Ja Pablo matseiljeiya cartawaañe, ñequio Silvano ñˈeⁿ Timoteo, matseicwano̱ⁿya juunaˈ nda̱a̱ˈ ˈo tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿˈyoˈ tsjoom Tesalónica, ˈo na cwilaˈxmaⁿyoˈ cwentaaˈ Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ mati Ta Jesucristo. Quiana na nntoˈñoomˈyoˈ naya na cwilaˈxmaⁿna ndoˈ na nndaˈyoˈ na tjaa ñomtiuu cˈomˈyoˈ jo nda̱a̱na. 	 l, Silvánus és Timótheus a Thessalonikabeliek gyülekezetének, [a] [mely] [van] az Atya Istenben és az Úr Jézus Krisztusban: kegyelem néktek és békesség Istentõl, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól.


Jndyendye nnˈaⁿ ntyˈiaana na cwilaˈneiⁿ nnˈaⁿ na tileicalaˈneiⁿ, ndoˈ tcoˈyanaˈ nnˈaⁿ na ticanda̱a̱ˈndye, ndoˈ cwiˈoocaˈ nnˈaⁿ na ntjeiⁿ ncˈeeˈ, ndoˈ ya cwintyˈiaa nnˈaⁿ na nchjaaⁿ. Joˈ chii sˈaanaˈ na jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna. To̱ˈna na tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ Israel. 	 Úgy hogy a sokaság álmélkodik vala, látván, hogy a némák beszélnek, a csonkák megépülnek, a sánták járnak, a vakok látnak: és dicsõíték Izráel Istenét.


Matseina̱ⁿya cantyja ˈnaaⁿˈ nquii na cwiluiiñe tyooˈ na jnaⁿ cañoomˈluee. Tyooˈwaa titseixmaⁿnaˈ chaˈna maná na tcwaˈ weloo weloˈyoˈ ndoˈ tja̱na. Sa̱a̱ ticatseijomnaˈ cantyja ˈnaⁿya chaˈna manáˈñeeⁿ. Ee meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na nlcwaˈ tyooˈ na matseixmaⁿya, tijoom nncueˈ, mˈaaⁿ ndoˈ mˈaaⁿ na wandoˈ. 	 Ez az a kenyér, a mely a mennybõl szállott alá; nem úgy, a mint a ti atyáitok evék a mannát és meghalának: a ki ezt a kenyeret eszi, él örökké.


Cainán jnda Enós, Enós jnda Set, Set jnda Adán, Adán jnda Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 z] Énósé, [ez] Sethé, [ez] Ádámé, [ez pedig] az Istené.


Jnda̱ na ndyueñˈeⁿ seicatsoom, seijomnaˈ jndyo cwii jndoˈ tˈmaⁿ tyuaaˈñeeⁿ. Jnaⁿnaˈ na tcoˈwiˈnaˈ jom na tjaaˈnaⁿ ljoˈ cwii ya nleilˈueeˈñê. 	 Minekutána pedig mindent elköltött, támada nagy éhség azon a vidéken, és õ kezde szükséget látni.


Jnda̱ na seineiiⁿ ñˈoommeiⁿˈ, jndye nnˈaⁿ jlaˈyuˈ ñˈeⁿñê. 	 A mikor ezeket mondá, sokan hivének õ benne.


Quia joˈ nquiee nnˈaⁿ na tˈue Jesús, tyˈeñˈomna jom waaˈ Caifás, juu tyee na cwiluiitquieñe. Joˈ joˈ jnda̱ tjomndye nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye naquiiˈ tsjoom. 	 Amazok pedig megfogván Jézust, vivék Kajafáshoz, a fõpaphoz, a hol az írástudók és a vének egybegyûltek vala.


meiⁿ ljoˈ na mˈaⁿ nandye, meiⁿ ljoˈ na niom yuu na njoomti tsˈom ndaaluee, meiⁿ ljoˈ na sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom. Meiⁿcwii na chaˈtso nmeiⁿˈ, xocanda̱a̱ nnto̱ⁿˈnaˈ jaa na tˈmo̱o̱ⁿ na mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom jaa ncˈe Cristo Jesús na cwiluiiñê na catsa̱ˈntjoom jaa. 	 Sem magasság, sem mélység, sem semmi más teremtmény nem szakaszthat el minket az Istennek szerelmétõl, mely vagyon a mi Urunk Jézus Krisztusban.


Jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, ñˈoom na xcweti ndoˈ ljuˈ tseixmaⁿ na cwilaˈyuuˈa, luaa matsonaˈ: Cateijndeii tsˈaⁿ ndyeñeeⁿˈ na jnda̱ tja̱ tyendyee, ndoˈ yolcu na jnda̱ ljondye na tja̱ sˈaa, cateijndeii tsˈaⁿ joona nawiˈ na cwitjoomna ndoˈ tintseiquiiˈñe ñequio natia na matseixmaⁿ tsjoomnancue. 	 szta és szeplõ nélkül való istentisztelet az Isten és az Atya elõtt ez: meglátogatni az árvákat és özvegyeket az õ nyomorúságukban, [és] szeplõ nélkül megtartani magát e világtól.


Quia joˈ jñomnnaaⁿˈaⁿ cwiicheⁿ mosoomˈm. Juu tsaⁿˈñeeⁿ jñomna ljo̱ˈ. Jlaˈquieeˈndyena xqueⁿ ndoˈ tyolaˈjnaaⁿˈna juu. 	 És ismét külde hozzájuk egy másik szolgát; azt pedig kõvel dobálván meg, fejét betörék, és gyalázattal illetve, visszaküldék.


Ndoˈ jnaⁿ cwiicheⁿ ángel watsˈom cañoomˈluee. Mati juu ñˈoom xjo carwato na ta̱a̱ ˈndyoo. 	 És más angyal jöve ki a mennyben való templomból, s annál is éles sarló vala.


Cantyja ˈnaaⁿˈ ljeii na tqueⁿ Moisés, nquiee ntyee na cwiluiindye tsjaaⁿ Leví na jndyowicantyjooˈ, matsa̱ˈntjom ljeiiˈñeeⁿ na quia nnˈaⁿ judíos diezmo nda̱a̱na, meiiⁿ na nnˈaaⁿndyena ndoˈ mati cwiluiindye ntyeeˈñeeⁿ tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ Abraham. 	 És bár azoknak, kik a Lévi fiai közül nyerik el a papságot, parancsolatjok van, hogy törvény szerint tizedet szedjenek a néptõl, azaz az õ atyafiaiktól, jóllehet õk is az Ábrahám ágyékából származtak;


ee Demas jnda̱ ˈñeeⁿ ja, tjaaⁿ Tesalónica, neiiⁿˈtyeⁿ ˈnaⁿ na tseixmaⁿ tsjoomnancue. Crescente tjaaⁿ ndaandyuaa Galacia ndoˈ Tito tjaaⁿ ndaandyuaa Dalmacia. 	 Mert Démás engem elhagyott, e jelen való világhoz ragaszkodván, és elment Thessalónikába: Kresczens Galátziába, Titus Dalmátziába.


¿Aa ticaliuˈyoˈ na joo nnˈaⁿ na cwiñequiandye cantyja ˈnaaⁿˈ natia ticalaxmaⁿna cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom? Tiñeˈquioˈnnˈaⁿndyoˈ cheⁿncjoˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaañe. Nnˈaⁿ na cweˈ cwitjomndyeyana ñˈeⁿ nnˈaⁿ na tyooˈuncona, tixocalaˈxmaⁿna cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom, meiⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye ˈnaⁿ na cweˈ nnˈaⁿ lˈa, meiⁿ nnˈaⁿ na cweˈ mˈaⁿya ñˈeⁿ nnˈaⁿ, meiⁿ naⁿnom na cweˈ ñˈeⁿ ntyjenom mˈaⁿ, 	 Avagy nem tudjátok-é, hogy igazságtalanok nem örökölhetik Istennek országát? Ne tévelyegjetek; se paráznák, se bálványimádók, se házasságtörõk, se pulyák, se férfiszeplõsítõk,


Ndoˈ nchii macanda̱ joˈ, mati joo yolcu na ñˈeeⁿ tmaaⁿˈ na laxmaaⁿyâ, tquioñˈomna ñˈoom na jeeⁿ seiñˈeeⁿˈnaˈ jâ. Ee mateincooquiuuˈ tyˈena yuu waa tseiˈtsuaⁿˈaⁿ, 	 Hanem valami közülünk való asszonyok is megdöbbentettek minket, kik jó reggel a sírnál valának;


Na mˈaaⁿ jâ tyjeeⁿˈeⁿ. Seityeeⁿ ncˈeeⁿ lˈo̱o̱ⁿ ñequio ˈnaⁿ na chuˈtyeⁿ tsiaaˈ Pablo. Matsoom: —Luaa matso Espíritu Santo na nlˈa nnˈaⁿ judíos na mˈaⁿ Jerusalén. Malaaˈtiˈ nlaˈtyeⁿna tsˈaⁿ na ˈnaaⁿˈ ˈnaⁿwaa ndoˈ nntioona jom luee nnˈaⁿ na nchii nnˈaⁿ judíos. 	 És mikor hozzánk jött, vevé Pálnak az övét, és megkötözvén a maga kezeit és lábait, monda: Ezt mondja a Szent Lélek: A férfiút, a kié ez az öv, ekképen kötözik meg a zsidók Jeruzsálemben, és adják a pogányoknak kezébe.


Sa̱a̱ Cristo na cwiluiiñê jnda Tyˈo̱o̱tsˈom, matseicana̱a̱ⁿ quiiˈ waaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Jaa laxmaaⁿya wˈaaˈñeeⁿ xeⁿ ticaˈndya̱a̱ ncˈuaaˈndyo̱o̱ na mˈaaⁿya na jom quitˈmaⁿ nˈo̱o̱ⁿ ndoˈ na cwicantyjaaˈtyeⁿ nˈo̱o̱ⁿya jom. 	 Krisztus ellenben mint Fiú a maga háza felett, a kinek háza mi vagyunk, ha a bizodalmat és a reménységnek dicsekedését mind végig erõsen megtartjuk.


Ee tyoluena: —Jesúsmˈaaⁿˈ ¿aa nchii jnda José jom? Cwitaˈjnaaⁿˈa tsotyeeⁿ, tsoñeeⁿ. ¿Chiuu na tsoom na jnaaⁿ cañoomˈluee, jndyocueeⁿ? 	 És mondának: Nem ez-é Jézus, a József fia, a kinek mi ismerjük atyját és anyját? mimódon mondja hát ez, hogy: A mennybõl szállottam alá?


Ee mantyjiiya na ñequiiˈcheⁿ mandiˈ ñˈoom na matseina̱ⁿya njomˈ. Sa̱a̱ cweˈ ncˈe nnˈaⁿ na jndyendye na mˈaⁿna na cañomya joˈ chii tsjo̱o̱ya ñˈoomwaaˈ cha calaˈyuˈna na ˈu jñomˈ ja. 	 Tudtam is én, hogy te mindenkor meghallgatsz engem; csak a körülálló sokaságért mondtam, hogy elhigyjék, hogy te küldtél engem.


Ee tilaˈno̱ⁿˈna cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na sˈaa Jesús ñequio ntyooˈ na tcwaˈ nnˈaⁿ. Ndoˈ ndicwaⁿ tileiqueⁿna cwenta ˈñeeⁿ cwiluiiñê. 	 Mert nem okultak a kenyereken, mivelhogy a szívök meg vala keményedve.


ee waa ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ naquiiˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii na matsonaˈ: Ja maquia̱ⁿya tsaⁿ na nluiiñe tsjo̱ˈ na nquiee nnˈaⁿ tsjoom Sión nncwityˈuiina cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, jom nluiiñê tsjo̱ˈtyˈa na cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ nntseiquiaanaˈ nnˈaⁿ, sa̱a̱ tsˈaⁿ na nntseiyuˈ ñˈeⁿñê, xocatsˈaanaˈ ntyjeeⁿ ndooˈ cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo na matseiyoomˈm. 	 A mint meg van írva: Ímé beleütközés kövét és megbotránkozás szikláját teszem Sionba; és a ki hisz benne, nem szégyenül meg.


Ndoˈ tsˈaⁿ na quichˈee chaˈxjeⁿ matsa̱ˈntjom ljeiiˈñeeⁿ meiiⁿ tyooluii ˈnaaⁿˈñeeⁿ juu, naljoˈ machˈee tsaⁿˈñeeⁿ matseijndaaˈñenaˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ na chaˈcwijom jnda̱ tuii ˈnaaⁿˈñeeⁿ juu meiiⁿ tîcaluii. 	 Ha tehát a körülmetéletlen pogány megtartja a törvénynek parancsolatait, az õ körülmetéletlensége nem körülmetélkedésül tulajdoníttatik-é néki?


Tsaⁿˈñeeⁿ tueeˈna jom wˈaancjo ee teijndaaˈ jnaaⁿˈaⁿ na seiweñê nacjooˈ gobiernom. Ndoˈ seicueⁿˈeⁿ tsˈaⁿ. 	 Ki a városban lett valami lázadásért és gyilkosságért vettetett a tömlöczbe.


Quia joˈ tso Pedro nnom Jesús: —Jeeⁿ ndyaˈ ya na mˈaaⁿya ñjaaⁿ. Cwa, nlˈaayâ ndyee xquieˈ ncwaⁿˈ. Cwii cwentaˈ nncuˈ, cwii cwentaaˈ Moisés, ndoˈ cwii cwentaaˈ Elías. 	 Péter pedig megszólalván, monda Jézusnak: Mester, jó nékünk itt lenni: csináljunk azért három hajlékot, néked egyet, Mózesnek is egyet, Illésnek is egyet.


Ee xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ quia sˈaa Jesús tsooˈ na sˈaaⁿ na ya mantyˈiaaˈ tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Mikor pedig Jézus a sarat csinálá és felnyitá ennek szemeit, szombat vala.


—Meiⁿcwii ñˈoom ticatsuˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ chiuu tuii na nˈmaⁿˈ. Sa̱a̱ cjaˈ, cjaˈtseicaˈmo̱ⁿndyuˈ nnom tyee. Ndoˈ quiaaˈ quiooˈ nnoom na matseitˈmaaⁿˈndyuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈxjeⁿ na tyotsa̱ˈntjom Moisés. Ee laaˈtiˈ nncwjiˈyuuˈñenaˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ na jnda̱ nˈmaⁿˈ. 	 És monda néki: Meglásd, hogy senkinek semmit ne szólj; hanem eredj el, mutasd meg magadat a papnak, és vidd fel a te tisztulásodért, a mit Mózes parancsolt, bizonyságul nékik.


Xeⁿ mˈaaⁿ tsˈaⁿ na mawaxˈee ˈñeeⁿ cwiluiiñe Tito, canduˈyoˈ na cwiluiiñê xˈiaya. Matseijomñê ñˈeⁿndyo̱ na cwindyeˈntjo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ. Ndoˈ xeⁿ cwitaˈxˈee nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿ ntˈomcheⁿ naⁿmˈaⁿˈ canduˈyoˈ na ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ cwijñoomna naⁿmˈaⁿˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ matseitˈmaaⁿˈñenaˈ Cristo cantyja ˈnaaⁿna. 	 ár Titusról [van szó,] õ az én társam és ti köztetek segítségem; akár a mi atyánkfiai felõl, õk a gyülekezetek követei, Krisztus dicsõsége:


Na xuee jeˈ na wjaa wjaatinaˈ, meiⁿcwii tsˈaⁿ tintseintjaaⁿˈ ja cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ. Ee cantsaaⁿ na cho̱ya cwitˈmo̱o̱ⁿnaˈ na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na mandiˈntjomtyeⁿ nnom Ta Jesús. 	 Ennekutána senki nékem bántásomra ne legyen; mert én az Úr Jézusnak bélyegeit hordozom az én testemben.


Naxuee tyoˈmo̱ⁿ Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ. Ndoˈ quia tmaaⁿ tyocalueeⁿˈeⁿ, tyocaⁿ ta na jndyu Olivos. 	 nít vala pedig naponta a templomban; éjszakára pedig kimenvén, a hegyen vala, mely Olajfák [hegyének] neveztetik.


Macaⁿnaˈ na cjaanjoomˈ nˈo̱o̱ⁿya na nchii teijndaaˈ ljeii na qui cwentaa nnˈaⁿ na cwilˈa na matyˈiomyanaˈ. Teijndaaˈ juunaˈ cwentaa nnˈaⁿ na quieˈ nˈom, cwentaa nnˈaⁿ na ticatueeˈndyecje, cwentaa nnˈaⁿ na tia cwilˈa, nnˈaⁿ na laxmaⁿ jnaⁿ, cwentaa nnˈaⁿ na ticalaˈtˈmaaⁿˈndye Tyˈo̱o̱tsˈom oo cwiicheⁿ nnom na matseitˈmaaⁿˈñe tsˈaⁿ, teijndaaˈ juunaˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈcwjee tye ndyeena ndoˈ mati cwentaa chaˈtsondye nnˈa na cwilaˈcwjee nnˈaⁿ, 	 Tudván azt, hogy a törvény nem az igazért van, hanem a törvénytaposókért és engedetlenekért, az istentelenekért és bûnösökért, a latrokért és fertelmesekért, az atya- és anyagyilkosokért, emberölõkért.


Ndoˈ mati ˈo naⁿnom na mˈaⁿ lcuuˈyoˈ, cˈoomˈya nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿna, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ joona na ticweˈntyjo̱ na jnda̱na chaˈna ˈo, sa̱a̱ mati ncˈe juu naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na ñecwii xjeⁿ mañequiaaⁿ na laxmaⁿna na ticantycwii na cwitaˈndoˈna chaˈxjeⁿ ˈo. Luaaˈ calˈaˈyoˈ cha tintseicuˈnaˈ na nñeeⁿ ñˈoom na cwitaⁿˈyoˈ nnoom. 	 férfiak hasonlóképen, együtt lakjanak értelmes módon [feleségükkel,]az asszonyi nemnek, mint gyöngébb edénynek, tisztességet tévén, mint a kik örökös társaik az élet kegyelmében; hogy a ti imádságaitok meg ne hiúsuljanak.


Joˈ chii cˈoomˈya nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na sˈaa Jesús na tyotseiquii tsˈoom ñequio nnˈaⁿ jnaⁿ na tyoˈoo nacjoomˈm cha tilaˈnchqueeⁿˈndyoˈ meiⁿ ticantycwii na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ na wiˈ na cwiwinomˈyoˈ. 	 Gondoljátok meg azért, hogy õ ily ellene való támadást szenvedett el a bûnösöktõl, hogy el ne csüggedjetek lelkeitekben elalélván.


Ee manquiuuya na Cristo cwii ndiiˈ na jnda̱ tandoˈxcoom na tueeⁿˈeⁿ, tacuaa cwii xuee na nncueˈnnaaⁿˈaⁿ ee juu na machˈee na cwiwje nnˈaⁿ tatjaaˈnaⁿ ljoˈ cwiya nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ ñˈeⁿñê. 	 Tudván, hogy Krisztus, a ki feltámadott a halálból, többé meg nem hal; a halál többé rajta nem uralkodik,


Sa̱a̱ tiyuuˈ na ljoˈ macaⁿnaˈ ee cwilayuuˈa na macanda̱ juu naya na matseixmaⁿ Ta Jesús na cweˈ yu joˈ na cwiluiˈnˈmaaⁿndyo̱ jaa ndoˈ mati joona. 	 Sõt inkább az Úr Jézus Krisztus kegyelme által hiszszük, hogy megtartatunk, miképen azok is.


Quia joˈ tso Jesús nda̱a̱na: —Majndye nnˈaⁿ mˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye profeta. Sa̱a̱ macanda̱ nnˈaⁿ ndyuaaⁿˈaⁿ ñequio nnˈaaⁿˈaⁿ ñequio nnˈaⁿ waⁿˈaⁿ tixocalaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. 	 Jézus pedig monda nékik: Nincs próféta tisztesség nélkül csak a maga hazájában, és a rokonai között és a maga házában.


Matyˈiomnaˈ na tjoomˈ cateijndeii nnˈaⁿ ncˈiaana na cwilaˈyuˈ. Jeˈ ˈo na majndaaˈti mˈaⁿˈyoˈ maxjeⁿ nnda̱a̱ nnteijndeiˈyoˈ nnˈaⁿ Jerusalén ˈnaⁿ na matseitjo̱o̱naˈ joona, cha cwiicheⁿ ndiiˈ quia na nda̱a̱ nliu joona mati nnda̱a̱ nnteijndeiina yuu na matseitjo̱o̱naˈ ˈo, ndoˈ na luaaˈ nlˈaˈyoˈ, ñeˈcwii xjeⁿ nnteijndeiinaˈ ˈo ñˈeⁿndye joona, 	 gy amazoknak bõsége is pótolhassa a ti fogyatkozástokat, hogy [így] egyenlõség legyen;


Quia na tquiena nda̱a̱ naⁿmaⁿnˈiaaⁿ jluena: —Nnˈaⁿ judíos mˈaⁿ, cwitjaaˈndyena tiaˈ nnˈaⁿ tsjoomya. 	 És odavezetvén õket a bírákhoz, mondának: Ezek az emberek zsidó létükre megháborítják a mi városunkat,


Seineiⁿticheⁿ Jesús cwii ñˈoom na tjañoomˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom xco na maˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. Tsoom: —Tsˈaⁿ na matseiyo̱ liaa, ticatyˈiomnaˈ na nncwjaaˈñê cwii taⁿˈ liaa xco na tyootmaⁿ na nntseiyo̱o̱ⁿ liaa ntsaa. Ee na ljoˈ nntsˈaaⁿ, quia nntmaⁿ liaa tquie quia joˈ nncjaateii liaa xco, nntyjaañenaˈ liaa ntsaa, ndoˈ cwajndiiti nncˈiooˈñenaˈ liaa ntsaaˈñeeⁿ. 	 Senki sem varr pedig új posztóból foltot ó ruhára; máskülönben a mi azt kitoldaná, még kiszakít belõle, az új a régibõl, és nagyobb szakadás lesz.


Quicantyjaˈyoˈ, cjaaya. Cantyˈiaˈyoˈ luaaˈ mandyocwjeeˈcañoom juu tsˈaⁿ na mañequiaa cwenta ja luee nnˈaⁿ. 	 Keljetek fel, menjünk! Ímé elközelgett, a ki engem elárul.


Nchii Tyˈo̱o̱tsˈom mañequiaaⁿ na mˈaaⁿya na nquiaaya. Jom mañequiaaⁿ na laxmaaⁿya najndeii na matseixmaaⁿ ñequio na cˈo̱o̱ⁿya na wiˈ nˈo̱o̱ⁿya nnˈaⁿ ndoˈ mati na queⁿndyo̱ cheⁿncjo̱o̱ xjeⁿ cantyja ˈnaaⁿya. 	 Mert nem félelemnek lelkét adott nékünk az Isten; hanem erõnek és szeretetnek és józanságnak lelkét.


Ndoˈ cwitˈmo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na tyontyˈiaa nda̱a̱yâ na tyochˈeeⁿ, ñequio ñˈoom na tyoñequiaaⁿ na tyondya̱a̱yâ, cha nnda̱a̱ nlaˈjomndyoˈ ñˈeⁿndyô̱ ee juu na cwilajomndyô̱ mˈaaⁿnaˈ ñequio Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ ñequio Jnaaⁿ Jesucristo. 	 A mit hallottunk és láttunk, hirdetjük néktek, hogy néktek is közösségtek legyen velünk, és pedig a mi közösségünk az Atyával és az õ Fiával, a Jézus Krisztussal.


Titˈmaⁿti nntˈuiinaˈ naⁿmˈaⁿˈ xeⁿ tyootajnaaⁿˈna ñˈoom na mayuuˈ, sa̱a̱ ncˈe na taˈjnaaⁿˈna juunaˈ ndoˈ nda̱quia tjeiiˈlcweˈndyena, tyeⁿti ntˈuiinaˈ joona ncˈe taˈjnaaⁿˈna ñˈoom na ljuˈ na matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Mert jobb volna rájok nézve, ha meg sem ismerték volna az igazság útját, mint hogy megismervén, elpártoljanak a nekik adott szent parancsolattól.


Tso María nnom ángel: —¿Chiuu nntsˈaayuunaˈ na nluii na luaaˈ? Ee tyoomˈaaⁿya ñˈeⁿ tsaⁿsˈa. 	 Monda pedig Mária az angyalnak: Mimódon lesz ez, holott én férfiat nem ismerek?


Ee tsˈaⁿ na cweˈ tomti mandii ñˈoomˈñeeⁿ ndoˈ ticatsˈaa ljoˈ na matsonaˈ matseijomnaˈ tsaⁿˈñeeⁿ chaˈna tsˈaⁿ na mantyˈiaaˈ nnom ñˈeⁿ tsjo̱ˈjnom. 	 Mert ha valaki hallgatója az ígének és nem megtartója, az ilyen hasonlatos ahhoz az emberhez, a ki tükörben nézi az õ természet szerinti ábrázatát:


Quia na jnda̱ tquienndaˈna yuu na mˈaⁿ nnˈaⁿ na jndyendye, jndyotseicandyooˈñe cwii tsaⁿsˈa na mˈaaⁿ Jesús. Tcoomˈm xtyeeⁿ jo nnom, tsoom: 	 És mikor a sokasághoz értek, egy ember jöve hozzá, térdre esvén õ elõtte,


Quia joˈ ja na cwiluiindyo̱ na matsa̱ˈntjo̱ⁿya nntsjo̱o̱ nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ: “Mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, meiⁿquia na lˈaˈyoˈ na teijndeiˈyoˈ cwii nnˈaⁿya nmeiiⁿ na titˈmaⁿ cwiluiiñe, nnco̱ teijndeiˈyoˈ.” 	 És felelvén a király, azt mondja majd nékik: Bizony mondom néktek, a mennyiben megcselekedtétek egygyel az én legkisebb atyámfiai közül, én velem cselekedtétek meg.


ˈO na tyeⁿ mˈaⁿˈyoˈ moso nda̱a̱ patrom ˈnaⁿˈyoˈ, catueˈndyoˈcjeˈyoˈ nda̱a̱ joona meiiⁿ aa ya nnˈaⁿndyena oo aa tiannˈaⁿndyena. 	 A cselédek teljes félelemmel engedelmeskedjenek az uraknak; nem csak a jóknak és kíméleteseknek, de a szívteleneknek is.


Ndoˈ chaˈtsondyena tˈomna na tooˈ Espíritu Santo chaˈwaañˈeⁿ naquiiˈ nˈomna. Tquiaaⁿ na laˈxmaⁿna cantyja najneiⁿ. Ndoˈ jnaⁿnaˈ na jlaˈneiⁿna ntˈomcheⁿ nnom ñˈoom na nchii ñˈoom na maxjeⁿ cwilaˈneiⁿna. 	 És megtelének mindnyájan Szent Lélekkel, és kezdének szólni más nyelveken, a mint a Lélek adta nékik szólniok.


Jnda̱ joˈ tqueeⁿ na tyotsa̱ˈntjom jwe joona chaˈna cwii ñequiee siaⁿnto waljooˈ wenˈaaⁿ nchooˈ qui ntyu. Tyotsa̱ˈntjom naⁿˈñeeⁿ joona hasta na macanda̱ cwii tˈoom profeta Samuel. 	 És azután mintegy négyszázötven esztendeig adott birákat mind Sámuel prófétáig;


Ee xeⁿ cwilˈaayaaya na nlaˈtjo̱o̱ndyo̱ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ macwitaˈjnaaⁿˈa ñˈoom na mayuuˈ, tjaaˈnaⁿ cwiicheⁿ nnom na nncˈo̱ juunaˈ ñequiondyo̱ cantyja ˈnaaⁿˈ jnaⁿ na cwilˈaatya̱a̱ya. 	 Mert ha szándékosan vétkezünk, az igazság megismerésére való eljutás után, akkor többé nincs bûnökért való áldozat,


Tiñenquiaˈyoˈ meiⁿcwii nnom na tsaⁿjndii nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ xjeⁿ ˈo. 	 Se pedig az ördögnek ne adjatok helyet.


Ndoˈ naquiiˈ tsjoomˈñeeⁿ tajom nndiinndaˈ tsˈaⁿ na cˈuaa cwitjo̱o̱ˈ música, chaˈna arpa, tsmaaⁿ, ntu. Mati tajom nleitquiooˈñenndaˈ cwii tsˈaⁿ na seiˈnaaⁿˈya cwii nnom tsˈiaaⁿ, meiⁿ tajom nleicˈuaanndaˈ na nntua ñˈeⁿ tsjo̱ˈmolinom. 	 És hárfásoknak és muzsikásoknak, és síposoknak és trombitásoknak szava te benned többé nem hallatik; és semmi mesterségnek mestere nem találtatik többé te benned; és malomnak zúgása sem hallatik többé te benned;


Tyjeeˈcañoom cwii tsˈaⁿ na chuu tycu lepra, tjatseicandyooˈñe, tcoˈ xtye jo nnoom, tso: —Ta, ntyjii na ˈu nnda̱a̱ nntseinˈmaⁿˈ ja, xeⁿ lˈue tsˈomˈ. 	 És ímé eljövén egy bélpoklos, leborula elõtte, mondván: Uram, ha akarod, megtisztíthatsz engem.


Mati cwitjeiiˈna ˈnaaⁿ yolcu na jnda̱ ljondye na tja̱ sˈaa, ndoˈ cha nntseicuˈnaˈ na luaaˈ laˈxmaⁿna, jeeⁿ yo cwilaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Joˈ tˈmaⁿti nntˈuiiweeⁿˈeⁿ joona. 	 A kik az özvegyeknek házát fölemésztik és színbõl hosszan imádkoznak: ezek súlyosabb ítélet alá esnek.


Tajnaⁿˈaⁿ na jndyeeˈ Pedro, joˈ na tquiaanaˈ na jeeⁿ neiiⁿˈeⁿ. Meiⁿ na nntseicanaaⁿñê ˈndyootsˈa tîcatseicanaaⁿñê. Seityuaaˈtoom tjaaⁿ naquiiˈ wˈaa tjatseicañeeⁿ nnˈaⁿ cwa Pedro luaaˈ jnda̱ tyjeeˈ, macjo̱ˈ ˈndyootsˈa. 	 És megismervén a Péter szavát, örömében nem nyitá meg a kaput, hanem befutván, hírül adá, hogy Péter áll a kapu elõtt.


hasta xjeⁿ na jnda̱ tsa̱ˈa nnˈaⁿ na jndoo ˈu na cˈomna nacje ˈnaⁿˈ.” 	 Míglen vetem a te ellenségeidet a te lábaid alá zsámolyul.


Ndoˈ xeⁿ njño̱o̱ⁿya joona na cˈoolcweeˈna lˈaana na ñeˈjndoˈna, quia joˈ nato mˈaⁿna nntycwii na jndeiiˈ nˈomna ee ñˈeeⁿ ntˈomndye joona na tquia jnaⁿna. 	 És ha éhen bocsátom haza õket, kidõlnek az úton; mert némelyek õ közülök messzünnen jöttek.


Mannco̱ Pablo, cwiluiindyo̱ apóstol, tsˈaⁿ na matyˈiom Jesucristo tsˈiaaⁿ. Matseicwano̱ⁿya cartawaa ñequio Timoteo na mˈaⁿˈ oˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaⁿˈyoˈ tsjoom Corinto ndoˈ mati nda̱a̱ chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwilayuˈ ñˈeⁿñê na mˈaⁿ tsˈo̱ndaa Acaya. 	 Pál, Jézus Krisztus apostola az Isten akaratjából, és Timótheus az atyafi, az Isten gyülekezetének, a mely Korinthusban van, mindama szentekkel egybe, a kik egész Akhájában vannak:


Ñˈoom na mayuuˈ quia tyolacanda̱a̱ndye ntyee nioom quiooˈndyo ñequio nioom canchˈioo nacjoo nnˈaⁿ ñequio tsjaaˈ na tcoñe casondyecu, tyowaa najndeii na tyolaˈxmaⁿ tsˈiaaⁿmeiⁿˈ na tqueⁿ ljuˈnaˈ nnˈaⁿ cha nnda̱a̱ nlaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert ha a bakoknak és bikáknak a vére, meg a tehén hamva, a tisztátalanokra hintetvén, megszentel a testnek tisztaságára:


Quia waa na matseicwejndyaaˈndyo̱ñˈa̱ⁿ naquiiˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Quia waa maquiinaˈ ja ndoˈ macwjiˈnaˈ tsaⁿtsjom no̱o̱ⁿ. Majndye ndiiˈ mˈaaⁿya na tileicaljeiya ljoˈ na nlquia̱a̱ya ndoˈ na jaaˈ mˈaaⁿnaˈ na ñecˈua ndaa. Ndoˈ jndye ndiiˈ mawejndo̱ˈa. Quia waa teiⁿ mˈaaⁿya na matseitjo̱o̱naˈ liaa na nlcwa̱ya. 	 Fáradságban és nyomorúságban, gyakorta való virrasztásban, éhségben és szomjúságban, gyakorta való bõjtölésben, hidegben és mezítelenségben.


Ndoˈ ncˈe na cwilaˈyuˈya nˈo̱o̱ⁿ ñˈeⁿ Jesucristo ndoˈ cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿya jom, joˈ na matseicanaaⁿñenaˈ na cwilaˈcandyooˈndyo̱ na mˈaaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 kiben van a mi bátorságunk és bizodalommal való menetelünk [Istenhez] az Õ benne való hit által.


Tyoluena: Queⁿˈyoˈ cwenta ˈo nnˈaⁿ na ticueeˈ nˈomˈyoˈ ñˈoom na mayuuˈ. Catseicatyˈuenaˈ ˈo. Ndoˈ na nntsuundyoˈ. Ee ncuee na cwitandoˈyoˈ ja Tyˈo̱o̱tsˈom nntsˈaa tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na nntseicatyˈuenaˈ ˈo, na xocalaˈyuˈyoˈ ñˈeⁿndyo̱ meiiⁿ na nntso tsˈaⁿ nda̱a̱ˈyoˈ na calˈaˈyoˈ na ljoˈ. 	 ssátok meg, ti megvetõk, és csodálkozzatok és semmisüljetek meg; mert én [oly] dolgot cselekszem a ti idõtökben, [oly] dolgot, melyet nem hinnétek, ha valaki elmondaná néktek.


ˈO cwilacajndyuˈyoˈ ja Maestro ndoˈ na cwiluiindyo̱ na matsa̱ˈntjo̱ⁿya ˈo. Ndoˈ matyˈiomyanaˈ na ljoˈ cwinduˈyoˈ, ee maxjeⁿ joˈ ja. 	 Ti engem így hívtok: Mester, és Uram . És jól mondjátok, mert az vagyok.


Ndoˈ ˈñeeⁿ juu quiiˈntaaⁿˈyoˈ na maqueⁿ tsˈom na juu nlcoˈnnomnaˈ jo nda̱a̱ˈyoˈ, matsonaˈ na cateijndeii ˈo. 	 És a ki közületek elsõ akar lenni, mindenkinek szolgája legyen:


Quia joˈ tja tsaⁿˈñeeⁿ ndyuaa na mˈaⁿ njoom Decápolis. To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyotseicañeeⁿ nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ naya na sˈaa Jesús ñˈeⁿñê. Ndoˈ chaˈtsondye nnˈaⁿ ndyuaaˈñeeⁿ jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna. 	 El is méne, és kezdé hirdetni a Tízvárosban, mely nagy dolgot cselekedett vele Jézus; és mindnyájan elcsodálkozának.


ee xjeⁿ na ñetˈo̱o̱ⁿya na lˈoo ncˈe jnaaⁿya, xjeⁿˈñeeⁿ tquiaaⁿ na tando̱o̱ˈxco̱o̱ya quia na tquiaaⁿ na tandoˈxco Cristo. Ndoˈ na ljoˈ, ncˈe naya na matseixmaaⁿ, joˈ na cwiluiiˈnˈmaaⁿndyoˈ. 	 Minket, kik meg voltunk halva a vétkek miatt, megelevenített együtt a Krisztussal, (kegyelembõl tartattatok meg!)


Jâ jnda̱ jndya̱a̱yâ na ljoo jnaⁿ ntˈom nnˈaⁿ na tyˈe na mˈaⁿˈyoˈ ndoˈ tyolañˈeeⁿˈndyena ˈo ñˈeⁿ ñˈoom na tyoluena. Tyolaˈndaaˈna nˈomˈyoˈ ñequio ñˈoomˈñeeⁿ. Sa̱a̱ nchii jâ lˈuuyâ na caluena na ljoˈ. 	 Mivelhogy meghallottuk, hogy némelyek mi közülünk kimenvén, megháborítottak titeket beszédeikkel, feldúlva a ti lelketeket, azt mondván, hogy körülmetélkedjetek és a törvényt megtartsátok; kiknek mi parancsot nem adtunk:


Ndoˈ José, tsaⁿ na nluiiñe saaˈ María, jom tsˈaⁿ na ñequiiˈcheⁿ tyocantyjaaˈ tsˈom na ntsˈaa yuu na matyˈiomyanaˈ. Ticalˈue tsˈoom na nluiˈjnaaⁿˈñe tsaⁿˈñeeⁿ, joˈ chii seitioom na cweˈ ñemaaⁿˈ nntyuiiˈ ñomca. 	 József pedig, az õ férje, mivelhogy igaz ember vala és nem akará õt gyalázatba keverni, el akarta õt titkon bocsátani.


hasta xjeⁿ na nncueˈntyjo̱ na chaˈtsondyo̱ tjoomˈ nncˈo̱o̱ⁿya na cwilaˈyuˈya nˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿñê ndoˈ na canda̱a̱ˈya na cwitaˈjnaaⁿˈa nquii Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ na ljoˈ nlaxmaaⁿya nnˈaⁿ na jnda̱ tquiee nˈom na canda̱a̱ˈ nntseijomnaˈ jaa cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo. 	 Míg eljutunk mindnyájan az Isten Fiában való hitnek és az Õ megismerésének egységére, érett férfiúságra, a Krisztus teljességével ékeskedõ kornak mértékére:


Tincˈomˈyoˈ na nquiaˈyoˈ joo nnˈaⁿ na cwilaˈcwjee ncˈiaa ee tixonda̱a̱ nlaˈcatsuuna añmaaⁿ nnˈaⁿ. ˈO jeˈ cˈomˈyoˈ na nquiaˈyoˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ee jom waa najneiⁿ na nncjoomˈm tsˈaⁿ quiiˈ bˈio, na nntsuuñe añmaaⁿˈ tsˈaⁿ na macanda̱. 	 És ne féljetek azoktól, a kik a testet ölik meg, a lelket pedig meg nem ölhetik; hanem attól féljetek inkább, a ki mind a lelket, mind a testet elvesztheti a gyehennában.


Jndye ñˈoom niom na ñeˈcatseiljeiya cwentaˈ sa̱a̱ tiñeˈcatsˈaa naljoˈ ñequio tsom ñequio ndaantom, 	 Sok írni valóm volna, de nem akarok tintával és tollal írni néked:


Ñˈoommeiⁿˈ jeeⁿ xcwe cwitˈmo̱o̱ⁿnaˈ, joˈ chii chaˈtsondye nnˈaⁿ macaⁿnaˈ na catoˈñoomna joonaˈ. 	 Igaz ez a beszéd, és méltó, hogy mindenképpen elfogadjuk.


Ndoˈ xeⁿ ncˈuaaˈ nluiˈnˈmaaⁿndye nnˈaⁿ na maqueⁿnaˈ joo na tjaa jnaⁿ laxmaⁿ, ¿chiuu nluiiyuu na nluiˈnˈmaaⁿndye nnˈaⁿ na tia nnˈaⁿndye ñequio nnˈaⁿ jnaⁿ? 	 ha az igaz [is] alig tartatik meg, hová lesz az istentelen és bûnös?


Joˈ chii squia̱a̱yâ cwii tsjoom na jndyu Sicar tsˈo̱ndaa Samaria. Tsjoomˈñeeⁿ manndyooˈ mˈaaⁿnaˈ yuu waa tyuaa na jndaaˈ José nnom tsotyeeⁿ Jacob. 	 Megy vala azért Samáriának Sikár nevû városába, annak a teleknek szomszédjába, a melyet Jákób adott vala az õ fiának, Józsefnek.


Sa̱a̱ cwantindye joona jluena: —Tsaⁿsˈamˈaaⁿˈ sˈaaⁿ na ya ntyˈiaaˈ tsaⁿnchjaaⁿˈ. ¿Aa nchii mati nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ na tîcueˈ Lázaro? 	 Némelyek pedig mondának közülök: Nem megtehette volna-é ez, a ki a vaknak szemét felnyitotta, hogy ez ne haljon meg?


Ndoˈ xjeⁿˈñeeⁿ tyjeˈcañoom cwii ángel nacañomˈm na jnaⁿ cañoomˈluee na tyoñequiaa najneiⁿ. 	 És angyal jelenék meg néki mennybõl, erõsítvén õt.


Matsoom nnom tsaⁿˈñeeⁿ: —ˈU tsˈaⁿ na jeeⁿ tˈmaⁿ manquiuˈnnˈaⁿˈ ndoˈ na jeeⁿ tia tsˈaⁿndyuˈ, ˈu jnda tsaⁿjndii. ˈU na jndooˈ chaˈtso nnom na ya, ¿Aa tixocjaˈmeintyjeˈ na matseiˈcuˈ na nncˈooquieˈ nnˈaⁿ nato na yuu cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom? 	 Monda: Ó minden álnoksággal és minden gonoszsággal teljes ördögfi, minden igazságnak ellensége, nem szûnöl-é meg az Úrnak igaz útait elfordítani?


Ndoˈ yocheⁿ na majoomˈm lqueeⁿˈñeeⁿ ntˈom tquiaa tsˈom nato. Mañoomˈ tquieˈcañom cantsaa, tcwaˈyoˈ lqueeⁿˈñeeⁿ. 	 És a mikor õ vet vala, némely mag az útfélre esék; és eljövén a madarak, elkapdosák azt.


Matso tsoñeeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom joˈ joˈ: —Calˈaˈyoˈ chaˈtso na nntsa̱ˈntjoom ˈo. 	 Mond az õ anyja a szolgáknak: Valamit mond néktek, megtegyétek.


ˈO cwiluiindyoˈ seiiˈ Cristo, ee cwii cwiindyoˈ matseixmaⁿ cwii cwii na tjacañjoomˈñê na matseicanda̱a̱ˈñenaˈ seiiⁿˈeⁿ. 	 Ti pedig a Krisztus teste vagytok, és tagjai rész szerint.


Ee tiquitjaaˈndyô̱ cwenta na wiˈ na tquiooˈ na cwitjo̱o̱ⁿyâ. Cwiqua̱a̱ⁿyâ cwenta joo ˈnaⁿ na tileicantyˈiaaya, ee joo na cwintyˈiaayâ, ticaljotyeⁿnaˈ, sa̱a̱ joo na titquiooˈ mˈaaⁿ ndoˈ mˈaaⁿ. 	 Mivelhogy nem a láthatókra nézünk, hanem a láthatatlanokra; mert a láthatók ideig valók, a láthatatlanok pedig örökkévalók.


Sa̱a̱ xeⁿ cweˈ na mandii tsˈaⁿ ñˈoom na mañequiaya, meiⁿ ticatseinda̱ joonaˈ, nchii ja tseixmaⁿya na nncuˈxa̱ⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. Ee nchii tyˈiom Tsotya̱ tsˈiaaⁿ ja na nncuˈxa̱ⁿya nnˈaⁿ, tyˈioom tsˈiaaⁿ ja na cwjiˈnˈmaaⁿndyo̱ joona. 	 És ha valaki hallja az én beszédeimet és nem hisz, én nem kárhoztatom azt: mert nem azért jöttem, hogy kárhoztassam a világot, hanem hogy megtartsam a világot.


Quia joˈ tja Jesús ñˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ. Quia maˈooquiena waaˈ capeitaⁿ, jñom tsaⁿˈñeeⁿ ntˈom nnˈaⁿ na ya ñˈoom jom ñˈeⁿndye na cˈoocaluena nnom Jesús: —Ta, ndiˈ matso tsˈaⁿ na wiiˈ mosooˈ ticatseixmaaⁿ na nncjaˈquieˈ naquiiˈ waⁿˈaⁿ, joˈ chii tiñeˈtseicachjuutyeeⁿ ˈu. 	 Jézus tehát elméne velök. Mikor azonban már nem messze volt a háztól, eléje küldé a százados néhány jó barátját, izenvén néki: Uram, ne fáraszd magad; mert nem vagyok méltó, hogy hajlékomba jõjj;


Tîcanda̱a̱ nlˈaayâ nlalcwa̱a̱ˈâ jom na wjaⁿ Jerusalén. Joˈ chii ˈndya̱a̱to̱o̱yâ, ndoˈ lˈuuyâ: —Catsˈaa Ta Tyˈo̱o̱tsˈom yuu na lˈue tsˈoom ñˈeⁿ Pablo. 	 Mikor azért nem engedett, megnyugodtunk, mondván: Legyen meg az Úrnak akaratja.


Chaˈtsondye nnˈaⁿ jeeⁿ tyocantyjaaˈ nˈomna na nncwjeeˈ juu Cristo. Joˈ chii tyomˈaaⁿˈ nˈomna cantyja ˈnaaⁿˈ Juan, ¿aa nntsˈaacheⁿnaˈ na jom cwiluiiñê Cristo? 	 Mikor pedig a nép várt és szívökben mind azon gondolkoztak János felõl, hogy vajjon nem õ-é a Krisztus;


Na mˈaaⁿˈ ˈu Teófilo, na jeeⁿ ya tsˈaⁿndyuˈ, matseiljeiya ñˈoommeiiⁿ. Majndye nnˈaⁿ jnda̱ jlaˈljeii ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús chiuu waa na mayuuˈcheⁿ na jnda̱ tuii quiiˈntaaⁿyâ. 	 Mivelhogy sokan kezdették rendszerint megírni azoknak a dolgoknak az elbeszélését, a melyek minálunk beteljesedtek,


Joˈ chii nnˈaⁿ na wiˈ cwitjoomna ncˈe na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom, ñecwitco calˈana na matyˈiomyanaˈ, ndoˈ catioona añmaaⁿna lˈo̱ Tyˈo̱o̱tsˈom na sˈaa joona, ee cwiluiiñê na mayomˈm. 	 nakokáért a kik az Isten akaratából szenvednek is, ajánlják [néki] lelköket mint hû teremtõnek, jót cselekedvén.


Ndoˈ xeⁿ cweˈ ncjoondyoˈ cwiñeˈquiaˈyoˈ na xmaⁿndyoˈ, ¿yuuwaa na jeeⁿ ya cwilˈaˈyoˈ? Ee malaaˈtiˈ mˈaⁿ nnˈaⁿ na tyoolaˈtˈmaaⁿˈndye Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És ha csak a ti atyátokfiait köszöntitek, mit cselekesztek másoknál többet? Nemde a vámszedõk is nem azonképen cselekesznek-é?


Ee chaˈtsoñˈeⁿ niom ncˈe jom, ndoˈ tseixmaⁿñˈeeⁿ joˈ. Joˈ chii macanda̱ jom caluiitˈmaⁿñê chaˈwaati xuee. Amén. 	 Mert õ tõle, õ általa és õ reá nézve vannak mindenek. Övé a dicsõség mindörökké. Ámen.


Juu na cwitsaamˈaaⁿya matseijomnaˈ chaˈcwijom natsjom, juunaˈ wjaawinomnaˈ. Wjaawindyooˈti xuee quia na nluiˈnˈmaaⁿndyo̱. Joˈ chii caˈndya̱a̱ na cwilajomndyo̱ tsˈiaaⁿ na laxmaⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ najaaⁿ. Calˈueeˈndyo̱ lˈo̱ tsˈiaaⁿ ya na laxmaⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ naxuee. 	 Az éjszaka elmúlt, a nap pedig elközelgett; vessük el azért a sötétségnek cselekedeteit, és öltözzük fel a világosság fegyvereit.


Joˈ chii meiⁿquia tsˈaⁿ na macwaaⁿˈaⁿ tyooˈwaa oo maˈom na ñjom wasowaa na ticˈoomˈya tsˈoom na jnda tseixmaⁿnaˈ, waa jnaaⁿˈaⁿ nacjooˈ seiiˈ ndoˈ nioomˈ Ta Jesús. 	 Azért a ki méltatlanul eszi e kenyeret, vagy issza az Úrnak poharát, vétkezik az Úr teste és vére ellen.


Manoomˈm na mayuˈa na ticjo̱meintyja̱a̱ˈa na macaⁿˈa nnoom na cateijneiⁿ ˈo. Mˈaaⁿya na xcweeˈ tsˈo̱o̱ⁿya na mandiˈntjo̱ⁿya nnoom. Ndoˈ ñequiiˈcheⁿ matseina̱ⁿya nda̱a̱ nnˈaⁿ ñˈoom naya cantyja ˈnaaⁿˈ Jnaaⁿ Jesucristo. 	 Mert bizonyságom nékem az Isten, kinek lelkem szerint szolgálok az õ Fiának evangyéliomában, hogy szüntelen emlékezem felõletek,


Sa̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ ticalˈue nˈomna na nljooˈñê tsjoomna ee jlaˈno̱ⁿˈna na Jerusalén wjaⁿ. 	 De nem fogadák be õt, mivelhogy õ Jeruzsálembe megy vala.


Yom xuee cwii tjo̱o̱ na nlaˈtyeⁿ nnˈaⁿ judíos xuee pascua quia cwilaˈcwjeena canmaⁿ, ndoˈ squia̱a̱yâ tsjoom Betania ñˈeⁿ Jesús. Squia̱a̱yâ na mˈaaⁿ Lázaro, tsaⁿ na tquiaaⁿ na wandoˈ xco jnda̱ na tueˈ. 	 Jézus azért hat nappal a husvét elõtt méne Bethániába, a hol a megholt Lázár vala, a kit feltámasztott a halálból.


Meiⁿ nnˈaⁿ na tyomˈaⁿ tsjoomnancue teiyo, tîcatseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom joona quia seiquioom ndaaluaˈntyˈa nacjoona na tia nnˈaⁿndyena. Manda̱ tjeiˈnˈmaaⁿñê Noé, ndi ñˈeeⁿ ntquieeˈ nnˈaaⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ. Jom tsaⁿ na tyoñequiaa ñˈoom nda̱a̱ nnˈaⁿ na cˈomna cantyja na matyˈiomyanaˈ. 	 [ha] a régi világnak sem kedvezett, de Nóét az igazság hirdetõjét, nyolczad magával megõrizte, özönvízzel borítván el az istentelenek világát;


Ndoˈ ntˈom tsjaaⁿ lqueeⁿˈñeeⁿ tquiaanaˈ yuu na ya tsˈo. Tˈoomnaˈ ndoˈ lˈanaˈ cwii cwii siaⁿnto lqueeⁿ na cwiinaˈ. Jnda̱ na tsoom ñˈoommeiⁿˈ, seineiiⁿ na cˈuaati, matsoom: —ˈÑeeⁿ juu na niom lueˈ nˈom luaˈqui na nndii, candiiya. 	 Némely pedig esék a jó földbe; és mikor kikelt, százannyi hasznot hoza. Ezeket mondván, kiált vala: A kinek van füle a hallásra, hallja.


Ndoˈ ticwii xuee tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ. Sa̱a̱ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye nda̱a̱ ntyee ñequio nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye naquiiˈ tsjoom, tyolˈueeˈndyena chiuu ya nlˈana na nlaˈcueeˈna jom. 	 És tanít vala minden nap a templomban. A fõpapok pedig és az írástudók és a nép elõkelõi igyekeznek vala õt elveszteni:


Ndoˈ jlue ntˈomcheⁿ: —Tsaⁿmˈaaⁿˈ cwiluiiñê Cristo. Ndoˈ ntˈom jlue: —Chiuu sa ˈo, juu Cristo ticatsonaˈ na nnaaⁿ Galilea. 	 Némelyek mondának: Ez a Krisztus. Mások pedig mondának: Csak nem Galileából jön el a Krisztus?


ˈU Timoteo, cateixeˈ ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na jnda̱ toˈñomˈ. Tintseiñˈoomˈndyuˈ ñˈoom na cwilue nnˈaⁿ na cweˈ cwilaˈñˈeeⁿˈto ndyuee, na tileicwijndaaˈ. Meiⁿ tintseiñˈoomˈndyuˈ ñˈoom na wjaanaˈ nacjooˈ ñˈoom na mayuuˈ na cwilue nnˈaⁿ na tjacantyja na yanaˈ meiiⁿ na tiyuuˈ juunaˈ 	 Óh Timótheus, õrizd meg a mi rád van bízva, elfordulván a szentségtelen üres beszédektõl és a hamis nevû ismeretnek ellenvetéseitõl;


Ee xeⁿ na cwiñequiandyoˈ joo na teincoondyoˈ ñequio seiiˈyoˈ nntsuundyoˈ, sa̱a̱ xeⁿ ñequio Espíritu Santo cwilˈaˈyoˈ na joo na teincoondyoˈ ñequio seiiˈyoˈ cwjenaˈ, quia joˈ nluiˈnˈmaaⁿndyoˈ. 	 Mert, ha test szerint éltek, meghaltok; de ha a test cselekedeteit a lélekkel megöldökölitek, éltek.


Sa̱a̱ ncˈe naya na matseixmaaⁿ na cweˈyu cwicandaaya, joˈ chii maqueeⁿ nnˈaⁿ na tjaa jnaⁿ laxmaⁿna jo nnoom. Machˈeeⁿ na ljoˈ ncˈe tiomlˈua Jesucristo jnaaⁿ chaˈtsondye nnˈaⁿ. 	 Megigazulván ingyen az õ kegyelmébõl a Krisztus Jézusban való váltság által,


Luaaˈ matsonaˈ cha joo nnˈaⁿ na ticaluiindye nnˈaⁿ judíos, cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo Jesús nnda̱a̱ nlaˈxmaⁿna juu ñˈoom na tioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom Abraham, ndoˈ naljoˈ, ncˈe na cwilaˈyuˈya nˈomna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom nnda̱a̱ nntoˈñoomna Espíritu Santo na tsoom na nñequiaaⁿ. 	 Hogy az Ábrahám áldása Krisztus Jézusban legyen a pogányokon, hogy a Lélek ígéretét elnyerjük hit által.


Tyonda̱a̱na ndyuaana ñequio ntˈomcheⁿ ˈnaaⁿna na waa. Ndoˈ sˈom na tyotoˈñoomna tyoto̱ⁿˈna joonaˈ, tyoñequiana nda̱a̱ nnˈaⁿ na tyotseitjo̱o̱naˈ joo. 	 És jószágukat és marháikat eladogaták, és szétosztogaták azokat mindenkinek, a mint kinek-kinek szüksége vala.


Naⁿˈñeeⁿ laxmaⁿna nnˈaⁿ na cwiquie lˈaa nnˈaⁿ, ndoˈ cwinquiooˈnnˈaⁿna yolcu na jeeⁿ cwilaˈtjo̱o̱ndye, na joona mˈaⁿna xjeⁿ ˈnaaⁿˈ na queeⁿ nˈomna, 	 Mert ezek közül valók azok, a kik betolakodnak a házakba, és foglyul ejtik a bûnökkel megterhelt és sokféle kívánságoktól ûzött asszonykákat,


Nnˈaⁿ na cwilaˈwendye nacjoomˈm macaⁿnaˈ na mˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na ñequio na nioomˈ tsˈoom na ntyjaaˈ tsˈoom na nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nlcweˈ nˈomna ndoˈ na nlaˈno̱ⁿˈna ñˈoom na mayuuˈ, 	 A ki szelíden fenyíti az ellenszegülõket; ha talán adna nékik az Isten megtérést az igazság megismerésére,


Tsoom na jâ nnˈaⁿ na cwiqua̱a̱ⁿyâ ñˈoom nacjooˈ tsaⁿmˈaaⁿˈ quio̱o̱yâ na mˈaaⁿˈ. Quia joˈ ˈu nnda̱a̱ nncwaxˈeˈ nnom tsaⁿmˈaaⁿˈ ndoˈ nljeiˈ na mayuuˈ chaˈtso ñˈoom na cwiqua̱a̱ⁿyâ nacjoomˈm. 	 És azt parancsolá, hogy az õ vádolói hozzád jõjjenek. Tõle te magad, ha kihallgatod, értesülhetsz mindezekrõl, melyekkel mi õt vádoljuk.


Ee ñˈoom na mayuuˈ naljoˈ tjoom hasta mawaa xjeⁿ na ntseicueeˈnaˈ jom sa̱a̱ tyˈoom Tyˈo̱o̱tsˈom na wiˈ tsˈom jom, ndoˈ nchii macanda̱ jom, mati ja, titseicwaljooˈtinaˈ na chjooˈ tsˈo̱o̱ⁿ. 	 Mert bizony beteg volt, halálhoz közel; de az Isten könyörült rajta, nem csak õ rajta pedig, hanem én rajtam is, hogy szomorúság ne jõjjön szomorúságomra.


Tijndo̱ˈ tsˈom tsˈaⁿ na luaaˈ nncwaxˈee, ee tsjaaⁿ na nnomˈ tsˈaⁿ chaˈcwijom nncueˈnaˈ cha nncwandoˈ ntjomˈndaa. 	 Balgatag! a mit te vetsz, nem elevenedik meg, hanemha megrothadánd.


ñequio lcoom na ñjoomna. Ndoˈ manda̱ liaa na cweeˈna na cwiˈoona. 	 Hanem kössenek sarut, de két ruhát ne öltsenek.


Jesús ñequio nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, ñjomndyena nato na cwiˈoona Jerusalén. Jom wjaajñeeⁿ jo nda̱a̱na. Jeeⁿ matseiñˈeeⁿˈnaˈ joona ndoˈ cwicatyuena na cwiˈoontyjo̱na naxeeⁿˈeⁿ. Quia joˈ tjeiˈño̱o̱ⁿ nnˈaⁿ na canchooˈwendye, to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na matseineiiⁿ nda̱a̱na chiuu waa na nntjom nqueⁿ. 	 Útban valának pedig Jeruzsálembe menve fel; és elõttök megy vala Jézus, õk pedig álmélkodának, és követvén õt, félnek vala. És õ a tizenkettõt ismét maga mellé vévén, kezde nékik szólni azokról a dolgokról, a mik majd vele történnek,


Ee ja matseixmaⁿya cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ mandiˈntjo̱ⁿya nnoom. Tsjom teincoo jeˈ jñoom cwii ángel cwentaaⁿˈaⁿ na mˈaaⁿya. 	 Mert ez éjjel mellém álla egy angyala az Istennek, a kié vagyok, a kinek szolgálok is,


Sa̱a̱ ˈo laxmaⁿˈyoˈ Espíritu Santo na jnda̱ tquiaa Jesucristo naquiiˈ nˈomˈyoˈ, joˈ chii meiⁿ tacaⁿnaˈ tsˈaⁿ na mˈmo̱ⁿ nda̱a̱ˈyoˈ, ee nquii Espíritu maˈmo̱o̱ⁿ chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ nda̱a̱ˈyoˈ, ndoˈ joonaˈ laxmaⁿnaˈ ñˈoom na mayuuˈ nchii cweˈ cantu. Joˈ chii ñequiiˈcheⁿ calajomndyoˈtyeⁿˈyoˈ ñequio Cristo chaˈxjeⁿ na maˈmo̱ⁿ Espíritu nda̱a̱ˈyoˈ. 	 az a kenet, a melyet ti kaptatok tõle, bennetek marad, és [így] nincs szükségetek arra, hogy valaki tanítson titeket; hanem a mint az a kenet megtanít titeket mindenre, úgy igaz [is] az és nem hazugság, és a miként megtanított titeket, úgy maradjatok õ benne.


Ñequiiˈcheⁿ cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ na laxmaⁿˈyoˈ cwentaaˈ Ta Jesús. Matsjo̱o̱nndaˈa: Cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ. 	 Örüljetek az Úrban mindenkor; ismét mondom, örüljetek!


Ee na mˈaⁿˈ ˈo jnaⁿnaˈ na tjantyˈee ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Ta Jesucristo. Ndoˈ jeˈ tachii macanda̱ ndyuaaˈyoˈ Macedonia ñequio Acaya sa̱a̱ mati jndye joo jnda̱ manquiu nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ ñequio Tyˈo̱o̱tsˈom. Joˈ chii meiⁿ tacaⁿtinaˈ na nlˈuuyâ ñˈoom cantyja ˈnaⁿˈyoˈ nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ. 	 Mert nemcsak Maczedóniában és Akhájában zendült ki tõletek az Úr beszéde, hanem minden helyen is híre terjedt a ti Istenben vetett hiteteknek, annyira, hogy szükségtelen arról valamit szólnunk.


Ee jeeⁿ tˈmaⁿ majuˈnaaⁿñenaˈ na matsˈaa tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Ta Jesús ndoˈ jeeⁿ ticweˈ tsˈiaaⁿˈndyo meiiⁿ jndye nnˈaⁿ mˈaⁿ na jndoo ja. 	 Mert nagy kapu nyílott meg elõttem és hasznos, az ellenség is sok.


Ndoˈ ntyˈiaya yuscuˈñeeⁿ, chaˈcwijom na cañeⁿ na jeeⁿ neiiⁿˈeⁿ matseicwjeⁿ nnˈaⁿ na cwiluiindye cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, na tyotjeiˈyuuˈndye cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús. Quia na ntyˈiaya jom jeeⁿ seitsaⁿˈnaˈ ja. 	 És látám, hogy az asszony részeg vala a szentek vérétõl és a Jézus bizonyságtevõinek vérétõl; és nagy csodálkozással csodálkozám, mikor látám õt.


’Quia na jnda̱ teinomncue nawiˈ tˈmaⁿ ncueeˈñeeⁿ, nleijaaⁿñe ñeˈquioomˈ, ndoˈ mati chiˈ taxocwixueeñe. Nntquiaandye cancjuu. Ndoˈ chaˈtso na cwilaˈxmaⁿ najnda̱ na mˈaⁿ tsjo̱ˈluee nntyuiiˈ. 	 Mindjárt pedig ama napok nyomorúságai után a nap elsötétedik, és a hold nem fénylik, és a csillagok az égrõl lehullanak, és az egeknek erõsségei megrendülnek.


Ee jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na juu ángel na jnda̱ ntquieeˈ nncjo̱o̱ⁿˈo̱ⁿ ntu ˈnaaⁿˈaⁿ. Xjeⁿˈñeeⁿ matseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na ntyjii nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. Majuu ñˈoomˈñeeⁿ na jnda̱ tqueⁿtyeeⁿ nda̱a̱ nquiee profetas na cwindyeˈntjomtyeⁿ nnoom. 	 Hanem a hetedik angyal szavának napjaiban, mikor trombitálni kezd, akkor elvégeztetik az Istennek titka, a mint megmondotta az õ szolgáinak a prófétáknak.


Ndoˈ seiˈno̱ⁿˈ Jesús na mˈaaⁿˈ nˈo̱o̱ⁿyâ cantyja ˈnaaⁿˈ tyooˈ ñˈeⁿ ndaaljoˈ. Tsoom nda̱a̱yâ: —ˈO nnˈaⁿ na titˈmaⁿ cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ, ¿chiuu na jeeⁿ jndye mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ na tjaaˈnaⁿ tyooˈ cwileiˈñˈomˈyoˈ? 	 Jézus pedig megértvén ezt, monda nékik: Mit tanakodtok magatok között óh kicsinyhitûek, hogy kenyeret nem hoztatok magatokkal?!


Calaˈjndaaˈndyoˈyaˈyoˈ na tincˈoomˈ nˈomˈyoˈ cwaaⁿ ñˈoom na nntˈo̱ˈyoˈ cha nncwañoomˈnaˈ ˈo, 	 Tökéljétek el azért a ti szívetekben, hogy nem gondoskodtok elõre, hogy mit feleljetek védelmetekre:


Sa̱a̱ Pedro tjeiˈñê ñequio na ndye chaˈtsondye naⁿˈñeeⁿ. Tsoom: —Meiⁿchjoo ticaljeii ñˈoom na matsuˈ. 	 Õ pedig mindenkinek hallatára megtagadá, mondván: Nem tudom, mit beszélsz.


Catoˈñoomˈyoˈ meiiⁿ tsˈaⁿ na ticueeˈ na matseiyuˈya tsˈom, sa̱a̱ nchii na nnto̱ˈyoˈ na nlaˈñˈeeⁿˈndyueˈyoˈ ñˈeⁿñê. 	 A hitben erõtelent fogadjátok be, nem ítélgetvén vélekedéseit.


Majndeiiticheⁿ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom, ¿aa nchii nncwañomˈm nnˈaⁿ na jnda̱ tjeiiˈñê cwentaaⁿˈaⁿ, na cwilcwiiˈna jom naxuee ndoˈ natsjom? Xocatsˈaaⁿ na mayo ticatseiñˈoomˈñê joona. 	 Hát az Isten nem áll-é bosszút az õ választottaiért, kik õ hozzá kiáltanak éjjel és nappal, ha hosszútûrõ is irántuk?


Ee juu na cwilaˈno̱ⁿˈna matseijomnaˈ chaˈcwijom na jaaⁿñe. Ee juu na wandoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ticuaanaˈ ñˈeⁿndyena ee ticalaˈno̱ⁿˈna cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ ncˈe na quieˈ nˈomna. 	 Kik értelmökben meghomályosodtak, elidegenültek az isteni élettõl a tudatlanság miatt, mely az õ szívök keménysége miatt van bennök;


Cwii ndoˈ cwiindyoˈ cateiˈjndeiˈyoˈ nnˈaⁿˈyoˈ na cwilaˈyuˈ meiⁿquia na cwitjoomna, ee na nlˈaˈyoˈ naljoˈ nlaˈcanda̱ˈyoˈ ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Egymás terhét hordozzátok, és úgy töltsétek be a Krisztus törvényét.


’Nnom cwii joo naⁿˈñeeⁿ tquiaaⁿ ˈom meiⁿ sˈom. Nnom cwiicheⁿ tquiaaⁿ ñeˈwe meiⁿ ndoˈ nnom cwiicheⁿ ñeˈcwii meiⁿ cwii tquiaaⁿ. Tquiaaⁿ nnom cwii cwii joona cantyjati na seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na nnda̱a̱ nntsˈaa. Jnda̱ joˈ jlueeⁿˈeⁿ, tjaaⁿ cwiicheⁿ tsjoomnancue. 	 És ada az egyiknek öt tálentomot, a másiknak kettõt, a harmadiknak pedig egyet, kinek-kinek az õ erejéhez képest; és azonnal útra kele.


Tja tsaⁿˈñeeⁿ ndoˈ quia na tueⁿˈeⁿ waⁿˈaⁿ, ljeiiⁿ na mawaacheⁿ yuscuchjoo cjooˈ jnduu. Mayuuˈ na jnda̱ jluiˈ jndyetia naquiiˈ tsˈom. 	 És haza menvén, úgy találá, hogy az ördög kiment, a leány pedig az ágyon feküvék.


Ndoˈ joˈ joˈ mˈaaⁿ cwii tsaⁿsˈandyua na tjantyjo̱o̱ⁿ naxeⁿˈ Jesús. Macanda̱ chuˈtyjooñê cwii sábana. Mati jom tˈue naⁿˈñeeⁿ. 	 Egy ifjú pedig követé õt, a kinek testét csak egy gyolcs ing takarta; és megfogák õt az ifjak.


Ñˈoom na mayuuˈ na cwantindye joona cwilaneiⁿna ñˈoomˈñeeⁿ na ta̱a̱ˈ nˈomna ja ndoˈ ñequio na ñeˈcwinomˈna ja, sa̱a̱ ntˈomcheⁿ ñequio na xcweeˈ nˈom cwilˈana tsˈiaaⁿˈñeeⁿ. 	 Némelyek ugyan irígységbõl és versengésbõl is, de mások jóakaratból is hirdetik a Krisztust.


Tueeˈna ˈnaⁿ na nntyˈiaana cwanti njoom naquiiˈ ndaatioo ndoˈ jliuna njoom chaˈna ntquiuu ncˈaa. Tyˈetyˈetina chii jliuna njoom chaˈna quinˈoom ncˈaa. 	 És lebocsátván a vízmérõ ónt, húsz ölnyinek találák, majd egy kevéssé tovább menvén és ismét lebocsátván a vízmérõ ónt, találák tizenöt ölnyinek.


Jnda̱ joˈ tsoom nda̱a̱ fariseosˈñeeⁿ: —¿Aa mˈaaⁿ cwiindyoˈ ˈo na xocatseicjeeñe na nncwjiˈ snom oo quioˈjndyo tsmeiⁿˈ na tjuˈnaˈ tsˈom tsueˈtsjoom, meiiⁿ na juu xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ? 	 És felelvén nékik, monda: Ki az közületek, a kinek szamara vagy ökre a kútba esik, és nem vonja ki azt azonnal szombatnapon?


Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, cwii lqueeⁿ na cwiquioo, xeⁿ ticjaaquieeˈnaˈ quiiˈ tsˈo yuu na nntseijomnaˈ chaˈcwijom na nncueˈnaˈ, cwiljonaˈ na ñenquiinaˈ. Sa̱a̱ xeⁿ nnomˈ tsˈaⁿ juunaˈ quiiˈ tsˈo yuu na matseijomnaˈ na nncueˈnaˈ, quia joˈ majndye nncueˈ nntsˈaanaˈ. 	 Bizony, bizony mondom néktek: Ha a földbe esett gabonamag el nem hal, csak egymaga marad; ha pedig elhal, sok gyümölcsöt terem.


Ndoˈ na ljoˈ, ¿aa cwiqueⁿˈyoˈ cwenta? Nchii tomti macoˈñom Tyˈo̱o̱tsˈom tsˈaⁿ cweˈ cantyja na matseiyuˈya tsˈom ñˈeⁿñê sa̱a̱ mati cantyja na machˈee. 	 Látjátok tehát, hogy cselekedetekbõl igazul meg az ember, és nem csupán hitbõl.


Ñequio cwiicheⁿ cartaˈñeeⁿ tsjo̱o̱ya na tilajomndyoˈ ñequio nnˈaⁿ na cweˈ mˈaⁿya ñequio ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ. 	 Azt írtam néktek ama levelemben, hogy paráznákkal ne társalkodjatok.


Jnda̱ na jndii Marta na jnda̱ wjaawindyo̱o̱ˈâ ñˈeⁿ Jesús, jlueeⁿˈeⁿ na jndyocatjomñê juu yuu na mˈaaⁿyâ. Sa̱a̱ María ljooˈñê na waa wˈaa. 	 Mártha azért, a mint hallja vala, hogy Jézus jõ, elébe méne; Mária pedig otthon ül vala.


We yolcu ñeˈnaaⁿˈ cwitua, cwii tsaⁿˈñeeⁿ wjaañˈoomnaˈ jom na mˈaaⁿya, ndoˈ cwiicheⁿ maˈndiinaˈ. 	 Két asszony õröl együtt; az egyik felvétetik, és a másik elhagyatik.


Ndoˈ na matsjo̱o̱ na luaaˈ, tilaˈtiuuˈyoˈ na ñeˈcatsjo̱o̱ na juu ˈnaⁿˈñeeⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ waa najndeii na matseixmaⁿnaˈ meiⁿ nchii na ñeˈcatsjo̱o̱ na juu seiˈ na cwiñequia naⁿˈñeeⁿ nnom juunaˈ jndati matseixmaⁿnaˈ ñequio meiⁿquia seiˈ. 	 Mit mondok tehát? Hogy a bálvány valami, vagy hogy a bálványáldozat valami?


Ee tsaⁿsˈa cwiluiiñê xqueⁿ scoomˈm, chaˈxjeⁿ Cristo cwiluiiñê xqueⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ ndoˈ na macwjiˈnˈmaaⁿñê tmaaⁿˈñeeⁿ, ee cwiluiiñenaˈ seiiⁿˈeⁿ, 	 Mert a férj feje a feleségének, mint a Krisztus is feje az egyháznak, és ugyanõ megtartója a testnek.


Ndoˈ juu ñˈoom na teiljeii na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom juu na tjaa jnaⁿ cwicatseixmaⁿ ncˈe na tyotseiyuˈya tsˈom, nchii macanda̱ waanaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Abraham. 	 nemcsak õ érette iratott meg, hogy tulajdoníttaték néki [igazságul,]


Nnˈaaⁿya na ntyˈiaaˈñe macaⁿnaˈ na cˈoom na neiiⁿˈeⁿ na matseiwendye Tyˈo̱o̱tsˈom jom. 	 csekedjék pedig az alacsony [sorsú] atyafi az õ nagyságával;


Ndoˈ tyjeeˈ tsaⁿ na jnda̱ we, tso nnoom: “Nmeiiⁿ sˈom ˈnaⁿˈ, ta, ˈom ndiiˈ chaˈxjeⁿ na toˈño̱ⁿ jnda̱ tantjo̱ⁿya ñˈeⁿ juunaˈ.” 	 És jöve a második, mondván: Uram, a te gírád öt gírát nyert.


Joˈ joˈ waa na tcoˈnaˈ ntyˈiaaˈ Pablo natsjom. Ntyˈiaaⁿˈaⁿ meintyjeeˈ cwii tsaⁿsˈa tsˈaⁿ ndyuaa Macedonia. Sˈaa tsaⁿˈñeeⁿ tyˈoo nnoom, tso: “Cwinoomˈ ntyjawaa ndyuaa Macedonia. Candyoˈteiˈjndeiˈ jâ.” 	 azon az éjszakán látás jelenék meg Pálnak: egy macedón férfiú állt [elõtte,] kérve õt és ezt mondva: Jer által Macedóniába, és légy segítségül nékünk!


Sa̱a̱ teijaaⁿ tyjeeˈ cwii ángel cwentaaˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom. Seicanaaⁿñê ndyueelˈa wˈaancjo. Tjeiiⁿˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ chˈeⁿ. 	 Hanem az Úrnak angyala éjszaka megnyitá a tömlöcz ajtaját, és kihozván õket, monda:


Chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tyomˈaⁿna na ñeˈcwii nˈomna, ndoˈ ñeˈcwii tyolaˈtiuuna. Meiⁿcwiindye joona ticatso na joo ˈnaⁿ na maleiñˈoom macanda̱ juu ˈnaaⁿˈ joˈ, ee chaˈtso ˈnaⁿ na tyoleichona tyolˈana na tjom na ˈnaaⁿna joonaˈ. 	 A hívõk sokaságának pedig szíve-lelke egy vala; és senki semmi marháját nem mondá magáénak, hanem nékik mindenök köz vala.


Jnda̱ chii jluiˈ Jesús joˈ joˈ. Tjaaⁿ, tjaqueⁿˈeⁿ watsˈom ˈnaaⁿna. 	 És távozván onnan, méne az õ zsinagógájukba.


Quia joˈ seineiiⁿ ñˈoomwaa na tjañoomˈ na maˈmo̱ⁿnaˈ na macaⁿnaˈ na calcweˈ nˈom nnˈaⁿ. Matsoom: —Tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ, tyomeintyjeeˈ tsˈoom higuera naquiiˈ ntjoomˈm. Ndoˈ tjacalˈueeⁿ ta̱a̱ˈ tsˈoomˈñeeⁿ sa̱a̱ tjaa ljoˈ ljeiiⁿ. 	 És ezt a példázatot mondá: Vala egy embernek egy fügefája szõlejébe ültetve; és elméne, hogy azon gyümölcsöt keressen, és nem talála.


Mati mañˈoomnaˈ ˈo, ee maqueeⁿˈñê ˈo na calaˈxmaⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo. 	 Kik között vagytok ti is, Jézus Krisztusnak hivatalosai:


Tilˈue tsˈo̱o̱ⁿ na jndye ñomtiuu ncˈomˈyoˈ, ee tsˈaⁿ na tjaaˈnaⁿ scuuˈ, mˈaaⁿˈ tsˈoom chiuu nncˈoom jo nnom Ta Jesús, na nncjaaweeˈ tsˈoom ñˈeⁿñe, 	 Azt akarnám pedig, hogy ti gond nélkül legyetek. A ki házasság nélkül van, arra visel gondot, a mi az Úré, mimódon kedveskedhessék az Úrnak;


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, matsˈaa tyˈoo nda̱a̱ˈyoˈ na queⁿndyoˈ cwenta cantyja ˈnaaⁿ joo nnˈaⁿ na cwilˈa na cwito̱ⁿˈndye nnˈaⁿ tmaaⁿˈ ˈo, na cwilˈana na cwilaˈtjo̱o̱ndye ncˈiaaˈyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ee ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿ naⁿˈñeeⁿ tixcwe mˈaⁿnaˈ ñˈeⁿ ñˈoom na jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ. Catjeiˈndyoˈ cantyja ˈnaaⁿ naⁿˈñeeⁿ, 	 Kérlek pedig titeket atyámfiai, vigyázzatok azokra, a kik szakadásokat és botránkozásokat okoznak a tudomány körül, melyet tanultatok; és azoktól hajoljatok el.


Tyoowiquiuuˈ ndoˈ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na meintyjeeˈ joˈ joˈ tyˈentyjaaˈna jom. Jluena nnoom: —Mayuuˈcheⁿ na ˈu cwii joo nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿ tsaⁿmˈaaⁿˈ. Ee ñˈoom na matseiˈneiⁿˈ maˈmo̱ⁿnaˈ na Galilea jnaⁿˈ. 	 Kevés idõ múlva pedig az ott álldogálók menének hozzá, és mondának Péternek: Bizony te is közülök való vagy; hiszen a te beszéded is elárul téged.


Tˈo̱o̱na, jluena: —Cwilˈua̱a̱yâ Jesús na jnaⁿ Nazaret. Matsoom: —Maja luaa joˈ. Ndoˈ mati Judas na tquiaa cwenta jom, mañˈeⁿ ñequio naⁿˈñeeⁿ. 	 lelének néki: A názáreti Jézust. Monda nékik Jézus: Én vagyok. [Ott] állt pedig õ velök Júdás is, a ki elárulta õt.


Quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ tsjoomnancue macwjiiˈñê nnˈaⁿ cwentaaⁿˈaⁿ na cje laˈxmaⁿ, macwjiiˈñê nnˈaⁿ na ticueeˈ nˈom ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ, nnˈaⁿ na cwitjeiiˈ ntˈomcheⁿ cwenta na tjaa yuu lˈuendye. Nmeiiⁿˈ machˈeeⁿ chaˈ mˈmo̱ⁿnaˈ na joo nnˈaⁿ na nquiu na tˈmaⁿ laˈxmaⁿ ticjaaquieeˈ cantyja ˈnaaⁿna. 	 És a világ nemteleneit és megvetettjeit választotta ki magának az Isten, és a semmiket, hogy a valamiket megsemmisítse:


Tˈo̱ Jesús nnom: —Cwitquioˈ. Ncˈe na matseiˈyuˈya tsˈomˈ ñˈeⁿndyo̱, joˈ na jnda̱ nˈmaⁿˈ. 	 És Jézus monda néki: Láss, a te hited téged megtartott.


Tso Jesús nnom tsaⁿˈñeeⁿ: —Cjaˈ ee maxjeⁿ nlcoˈyanaˈ tyochjoo jndaˈ. Ndoˈ juu tsaⁿsˈaˈñeeⁿ seiyoomˈm ñˈoom na tso Jesús. Tjalcweeⁿˈeⁿ waⁿˈaⁿ. 	 Monda néki Jézus: Menj el, a te fiad él. És hitt az ember a szónak, a mit Jézus mondott néki, és elment.


Sa̱a̱ Pablo jndeii seixuaⁿ nnom tsaⁿˈñeeⁿ tsoom: —Aa ndiˈ re, tintseicueeˈndyuˈ ee chaˈtsondyô̱ ndi mˈaaⁿyâ. 	 Pál azonban nagy fenszóval kiáltá, mondván: Semmi kárt ne tégy magadban; mert mindnyájan itt vagyunk!


Chaˈna quiajmeiⁿˈ matjanndaˈ patromˈñeeⁿ quiiˈ tsjoom. Ljeiiⁿ ntˈomcheⁿ naⁿntjom. Ndoˈ majoˈti sˈaaⁿ chaˈna ndyee na matmaaⁿ. 	 Azok pedig elmenének. Hat és kilencz óra tájban ismét kimenvén, ugyanazon képen cselekedék.


Quia joˈ tuo̱o̱ⁿ tsˈom wˈaandaa, mandi ñˈeeⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. 	 És mikor a hajóra szállt vala, követék õt az õ tanítványai.


Joˈ chii xeⁿ niom ñˈoom na maleichuunaˈ ˈo ñequio nnˈaⁿˈyoˈ na cwilayuˈ, catyˈiomˈyoˈ tsˈiaaⁿˈñeeⁿ nnˈaⁿ quiiˈntaaⁿˈyoˈ na titˈmaⁿ laˈxmaⁿ na catuˈxeⁿna ñˈoom ˈnaⁿˈyoˈ. 	 Azért ha életszükségre való dolgok felõl van törvénykezéstek, a kik a gyülekezetben legalábbvalók, azokat ültessétek le.


Jom jluiˈnoom naquiiˈ waⁿˈaⁿ quia na ljeiiⁿ na jnda̱ tyjeeˈcañoom Pedro, tjacatjomñê juu. Tcoomˈm xtyeeⁿ jo nnom na seitˈmaaⁿˈñê juu. 	 lõn, hogy a mint Péter beméne, Kornélius elébe menvén, lábaihoz borulva imádá [õt.]


Sa̱a̱ ˈu nchii joˈ ñeˈcatsaˈ, ˈu maxjeⁿ quieˈ tsˈomˈ, tiñeˈcalcweˈ tsˈomˈ. Matyˈiomnaˈ cantyja ˈnaⁿˈ na matseitˈueˈyaˈ na catˈuiinaˈ ˈu. Ee nncueˈntyjo̱ xuee na nncuˈxeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈtso nnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ na matyˈiomyanaˈ. 	 De te a te keménységed és meg nem tért szíved szerint gyûjtesz magadnak haragot a haragnak és az Isten igaz ítélete kijelentésének napjára.


Ee quia cwitjomndyoˈ na laxmaⁿˈyoˈ tmaaⁿˈ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, ndoˈ xeⁿ chaˈtsondyoˈ cwilaneiⁿˈyoˈ ñˈoom na tjachuiiˈ, ndoˈ joˈ joˈ nncjaquieeˈ cwii tsˈaⁿ na quia mandiicheⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom oo tsˈaⁿ na tyootseiyuˈ jom, nntseitiuutoom na ˈo jnda̱ teintjeiⁿndyoˈ. 	 Azért ha az egész gyülekezet egybegyûl és mindnyájan nyelveken szólnak, bemenvén az idegenek vagy hitetlenek, nem azt mondják-é, hogy õrjöngtök?


Majoˈti tuii ñequio sculjaaˈ na jndyu Rahab, tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom jom na tacatseixmaaⁿ jnaⁿ ncˈe ljoˈ na sˈaaⁿ, na tquiaaⁿ waⁿˈaⁿ na ljooˈndye nnˈaⁿ na tyˈequeⁿ cwenta chiuu mˈaⁿ nnˈaⁿ tsjomˈm, ndoˈ jñoom joona cwiicheⁿ nato. 	 Hasonlatosképen pedig a tisztátalan Ráháb is, avagy nem cselekedetekbõl igazíttatott é meg, a mikor a követeket házába fogadta, és más úton bocsátotta ki?


Wendye joona meintyjeeˈtyeⁿna jo nnom nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom na matsa̱ˈntjom chaˈwaa tsjoomnancue. Cwiluiindyena we nˈoom olivos ñequio we ˈnaⁿ na cwicañjoomˈ nlca. 	 Ezek az a két olajfa, és a két gyertyatartó, a melyek a földnek Istene elõtt állanak.


Seitiuuya aa nchii tˈmaⁿ jnaaⁿˈaⁿ. Sa̱a̱ quia na jlue naⁿˈñeeⁿ jnaaⁿˈaⁿ seiˈno̱ⁿˈa tiyuuˈ na waa ljoˈ sˈaaⁿ. 	 Ki ellen, mikor vádlói elõálltak, semmi bûnt nem hoztak fel azok közül, a miket én sejtettem:


Joˈ joˈ tˈomna hasta na tueˈ Herodes. Na tuii na luaaˈ seicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoñequiaa profeta. Matsonaˈ: “Tjeiiˈa Jndaaya na mˈaaⁿ ndyuaa Egipto.” 	 És ott vala egész a Heródes haláláig, hogy beteljesedjék, a mit az Úr mondott a próféta által, a ki így szólt: Égyiptomból hívtam ki az én fiamat.


Ndoˈ jndiiya na matseineiⁿ ángel na machˈee cwenta chom na ntyjo nomtsˈom, matso: —Mayuuˈ na ljoˈ, ˈU Ta Tyˈo̱o̱tsˈom na matseiˈxmaⁿˈñˈeⁿˈ chaˈtso nnom najnda̱, macheˈ cantyja na matyˈiomyanaˈ ndoˈ majoˈndyoˈ na macuˈxeⁿˈ nnˈaⁿ. 	 És hallám, hogy más az oltárról ezt mondja vala: Jól van Uram, mindenható Isten, igazak és igazságosak a te ítéleteid.


Joˈ joˈ canduˈyoˈ nnom tsˈaⁿ na waaˈ wˈaaˈñeeⁿ: “Nquii tsˈaⁿ na maˈmo̱ⁿ nda̱a̱ya mawaxˈeeⁿ: ¿Yuu waa cuarto na nlcwaaˈâ cwentaaˈ xuee pascua ñequio nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyo̱?” 	 És mondjátok a ház gazdájának: Ezt mondja néked a Mester: Hol van az a szállás, a hol megeszem az én tanítványaimmal a husvéti bárányt?


Sa̱a̱ ncˈe ja ñequio najndeii Espíritu na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ na macwjiiˈa naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ, joˈ chii maˈmo̱ⁿnaˈ juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom, jnda̱ tyjeeˈcañoomnaˈ ˈo. 	 Ha pedig én Istennek Lelke által ûzöm ki az ördögöket, akkor kétség nélkül elérkezett hozzátok az Isten országa.


Quia joˈ ¿chiuu ya nlˈaayo̱o̱ya? Ee nnˈaaⁿya na cwilaˈyuˈ na mˈaⁿ tsjoomwaa, maxjeⁿ nntjomndyena quia na jnda̱ jndyena na mamˈaaⁿndyuˈ. 	 Micsoda annakokáért? Mindenesetre össze kell gyülekezni a sokaságnak; mert meghallják, hogy ide jöttél.


Cwii xueeˈñeeⁿ teicantyja Pedro quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Joo naⁿˈñeeⁿ chaˈna cwii siaⁿnto waljooˈ ntquiuundyena. 	 És azokban a napokban felkelvén Péter a tanítványok között, monda (vala pedig ott együtt mintegy százhúsz fõnyi sokaság):


Joˈ chii jndyendye nnˈaⁿ judíos jlaˈyuˈna. Mati nnˈaⁿ na cwilaneiⁿ ñˈoom griego, jndye yolcu na tˈmaⁿti cwiluiitquiendye ndoˈ mati naⁿnom na cwilaneiⁿ griego jndyendyena jlaˈyuˈna. 	 Sokan hivének azért õ közülök; sõt az elõkelõ görög asszonyok és férfiak közül is nem kevesen.


Joo naⁿmˈaⁿˈ cwitjeiiˈndyena cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo na cwiluiiñê xqueⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na cwiluiindye seiiⁿˈeⁿ. Ncˈe na mateixˈeeⁿ tmaaˈⁿ nnˈaⁿ cwentaaˈaⁿˈ, ˈoonajnda̱na ndoˈ macwjaaˈñenaˈ joona cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ chaˈxjeⁿ tjatˈuii cwii cwii nnom na tjacañjoomˈñe seiˈtsˈo ˈnaaⁿya chaˈxjeⁿ na seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És nem ragaszkodván a Fõhöz, a Kibõl az egész test, a kapcsok és kötelek által segedelmet vévén és egybeszerkesztetvén, nevekedik az Isten szerint való nevekedéssel.


Sa̱a̱ ˈo manquiuˈyoˈ na matsonaˈ na calˈaˈyoˈ chaˈna ñelˈaayâ. Ee quia na ñetˈo̱o̱ⁿyâ quiiˈntaaⁿˈyoˈ, meiⁿjom ndiiˈ tîcantyˈiaˈyoˈ na tîcalˈaayâ tsˈiaaⁿ. 	 Magatok is tudjátok, mimódon kell minket követni; mert nem viseltük magunkat közöttetek rendetlenül.


na tilachuiˈyoˈ chiuu mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ ñˈoomwaaˈ meiⁿ tiñequiandyoˈ cantyja cwii nnom na quia nluii nntseicatyˈuenaˈ ˈo oo cwii ñˈoom na mañequiaa tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ oo cwii carta na waa ñˈoom na jâ jlaˈcwano̱o̱ⁿyâ juunaˈ na matsonaˈ na jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na nncwjeeⁿˈeⁿ. 	 gy ne tántoríttassatok el egyhamar a ti értelmetektõl, se ne háboríttassatok meg, se lélek által, se beszéd által, se nékünk [tulajdonított ]levél által, mintha itt volna már a Krisztusnak ama napja.


Quia joˈ taˈxˈeetina nnoom, jluena: —¿Ndoˈ juu tsaⁿˈñeeⁿ, yuu mˈaaⁿ? Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na: —Ticaljeiiya. 	 Mondának azért néki: Hol van az? Monda: Nem tudom.


Jnda̱ na seiˈno̱ⁿˈ Jesús chiuu waa na mˈaaⁿˈ nˈomna, quia joˈ toˈñoom cwii yucachjoo, tqueeⁿ juu nacañomˈm. 	 Jézus pedig látván az õ szívök gondolatát, egy kis gyermeket megfogván, maga mellé állatá azt,


Joˈ chii tilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ cwii na cweˈ nnˈaⁿ lˈa chaˈxjeⁿ ñelˈa ntˈomndye joona ee tso ñˈoom na teiljeii: “Tyˈewindyuaandye nnˈaⁿ na nlcwaˈ ndoˈ na nncwe, jnda̱ joˈ teicantyjana na lˈana chaˈxjeⁿ nnˈaⁿ na ticˈom nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 Se bálványimádók ne legyetek, mint azok közül némelyek, a mint meg van írva: Leüle a nép enni és inni, és felkelének játszani.


Lˈue nˈo̱o̱ⁿyâ na cwii cwiindyoˈ ˈo hasta xuee na macanda̱ ñequiiˈcheⁿ nntˈmo̱ⁿˈyoˈ na mˈaⁿˈyoˈ na wiˈ nˈomˈ ntyjeeˈyoˈ na cwilaˈyuˈ cha nndaˈyoˈ juu na cwicantyjaaˈ nˈomˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Kívánjuk pedig, hogy közületek kiki ugyanazon buzgóságot tanusítsa a reménységnek bizonyossága iránt mindvégiglen.


Ee nnˈaⁿ tsjoomnancue, cweˈ ncˈe na tyoolaˈyuˈna, joˈ chii juu na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaana matseicoomˈm na nlaˈno̱ⁿˈna, joˈ na tileiqueⁿna cwenta na juu ñˈoom naya cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo na jeeⁿ cajnda tseixmaⁿnaˈ na jom jluiiˈñê nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A kikben e világ Istene megvakította a hitetlenek elméit, hogy ne lássák a Krisztus dicsõséges evangyéliomának világosságát, a ki az Isten képe.


Quia na jnda̱ tquiena tsjoom Betsaida tquioñˈom nnˈaⁿ cwii tsaⁿnchjaaⁿˈ na mˈaaⁿ Jesús. Tyolˈana tyˈoo na catioyaaⁿ tsˈo̱o̱ⁿ nacjooˈ tsaⁿˈñeeⁿ na catseinˈmaaⁿ juu. 	 Azután Bethsaidába méne; és egy vakot vivének hozzá és kérik vala õt, hogy illesse azt.


Joˈ chii tsˈaⁿ na machˈee yuu na tia mˈaaⁿ na nquiaⁿˈaⁿ naⁿmaⁿnˈiaaⁿ. Sa̱a̱ tsˈaⁿ na machˈee yuu na cwitsa̱ˈntjom nˈiaaⁿ, ya mˈaaⁿ, tyoocatyˈueeⁿ naⁿˈñeeⁿ. Joˈ chii catsaˈ yuu na cwitsa̱ˈntjomna ˈu, quia ljoˈcheⁿ taxocˈoomˈ tsˈomˈ aa nlaˈwjeena ˈu. Maxjeⁿ nncˈomna na neiiⁿna ˈu. 	 Mert a fejedelmek nem a jó, hanem a rossz cselekedetnek rettegésére vannak. Akarod-é pedig, hogy ne félj a hatalmasságtól? Cselekedjed a jót, és dícséreted lesz attól.


Chu na jnda̱ quinˈoom na mˈaaⁿ Tiberio César tsaⁿmaⁿtsˈiaaⁿ tˈmaⁿ tsjoom Roma, quia joˈ tyomˈaaⁿ Poncio Pilato gobiernom tsˈo̱ndaa Judea. Ndoˈ Herodes tyomˈaaⁿ gobiernom tsˈo̱ndaa Galilea. Tyjeeⁿ Felipe tyomˈaaⁿ gobiernom tsˈo̱ndaa Iturea ñequio tsˈo̱ndaa Traconite. Lisanias tyomˈaaⁿ gobiernom tsˈo̱ndaa Abilinia. 	 Tibérius császár uralkodásának tizenötödik esztendejében pedig, mikor Júdeában Ponczius Pilátus volt a helytartó, és Galileának negyedes fejedelme Heródes, Iturea és Trakhónitis tartományának pedig negyedes fejedelme az õ testvére Filep, Abiléné negyedes fejedelme meg Lisániás,


Ndoˈ seineiⁿ Jesús cwiicheⁿ ñˈoom tjañoomˈ. Tsoom nda̱a̱na: —Juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom, matseijomnaˈ juunaˈ chaˈna cwii tsˈaⁿ na tja na waa tyuaaˈ, tjacjoomˈm lqueeⁿ tsjaaⁿ na ya. 	 Más példázatot is adott eléjök, mondván: Hasonlatos a mennyeknek országa az emberhez, a ki az õ földébe jó magot vetett;


Xeⁿ chaˈwaañe tsˈaⁿ ñeˈcwii nnom cwiluiiñê, meiⁿchjoo ticanda̱a̱ˈñe seiiˈ tsˈaⁿ. 	 Ha pedig az egész egy tag volna hol volna a test?


Joona mañoomˈ ˈndyena nlquiˈ ˈnaaⁿna, tyˈelaˈjomndyena ñˈeⁿñê. 	 Azok pedig azonnal otthagyván a hálókat, követék õt.


Ee ñenquiiˈcheⁿ nmeiⁿˈ cwilˈuee nnˈaⁿ chaˈwaa tsjoomnancue. Sa̱a̱ nquii Tsotyeˈyoˈ, mantyjeeⁿ na tjo̱o̱ndyoˈ chaˈtso nmeiⁿˈ. 	 Mert mind ezeket a világi pogányok kérdezik; a ti Atyátok pedig tudja, hogy néktek szükségetek van ezekre.


’Queⁿˈyoˈ cwenta, majño̱o̱ⁿya ˈo quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na wiˈndye. Cwiluiindyoˈ chaˈcwijom canmaⁿ na mˈaⁿ quiiˈntaaⁿ lobo. Cweˈ joˈ cˈomˈcˈeendyoˈ chaˈna catsuu cha tiquiuˈnnˈaⁿnaˈ ˈo. Ndoˈ cˈomˈyoˈ na tjaa mayaⁿˈyoˈ chaˈna catuˈ. 	 Ímé, én elbocsátlak titeket, mint juhokat a farkasok közé; legyetek azért okosak mint a kígyók, és szelidek mint a galambok.


Ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ˈyoˈ cwilˈana na cateijndeiˈyoˈ joona. Ndoˈ majndeiiticheⁿ jâ wanaaⁿ na cateijndeiˈyoˈ. Meiiⁿ na wanaaⁿ na ntaaⁿyâ na calˈaˈyoˈ na ljoˈ, sa̱a̱ meiⁿjom ndiiˈ tyoolˈuuyâ. Ee cwilaˈquii nˈo̱o̱ⁿyâ naquiiˈ na cwitjo̱o̱ⁿyâ cha ticatseitsaaⁿˈñenaˈ na ya tsandyeˈyoˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ha egyebek részesülnek a ti javaitokban, mért nem inkább mi? De mi nem éltünk e szabadsággal; hanem mindent eltûrünk, hogy valami akadályt ne gördítsünk a Krisztus evangyélioma elé.


Ndoˈ Tíquico jño̱o̱ⁿya jom tsjoom Efeso. 	 Tikhikust pedig Efézusba küldöttem.


Chaˈtsoti na cwilˈaˈyoˈ, caluiinaˈ ñequio na xcweeˈya nˈomˈyoˈ, chaˈcwijom nnom nquii Ta Jesús cwindyeˈntjomˈyoˈ, nchii cweˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 És valamit tesztek, lélekbõl cselekedjétek, mint az Úrnak és nem embereknek;


Joˈ chii ñˈoom tjañoomˈ matseina̱ⁿya nda̱a̱ nnˈaⁿ. Ee meiiⁿ ñequiiˈcheⁿ cwintyˈiaana tsˈiaaⁿ na matsˈaa sa̱a̱ maxjeⁿ tixoqueⁿna cwenta. Ndoˈ meiiⁿ cwindyena ñˈoom na mañequia sa̱a̱ mˈaⁿna chaˈcwijom na tyoondyena, meiⁿ ticalaˈno̱ⁿˈna ljoˈ cwindyena. 	 Azért szólok velök példázatokban, mert látván nem látnak, és hallván nem hallanak, sem nem értenek.


Ta Jesucristo cˈoomñê ñˈeⁿndyuˈ. Ndoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom catioˈnaaⁿñê chaˈtsondyoˈ ˈo. Mantyjati luaaˈ. 	 Az Úr Jézus Krisztus a te lelkeddel. Kegyelem veletek! Ámen.


ˈO nnˈaaⁿya, Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom ˈo, ndoˈ manquiuuyaayâ na jnda̱ tjeiiˈñê ˈo cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Tudván, Istentõl szeretett atyámfiai, hogy ti ki vagytok választva;


Meiⁿchjoo tiˈmaaⁿˈ tsˈoom na tyoñequiaaⁿ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesús. Tyotseineiiⁿ ñˈeⁿ nnˈaⁿ judíos na cwilaˈneiⁿ ñˈoom griego, sa̱a̱ joona tyolˈueena chiuu ya nlˈana na nlacueeˈna jom. 	 És nagy bátorsággal tanítván az Úr Jézusnak nevében, beszél, sõt vetekedik vala a görög zsidókkal; azok pedig igyekeznek vala õt megölni.


Mati joo nnˈaⁿ na jndoo ja, na ticalˈue nˈom na nntsa̱ˈntjo̱ⁿya joo, quiochoˈyoˈ joona ñjaaⁿñe ndoˈ ñequio na ndo̱o̱ˈa catyjeˈyoˈ cantyoˈna. 	 Sõt ennek felette amaz én ellenségeimet is, kik nem akarták, hogy én õ rajtok uralkodjam, hozzátok ide, és öljétek meg elõttem!


Luaaˈ waa na machˈeeⁿ cha jâ nnˈaⁿ judíos na ñentyjaaˈjndyee nˈo̱o̱ⁿya Cristo, catseitˈmaaⁿˈñenaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaaⁿyâ. 	 Hogy legyünk mi magasztalására az Õ dicsõségének, a kik elõre reménykedtünk a Krisztusban:


Cwjiˈñê cantyja ˈnaaⁿˈ natia, catsˈaaⁿ yuu na ya, calˈueeⁿ na caljoyaandye nnˈaⁿ ñˈeⁿ ncˈiaana. Queⁿñê na catsˈaaⁿ naljoˈ. 	 Forduljon el a gonosztól, és cselekedjék jót; keresse a békességet, és kövesse azt.


Sa̱a̱ Marta, tileicaluiˈñê na jeeⁿ matseinˈoomˈñê. Tjantyjaaⁿˈaⁿ Jesús, tsoom nnom: —Ta, ¿aa mandoˈ na ñenco̱ maˈndii nomtyjo̱ na catseiˈnˈo̱o̱ⁿˈndyo̱? Catsuˈ nnoom na cateijneiⁿ ja. 	 Mártha pedig foglalatos volt a szüntelen való szolgálatban; elõállván azért, monda: Uram, nincs-é arra gondod, hogy az én testvérem magamra hagyott engem, hogy szolgáljak? Mondjad azért néki, hogy segítsen nékem.


Weloˈyoˈ na ñetˈom teiyo, ¿Aa tyomˈaaⁿ ˈñeeⁿ na tyoñequiaa ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tîcataˈwiˈna juu? Maxjeⁿ tjaaˈnaⁿ. Jlaˈcwjee weloˈyoˈ nnˈaⁿ na tyolaˈcandii na nndyo nquii Cristo na cwiluiiñe na matyˈiomyanaˈ. Ndoˈ ˈo jeˈ jnda̱ tquiaˈyoˈ cwenta jom ndoˈ jnda̱ jlaˈcueˈyoˈ jom. 	 A próféták közül kit nem üldöztek a ti atyáitok? és megölték azokat, a kik eleve hirdették amaz Igaznak eljövetelét: kinek ti most árulóivá és gyilkosaivá lettetek;


Quia na wjaacanda̱a̱ˈ ntquieeˈ xueeˈñeeⁿ cantyja na nlaˈcanda̱a̱ˈndyena, ntˈom nnˈaⁿ judíos na jnaⁿ ndyuaa Asia ntyˈiaana Pablo naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ. Joˈ chii tyolaˈjmeiⁿˈna chaˈtso nnˈaⁿ ndoˈ tˈuena Pablo. 	 Mikor pedig a hét nap immár eltelõben volt, az Ázsiából való zsidók, meglátván õt a templomban, felindíták az egész sokaságot, és reá veték kezöket,


Joˈ chii tyˈena na nñeˈquiana quiooˈ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Quiooˈñeeⁿ nlaˈcwjee ntyee chaˈxjeⁿ na tˈmaⁿ ljeii ˈnaaⁿˈaⁿ. Tsonaˈ: nñequiana cwii ljo xencoo oo we cantuˈ ndyua. 	 És hogy áldozatot adjanak, a szerint a mint megmondatott az Úr törvényében: Egy pár gerliczét, vagy két galambfiat.


Sa̱a̱ ˈo jeˈ, yacheⁿ cwilˈaˈyoˈ na catseijnaaⁿˈnaˈ ndyeñeeⁿˈ ndoˈ ¿aa nchii manaⁿtya cwinchjeena ˈo? Ndoˈ joona cwileiˈcho xjeⁿˈnaaⁿna ˈo jo nda̱a̱ naⁿmaⁿnˈiaaⁿ. 	 Ti pedig meggyaláztátok a szegényt. Avagy nem a gazdagok hatalmaskodnak- é rajtatok, és nem õk hurczolnak-é titeket a törvény elé?


Ee na tyolaˈyuˈya nˈom naⁿˈñeeⁿ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ chii tyolaˈtyuiiˈna nˈiaaⁿ ntˈomcheⁿ ndyuaa, tjuˈcjenaˈ naⁿˈñeeⁿ nacje ˈnaaⁿ nnˈaⁿ Israel. Ntˈomndye joona tyotsa̱ˈntjomna nnˈaⁿ ndyuaaˈñeeⁿ cantyja na matyˈiomyanaˈ. Ntˈomndye joona na tyolaˈyuˈna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom jndaana na seicanda̱a̱ˈñê ñˈoomˈm na jnda̱ tsoom na nntsˈaaⁿ. Ndoˈ juu Daniel na tyotseiyuˈya tsˈom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, jndyaañê na tîcatquii liom jom quia tueeˈ nnˈaⁿ jom tsˈom tsueˈwˈaa quiooˈñeeⁿ, 	 A kik hit által országokat gyõztek le, igazságot cselekedtek, az ígéreteket elnyerték, az oroszlánok száját betömték.


Jnaⁿna yuu na waa tseiˈtsuaa, tyˈelcweeˈna ndoˈ jlaˈcandiina nnˈaⁿ canchooˈcwii ñequio chaˈtso ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ chiuu waa na tuii. 	 És visszatérvén a sírtól, elmondák mindezeket a tizenegynek, és mind a többieknek.


Tjannaaⁿˈaⁿ na nntseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ quia tyjeeⁿˈeⁿ na jnda̱ ndyee ndiiˈ na mˈaⁿna, tsoom nda̱a̱na: —Cwa ndicwaⁿ cwindaˈyoˈ na cwitaˈjndyeeˈyoˈ. Maleiˈtyeⁿ. Jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ ˈnaⁿya. Jeˈ manntˈue nnˈaⁿ na wiˈndye ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee. 	 Harmadszor is jöve, és monda nékik: Aludjatok immár és nyugodjatok. Elég; eljött az óra; ímé az embernek Fia a bûnösök kezébe adatik.


Ndoˈ teincoo cwiicheⁿ xuee, lcweeⁿˈeⁿ, tjaquieeˈnnaaⁿˈaⁿ watsˈom tˈmaⁿ. Ndoˈ jndyendye nnˈaⁿ tquieˈcañomna jom. Quia na jnda̱ tjacjom, tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. 	 Jó reggel azonban ismét ott vala a templomban, és az egész nép hozzá méne; és leülvén, tanítja vala õket.


Matsonaˈ: “Ja Claudio Lisias matseicwano̱ⁿ na xmaⁿndyuˈ ˈu ta gobiernom Félix. 	 Klaudius Lisiás a nemes Félix tiszttartónak üdvöt!


Chaˈtsondyena na tyondyena ñˈoom na tyotseineiiⁿ, jeeⁿ tyojaaweeˈ nˈomna na cjee matseiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ ndoˈ majoˈndyo ñˈoom matseilcweeⁿˈeⁿ nda̱a̱na. 	 És mindnyájan, a kik õt hallgatták, elálmélkodának az õ értelmén és az õ feleletein.


Ndoˈ mati ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿna wjaantyˈeenaˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ chaˈcwijom cwii tycu. Maluaaˈ machˈeenaˈ ñequio ñˈoom na maˈmo̱ⁿ Himeneo ñequio Fileto, 	 És az õ beszédök mint a rákfekély terjed; közülök való Himenéus és Filétus.


Jnda̱ joˈ saanndaaˈâ ñˈeⁿñê Caná tsˈo̱ndaa Galilea, yuu na seicwaqueeⁿ ndaa na sˈaanaˈ winom. Ndoˈ tsjoom Capernaum tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na cwiluiitˈmaⁿñe cantyja ˈnaaⁿˈ gobiernom. Tyochjoo, jnda tsaⁿˈñeeⁿ, mˈaaⁿ na wiiˈ. 	 Ismét a galileai Kánába méne azért Jézus, a hol a vizet borrá változtatta. És volt Kapernaumban egy királyi ember, a kinek a fia beteg vala.


Maluaaˈ na jndyo̱o̱ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee. Jndyo̱o̱ na nndiˈntjo̱ⁿya nda̱a̱ nnˈaⁿ nchii na nndyeˈntjom nnˈaⁿ no̱o̱ⁿ. Ndoˈ jndyo̱o̱ na nñequiaandyo̱ na cˈio̱ na nntio̱o̱ⁿya jnaaⁿ nnˈaⁿ na jndyendye, cha nndyaandyena na nntˈuii jnaaⁿna joona. 	 Valamint az embernek Fia nem azért jött, hogy néki szolgáljanak, hanem hogy õ szolgáljon, és adja az õ életét váltságul sokakért.


Chaˈtsondye nnˈaⁿ na jnda̱ jlaˈyuˈ, ñeˈcwii nˈomna. Ndoˈ chaˈtso ˈnaⁿ na tyowilˈueeˈndyena tjom na ˈnaaⁿna joonaˈ. 	 Mindnyájan pedig, a kik hivének, együtt valának, és mindenük köz vala;


Jnda̱ chii tyjeeˈcañoom juu tsˈaⁿ na toˈñom we meiⁿ sˈom. Tsoom: “ˈU ta, tquiaaˈ we meiⁿ sˈom no̱o̱ⁿ. Cantyˈiaˈ jeˈ luaa cwiicheⁿ we meiⁿ na jnda̱ tantjo̱ⁿya.” 	 Elõjövén pedig az is, a ki a két tálentomot kapta vala, monda: Uram, két tálentomot adtál volt nékem; ímé más két tálentomot nyertem azokon.


Ee quia na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na matseichjooˈnaˈ tsˈom tsˈaⁿ cwii na ticatsa̱ˈntjomnaˈ na machˈee, luaaˈ machˈeeⁿ cha nlcweˈ tsˈom tsˈaⁿ, cha nnda̱a̱ nncwjiˈnˈmaaⁿñê juu. Ndoˈ na luaaˈ machˈeeⁿ meiⁿ xocatso tsaⁿˈñeeⁿ na cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo na lcweˈ tsˈom. Sa̱a̱ nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ meiiⁿ jnaⁿ na laxmaⁿna machˈeenaˈ na chjooˈ nˈomna, maxjeⁿ tiñeˈcalcweˈ nˈomna. Ndoˈ cweˈ jnaaⁿˈ joˈ cwitsuundye añmaaⁿna. 	 Mert az Isten szerint való szomorúság üdvösségre való megbánhatatlan megtérést szerez; a világ szerint való szomorúság pedig halált szerez.


Tiñequiaandyuˈ na ticueeˈ nˈom nnˈaⁿ ˈu cweˈ ee na titquiendyuˈ. Cantyja na matseineiⁿˈ, catseixmaⁿˈ cwii na mˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ chiuu na nncˈoomˈaⁿna, ndoˈ mati cantyja chiuu na wjaamˈaaⁿndyuˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ, ndoˈ cantyja na mˈaaⁿˈ na wiˈ tsˈomˈ joona, ndoˈ cantyja na matseiˈyuˈyaˈ tsˈomˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, ndoˈ cantyja na ljuˈ nquiu nnˈaⁿ cantyja ˈnaⁿˈ. 	 Senki a te ifjúságodat meg ne vesse, hanem légy példa a hívõknek a beszédben, a magaviseletben, a szeretetben, a lélekben, a hitben, a tisztaságban.


Sa̱a̱ naⁿˈñeeⁿ tîcalaˈno̱ⁿˈna na luaaˈ tyochˈeeⁿ ee xjeⁿ jeˈcheⁿ quia cwilaˈnaaⁿna ñˈoom tquieeˈñeeⁿ na tquiaa Moisés nda̱a̱na waa cwii na chaˈcwijom liaa na matseicuˈnaˈ na nlaˈno̱ⁿˈna na juu joˈ macanda̱ maquindyo̱naˈ quia na matseiyuˈ tsˈaⁿ ñequio Cristo. 	 De megtompultak az õ elméik. Mert ugyanaz a lepel mind e mai napig ott van az ó szövetség olvasásánál felfedetlenül, mivelhogy a Krisztusban tûnik el;


chaˈna nnchˈuee tsˈaⁿ, chaˈna nntseiqueeⁿ tsˈom tsˈaⁿ ˈnaaⁿˈ xˈiaaⁿˈaⁿ, chaˈna nncˈoom tsˈaⁿ na wiˈñe, chaˈna cweˈ ñequiuˈnnˈaⁿ tsˈaⁿ, chaˈna meiⁿ cweˈ tajnaaⁿˈto tsˈaⁿ, chaˈna nntseita̱a̱ˈ tsˈom tsˈaⁿ, chaˈna nntioˈñˈoom tsˈaⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ, chaˈna nntseisˈañe oo nntseiscuñe tsˈaⁿ, oo chaˈna nntseintjeiⁿñe cheⁿnquii tsˈaⁿ. 	 Lopások, telhetetlenségek, gonoszságok, álnokság, szemérmetlenség, gonosz szem, káromlás, kevélység, bolondság:


Quia na ntyˈiaayâ na mandyocaⁿ nnoom ndaaluee, jeeⁿ ndyaaˈ tyua̱a̱yâ. Jlaxuaayâ na nquiaayâ, lˈuuyâ: —Jeeⁿ sa, jndii luaaˈ. 	 És mikor látták a tanítványok, hogy õ a tengeren jára, megrémülének, mondván: Ez kísértet; és a félelem miatt kiáltozának.


Quia joˈ jâ nnˈaⁿ na tˈmaaⁿ na calaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê tsˈiaaⁿ na machˈeeⁿ tjañjoomˈ nˈo̱o̱ⁿyâ ñˈoom na mawaa cjooˈ libro Salmos. Matsonaˈ: “Nlaˈcueeˈ nnˈaⁿ ja jnaaⁿˈ na queeⁿ tsˈo̱o̱ⁿya na nleilˈueeˈndyena waaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈxjeⁿ na matsa̱ˈntjomnaˈ.” 	 Megemlékezének pedig az õ tanítványai, hogy meg van írva: A te házadhoz való féltõ szeretet emészt engem.


Sa̱a̱ cwitjo̱o̱cheⁿ na nluiindyo̱, ncˈe naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tjeiiⁿˈñe ja. Ndoˈ quia na tueeˈ na ntyjeeⁿ na jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ, 	 De mikor az Istennek tetszett, ki elválasztott engem az én anyám méhétõl fogva és elhívott az õ kegyelme által,


Cwiicheⁿ xuee squia̱a̱yâ tsjoom Sidón. Ndoˈ Pablo, sˈaa Julio na wiˈ tsˈom jom. Tquiaa tsaⁿˈñeeⁿ ñˈoomˈ na nncjaacandoˈyaaⁿ nnˈaⁿ na ya ñˈoom jom ñˈeⁿndye ndoˈ na nnteiˈxˈeeyana jom. 	 És másnap megérkezénk Sidonba. És Július emberséggel bánván Pállal, megengedé, hogy barátaihoz elmenve gondoskodásukban részesüljön.


Ee cwitˈmo̱o̱ⁿna ñˈoom na jaa na cwilaxmaaⁿya nnˈaⁿ romanos, ticatyˈiomnaˈ na nntoˈño̱o̱ⁿya meiⁿ na nlˈaaya chiuu na cwiluena. 	 És olyan szertartásokat hirdetnek, melyeket nem szabad nékünk bevennünk, sem cselekednünk, mivelhogy rómaiak vagyunk.


Meiⁿ nchii lˈana chaˈxjeⁿ na jlaˈtiuuyâ, ee tquiandyejndyeena naquiiˈ lˈo̱ Ta Jesús na caluii ñˈeⁿndyena yuu na macaⁿnaˈ, nda̱ joˈ jluena nda̱a̱yâ na calˈuuyâ chiuu lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom na calˈana. 	 nem a miképen reméltük, hanem önmagukat adták elõször az Úrnak, és nekünk [is] az Isten akaratjából.


Jesús tjameintyjeeⁿˈeⁿ, tsoom: —Cwaⁿˈyoˈ jom. Quia joˈ tcwaⁿna tsaⁿnchjaaⁿˈ, jluena nnoom: —Cˈomˈtˈmaaⁿˈndyuˈ tsˈomˈ. Quicantyjaˈ ee macwaaⁿ ˈu. 	 Akkor Jézus megállván, mondá, hogy hívják elõ. És elõhívják vala a vakot, mondván néki: Bízzál; kelj föl, hív tégedet.


’Tijndeiˈtinaˈ na nntsuu tsjo̱ˈluee ñequio tsjoomnancue, nchiiti na titseicanda̱a̱ˈñenaˈ meiiⁿ ñeˈcwii ljeii cachjoo na quio teiljeii ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Könnyebb pedig a mennynek és a földnek elmúlni, hogynem a törvénybõl egy pontocskának elesni.


Ee seitioom na nlaˈno̱ⁿˈ nnˈaaⁿˈaⁿ nnˈaⁿ Israel na Tyˈo̱o̱tsˈom nntseicandyaañe joona ñequio lˈo̱ jom, sa̱a̱ tîcalaˈno̱ⁿˈna. 	 És azt gondolá, hogy az õ atyjafiai megértik, hogy az Isten az õ keze által ád nékik szabadulást; de azok nem értették meg.


Jnda̱ na ljeiiyaaⁿ na mayuuˈ na jndyaañê, tjaaⁿ waaˈ María tsondyee Juan tsˈaⁿ na mati jndyu Marcos. Ee joˈ joˈ jndye nnˈaⁿ jnda̱ tjomndye na cwilaˈneiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. 	 És miután ezt megértette, elméne Máriának, a János anyjának házához, ki Márknak neveztetik; hol sokan valának egybegyûlve és könyörögnek vala.


Jeeⁿ tˈmaⁿ tmaaⁿˈ naⁿˈñeeⁿ na jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿndyena na cwilaˈyuˈya nˈomna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Joˈ chii catjeiˈndyo̱ cantyja ˈnaaⁿˈ cwii cwii nnom na matseitsaaⁿˈñenaˈ na tsantyjo̱o̱ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ mati cantyja ˈnaaⁿˈ jnaⁿ na majuˈtyaˈnaˈ jaa. Ñequio na tˈmaⁿya nˈo̱o̱ⁿya cjooˈ nˈo̱o̱ⁿya na nntsantyjo̱o̱ya naxeⁿˈ Jesucristo. 	 Annakokáért mi is, kiket a bizonyságoknak ily nagy fellege vesz körül, félretéve minden akadályt és a megkörnyékezõ bûnt, kitartással fussuk meg az elõttünk levõ küzdõ tért.


Ncˈe juu ñˈoom nayaˈñeeⁿ cwiluiˈnˈmaaⁿndye añmaaⁿˈyoˈ xeⁿ cwiljooˈndyoˈtyeⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom na tyoñequiaya nda̱a̱ˈyoˈ, meiⁿ ticweˈ tsˈiaaⁿˈndyo na jlaˈyuˈyoˈ. 	 A mely által üdvözültök is, ha megtartjátok, a minémû beszéddel hirdettem néktek, hacsak nem hiába lettetek hívõkké.


Ee juu xueeˈñeeⁿ nntseijomnaˈ mˈaⁿ we nnˈaⁿ na cwilˈa tsˈiaaⁿ jo jnda̱a̱. Cwii tsaⁿˈñeeⁿ wjaañˈoomnaˈ jom na mˈaaⁿya ndoˈ cwii maˈndiinaˈ. 	 Akkor ketten lesznek a mezõn; az egyik felvétetik, a másik ott hagyatik.


Tˈueeⁿ catsoomjndii, juu catsuu tquiee na maxjeⁿ teiyo mˈaaⁿ, juu na cwiluiiñe tsaⁿjndii ndoˈ Satanás. Seityeeⁿ juu na cwiljooˈñetyeⁿ cwii meiⁿ ndyu. 	 És megfogá a sárkányt, azt a régi kígyót, a ki az ördög és Sátán, és megkötözé azt ezer esztendõre,


Jnda̱ sˈaanaˈ na tajnaaⁿtona natia na cwilˈana, cwiñequiandyena nnom ljoˈ na queeⁿ tsˈom seiina cha ñequio na neiiⁿna nnda̱a̱ nlˈañˈeⁿna chaˈtso nnom ljoˈ na ticatyˈiomyanaˈ. 	 Kik erkölcsi érzés nélkül, önmagukat a bujálkodásra adták, minden tisztátalanságnak nagy nyereséggel való cselekedésére.


Jnda̱ na tquiena Cesarea, tquiana carta na ñˈomna nnom gobiernom ndoˈ tioona cwenta Pablo lˈo̱o̱ⁿ. 	 Azok pedig eljutván Czézáreába, és átadván a levelet a tiszttartónak, Pált is elébe állaták.


Joˈ chii seijmeiⁿˈnaˈ joona na ñeˈcatˈuena jom. Sa̱a̱ nquiaana nnˈaⁿ na jndyendye. Ee naⁿˈñeeⁿ cwitjeiiˈna cwenta na jom cwiluiiñê profeta. 	 És mikor meg akarák õt fogni, megfélemlének a sokaságtól, mivelhogy úgy tartják vala õt mint prófétát.


Quia na ntyˈiaaⁿˈaⁿ Jesús, jndeii seixuaⁿ sˈaa jndyetia. Tcoomˈm xtyeeⁿ jo ncˈee Jesús. Jndeii seineiiⁿ, tsoom: —¿Ljoˈ nntsaˈ ñˈeⁿndyo̱, ˈu Jesús, Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ nandyeticheⁿ? Matsˈaaya tyˈoo njomˈ, na tilcoˈwiˈ ja. 	 mikor meglátta Jézust, felkiálta és [lábai] elé esék néki, és fenszóval monda: Mi közöm van nékem te veled, Jézus, felséges Istennek Fia? kérlek téged, ne gyötörj engem.


Cwimeiˈndooˈna patrom ˈnaaⁿna na nncwjeeⁿˈeⁿ na tjaaⁿ yuu toco tsˈaⁿ. Quia na mˈmaaⁿ ˈndyootsˈa, mˈaⁿcˈeendyena na nlaˈcanaaⁿndyena. 	 Ti meg hasonlók az olyan emberekhez, a kik az õ urokat várják, mikor jõ meg a menyegzõrõl, hogy mihelyt megjõ és zörget, azonnal megnyissák néki.


Tsoom nda̱a̱ ncˈiaaⁿˈaⁿ: —ˈO ntyja̱ño̱ⁿ nnˈaⁿ Israel, calˈaˈyoˈ cwenta ljoˈ na cwilatiuuˈyoˈ na ñeˈcalˈaˈyoˈ ñˈeⁿ naⁿnommˈaⁿˈ. 	 És monda azoknak: Izráel férfiai, vigyázzatok magatokra ez emberekkel szemben, mit akartok cselekedni!


Cwii tsˈaⁿ na mˈaaⁿ naquiiˈ tmaaⁿˈ naⁿˈñeeⁿ, tˈo̱o̱ⁿ. Tsoom: —Maestro, jndyo̱ñˈo̱ⁿya tiˈjndaaya ñjaaⁿ, ee maleiñˈoom jndyetia jom ndoˈ machˈee na tileicatseineiiⁿ. 	 És felelvén egy a sokaságból, monda: Mester, ide hoztam hozzád az én fiamat, a kiben néma lélek van.


Joˈ chii catoˈñoomˈyoˈ ncˈiaaˈyoˈ chaˈxjeⁿ Cristo macoˈñoom ˈo, cha na nluiitˈmaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Azért fogadjátok be egymást, miképen Krisztus is befogadott minket az Isten dicsõségére.


Nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, mayuuˈcheⁿ nntˈuiinaˈ ˈo nnˈaⁿ na mˈaⁿˈyoˈ jeˈ cantyja chaˈtso nawiˈmeiⁿˈ na tjoom naⁿˈñeeⁿ. 	 Bizony mondom néktek, mindezek reá következnek erre a nemzetségre.


Tyoteijndeii Tyˈo̱o̱tsˈom joona. Joˈ chii jndye nnˈaⁿ lcweˈ nˈom, jlayuˈ ñequio Ta Jesús. 	 És az Úrnak keze vala velök; és nagy sokaság tére meg az Úrhoz, hívõvé lévén.


Ee cañoomˈluee ñequio tsjoomnancue jndye nnom na maniom na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ na cwiluena na tˈmaⁿ ñˈoom laˈxmaⁿ, sa̱a̱ joonaˈ nchii nquii Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiindyenaˈ. Ndoˈ na mayuuˈ na jndye ˈnaⁿ maniom na cwilue nnˈaⁿ “Ta” nda̱a̱naˈ, ndoˈ cwitueeˈndyecjena cantyja ˈnaaⁿ joonaˈ. 	 Mert ha vannak is úgynevezett istenek akár az égben, akár a földön, a minthogy van sok isten és sok úr;


Jnda̱ jaachˈee xuee mˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ na caluaˈñe na jndyu Simón. Tyonquiuˈnnˈaaⁿ nnˈaⁿ tsˈo̱ndaa Samaria, na tyotsoom nda̱a̱na na jom jeeⁿ tˈmaⁿ tseixmaaⁿ. 	 Egy Simon nevû ember pedig már elõbb gyakorolta abban a városban az ördögi tudományt és elámította Samária népét, magát valami nagynak állítván:


Xeⁿ mˈaaⁿ cwiindyoˈ ˈo na manchje nawiˈ juu, catseineiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ xeⁿ mˈaaⁿ tsˈaⁿ na neiⁿnco tsˈom cata luantsa. 	 Szenved-é valaki köztetek? Imádkozzék. Öröme van-é valakinek? Dícséretet énekeljen.


Quia joˈ tso Pilato nda̱a̱na: —¿Aa lˈue nˈomˈyoˈ na catseicandyaandyo̱ juu rey cwenta ˈo nnˈaⁿ judíos? 	 Pilátus pedig felele nékik, mondván: Akarjátok-é, hogy elbocsássam néktek a zsidók királyát?


Juu tsˈaⁿ na matseiˈnaaⁿˈ matsonaˈ na catjoom chaˈxjeⁿ na matjom maestro ˈnaaⁿˈaⁿ. Ndoˈ mati juu tsˈaⁿ na mandiˈntjom matyˈiomnaˈ na cjaawinoom chaˈxjeⁿ na mawinom tsˈaⁿ na mandiˈntjoom nnom. Ndoˈ nquii tsˈaⁿ na cwiluiitquieñe cwii wˈaa, xeⁿ nlue nnˈaⁿ na cwiluiiñê tsaⁿjndiitquiee, majndeiiticheⁿ tinluena ñˈoomwiˈ nacjoo nnˈaⁿ waⁿˈaⁿ. 	 Elég a tanítványnak, ha olyan mint a mestere, és a szolga mint az õ Ura. Ha a házigazdát Belzebubnak hívták, mennyivel inkább az õ házanépét?!


Sa̱a̱ xeⁿ maˈñeeⁿ saaⁿˈaⁿ, ticwanaaⁿ na ncoconnaaⁿˈaⁿ, matsonaˈ na caljoyaandyenndaˈna. Ndoˈ mati juu saaⁿˈaⁿ, tintseityuiiˈ ljeii ˈnaaⁿna. 	 Hogyha pedig elválik is, maradjon házasság nélkül, vagy béküljön meg férjével; és a férj se bocsássa el a feleségét.


Quia joˈ Jesús seicoomˈm ndyueena na ticaluena nnom meiⁿcwii tsˈaⁿ ljoˈ tuii. Ndoˈ tsoom na quiana na nlcwaˈ yuscuchjooˈñeeⁿ. 	 Õ pedig erõsen megparancsolá nékik, hogy ezt senki meg ne tudja. És mondá, hogy adjanak annak enni.


Quia joˈ tjalcweeⁿˈeⁿ ñˈeⁿndyena tsjoom Nazaret. Ndoˈ tyomˈaaⁿñê na ndyaañê nda̱a̱na. Jeeⁿ tyocañjom tsˈom tsoñeeⁿ chaˈtso na tuii. 	 És aláméne velök, és méne Názáretbe; és engedelmes vala nékik. És az õ anyja szívében tartá mind ezeket a dolgokat.


Ee Cristo, nchii tjaqueⁿˈeⁿ watsˈom na ñelˈa nnˈaⁿ, cwii na cweˈ jluiˈtsjaaⁿˈnaˈ watsˈom na mayuuˈcheⁿ na waa cañoomˈluee. Jom tjaqueⁿˈeⁿ cañoomˈluee yuu na matioomˈñê ñˈoom ˈnaaⁿya jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert nem kézzel csinált szentélybe, az igazinak csak másolatába ment be Krisztus, hanem magába a mennybe, hogy most Isten színe elõtt megjelenjék érettünk.


Sa̱a̱ quia na ntyˈiaaⁿˈaⁿ na jeeⁿ jndeii mˈaaⁿ jndye, sˈaanaˈ na nquiaⁿˈaⁿ. Jnaⁿnaˈ na nchjeeñenaˈ jom. Quia joˈ seixuaⁿ, tsoom: —Ta, cwjiˈnˈmaaⁿndyuˈ ja. 	 De látva a nagy szelet, megrémüle; és a mikor kezd vala merülni, kiálta, mondván: Uram, tarts meg engem!


Quia joˈ jluiˈna tsjoomˈñeeⁿ. Tjachom joona nndyooˈ tsjoom Betania. Seintyjo̱o̱ⁿ lˈo̱o̱ⁿ nacjoona, tioˈnaaⁿñê joona. 	 Kivivé pedig õket Bethániáig; és felemelvén az õ kezeit, megáldá õket.


Matsjo̱o̱ ñˈoomwaaˈ nda̱a̱ˈyoˈ cha tiñeˈquiandyoˈ na nñeˈquiuˈnnˈaⁿnaˈ ˈo cwii ñˈoom na nlaˈneiⁿ nnˈaⁿ nda̱a̱ˈyoˈ na nncjaachuuñenaˈ ˈo. 	 Ezt pedig azért mondom, hogy valaki titeket rá ne szedjen hitetõ beszéddel.


Tyondiˈntjo̱ⁿya nnom Ta Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na tyojuˈndyo̱cja̱ya. Ndoˈ tyotˈio̱o̱ya na jnda ntyjiiya ndoˈ wiˈ tyotjo̱ⁿya na tyondo̱o̱ nnˈaⁿ judíos ja. 	 Szolgálván az Úrnak teljes alázatossággal és sok könnyhullatás és kisértetek közt, melyek én rajtam a zsidóknak utánam való leselkedése miatt estek;


Mañejuu xjeⁿ na tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na taˈndoˈ xco Cristo tquiaaⁿ na ˈo tandoˈyoˈ meiiⁿ na jo nnoom tyolaˈxmaⁿˈyoˈ lˈoo ncˈe natia ñequio jnaⁿ na ñejlaˈxmaⁿˈyoˈ, 	 teket is [megelevenített,] a kik holtak valátok a ti vétkeitek és bûneitek miatt,


Tsoom: —¿Chiuu cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ nquii na cwiluiiñe Cristo? ¿ˈÑeeⁿ jnda jom? Tˈo̱o̱na nnoom, jluena: —Nluiiñê tsjaaⁿ David na jndyowicantyjooˈ. 	 Mondván: Miképen vélekedtek ti a Krisztus felõl? kinek a fia? Mondának néki: A Dávidé.


Jesús tˈoom na wiˈ tsˈoom tsaⁿˈñeeⁿ. Seilioom tsˈo̱o̱ⁿ, tyeⁿnquioomˈm juu. Tsoom nnom: —Maxjeⁿ matyˈiomnaˈ na ljoˈ. Canˈmaⁿˈ. 	 Jézus pedig könyörületességre indulván, kezét kinyújtva megérinté õt, és monda néki: Akarom, tisztulj meg.


Ndoˈ na luaaˈ waa, mati waa cwiicheⁿ ñˈoomˈm na teiljeii na matso nqueⁿ na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom jaa. Matsoom: ˈO jeˈ, caluiˈyoˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na tia nnˈaⁿndye. Catjeiˈndyoˈ cantyja ljoˈ laxmaⁿ naⁿˈñeeⁿ. Meiⁿ tantˈueˈyoˈ ˈnaⁿ na tiljuˈ tseixmaⁿ. Xeⁿ nmeiⁿˈ nlaˈnda̱ˈyoˈ quia joˈ nloño̱ⁿya ˈo. 	 Annakokáért menjetek ki közülök, és szakadjatok el, azt mondja az Úr, és tisztátalant ne illessetek; és én magamhoz fogadlak titeket,


Luaa waa ñˈoom na matsa̱ˈntjomnaˈ na mañequiaaⁿ nda̱a̱ya na cˈo̱o̱ⁿya na wiˈ nˈo̱o̱ⁿya nnˈaaⁿya na cwilaˈyuˈ. 	 Az a parancsolatunk is van õ tõle, hogy a ki szereti az Istent, szeresse a maga atyjafiát is.


Teitquiooˈ ntyˈiaana nacjoo chaˈtsondyena ntyjo chaˈcwijom ntsaachom. 	 És megjelentek elõttük kettõs tüzes nyelvek és üle mindenikre azok közül.


Queⁿˈ cwenta ñˈoomwaaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Abraham, cantyja na sˈaaⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ na tyotseiyuˈya tsˈoom ndoˈ juu joˈ matseicanda̱a̱ˈñenaˈ cantyja na luaaˈ sˈaaⁿ. 	 Látod, hogy a hit együtt munkálkodott az õ cselekedeteivel, és a cselekedetekbõl lett teljessé a hit;


Cweˈ ncˈe jndye nnom quichˈeenaˈ tiempomeiiⁿ, joˈ chii macwjiiˈa cwenta na yaticheⁿ caljooˈñe tsˈaⁿ chaˈxjeⁿ na jnda̱ teijnoomˈm. 	 Úgy ítélem azért, hogy jó ez a jelenvaló szükség miatt, hogy tudniillik jó az embernek úgy maradni.


Ee nchii matseitˈmaaⁿˈñenaˈ tsˈaⁿ quia na matseijndeii cheⁿnquii na jeeⁿ cwijaacanjoomˈ cantyja ˈnaaⁿˈ. Matseitˈmaaⁿˈñenaˈ juu quia na macjaaweeˈ ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿñe. 	 Mert nem az a kipróbált, a ki magát ajánlja, hanem a kit az Úr ajánl.


Sa̱a̱ ndicwaⁿ ñˈeeⁿˈndyoˈ na ticalayuˈyoˈ ñˈeⁿndyo̱. Luaaˈ matsoom nda̱a̱na ee cantyjati na to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na mañequiaaⁿ ñˈoom, mantyjeeⁿ ˈñeeⁿ joo na ticalaˈyuˈ ñˈeⁿñê, ndoˈ ˈñeeⁿ juu na nñequiaa cwenta jom. 	 De vannak némelyek közöttetek, a kik nem hisznek. Mert eleitõl fogva tudta Jézus, kik azok, a kik nem hisznek, és ki az, a ki elárulja õt.


Nato ñjomndyena tyoluecheⁿnquieena nda̱a̱ ntyjeena: —¿ˈÑeeⁿ ya nnteijndeii jaa na nnquindyo̱ tsjo̱ˈ ˈndyoo tseiˈtsuaa? 	 És mondják vala maguk között: Kicsoda hengeríti el nékünk a követ a sírbolt szájáról?


Sa̱a̱ jom tjeiˈñê, tsoom: —Jeeⁿ ˈu yuscu ticwajnaⁿˈa tsaⁿmˈaaⁿˈ. 	 Õ pedig megtagadá õt, mondván: Asszony, nem ismerem õt!


Ndoˈ ˈu jndaaya, nluiindyuˈ profeta cwentaaˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ nandyeticheⁿ. Ee ˈu nncjaˈjndyeeˈ jo nnom Ta na nncwjiˈyuuˈndyuˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ chaˈcwijom tsˈaⁿ na matseijndaaˈñe nato, cha mamˈaⁿcˈeendye nnˈaⁿ quia nncueeˈcañoom. 	 pedig kis gyermek, a magasságos [Isten] prófétájának hivattatol; mert az Úr elõtt jársz, hogy az õ útait megkészítsed;


Sa̱a̱ ˈo nquiuˈyaˈyoˈ chiuu wjaamˈaaⁿ Timoteo ndoˈ chiuu waa na tyondiˈntjoom nˈeⁿndyo̱, teijneiⁿ ja chaˈcwijom machˈee jnda tsˈaⁿ ñequio tsotye. 	 Az õ kipróbált voltát pedig ismeritek, hogy miképen atyjával a gyermek, együtt szolgált velem az evangyéliom ügyében.


Joˈ chii tˈo̱o̱na nnom Jesús, jluena: —Aa jâ maxjeⁿ ticaliuuyâ. Tsoom nda̱a̱na: —Mati ja xocatsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ ˈñeeⁿ tquiaa najndeii na matseixmaⁿya na matsˈaa tsˈiaaⁿmeiⁿˈ. 	 Felelvén tehát, mondának Jézusnak: Nem tudjuk. Jézus is felelvén, monda nékik: Én sem mondom meg néktek, miféle hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


Tsoticheⁿ Esteban: —Moisésˈñeeⁿ, ñelˈa nnˈaⁿ Israel na ticueeˈ nˈomna jom. Jluena nnoom: “¿ˈÑeeⁿ tqueⁿ ˈu na nntsa̱ˈntjomˈ jâ ndoˈ na nncuˈxeⁿˈ jâ?” Sa̱a̱ majuutoom tyˈiom Tyˈo̱o̱tsˈom tsˈiaaⁿ jom na catsa̱ˈntjoom joona ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na nndyaandyena nawiˈ na tyomˈaⁿna. Luaaˈ sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom xjeⁿ na teitquiooˈñe ángel nnoom naquiiˈ tsaˈ tsˈo̱o̱ nioom na cwico. 	 Ezt a Mózest, a kit megtagadának, mondván: Ki tett téged fejedelemmé és bíróvá? ezt az Isten fejedelmül és szabadítóul küldé angyal keze által, a ki megjelent néki a csipkebokorban.


Ndoˈ joo yolcuˈñeeⁿ jlaˈcwanomna ñˈoom na mˈaaⁿ Jesús. Jluena: —ˈU Ta, juu tsˈaⁿ na jeeⁿ candyaˈ tsˈomˈ, weeⁿˈeⁿ. 	 Küldének azért a testvérek õ hozzá, mondván: Uram, ímé, a kit szeretsz, beteg.


Ndoˈ na luaaˈ waa, tiñecwii mˈaaⁿˈ tsˈoom. Ñecwii xjeⁿ matˈuiinaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ yuscu na tjaaˈnaⁿ saaˈ ñequio yuscu ndyua na tyoococo. Joona mˈaaⁿˈ nˈomna cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Ta Jesús, na nñequiandyeñˈeⁿna na laˈtˈmaaⁿˈndyena jom cantyja ˈnaaⁿ seiina ñequio espíritu ˈnaaⁿna. Sa̱a̱ yuscu na jnda̱ mamˈaaⁿ saaˈ, mˈaaⁿˈ tsˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ ˈnaⁿ na macaⁿnaˈ ndoˈ ñequio chiuu na nncˈoom cha nncjaaweeˈ ntyjii saaⁿˈaⁿ ñˈeⁿñê. 	 Különbözik egymástól az asszony és a hajadon. A ki nem ment férjhez, az Úr dolgaira visel gondot, hogy szent legyen mind testében, mind lelkében; a ki pedig férjhez ment, a világiakra visel gondot, mimódon kedveskedhessék a férjének.


Sa̱a̱ cantyja ˈnaⁿya, ticwjaaˈndyo̱ cwenta chiuu waa na ˈo cwitjeiˈyoˈ cwenta cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈiaaⁿ na matseixmaⁿya oo chiuu nquiu ntˈomcheⁿ. Meiⁿ ticuˈxa̱ⁿ cheⁿnnco̱ cantyja ˈnaⁿya. 	 m nézve pedig igen csekély dolog, hogy ti tõletek ítéltessem meg, vagy emberi [ítélet]naptól; sõt magam sem ítélem meg magamat.


Joˈ chii macaⁿˈa nda̱a̱ˈyoˈ na tintseiˈndaaˈnaˈ nquiuˈyoˈ nawiˈ na matjo̱ⁿya cantyja ˈnaⁿˈyoˈ ee na ljoˈ, matseitˈmaaⁿˈñenaˈ ˈo. 	 Azért kérlek, hogy ne csüggedjetek el az én ti érettetek való nyomorúságaim miatt, a melyek néktek dicsõségtekre vannak.


Quia na jnda̱ majaatseicanda̱a̱ˈñe Juan tsˈiaaⁿ na tyotseixmaaⁿ, tsoom: “ˈO mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ na ja tsˈaⁿ na nndyocwjiˈnˈmaaⁿñe ˈo sa̱a̱ nchii jom ja. Jom manncwjeeⁿˈeⁿ ndoˈ tˈmaⁿ tseixmaaⁿ. Ja meiⁿ cweˈ lcoomˈm ticatseixmaⁿya na nntseicanaⁿˈa.” 	 mikor be akará végezni János az õ tisztét, monda: Kinek gondoltok engem? Nem én vagyok [az], hanem ímé én utánam jõ, kinek nem vagyok méltó megoldani lábainak saruját.


Matsoom nnom: —Ticwii cwii joo na ñetjo̱ na tˈunco nnˈaⁿ, najndyee tyoñeˈquia nnˈaⁿ winom na yaticheⁿ na nncwe ncˈiaana. Ndoˈ quia na jnda̱ mawjaacjoo naⁿˈñeeⁿ na cwiwena, quia joˈ cwiñeˈquiana winom na ticueˈntyjo̱ na yanaˈ. Sa̱a̱ ˈu jeˈ, jnda̱ seiljoˈ winom na yaticheⁿ na quia jeˈcheⁿ nleilˈuenaˈ. 	 És monda néki: Minden ember a jó bort adja fel elõször, és mikor megittasodtak, akkor az alábbvalót: te a jó bort ekkorra tartottad.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, cwii tsˈoom higuera xocanda̱a̱ nnaⁿˈ ta̱ aceitunas juunaˈ, meiⁿ tsˈo̱o̱ ta̱uva xonnaⁿˈ ta̱ higos juunaˈ. 	 Avagy atyámfiai, teremhet-é a fügefa olajmagvakat, vagy a szõlõtõ fügét? Azonképen egy forrás sem adhat sós és édes vizet.


Tˈo̱ Jesús nnoom: —Juu na cwiluiindyo̱ na catsa̱ˈntjo̱ⁿya, nchii cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancuewaañe na matseixmaⁿnaˈ. Ee xeⁿ cwiluiiñenaˈ na ljoˈ, quia joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyo̱ nlˈana tiaˈ cha na tiñequiaa tsˈaⁿ cwenta ja luee nnˈaⁿya nnˈaⁿ judíos, sa̱a̱ nchii cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue tseixmaⁿya na catsa̱ˈntjo̱ⁿ. 	 Felele Jézus: Az én országom nem e világból való. Ha e világból való volna az én országom, az én szolgáim vitézkednének, hogy át ne adassam a zsidóknak. Ámde az én országom nem innen való.


yuu na jnda̱ tjaquieeˈ Jesús cantyja ˈnaaⁿya. Ndoˈ na luaaˈ, maqueⁿnaˈ jom na cwiluiiñê tyee na tjacantyja cantyja ˈnaaⁿya, na mañecwii tsˈiaaⁿ matseixmaaⁿ chaˈxjeⁿ ñeseixmaⁿ Melquisedec. 	 A hová útnyitóul bement érettünk Jézus, a ki örökké való fõpap lett Melkisédek rendje szerint.


Quia joˈ tso Pedro nnoom: —Ta, jeeⁿ ya nquiuuyâ na mˈaaⁿyâ ñjaaⁿ. Xeⁿ cjaaweeˈ tsˈomˈ, nluii ndyee xquieˈ ñjaaⁿñe, cwii cwentaˈ nncuˈ, cwii cwentaaˈ Moisés ndoˈ cwiicheⁿ cwentaaˈ Elías. 	 Péter pedig megszólalván, monda Jézusnak: Uram, jó nékünk itt lennünk. Ha akarod, építsünk itt három hajlékot, néked egyet, Mózesnek is egyet, Illésnek is egyet.


Nñoom na nntˈueeⁿ nnˈaⁿ na ticalaˈxmaⁿna cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom meiⁿ ticalˈañˈoomndyena ñˈoom na tseixmaⁿ Ta Jesús na macwjiˈnˈmaaⁿñê añmaaⁿ nnˈaⁿ. 	 Tûznek lángjában, ki bosszút áll azokon, a kik nem ismerik az Istent, és a kik nem engedelmeskednek a mi Urunk Jézus Krisztus evangyéliomának.


Jom na matsoom na cwiluiiñê Cristo ndoˈ Rey cwentaa jaa nnˈaⁿ Israel, cwa candyocueeⁿ na ñoom tsˈoomˈnaaⁿ cha nntyˈiaaya quia joˈ nlayuuˈa ñˈeⁿñê. Ndoˈ mati we nnˈaⁿ na ñom noomˈnaaⁿ ñˈeⁿñê tyolaˈjnaaⁿˈna jom. 	 A Krisztus, az Izráel királya, szálljon le most a keresztrõl, hogy lássuk és higyjünk. A kiket vele feszítettek meg, azok is szidalmazzák vala õt.


’Mañequiaanaˈ na neiiⁿ nnˈaⁿ na cwintyjo̱ ncˈiaana joona ncˈe na mˈaⁿna cantyja na matyˈiomyanaˈ, ee laˈxmaⁿ naⁿˈñeeⁿ cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Boldogok, a kik háborúságot szenvednek az igazságért: mert övék a mennyeknek országa.


Ndoˈ jndyendye nnˈaⁿ samaritanos tsjoomˈñeeⁿ tyolaˈyuˈna ñˈeⁿ Jesús, cweˈ ncˈe ñˈoom ˈndyoo yuscuˈñeeⁿ na tjeiˈyuuˈñe nda̱a̱na na matso: “Jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿ no̱o̱ⁿ chaˈtso na tijoˈndyo na jnda̱ ñesˈaa.” 	 Abból a városból pedig sokan hivének benne a Samaritánusok közül annak az asszonynak beszédéért, a ki bizonyságot tett vala, hogy: Mindent megmondott nékem, a mit cselekedtem.


Malaaˈtiˈ chaˈtso ntquieeˈndye naⁿnomˈñeeⁿ tuncona ñequio yuscuˈñeeⁿ ndoˈ majoˈti quia tja̱na, tjaaˈnaⁿ ndana ñˈeⁿñe. Ndoˈ na macanda̱ tueˈto yuscuˈñeeⁿ. 	 És mind a hét elvevé azt, és magot nem hagyának. Legutoljára meghalt az asszony is.


Cweˈ joˈ ticalañˈoomˈndyena Jesús. Joˈ chii tsoom nda̱a̱na: —Meiⁿquiayuucheⁿ na wjaa cwii profeta, nlaˈtˈmaaⁿˈndye nnˈaⁿ jom. Sa̱a̱ joo nnˈaⁿ ndyuaaⁿˈaⁿ ñequio nnˈaⁿ waⁿˈaⁿ, xocalaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. 	 És megbotránkoznak vala õ benne. Jézus pedig monda nékik: Nincsen próféta tisztesség nélkül, hanem csak az õ hazájában és házában.


Ndoˈ na macanda̱ mati teitquiooˈñê no̱o̱ⁿ ja. Matseijomnaˈ cantyja ˈnaⁿya chaˈcwijom cwii yuˈndaa na jnda̱ teinomˈnaˈ xjeⁿ na nluiiñe. 	 Legutolszor pedig mindenek között, mint egy idétlennek, nékem is megjelent.


Ee maxjeⁿ nleitquiooˈyuu na titjoomˈ mˈaⁿˈyoˈ cha mˈmo̱ⁿnaˈ ˈñeeⁿ joo quiiˈntaaⁿˈyoˈ mˈaⁿna na xcweeˈ nˈomna jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert szükség, hogy szakadások is legyenek köztetek, hogy a kipróbáltak nyilvánvalókká legyenek ti köztetek.


Jaa tyootoˈño̱o̱ⁿya juu na mˈaaⁿˈ nˈom nnˈaⁿ na tyoolaˈxmaⁿna cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Jaa cwitoˈño̱o̱ⁿya Espíritu na mañequiaaⁿ cha nnda̱a̱ nlaˈno̱o̱ⁿˈa chaˈtso na cweˈyu na mañequiaaⁿ na cwicandaaya. 	 Mi pedig nem e világnak lelkét vettük, hanem az Istenbõl való Lelket; hogy megismerjük azokat, a miket Isten ajándékozott nékünk.


Ndoˈ jlaˈtyuaaˈna, tyˈena. Quia na tquiena, jliuna María ñequio José ñˈeⁿ yuˈndaa na njoom yuu cwicwaˈ quiooˈ. 	 Elmenének azért sietséggel, és megtalálák Máriát és Józsefet, és a kis gyermeket, ki a jászolban fekszik vala.


Tyolaˈtyˈoondyena nnoom na nñequiaaⁿ ñˈoomˈm na nntˈuena meiiⁿ cweˈ ˈndyoo liaⁿˈaⁿ. Ee ticwii cwii tsˈaⁿ na tyenquiuuˈ liaⁿˈaⁿ, nˈmaⁿ. 	 És kérik vala õt, hogy csak az õ ruhájának peremét illethessék. És a kik illeték vala, mindnyájan meggyógyulának.


Xeⁿ cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ ñˈoommeiⁿˈ ndoˈ cwilˈaˈyoˈ na ljoˈ, nntioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo. 	 Ha tudjátok ezeket, boldogok lesztek, ha cselekszitek ezeket.


Ndoˈ naⁿˈñeeⁿ tîcanda̱a̱ nntioomna, sa̱a̱ meiiⁿ na ljoˈ, wendyena seitˈmaⁿ tsˈoom. Quia joˈ ¿cwaaⁿ cwii na wendye naⁿˈñeeⁿ nncˈoom na jndati ntyjii ñˈeⁿñê? 	 És mikor nem volt nékik mibõl megadni, mind a kettõnek elengedé. E kettõ közül azért, mondd meg, melyik szereti õt jobban?


Joˈ chii matseiljeiya ñˈoomwaa ncˈe cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ ñˈoom na mayuuˈ, nchii ncˈe na ticalaˈno̱ⁿˈyoˈ juunaˈ, ndoˈ manquiuˈyaˈyoˈ na cwii ñˈoom cantu tijoom nnaⁿnaˈ naquiiˈ ñˈoom na mayuuˈ. 	 Nem azért írtam néktek, mivel nem ismeritek az igazságot, hanem mivel ismeritek azt, és mivel semmi sincsen az igazságból, a mi hazugság.


Ee quia ljoˈcheⁿ nnquioo cwii nawiˈ na tˈmaⁿticheⁿ na meiⁿjom ndiiˈ tyootjoom nnˈaⁿ cantyjati na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tsjoomnancue hasta jeˈ. Ndoˈ xuee na cwiwjaatinaˈ meiⁿ tajom cwinluiinndaˈ cwiicheⁿ nawiˈ chaˈna juunaˈ. 	 Mert azok a napok olyan nyomorúságosak lesznek, a milyenek a világ kezdete óta, a melyet Isten teremtett, mind ez ideig nem voltak, és nem is lesznek.


Tsjo̱ˈ tˈmaⁿ na jnda̱ ˈom, colo wee na caljeii na jndyu ónice. Tsjo̱ˈ na jnda̱ yom, tsjo̱ˈ wee na jndyu cornalina. Tsjo̱ˈ na jnda̱ ntquieeˈ, cajaⁿnaˈ na jndyu crisólito. Tsjo̱ˈ na jnda̱ ñeeⁿ, cachuiiˈnaˈ chaˈna ndaaluee na jndyu berilo. Tsjo̱ˈ na jnda̱ ñjeeⁿ, colo tscoˈndaa na jndyu topacio. Tsjo̱ˈ na jnda̱ nqui, colo wii na jndyu crisoprasa. Tsjo̱ˈ na jnda̱ canchooˈcwii, colo tsa̱ na jndyu jacinto. Ndoˈ tsjo̱ˈ na jnda̱ canchooˈwe, colo catsiooˈ na jndyu amatista. 	 Az ötödik sárdonix; a hatodik sárdius; a hetedik krizolitus; a nyolczadik berillus; a kilenczedik topáz; a tizedik krisopráz; a tizenegyedik jáczint; a tizenkettedik amethist.


Ndoˈ jluena nnom Jesús: —ˈU na maˈmo̱o̱ⁿˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, jliuuyâ yuscumˈaaⁿˈ xcwe na matseitjo̱o̱ñê ñˈeⁿ cwii tsaⁿsˈa. 	 Mondának néki: Mester, ez az asszony tetten kapatott, mint házasságtörõ.


Chaˈtsondye naⁿˈñeeⁿ tcwaˈtjacjoona. Ndoˈ jlaˈcato̱o̱ˈâ ntquieeˈ tsquiee ñequio ntaⁿˈ ntyooˈ ñequio calcaa na ˈndiicheⁿnaˈ. 	 És mindnyájan evének, és megelégedének; és fölszedék a maradék darabokat hét teli kosárral.


Mañequiaanaˈ na neiiⁿˈ mosoˈñeeⁿ quia na nncwjeˈcañoom patrom ˈnaaⁿˈaⁿ na nljeii na ya machˈeeⁿ. 	 Boldog az a szolga, a kit az õ ura, mikor haza jõ, ilyen munkában talál!


Ndoˈ matso Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom: “Cwjiˈ lcomˈ na ñjomˈ ee yujoˈ yuu na meintyjeˈ matseixmaⁿnaˈ tyuaa na ljuˈ ee ñjaaⁿ tyjeˈcaño̱o̱ⁿya. 	 Az Úr pedig monda néki: Oldozd le sarudat lábaidról; mert a hely, a melyen állasz, szent föld.


Hasta quiiˈntaaⁿˈ ncjoˈyoˈ nnto̱ˈ ntˈom ncˈiaaˈyoˈ nntˈmo̱o̱ⁿna nda̱a̱ˈyoˈ sa̱a̱ taxcwe chaˈxjeⁿ ñˈoom na mayuuˈ. Laaˈtiˈ nntˈmo̱o̱ⁿna cha ntˈomndyoˈ ˈo ñequio ncˈiaaˈyoˈ na mati cwilaˈyuˈ nlajomndyoˈ ñˈeⁿndyena. 	 Sõt ti magatok közül is támadnak férfiak, kik fonák dolgokat beszélnek, hogy a tanítványokat magok után vonják.


Jnda̱ chii teitquiooˈti cwiicheⁿ ˈnaaⁿ tsjo̱ˈluee. Ntyˈiaya cwii catsoomjndii na tˈmaaⁿñe ndoˈ weeñe chaˈna chom. Juuyoˈ niom ntquieeˈ xqueⁿyoˈ, ndoˈ nqui ndeiˈjndyeeˈyoˈ. Ndoˈ chaˈtso na ntquieeˈ xqueⁿyoˈ, joˈ ñjom cwii cwii corona. 	 ttaték más jel is az égben, és ímé [vala] egy nagy veres sárkány, a kinek hét feje vala és tíz szarva, és az õ fejeiben hét korona;


Ja Pablo ¿ˈñeeⁿ cwiluiindyo̱? Ndoˈ ¿ˈñeeⁿ cwiluiiñe Apolos? Ñequiiˈcheⁿ cwiluiindyô̱ nnˈaⁿ na cwindya̱ˈntjo̱o̱ⁿyâ nnom Jesucristo na cantyja ˈnaaⁿyâ jlaˈyuˈyoˈ ñˈeⁿñê. Cwii cwiindyô̱ ñelˈaayâ tsˈiaaⁿ na tquiaaⁿ nda̱a̱yâ. 	 Hát kicsoda Pál és kicsoda Apollós? Csak szolgák, kik által hívõkké lettetek, és pedig a mint kinek-kinek az Úr adta.


Luaaˈ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ ˈo nnˈaⁿya ee joo nnˈaⁿ waaˈ Cloé jnda̱ jluena no̱o̱ⁿya na mˈaⁿntiaaˈndyoˈ ñequio ntyjeeˈyoˈ na cwilayuˈ. 	 Mert megtudtam felõletek atyámfiai a Kloé embereitõl, hogy versengések vannak köztetek.


Ndoˈ matso Festo: —ˈU ta Agripa ñequio ˈo na mˈaⁿˈyoˈ ñjaaⁿ, macwintyˈiaˈyoˈ tsaⁿsˈamˈaaⁿˈ. Chaˈtso nnˈaⁿ judíos na mˈaⁿ Jerusalén ndoˈ mati nnˈaⁿ na mˈaⁿ ñjaaⁿ Cesarea cwiqueⁿna ñˈoom nacjoomˈm. Jndeiiˈ ndyueena cwiluena na tseixmaaⁿ na cueeⁿˈeⁿ. 	 És monda Festus: Agrippa király, és ti férfiak mindnyájan, kik velünk egybe itt vagytok! Látjátok õt, ki felõl a zsidóknak egész sokasága megkeresett engem, mind Jeruzsálemben, mind itt, azt kiáltva, hogy nem kell néki tovább élnie.


Quia na tueeˈ xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, tjaquieeˈ Jesús naquiiˈ watsˈom ˈnaaⁿna, to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ na tyondye ñˈoom na tyoñequiaaⁿ jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna. Jluena: —¿Yuu chuu tsaⁿmˈaaⁿ chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ na jeeⁿ yanaˈ? Ndoˈ ¿yuu jnaⁿ na jeeⁿ jndo̱ˈ tsˈoom? ¿Chiuu waayuu na jeeⁿ jndye nnom tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ machˈeeⁿ na tiquintyˈiaaya? 	 És a mint eljött vala a szombat, tanítani kezde a zsinagógában; és sokan, a kik õt hallák, elálmélkodának vala, mondván: Honnét vannak ennél ezek? És mely bölcsesség az, a mi néki adatott, hogy ily csodadolgok is történnek általa?


Ñenqueⁿ tintycwii na tseixmaaⁿ najneiⁿ na catsa̱ˈntjoom. Amén. 	 Övé a dicsõség és a hatalom örökkön-örökké. Ámen.


Ñequiiˈcheⁿ cˈomˈcˈeendyoˈ na calaneiⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha ticjaachuunaˈ ˈo quia na ñeˈcatsˈaanaˈ xjeⁿ ˈo. Jeeⁿ mˈaaⁿcˈeeˈ tsˈom tsˈaⁿ na nntsˈaa yuu na ya, sa̱a̱ ncˈe na tsˈaⁿ tseixmaⁿ, tileicanaaⁿñe na nntsˈaa na ljoˈ. 	 Vigyázzatok és imádkozzatok, hogy kísértetbe ne jussatok; a lélek ugyan kész, de a test erõtelen.


Ndoˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ¿ljoˈ machˈeenaˈ xeⁿ seijndaaˈñê na mˈmo̱o̱ⁿ na matseiwˈeeⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈtjo̱o̱ndyena nnoom, ndoˈ nntsˈaaⁿ na nleitquiooˈ juu najndeii na cwiluiiñê? Jndyocaa xuee na tintycwii na machˈeeⁿ na wjaanioomñe ñequio nnˈaⁿ na laˈxmaⁿ na nntˈueeⁿ joona ncˈe na ticalcweˈ nˈomna jnaaⁿna, na laˈxmaⁿna na nntsuundyena. 	 Ha pedig az Isten az õ haragját megmutatni és hatalmát megismertetni kívánván, nagy békességes tûréssel elszenvedte a harag edényeit, melyek veszedelemre készíttettek,


Ndoˈ juu tsˈaⁿ na machˈee cwenta wˈaancjo lcweeⁿ, ntyˈiaaⁿˈaⁿ na meiⁿnaaⁿ ndyueelˈa wˈaancjo. Joˈ chii tjeiiˈñê espada ˈnaaⁿˈaⁿ na nntseicueeˈñe cheⁿnqueⁿ ee seitioom na jnda̱ jleinom pra̱so. 	 Fölserkenvén pedig a tömlöcztartó, és látván, hogy nyitva vannak a tömlöcznek ajtai, kivonva fegyverét, meg akará magát ölni, azt gondolván, hogy elszöktek a foglyok.


Ee seiiˈ tsˈaⁿ nchii ñeˈcwii nnom tseixmaⁿ, jndye nnom tjacañjoomˈñê. 	 Mert a test sem egy tag, hanem sok.


Ndoˈ nnˈaⁿ na cwiˈoojndyee ñequio nnˈaⁿ na cwiˈoontyjo̱, ñequiiˈcheⁿ tyolaˈxuaana, tyoluena: —Matseitˈmaaⁿˈñenaˈ tsaⁿmˈaaⁿ. Matioˈnaaⁿñenaˈ jom na macwjeeˈcañoom tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A kik pedig elõtte menének, és a kik követék, kiáltának, mondván: Hozsánna! Áldott, a ki jõ az Úrnak nevében!


Tixocanda̱a̱ nntyˈiaaˈ tsˈaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom sa̱a̱ na ntyˈiaa nnˈaⁿ Jnaaⁿ jlaˈno̱ⁿˈna chiuu cwiluiiñê. Juu mˈaaⁿ najndyee cwitjo̱o̱cheⁿ na jlˈana chaˈtso na niom. 	 A ki képe a láthatatlan Istennek, minden teremtménynek elõtte született;


Catseilcwiiˈndyuˈ nda̱a̱na na catueeˈndyecjena nnom gobiernom ñequio ntˈomcheⁿ naⁿmanˈiaaⁿ, calacanda̱a̱ˈndyena ndoˈ cˈomcˈeendyena na nlˈana yuu naya. 	 Emlékeztessed õket, hogy a fejedelemségeknek és hatalmasságoknak engedelmeskedjenek, hódoljanak, minden jó cselekedetre készek legyenek,


Ee naquiiˈ tsˈom tsˈaⁿ cwinaaⁿˈ ñˈoom na tia na matseitiuu na nntseicueⁿˈeⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ, na nncˈoomyaaⁿ ñequio cwiicheⁿ tsˈaⁿ, oo na nncˈoomyaaⁿ ñequio sˈandyua oo scundyua, oo na nnchˈueeⁿ ˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ, oo na nntseineiiⁿ cantu oo ñˈoom jnaaⁿˈ. 	 Mert a szívbõl származnak a gonosz gondolatok, gyilkosságok, házasságtörések, paráznaságok, lopások, hamis tanubizonyságok, káromlások.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ fariseos ñequio nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, lˈana na ticwilˈue ñˈoom na seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na nluiˈnˈmaaⁿndyena, joˈ chii tînquiandyena na nntseitsˈoomñe Juan joona. 	 A farizeusok pedig és a törvénytudók az Isten tanácsát megveték õ magokra nézve, nem keresztelkedvén meg õ tõle.


Quia joˈ chaˈtsondye nnˈaⁿ na tjomndye joˈ joˈ, teiˈcantyjana, tyˈeñˈomna Jesús na mˈaaⁿ Pilato. 	 És fölkelvén az õ egész sokaságuk, vivék õt Pilátushoz.


Nnˈaⁿ tsjoomnancue nlaˈneiiⁿˈndyena quia na jnda̱ tja̱ wendye naⁿˈñeeⁿ. Nntsˈaanaˈ na jeeⁿ ya nquiuna hasta nlˈana naya ncˈiaana. Ee jeeⁿ tyocoˈwiˈnaˈ joona nquiuna cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom na ñetjeiˈyuuˈndye wendye naⁿˈñeeⁿ na jnda̱ tja̱. 	 És a földnek lakosai örülnek és örvendeznek rajtok, és ajándékokat küldenek egymásnak; mivelhogy e két próféta gyötörte a földnek lakosait.


Matseiljeiya ñˈoommeiⁿˈ nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na ñeˈquioˈnnˈaⁿna ˈo. 	 Ezeket írtam néktek azok felõl, a kik elhitetnek titeket.


Ndoˈ Judas, jnda̱ na toˈñoom taⁿˈ tyooˈñeeⁿ, mana tuo̱ Satanás quiiˈ tsˈoom. Ndoˈ tso Jesús nnoom: —Queⁿndyuˈ tsˈiaaⁿ na nntsaˈ. 	 És a falat után akkor beméne abba a Sátán. Monda azért néki Jézus: A mit cselekszel, hamar cselekedjed.


Catoˈñoomˈyoˈ jom ñequio xueeˈ Nquii na cwiluiiñe na matsa̱ˈntjom jaa chaˈxjeⁿ na macaⁿnaˈ na calˈaa jaa nnˈaⁿ na cwilayuˈya nˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ cateiˈjndeiˈyoˈ jom ñequio meiⁿnquia nnom na macaⁿnaˈ. Ee jom jndye nnˈaⁿ jnda̱ ñeteijneiⁿ, ndoˈ mati ja. 	 Hogy fogadjátok õt az Úrban szentekhez illendõen, és legyetek mellette, ha valami dologban rátok szorul. Mert õ is sokaknak pártfogója volt, nékem magamnak is.


Joˈ chii jeeⁿ queeⁿ tsˈo̱o̱ⁿya na mati nñequiaya ñˈoom na macwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ nda̱a̱ ˈo quia na nncua̱ya na mˈaⁿˈyoˈ Roma. 	 Azért a mi rajtam áll, kész vagyok néktek is, a kik Rómában vagytok, az evangyéliomot hirdetni.


—Xeⁿ cwiindyoˈ ˈo mˈaaⁿ cwii siaⁿnto canmaⁿ ntsmeiⁿˈ ndoˈ xeⁿ nntsuuñe cwii jooyoˈ, ¿aa nchii nˈndiiyaaⁿ ñequieenˈaaⁿ nchooˈ qui nchooˈ ñjeeⁿ quiooˈñeeⁿ yuu na cwicwaˈyoˈ ndoˈ nncjaacalˈueeⁿ juu catsmaⁿ na tsuuñe hasta xjeⁿ na nljeiiⁿcheⁿ? 	 Melyik ember az közületek, a kinek ha száz juha van, és egyet azok közül elveszt, nem hagyja ott a kilenczvenkilenczet a pusztában, és nem megy az elveszett után, mígnem megtalálja azt?


Xeⁿ na cwitioˈñˈoom nnˈaⁿ ˈo ee na cwiluiindyoˈ cwentaaˈ Cristo matioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo. Machˈeeⁿ na ljoˈ ee nquii Espíritu na cwiluiiñê mˈaaⁿ naquiiˈ nˈomˈyoˈ. Mayuuˈ na cwilaneiⁿna ñˈoom ntjeiⁿ nacjooˈ Cristo sa̱a̱ cwiluiitˈmaⁿñê cantyja ˈnaⁿˈyoˈ. 	 ldogok [vagytok,] ha Krisztus nevéért gyaláznak titeket; mert megnyugszik rajtatok a dicsõségnek és az Istennek Lelke, [a mit] amazok káromolnak ugyan, de ti dicsõítitek azt.


Naquiiˈ waaˈ Tsotya̱ya jndye joo niom yuu na ya nncˈom nnˈaⁿ. Xeⁿ nchii na luaaˈ waa, jnda̱ tsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ. Manncjo̱ na nntseijndaaˈndyo̱ joonaˈ na nleilˈueeˈndyoˈ. 	 én Atyámnak házában sok lakóhely van; ha pedig nem [volna], megmondtam volna néktek. Elmegyek, hogy helyet készítsek néktek.


Mati tso Jesús: —Ticalaˈtiuuˈyoˈ na jndyo̱o̱ na nntseityuiiˈa chiuu waa na tˈmaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, meiⁿ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoñeˈquia profetas. Jndyo̱o̱ na nntseicanda̱ya joonaˈ cha nleiˈtquiooˈ chiuu waa na mayuuˈcheⁿ ñeˈcatˈmo̱o̱ⁿnaˈ. 	 Ne gondoljátok, hogy jöttem a törvénynek vagy a prófétáknak eltörlésére. Nem jöttem, hogy eltöröljem, hanem inkább, hogy betöltsem.


Cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ chaˈtso na matseijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na nñequiaaⁿ na nndaˈyoˈ. Quia majuˈwiˈnaˈ ˈo, cˈomˈtˈmaaⁿˈndyoˈ nˈomˈyoˈ. Ndoˈ ñequiiˈcheⁿ calaneiⁿˈyoˈ nnoom. 	 A reménységben örvendezõk; a háborúságban tûrõk; a könyörgésben állhatatosak;