeiⁿ ncˈee. 	 És jövének hozzá egy gutaütöttet hozva, a kit négyen emelnek vala.


Jnda̱nquia tsoom nda̱a̱ chaˈtsondyena: —Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na lˈue tsˈom na nncwˈaaˈñe ja, cwjiˈñê cantyja na matseitiuu nqueⁿ. Caljoya tsˈoom nawiˈ na matjoom ticwii xuee, ndoˈ candyontyjo̱o̱ⁿ cantyja na matsˈaa, meiiⁿ quio joˈ cueeⁿˈeⁿ. 	 Mondja vala pedig mindeneknek: Ha valaki én utánam akar jõni, tagadja meg magát, és vegye fel az õ keresztjét minden nap, és kövessen engem.


Matyjeeⁿ meiⁿnquia lˈo̱ tsˈo̱o̱ˈñeeⁿ na tyoolˈanaˈ ta̱. Sa̱a̱ ticwii lˈo̱ tsˈo̱o̱ˈñeeⁿ na cwilˈanaˈ ta̱, matyjeeⁿ nqueⁿnaˈ cha majndyeti ta̱ calˈanaˈ. 	 Minden szõlõvesszõt, a mely én bennem gyümölcsöt nem terem, lemetsz; mindazt pedig, a mely gyümölcsöt terem, megtisztítja, hogy több gyümölcsöt teremjen.


Ee ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom luaa matsonaˈ: “Catseitˈmaaⁿˈndyuˈ tsotyeˈ ñˈeⁿ tsoˈndyoˈ.” Ndoˈ matsotinaˈ: “ˈÑeeⁿ juu na matso ñˈoom wiˈ nacjooˈ tsotye, tsondyee tsaⁿˈñeeⁿ matsonaˈ na maxjeⁿ calaˈcueeˈ nnˈaⁿ juu.” 	 Mert Isten parancsolta ezt, mondván: Tiszteld atyádat és anyádat, és: A ki atyját vagy anyját szidalmazza, halállal lakoljon.


Macanda̱ Lucas ndicwaⁿ mˈaaⁿ ñˈeⁿndyo̱. Quia nndyoˈ candyoˈñˈoomˈ Marcos ee tˈmaⁿ nnda̱a̱ nnteijneiⁿ ja tsˈiaaⁿ na waa. 	 Egyedül Lukács van velem. Márkust magadhoz vévén, hozd magaddal: mert nekem alkalmas a szolgálatra.


Ndoˈ quia na jlaˈcueeˈ nnˈaⁿ Esteban, tsˈaⁿ na tyocwjiˈyuuˈñe cantyja ˈnaⁿˈ, ja ñˈa̱ⁿya. Seijomndyo̱ na calˈana na ljoˈ jom, ndoˈ tyotsˈaa cwenta liaa naⁿˈñeeⁿ xjeⁿ na jlaˈcueeˈna jom.” 	 És mikor ama te mártírodnak, Istvánnak vére kiontaték, én is ott állék és helyeslém az õ megöletését, és õrizém azoknak köntösét, a kik õt megölték.


Quia jndii Jesús na jnda̱ mamˈaaⁿ Juan pra̱so, tjalcweeⁿˈeⁿ tsˈo̱ndaa Galilea. 	 Mikor pedig meghallotta Jézus, hogy János börtönbe vettetett, visszatére Galileába;


Joˈ na nntseicandyaañê jaa luee nnˈaⁿ na jndoo jaa cha nndya̱ˈntjo̱o̱ⁿya nnoom ñequio na tiˈmaaⁿˈ nˈo̱o̱ⁿya. 	 Hogy megszabadulván a mi ellenségeink kezébõl, félelem nélkül szolgáljunk néki.


Tsoom nnom: “Na mayuuˈcheⁿ tˈmaⁿ nntio̱ˈnaaⁿndyo̱ ˈu ndoˈ nntsˈaa na nleijndyendye nnˈaⁿ tsjaaⁿ ˈnaⁿˈ na nncjawintyjooˈ.” 	 Mondván: Bizony megáldván megáldalak téged, és megsokasítván megsokasítalak téged.


Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, juu xuee na nncuˈxeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ, matˈmaⁿti nlcoˈwiˈnaˈ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ yuu na tîcatoˈñoom nnˈaⁿ ñˈoom naya, nchiiti na nlcoˈwiˈnaˈ nnˈaⁿ ndyuaa Sodoma ñequio Gomorra na teiyo seityuiiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwii cwii tsjoomna ncˈe na wiˈndye naⁿˈñeeⁿ. 	 Bizony mondom néktek: Az ítélet napján könnyebb lesz a Sodoma és Gomora földjének dolga, mint annak a városnak.