Yocheⁿ na mˈaaⁿ Apolos tsjoom Corinto ndyuaa Acaya, Pablo tyomanoom njoom nchˈu quiiˈ ntsjo̱. Jnda̱ chii tueⁿˈeⁿ tsjoom Éfeso yuu na ljeiiⁿ cwanti nnˈaⁿ na jlaˈjomndye ñˈoom na tyoñequiaa Juan. 	 Lõn pedig azonközben, míg Apollós Korinthusban volt, hogy Pál, eljárván a felsõbb tartományokat, Efézusba érkezék: és mikor némely tanítványokra talált,


Quia joˈ chaˈxjeⁿ na cwitando̱o̱ˈa cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu, mati matsonaˈ na nñequiaaya na caˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱ya chiuu waa na tsamˈaaⁿtya̱a̱ya. 	 Ha Lélek szerint élünk, Lélek szerint is járjunk.


Chaˈxjeⁿ na jñomˈ ja na jndyo̱o̱ tsjoomnancue, mati majño̱o̱ⁿya joona na cˈoocatjeiˈyuuˈndyena nda̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomnancue. 	 A miképen te küldtél engem e világra, úgy küldtem én is õket e világra;


Ee chaˈxjeⁿ chaˈwaa seiiˈ tsˈaⁿ xeⁿ ticuaa espíritu ˈnaaⁿˈnaˈ, maxjeⁿ tsˈoo juunaˈ, majoˈti matseijomnaˈ na matseiyuˈya tsˈom tsˈaⁿ, tsˈoo juunaˈ xeⁿ ticañˈeⁿ na machˈee tsˈaⁿ. 	 Mert a miképen holt a test lélek nélkül, akképen holt a hit is cselekedetek nélkül.


Sa̱a̱ tsoom: —Tintsaˈ na luaaˈ, ee tjom na cwindya̱ˈntjo̱o̱ⁿya nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyuˈ, ñequio ncˈiaˈ na cwiñeˈquia ñˈoomˈm, ndoˈ ñequio joo nnˈaⁿ na cwilaˈcanda̱ ñˈoom na chuu librowaañe. Macanda̱ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom catseitˈmaaⁿˈndyuˈ. 	 pedig monda nékem: Meglásd, ne [tedd;] mert szolgatársad vagyok néked, és a te atyádfiainak a prófétáknak, és azoknak, a kik megtartják e könyvnek beszédeit. Az Istent imádd.


Ñˈoom na macaⁿˈtya̱ya nda̱a̱ˈyoˈ ˈo nnˈaⁿya, na tilcwiˈyoˈ meiⁿ cañoomˈluee, meiⁿ tyuaa ndoˈ meiⁿcwii nnom ˈnaⁿ, macanda̱ canduˈyoˈ na mayuuˈ ñˈoom na nquiuˈyoˈ na mayuuˈ ndoˈ ñˈoom na nquiuˈyoˈ na tiyuuˈ, canduˈyoˈ na tiyuuˈ joˈ cha na tintˈuii Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo cantyja ˈnaaⁿˈ jnaⁿˈyoˈ. 	 Mindeneknek elõtte pedig ne esküdjetek, atyámfiai, se az égre, se a földre, se semmi más esküvéssel. Hanem legyen a ti igenetek igen, és a nem nem; hogy kárhoztatás alá ne essetek.


Ndicwaⁿ matseineiⁿ Jesús ndoˈ tquieˈcañom nnˈaⁿ na jndyendye. Jo nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ wjaajndyee Judas, cwii joo nnˈaⁿ na canchooˈwe. Seicandyooˈñê nacañoomˈ Jesús na nncˈom ntsmaⁿˈ. 	 mikor még beszéle, ímé sokaság [jöve,] melynek az méne elõtte, a ki Júdásnak neveztetik, egy a tizenkettõ közül: és közelgete Jézushoz, hogy õt megcsókolja.


Quia joˈ jeeⁿ tˈmaⁿ seiwˈii patromˈñeeⁿ. Tqueeⁿ ñˈoom na catueeˈna mosoomˈm wˈaancjo na cataˈwiˈna juu hasta na nntiomñˈeⁿ chaˈwaati na chujnaⁿ nnoom. 	 És megharagudván az õ ura, átadta õt a hóhérok kezébe, mígnem megfizeti mind, a mivel tartozik.


’Chaˈxjeⁿ na tyomˈaⁿ nnˈaⁿ ncuee quia ñetˈoom Noé, maluaaˈ matseijomnaˈ na nlˈa nnˈaⁿ quia na nncwja̱caño̱o̱ⁿya na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee. 	 A miképen pedig a Noé napjaiban vala, akképen lesz az ember Fiának eljövetele is.


Sa̱a̱ manquiiti David cantyja na tˈmo̱ⁿ Espíritu Santo nnoom tsoom na Cristo cwiluiiñê Ta na matsa̱ˈntjom jom. Tsoom: Nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom tsoom nnom juu Ta na matsa̱ˈntjom ja: “Cajmaⁿˈ ntyjaaˈa ntyjaya yuu na matseitˈmaaⁿˈñenaˈ ˈu hasta xjeⁿ na jnda̱ tsa̱ˈa nnˈaⁿ na jndoo ˈu na cˈomna nacje ˈnaⁿˈ.” 	 Hiszen Dávid maga mondotta a Szent Lélek által: Monda az Úr az én uramnak: ülj az én jobb kezem felõl, míglen vetem a te ellenségeidet lábaid alá zsámolyul.


Quia joˈ tsoom nda̱a̱na: —ˈO nnˈaⁿ na ticalaˈyuˈya nˈomˈyoˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, ¿chiuu na cwilacatyuendyoˈ? Ndoˈ teicantyjaaⁿ, seitiaaⁿˈaⁿ jndyeˈñeeⁿ ñequio ndaaluee, mana teicheⁿñˈeⁿnaˈ. 	 És monda nékik: Mit féltek, óh kicsinyhitûek? Ekkor fölkelvén, megdorgálá a szeleket és a tengert, és lõn nagy csendesség.


Nndiˈ nntsjo̱o̱, taxocaluiˈ joˈ joˈ hasta na jnda̱ tiomˈnchaaˈndyuˈ. 	 Mondom néked, hogy nem jõsz ki onnét, mígnem megfizetsz mind az utolsó fillérig.


ˈU re nnˈaⁿya na jeeⁿ jnda ntyjiiya macaⁿˈa nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na chaˈtso cantyja ˈnaⁿˈ ya wjaˈmˈaaⁿˈ, ndoˈ ya ncˈoomˈ na tiwiˈ chaˈxjeⁿ ya wjaaquiendyuˈ na mˈaaⁿˈ nacje ˈnaaⁿˈ Espíritu. 	 eretett [barátom,] kívánom, hogy mindenben jól legyen dolgod, és légy egészséges, a mint jó dolga van a lelkednek.


Sa̱a̱ yolcu na jndo̱ˈ nˈom tˈo̱o̱na nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ: “Xonda̱a̱, ee xeⁿ nntsˈaacheⁿnaˈ na xocwijndeii na nleilˈueeˈndyo̱ ncjo̱o̱yâ ndoˈ mati ˈo. Yati catsalajndaˈyoˈ na nleilˈueeˈndyoˈ.” 	 Az eszesek pedig felelének, mondván: Netalán nem lenne elegendõ nékünk és néktek; menjetek inkább az árúsokhoz, és vegyetek magatoknak.


Ncˈe na ljoˈ, jeˈ nchii cweˈ judío matseixmaⁿˈ, meiⁿ nchii cweˈ tsˈaⁿ na tuiiñe cwiicheⁿ nnom tsjaaⁿ. Jeˈ meiⁿ nchii tseixmaⁿˈ tsˈaⁿ na seijnda cwii patrom, meiⁿnchii tseixmaⁿˈ tsˈaⁿ na mˈaaⁿ xjeⁿ ˈnaaⁿˈ nquii, meiⁿ nchii tseixmaⁿˈ tsaⁿsˈa oo tsaⁿscu ˈu. ˈO ñeˈcwii cwilaxmaⁿˈyoˈ ncˈe na cwilaˈjomndyoˈ ñequio Cristo Jesús. 	 Nincs zsidó, sem görög; nincs szolga, sem szabad; nincs férfi, sem nõ; mert ti mindnyájan egyek vagytok a Krisztus Jézusban.


ˈO na cwilaˈtiuuˈyoˈ na tjaa jnaⁿ cwicolaˈxmaⁿˈyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ncˈe na cwilaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ chiuu tˈmaⁿ ljeiiˈñeeⁿ jnda̱ seitquio̱o̱ˈnaˈ ˈo cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo. Ndoˈ jnda̱ to̱ⁿˈnaˈ ˈo ñequio na mˈaaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na candyaˈ tsˈoom ˈo. 	 Elszakadtatok Krisztustól, a kik a törvény által akartok megigazulni, a kegyelembõl kiestetek.


Ndoˈ xeⁿ wjaañˈoomnaˈ ˈu na matseiˈtjo̱o̱ndyuˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom jnaaⁿˈ tsˈo̱ˈ ntyjaya, queⁿˈ cheⁿnncuˈ xjeⁿ chaˈcwijom na matyjeeˈ ndoˈ matquieˈ juunaˈ cha xotseitjo̱o̱ndyuˈtiˈ. Ee ñecuaa meiiⁿ na tacanda̱a̱ˈndyuˈ sa̱a̱ nncuˈ nluiˈnˈmaaⁿndyuˈ. Ee xeⁿ tiqueⁿˈ cheⁿnncuˈ xjeⁿ cantyja ˈnaⁿˈ, meiiⁿ na canda̱a̱ˈndyuˈ ñeˈcˈoomˈ, maxjeⁿ nncjuˈnaˈ ˈu bˈio. 	 És ha a te jobb kezed botránkoztat meg téged, vágd le azt és vesd el magadtól; mert jobb néked, hogy egy vesszen el a te tagjaid közül, semhogy egész tested a gyehennára vettessék.


Tso Jesús: —Tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na teijndeii sˈom nnˈaⁿ. Ndoˈ tˈom we nnˈaⁿ na tyocachoˈjnaⁿ nnoom. Cwii tsaⁿˈñeeⁿ tyocachujnaaⁿ ˈom siaⁿnto denarios. Ndoˈ cwiicheⁿ tsaⁿˈñeeⁿ tyocachujnaaⁿ ñewenˈaaⁿ nchooˈ qui denarios. 	 Egy hitelezõnek két adósa vala: az egyik adós vala ötszáz pénzzel, a másik pedig ötvennel.


Ndoˈ nntsˈaaya na nleitquiooˈ jndye nnom ˈnaaⁿ jo nandye tsjo̱ˈluee na nlaˈcatyuendye nnˈaⁿ quia na nntyˈiaana. Ndoˈ nntsˈaaya ˈnaaⁿ na nleitquiooˈ jo nacje nnom tsjoomnancue, chaˈna niomˈ ñequio chom ñequio ndioom. 	 És tészek csudákat az égben odafenn, és jeleket a földön idelenn, vért, tüzet és füstnek gõzölgését.


Joˈ chii juu ljeiiˈñeeⁿ tsˈiaaⁿˈnaˈ na nntsˈaanaˈ cwenta jaa chaˈcwijom na laxmaaⁿya yonchˈu na mˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya hasta xjeⁿ na nndyo Cristo, cha ncˈe na cwilaˈyuˈya nˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿñê nntsˈaanaˈ na tjaa jnaⁿ laˈxmaaⁿya jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ekként a törvény Krisztusra vezérlõ mesterünkké lett, hogy hitbõl igazuljunk meg.


Ndicwaⁿ matseineiⁿ Jesús ndoˈ tyjeeˈcañoom Judas, cwii jâ nnˈaⁿ na canchooˈwendyô̱. Jndyochom jndye nnˈaⁿ na mˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿ ntyee na cwiluiitquiendye ndoˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye naquiiˈ tsjoom. Cwileiˈcho naⁿˈñeeⁿ ncjo espadas ñequio nˈoom nchˈio. 	 És még mikor beszél vala, ímé Júdás, egy a tizenkettõ közül, eljöve és vele együtt sok nép fegyverekkel és fustélyokkal, a fõpapoktól és a nép véneitõl.


Sa̱a̱ meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na matsoyuu na cwiluii tsˈiaaⁿ ˈnaⁿya cweˈ cantyja najndeii tsaⁿjndii, tsaⁿˈñeeⁿ matseineiiⁿ ñˈoom ntjeiⁿ nacjooˈ Espíritu Santo. Ndoˈ na ljoˈ tijoom nntseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom tsaⁿˈñeeⁿ. Jnaⁿwaaˈ tijoom cantycwiinaˈ. 	 De a ki a Szent Lélek ellen szól káromlást, nem nyer bocsánatot soha, hanem örök kárhozatra méltó;


Quia joˈ matso Jesús nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ: —Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matseina̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ. Ja na cwiluiindyo̱ Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom, ticalatiuuˈyoˈ na ñequiiˈ cantyja na lˈue tsˈo̱o̱ⁿ nntsˈaa. Ja ñequiiˈcheⁿ cantyja na mantyˈia na machˈee Tsotya̱, joˈ na matsˈaa. Ee ja na cwiluiindyo̱ Jnaaⁿ, ñequiiˈcheⁿ matsˈaa chaˈxjeⁿ na mantyˈiaya na machˈeeⁿ. 	 Felele azért Jézus, és monda nékik: Bizony, bizony mondom néktek: a Fiú semmit sem tehet önmagától, hanem ha látja cselekedni az Atyát, mert a miket az cselekszik, ugyanazokat hasonlatosképen a Fiú is cselekszi.


Joo nnˈaⁿ na jndooˈ chiuu tuii na nˈmaⁿ tsˈaⁿ na ñeseixmaⁿ naⁿjndii, jlaˈneiⁿna nda̱a̱ nnˈaⁿ na tyˈecantyˈiaa. 	 Elbeszélék pedig nékik azok is, a kik látták, mimódon szabadult meg az ördöngõs.


Cwii ndiiˈ tyomˈaaⁿ Jesús ˈndyoo ndaaluee chjoo na jndyu Genesaret. Jeeⁿ tyonchjenaˈ jom na jlaˈcantoˈndye nnˈaⁿ nacañomˈm cha nnda̱a̱ nndyena ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És lõn, hogy mikor a sokaság hozzá tódult, hogy hallgassa az Isten beszédét, õ a Genezáret tavánál áll vala;


Tyoowiquiuuˈ ljeii cwiicheⁿ tsˈaⁿ jom, tso nnoom: —ˈU, maxjeⁿ cwiindye joona. Sa̱a̱ tˈo̱o̱ⁿ: —Nchii joˈ ja. 	 És egy kevéssel azután más látván õt, monda: Te is azok közül való vagy! Péter pedig monda: Ember, nem vagyok!


Joo najndeii na tseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na tquiaaⁿ na matseixmaⁿˈ cha nnda̱a̱ nndiˈntjomˈ nnoom ya ya cwilˈueeˈndyuˈ joonaˈ. Ee jndaˈ joonaˈ quia tioo nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye lueena nacjoˈ ndoˈ jlaˈneiⁿna ñˈoom cantyja ˈnaⁿˈ na tˈmo̱ⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ nˈomna. 	 Meg ne vesd a kegyelemnek benned való ajándékát, a mely adatott néked prófétálás által, a presbitérium kezeinek reád tevésével.


Ee xeⁿ waa cwii na matsetyuiiˈa ndoˈ nda̱nquia matsˈaa xco̱ juunaˈ, mati matseijndaaˈñenaˈ na mayuuˈ waa jnaⁿya. 	 Mert, ha a miket elrontottam, azokat ismét fölépítem, önmagamat teszem bûnössé.


Ee tsˈaⁿ na ticwjiˈyuuˈñe na ljoˈ, titseixmaⁿ nquii Espíritu na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom, tseixmaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ espíritu na mˈaaⁿ nacjooˈ Cristo. Ndoˈ ˈo jnda̱ jndyeˈyoˈ na nncwjeˈcañoom espírituˈñeeⁿ ndoˈ jeˈ maxjeⁿ mamˈaaⁿ tsjoomnancue. 	 valamely lélek nem vallja Jézust testben megjelent Krisztusnak, nincsen az Istentõl: és az az antikrisztus [lelke,] a melyrõl hallottátok, hogy eljõ; és most e világban van már.


Ee chaˈxjeⁿ nquii Tsotya̱ya mañequiaaⁿ na cwitandoˈ lˈoo, mati ja na cwiluiindyo̱ Jnaaⁿ meiⁿquia tsˈaⁿ na lˈue tsˈo̱o̱ⁿ mañequia na tseixmaⁿ na ticantycwii na wandoˈ. 	 Mert a mint az Atya feltámasztja a halottakat és megeleveníti, úgy a Fiú is a kiket akar, megelevenít.


Ee Herodes nquiaⁿˈaⁿ juu. Seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tseixmaⁿ Juan cantyja na matyˈiomyanaˈ ndoˈ na jnda̱ tqueⁿljuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ tsˈom tsaⁿˈñeeⁿ. Joˈ chii tyowañomˈm juu cha ticatsˈaa yuscuˈñeeⁿ nawiˈ ñˈeⁿñe. Ñequio na xcweeˈ tsˈoom tyoñeeⁿ ñˈoom na tyoñeˈquiaa tsaⁿˈñeeⁿ sa̱a̱ tijndye seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ ñˈoom na tyotseineiⁿ Juan. 	 Mert Heródes fél vala Jánostól, igaz és szent embernek ismervén õt, és oltalmazá õt; és ráhallgatván, sok dologban követi, és örömest hallgatja vala õt.


Ñˈoomnaˈ nacaxuee na tseixmaⁿ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. Macoˈnaˈ luiˈ chaˈcwijom cwii tsjo̱ˈ na jeeⁿ ndyaˈ jnda, chaˈna tsjo̱ˈ jaspe, ndoˈ xueenaˈ chaˈcwijom tsioo. 	 Benne vala az Isten dicsõsége; és annak világossága hasonló vala a legdrágább kõhöz, úgymint kristálytiszta jáspis kõhöz;


Tuii na luaaˈ chaˈxjeⁿ na matso ljeii libro na chuu ñˈoom ˈndyoo profeta Isaías. Matso ljeiiˈñeeⁿ: Mˈaaⁿ tsˈaⁿ na matseineiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom. Matso tsaⁿˈñeeⁿ: “Calaˈjndaaˈndyoˈ naquiiˈ nˈomˈyoˈ chaˈcwijom cwii nato na juu joˈ nndyocwjeeˈcañoom nquii na nntsa̱ˈntjom ˈo. Cataˈndyoˈxcweˈyoˈ chaˈcwijom cwilayo̱ˈyoˈ nato na nñoom. 	 mint meg van írva Ésaiás próféta beszédeinek könyvében, ki [ezt] mondja: Kiáltónak szava a pusztában: Készítsétek meg az Úrnak útját, egyengessétek az õ ösvényeit.


Ndoˈ ñequio na xcweeˈya tsˈo̱o̱ⁿ hasta meiiⁿ na nntseicatsuuya chaˈtso na matseixmaⁿya, mati meiiⁿ chaˈwaa cantyja ˈnaⁿya cha na nnteijndeiinaˈ añmaaⁿˈyoˈ. Ndoˈ nntsˈaa naljoˈ meiiⁿ ˈo ticajnda nquiuˈyoˈ ja sa̱a̱ ja tˈmaⁿ wiˈtsˈo̱o̱ⁿya ˈo. 	 Én pedig nagy örömest áldozok és esem áldozatul a ti lelketekért; még ha ti, a kiket én igen szeretek, kevésbbé szerettek is engem.


Ee juu ñˈoom naya na cwiñeˈquiaayâ, xeⁿ tseixmaⁿnaˈ chaˈcwijom cwii ˈnaⁿ na matseicuˈnaˈ nda̱a̱na, macanda̱ nda̱a̱ nnˈaⁿ na ˈootsuundye tseixmaⁿnaˈ na ljoˈ. 	 Ha mégis leplezett a mi evangyéliomunk, azoknak leplezett, a kik elvesznek:


Ndoˈ tso Pedro nnoom: —Ta, cantyˈiaˈ, jâ jnda̱ ˈndya̱a̱yâ chaˈtso cha nnda̱a̱ nlaˈjomndyô̱ ñequio tsˈiaaⁿ ˈnaⁿˈ. ¿Aa waa naya ˈnaaⁿyâ? 	 Akkor felelvén Péter, monda néki: Ímé, mi elhagytunk mindent és követtünk téged: mink lesz hát minékünk?


Jeeⁿ cwajndii tyolantjaˈndyena hasta tyˈue tsˈaⁿ na cwiluiitquieñe nda̱a̱ sondaro. Ntyˈiaaⁿˈaⁿ maxjeⁿ nlaˈcueeˈna Pablo. Joˈ chii sa̱ˈntjoom na cˈoocatjeiiˈndye sondaro tsaⁿˈñeeⁿ naquiiˈ luee nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye, cˈooñˈomnndaˈna jom naquiiˈ wˈaa yuu cwicˈeeⁿna. 	 Mikor pedig nagy hasonlás támadt, félvén az ezredes, hogy Pál szétszaggattatik azoktól, parancsolá, hogy a sereg alájõvén, ragadja ki õt közülök, és vigye el a várba.


Ee tyjeeˈcañoom Juan, tsˈaⁿ na ñeseitsˈoomñe nnˈaⁿ, jom tîcwaaⁿˈaⁿ nantquie na ya, meiⁿ winom tîcˈom. Sa̱a̱ ˈo cwinduˈyoˈ: “Tsaⁿjndii matseixmaaⁿ.” 	 Mert eljött Keresztelõ János, a ki kenyeret sem eszik, bort sem iszik, és ezt mondjátok: Ördög van benne.


Xuee na cwintycwii ncuee cwilˈana na tˈmaⁿti xuee juunaˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena. Juu xueeˈñeeⁿ tjameintyjeeˈ Jesús, seiweeⁿ jñeeⁿˈeⁿ. Tsoom: —ˈÑeeⁿ juu na matseiqueeⁿnaˈ tsˈom na ñecˈoomñe nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, candyontyjo̱ naxa̱ⁿˈa, ndoˈ catseiyuˈ ñˈeⁿndyo̱. 	 Az ünnep utolsó nagy napján pedig felálla Jézus és kiálta, mondván: Ha valaki szomjúhozik, jõjjön én hozzám, és igyék.


Nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ na cwilaˈtiuuˈyoˈ cweˈ na jeeⁿ cwilaˈcajñoomˈndyô̱ nda̱a̱ˈyoˈ sa̱a̱ tiyuuˈ naljoˈ. Cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaaˈ, wandyo̱ˈ waanaˈ, ee ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoom na cwilana̱a̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ ndoˈ na cwilaˈxmaaⁿyâ cwentaaˈ Cristo. Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, cwilˈaayâ na ljoˈ cha nnteijndeiinaˈ ˈo na nntsanajnda̱ˈyoˈ. 	 Azt hiszitek megint, hogy elõttetek mentegetjük magunkat. Az Isten elõtt Krisztusban szólunk; mindezt pedig, szeretteim, a ti épüléstekért.


Quia joˈ tˈo̱ ángel nnoom, tso: —Juu Espíritu Santo nntsˈaaⁿ cwii tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ ñˈeⁿndyuˈ. Ndoˈ juu na jndeii na matseixmaⁿ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ nandyeticheⁿ, nncˈoomnaˈ ñˈeⁿndyuˈ. Ee joˈ na nluiiñe yuˈndaa na ljuˈ tsˈom, ndoˈ nntseicajndyunaˈ juu Jnda nquii Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 És felelvén az angyal, monda néki: A Szent Lélek száll te reád, és a Magasságosnak ereje árnyékoz meg téged; azért a mi születik is szentnek hivatik, Isten Fiának.


Cañoomˈluee matseixmaⁿnaˈ ndio ˈnaⁿya yuu na mawacatya̱ⁿ na matsa̱ˈntjo̱ⁿya. Ndoˈ tsjoomnancue matseixmaⁿnaˈ cweˈ chaˈna ˈnaⁿ yuu na cwiquieˈ ncˈa̱. Ncˈe na ljoˈ, ¿cwaaⁿ wˈaa na nlˈaˈyoˈ cwentaya? Ndoˈ ¿yuu waa cwii joo na ya na nncwajndya̱ya? 	 A menny nékem ülõszékem, a föld pedig az én lábaimnak zsámolya; micsoda házat építhettek nékem? azt mondja az Úr, vagy melyik az én nyugodalmamnak helye?


Sa̱a̱ tincˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ cweˈ cantyja na cwitueeˈndyecje naⁿjndii nda̱a̱ˈyoˈ. Cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ ncˈe na jnda̱ teiljeii ncueˈyoˈ cañoomˈluee. 	 De azon ne örüljetek, hogy a lelkek néktek engednek; hanem inkább azon örüljetek, hogy a ti neveitek fel vannak írva a mennyben.


¿Ljoˈ joˈ na nñequiaanaˈ na cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, ndoˈ na nñequiaanaˈ na neiiⁿyâ oo na nntantjo̱o̱ⁿyâ jo nnoom? ¿Aa nchii maˈo joˈ? Ee maˈo cwiluiindyoˈ chaˈtso nmeiⁿˈ na nntseitˈmaaⁿˈñenaˈ ja jo nnom Ta Jesucristo quia na nndyonnaaⁿˈaⁿ. 	 rt kicsoda a mi reménységünk, örömünk és dicsekedésünk koronája? Avagy nem azok [lesztek-]é ti is a mi Urunk Jézus Krisztus elõtt az õ eljövetelekor?


Quiiˈntaaⁿ yolcuˈñeeⁿ ñˈeⁿ tsˈaⁿ na jndyu Lidia. Jom tsˈaⁿ na jnaⁿ tsjoom Tiatira na majnda̱a̱ liaa ya, liaa colo catsiooˈ. Jom tsˈaⁿ na matseitˈmaaⁿˈñê Tyˈo̱o̱tsˈom. Sˈaa Ta Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ tsˈoom na ya tqueeⁿ cwenta ñˈoom na tyoñeeⁿ na seineiⁿ Pablo. 	 egy Lidia nevû, Thiatira városbeli bíborárús asszony, ki féli vala az Istent, hallgata [reánk.] Ennek az Úr megnyitá szívét, hogy figyelmezzen azokra, a miket Pál mond vala.


Joˈ chii jâ tjomndyô̱ ndoˈ ñeˈcwii jnda̱ tˈmaaⁿyâ na ya na nntjeiiˈndyô̱ ntˈom nnˈaⁿ quiiˈntaaⁿyâ na nncˈoona na mˈaⁿˈyoˈ ñequio Bernabé ñˈeⁿ Pablo, nquiee nnˈaaⁿya na jeeⁿ jnda nquiuuya. 	 Tetszék nékünk, miután egyértelemre jutottunk, hogy férfiakat válaszszunk ki és elküldjük ti hozzátok a mi szeretteinkkel, Barnabással és Pállal,


Queⁿˈyoˈ cwenta, ja na cwiluiindyo̱ tsaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee nntsjo̱o̱ juu ñˈoom na nquiuˈ ˈo na jndeiˈtinaˈ. Quia joˈ quia na jnda̱ tcoˈyanaˈ tsaⁿmˈaaⁿ nlaˈno̱ⁿˈyoˈ na majndeiiticheⁿ ja waa najndo̱ nnom tsjoomnancue na nnda̱a̱ nntseitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya jnaaⁿ nnˈaⁿ. 	 Hogy pedig megtudjátok, hogy az ember Fiának van hatalma e földön a bûnöket megbocsátani, monda a gutaütöttnek:


Ndoˈ quia na jñeeⁿ ñˈoom ˈndyoo capeitaⁿ na mayuuˈ na ljoˈ, quia joˈ tquiaaⁿ ñˈoomˈm na cjaañˈoom José seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈ Jesús. 	 És megtudván a századostól, odaajándékozá a testet Józsefnek.


Ee mañejuuti ñˈoom na cwilˈueˈyoˈ nacjoo ncˈiaaˈyoˈ, majuunaˈ nleilˈueeˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom na nncuˈxeⁿnaˈ ˈo. Ndoˈ chaˈxjeⁿ na cwitjeiˈyoˈ cwenta na catˈuiinaˈ ncˈiaaˈyoˈ, malaaˈtiˈ nntsˈaaⁿ ñˈeⁿndyoˈ. 	 Mert a milyen ítélettel ítéltek, olyannal ítéltettek, és a milyen mértékkel mértek, olyannal mérnek néktek.


Ndoˈ mati ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ tyondyena cantyja ˈnaaⁿ jndye nnom tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na tyochˈeeⁿ. Quia joˈ jndyendyena jnaⁿna tsˈo̱ndaa Judea ñequio tsjoom Jerusalén, ñequio ndyuaa Idumea, ñequio xndyaaˈ jndaa Jordán, ndoˈ ñequio ndiocheⁿ tsjoom Tiro ñˈeⁿ Sidón. Tyˈentyjaaˈna jom. 	 És Jeruzsálembõl és Idumeából és a Jordánon túlról; és a Tirus és a Sidon környékiek is, a mikor hallották, hogy miket mível vala, nagy sokasággal jövének õ hozzá.


Ndoˈ queⁿˈ cwenta, mati nomnnˈaⁿˈ Elisabet meiiⁿ na jnda̱ tquieñê majndeiiñê cwii tyochjoo. Jeˈ chiˈ na jnda̱ yom na jndeiiñê. Ndoˈ jom tsˈaⁿ na cwilue nnˈaⁿ na tileicˈoom jnda. 	 ímé Erzsébet, a te rokonod, õ is fogant fiat az õ vénségében; és ez [már] a hatodik hónapja néki, a kit meddõnek hívtak:


’Nntˈuiiwiˈnaˈ ˈo ee cwilˈaˈxcoˈyoˈ ndeiˈluaa ˈnaaⁿ profetas na tyolaˈcwje weloˈyoˈ tandyo xuee, cha cantyˈiaa nnˈaⁿ na jeeⁿ cwilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ naⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ manquieeti weloˈyoˈ na ñetˈom quia ljoˈ jlaˈcwjeena naⁿˈñeeⁿ. 	 Jaj néktek! mert ti építitek a próféták sírjait; a ti atyáitok pedig megölték õket.


Jesús maxjeⁿ mantyjeeⁿ na luaaˈ cwilaˈtiuuna. Joˈ chii tsoom nda̱a̱na: —¿Chiuu na ticuaaya nquiuˈyoˈ ñˈeⁿndyo̱? 	 És Jézus, látva az õ gondolataikat, monda: Miért gondoltok gonoszt a ti szívetekben?


Manlaˈcueeˈna jom sa̱a̱ majuu xjeⁿˈñeeⁿ tueeˈ ñˈoom na mˈaaⁿ tsˈaⁿ na cwiluiitquieñe nda̱a̱ sondaro na chaˈtsondye nnˈaⁿ quiiˈ tsjoom Jerusalén cwilaˈjmeiⁿˈndyena. 	 Mikor pedig meg akarák õt ölni, feljuta a hír a sereg ezredeséhez, hogy az egész Jeruzsálem felzendült.


To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. 	 És megnyitván száját, tanítja vala õket, mondván:


Quia joˈ jlaˈtiuu sondaro na nlaˈcwjeena pra̱so cha tincˈootaˈljooˈ naⁿˈñeeⁿ na mana nleiˈnomna. 	 A vitézeknek pedig az lõn tanácsa, hogy a foglyokat vágják le, hogy senki el ne szaladhasson, minekutána kiúszott.


na cantyja ˈnaaⁿˈ jom chaˈtso yo na mˈaⁿ cañoomˈluee ñequio yo na mˈaⁿ tsjoomnancue, cwilcwiiˈna xueⁿˈeⁿ na cwiluiiñê Tsotyena. 	 A kirõl neveztetik minden nemzetség, mennyen és földön,


Ndoˈ jnda̱ tquiaya na wanaaⁿ na calcweˈ tsˈoom jnaaⁿˈaⁿ, sa̱a̱ tiñeˈcalcweˈ tsˈoom na cweˈ mˈaaⁿyaaⁿ ñequio nnˈaⁿ. 	 Adtam néki idõt is, hogy megtérjen az õ paráználkodásából; és nem tért meg.


Matsoom: —Quiaˈyoˈ na ntseixmaⁿya najndeii na cwilaxmaⁿˈyoˈ cha mati ja meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na nntio̱o̱ lˈo̱o̱ nacjooˈ maxjeⁿ nncoˈñom Espíritu Santo naquiiˈ tsˈom. 	 Mondván: Adjátok nékem is ezt a hatalmat, hogy valakire vetem kezeimet, Szent Lelket vegyen.


Quiaˈyoˈ na cateijndeiinaˈ nnˈaⁿ, quia joˈ mati nntoˈñoomˈyoˈ na nnteijndeiinaˈ ˈo. Ee Tyˈo̱o̱tsˈom nñequiaaⁿ na nntoˈñoomˈyoˈ cwii na canda̱a̱ˈ tuˈxeⁿnaˈ. Joˈ joˈ matseijomnaˈ chaˈcwijom cwii ˈnaⁿ na teincwiiˈnaˈ, tyeⁿ tyˈecuenaˈ hasta tooˈ wantyjo. Ee cantyjati xjeⁿ na cwiñeˈquiaˈyoˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ, majoˈti nntseilcweˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na cwii nnjoom nda̱a̱ˈyoˈ. 	 Adjatok, néktek is adatik; jó mértéket, megnyomottat és megrázottat, színig teltet adnak a ti öletekbe. Mert azzal a mértékkel mérnek néktek, a melylyel ti mértek.


Ticwii xueeneiⁿncoˈ cwii cwiindyoˈ ˈo calatˈueˈyoˈ cwanti na nñequiaˈyoˈ cantyja na cwitantjomˈyoˈ. Quia joˈ quia na nncua̱ya quiiˈntaaⁿˈyoˈ nchii sˈom quia nlatˈueˈcheⁿˈyoˈ. 	 A hétnek elsõ napján mindenitek tegye félre magánál, a mit sikerül összegyûjtenie, hogy ne akkor történjék a gyûjtés, a mikor odamegyek.


Quia na jnda̱ tueeˈ na quiajmeiⁿˈ, teijaaⁿñe tsjoomnancue hasta na ndyee na matmaaⁿ. 	 Mikor pedig hat óra lõn, sötétség támada az egész földön kilencz óráig.


Ncˈe na jeeⁿ queeⁿ nˈomna sˈom, joˈ na nlˈana nawiˈ ˈo ñequio ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿna nda̱a̱ˈyoˈ na tiyuuˈ sa̱a̱ Tyˈo̱o̱tsˈom teiyo seijndaaˈñê na nntˈuiityeⁿnaˈ joona, ndoˈ maxjeⁿ nluii chaˈxjeⁿ na jnda̱ seijndaaˈñê. 	 És a telhetetlenség miatt költött beszédekkel vásárt ûznek belõletek; kiknek kárhoztatásuk régtõl fogva nem szünetel, és romlásuk nem szunnyad.


ee ljeiiˈñeeⁿ matsa̱ˈntjomnaˈ: “Tincˈomˈyaˈ ñequio cwiicheⁿ tsˈaⁿ, tintseicueˈ tsˈaⁿ, tinchˈueeˈ ˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ, tintseiqueeⁿ tsˈomˈ ˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ.” Ee chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ ñequio ntˈomcheⁿ na sa̱ˈntjom ljeii na tqueⁿ Moisés, cwilaˈxˈiaaˈndye joonaˈ ñequio ñˈoomwaa na matsonaˈ: “Cˈoomˈ na jnda ntyjiˈ tyjetsˈaⁿndyuˈ chaˈxjeⁿ na wiˈ tsˈomndyuˈ cheⁿncuˈ.” 	 Mert ez: Ne paráználkodjál, ne ölj, ne orozz, hamis tanubizonyságot ne szólj, ne kívánj, és ha valamely más parancsolat van, ebben az ígében foglaltatik egybe: Szeressed felebarátodat mint temagadat.


Tyomˈaaⁿ cwii tsaⁿsˈa na jndyu Simeón tsjoom Jerusalén. Tsaⁿˈñeeⁿ tyomˈaaⁿ cantyja na matyˈiomyanaˈ ndoˈ jeeⁿ xcweeˈ tsˈoom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ñequio na ntyjaaˈ tsˈoom tyomeinomˈm na nntyˈiaaⁿˈaⁿ nquii na nntseinjoomˈ nˈom nnˈaⁿ Israel. Ndoˈ tyomˈaaⁿ Espíritu Santo ñˈeⁿñê. 	 És ímé vala Jeruzsálemben egy ember, a kinek neve Simeon volt, és ez az ember igaz és istenfélõ vala, a ki várta az Izráel vigasztalását, és a Szent Lélek vala õ rajta.


Ee nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na sa̱ˈntjoom na cwixueeñe yuu na jaaⁿñe, manquiityeeⁿ jnda̱ sˈaaⁿ na seixueeñenaˈ naquiiˈ nˈo̱o̱ⁿyâ, cha cantyja ˈnaaⁿˈ juu na caxueeˈñeeⁿ nnda̱a̱ nntaˈjnaaⁿˈâ na tˈmaⁿ cwiluiiñê ncˈe mañejuu na xueeˈñeeⁿ matseixueeñenaˈ nnom Jesucristo. 	 Mert az Isten, a ki szólt: setétségbõl világosság ragyogjon, õ gyújtott világosságot a mi szívünkben az Isten dicsõsége ismeretének a Jézus Krisztus arczán való világoltatása végett.


ˈO matseijomnaˈ chaˈcwijom nˈoom na tisˈa ta̱ cwilˈa. Ndoˈ manquiuˈyoˈ nˈoom na ticalˈa ta̱ na ya, maxjeⁿ nntˈuaˈnaˈ. Ndoˈ xeⁿ jnda̱ nntioom nnˈaⁿ joonaˈ quiiˈ chom. Maluaaˈ matseijomnaˈ na nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈeⁿndyoˈ ˈo xeⁿ ticalˈaˈyoˈ yuu na ya. 	 Immár pedig a fejsze is rávettetett a fák gyökerére: minden fa azért, a mely jó gyümölcsöt nem terem, kivágattatik és a tûzre vettetik.


Quia ñetˈom nnˈaⁿ judíos jo ndoˈ ndyuaa yuu na tjaa nnˈaⁿ cˈom, quia joˈ tyˈiom Moisés cwii xjo na tuiinaˈ chaˈna catsuu cjooˈ cwii tsˈoom. Maluaaˈ matseijomnaˈ na nntyˈioom nnˈaⁿ ja tsˈoomˈnaaⁿ na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaaⁿya cañoomˈluee. 	 És a miképen felemelte Mózes a kígyót a pusztában, akképen kell az ember Fiának felemeltetnie.


Joˈ chii tyolˈana cwenta tsaⁿˈñeeⁿ naquiiˈ wˈaancjo, sa̱a̱ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ ticˈoomeintyjeeˈna na tyolaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na cateijneiⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Péter azért õrizteték a fogságban; a gyülekezet pedig szüntelen könyörög vala az Istennek õ érette.


¿Aa maxjeⁿ ntjeiⁿ nqueⁿˈyoˈ? ¿Aa nnda̱a̱ ntsˈaanaˈ na cwilaˈtiuuˈyoˈ na cweˈ najnda̱ˈ ncjoˈyoˈ na nnda̱a̱ nlaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom yuu na jlaˈcato̱ˈjndyeeˈyoˈ ñˈeⁿ Espíritu? 	 Ennyire esztelenek vagytok? A mit Lélekben kezdtetek el, most testben fejeznétek be?


Ndoˈ quia na jnda̱ teinom chaˈtso nmeiⁿˈ, ntyˈiaya cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na jndyendye na meiⁿcwii tsˈaⁿ xocanda̱a̱ nncuncho. Jnaⁿ naⁿˈñeeⁿ ticwii cwii ndyuaa, ndoˈ laˈxmaⁿna ticwii cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ, ñequio ticwii cwii nnom na tjachuiiˈndye, ñequio ticwii cwii nnom ñˈoom na cwilaˈneiⁿna. Meiⁿˈntyjeeˈna jo nnom tio yuu na mˈaaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ na mˈaaⁿ Catsmaⁿ. Cweeˈna liaa canchiiˈ teincoo ndoˈ tooˈ njom nˈoom ta̱ncˈa lueena. 	 Azután látám, és ímé egy nagy sokaság, a melyet senki meg nem számlálhatott, minden nemzetbõl és ágazatból, és népbõl és nyelvbõl; és a királyiszék elõtt és a Bárány elõtt állnak vala, fehér ruhákba öltözve, és az õ kezeikben pálmaágak;


Juunaˈ matseijomnaˈ chaˈna ndaaljoˈ na tjaaˈñe cwii yuscu naquiiˈ ndyee tsuaˈ xjeⁿ jnda̱a̱ tyooˈ. Ndoˈ seicandeiiˈnaˈ chaˈwaa tsqueeⁿ tyooˈñeeⁿ. 	 Hasonló a kovászhoz, melyet az asszony vévén, három mércze lisztbe elegyíte, mígnem az egész megkele.


Cˈo̱o̱ⁿya na neiiⁿya. Catsˈaanaˈ na tˈmaⁿ na neiiⁿˈ nˈo̱o̱ⁿya, ndoˈ calawa̱a̱ndya̱a̱ya jom. Ee jnda̱ tueˈntyjo̱ na manncoco nquii Catsmaⁿ. Ndoˈ tsaⁿ na nluiiñe scoomˈm mamˈaaⁿcˈeeñe. 	 Örüljünk és örvendezzünk, és adjunk dicsõséget néki, mert eljött a Bárány menyegzõje, és az õ felesége elkészítette magát,


Ndoˈ toˈñoom tyooˈ, tquiaaⁿ na quianlˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, jnda̱ chii tyjeeⁿ juunaˈ, tquiaaⁿ nda̱a̱na. Tsoom: —Tyooˈwaa cwiluiiñenaˈ seiiˈa na mañequiaandyo̱ na nncˈio̱. Luaaˈ nntsaalˈaˈyoˈ na cwicañjom nˈomˈyoˈ ja. 	 És minekutána a kenyeret vette, hálákat adván megszegé, és adá nékik, mondván: Ez az én testem, mely ti érettetek adatik: ezt cselekedjétek az én emlékezetemre.


Ndoˈ cwiicheⁿ cwii ndiiˈ jluena: —Aleluya. Ticantycwii na cwiˈoowa ndioom na cwico tsjoomˈñeeⁿ. 	 És másodszor is mondának: Aleluja! és: Annak füstje felmegy örökkön örökké.


Nnˈaⁿ na cwiluiindye tmaaⁿˈ nnˈaⁿ fariseos tyondyena na majndyendyeti nnˈaⁿ teitsˈoomndye cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús, nchiiti cantyja ˈnaaⁿˈ Juan. 	 Amint azért megtudta az Úr, hogy a farizeusok meghallották, hogy Jézus több tanítványt szerez és keresztel, mint János,


Joo ncueeˈñeeⁿ mˈaaⁿ Arquelao tsˈiaaⁿ tsˈo̱ndaa Judea yuu na tyotsa̱ˈntjom tsotyeeⁿ Herodes. Sa̱a̱ quia na jndii José na ljoˈ, tˈoom na nquiaⁿˈaⁿ na nncjaⁿ Judea. Mati sˈaanndaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tsoomˈm ndaa na tancjaⁿ joˈ joˈ. Joˈ chii tjaaⁿ cwiicheⁿ ntyja, tsˈo̱ndaa Galilea. 	 Mikor pedig hallá, hogy Júdeában Arkhelaus uralkodik, Heródesnek, az õ atyjának helyén, nem mert vala oda menni, hanem minthogy álomban meginteték, Galilea vidékeire tére.


Ndoˈ mantyjacheⁿ tjañˈoom Espíritu Santo Jesús cwiicheⁿ ntyja yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom. 	 És a Lélek azonnal elragadá õt a pusztába.


Ndoˈ quia na jnda̱ tsoom na luaaˈ, seiweeⁿ jñeeⁿˈeⁿ, tsoom: —Lázaro, caluiˈ. 	 És mikor ezeket mondá, fenszóval kiálta: Lázár, jõjj ki!


Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, ˈñeeⁿ juu tsˈaⁿ na matseiyuˈ ñˈeⁿndyo̱, mañejoo tsˈiaaⁿ na matsˈaa nntsˈaaⁿ. Hasta jndaticheⁿ tsˈiaaⁿ nntsˈaaⁿ, ncˈe na majo̱ na mˈaaⁿ Tsotya̱ya. 	 Bizony, bizony mondom néktek: A ki hisz én bennem, az is cselekszi majd azokat a cselekedeteket, a melyeket én cselekeszem; és nagyobbakat is cselekszik azoknál; mert én az én Atyámhoz megyek.


Ndoˈ mati nnˈaⁿ na mˈaⁿ cwii wˈaa xeⁿ cwilaˈntjaˈndyena, xocˈomna na ñeˈnaaⁿˈ, maxjeⁿ nntˈoomˈndyena. 	 És ha egy ház önmagában meghasonlik, meg nem maradhat az a ház.


Joˈ na jeeⁿ teincuuˈ ee tsˈiaaⁿ na cwilˈaaya jaachˈeetonaˈ na cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo. Ndoˈ mati watsˈom tˈmaⁿ na ndiiˈ Diana, ndyo̱o̱ na nquiu chaˈtso nnˈaⁿ na tˈmaⁿti ñˈoom tseixmaⁿ, jaachˈeetonaˈ tjaa ˈñeeⁿ cwitjo̱o̱ñe watsˈomˈñeeⁿ. Jeˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ chaˈwaa ndyuaa Asia ñequio chaˈwaa tsjoomnancue cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena juu sa̱a̱ cweˈ tsˈiaaⁿ na machˈee Pablo nntycwii na jeeⁿ tˈmaⁿ ñˈoom juu nquiuna. 	 Nemcsak az a veszély fenyeget pedig bennünket, hogy ez a mesterség tönkre jut, hanem hogy a nagy istenasszonynak, Diánának temploma is semmibe vétetik, és el is vész az õ nagysága, kit az egész Ázsia és a világ tisztel.


Jeeⁿ tyoqueⁿ nnˈaⁿ fariseos cwenta ljoˈ nntsˈaaⁿ, aa nntseinˈmaaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ juu xuee na cwitaˈjndyeena, ee jeeⁿ queeⁿ nˈomna na nnda̱a̱ nlqueⁿna ñˈoom nacjoomˈm. 	 És lesik vala õt, hogy meggyógyítja-é szombatnapon; hogy vádolhassák õt.


Ndoˈ na luaaˈ cwilˈaˈyoˈ, cwiluiˈyuuˈ na cwilajomndyoˈ na luaaˈ lˈana. Ee joona jlaˈcwjeena naⁿˈñeeⁿ ndoˈ ˈo jeˈ cwilˈaˈxcoˈyoˈ ndeiˈluaa naⁿˈñeeⁿ. 	 Tehát bizonyságot tesztek és jóvá hagyjátok atyáitok cselekedeteit; mert azok megölték õket, ti pedig építitek sírjaikat.


Ndoˈ jnda̱ seityˈoondyo̱ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyuˈ na catjeiiˈna jndyetia sa̱a̱ tîcanda̱a̱ lˈana. 	 És kérem a te tanítványaidat, hogy ûzzék ki azt, de nem tudták.


Xeⁿ na mˈaaⁿ ˈñeeⁿ juu na nntseityuiiˈ waaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, nntseityueeⁿˈeⁿ tsaⁿˈñeeⁿ ee ljuˈ cwiluiiñe juunaˈ, ndoˈ mancjoˈyoˈ cwiluiindyoˈ wˈaaˈñeeⁿ. 	 Ha valaki az Isten templomát megrontja, megrontja azt az Isten. Mert az Istennek temploma szent, ezek vagytok ti.


sa̱a̱ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ticantycwii na mˈaaⁿnaˈ. Ndoˈ juu ñˈoomˈñeeⁿ na tyoñequia nnˈaⁿ nda̱a̱ˈyoˈ tseixmaⁿnaˈ ñˈoom na nluiˈnˈmaaⁿndye añmaaⁿ nnˈaⁿ. 	 De az Úr beszéde megmarad örökké. Ez pedig az a beszéd, a mely néktek hirdettetett.


Mati cwilaˈneiⁿ naⁿˈñeeⁿ na cwimeiⁿndoˈyoˈ na nncwjeeˈnndaˈ Jesús, Jnda Tyˈo̱o̱tsˈom na nnaaⁿ cañoomˈluee, nquii na tquiaaⁿ na wandoˈxco jnda̱ na tueˈ, nquii na macwjiˈnˈmaaⁿñe jaa na wiˈ na jeeⁿ cwajndii na quia nncwjeeˈcañoom. 	 És várjátok az Õ Fiát az égbõl, a kit feltámasztott a halálból, a Jézust, a ki megszabadít minket amaz eljövendõ haragtól.


Ee manquieeti naⁿˈñeeⁿ cwilaˈneiⁿna chiuu waa na sacajndo̱o̱ˈâ ˈo ndoˈ na ya toˈñoomˈyoˈ jâ. Mati cwilaˈneiⁿna chiuu waa na jnda̱ ˈndyeˈyoˈ na tyolaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ ˈnaⁿ na cweˈ nnˈaⁿ nlˈa, ndoˈ jeˈ naxeⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom macwitsantyjo̱ˈyoˈ. Jeˈ jnda̱ macwindyeˈntjomˈyoˈ nnom nqueⁿ na wanoomˈm, na macanda̱ jom cwiluiiñê Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert azok magok hirdetik felõlünk, milyen volt a mi hozzátok való menetelünk, és miként tértetek meg az Istenhez a bálványoktól, hogy az élõ és igaz Istennek szolgáljatok,


Quia joˈ ntyˈiaya nquiee nnˈaⁿ na cwitsa̱ˈntjom nda̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomnancue, tyˈeleiˈnomna ñequio nnˈaⁿ na tˈmaⁿ cwiluiindye tsjoomnancue, ñequio nnˈaⁿ na cwitsa̱ˈntjom sondaro. Ndoˈ ñequio nnˈaⁿ na tyandye, ñequio nnˈaⁿ na waa najndeii na cwilaˈxmaⁿ, ñequio nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ, ñequio nnˈaⁿ na mˈaⁿ xjeⁿ ˈnaaⁿ. Chaˈtso naⁿˈñeeⁿ tyˈetaˈntyˈiuuna naquiiˈ ntsjo̱, quiiˈntaaⁿ ljo̱ˈntyˈa ndoˈ naquiiˈ lueˈljo̱ˈ. 	 És a földnek királyai és a fejedelmek és a gazdagok és a vezérek és a hatalmasak, és minden szolga és minden szabad, elrejték magokat a barlangokba és a hegyeknek kõszikláiba;


Joˈ chii candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, xeⁿ tilacanda̱a̱ˈndyoˈtiˈyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, nchiiti na cwilˈa nnˈaⁿ fariseos ñequio nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, quia joˈ xonnda̱a̱ ntsaquieeˈndyoˈ cantyja na matsa̱ˈntjoom. Macaⁿnaˈ na ˈo nncwinomˈtiˈyoˈ na ya nlˈaˈyoˈ nchiiti chaˈna cwilˈa naⁿˈñeeⁿ. 	 Mert mondom néktek, hogy ha a ti igazságotok nem több az írástudók és farizeusok igazságánál, semmiképen sem mehettek be a mennyeknek országába.


Ndoˈ yocheⁿ na cwicwaaˈâ to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ, seineiiⁿ nda̱a̱yâ, tsoom: —Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, cwiindyoˈ ˈo nñequiaa cwenta ja luee nnˈaⁿ. 	 És a mikor esznek vala, monda: Bizony mondom néktek, ti közületek egy elárul engem.


Quicantyjaˈyoˈ. Cjaaya. Luaaˈ mandyocwjeeˈcañoom juu tsˈaⁿ na tjacatio cwenta ja luee nnˈaⁿ. 	 Keljetek föl, menjünk: ímé elközelgett, a ki engem elárul.


Tˈo̱ tsaⁿˈñeeⁿ nda̱a̱na, matsoom: —Jeeⁿcheⁿ ndyaˈ cjaaweeˈ tsˈo̱o̱ⁿ na luaaˈ, na ˈo ticaliuˈyoˈ yuu jnaⁿyom, ndoˈ jnda̱ tquiaaⁿ na ya mantyˈiaya. 	 Felele az ember és monda nékik: Bizony csodálatos az, hogy ti nem tudjátok honnan való, és az én szemeimet megnyitotta.


Sa̱a̱ jeeⁿ xcwe lˈaˈyoˈ na teijndeiˈyoˈ cantyja na matseitjo̱o̱naˈ ja. 	 Mindazáltal jól tettétek, hogy nyomorúságomban részesekké lettetek.


Jnda̱ na jaamaaⁿ, tyˈentyjaaˈ nnˈaⁿ na canchooˈwendye jom. Jluena: —Cajñomˈ nnˈaⁿ na cˈoona njoom nchˈu oo jo ranchoo nnˈaⁿ nmeiⁿˈ ndiocheⁿ na nlˈueena yuu nlquiena ndoˈ cha nliuna na nlcwaˈna, ee ñjaaⁿ tjaa chiuuya, tjaa ljoˈ quiom. 	 A nap pedig hanyatlani kezdett; és a tizenkettõ õ hozzá járulván, monda néki: Bocsásd el a sokaságot, hogy elmenvén a körülvaló falvakba és majorokba megszálljanak, és eledelt találjanak, mert itt puszta helyen vagyunk.


¿Yuu cwinaⁿ ndiaˈ, ndoˈ yuu cwinaⁿ na cwilaˈntjaˈndyoˈ ñˈeⁿ ncˈiaaˈyoˈ? Cwinaⁿ joonaˈ naquiiˈ nˈomˈyoˈ ncˈe natia na queeⁿ nˈom seiiˈyoˈ. 	 Honnét vannak háborúk és harczok közöttetek? Nem onnan-é a ti gerjedelmeitekbõl, a melyek a ti tagjaitokban vitézkednek?


Joˈ chii cweˈ teiˈnomna ndyuaa Misia. Tyˈecuena hasta tquiena tsjoom Troas, nndyooˈ ˈndyoo ndaaluee. 	 Áthaladván azért Misián, lemenének Tróásba.


Ñˈoommeiⁿˈ tsoyom cweˈ ncˈe na seiñˈeeⁿˈñˈeⁿnaˈ jom ee na jeeⁿ ndyaˈ cwicatyuena. 	 De nem tudja vala mit beszél, mivelhogy megrémülének.


Ncueeˈñeeⁿ njño̱o̱ⁿya Espíritu na cwiluiindyo̱ naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom no̱o̱ⁿ meiiⁿ naⁿnom ndoˈ meiiⁿ naⁿlcu. Nñequia naⁿˈñeeⁿ ñˈoom na nntsjo̱o̱ nda̱a̱na. 	 És épen az én szolgáimra és az én szolgálóleányaimra is kitöltök azokban a napokban az én Lelkembõl, és prófétálnak.


Cwa quiandyoˈ na nntseitjoomˈnndaˈnaˈ jâ ñˈeⁿndyoˈ. Jâ meiⁿjom ndiiˈ tyoolˈaayâ nawiˈndyô̱ ñˈeⁿndyoˈ. Meiⁿ tyoolaˈtjo̱o̱ndyô̱ nnom meiⁿcwiindyoˈ ˈo, meiⁿ na nñeˈnquio̱ˈnnˈaaⁿyâ ˈo. 	 Fogadjatok be minket; senkit meg nem bántottunk, senkit meg nem rontottunk, senkit meg nem csaltunk.


’Candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, mayuuˈcheⁿ na xocwjeñˈeⁿ nnˈaⁿ na mˈaⁿ jeˈ hasta xjeⁿ na jnda̱ seicanda̱a̱ˈñenaˈ chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ. 	 Bizony mondom néktek, hogy e nemzetség el nem múlik, mígnem mind ezek meglesznek.


Ee tsˈaⁿ na mˈaaⁿ na mandiˈntjomtyeⁿ quia na tˈmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom jom na catseiyoomˈm ñˈeⁿ Ta Jesús, jeˈ cwiluiiñe tsˈaⁿ na jnda̱ seicandyaaˈñê. Ndoˈ maljoyu cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ na mˈaaⁿ xjeⁿ ˈnaaⁿˈ quia na tˈmaⁿ Cristo jom, jeˈ cwiluiiñê tsˈaⁿ na mandiˈntjomtyeⁿ nnoom. 	 Mert az Úrban elhívott szolga az Úrnak szabadosa; hasonlóképen a ki szabadságban hívatott el, Krisztusnak szolgája.


Quia joˈ ¿aa waa yuu mateijndeiitinaˈ tsˈaⁿ ncˈe cwiluiiñê tsˈaⁿ judío oo aa jndati cwiluiiñê ncˈe na tuii ˈnaaⁿ tjaaⁿˈaⁿ? 	 Mi tekintetben különb hát a zsidó? vagy micsoda haszna van a körülmetélkedésnek?


Sa̱a̱ Festo lˈue tsˈoom na cˈom nnˈaⁿ judíos na ya ñˈoom ñˈeⁿñê. Joˈ chii tsoom nnom Pablo: —¿Aa ñeˈcjaˈ Jerusalén na joˈ joˈ nleijndaaˈya ñˈoom ˈnaⁿˈ na nncuˈxa̱ⁿya ˈu? 	 Festus pedig a zsidóknak kedveskedni akarván, felelvén Pálnak, monda: Akarsz-é Jeruzsálembe felmenni és ott ítéltetni meg ezekrõl én elõttem?


Ndoˈ xeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na tquiaaⁿ na tandoˈxco Cristo mˈaaⁿ Espíritu na cwiluiiñê naquiiˈ nˈomˈyoˈ, majom nñequiaaⁿ na nntaˈndoˈnndaˈ seiiˈyoˈ ñequio mañejuuti Espíritu na cwiluiiñê mˈaaⁿñe naquiiˈ nˈomˈyoˈ. 	 De ha Annak a Lelke lakik bennetek, a ki feltámasztotta Jézust a halálból, ugyanaz, a ki feltámasztotta Krisztus Jézust a halálból, megeleveníti a ti halandó testeiteket is az õ ti bennetek lakozó Lelke által.


ee ñejom ndiiˈ na tquiaañê na tueeⁿˈeⁿ, ndoˈ ncˈe na ljoˈ, juu na canda̱a̱ˈ na maqueⁿnaˈ na ljuˈ nˈom nnˈaⁿ na cwicantyjaaˈ nˈomna jom, ticantycwiinaˈ. 	 Mert egyetlenegy áldozatával örökre tökéletesekké tette a megszentelteket.


Ee nmeiiⁿˈ tuii cha na catseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiyo teiljeiinaˈ nacjooˈ libro Salmos. Matsonaˈ: “Meiⁿcwii tseiiⁿˈeⁿ tîcatom.” 	 Mert azért lettek ezek, hogy beteljesedjék az írás: Az õ csontja meg ne törettessék.


Queⁿˈyoˈ cwenta, manncwjeeˈcañoom Cristo ñequio nchquiu. Ndoˈ chaˈtsoti nnˈaⁿ nntyˈiaa jom, ndiñˈeeⁿ nnˈaⁿ na jlaˈjomndye na tueeⁿˈeⁿ. Ndoˈ chaˈtso ntmaaⁿˈ na cwii cwii nnom nnˈaⁿ, jndeii nlaˈxuaana na chjooˈ nˈomna quia na nntyˈiaana jom. Maxjeⁿ nntseicanda̱a̱ˈñenaˈ na ljoˈ. Amén. 	 Ímé eljõ a felhõkkel; és minden szem meglátja õt, még a kik õt által szegezték is; és siratja õt e földnek minden nemzetsége. Úgy van. Ámen.


Joˈ chii ncˈe na jnda̱ jno̱o̱ⁿˈâ tsjaaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Espíritu naquiiˈ ntaaⁿˈyoˈ, ticwinomˈnaˈ na nñequiaˈyoˈ na cwitaaⁿyâ nda̱a̱yoˈ chjoowiˈ ˈnaⁿˈyoˈ chaˈcwijom cwii na jnda̱ tueˈ. 	 Ha mi néktek a lelkieket vetettük, nagy dolog- é, ha mi a ti testi javaitokat aratjuk?


Jnda̱ joˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈoom na tyoñequiaa Juan tquieˈcañomna, tyˈeñˈomna seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈaⁿ. Tyˈecatyˈiuuna jom, jnda̱ chii tyˈelaˈcandiina Jesús ñˈoommeiⁿˈ. 	 És elõjövén az õ tanítványai, elvivék a testet, és eltemeték azt; és elmenvén, megjelenték Jézusnak.


Tjeiˈndyo̱o̱ñe cheⁿnqueⁿ cantyja na matseixmaaⁿ, ndoˈ tˈoom chaˈna cwii moso, tuiiñê chaˈxjeⁿ jaa nnˈaⁿ. 	 Hanem önmagát megüresíté, szolgai formát vévén föl, emberekhez hasonlóvá lévén;


Ncˈe na luaaˈ waa na ntyjaaˈya cwii tsˈo̱o̱ⁿya cantyja ˈnaⁿˈyoˈ, seitiuuya na wendiiˈ nncwino̱o̱ⁿ na mˈaⁿˈyoˈ na ntyˈiaya ˈo cha we ndiiˈ nñequiaanaˈ na neiⁿˈyoˈ na ntyˈiaˈyoˈ ja, 	 És ezzel a bizodalommal akartam elõbb hozzátok menni, hogy másodízben nyerjetek kegyelmet;


Ee cwii tsˈaⁿ na waa na macaaⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, maxjeⁿ nncoˈñoom juunaˈ. Ndoˈ mati tsˈaⁿ na malˈue yuu na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom, maxjeⁿ nljeiiⁿ. Ndoˈ juu tsˈaⁿ na maˈmaⁿ, maxjeⁿ nntseicanaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈcwijom ˈndyootsˈa jo nnom. 	 Mert a ki kér, mind kap; és a ki keres, talál; és a zörgetõnek megnyittatik.


Ee xeⁿ chaˈwaañe tsˈaⁿ ñequiiˈcheⁿ nˈomnnoom cwiluiiñê, ¿chiuu nntsˈaayom na nñeeⁿ? Ndoˈ mati xeⁿ chaˈwaañe tsˈaⁿ ñequiiˈcheⁿ luaˈqueeⁿ, ¿chiuu nntsˈaayom na nncwjaaⁿ jndye? 	 Ha az egész test szem, hol a hallás? ha az egész hallás, hol a szaglás?


Juanˈñeeⁿ tyocwjiˈyuuˈñê cantyja ˈnaaⁿˈ juu quia seiweeⁿ jñeeⁿˈeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. Tsoom: —Nquiuˈyoˈ na jnda̱ ñetsjo̱o̱ na ˈio cha nleitquiooˈñe cwii tsˈaⁿ quiiˈntaaⁿˈyoˈ na meiⁿchjoo ticˈoomˈnaˈ ja ñˈeⁿñê, ee maxjeⁿ mˈaaⁿ cwii tjo̱o̱cheⁿ na nluiindyo̱. Manquii tsˈaⁿ na mandyowindyooˈ luaaˈ joˈ. 	 János bizonyságot tett õ róla, és kiáltott, mondván: Ez vala, a kirõl mondám: A ki utánam jõ, elõttem lett, mert elõbb volt nálamnál.


Xeⁿ macandaaˈ tsˈaⁿ na catseineiiⁿ, ñˈoom na mañequiaaⁿ catsˈaanaˈ chaˈcwijom nquii Tyˈo̱o̱tsˈom matseineiⁿ. Xeⁿ macandaaˈ tsˈaⁿ na mateijneiⁿ nnˈaⁿ, catsˈaaⁿ naljoˈ ñequio najndeii na matseixmaaⁿ na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom. Chaˈtso na cwilˈaˈyoˈ calˈaˈyoˈ juunaˈ cha caluiitˈmaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom ncˈe Jesucristo, ee jom tseixmaaⁿ na caluiitˈmaⁿñê, ticantycwii najndeii na matseixmaaⁿ. Amén. 	 valaki szól, mintegy Isten ígéit [szólja:] ha valaki szolgál, mintegy azzal az erõvel [szolgáljon,] a melyet Isten ád: hogy mindenben dícsõíttessék a Jézus Krisztus által, a kinek dicsõség és hatalom örökkön-örökké. Ámen.


Ndoˈ sa̱ˈntjoom na meiⁿcwii ˈnaⁿ ticˈooñˈomna nato, meiⁿ chetsjaˈ, meiⁿ tyooˈ, meiⁿ tsjo̱ˈñjeeⁿ. Macanda̱ tsˈoom lˈeii wanaaⁿ na nncˈooñˈomna, 	 És megparancsolá nékik, hogy az útra semmit ne vigyenek egy pálczán kívül; se táskát, se kenyeret, se pénzt az övükben;


Tyotaˈxˈee nnˈaⁿ fariseos nnom Jesús cwaaⁿ nncwjeeˈcañoom juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na, tsoom: —Xocalaˈno̱ⁿˈyoˈ aa jnda̱ tueˈntyjo̱ juunaˈ cweˈ cwii ˈnaaⁿ na nleitquiooˈ. 	 Megkérdeztetvén pedig a farizeusoktól, mikor jõ el az Isten országa, felele nékik és monda: Az Isten országa nem szemmel láthatólag jõ el.


Cantyja ˈnaaⁿˈ juu nñequiaanaˈ na jeeⁿ neiⁿˈ ndoˈ nncjaaweeˈ tsˈomˈ. Mati jndye nnˈaⁿ nncˈomna na jeeⁿ neiiⁿna na nluiiñê. 	 És lészen tenéked örömödre és vigasságodra, és sokan fognak örvendezni az õ születésén;


Quia na jnda̱ tˈoomˈndye nnˈaⁿ na tyotjomndye watsˈomˈñeeⁿ jndye nnˈaⁿ tyˈelajomndyena ñˈeⁿ Pablo ñˈeⁿ Bernabé. Ñˈeeⁿ nnˈaⁿ judíos ndoˈ ñˈeeⁿ nnˈaⁿ na nchii judíos sa̱a̱ ñequio na xcweeˈ nˈomna cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈxjeⁿ nnˈaⁿ judíos. Pablo ñˈeⁿ Bernabé tyolajndo̱ˈna nˈom naⁿˈñeeⁿ na tyeⁿ cˈomna na quitˈmaⁿ nˈomna Tyˈo̱o̱tsˈom ee jom matseixmaaⁿ naya. 	 Mikor pedig eloszlott a gyülekezet, sokan a zsidók közül és az istenfélõ prozelitusok közül követék Pált és Barnabást; a kik szólván hozzájuk, biztaták õket, hogy maradjanak meg az Isten kegyelmében.


Canduˈyoˈ nnom tiˈxˈiaya Amplias xmaⁿñê. Ee na jnda ntyjeeⁿ Ta Jesús, mati na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya jom. 	 Köszöntsétek Ampliást, ki nékem szerelmesem az Úrban.


Jeˈ nncˈo̱ya ñˈoom na cwitaˈxeˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿ seii quiooˈ na cwilaˈcwjee nnˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ˈnaⁿ na cweˈ nnˈaⁿ lˈa. Ñˈoom na mayuuˈ na chaˈtsondyo̱ cwiluiindyo̱ nnˈaⁿ na jndo̱ˈ nˈo̱o̱ⁿya cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaaˈ, ndoˈ juu joˈ wjanˈoomnaˈ jaa na cˈo̱o̱ⁿya na sˈandyo̱, lcundyo̱. Sa̱a̱ juu na mˈaaⁿya na jnda nquiuuya nnˈaⁿ, mateijndeiinaˈ na tsaanajnda̱a̱ya na cwilaˈyuuˈa. 	 A bálványáldozatok felõl pedig tudjuk, hogy mindnyájunknak van ismeretünk. Az ismeret felfuvalkodottá tesz, a szeretet pedig épít.


Juu tsˈaⁿ na toˈñom ˈom meiⁿ sˈom mantyjacheⁿ tyochˈeeⁿ tsˈiaaⁿ ñˈeⁿ joonaˈ. Ndoˈ tantjomtyeeⁿ cwiicheⁿ ˈom meiⁿ. 	 Elmenvén pedig a ki az öt tálentomot kapta vala, kereskedék azokkal, és szerze más öt tálentomot.


Ndoˈ tyonquiocho ntˈom nnˈaⁿ yocanchˈu na mˈaaⁿ Jesús na catioom lˈo̱o̱ⁿ nacjoona. Sa̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê jlaˈtiaˈna nnˈaⁿ na tquiocho yocanchˈuˈñeeⁿ. 	 Ekkor gyermekeket hozának hozzá, hogy illesse meg õket; a tanítványok pedig feddik vala azokat, a kik hozák.


Matso Jesús: —Aa ljoˈ, ndoˈ ˈu tˈmaⁿ cwiluiindyuˈ na maˈmo̱o̱ⁿˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel. Joˈ chii ticatseitiuuya na tileicatseiˈno̱ⁿˈ ñˈoommeiiⁿ. 	 Felele Jézus és monda néki: Te Izráel tanítója vagy, és nem tudod ezeket?


Matsˈia joˈ jndeii sˈeii. Ee cwii ángel cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom jnaaⁿ cañoomˈluee, jndyocueeⁿ na waa tseiˈtsuaa. Teiño̱o̱ⁿ tsjo̱ˈ na ta̱ˈ ˈndyoo tseiˈtsuaaˈñeeⁿ, tjacjom nacjooˈnaˈ. 	 És ímé nagy földindulás lõn; mert az Úrnak angyala leszállván a mennybõl, és oda menvén, elhengeríté a követ a sír szájáról, és reá üle arra.


Sa̱a̱ waa na ntyjiiya ñˈeⁿndyoˈ: tacantyjaaˈ nˈomˈyoˈ ja chaˈxjeⁿ quia to̱ˈjndyeeˈyoˈ na jeeⁿ jnda nquiuˈyo ñˈeⁿndyo̱. 	 az a [mondás]om ellened, hogy az elsõ szeretetedet elhagytad.


Juu ñequio na seijnda Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo, jeeⁿ ndyaˈ jnda joˈ. Joˈ chii tiñequiandyoˈ na laxmaⁿˈyoˈ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Áron vétettetek meg, ne legyetek embereknek szolgái.


Nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ na nncueeˈcañoom Timoteo ˈo. Xeⁿ na ljoˈ, calaˈluiˈyoˈ jom cha nljeiiˈnaˈ na ya nncˈoomñê ñˈeⁿndyoˈ. Ee mati jom mañejuu tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Ta Jesucristo machˈeeⁿ chaˈxjeⁿ ja. 	 Hogyha pedig megérkezik Timótheus, meglássátok, hogy bátorságos maradása legyen nálatok; mert az Úrnak dolgát cselekszi, mint én is.


Ee jlaˈtiuuna na nlˈa nayaˈñeeⁿ nnˈaⁿ jndíos na cwilayuˈ, ndoˈ matyˈiomnaˈ na ljoˈ calˈana ee chaˈcwijom na choˈjnaⁿna nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ, ee cwicandaana na cwicaluiˈnˈmaaⁿndyena ncˈe nnˈaⁿ judíos. Joˈ chii matsonaˈ na cateiˈjndeiina naⁿˈñeeⁿ ˈnaⁿ na macaⁿnaˈ. 	 Mert tetszett nékik, és tartoznak is vele. Mert ha a pogányok azoknak a lelki javaiban részesültek, tartoznak nékik viszont szolgálni a testiekben.


Ndoˈ juu tsˈaⁿ na maqueⁿtyeⁿ cwii ñˈoom nacjooˈ nquii na macwjiˈ xueeˈ cañoomˈluee nchii macanda̱ cweˈ cantyja ˈnaaⁿˈ cañoomˈluee maqueⁿtyeⁿ ñˈoom, maxjeⁿ mañˈoomnaˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio tio yuu na mawacatyeeⁿ. 	 És a ki az égre esküszik, esküszik az Isten királyiszékére és arra, ki abban ül.


Meiⁿcwii tsaⁿsˈa tintseitjo̱o̱ñe nnom xˈiaaˈ na nncˈoomya ñˈeⁿ scuuˈ tsaⁿˈñeeⁿ meiⁿ tinquiuˈnnˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ ee jeeⁿ tˈmaⁿ na wiˈ nntseiquioo Ta Jesús nacjooˈ tsˈaⁿ na machˈee chaˈtso nmeiⁿˈ chaˈxjeⁿ na jnda̱ ñejlaˈcandiiyâ ˈo. 	 Hogy senki túl ne lépjen és meg ne károsítsa valamely dologban az õ atyjafiát: mert bosszút áll az Úr mindezekért, a mint elébb is mondottuk néktek és bizonyságot tettünk.


ee tijoom jndaa nljuˈñe tsˈaⁿ jnaaⁿˈaⁿ cweˈ ee na cwiquioo nioom quioondyo ñequio canchˈioo. 	 Mert lehetetlen, hogy a bikák és bakok vére eltörölje a bûnöket.


Nquii Tyˈo̱o̱tsˈom nncuˈxeeⁿ nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ. Quia joˈ catjeiˈyoˈ tsˈaⁿ jnaⁿˈñeeⁿ quiiˈntaaⁿˈyoˈ. 	 A kívülvalókat pedig majd az Isten ítéli meg. Vessétek ki azért a gonoszt magatok közül.


Mati seineiⁿ Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, tsoom: —Tyomˈaaⁿ cwii tsaⁿtya ndoˈ tˈoom cwii mosotquiee ˈnaaⁿˈaⁿ. Jlaˈcandii nnˈaⁿ jom na cweˈ matseicatsuuto tsaⁿˈñeeⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 Monda pedig az õ tanítványainak is: Vala egy gazdag ember, kinek vala egy sáfára; és az bevádoltaték nála, hogy javait eltékozolja.


Tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ wiiˈ na jndyu Lázaro. Juu tsaⁿˈñeeⁿ tyomˈaaⁿ tsjoom Betania ñequio María ñequio xjoom Marta. 	 Vala pedig egy beteg, Lázár, Bethániából, Máriának és az õ testvérének, Márthának falujából.


Meiⁿ ticalaˈtiuuˈyoˈ na cweˈ tomti ñˈoom na mˈaaⁿˈ nˈom nnˈaⁿ na macwjiiˈa. Ee ljeii na tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom nnom Moisés, majoˈti matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Vajjon emberi módon beszélem-é ezeket? vagy nem ezeket mondja-é a törvény is?


Xuee na cwilaˈtyeⁿ nnˈaⁿ judíos xuee pascua quia tyˈioomna Jesús tsˈoomˈnaaⁿ. Nnˈaⁿ na mˈaⁿ nˈiaaⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ judíos, ticalˈue nˈomna na nñom ndyee naⁿˈñeeⁿ noomˈnaaⁿ xuee na cwitaˈjndyeena. Ee juu xueeˈñeeⁿ jeeⁿ tˈmaⁿ xuee tseixmaⁿnaˈ quia cwilaˈcueeˈna catsmaⁿ chjoo. Joˈ chii tyˈecataⁿna nnom Pilato na catsa̱ˈntjoom na catom ndeiˈncˈeeˈ naⁿˈñeeⁿ cha catseityuaaˈnaˈ na nncwjena, ndoˈ cha tyuaaˈ nntaaˈndyena naⁿˈñeeⁿ noomˈnaaⁿ. 	 zsidók pedig, hogy a testek szombaton át a keresztfán ne maradjanak, miután péntek vala, (mert annak a szombatnak napja nagy [nap] vala) kérék Pilátust, hogy törjék meg azoknak lábszárait és vegyék le [õket.]


Jeeⁿ jndyendye ntyee na tyomˈaⁿ najndyee, ee leicaljooˈndye tsˈiaaⁿˈñeeⁿ ncˈe na tyowjena, 	 És amazok jóllehet többen lettek papokká, mert a halál miatt meg nem maradhattak:


’Quia joˈ ¿chiuu na jeeⁿ jndye mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ cantyja chiuu na nleitsaaⁿˈndyoˈ? Queⁿˈyoˈ cwenta, nˈoom ljaaˈ quiiˈ jnda̱a̱, ya cwiwijnda̱naˈ. Neiⁿncooˈ cwiwaaˈ ljaaˈ. Tiquilˈanaˈ tsˈiaaⁿ, meiⁿ tiquilˈanaˈ tsaⁿ na nluii liaanaˈ. 	 Az öltözet felõl is mit aggodalmaskodtok? Vegyétek eszetekbe a mezõ liliomait, mi módon növekednek: nem munkálkodnak, és nem fonnak;


Quia ljoˈcheⁿ tixocaⁿnaˈ na caˈmo̱ⁿ cwii cwii tsˈaⁿ nda̱a̱ ncˈiaaˈ, oo nda̱a̱ nnˈaaⁿˈaⁿ oo nda̱a̱ ntˈomcheⁿ, cha nntaˈjnaaⁿˈna nqueⁿ na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom, ee xjeⁿˈñeeⁿ chaˈtsondye nnˈaⁿ nntaˈjnaaⁿˈna ja, meiiⁿ tsˈaⁿ na titˈmaⁿ cwiluiiñe, meiiⁿ tsˈaⁿ na tjacantyja na matsa̱ˈntjom. 	 És nem tanítja kiki az õ felebarátját és kiki az õ atyafiát, mondván: Ismerd meg az Urat; mert mindnyájan megismernek engem a kicsinytõl nagyig.


Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, joo nnˈaⁿ na mˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue, ñequio na neiiⁿna nntyˈiaana ljoˈ nntjo̱ⁿ. ˈNaⁿ na nntjo̱ⁿ nntsˈaanaˈ na ˈo nntyueeˈyoˈ na matseichjooˈnaˈ nˈomˈyoˈ, sa̱a̱ juu na chjooˈ nˈomˈyoˈ, xeⁿ jnda̱cheⁿ nntseicwaqueⁿnaˈ na nncˈoomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ. 	 Bizony, bizony mondom néktek, hogy sírtok és jajgattok ti, a világ pedig örül: ti szomorkodtok, hanem a ti szomorúságtok örömre fordul.


Quia joˈ jlaˈneiⁿ ntyee na cwiluiitquiendye cwentaa nnˈaⁿ judíos nnom Pilato. Jluena: —Tintseiljeiˈ na tsaⁿmˈaaⁿˈ cwiluiiñê rey na nntsa̱ˈntjoom jâ. Luaa catseiljeiˈ: “Tsaⁿmˈaaⁿˈ matsoom: Ja cwiluiindyo̱ Rey na catsa̱ˈntjo̱ⁿya nnˈaⁿ judíos.” 	 Mondának azért Pilátusnak a zsidók papifejedelmei: Ne írd: A zsidók királya; hanem hogy õ mondotta: A zsidók királya vagyok.


Tˈueeⁿ tsˈo̱ tsˈoo chjoo. Tsoom nnom: —Talita, cumi. (Ñˈoomwaaˈ matsonaˈ: ˈU leii, matsjo̱o̱ njomˈ, quicantyjaˈ.) 	 És megfogván a gyermeknek kezét, monda néki: Talitha, kúmi; a mi megmagyarázva azt teszi: Leányka, néked mondom, kelj föl.


Ndoˈ joo na cwiluiindye sondaro cañoomˈluee, tyˈentyjo̱na naxeeⁿˈeⁿ na ntyjondyena catso canchiiˈ. Cweeˈna liaa canchiiˈ na ljuˈnaˈ na tuiinaˈ ñˈeⁿ lino na jeeⁿ ya. 	 És mennyei seregek követik vala õt fehér lovakon, fehér és tiszta gyolcsba öltözve.


Quia joˈ ntyˈiaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ ndiocheⁿ, seiliooˈñê ñˈeⁿndyena. Tquiaanaˈ na chjooˈ tsˈoom ee seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na jeeⁿ quieˈ nˈomna. Tsoom nnom tsaⁿsˈaˈñeeⁿ: —Catseiliuuˈ tsˈo̱ˈ. Seiliuu tsaⁿˈñeeⁿ tsˈo̱o̱ⁿ ndoˈ mana tcoˈyanaˈ jom. 	 Õ pedig elnézvén õket haraggal, bánkódván szívök keménysége miatt, monda az embernek: Nyújtsd ki a kezedet. És kinyújtá, és meggyógyult a keze és éppé lõn, mint a másik.


Tueˈntyjo̱ ncuee na cwicwaˈ nnˈaⁿ judíos tyooˈ na tjaa ndaaljoˈ tjaquieeˈ. Ncueeˈñeeⁿ macaⁿnaˈ na calaˈcwjeena canmaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ ncuee pascua. 	 Eljöve pedig a kovásztalan kenyerek napja, melyen meg kelle öletni a husvéti báránynak;


Yuscu na mˈaaⁿ saaˈ, matˈuiityeⁿnaˈ juu ñˈeⁿñê yocheⁿ na wandoˈ tsaⁿˈñeeⁿ. Sa̱a̱ xeⁿ nncueˈ tsaⁿˈñeeⁿ, wanaaⁿ na ncoconnaaⁿˈaⁿ ñˈeⁿ meiⁿquia tsˈaⁿ na lˈue tsˈoom, macanda̱ ñequiiˈcheⁿ ñˈeⁿ tsˈaⁿ na matseiyuˈ. 	 Az asszonyt törvény köti, míg férje él, de ha férje meghal, szabadon férjhez mehet, a kihez akar, csakhogy az Úrban.


Quia ljoˈ nlquie nnˈaⁿ na nnaⁿ ndiocheⁿ tsjoomnancue. Ñequio na neiiⁿ naⁿˈñeeⁿ nncwindyuaandyena nacañoomˈ meiⁿsa yuu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom na nlcwaˈna. 	 És jõnek napkeletrõl és napnyugatról, és északról és délrõl, és az Isten országában letelepednek.


Ndoˈ xjeⁿˈñeeⁿ to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ, tyolˈueeˈñê chiuu ya nntsˈaaⁿ na nñequiaaⁿ cwenta Jesús lueena. 	 És ettõl fogva alkalmat keres vala, hogy elárulja õt.


Ee meiiⁿ na ticˈo̱o̱ⁿya quiiˈntaaⁿˈyoˈ, sa̱a̱ naquiiˈ tsˈo̱o̱ⁿya chaˈcwijom na ñˈa̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ na jeeⁿ neiⁿya na maqua̱ⁿ cwenta na jeeⁿ xcwe cwilˈaˈyoˈ ndoˈ na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert jóllehet testben távol vagyok tõletek, mindazáltal lélekben veletek vagyok, örülvén és látván ti köztetek a jó rendet és Krisztusba vetett hiteteknek erõsségét.


Ndoˈ seijomnaˈ na wiiˈ tsotyeeⁿ. Matseiconaˈ juu ndoˈ mateiiˈ ndaaniomˈ. Tjantyjaaˈ Pablo tsaⁿˈñeeⁿ. Seineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Jnda̱ chii tioom lˈo̱o̱ⁿ nacjooˈ tsaⁿˈñeeⁿ, seinˈmaaⁿ juu. 	 Lõn pedig, hogy a Publius atyja hideglelésben és vérhasban betegen feküvék. Kihez Pál beméne, és minekutána könyörgött, kezeit reá vetve meggyógyítá õt.


Jnda̱ na teitsˈoomñe Jesús, jlueeⁿˈeⁿ quiiˈ ndaa. Ndoˈ seicanaaⁿñenaˈ tsjo̱ˈluee. Ntyˈiaaⁿˈaⁿ Espíritu na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom ndyocue chaˈcwijom catuˈ. Jndyocaljo nacjoomˈm. 	 És Jézus megkeresztelkedvén, azonnal kijöve a vízbõl; és ímé az egek megnyilatkozának néki, és õ látá az Istennek Lelkét alájõni mintegy galambot és õ reá szállani.


Ndoˈ ntˈom lqueeⁿˈñeeⁿ tquiaanaˈ yuu na jeeⁿ ljo̱ˈ. Quia jnda̱ tˈoomnaˈ, mantyja tjacaaⁿnaˈ ee titeiiⁿˈ tyuaa. 	 És némely esék a kõsziklára; és mikor kikelt, elszárada, mert nem vala nedvessége.


Mati Pablo ñˈeⁿ Bernabé ljooˈndyena. Joona ñequio jndye ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ tyotˈmo̱o̱ⁿna ndoˈ tyoñequiana ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Pál és Barnabás is Antiókhiában idõzének, tanítva és prédikálva másokkal is többekkel az Úrnak ígéjét.


Tyomˈaaⁿ Abraham na jeeⁿ tˈmaⁿ tsˈoom na ñeteinomˈm na nluii na ljoˈ, ndoˈ jnaaⁿˈaⁿ chaˈxjeⁿ na tso Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom. 	 És ekképen, békességestûrõ lévén, megnyerte az ígéretet.


Tsoti Pablo: —Sa̱a̱ calaˈno̱ⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na macwjiˈnˈmaaⁿñê nnˈaⁿ. Na jeˈ xuee na cwii wjaanaˈ, nncjaa ñˈoomwaa na mˈaⁿ nnˈaⁿ na nchii judíos. Joona nndyena juunaˈ. 	 Legyen azért néktek tudtotokra, hogy a pogány népeknek küldetett az Istennek ez idvezítése, és õk meg is hallgatják.


Ndoˈ macwjiˈyuuˈñê cantyja na jnda̱ ntyˈiaaⁿˈaⁿ ñequio na jnda̱ jñeeⁿ, sa̱a̱ tjaaˈnaⁿ ˈñeeⁿ juu ñeˈcoˈñom ñˈoom na macwjiˈyuuˈñê. 	 És arról tesz bizonyságot, a mit látott és hallott; és az õ bizonyságtételét senki sem fogadja be.


Ee laxmaⁿˈyoˈ lˈoo ndoˈ juu na cwitaˈndoˈyoˈ jeˈ, wantyˈiuuˈ mˈaaⁿnaˈ ñˈeⁿ Cristo ncˈe mˈaaⁿ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert meghaltatok, és a ti éltetek el van rejtve együtt a Krisztussal az Istenben.


Teincoo cwiicheⁿ xuee jluiiˈâ tsjoomˈñeeⁿ, saayâ squia̱a̱yâ tsjoom Cesarea. Squia̱a̱yâ waaˈ Felipe tsˈaⁿ na quijaanquiaa ñˈoom naya cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo. Jom cwii joo nnˈaⁿ na ntquieeˈndye na tyotyˈioom nnˈaⁿ tsˈiaaⁿ joona na nndyeˈntjomna naquiiˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ Jerusalén. Joˈ ljooˈndyô̱ na mˈaaⁿ jom. 	 Másnap pedig elmenvén Pál és mi, kik õ vele valánk, érkezénk Czezáreába; és bemenvén a Filep evangyélista házába, ki ama hét közül való vala, õ nála maradánk.


Quiaaˈ nantquie ˈnaⁿˈ na macaⁿnaˈ jâ xuee jeˈ. 	 A mi mindennapi kenyerünket add meg nékünk ma.


ˈO jnda̱ jlaˈljoˈyoˈ Cristo Jesús naquiiˈ nˈomˈyoˈ na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom ˈo. Joˈ chii ñequiiˈcheⁿ cˈomˈyoˈ na cwilaˈjomndyoˈ ñˈeⁿñê. 	 ért, a miképen vettétek a Krisztus Jézust, az Urat, [akképen ]járjatok Õ benne,


Joˈ chii matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, tsˈaⁿ na matseixmaⁿ Espíritu Santo, xocatso na cjuˈwiˈnaˈ Jesús. Ndoˈ mati xocatso tsˈaⁿ na cwiluiiñe Jesús na matsa̱ˈntjoom juu xeⁿ nchii mˈaaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ nacje ˈnaaⁿˈ Espíritu Santo. 	 Azért tudtotokra adom néktek, hogy senki, a ki Istennek Lelke által szól, nem mondja Jézust átkozottnak; és senki sem mondhatja Úrnak Jézust, hanem csak a Szent Lélek által.


Tjantyˈee ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ chaˈwaa ndiocheⁿ ndyuaaˈñeeⁿ. 	 És elterjede a hír õ felõle a környék minden helyén.


Macantyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿya jo nnom Ta Jesús na tyuaaˈ njño̱o̱ⁿya Timoteo na mˈaⁿˈyoˈ cha quia na nndyolcweeⁿˈeⁿ nndiiya chiuu waa na mˈaⁿˈyoˈ. 	 Reménylem pedig az Úr Jézusban, hogy Timótheust rövid nap elküldöm tihozzátok, hogy én is megviduljak, megértvén a ti dolgaitokat.


Ndoˈ nqueⁿ na jñoom ja quiiˈntaaⁿˈyoˈ macwjiˈyuuˈñê cantyja ˈnaⁿya naquiiˈ ñˈoomˈm. ˈO meiⁿjom ndiiˈ tyoondyeˈyoˈ jñeeⁿˈeⁿ, meiⁿ na nntyˈiaˈyoˈ chiuu waaⁿ. 	 A ki elküldött engem, maga az Atya is bizonyságot tett rólam. Sem hangját nem hallottátok soha, sem ábrázatát nem láttátok.


Jnda̱ na tso Jesús ñˈoomwaaˈ, seiˈndaaˈnaˈ ntyjeeⁿ, ndoˈ ndyeyu tjeiˈyuuˈñê nda̱a̱yâ. Tsoom: —Ñˈoom na mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, cwiindyoˈ ˈo nñequiaa cwenta ja. 	 Mikor ezeket mondja vala Jézus, igen nyugtalankodék lelkében, s bizonyságot tõn, és monda: Bizony, bizony mondom néktek, hogy egy ti közületek elárul engem.


Cwii cwiindyo̱ calˈaaya yuu na nncjaaweeˈ nˈom ncˈiaaya, cha nnteijndeiinaˈ joona, ndoˈ cha na nncˈoonajnda̱na na cwilaˈyuˈya nˈomna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mindenikünk tudniillik az õ felebarátjának kedveskedjék annak javára, épülésére.


Natán jnda David, David jnda Isaí, Isaí jnda Obed, Obed jnda Booz, Booz jnda Salmón, Salmón jnda Naasón, 	 z] Jesséé, [ez] Obedé, [ez] Boázé, [ez] Sálmoné, [ez] Naássoné,


Cwii tjo̱o̱cheⁿ na nncjaⁿ, tqueeⁿˈñê qui nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ nnoom. Tˈmaⁿ sˈom teijndeiiyaaⁿ nnom cwii cwii tsaⁿˈñeeⁿ. Tsoom nda̱a̱na: “Calˈueendyoˈ chiuu nlˈaˈyoˈ tsˈiaaⁿ na nntantjomˈyoˈ ñˈeⁿ joonaˈ yocheⁿ na ja nncwja̱.” 	 Elõszólítván azért tíz szolgáját, ada nékik tíz gírát, és monda nékik: Kereskedjetek, míg megjövök.


Ndoˈ nnˈaⁿ na tqueeⁿ na cwiluiindye cwentaaⁿˈaⁿ, maqueeⁿˈñê joona. Ndoˈ joo nnˈaⁿ na maqueeⁿˈñê, maqueeⁿ joona na tjaa jnaⁿ cwicolaˈxmaⁿna, ndoˈ na tjaa jnaⁿ cwicolaˈxmaⁿna, nñequiaaⁿ na nluiitˈmaⁿndyena ñˈeⁿñê. 	 A kiket pedig eleve elrendelt, azokat el is hívta; és a kiket elhívott, azokat meg is igazította; a kiket pedig megigazított, azokat meg is dicsõítette.


Ndoˈ jnda̱ tsoom na luaaˈ, tˈmo̱o̱ⁿ lˈo̱o̱ⁿ ñequio tseiˈntsqueeⁿˈeⁿ nda̱a̱yâ. Ndoˈ tquiaanaˈ na jeeⁿ neiiⁿyâ na ntyˈiaanndaaˈâ jom. 	 És ezt mondván, megmutatá nékik a kezeit és az oldalát. Örvendezének azért a tanítványok, hogy látják vala az Urat.


Ndoˈ tsoom nda̱a̱na: —Chaˈtso ñˈoom na teiljeii cantyja ˈnaⁿya naquiiˈ ñˈoom na tqueⁿ Moisés ñequio profetas, ndoˈ mati naquiiˈ salmos, ñˈoomˈñeeⁿ tyoˈmo̱o̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ quia na ndicwaⁿ mˈaaⁿya ñˈeⁿndyoˈ. Joonaˈ wjaatseicanda̱a̱ˈñenaˈ, ndoˈ jeˈ macwiluii chaˈxjeⁿ na tsjo̱o̱. 	 És monda nékik: Ezek azok a beszédek, melyeket szóltam néktek, mikor még veletek valék, hogy szükség beteljesedni mindazoknak, a mik megirattak a Mózes törvényében, a prófétáknál és a zsoltárokban én felõlem.


Jeˈ nntsjo̱o̱ ljoˈ maˈmo̱ⁿ ñˈoom wantyˈiuuˈwaa cantyja ˈnaaⁿ ntquieeˈ cancjuu na ntyˈiaˈ na tooˈndye tsˈo̱o̱ ntyjaya, ndoˈ ntquieeˈ xjo sˈom cajaⁿ na cwicañjoomˈ nlca. Joo ntquieeˈ cancjuuˈñeeⁿ, joˈ joˈ ntquieeˈ ángeles na cwilˈa cwenta ntquieeˈ ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. Ndoˈ joo ntquieeˈ xjo sˈom cajaⁿ na cwicañjoomˈ nlca, joˈ joˈ ntquieeˈ ntmaaⁿˈ naⁿˈñeeⁿ na laˈxmaⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A hét csillag titkát, a melyet láttál az én jobb kezemben, és a hét arany gyertyatartót. A hét csillag a hét gyülekezet angyala, és a mely hét gyertyatartót láttál, az hét gyülekezet.


Majuu Moisésˈñeeⁿ tjeiiⁿˈeⁿ welooya nnˈaⁿ Israel na ñetˈom ndyuaa Egipto. Jndye ˈnaaⁿ tˈmaⁿ tyochˈeeⁿ ndyuaaˈñeeⁿ na tjaa ˈñeeⁿ juu nnda̱a̱ nntsˈaa na cweˈ na jndeii nquii. Mati tyochˈeeⁿ tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ quia na teiˈnomna Ndaaluee Wee ndoˈ quia na tyomˈaⁿna ndyuaa yuu tjaa nnˈaⁿ cˈoom wenˈaaⁿ ntyu. 	 Ez hozta ki õket, csodákat és jeleket tévén Égyiptomnak földében és a Verestengeren és a pusztában negyven esztendeig.


Ee naⁿmaⁿnˈiaaⁿ laˈxmaⁿna na cwindyeˈntjomna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha cateiˈjndeiina ˈu. Sa̱a̱ xeⁿ macheˈ na tilˈuee ljeii na cwileinˈomna, quia joˈ cˈoomˈ na nquiaˈ joona, ee ticweˈ tsˈiaaⁿˈndyo na laˈxmaⁿna sa̱yo ee cwiluiindyena na cwindyeˈntjomna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na cwitaˈwiˈna nnˈaⁿ na cwilˈa yuu na tia. 	 Mert Isten szolgája õ a te javadra. Ha pedig a gonoszt cselekszed, félj: mert nem ok nélkül viseli a fegyvert: mert Isten szolgája, bosszúálló a haragra annak, a ki gonoszt cselekszik.


Ncuee na teinom nquiee profetas na tyoñequia ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaaⁿˈ na quia nluii, tyolaˈnaaⁿna ñˈoomˈm ndoˈ tcuu tcuu ñeˈcalaˈno̱ⁿˈna cantyja ˈnaaⁿˈ na nncwjiˈnˈmaaⁿñê nnˈaⁿ, ndoˈ ncˈe naya na matseixmaaⁿ ñejlaneiⁿna cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ. 	 A mely idvesség felõl tudakozódtak és nyomozódtak a próféták, a kik az irántatok való kegyelem felõl jövendöltek:


Quia joˈ macanda̱ tsuu chaˈtso ndyuaaxeⁿncwe, ndoˈ meiⁿ cwii sjo̱ tatquiooˈ. 	 És minden sziget elmúlék, és hegyek nem találtatának többé.


Tsˈiaaⁿ na nlˈaˈyoˈ, calˈaˈyoˈ juunaˈ ñequio na tincˈuaaˈ nˈomˈyoˈ, chaˈxjeⁿ nnom nquii Ta Jesucristo na cwindyeˈntjomˈyoˈ, nchii cweˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Jó akarattal, mint a kik az Úrnak szolgálnak és nem embereknek;


Jnda̱ tuii na luaaˈ, tja Jesús tsjoom na jndyu Naín. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈoom na mañequiaaⁿ tyˈena ñˈeⁿñê ñequio jndye ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ. 	 És lõn másnap, hogy méne Nain nevû városba; és az õ tanítványai sokan menének õ vele, és nagy sokaság.


Ñˈoommeiⁿˈ cwiñeˈquianaˈ na caliuuya na nchii cweˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjaaⁿ na cwiluiindye nnˈaⁿ, joˈ na macwjaaˈñenaˈ na cwiluiindyena ntseinda Tyˈo̱o̱tsˈom. Tomti cwiluiindyena ntseinaaⁿ ncˈe ñˈoom na tsoom nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel na nntsˈaaⁿ. 	 Azaz, nem a testnek fiai az Isten fiai; hanem az ígéret fiait tekinti magul.


Tsoti Pablo nda̱a̱na: —ˈO nnˈaaⁿya, ntˈomndyo̱ jaa cwiluiindyo̱ tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ Abraham ndoˈ ntˈomndyoˈ ˈo nchii joˈ sa̱a̱ mati cwilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Nda̱a̱ jaa na chaˈtsondyo̱ seicwanom Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoomwaa na maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya chiuu calˈaaya cha nluiˈnˈmaaⁿndyo̱. 	 Atyámfiai, férfiak, Ábrahám nemzetének fiai, és kik ti köztetek félik az Istent, ez idvességnek beszéde néktek küldetett.


ndoˈ na nleitquiooˈ na matseitjoomˈnaˈ ja cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Nchii malˈua̱ya na matseixmaⁿya tsˈaⁿ na tjaa jnaaⁿˈ ncˈe matseicanda̱a̱ˈndyo̱ ljeii na tqueⁿ Moisés sa̱a̱ ncˈe na matseiyuˈya tsˈo̱o̱ⁿ ñˈeⁿ Cristo. 	 És találtassam Õ benne, mint a kinek nincsen saját igazságom a törvénybõl, hanem van igazságom a Krisztusban való hit által, Istentõl való igazságom a hit alapján:


Joˈ chii tancˈomˈyoˈ na jeeⁿ jndye mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ na nnduˈyoˈ: “¿Chiuu nlˈaayo̱o̱ na nlcwaaˈa ndoˈ na nncwa̱a̱ya?” oo nnduˈyoˈ: “¿Chiuu nlˈaayo̱o̱ na nleijndaaˈ liaaya?” 	 Ne aggodalmaskodjatok tehát, és ne mondjátok: Mit együnk? vagy: Mit igyunk? vagy: Mivel ruházkodjunk?


Tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na tyoluiitquieñe quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Tsaⁿˈñeeⁿ tyotseijomñê ñˈoom na quitˈmaⁿ nˈom nnˈaⁿ tmaaⁿˈ fariseos. Jom jñoom Nicodemo. 	 Vala pedig a farizeusok közt egy ember, a neve Nikodémus, a zsidók fõembere:


¿Aa ticaliuˈyoˈ na juu seiiˈyoˈ laxmaⁿnaˈ cwii taⁿˈ seiiˈ Cristo? ¿Aa matyˈiomnaˈ na nntseitjo̱o̱ⁿˈa juunaˈ ñˈeⁿ cwii yuscu na cweˈ luaaˈ mˈaaⁿ ñˈeⁿ nnˈaⁿ? Meiⁿchjoo ticatyˈiomnaˈ 	 Nem tudjátok-é, hogy a ti testeitek a Krisztusnak tagjai? Elszakítva hát a Krisztus tagjait, paráznának tagjaivá tegyem? Távol legyen.


Jnda̱ jluiˈ Jesús joˈ joˈ ndi ñˈa̱a̱ⁿyâ ñˈeⁿñê, tjaaⁿ ˈndyoo ˈndyoo ndaaluee Galilea. Tjawaaⁿ cwii ta, tjacjom joˈ joˈ. 	 És onnét távozva, méne Jézus a Galilea tengere mellé; és felmenvén a hegyre, ott leüle.


Mˈaaⁿyâ na neiiⁿyâ quia na laxmaaⁿyâ na tijnda̱a̱yâ cha na mˈmo̱ⁿnaˈ na ˈo laxmaⁿˈyoˈ na jnda̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo. Ñecwitco cwitaaⁿyâ na nlaxmaⁿˈyoˈ na canda̱a̱ˈndyoˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Mert örvendünk, ha mi erõtelenek vagyunk, ti meg erõsek vagytok; ezt pedig kérjük is, a ti tökéletesedésetekért.


Yocheⁿ na luaaˈ, jndye meiⁿ nnˈaⁿ tjatjomndye hasta tyoteiˈcaljoondye ntyjeena na tyeeⁿ mˈaⁿna. To̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyotseineiⁿjñeeⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. Matsoom: —Calˈaˈyoˈ cwenta ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿ fariseos, ee we waa cwilaˈtiuuna. Ndoˈ ñˈoomˈñeeⁿ wjaantyˈeenaˈ chaˈna cwiwicandiˈ ndaaljoˈ naquiiˈ tsqueeⁿ tyooˈ. 	 Ezenközben mikor sok ezerbõl álló sokaság gyûlt egybe, annyira, hogy egymást letapossák, kezdé az õ tanítványainak mondani: Mindenekelõtt oltalmazzátok meg magatokat a farizeusok kovászától, mely a képmutatás;


Maluaaˈ matseijomnaˈ na cwilˈa nnˈaⁿ na mˈaⁿ tiempomeiiⁿ. Ee tyjeˈcañoom Juan quiiˈntaaⁿˈyoˈ, tˈoom chaˈcwijom tsˈaⁿ na chjooˈ tsˈom. Tîcwaaⁿˈaⁿ nantquie na ya, meiⁿ tîcˈom winom. Sa̱a̱ ˈo cwinduˈyoˈ tsaⁿjndii matseixmaaⁿ. 	 Mert eljött János, a ki sem eszik, sem iszik, és azt mondják: Ördög van benne.


sˈaaⁿ na tandoˈxco Cristo na tueˈ, ndoˈ sˈaaⁿ na tjacjoo ntyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿ ntyjaya laˈñeⁿ cañoomˈluee, 	 A melyet megmutatott a Krisztusban, mikor feltámasztotta Õt a halálból, és ültette Õt a maga jobbjára a mennyekben.


Jeˈ macwilaˈno̱o̱ⁿˈâ na ˈu chaˈtso ntyjiˈ meiⁿ ticaⁿnaˈ na nntaˈxˈa̱a̱tya̱a̱yâ njomˈ. Joˈ chii cwilayuuˈâ na mayuuˈ na jnaⁿˈ na mˈaaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Most tudjuk, hogy te mindent tudsz, és nincs szükséged arra, hogy valaki téged megkérdezzen: errõl hiszszük, hogy az Istentõl jöttél ki.


Quia joˈ ncˈe na jnda̱ macwitandoˈxcoˈyoˈ ñˈeⁿ Cristo, calˈueˈyaˈyoˈ na nntoˈñoomˈyoˈ ˈnaⁿ na niom cañoomˈluee yuu na wacatyeeⁿ ntyjaaˈ tsˈo̱ Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjaya. 	 Annakokáért ha feltámadtatok a Krisztussal, az odafelvalókat keressétek, a hol a Krisztus van, az Istennek jobbján ülvén,


Tyotsoom: —Calcweˈ nˈomˈyoˈ ee juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom mandyocwjeˈcañoomnaˈ ˈo. 	 És ezt mondja vala: Térjetek meg, mert elközelített a mennyeknek országa.


Sa̱a̱ juu Melquisedec, meiⁿ nchii cwiluiiñê tsjaaⁿ Leví jom, toˈñoom cwenta diezmo lˈo̱ Abraham, tsaⁿ na jnda̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom nnom chiuu nntsˈaaⁿ. Ndoˈ tcaⁿ Melquisedec na catioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom Abraham. 	 De az, a kinek nemzetsége nem azok közül való, tizedet vett Ábrahámtól, és az ígéretek birtokosát megáldotta,


Ee tsˈaⁿ na matseixmaⁿ na candoˈ tsˈiaaⁿ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ tmaaⁿˈ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, tsˈiaaⁿmeiⁿˈ chuu xqueeⁿ. Joˈ chii matsonaˈ na jeeⁿ xcwe cˈoom jo nda̱a̱ nnˈaⁿ. Ticatsonaˈ na tsˈaⁿ na jeeⁿ sˈañe, jmeiⁿˈñe, nchii tsaⁿˈuu, nchii tsaⁿmalˈue tiaˈ, nchii queeⁿ tsˈom sˈom na nchii jndyaaˈ ˈnaaⁿˈ. 	 Mert szükséges, hogy a püspök feddhetetlen legyen, mint Isten sáfára; nem akaratos, nem haragos, nem részeges, nem verekedõ, nem rút nyerészkedõ;


Sa̱a̱ chaˈxjeⁿ juu jnda Abraham na tuiiñe chaˈxjeⁿ meiⁿquia tsˈaⁿ, tyocoˈweeⁿˈeⁿ Isaac na tuiiñe ncˈe Espíritu Santo, maluaaˈ waa jeˈ. 	 De valamint akkor a test szerint született üldözte a Lélek szerint valót, úgy most is.


Ndaatiooˈñeeⁿ matseijomnaˈ juu ndaa na cwiwitsˈoomndyo̱, na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ laxmaaⁿya nnˈaⁿ na cwiluiˈnˈmaaⁿndyo̱ jeˈ. Na cwiwitsˈoomñe tsˈaⁿ ticaˈmo̱ⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ na nljuˈñê, cantyja ˈnaaⁿˈ juunaˈ maˈmo̱ⁿnaˈ na macaⁿ tsˈaⁿ na ticˈoom na mˈaaⁿˈ mˈaaⁿˈ tsˈoom jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ na tseixmaⁿ tsˈaⁿ na cwiluiˈnˈmaaⁿñe ncˈe na tandoˈxco Jesucristo. 	 A mi minket is megtart most képmás gyanánt, mint keresztség, a mi nem a test szenyjének lemosása, hanem jó lelkiismeret keresése Isten iránt, a Jézus Krisztus feltámadása által;


Sa̱a̱ cantyja chiuu tuiiyuu na ya mantyˈiaaⁿˈaⁿ jeˈ, joˈ ticaliuuyâ. Meiⁿ ticaliuuyâ ˈñeeⁿ sˈaa na ya mantyˈiaaⁿˈaⁿ. Sa̱a̱ jnda̱ tueˈntyjo̱ choomˈm. Joˈ chii cataˈxˈeeˈyoˈ ˈñom chiuu waa. Manquiityeeⁿ nntsoom chiuu tuii. 	 mimódon lát most, nem tudjuk; vagy ki nyitotta meg a szemeit, mi nem tudjuk: elég idõs [már] õ; õt kérdezzétek; õ beszéljen magáról.


Mati ˈo cˈomˈcˈeendyoˈ, ee ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee majuuto xjeⁿ na ticalatiuuˈyoˈ na nncwja̱, majoˈto xjeⁿˈñeeⁿ nncwja̱ˈcaño̱o̱ⁿ. 	 Ti is azért legyetek készek: mert a mely órában nem gondolnátok, abban jõ el az embernek Fia.


Tso cwiicheⁿ tsˈaⁿ nnoom: —Ta, nntseijomndyo̱ ñˈeⁿndyuˈ, sa̱a̱ quiaaˈ ñˈomˈ na jo̱cwaⁿjndya̱a̱ nnˈaⁿ wˈaya na majo̱. 	 Monda pedig más is: Követlek téged Uram; de elõbb engedd meg nékem, hogy búcsút vegyek azoktól, a kik az én házamban vannak.


Ja jnda̱ tquiaya najnda̱ˈyoˈ, cha meiiⁿ candyueˈyoˈ canduu ñˈeⁿ caljo̱, meiⁿchjoo tjaa ljoˈ nntjomˈyoˈ. Ndoˈ nnaⁿndyoˈ ñequio chaˈtso najndeii na matseixmaⁿ Satanás na mˈaaⁿ nacjoˈyoˈ. Meiⁿcwii nmeiⁿˈ xocalˈa nata̱ˈ ˈo. 	 Ímé adok néktek hatalmat, hogy a kígyókon és skorpiókon tapodjatok, és az ellenségnek minden erején; és semmi nem árthat néktek.


sa̱a̱ ncˈe na cwilaxmaaⁿya cantyja ˈnaaⁿˈ naxuee, cwa queⁿndyo̱cheⁿncjo̱o̱ xjeⁿ, chaˈwaati xuee cˈo̱o̱ⁿya chaˈna tsˈaⁿ na canda̱a̱ˈ xqueⁿ. Matsonaˈ na cataˈñoomˈndyo̱ cheⁿncjo̱o̱ya ñequio na cwilayuˈya nˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ ñequio juu na mˈaaⁿya na wiˈ nˈo̱o̱ⁿya nnˈaⁿ ñequio juu na ntyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿ na nncwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom añmaaⁿya chaˈxjeⁿ mawañoomˈ tjaⁿxqueⁿxjo xqueⁿ sondaro. 	 Mi azonban, a kik nappaliak vagyunk, legyünk éberek, felöltözvén a hitnek és szeretetnek mellvasába, és sisak gyanánt az üdvösségnek reménységébe.


Ndoˈ tso Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê: —Cweˈ joˈ na matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, tancˈomˈyoˈ na jeeⁿ jndye mˈaaⁿˈ nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaⁿ na macaⁿnaˈ ˈo tsjoomnancue, yuu nluiˈ na nlcwaˈyoˈ ndoˈ na nlcweeˈyoˈ. 	 Monda pedig az õ tanítványainak: Annakokáért mondom néktek, ne aggodalmaskodjatok a a ti éltetek felõl, mit egyetek; se a ti testetek felõl, mibe öltözködjetek.


Quia joˈ Pedro matsoom nnom tsaⁿˈñeeⁿ: —Catsuˈ no̱o̱ⁿ, ¿aa mayuuˈ na laaˈtiˈndyo nda̱a̱ˈyoˈ tyuaaˈyoˈ? Ndoˈ matso tsaⁿˈñeeⁿ nnoom: —Mayuuˈ na laaˈtiˈ. 	 Monda pedig néki Péter: Mondd meg nékem, vajjon ennyiért adtátok-é el a földet? Õ pedig monda: Igen, ennyiért.


Ndoˈ tyˈentyjaaˈna jom, jlaˈnlcwina jom, jluena: —ˈU Maestro, manncwja̱a̱ya. Jnda̱ na lcweeⁿ, seitiaaⁿˈaⁿ jndye ñequio nmo̱ⁿ ndoˈ jlaˈcheⁿnaˈ. Sˈaanaˈ na wacheeⁿ nnom ndaaluee. 	 És hozzá menvén, felkölték õt mondván: Mester, Mester, elveszünk! Õ pedig felserkenvén, megdorgálá a szelet és a víznek habjait; és megszûnének, és lõn csendesség.


ee profetas na tyoñequia ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ ˈnaaⁿ na quia nluii, tîcalaneiⁿna chiuu tyomˈaaⁿˈ nˈom nquieena. Joona tyolaxmaⁿna nnˈaⁿ na tyolaneiⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chiuu tˈmo̱ⁿ Espíritu Santo nda̱a̱na. 	 Mert sohasem ember akaratából származott a prófétai szó; hanem a Szent Lélektõl indíttatva szólottak az Istennek szent emberei.


Matyˈiomyanaˈ na luaaˈ calˈaaya. Ndoˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na macwjiˈnˈmaaⁿñê jaa cjaaweeˈ tsˈoom na ljoˈ, 	 Mert ez jó és kedves dolog a mi megtartó Istenünk elõtt,


Ndoˈ nnˈaⁿ na cwijndooˈ jooyoˈ, jleiˈnomna, tyˈequieˈna quiiˈ tsjoom. Tcuu tcuu tyolaˈcandiina chiuu waa na tjoomna ñˈeⁿ calcuˈñeeⁿ ñequio chiuu waa na nˈmaaⁿ we naⁿˈñeeⁿ na tyoleiˈcho naⁿjndii. 	 A pásztorok pedig elfutának, és bemenvén a városba hírré adának mindent, azokat is, a mik az ördöngõsökkel történtek vala.


Quia na teicˈuaa na luaaˈ, quia joˈ tyˈecantyˈiaana. Meiⁿ leicalaˈno̱ⁿˈna ee chaˈtsondyena tyondyena na tyolaˈneiⁿ naⁿˈñeeⁿ cwii cwii nnom ñˈoom na cwilaˈneiⁿ nquieena. 	 Minekutána pedig ez a zúgás lõn, egybegyûle a sokaság és megzavarodék, mivelhogy mindegyik a maga nyelvén hallá õket szólni.


Ee tsˈaⁿ na mandiˈntjom nnom Tyˈo̱o̱tsˈom, ticatsonaˈ na nntiiˈñe ndiaˈ. Jom matsonaˈ na cˈoom na ya tsˈaⁿñe ñequio chaˈtsondye nnˈaⁿ, ndoˈ tseixmaaⁿ tsˈaⁿ na ˈnaaⁿˈ mˈmo̱ⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ, tintseitioom na ndioomndye nnˈaⁿ na cwilaˈtjo̱o̱ndye nnoom. 	 Az Úr szolgájának pedig nem kell torzsalkodni, hanem legyen mindenkihez nyájas, tanításra alkalmas, türelmes.


ˈO nnˈaⁿya, cantyja ˈnaⁿ ja luaañe, xeⁿ ndicwaⁿ mañequiaya ñˈoom na macaⁿnaˈ na caluii ˈnaaⁿ tjaaⁿˈ tsˈaⁿ, xocantyjo̱ nnˈaⁿ judíos ja. Ee xeⁿ mañequiaya ñˈoomˈñeeⁿ, quia joˈ tixocalaˈliooˈndyena ñequio ñˈoom na tyˈioom nnˈaⁿ Jesús tsˈoomˈnaaⁿ. 	 Én pedig atyámfiai, ha még a körülmetélést hirdetem, miért üldöztetem mégis? Akkor eltöröltetett a kereszt botránya.


Tˈo̱ Jesús nnoom, tso: —Mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ njomˈ, tsjom jeˈ, cwii tjo̱o̱cheⁿ na nntseixuaa caxtijndyo, sa̱a̱ ˈu jnda̱ ndyee ndiiˈ macwjiˈndyuˈ ñˈeⁿndyo̱. 	 Monda néki Jézus: Bizony mondom néked, ezen az éjszakán, mielõtt megszólal a kakas, háromszor megtagadsz engem.


’Ja cwiluiindyo̱ tsˈo̱o̱ ntjom na mayuuˈ ndoˈ Tsotya̱ya cwiluiiñê tsˈaⁿ na mateixˈee juunaˈ. 	 Én vagyok az igazi szõlõtõ, és az én Atyám a szõlõmûves.


Ndoˈ mati yolcu lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na cweeˈna liaa na cweˈ na ya xjeⁿ na nchii jeeⁿcheⁿ tycwiˈ nchii liaa jnda. Calˈana xjeⁿ chaˈtso cantyja ˈnaaⁿna. Ticwinomˈnaˈ na nlaˈchjoomndyena soonqueⁿna, meiⁿ ticwinomˈnaˈ na nlaˈchjoomndyena ñˈeⁿ ˈnaⁿ na cwiluiinaˈ ñequio sˈom cajaⁿ oo ñequio ta̱ˈ perla na jeeⁿ jnda. 	 Hasonlatosképen az asszonyok tisztességes öltözetben, szemérmetességgel és mértékletességgel ékesítsék magokat; nem hajfonatokkal és aranynyal vagy gyöngyökkel, vagy drága öltözékkel,


Ndoˈ seiñˈoomˈñê cwii nantquie tˈmaⁿ waⁿˈaⁿ cwentaaˈ Jesús. Seitjoom jndye ncˈiaaⁿˈaⁿ na ñequio ñetoˈñoom sˈom tsˈiaaⁿnda̱a̱ nnˈaⁿ cwentaaˈ gobiernom. Teindyuaandyena nacañoomˈ meiⁿsa ñˈeⁿñê ndoˈ ñˈeⁿ Jesús ñequio ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ. 	 Lévi nagy lakomát készíte néki az õ házánál; és vala [ott] nagy sokasága a vámszedõknek és egyebeknek, a kik õ velök letelepedtek volt.


Nchii nmeiiⁿˈ matsˈaa. Ja ñequio na jndeiˈnaˈ majuˈcja̱ seiiˈa na catseicanda̱naˈ na matsa̱ˈntjo̱ⁿya juunaˈ, cha cwii na jnda̱ tˈmo̱o̱ⁿya nda̱a̱ ntˈomcheⁿ ticwjiˈndyo̱naˈ ja na ticwilˈuendyo̱ naquiiˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Cristo. 	 Hanem megsanyargatom testemet és szolgává teszem; hogy míg másoknak prédikálok, magam valami módon méltatlanná ne legyek.


Xjeⁿˈñeeⁿ meiⁿ tîcatseiˈno̱ⁿˈa ˈñeeⁿ juu na nluiiñe nquii na nntseicanduuˈ jnaaⁿ nnˈaⁿ. Sa̱a̱ tjañjoomˈ tsˈo̱o̱ⁿ quia jñom Tyˈo̱o̱tsˈom ja na catseitsˈoomndyo̱ nnˈaⁿ, tsoom no̱o̱ⁿ: “Nntyˈiaˈnjomˈ na nndyocue Espíritu nacjooˈ cwii tsˈaⁿ, ndoˈ nljooˈñe ñˈeⁿñê. Juu tsaⁿˈñeeⁿ jnda̱ tyˈio̱ⁿya tsˈiaaⁿ jom na nntseitsˈoomñê nnˈaⁿ ñˈeⁿ Espíritu Santo.” 	 És én nem ismertem õt; de a ki elkülde engem, hogy vízzel kereszteljek, az mondá nékem: A kire látod a Lelket leszállani és rajta megnyugodni, az az, a ki keresztel Szent Lélekkel.


Xcwe na matseineiⁿ Pablo ñˈoommeiiⁿ ndoˈ majndeiito tˈo̱ Festo. Jndeii seineiiⁿ matsoom: —Xqueⁿˈ ˈu Pablo, matseintjeiⁿnaˈ, cweˈ na jeeⁿ jndye seiˈnaⁿˈ, joˈ na luaaˈ matjomˈ. 	 Mikor pedig õ ezeket mondá a maga mentségére, Festus nagy fenszóval monda: Bolond vagy te, Pál! A sok tudomány téged õrültségbe visz.


’Mati jnda̱ jndyeˈyoˈ ñˈoom na tyolue nnˈaⁿ teiyo nda̱a̱ welooya na matsonaˈ: “Tilqueⁿˈtyeⁿˈ ñˈoom na ntyjiˈyaˈ na xonda̱a̱ nntseicanda̱a̱ˈndyuˈ, sa̱a̱ ñˈoom na jnda̱ tqueⁿˈtyeⁿˈ, catseicanda̱a̱ˈndyuˈ juunaˈ nnom Ta Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 Ismét hallottátok, hogy megmondatott a régieknek: Hamisan ne esküdjél, hanem teljesítsd az Úrnak tett esküidet.


Quia na jnda̱ jnda̱ seineiiⁿ, tsoom nnom Simón: —Catsaañˈomˈyoˈ wˈaandaawaa, wjaawjaatya̱a̱ya yuu na njoomti. Ndoˈ catueˈyoˈ nlquiˈ ˈnaⁿˈyoˈ na nntjeiˈyoˈ calcaa. 	 Mikor pedig megszünt beszélni, monda Simonnak: Evezz a mélyre, és vessétek ki hálóitokat fogásra.


Mati quia na cwintyˈiaˈyoˈ na cwiluii chaˈtso nmeiⁿˈ, calaˈno̱ⁿˈyoˈ na jnda̱ teindyooˈ mˈaaⁿnaˈ na nntsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ezenképen ti is, mikor látjátok, hogy ezek meglesznek, tudjátok meg, hogy közel van az Isten országa.


Luaa waa na tyˈoom Tyˈo̱o̱tsˈom na wiˈ tsˈoom ñˈeⁿndyo̱ cha cantyja ˈnaⁿya mˈmo̱ⁿ Jesucristo na mˈaaⁿ na nioomˈcheⁿ tsˈoom. Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿya waa na maˈmo̱ⁿnaˈ chiuu ncˈom nnˈaⁿ na nlaˈyuˈ ñˈeⁿñê cha nntoˈñoomna na ticantycwii na cwitaˈndoˈ añmaaⁿna. 	 De azért könyörült rajtam, hogy Jézus Krisztus bennem mutassa meg legelõbb a teljes hosszútûrését, példa gyanánt azoknak, a kik hiendenek õ benne az örök életre.


Sa̱a̱ joo nnˈaⁿ judíos na tyoolaˈyuˈ jeeⁿ ndyaˈ ta̱a̱ˈ nˈomna nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈoom na mañequiaa Pablo. Joˈ chii jlaˈtjomna cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na wiˈndye. Jnda̱ chii jlaˈjmeiⁿˈna nnˈaⁿ tsjoomna. Ndoˈ tyˈena waaˈ tsˈaⁿ na jndyu Jasón. Tyˈequieˈna wˈaaˈñeeⁿ ñequio na jndeiˈnaˈ na cwilˈueena Pablo ñequio Silas ee ñeˈcatsa̱ˈna naⁿˈñeeⁿ jo nda̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomna. 	 De a zsidók, kik nem hisznek vala, írigységtõl felindíttatván, és magok mellé vévén a piaczi népségbõl némely gonosz férfiakat, és csõdületet támasztván, felháboríták a várost; és a Jáson házát megostromolván, igyekeztek õket kihozni a nép közé.


Quia joˈ tso Jesús nda̱a̱na: —ˈÑeeⁿ juu na niom lueˈ nˈom luaˈqui na nndii, candii. 	 És monda nékik: A kinek van füle a hallásra, hallja.


Tiempoˈñeeⁿ jnaⁿ Jesús tsjoom Nazaret, tsˈo̱ndaa Galilea. Tyjeˈcañoom Juan ndyuaa yuu na tjaa nnˈaⁿ cˈom. Ndoˈ seitsˈoomñe Juan jom tsˈom jndaa Jordán. 	 És lõn azokban a napokban, eljöve Jézus a galileai Názáretbõl, és megkeresztelteték János által a Jordánban.


Ndoˈ teicˈuaa jndeii seixuaⁿ, tsoom: —Jnda̱ tyuiiˈ, jnda̱ tyuiiˈ tsjoom tˈmaⁿ Babilonia. Tsjoomˈñeeⁿ tseixmaⁿnaˈ wˈaa naⁿjndii ñequio yuu cwicˈeeⁿ chaˈtso espíritu na cwajndiindye. Ndoˈ tseixmaⁿnaˈ yuu cwentaaˈ ticwii cwii nnom cantsaa na cwajndiindye ndoˈ tsˈiaaⁿndye. 	 kiálta [teljes] erejébõl, nagy szóval mondván: Leomlott, leomlott a nagy Babilon, és lett ördögöknek lakhelyévé, minden tisztátalan léleknek tömlöczévé, és minden tisztátalan és gyûlölséges madárnak tömlöczévé.


Jeeⁿ neiⁿncooˈ caxueeñê. Juu joˈ matseijomnaˈ chaˈcwijom tsjo̱ˈ jaspe ñequio cornalina na jeeⁿ wandoˈ colo ˈnaaⁿnaˈ. Tioˈñeeⁿ ndiiˈnaˈ catsuutsoomˈnaⁿˈ na tseijomnaˈ chaˈna tsjo̱ˈ esmeralda na jeeⁿ neiⁿncooˈnaˈ. 	 a ki üle, tekintetére nézve hasonló vala a jáspis és sárdius kõhöz; és a királyiszék körül szivárvány [vala,] látszatra smaragdhoz hasonló.


Matseicwanom Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoom na macwjiˈnˈmaaⁿñê nnˈaⁿ. Tandyo xuee tˈmo̱o̱ⁿ na ljoˈ nntsˈaaⁿ ñequio ñˈomndyuee profetas. Jlaˈljeiina ñˈoomˈñeeⁿ na ljuˈ laˈxmaⁿnaˈ. 	 Melyet eleve megígért az õ prófétái által a szentírásokban,


Quia cwilana̱a̱ⁿyâ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoommeiⁿˈ, cwiwilˈueeˈndyô̱ ñˈoom na maˈmo̱ⁿ Espíritu nda̱a̱yâ, nqueⁿ na cwiluiiñê Tyˈo̱o̱tsˈom, nchii ñequio ñˈoom na cwitˈmo̱o̱ⁿ nnˈaⁿ cantyja na jndo̱ˈ nˈom nquiee. Ndoˈ na luaaˈ, cwiwilˈueeˈndyô̱ ñˈoom na matseijndaaˈñe Espíritu na cwitˈmo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ nnˈaⁿ na laˈxmaⁿna jom. 	 Ezeket prédikáljuk is, nem oly beszédekkel, melyekre emberi bölcseség tanít, hanem a melyekre a Szent Lélek tanít; lelkiekhez lelkieket szabván.


Sa̱a̱ Pedro ñequio Juan, jluena: —Ncjoˈyoˈ calatiuuˈyaˈyoˈ aa matyˈiomnaˈ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na calacanda̱a̱yâ ñˈoom na cwinduˈ ˈo, nchii ñˈoom na matso jom. 	 Péter és János pedig felelvén, mondának nékik: Vajjon igaz dolog-é Isten elõtt, rátok hallgatnunk inkább, hogynem Istenre, ítéljétek meg!


Sa̱a̱ capeitaⁿ ñeˈcwañomˈm Pablo. Joˈ chii tinquiaaⁿ na nlaˈcwjee sondaro pra̱so. Ndoˈ pra̱so na ˈnaaⁿ na nntaˈljooˈ sa̱ˈntjoom na joona najndyee catueeˈndyena tsˈom ndaaluee, cˈootaˈljooˈna cha nlquiena tyuaatcwii. 	 De a százados meg akarván tartani Pált, eltiltá õket e szándéktól, és megparancsolá, hogy a kik úszni tudnak, elõször azok szökdössenek a tengerbe és meneküljenek ki a szárazföldre.


Mati Enoc tyotseiyuˈya tsˈoom ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. Wanoomˈm quia na tjañˈoom jom cañoomˈluee, ticueeⁿeⁿ. Taticaliu nnˈaⁿ jom, ndoˈ cwitjo̱o̱cheⁿ na nncjaañˈoom jom, ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii matsonaˈ na tjaaweeˈ ntyjii ñˈeⁿñê. 	 Hit által vitetett fel Énokh, hogy ne lásson halált, és nem találták meg, mert az Isten felvitte õt. Mert felvitetése elõtt bizonyságot nyert a felõl, hogy kedves volt Istennek.


Quia joˈ seixuaⁿ, tsoom: “Tsotya̱ya, Abraham, cˈoomˈ na wiˈ tsˈomˈ ja. Cajñomˈ Lázaro na canchjeeñê nomtsˈo̱o̱ⁿ naquiiˈ ndaatioo cha nntseicanaⁿˈaⁿ tsaya. Ee jeeⁿ tˈmaⁿ wiˈ matjo̱ⁿya naquiiˈ chomwaa.” 	 És õ kiáltván, monda: Atyám Ábrahám! könyörülj rajtam, és bocsásd el Lázárt, hogy mártsa az õ ujjának hegyét vízbe, és hûsítse meg az én nyelvemet; mert gyötrettetem e lángban.


Cweˈ joˈ tsˈaⁿ na majuˈñecje ndoˈ ticalˈueeˈñe na nluiitˈmaⁿñe, matseijomnaˈ tsaⁿˈñeeⁿ chaˈna tyochjoomˈaaⁿ. Ndoˈ na ljoˈ cwiluiitˈmaⁿñê cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A ki azért megalázza magát, mint ez a kis gyermek, az a nagyobb a mennyeknek országában.


Jnda̱ seineiⁿ Pablo ñˈoommeiⁿˈ teintyjeeˈ reyˈñeeⁿ ñequio gobiernom, ñˈeⁿ Berenice, ñequio chaˈtso nnˈaⁿ na meindyuaandye ñˈeⁿndyena. 	 És mikor õ ezeket mondá, felkele a király és a tiszttartó és Bernicé és a kik velük együtt ültek;


Matso Jesús nnoom: —ˈU Tomás, cweˈ na jeˈ jnda̱ ntyˈiaˈnjomˈ ja, joˈ na matseiˈyuˈ. Matioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈeⁿndyo̱ meiiⁿ tyoontyˈiaanda̱a̱na ja. 	 Monda néki Jézus: Mivelhogy láttál engem, Tamás, hittél: boldogok, a kik nem látnak és hisznek.


Ndoˈ mati xeⁿ mˈaaⁿ cwii yuscu na nntseityuiiˈ ljeii na toco ñˈeⁿ saaˈ ndoˈ nncoco ñˈeⁿ cwiicheⁿ tsaⁿsˈa, majoˈti matseijndaaˈñenaˈ na waa jnaaⁿˈ na mˈaaⁿ ñˈeⁿ cwiicheⁿ tsaⁿsˈa. 	 Ha pedig a feleség hagyja el a férjét és mással kel egybe, házasságtörést követ el.


Ee neiiⁿˈeⁿ quia tsjo̱o̱ya nnoom na cjaacantyˈiaaˈnnaaⁿˈaⁿ ˈo. Ndoˈ ncˈe na queeⁿ tsˈoom na ñeˈcateijneiⁿ ˈo, joˈ chii mawjaacandoˈnnaaⁿˈaⁿ ˈo ee mati jom lˈue tsˈoom na ljoˈ. 	 Mivelhogy intésünket ugyan elfogadta, de nagy buzgóságában önként ment hozzátok.


Meiiⁿ na matyˈiomnaˈ na cataaⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ ljoˈ na ñetcaⁿnaˈ jâ sa̱a̱ tîcalˈaayâ na ljoˈ. Ee ntyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ na calˈo̱o̱ndyoˈ chaˈxjeⁿ na cwilˈaayâ. 	 Nem azért, mintha nem volna rá jogunk, hanem hogy magunkat például adjuk néktek, hogy minket kövessetek.


Quia tyˈequieˈna naquiiˈ wˈaa, ntyˈiaana juu tyochjoo ñequio tsoñeeⁿ María. Tyˈecataˈna cantyena na tyolaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. Tjeiiˈna ˈnaⁿ na jnda na cwileiˈchona. Lˈana naya jom sˈom cajaⁿ ñˈeⁿ suu ndoˈ ñˈeⁿ nasei cachi na tuiinaˈ ñˈeⁿ ntsueeˈ tsˈoom mirra. 	 És bemenvén a házba, ott találák a gyermeket anyjával, Máriával; és leborulván, tisztességet tõnek néki; és kincseiket kitárván, ajándékokat adának néki: aranyat, tömjént és mirhát.


Jnda̱ joˈ seintquieˈñennaaⁿˈaⁿ nomtyuaa, seiljeiityeeⁿ. 	 És újra lehajolván, írt vala a földre.


Juan tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na, matsoom: —Tjaa na nnda̱a̱ nntsˈaa tsˈaⁿ xeⁿ nchii Tyˈo̱o̱tsˈom matseijndaaˈñê ljoˈ nntseixmaⁿ tsˈaⁿ. 	 Felele János és monda: Az ember semmit sem vehet, hanem ha a mennybõl adatott néki.


Quia joˈ tqueeⁿˈñê cwii ndoˈ cwii nnˈaⁿ na choˈjnaⁿ nnom patrom ˈnaaⁿˈaⁿ. Taxˈeeⁿ nnom tsˈaⁿ najndyee: “¿Cwanti tˈmaaⁿˈ chujnaⁿˈ nnom patrom ˈnaⁿya?” 	 És magához hivatván az õ urának minden egyes adósát, monda az elsõnek: Mennyivel tartozol az én uramnak?


Xuee jnda̱ ndyee na tuii na luaaˈ toco cwii tsˈaⁿ tsjoom Caná, tsˈo̱ndaa Galilea. Ndoˈ seijomñe tsondyee Jesús. 	 És harmadnapon menyegzõ lõn a galileai Kánában; és ott volt a Jézus anyja;


Nnom tsjoom Jerusalén tyowaa cwii ˈndyootsˈa tˈmaⁿ na jlaˈcajndyuna ˈNdyootsˈa Canmaⁿ. Manndyooˈ juunaˈ tyowaa cwii peila tˈmaⁿ na ñequio ñˈoom hebreo jndyunaˈ Betesda. Ndiocheⁿ peilaˈñeeⁿ niom ˈom lˈaa na cweˈ wanaaⁿto. 	 n pedig Jeruzsálemben a Juh[kapu]nál egy tó, a melyet héberül Bethesdának neveznek. Öt tornácza van.


Quia joˈ teicˈuaa cwii jndye nacañoomˈ tio, tso: Chaˈtsondyoˈ ˈo na cwindyeˈntjomˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈoomya, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. ˈO nnˈaⁿ na cwicatyueˈyoˈ jom, meiiⁿ na cje cwilˈaˈyoˈ, meiiⁿ na tˈmaⁿ cwiluiindyoˈ, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. 	 És a királyiszéktõl szózat jöve ki, a mely ezt mondja vala: Dícsérjétek a mi Istenünket mindnyájan õ szolgái, a kik félitek õt, kicsinyek és nagyok!


Ñequio najndeii na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom cwilaˈtyuiiˈâ chaˈtso ñˈoom na jndo̱ˈ nˈom nnˈaⁿ na cwiˈoo nacjoomˈm. Ndoˈ mati meiⁿquia na matseitˈmaaⁿˈñe cheⁿnquii tsˈaⁿ, na juu joˈ matseitsaaⁿˈñenaˈ na nntseiˈno̱ⁿˈ tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. Chaˈtso cantyja na matseitiuu tsˈaⁿ, matsˈaa na cjuˈcjenaˈ juu joˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo, cha catseicanda̱a̱ˈñe tsˈaⁿ jo nnoom. 	 Lerontván okoskodásokat és minden magaslatot, a mely Isten ismerete ellen emeltetett, és foglyul ejtvén minden gondolatot, hogy engedelmeskedjék a Krisztusnak;


Quia joˈ matso Pedro nnoom: —ˈU re Ananías, ¿chiuu na tquiaandyuˈ na seicatooˈ Satanás naquiiˈ tsˈomˈ na tsuˈ cantu nnom Espíritu Santo na seitjo̱o̱ˈ sˈom cantyja na jnda̱a̱ˈ tyuaˈ? 	 Monda pedig Péter: Anániás, miért foglalta el a Sátán a te szívedet, hogy megcsald a Szent Lelket, és a mezõnek árából félre tégy?


Ee teiyo maxjeⁿ cwitˈmo̱o̱ⁿ nnˈaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. Ndoˈ chaˈtso njoom cwilaˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos ñˈoomˈñeeⁿ naquiiˈ lanˈom ˈnaaⁿna ticwii cwii xuee na cwitaˈjndyeena. 	 Mert Mózesnek régi nemzedékek óta városonként megvannak a hirdetõi, mivelhogy a zsinagógákban minden szombaton olvassák.


Ndoˈ xeⁿ nñequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nntˈmo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ ñˈoom na nnteijndeiinaˈ na nntseiquieeñenaˈ nˈomˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, maxjeⁿ nlˈaayâ. 	 És ezt megcselekeszszük, ha az Isten megengedi.


Jnda̱ na teinom cwanti xuee na ñetˈomna joˈ joˈ, tso Pablo nnom Bernabé: —Cwa nntsaalcwa̱a̱ˈnndaaˈa nntsacantyˈiaaya chiuu cwiˈoomˈaⁿ nnˈaaⁿya na cwilayuˈ cwii cwii tsjoom yuu na tyoñequiaaya ñˈoom ˈnaaⁿˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Egynéhány nap mulva pedig monda Pál Barnabásnak: Visszatérve most, látogassuk meg a mi atyánkfiait minden városban, melyben hírdettük az Úrnak ígéjét, hogyan vannak.


Tso Ta Jesús nnom: —ˈO nnˈaⁿ fariseos, jeeⁿ cwilaljuˈyoˈ nacjoo watso ñˈeⁿ nquio sa̱a̱ nˈomnaˈ ndicwaⁿ cwajndii. Maluaaˈ matseijomnaˈ naquiiˈ nˈomˈyoˈ ee tooˈcheⁿ mˈaaⁿ ñomtiuu chiuu nnda̱a̱ nntyˈueeˈyoˈ ˈnaⁿ ñequio ntˈomcheⁿ natia na cwilˈaˈyoˈ. 	 Monda pedig az Úr néki: Ti farizeusok jóllehet a pohárnak és tálnak külsõ részét megtisztítjátok; de a belsõtök rakva ragadománynyal és gonoszsággal.


Ndoˈ taˈxˈee nnˈaⁿ judíos nnoom, jluena: —¿Cwaaⁿ tsˈiaaⁿ nntsaˈ na tixocaluii juunaˈ na cweˈ tsˈaⁿ nntsˈaa na mˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱yâ na waa najndeii na matseixmaⁿˈ na nmeiiⁿˈ macheˈ? 	 Felelének azért a zsidók és mondának néki: Micsoda jelt mutatsz nékünk, hogy ezeket cselekszed?


Waaˈ cwii tsaⁿtya, jndye nnom ˈnaⁿ niom na cwiwilˈue. Ntˈom joonaˈ tuii ñequio sˈom cajaⁿ ndoˈ sˈom xuee, sa̱a̱ ntˈom tuiinaˈ ñˈeⁿ nˈoom oo tsˈocachu. Ntˈom joonaˈ cwiwilˈuenaˈ tsˈiaaⁿ na ya sa̱a̱ ntˈom joonaˈ cwiwilˈuenaˈ tsˈiaaⁿ na cweˈ cwantindyo. 	 Nagy házban pedig nemcsak arany- és ezüstedények vannak, hanem fából és cserépbõl valók is; és azok közül némelyek tisztességre, némelyek pedig gyalázatra valók.


Cwiñequiaayâ ñˈoom na tandoˈxcoom jnda̱ na tueeⁿˈeⁿ, quia joˈ ¿chiuu na ñˈeeⁿˈndyoˈ ˈo na cwinduˈyoˈ na taxocataˈndoˈxco nnˈaⁿ na jnda̱ tja̱? 	 Ha azért Krisztusról hirdettetik, hogy a halottak közül feltámadott, mimódon mondják némelyek ti köztetek, hogy nincsen halottak feltámadása?


Nlaˈwendye nnˈaⁿ cwii ndyuaa nacjoo nnˈaⁿ cwiicheⁿ ndyuaa. Ndoˈ cwii tsaⁿmatsˈiaaⁿ tˈmaⁿ nntseiweñê nacjooˈ cwiicheⁿ tsaⁿmatsˈiaaⁿ. Jndye joo nncˈoom jndoˈ tˈmaⁿ ndoˈ nnconom ntycu na wjaatcuuñenaˈ ndoˈ jndye jo jndeii nntsˈeii. 	 Mert nemzet támad nemzet ellen, és ország ország ellen; és lésznek éhségek és döghalálok, és földindulások mindenfelé.


Tquieˈcañom naⁿˈñeeⁿ Felipe. Jom tsˈaⁿ tsjoom Betsaida, tsˈo̱ndaa Galilea. Nnˈaⁿ griegosˈñeeⁿ tyˈecataⁿna cwii nayaˈñeeⁿ nnoom, jluena: —Aa re sa, lˈue nˈo̱o̱ⁿyâ na nlana̱a̱ⁿyâ ñˈeⁿ Jesús. 	 Ezek azért a galileai Bethsaidából való Filephez menének, és kérék õt, mondván: Uram, látni akarjuk a Jézust.


Ee naⁿˈñeeⁿ jnda̱ jlaˈcwjeena nnˈaⁿ na tqueⁿˈljuˈ nˈom, mati profetas. Ndoˈ jeˈ jeˈ macheˈ na joona cwiwena niomˈ, ee matyˈiomyanaˈ na catjoomna na ljoˈ. 	 Mivelhogy szentek és próféták vérét ontották, vért adál nékik inni; mert méltók arra.


Jnda̱ chii tyˈioomna jom tsˈoomˈnaaⁿ. Ndoˈ sondaro tyoˈoona xˈiaa, cha nntyˈiaana cwaaⁿ liaⁿˈaⁿ nleijnoomˈ cwii cwii joona. Laaˈtiˈ tˈoomna liaⁿˈaⁿ. 	 És megfeszítvén õt, eloszták az õ ruháit, sorsot vetvén azokra, ki mit kapjon.


Ee tsˈaⁿ na mañequiaa na xmaⁿñê, matseijomñe ñequio natia na matseixmaaⁿ. 	 Mert a ki köszönti azt, részes annak gonosz cselekedeteiben.


Ñequio xueeˈ jom nñeˈquia nnˈaⁿ ñˈoom na calcweˈ nˈom nnˈaⁿ jnaaⁿna cha na nntseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom joona. Ñˈoommeiiⁿ nnaⁿnaˈ Jerusalén, nncjaantyˈeenaˈ xjeⁿ chaˈwaa tsjoomnancue. 	 És prédikáltatni az õ nevében a megtérésnek és a bûnök bocsánatának minden pogányok között, Jeruzsálemtõl elkezdve.


Ncˈe na luaaˈ waa, ¿chiuu nlˈaa na nndyaandyo̱ xeⁿ tilaˈñˈo̱o̱ⁿˈndyo̱ juu na macwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na jeeⁿ jnda tseixmaⁿ juunaˈ? Juu joˈ tyotseicandii jndyee nquii Ta Jesús cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ, ndoˈ nnˈaⁿ na tyondye na seineiiⁿ, tyotˈmo̱o̱ⁿna juunaˈ nda̱a̱yâ. 	 Mimódon menekedünk meg mi, hogyha nem törõdünk ily nagy idvességgel? a melyet, miután kezdetben hirdetett az Úr, azok, a kik hallották, biztosítottak számunkra,


Tsoom nda̱a̱na: —Jndye nnˈaⁿ mˈaⁿ na tyoondye ñˈoom naya. Matseijomnaˈ naⁿˈñeeⁿ chaˈcwijom lqueeⁿ na jnda̱ tmaⁿ. Sa̱a̱ naⁿntjom na nntyje lqueeⁿ, meiⁿchjoo tijndye. Cweˈ joˈ cataⁿˈyoˈ nnom Ta Tyˈo̱o̱tsˈom na cajñomtyeeⁿ ntˈomcheⁿ naⁿntjom na nnteiˈjndeii ˈo na nntjeiˈyuuˈndyoˈ ñˈoom naya nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ. 	 Monda azért nékik: Az aratni való sok, de a munkás kevés; kérjétek azért az aratásnak Urát, hogy küldjön munkásokat az õ aratásába.


Ncˈe na luaaˈ waa na jnda̱ teijndaaˈ na nntyuiiˈ chaˈtso nmeiⁿˈ, matyˈiomnaˈ na cˈomˈyoˈ na ljuˈ nˈomˈyoˈ jo nnoom ndoˈ na xcweeˈ nˈomˈyoˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. 	 Mivelhogy azért mindezek felbomlanak, milyeneknek kell lennetek néktek szent életben és kegyességben,


Meiⁿ Herodes tîcaljeii jnaaⁿˈaⁿ, joˈ na seicwanomnndaˈ tsaⁿˈñeeⁿ jom na mˈaaⁿya. Queⁿˈyoˈ cwenta, meiⁿcwii tyootseitjo̱o̱ñê na matsa̱ˈntjomnaˈ na cueeⁿˈeⁿ. 	 De még Héródes sem; mert titeket õ hozzá igazítálak; és ímé semmi halálra való dolgot nem cselekedett õ.


Ee xeⁿ juu tsqueeⁿtyooˈ na cwineiiⁿjndyee cwiluiiñenaˈ na ljuˈnaˈ, maˈmo̱ⁿnaˈ na mati chaˈwaa tsqueeˈñeeⁿ ljuˈnaˈ. Ndoˈ mati nchˈiooˈ tsˈoom, xeⁿ maqueⁿ ljuˈnaˈ joonaˈ, mati chatso lˈo̱ tsˈoom jnda̱ tqueⁿljuˈnaˈ. 	 pedig a zsenge szent, akkor a tészta is; és ha a gyökér szent, az ágak is [azok.]


Luaaˈ matsoom na maˈmo̱o̱ⁿ Judas Iscariote, jnda Simón. Ee tsaⁿˈñeeⁿ nñequiaa cwenta jom. Mati juu cwii jâ na canchooˈwendyô̱. 	 Értette pedig Júdás Iskáriótest, Simon fiát, mert ez akarta õt elárulni, noha egy volt a tizenkettõ közül.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, laˈxmaaⁿya chaˈna Isaac, ee mati jaa cwiluiindyo̱ ntseinda Tyˈo̱o̱tsˈom na tsoom nnom Abraham na ncˈom. 	 Mi pedig, atyámfiai, Izsák szerint, ígéretnek gyermekei vagyunk.


Ee tjaaˈnaⁿ cwii tsˈaⁿ na nnda̱a̱ nntioñe lˈo̱o̱ xeⁿ nchii Tsotya̱ na jñoom ja nntsˈaaⁿ na catsˈaa tsaⁿˈñeeⁿ na ljoˈ. Ndoˈ xuee na macanda̱ ja nntsˈaa na nncwandoˈxco tsaⁿˈñeeⁿ. 	 Senki sem jöhet én hozzám, hanemha az Atya vonja azt, a ki elküldött engem; én pedig feltámasztom azt az utolsó napon.


Xeⁿ nntˈuena canduu ñequio lueena oo xeⁿ nncwena nasei wjee, tjaaˈnaⁿ ljoˈ nntjoomna. Ndoˈ quia na nntioona lueena nacjoo nnˈaⁿwii, nnˈmaaⁿ naⁿˈñeeⁿ. 	 Kígyókat vesznek föl; és ha valami halálost isznak, meg nem árt nékik: betegekre vetik kezeiket, és meggyógyulnak.


Mati ¿cwaaⁿ cwiindyoˈ ˈo nnda̱a̱ nntsˈaa na nleitcooñeti cweˈ na jeeⁿ jndye matseitiuu? 	 Kicsoda pedig az közületek, a ki aggodalmaskodásával megnövelheti termetét egy araszszal?


Cwii cwii wˈaa majndaaˈ tsˈaⁿ na sˈaa juunaˈ, sa̱a̱ chaˈtso na niom, Tyˈo̱o̱tsˈom sˈaa joo joˈ. 	 Mert minden háznak van építõje, a ki pedig mindent elkészített, az Isten az.


ndoˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ na cwiwitsˈoomndye nnˈaⁿ, ndoˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ na cwitioo nnˈaⁿ lueena nacjooˈ xˈiaana quia cwitaⁿ nnˈaⁿ na cwilˈueeˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom juu, ndoˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ na cwitandoˈxco nnˈaⁿ na jnda̱ tja̱ ndoˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ na ticantycwii na nntˈuiiwiˈnaˈ nnˈaⁿ na nncuˈxeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 A mosakodásoknak, tanításnak, kezek rátevésének, holtak feltámadásának és az örök ítéletnek.


Sa̱a̱ jeˈ cwijooˈ nˈomˈyoˈ na ñeˈcalacueˈyoˈ ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na matseina̱ⁿya ñˈoom na mayuuˈ nda̱a̱ˈyoˈ. Ndoˈ joo ñˈoomˈñeeⁿ ñequiiˈcheⁿ ñˈoom na jndiiya ˈndyoo Tyˈo̱o̱tsˈom. Nquii Abraham tîcatsˈaaⁿ chaˈna ñeˈcalˈaˈ oˈ ñˈeⁿndyo̱. 	 Ámde meg akartok engem ölni, olyan embert, a ki az igazságot beszéltem néktek, a melyet az Istentõl hallottam. Ábrahám ezt nem cselekedte.


Tˈo̱ Jesús nda̱a̱yâ, tsoom: —Ncˈe na ticalaˈyuˈya nˈomˈyoˈ joˈ chii tîcanda̱a̱ lˈaˈyoˈ. Sa̱a̱ candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, mayuuˈcheⁿ meiiⁿ na cachjoo cwilayuˈya nˈomˈyoˈ chaˈna cachjoo lqueeⁿˈ mostaza sa̱a̱ matˈmaⁿ tsˈiaaⁿ nnda̱a̱ nlˈaˈyoˈ. Meiiⁿ waa cwii na jeeⁿ jndeiˈnaˈ cwiwinomˈyoˈ hasta matseijomnaˈ chaˈna cwii sjo̱ndye nquiuˈyoˈ, sa̱a̱ nnda̱a̱ nlˈaˈyoˈ. Nntsˈaanaˈ chaˈcwijom na nnduˈyoˈ nnom sjo̱waaˈ: “Quindyo̱ˈ ñjaaⁿ, cjaˈ laˈñeⁿ”, ndoˈ nleindyo̱o̱naˈ. Ee tjaaˈnaⁿ cwii na xocanda̱a̱ nlˈaˈyoˈ xeⁿ na mayuuˈ cwilayuˈya nˈomˈyoˈ. 	 Jézus pedig monda nékik: A ti hitetlenségetek miatt. Mert bizony mondom néktek: Ha akkora hitetek volna, mint a mustármag, azt mondanátok ennek a hegynek: Menj innen amoda, és elmenne; és semmi sem volna lehetetlen néktek.


Quia na tquiena tyeⁿncoo ndyuaa Misia jlaˈtiuuna na nncˈooquieˈna ndyuaa Bitinia sa̱a̱ tinquiaa Espíritu Santo na nncˈoona joˈ. 	 Misia felé menvén, igyekeznek vala Bithiniába jutni; de nem ereszté õket a Lélek.


Caljooˈndyo̱tya̱a̱ⁿya ñequio ñˈoom na cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿya. Tilˈaaya na we waa cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ. Ee ñˈoom na jnda̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ya na nntsˈaaⁿ, maxjeⁿ nntseicanda̱a̱ˈñê. 	 És testök meg van mosva tiszta vízzel; tartsuk meg a reménységnek vallását tántoríthatatlanul, mert hû az, a ki ígéretet tett,


Joo naⁿmˈaⁿˈ na cwiñequiana ñˈoom nda̱a̱ˈyoˈ, jeeⁿ queeⁿ nˈomna na nlaˈjomndyoˈ ñˈeⁿndyena, sa̱a̱ tixcwe ee lˈue nˈomna na nto̱ⁿˈndyoˈ ñˈeⁿndyô̱ cha ñenquieena nlaˈñˈoomˈndyoˈ joona. 	 Nem szépen buzgolkodnak érettetek, sõt minket ki akarnak rekeszteni, hogy mellettök buzgolkodjatok.


Ñˈoomwaa ñeˈcwaxˈa̱, ¿aa jnda̱ tyeⁿnquieˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaaⁿˈaⁿ nnˈaⁿ Israel? Tyoochˈeeⁿ na ljoˈ, ee mati ja luaañe cwii joona. Tuiindyo̱ na jndyowicantyjooˈ tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ Abraham ñˈeⁿ jndacantyjoom Benjamín. 	 Mondom tehát: Avagy elvetette-é Isten az õ népét? Távol legyen; mert én is izráelita vagyok, az Ábrahám magvából, Benjámin nemzetségébõl való.


Ndoˈ Saulo cwajndii tyocoˈweeⁿˈeⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ. Tyojaaqueⁿˈeⁿ meiⁿ quiiˈ lˈaa ndoˈ ñequio na jndeiˈnaˈ tyocwjeeⁿˈeⁿ naⁿnom ndoˈ naⁿlcu. Tyocjaachom joona. Tyotioom joona wˈaancjo. 	 Saulus pedig pusztítá az anyaszentegyházat, házról-házra járva, és férfiakat és asszonyokat elõvonszolva, tömlöczbe veti vala.


Mati nnˈaⁿ ntˈomcheⁿ ndyuaa na cwilaˈjnda ndoˈ cwinda̱a̱ nntyueena ndoˈ nntseichjooˈnaˈ nˈomna cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomˈñeeⁿ. Ee tjaa ˈñeeⁿ cwii ˈndiinaˈ na ñeˈcatseijndati ˈnaⁿ na cwinda̱a̱na. 	 A föld kalmárai is siratják és jajgatják õt, mert az õ árúikat immár senki nem veszi;


Ndoˈ nnˈaaⁿˈaⁿ ñequio nnˈaⁿ na mˈaⁿ nndyooˈ jndyena na jeeⁿ wiˈ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom jom. Joˈ chii tˈomna na neiiⁿna ñˈeⁿñê. 	 És meghallák az õ szomszédai és rokonai, hogy az Úr nagy kegyelmességet cselekedett õ vele; és együtt örülének vele.


Ndoˈ jnda̱ wjaawixuee, quia joˈ tyjeeˈcañoom Jesús jâ. Meintyjeeⁿˈeⁿ ˈndyoo ndaaluee, sa̱a̱ tîcalaˈno̱o̱ⁿˈâ na manqueⁿ joˈ. 	 kor pedig immár reggeledék, megálla Jézus a parton; a tanítványok azonban nem ismerék meg, hogy Jézus van [ott.]


Ee yuscumˈaaⁿˈ, na cwiluiiñe tsjaaⁿ ˈnaaⁿˈ Abraham na jnda̱ quinˈoom nchooˈ ndyee chu na macoˈwiˈ Satanás jom, ¿aa ticatyˈiomnaˈ na nndyaañê nawiiˈwaaˈ xuee na cwitaˈjndya̱a̱ya? 	 Hát ezt, az Ábrahám leányát, kit a Sátán megkötözött ímé tizennyolcz esztendeje, nem kellett-é feloldani e kötélbõl szombatnapon?


Ñejomto teitquiooˈñe cwii ángel cwentaaˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom jo nda̱a̱na, ndoˈ juu nacaxuee na matseixmaaⁿ seixueeñenaˈ nacañoomna. Ndoˈ tˈmaⁿ waa na jlaˈcatyuendyena. 	 És ímé az Úrnak angyala hozzájok jöve, és az Úrnak dicsõsége körülvevé õket: és nagy félelemmel megfélemlének.


Ndoˈ na luaaˈ cwii ndoˈ cwii tsˈaⁿ nnda̱a̱ nntseineiⁿ ñˈoom na maˈmo̱ⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ tsˈom cha nncˈooliu nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ndoˈ nncˈoolaˈno̱ⁿˈtina. 	 Mert egyenként mindnyájan prófétálhattok, hogy mindenki tanuljon, és mindenki vígasztalást vegyen;


Jnda̱ chii mati tquieˈcañom ntˈomcheⁿ yolcundyuaˈñeeⁿ. Jluena: “Aa ndiˈ ta, catseicanaaⁿndyuˈ ˈndyootsˈa. Aa ndiˈ ta.” 	 Késõbb pedig a többi szûzek is megjövének, mondván: Uram! Uram! nyisd meg mi nékünk.


sa̱a̱ ncˈe na ticueˈ Jesús, joˈ chii tjaaˈnaⁿ cwiicheⁿ tsˈaⁿ tjaquieeˈ tsˈiaaⁿ tyee na matseixmaaⁿ. 	 De ennek, minthogy örökké megmarad, változhatatlan a papsága.


Mati jom seijomñê na ljoˈ. Tyolˈueeⁿ cwaaⁿ nncjuˈnaaⁿñenaˈ na nñequiaaⁿ cwenta Jesús lueena xjeⁿ na ticajndooˈ nnˈaⁿ. 	 Õ pedig megigéré, és keres vala jó alkalmat, hogy õt nékik kezökbe adja zenebona nélkül.


Ndoˈ joˈ joˈ mˈaaⁿ cwii tsaⁿsˈa na ntjeiⁿ tsˈo̱. Ndoˈ nnˈaⁿ fariseos na mˈaⁿ watsˈomˈñeeⁿ jeeⁿ tyolˈueendyena chiuu nlˈayoona na nñeˈquiana cwenta Jesús. Taˈxˈeena nnoom, jluena: —Juu xuee na cwitaˈjndya̱a̱ya ¿aa matyˈiomnaˈ na nntseinˈmaⁿ tsˈaⁿ tsˈaⁿwiiˈ, oo aa tisˈa? 	 És ímé, vala ott egy elszáradt kezû ember. És megkérdék õt, mondván: Ha szabad-é szombatnapon gyógyítani? hogy vádolhassák õt.


Saayâ squia̱a̱yâ tsjoom Siracusa yuu na cwiˈoomeintyjeeˈ lˈaandaa. Joˈ joˈ ljooˈndyo̱yaayâ cwii ndyee xuee. 	 És Szirakúzába eljutván, ott maradánk három napig.


ˈOmndye joona tijndo̱ˈ nˈomna ndoˈ ˈomndye naⁿˈñeeⁿ majndo̱ˈ nˈomna. 	 Öt pedig közülök eszes vala, és öt bolond.


—Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na macoˈñom cwii yucachjoo ñequio xueya chaˈna yucachjoomˈaaⁿ, ja macoˈñom tsaⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ tsˈaⁿ na macoˈñom ja, nchii macanda̱ ñennco̱ macoˈñom. Mati macoˈñom nqueⁿ na jñoom ja. 	 A ki az ilyen gyermekek közül egyet befogad az én nevemben, engem fogad be; és a ki engem befogad, nem engem fogad be, hanem azt, a ki engem elbocsátott.


sa̱a̱ maqua̱ⁿ cwenta naquiiˈ seiiˈa mˈaaⁿ cwii na matseiweñe nacjooˈ juu na mˈaaⁿˈ tsˈo̱o̱ⁿ na maˈmo̱ⁿnaˈ na catsˈaa, majuu jnaⁿ na matsa̱ˈntjomnaˈ seiiˈa, na maleiñˈoomnaˈ ja pra̱so. 	 De látok egy másik törvényt az én tagjaimban, mely ellenkezik az elmém törvényével, és engem rabul ád a bûn törvényének, mely van az én tagjaimban.


Ndoˈ taticanda̱a̱ˈ nˈom nnˈaⁿ saduceos na cwii nntaˈxˈeetina nnoom. 	 És többé semmit sem mertek tõle kérdezni.


Nquii Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio Ta Jesucristo quiana na canda̱a̱ˈya nntoˈñoomˈyoˈ naya na laˈxmaⁿna ndoˈ mati na meiⁿ cwii ñomtiuu ticˈomˈyoˈ jo nda̱a̱na. 	 Kegyelem néktek és békesség Istentõl, a mi Atyánktól, és az Úr Jézus Krisztustól.


Ndoˈ juu xjeⁿˈñeeⁿ nacañomˈm teitquiooˈndye we nnˈaⁿ na ñetˈom teiyo, juu Moisés ñˈeⁿ Elías. Cwilaˈneiⁿna ñˈeⁿñê. 	 És ímé megjelenék õ nékik Mózes és Illés, a kik beszélnek vala õ vele.


Seiˈndaaˈnndaˈnaˈ ntyjii Jesús. Saayâ ñˈeⁿñê yuu na waa tsueˈtsjo̱ˈ na tuii tseiˈtsuaa juunaˈ. Cwita̱ˈ tsjo̱ˈ ˈndyootsˈaaˈnaˈ. 	 Jézus pedig újra felindulva magában, oda megy vala a sírhoz. Az pedig egy üreg vala, és kõ feküvék rajta.


Yati xeⁿ teilˈuanaˈ ee jndye sˈom nncwjiˈnaˈ na nluii naya ndyeñeeⁿˈ. 	 Mert eladhatták volna ezt a kenetet nagy áron, és adhatták volna a szegényeknek.


ˈO jeeⁿcheⁿ nchjaaⁿˈyoˈ. ¿Cwaaⁿ na we nmeiⁿˈ tˈmaⁿti tseixmaⁿnaˈ? ¿Aa seii quiooˈ na cwitioo nnˈaⁿ nacjooˈ tio, oo aa juu tio? Tˈmaⁿti tseixmaⁿ nquii tio yuu na cwicantyjo seiˈñeeⁿ ee ncˈe juunaˈ maqueⁿljuˈnaˈ seiˈ na nnda̱a̱ nncoˈñom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Bolondok és vakok: mert melyik nagyobb, az ajándék-é vagy az oltár, a mely szentté teszi az ajándékot?


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na calaˈno̱ⁿˈyoˈ na joo nawiˈmeiiⁿ na matjo̱ⁿya, mayuuˈcheⁿ cwiteijndeiinaˈ na ˈoonndye nnˈaⁿ ñˈoom naya na macwjiˈnˈmaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ. 	 Tudtotokra akarom pedig adni, atyámfiai, hogy az én dolgaim inkább elõmenetelére lõnek az evangyéliomnak;


Quia na ljeiiⁿ cwii ta̱ˈ perla na jeeⁿcheⁿ ndyaaˈ ya ndoˈ jndanaˈ, tja tsaⁿˈñeeⁿ tjacajna̱a̱ⁿ chaˈtso ˈnaaⁿˈaⁿ, jnda̱ chii seijnaaⁿ ta̱ˈ perlaˈñeeⁿ. 	 A ki találván egy drágagyöngyre, elméne, és mindenét eladván a mije volt, megvevé azt.


Jeeⁿ seitsaⁿˈnaˈ Pilato quia na jñeeⁿ na tyuaaˈ tueˈ Jesús. Ee ntyjeeⁿ yo cwiñom nnˈaⁿ noomˈnaaⁿ ndoˈ cwiwjena. Joˈ chii tqueeⁿˈñê capeitaⁿ, taxˈeeñê ˈndyoo tsaⁿˈñeeⁿ aa maxjeⁿ jnda̱ tueˈ Jesús. 	 Pilátus pedig csodálkozék, hogy immár meghalt volna; és magához hivatva a századost, megkérdé tõle, ha régen halt-é meg?


Mˈaaⁿ Cristo cwitjo̱o̱cheⁿ na ncuaa chaˈtso nmeiⁿˈ ndoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ jom teinchuˈ chaˈtso na seijndaaˈñê. 	 És Õ elõbb volt mindennél, és minden Õ benne áll fenn.


’Mayuuˈcheⁿ candyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, nnda̱a̱ nntseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈtso nnom na cwilaˈtjo̱o̱ndye nnˈaⁿ ñequio meiⁿnquia ñˈoom wiˈ na ntjeiⁿnaˈ na cwiluena. 	 Bizony mondom néktek, hogy minden bûn megbocsáttatik az emberek fiainak, még a káromlások is mind, a melyekkel káromlanak:


Quia na jnda̱ teiˈtyˈio̱o̱ˈâ, jluiiˈâ ndyuaa Genesaret. 	 És általkelvén, eljutának Genezáret földére.


Ndoˈ tˈo̱ Jesús nnom, tsoom: —ˈO nnˈaⁿ na cweˈ cwilˈaˈyoˈ na ndooˈ na jeeⁿ cwilacanda̱a̱ˈndyoˈ, ¿aa meiⁿcwindyoˈ ˈo tiquilaˈcanaⁿˈyoˈ quiooˈjndyo oo snom njmeiⁿˈyoˈ yuu na macwaˈyoˈ ndoˈ na nntsaalaˈcˈuˈyoˈ ndaa juuyoˈ xuee na cwitaˈjndya̱a̱ya? 	 lele azért néki az Úr, és monda: Képmutató, szombat[nap]on nem oldja-é el mindenitek az õ ökrét vagy szamarát a jászoltól, és nem viszi-é itatni?


Mantyja jñoom cwii sondaro ˈnaaⁿˈaⁿ, sa̱ˈntjoom na cjaacˈoom tsaⁿˈñeeⁿ xqueⁿ Juan. 	 És azonnal hóhért küldvén a király, megparancsolá, hogy hozzák el annak fejét.


’Xeⁿ mˈaaⁿ cwii xˈiaˈ na matseiyuˈ na matseiˈtjo̱o̱ñê njomˈ, cwa cjaˈcwaⁿˈyaˈ jom. Catseiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ yuu matseitjo̱o̱ñê njomˈ ndoˈ calantycwiiˈyoˈ ñˈoom na ñeˈwendyoˈ. Ndoˈ xeⁿ na nñeeⁿ ñˈoom na matsuˈ quia joˈ jnda̱ teijndeiˈ xˈiaˈ na tcoˈxcwenaˈ jom. 	 Ha pedig a te atyádfia vétkezik ellened, menj el és dorgáld meg õt négy szem között: ha hallgat rád, megnyerted a te atyádfiát;


Ndoˈ tsoti Jesús nda̱a̱na: —ˈO yacheⁿ cwiˈndyeˈyoˈ ñˈoom na sa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ cwitsantyjo̱ˈyoˈyoˈ costumbre na cweˈ nnˈaⁿ tqueⁿ. Joo costumbreˈñeeⁿ cwitˈmo̱o̱ⁿnaˈ chiuu waa na nntmaaⁿ caseito, ñequio waso, ndoˈ jndye ntˈomcheⁿ ñˈoom na laaˈtiˈ macaⁿnaˈ na calacanda̱ˈyoˈ. 	 Mert az Isten parancsolatját elhagyva, az emberek rendelését tartjátok meg, korsóknak és poharaknak mosását; és sok egyéb efféléket is cselekesztek.


Ndoˈ mañejuu xjeⁿˈñeeⁿ tyjeeˈcañoom cwii tsˈaⁿ, seicandii joona, matso: —Nnˈaⁿ na tiomˈyoˈ wˈaancjo, naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ meintyjeeˈna jeˈ. Cwitˈmo̱o̱ⁿna nda̱a̱ nnˈaⁿ. 	 Eljövén pedig valaki, hírül adá nékik, mondván: Ímé, ama férfiak, kiket a tömlöczbe vetettetek, a templomban állanak és tanítják a népet.


Cwilue naⁿˈñeeⁿ na ticwanaaⁿ na ncoco tsˈaⁿ, ndoˈ na niom nantquie na cwitsa̱ˈntjomna na ticwanaaⁿ na nlcwaˈ tsˈaⁿ, meiiⁿ na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom joonaˈ na jaa nnˈaⁿ na cwilaˈyuuˈa cwiwilˈueeˈndyo̱ joonaˈ ndoˈ cwiñeˈquiaaya na quianlˈuaaⁿˈaⁿ, ndoˈ mati nnˈaⁿ na cwitaˈjnaaⁿˈ ñˈoom na mayuuˈ. 	 kik tiltják a házasságot, [sürgetik] az eledelektõl való tartózkodást, melyeket Isten teremtett hálaadással való élvezésre a hívõknek és azoknak, a kik megismerték az igazságot.


ˈU ndoˈ ja tuiindyo̱ nnˈaⁿ judíos, nchii nnˈaⁿ na cwilaˈtjo̱o̱ndye quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na nchii judíos cwiluiindye. 	 Mi, természet szerint zsidók és nem pogányok közül való bûnösök,


Juu tsaⁿchee tsoom nnom tsotyeeⁿ: “Ta, quiaaˈ ˈnaⁿˈ na tseixmaⁿya na nncoˈño̱ⁿ.” Quia joˈ to̱ⁿˈ tsotyeeⁿ ˈnaⁿ na niom, tquiaa nnoom. 	 És monda az ifjabbik az õ atyjának: Atyám, add ki a vagyonból rám esõ részt! És az megosztá köztök a vagyont.


Sa̱a̱ jaa na cwilaˈyuuˈa nntsaquia̱a̱ˈa yuu na nntaˈjndya̱a̱ya chaˈxjeⁿ jnda̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom: Xjeⁿ na wˈiiya joona tsjo̱o̱ na tijoom ñequia na nncˈooquieeˈndyena yuu na tsjo̱o̱ na nntaˈjndyeena. Waa cwii taⁿˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii na matseineiⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ xuee na jnda̱ ntquieeˈ: Xjeⁿ na tqueeⁿ tsjoomnancue tjacanda̱a̱ˈ tsˈiaaⁿ na sˈaaⁿ. 	 Mert mi, hívõk, bemegyünk a nyugodalomba, miképen megmondotta: A mint megesküdtem az én haragomban, nem fognak bemenni az én nyugodalmamba; jóllehet munkáit a világ megalapításától kezdve bevégezte.


Mati matsjo̱o̱tya̱ nda̱a̱ˈyoˈ, jndeiˈtinaˈ na nncjuˈcjeñe cwii tsaⁿtya na nntsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom jom, nchiiti na nncwicandiiˈñe quiooˈ camello tsueˈ xˈee tseiˈnchquia. 	 Ismét mondom pedig néktek: Könnyebb a tevének a tû fokán átmenni, hogynem a gazdagnak az Isten országába bejutni.


Ndoˈ nchii macanda̱ cweˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos, mati nntjoom na ljoˈ cha chaˈtsondye nnˈaⁿ na meiⁿquiayuucheⁿ na mˈaⁿ na quitˈmaⁿ nˈom jom nntseitjom Tyˈo̱o̱tsˈom joona cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 És nemcsak a népért, hanem azért is, hogy az Istennek elszéledt gyermekeit egybegyûjtse.