idet vi se hen til Troens Begynder og Fuldender, Jesus, som for den foran ham liggende Glædes Skyld udholdt et Kors, idet han ringeagtede Skændselen, og som har taget Sæde på højre Side af Guds Trone. 	 illa fllannġ a-n-ntmnad ġ-yasuɛ lli-aġ-iskrn aġaras-ad s-numn, rad-aġ-gis-yawi ar ttmi. iṣbr nttan i-lmut f-uggjdi, ur-tt-yiwi ġ-tdallit, ašku iẓra-n lfrḥ lli-rad-as-yili tigira. iskiws ilmma f-ufasi l-lɛrš n-rbbi.


Men vi ønske, at enhver af eder må udvise den samme Iver efter den fulde Vished i Håbet indtil Enden, 	 imma ġilad nra kud yan gigun a-itzayad ġmkan s-zzɛamt ar isiggʷra, baš a-tkšmm kullukn s-lbaraka lli-n-ntrju.


Og ikke mange Dage derefter samlede den yngste Søn alt sit og drog udenlands til et fjernt Land og ødte der sin Formue i et ryggesløst Levned. 	 zrin kra n-uwssan, issmun yus-lli imẓẓin kullu ma-iṭṭaf, imuddu s-yat-tmazirt yaggugn. ar-iskar ġin s-ššhwat-ns aylliġ išša kullu maylli dars illan,


Men den, som ophøjer sig selv, skal fornedres, og den, som fornedrer sig selv, skal ophøjes. 	 wanna issimġurn ih̬f-ns ra-t-iẓẓimẓay rbbi, imma wanna iẓẓimẓayn ih̬f-ns ra-t-issimġur.


indtil der fremstod en anden Konge, som ikke kendte Josef. 	 inkr yan-ugllid yaḍni iḥkam miṣr, ur-issin yusf.


jeg var fremmed, og I toge mig ikke hjem til eder; jeg var nøgen, og I klædte mig ikke; jeg var syg og i Fængsel, og I besøgte mig ikke. 	 giġ aġrib ur-iyi-tšškšimm s-darun, yaġ-iyi-usmmiḍ ur-iyi-tfkim mad-lssaġ, uḍnġ iliġ-n ġ-lḥbs ur-iyi-tgablm.›


Men vi vide, at alt, hvad Loven siger, taler den til dem, som ere under Loven, for at hver Mund skal stoppes og hele Verden blive strafskyldig for Gud, 	 kullu ma-ityaran ġ-ššrɛ, nssn is-ityara f-ssibt n-willi dar ššrɛ, baš a-iqqn imi i-kraygatt yan, tili ddunit kullutt ġ-ddu lḥukm n-rbbi.


Paulus, Kristi Jesu Apostel efter Befaling af Gud, vor Frelser, og Kristus Jesus, vort Håb, 	 zġ-bulus arqqas l-lmasiḥ yasuɛ, ġmklli yumr rbbi anjjam-nnġ d-lmasiḥ yasuɛ lli-ġ-n-nrja.


Men hvad om nu Gud, skønt han vilde vise sin Vrede og kundgøre sin Magt, dog med stor Langmodighed tålte Vredes-Kar, som vare beredte til Fortabelse, 	 ġmkad a-iskr rbbi. ira a-issbayyn i-mddn lġaḍab-ns ula taḥkimt-ns itjhhdn, walaynni ira sul a-iṣbr d-tmkilin lli-f-illa lġaḍab wah̬h̬a ur-gint ġir i-lhalak.


Når vi i Dag forhøres angående denne Velgerning imod en vanfør Mand, om hvorved han er bleven helbredt; 	 iġ-aġ-tsqsam ġassad f-ufulki lli-ityawskarn i-yan-ukušam ula f-mamnk a-s-ijji,


Men de, som vare med mig, så vel Lyset, men hørte ikke hans Røst, som talte til mig. 	 ġwilli didi llanin ẓran tifawt walaynni ur-fhimn awal lli-d-sri-isawln.


De forstode ikke, at han talte til dem om Faderen. 	 imma ntni ur-ssinn izd rbbi babas ayd-f-a-isawal.


men hine forkynde Kristus af Egennytte, ikke ærligt, men i den Tanke at føje Trængsel til mine Lænker. 	 imma wiyyaḍ yaḍni urd s-uwl iṣfan a-s-a-tbrraḥn f-lmasiḥ, ašku ran ad-amẓn ġir kra i-ih̬f-nsn, irin ad-iyi-ssigatn tanukmut ġ-lḥbs.


og Skriften blev opfyldt, som siger: "Abraham troede Gud, og det blev regnet ham til Retfærdighed", og han blev kaldet Guds Ven. 	 ijra ġmklli ityaran ġ-warra n-rbbi lli-innan: «ibrahim yumn rbbi. mayan a-f-t-iga rbbi d-wad-f-irḍa.» yini-daġ f-ibrahim is-iga amddakkʷl n-rbbi.


Men vil du vide, du tomme Menneske! at Troen uden Gerninger er unyttig? 	 way-argaz ifssusn, is-trit ad-zaydġ mlġ-ak izd liman bla ifulkitn ur-igi yat?


Men trofast er Herren, som skal styrke eder og bevare eder fra det onde; 	 imma siditnnġ iqama-bdda ġ-wawal-ns, ra-kʷn-issdus issntal-kʷn zġ-walli yʷh̬šnn.


Og han drev ham straks bort, idet han bød ham strengt 	 yazn-t yasuɛ yuṣṣa-t s-lmɛqul


Men hine Vingårdsmænd sagde til hverandre: "Der er Arvingen; kommer lader os slå ham ihjel, så bliver Arven vor." 	 walaynni ih̬ʷmmaṣn-an mšawarn i-ngratsn inin: ‹ġwad a-ra-iwrt igr. aškad-d a-t-nnġ ig lwrt winnġ.›


Så overgav han ham da til dem til at korsfæstes. De toge nu Jesus; 	 ġakudan bilaṭus idḥi-asn-d yasuɛ ġ-gr ifassn-nsn a-t-agʷln f-uggjdi a-immt. awin yasuɛ,


Men det, som blev sået iblandt Torne, er den, som hører Ordet, og Verdens Bekymring og Rigdommens Forførelse kvæler Ordet, og det bliver uden Frugt. 	 imma amud lli-iḍrn ġ-uzggʷar, iga ntta zund yan isfldn i-wawal, walaynni idda yasi tiġufiwin n-ddunit ilhu s-wayda. ġayan a-iššqajjin awal aylliġ ur-d-yiwi ṣṣabt.


Da komme Johannes's Disciple til ham og sige: "Hvorfor faste vi og Farisæerne meget, men dine Disciple faste ikke?" 	 aškin-d imḥḍarn n-yuḥanna amsddam s-dar yasuɛ inin-as: «ar-ntaẓum nkkʷni d-ifarisin. mah̬ aylliġ ur-a-taẓumn imḥḍarn-nnk?»


Og det skete, idet han velsignede dem, skiltes han fra dem og opløftedes til Himmelen. 	 sul a-tn-itbarak s-fllasn-ityalal s-ignwan.


Og han kom ind i Jeriko og drog derigennem. 	 izayd yasuɛ ikšm s-tmdint n-ariḥa, iftu ġ-wammas-ns.


Thi de, som bo i Jerusalem, og deres Rådsherrer kendte ham ikke; de dømte ham og opfyldte derved Profeternes Ord, som forelæses hver Sabbat. 	 imma imzdġn n-urušalim d-inmġurn-nsn ur-ssinn izd yasuɛ a-igan anjjam lli-s-a-tqln. ur-fhimn iwaliwn l-lanbiya lli-aqran kraygatt ass n-usunfu, walaynni ssuwfan iwaliwn-an lliġ fllas ḥkamn.


Og da de havde givet dem mange Slag, kastede de dem i Fængsel og befalede Fangevogteren at holde dem sikkert bevogtede. 	 lliġ-tn-utn bahra, grn-tn-in ġ-lḥbs, uṣṣan angabal l-lḥbs a-issdus i-imi.


Men da de læste det, bleve de glade over Trøsten. 	 lliġ-tt-ġran ntni, frḥn s-iwaliwn n-irqqasn lli-s-tn-zzɛamn.


Paulus, Kristi Jesu Apostel ved Guds Villie, til de hellige, som ere i Efesus og ere troende i Kristus Jesus: 	 zġ-bulus arqqas l-lmasiḥ yasuɛ ġmklli ira rbbi. i-imẓlayn n-rbbi ġ-tmdint n-afsus lli-zganin ġ-uġaras l-lmasiḥ yasuɛ.


Og ligeledes de, som blive såede på Stengrunden, det er dem, som, når de høre Ordet, straks modtage det med Glæde; 	 kra n-mddn gan zund amud lli-iḍrn ġ-gr iẓran. sfldn i-wawal amẓn-t ḥayna, frḥn srs.


Og når I se en Søndenvind blæse, sige I: Der kommer Hede: og det sker. 	 ġakud nna-tẓram aḍu ikka-d ljanub ar-ttinim: ‹ra-irġ lḥal,› s-nnit-irġa.


og sagde: "Hvad ville I give mig, så skal jeg forråde ham til eder?" Men de betalte ham tredive Sølvpenge". 	 yini-asn: «mnšk a-rad-iyi-tfkm ad-awn-t-zznzġ?» fkn-as kraḍ id-mraw n-uqarid n-nnuqrt.


dem uden for Loven som en uden for Loven, skønt jeg ikke er uden Lov for God, men under Kristi Lov, for at jeg kunde vinde dem, som ere uden for Loven. 	 gġ ih̬f-inu d-wad ur-issinn ššrɛ ġ-dar willi ur-ssinnin ššrɛ, baš ad-rarġ ula ġwilli ur-ssinnin ššrɛ i-rbbi. walaynni ur-jjud nkkin a-iffuġn zġ-ššrɛ n-rbbi ašku ar-bdda-skarġ s-ulmmud l-lmasiḥ.


Men da de bleve ved at spørge ham, rettede han sig op og sagde til dem: "Den iblandt eder, som er uden Synd, kaste først Stenen på hende!" 	 zaydn ar-t-sqsan aylliġ-d-inm yini-asn: «wanna gigun ur-jju-iskirn ddnub a-izwur a-n-fllas-iluḥ aẓru.»


Og da han var dragen igennem disse Egne og havde formanet dem med megen Tale, kom han til Grækenland. 	 ar-itkka tisgiw-an ar-isawal s-mddn ar-tn-izzɛam, aylliġ ilkm tamazirt n-yunan.


Han kom til sit eget, og hans egne toge ikke imod ham. 	 yuška-d dar wins, walaynni ur-t-rin mddn-ns.


Og de sagde til hverandre: "Hvem skal vælte os Stenen fra Indgangen til Graven?" 	 ar-ttinint i-ngratsnt: «ma-rad-aġ-issknuki ifir zġ-imi n-ifri?» ašku imqqur bahra.


at overgive den pågældende til Satan til Kødets Undergang, for af Ånden kan frelses på den Herres Jesu dag. 	 iqqan-kʷn-d a-n-tdḥim argaz-an ġ-ufus n-šiṭan, baš a-tyawhlaknt ššhwat n-ddat-ns tnjm rruḥ-ns ġ-wass lli-ġ-ra-d-yašk siditnnġ yasuɛ.


Thi jeg er kommen ned fra Himmelen, ikke for at gøre min Villie, men hans Villie, som sendte mig. 	 ašku gguzġ-d zġ-ignna baš ad-skarġ ma-ira ġwalli-yyi-d-yuznn, urd mad-riġ nkki.


Efterdi der altså står tilbage, at nogle skulle gå ind til den, og de, hvem der først blev forkyndt godt Budskab, ikke gik ind for deres Genstridigheds Skyld: 	 hati ur-kšimn ġwilli iruḥ lh̬bar ġ-uwssan-an ašku ur-srs-skirn. walaynni sul llan wiyyaḍ rad-kšmn.


Thi der er een Gud, og også een Mellemmand imellem Gud og Mennesker, Mennesket Kristus Jesus, 	 ašku illa yan rbbi, yili yan lli-ibiddn ġ-gr rbbi d-bnadm, a-t-igan d-lmasiḥ yasuɛ lli-igan bnadm.


Hvad er det for et Ord, han siger: I skulle lede efter mig og ikke finde mig, og der, hvor jeg er, kunne I ikke komme?" 	 ha-ntta inna ra-srs-nsiggil ur-ra-t-naf, yini is-ur-nẓḍar a-nddu s-illis ra-iddu. ma-tga lmɛna n-wawal-ad?»


beder uafladelig, 	 ar-ttẓallam ġ-kraygatt luqt,


og Jakob avlede Josef, Marias Mand; af hende blev Jesus født, som kaldes Kristus. 	 yaɛqub yuru yusf argaz n-maryam lli-igan innas n-yasuɛ lli-mi-ttinin lmasiḥ.


Men medens Gallio var Statholder i Akaja, stode Jøderne endrægtigt op imod Paulus og førte ham for Domstolen og sagde: 	 walaynni ġ-uwssan lli-ġ-iga galyun lḥakm ġ-tmazirt-an n-ah̬aya, nkrn ayt-yudaya kullutn ġwin bulus awin-t s-lmḥkama


du, som har sagt ved din Tjener Davids Mund: "Hvorfor fnyste Hedninger, og Folkeslag oplagde forfængelige Råd? 	 tsawlt f-imi n-uh̬ddam-nnk babatnnġ dawd s-tḥkimt n-rruḥ lqudus lliġ inna: ‹mah̬ aylliġ hajnt-tmizar n-ddunit? mah̬ aylliġ-d-mšaškan mddn ad-skarn f-ma-mi-ur-ẓḍarn?


idet de forhindre os i at tale til Hedningerne til deres Frelse, for til enhver Tid at fylde deres Synders Mål; men Vreden er kommen over dem fuldtud. 	 ašku ar-n-tggan tiqqi-nsn f-ad-aġ-ssfssan a-ur-ntbrraḥ i-ayt-tmizar yaḍni s-wawal lli-s-rad-njmn. ġmkad a-s-a-tɛmmarn lɛbrt n-ddnub-nsn. imma ġilad ġ-tgira igguz-d fllasn lġaḍab n-rbbi.


Og han kaldte hver enkelt af sin Herres Skyldnere til sig og sagde til den første: Hvor meget er du min Herre skyldig? 	 yazn ilmma s-kullu willi mi iḍfar sidis kra, isawl srsn yan s-yan. isqsa amzwaru: ‹mnšk ad-ak-iḍfar sidi?›


Jeg takker min Gud, så ofte jeg kommer eder i Hu, 	 ar-tškarġ rbbi-nu ġakud nna-fllawn-swingimġ.


Thi når det Ord, som taltes ved Engle, blev urokket, og hver Overtrædelse og Ulydighed fik velforskyldt Løn, 	 ašku ššrɛ lli-d-yuškan i-imzwura-nnġ f-imi l-lmalayka, ur-iẓḍar yan gisn ad-as-yanf, walaynni tḍr lɛqubit s-lḥqq f-kullu wanna zgis iffuġn ula kullu wanna ur-srs-iskarn.


thi her have vi ikke en blivende Stad, men vi søge den kommende. 	 ašku ur-darnnġ kra n-tmdint idumn ġ-ddunit-ad, walaynni ar-n-ntrju tamdint lli-rad-aġ-yili ġ-mayd-d-iftan.


Men en Jøde ved Navn Apollos, født i Aleksandria, en veltalende Mand, som var stærk i Skrifterne, kom til Efesus. 	 ġ-uwssan-an a-ġ-d-yuška yan gu-yudaya ism-ns abullus s-afsus. iga laṣl-ns zġ-tmdint n-iskandariyya. ig wad bahra issnn mamnk a-isawal, yissan arratn n-rbbi bahra.


Og store Skarer fulgte ham, og han helbredte dem der. 	 ḍfurn-t mddn ggutnin ar-ġin-ijjujji imuḍan.


Hver første Dag i Ugen lægge enhver af eder hjemme hos sig selv noget til Side og samle, hvad han måtte have Lykke til, for at der ikke først skal ske Indsamlinger, når jeg kommer. 	 kraygatt ass l-lḥdd illa f-kud yan gigun a-issitti kra ġ-ma-yumẓ ġ-tġrad-ns, unšk nna-mi-iẓḍar, iḥḍu-t, baš a-ur-ih̬ṣṣa a-tssmunm iqaridn ġakud nna-n-darun-uškiġ.


Men de bragte det unge Menneske levende op og vare ikke lidet trøstede. 	 imma aɛyyal iddr, awin-t s-tgmmi-ns wrrin fjjijn bahra.


Jeg ved og er vis på i den Herre Jesus, at intet er urent i sig selv; dog, for den, som agter noget for urent, for ham er det urent. 	 ssnġ mayad bahra ašku imla-yaġ-t siditnnġ yasuɛ: ur-illi kra n-umššu iḥrmn. walaynni yan iġaln is-iḥrm, rad-as-ityawḥram.


Men de gjorde Tegn til hans Fader om, hvad han vilde, det skulde kaldes. 	 sillfn i-babas a-t-sqsan man ism ira ad-as-ig.


hvem Gud vilde tilkendegive, hvilken Rigdom på Herlighed iblandt Hedningerne der ligger i denne Hemmelighed, som er Kristus i eder, Herlighedens Håb, 	 iqṣad ad-aġ-d-iml taġawsa-yad bahra ifulkin ihiyyan lli-s-ra-ibark kullu timizar n-ddunit. ġmkad a-tga: illa lmasiḥ ġ-uwl-nnun ad-awn-ifk rrja iṣḥan n-is-ra-n-tkšmm s-lmjd-ns.


Lad derfor ingen dømme eder for Mad eller for Drikke eller i Henseende til Højtid eller Nymåne eller Sabbat, 	 f-mayan a-f-rad-awn-iniġ, a-ur-tadjm yan ad-awn-in-išškšm luṣiyat f-ma-ra-tšttam ula ma-ra-tssam, ula f-kra l-lɛid ula talalit n-wayyur ula kra n-uwssan n-usunfu.


Men da Paulus vilde gå ind iblandt Folkemængden, tilstedte Disciplene ham det ikke. 	 bulus ira a-iftu s-wammas n-mddn-an a-srsn-isawl, walaynni ur-t-udjin aytmatn.


Værer ikke lunkne i eders Iver; værer brændende i Ånden; tjener Herren; 	 h̬dmat i-siditnnġ s-zzɛamt n-rruḥ itjhhdn bla-da-ttrmaym.


Ve Verden for Forargelserne! Thi vel er det nødvendigt, at Forargelserne komme; dog ve det Menneske, ved hvem Forargelsen kommer! 	 taguḍi a-ra-yili i-ddunit f-ssibt n-kullu ma-gis-issṭarn bnadm. iqqan-d-nnit a-yili ma-issṭarn mddn, walaynni taguḍi a-ra-yili i-willi-tn-ssḍrnin.


for at I endrægtigt med een Mund kunne prise Gud og vor Herres Jesu Kristi Fader. 	 baš a-kullu-ttmunum s-yan-wawal a-ttalġm rbbi babas n-siditnnġ yasuɛ lmasiḥ.


Thi for os står Kampen ikke imod Blod og Kød, men imod Magterne, imod Myndighederne, imod Verdensherskerne i dette Mørke, imod Ondskabens Åndemagter i det himmelske. 	 ašku urd bnadm a-d-ntmmaġ, walaynni larwaḥ ʷh̬šnnin ula ljnun tjhhdnin ula ssulṭat n-ignwan ula lquwwat n-tillas n-ddunit-ad.


Da går den bort og tager syv andre Ånder med sig, som ere værre end den selv, og når de ere komne derind, bo de der; og det sidste bliver værre med dette Menneske end det første." 	 iddu ilmma yawi-d ssa l-ljnun yaḍni lli-t-yugʷrn ġ-lh̬ʷšant, kšmn kullutn zdġn ġ-urgaz-an ard iwrri isiggʷra-ns yʷh̬šn f-isizwar-ns.»


og han skal sige: Jeg siger eder, jeg kender eder ikke, hvorfra I ere; viger bort fra mig, alle I, som øve Uret! 	 imma ntta rad-awn-yini: ‹ur-ssinġ mani-di-tkkam. ittiyat-n zġ-gigi kunni lli-iskarn lh̬ʷšant.›


da skal den Tjeners Herre komme på den Dag, han ikke venter, og i den Time, han ikke ved, 	 han ra-d-iwrri sidis ġ-yan-wass lli-f-ur-iskir ula yat tasaɛt lli-ur-iġal.


idet I fremholde Livets Ord, mig til Ros på Kristi Dag, at jeg ikke har løbet forgæves, ej heller arbejdet forgæves. 	 ar-asn-tmalam awal n-tudrt. mayan a-s-rad-srun-frḥġ bahra ġ-wass lli-ġ-ra-d-yašk lmasiḥ, ẓrġ is-urd bla lfaytt a-s-a-tazzalġ ar-tnhatafġ ġ-darun.


Men når de forfølge eder i een By, da flyr til en anden; thi sandelig, siger jeg eder, I skulle ikke komme til Ende med Israels Byer, førend Menneskesønnen kommer. 	 iġ-kʷn-ssrfufnn ġ-yat-tmdint, rwlat s-tayyaḍ. lḥqq a-rad-awn-iniġ, ur-ta-ra-tkmmlm tabrraḥt ġ-tmdinin n-ayt-rbbi ard-d-wrriġ nkki lli-igan yus n-bnadm.


Og Stridsmændene flettede en Krone af Torne og satte den på hans Hoved og kastede en Purpurkappe om ham, og de gik hen til ham og sagde: 	 skrn ntni yan-ttaj zġ-uzggʷar gn-as-t f-ih̬f, sslsn-as yan-uslham iẓggʷaġn,


Men dersom nogen på Grundvolden bygger med Guld, Sølv, kostbare Sten, Træ, Hø, Strå, 	 iġ-a-ibnnu yan f-llsas-an s-uwrġ nġd nnuqrt nġd iẓran ġʷlanin nġd akššuḍ nġd asaġur nġd alim,


Salig og hellig er den, som bar Del i den første Opstandelse; over disse har den anden Død ikke Magt, men de skulle være Guds og Kristi Præster og skulle være Konger med ham i de tusinde År. 	 imbarkin d-imẓlayn ad-gan ġwilli-d-nkrnin ġ-tnkra tamzwarut. ur-ra-tiẓḍar lmut tis snat a-tn-tlkm. rad-gn inmġurn n-rbbi d-lmasiḥ, ra-dids-ḥkamn alf n-usggʷas.


Ligeså vandt også den, som havde fået de to Talenter,andre to. 	 ġmkad a-iskr ula ġwalli dar snat luznat, irar-d srsnt snat yaḍni.


Da bleve deres Øjne åbnede, og de kendte ham; og han blev usynlig for dem. 	 ġakudan ad-ssnn izd yasuɛ a-iga, s-asn-t-laḥ ur-sul-a-ti-tmnadn.


Thi Johannes Døberen kom, som hverken spiste Brød eller drak Vin, og I sige: Han er besat. 	 yuška-d yuḥanna amsddam ur-a-ištta aġrum ula-da-issa aman n-waḍil iktin, ar-fllas-ttinim: ‹illa gis yal-ljnn.›


Men ud af ham ere I i Kristus Jesus, som blev os Visdom fra Gud, både Retfærdighed og Helliggørelse og Forløsning; 	 nttan ad-awn-ifkan a-tgm win lmasiḥ. ifk-aġ taḥkimt l-lmasiḥ, ifk-aġ afulki l-lmasiḥ, iẓli-aġ s-uẓlay l-lmasiḥ, ifukku-aġ f-uwdm l-lmasiḥ.


Og det skete Dagen derefter, at han gik til en By, som hed Nain, og der gik mange af hans Disciple og en stor Skare med ham. 	 tiġurdin n-mayan iddu yasuɛ s-yat-tmdint lli-mi-ttinin nayn, munn dids imḥḍarn-ns d-wiyyaḍ ggutnin.


Og der var en Kvinde, som havde haft Blodflod i tolv År, 	 tlla ġ-gratsn yat-tmġart tuḍn yili-bdda-gis-usggʷrd n-idammn sin d-mraw n-usggʷas.


Alle Ting ere blevne til ved det, og uden det blev end ikke een Ting til af det, som er. 	 srs a-s-ih̬lq kullu ma-illan. ur-illi kra ih̬lq-t rbbi abla ityawh̬laq srs.


Da stod Peter frem med de elleve og opløftede sin Røst og talte til dem: "I jødiske Mænd og alle I, som bo i Jerusalem! dette være eder vitterligt, og låner Øre til mine Ord! 	 inkr bṭrus ibidd ġ-lgddam-nsn ntta d-wiyyaḍ s-yan d-mraw, yall awal-ns yini-asn: «wa-irgazn ayt-yudaya ula kullu imzdġn n-urušalim, sfldat-iyi ad-awn-iniġ ma-iga mayad.


Men jeg anbefaler eder Føbe, vor Søster, som er Tjenerinde ved Menighed i Kenkreæ, 	 riġ a-kʷn-uṣṣaġ f-uwlltmatnnġ iɛzzan fibi lli-igan tamɛawnt i-umnaggar ġ-kanh̬ariyya.


Og foran Tronen er der som et Glarhav, ligesom Krystal, og midt for Tronen og rundt om Tronen fire levende Væsener, fulde af Øjne fortil og bagtil. 	 yili ula ġ-lgddam l-lɛrš kra irwas yat-tmda n-jjaj iṣfan zund adfl. ẓrġ kkuẓṭ lmh̬luqat ddrnin, lullint i-lɛrš, kraygatt yat ġ-tsga. ggutnt-gisnt-walln, lan-tnt zġ-lgddam ula tiġurdin.


Mon da han, som meddeler eder Ånden og virker kraftige Gerninger iblandt eder, gør dette ved Lovens Gerninger eller ved, at I høre i Tro? 	 izd f-ssibt n-ma-tskarm s-ššrɛ a-f-awn-yakka rbbi rruḥ lqudus ar-darun-iskar lmɛjizat, nġd f-ssibt n-ma-tsfldm i-lh̬bar ifulkin tamnm srs?


Den, som har Øre, høre, hvad Ånden siger til Menighederne! Den, som sejrer, skal ingenlunde skades af den anden Død. 	 wanna dar imzgan, iqqan-t-id a-isfld i-mayd ittini rruḥ lqudus i-imnaggarn. kullu wanna inran, ur-akkʷ-ra-ti-tlkm lmut tis snat.


Men beder om, at det ikke skal ske om Vinteren; 	 ḍalbat i-rbbi ad-ur-ijru ġayan ġ-tgrst


Men I skulle få Kraft, når den Helligånd kommer over eder; og I skulle være mine Vidner både i Jerusalem og i hele Judæa og Samaria og indtil Jordens Ende." 	 walaynni ra-tɛmmrm s-tḥkimt itjhhdn ġakud nna-d-fllawn-igguz rruḥ lqudus. ra-flla-takkam tugga ġ-urušalim ula kullu tamazirt n-yudaya ula samira ar timizar aggugnin n-ddunit.»


(men Kvinden var græsk, af Herkomst en Syrofønikerinde), og hun bad ham om, at han vilde uddrive den onde Ånd af hendes Datter. 	 tga nttat tabrranit tg ullt-finiqiyya zġ-tmazirt n-ššam. tḍalb-t bahra a-issufġ ljnn zġ-illis,


Og Jesus stod stille og bød, at han skulde føres til ham; men da han kom nær til ham, spurgte han ham og sagde: 	 ibidd yasuɛ yini i-mddn-an a-t-id-awin s-dars. lliġ-t-id-iruḥ-ubukaḍ isqsa-t yasuɛ:


Er det os tilladt at give Kejseren Skat eller ej?" 	 ini-aġ, is-iḥlla a-nakka ḍabiyt i-qayṣr nġd uhu?»


Og i Synagogen var der et Menneske, som havde en uren ond Ånd, og han råbte med høj Røst: 	 illa ġ-tgmmi-an n-tẓallit yan-urgaz lli-ġ-illa yal-ljnn yʷh̬šnn bahra. yut s-yat-tġuyyit yini-as:


Men Engelen sagde til ham: "Frygt ikke, Sakarias! thi din Bøn er hørt, og din Hustru Elisabeth skal føde dig en Søn, og du skal kalde hans Navn Johannes. 	 isawl lmalak yini-as: «wa-zakariyya, ad-ur-tiksaṭṭ. isfld rbbi i-maylli-as-ttḍalabt. rad-ak-taru-tmġart-nnk aliṣabaṭ yan-wazzan, tgt-as ism ‹yuḥanna›.


Da han nu var gået ud, siger Jesus: "Nu er Menneskesønnen herliggjort, og Gud er herliggjort i ham. 	 lliġ iffuġ yahuda yini-asn yasuɛ: «ġilad a-ra-itmjjd yus n-bnadm, iban-d lmjd n-rbbi gigi.


I ere allerede mættede, I ere allerede blevne rige, I ere blevne Konger uden os, ja, gid I dog vare blevne Konger, for at også vi kunde være Konger med eder! 	 ha-kunni ġilad tšbɛam, iggut darun lh̬ir. ha-kunni bla-nnġ twrrim tgam zund igldan. amar yufan a-tgm igldan n-ṣṣaḥt baš a-didun-ntḥkam ġ-tgldit-nnun.


beder derfor Høstens Herre om, at han vil sende Arbejdere ud til sin Høst." 	 ḍalbat bu-tmgra a-yazn ih̬ddamn ad-ssmunn tamgra-ns.»


Derfor avledes der også af en, og det en udlevet, som Himmelens Stjerner i Mangfoldighed og som Sandet ved Havets Bred, det, som ikke kan tælles. 	 ġmkad a-s-twrri tasut n-yan-urgaz lli-issurfn tizi n-tudrt, tggut zund itran n-ignwan nġd amlal n-tama n-umda.


Thi om der end er såkaldte Guder, være sig i Himmelen eller på Jorden, som der jo er mange Guder og mange Herrer, 	 ur-nttu larwaḥ n-ignwan ula win-wakal lli-zġ-a-skarn mddn ‹id-rbbi›, ašku ntni ggutn darsn id-rbbi-nsn d-id-siditsn.


Jeg takker min Gud altid for eder, for den Guds Nåde, som blev givet eder i Kristus Jesus, 	 ar-bdda-fllawn-tškarġ rbbi-nu f-ssibt l-lbaraka lli-s-kʷn-ibark f-uwdm l-lmasiḥ yasuɛ,


Men når I drives af Ånden, ere I ikke under Loven. 	 walaynni iġ-a-tskarm mad-awn-imala rruḥ lqudus, ur-ra-sul-tqamam ġ-iskraf n-ššrɛ.


Og de kastede Lod imellem dem, og Loddet faldt på Matthias. og han blev regnet sammen med de elleve Apostle. 	 grn-d fllasn asġar, yašk-id-usġar ġ-mattyas. awin-t ilmma a-ig arqqas ġ-gr yan d-mraw.


Også eder, som fordum vare fremmedgjorte og fjendske af Sindelag i eders onde Gerninger, 	 imma kunni tkkam-ttin taggugm-n zġ-rbbi, tgm inuwwašn-ns f-ssibt n-iswingimn-nnun d-iskkirn-nnun lli-ʷh̬šnnin.


og de kastede et Klæde over ham og spurgte ham og sagde: "Profeter! hvem var det, som slog dig?" 	 dln-as alln-ns s-yan-ušddad ar-as-ttinin: «wa-nnabi, ml-aġ manwa-k-yutn.»


Derfor, da vi ikke længer kunde udholde det, besluttede vi at lades alene tilbage i Athen, 	 lliġ ur-nẓḍar a-sul-nṣbr, nini i-ih̬f-nnġ ra-yaf a-nqama waḥduyaġ ġ-tmdint n-atina.


Og han drog ned med dem og kom til Nazareth og var dem lydig og hans Moder gemte alle de Ord i sit Hjerte. 	 imun didsn ġakudan, wrrin s-naṣira, ar-iskar s-iwaliwn-nsn. imma innas tḥḍa kullu tiġawsiwin-an ġ-uwl-ns.


men når en Kvinde bærer langt Hår, er det hende en Ære; thi det lange Hår er givet hende som et Slør. 	 walaynni tfulki-tmġart nna-dar azzar iġzzifn, ašku ifka-yas rbbi azzar-ns zund yat-tmlsit.


Men når vi dømmes, tugtes vi af Herren, for at vi ikke skulle fordømmes med Verden. 	 walaynni iġ-a-fllannġ-itḥkam siditnnġ, ar-aġ-itrbba baš a-ur-ntyawhlak s-lhalak n-ddunit-ad.


Det være langt fra! Vi, som jo ere døde fra Synden, hvorledes skulle vi endnu leve i den? 	 uhu, urd ġmkan a-ra-nskar. ašku nkkʷni nmmut i-ddnub. mamnk a-ra-niri a-sul-gisn-nzayd?


Da skønnede Faderen, at det var sket i den Time, da Jesus sagde til ham: "Din Søn lever;" og han troede selv og hele hans Hus. 	 issn izd tasaɛt-an a-ġ-as-inna yasuɛ «ra-iddr yuk,» yamn srs ntta ula kullu ayt-tgmmi-ns.


Herren sagde til min Herre: Sæt dig ved min højre Hånd, indtil jeg får lagt dine Fjender under dine Fødder. 	 inna ‹ha-sidi rbbi inna i-sidi, skiws f-ufasiy-inu ard gġ inuwwašn-nnk ġ-ddu iḍarn-nnk.›


Thi dersom de, efter at have undflyet Verdens Besmittelser ved Erkendelse af vor Herre og Frelser Jesus Kristus, igen lade sig indvikle deri og overvindes, da er det sidste blevet værre med dem end det første. 	 iġ-d-njmn mddn zġ-irkan n-ddunit s-twassna n-unjjam siditnnġ yasuɛ lmasiḥ walaynni wrrin tigira tyassasn-daġ s-irkan-an aylliġ-tn-nran, hati iwrri isiggʷra n-mddn-an yʷh̬šn uggʷar n-isizwar-nsn.


og det for Verden uædle og det ringeagtede, det, som intet var, udvalgte Gud for at gøre det, som var noget, til intet, 	 rbbi isti maylli ḥgrn luḥn-t-in ayt-ddunit-ad, isti maylli darsn ur-igin yat, baš a-issḍr mad-darsn-igan kra ihiyyan.


for at Abrahams Velsignelse måtte komme til Hedningerne i Kristus Jesus, for at vi kunde få Åndens Forjættelse ved Troen. 	 immut lmasiḥ yasuɛ baš ad-kšmn ula ayt-tmizar aggugnin s-lbaraka lli-f-inna rbbi i-ibrahim, namẓ kullwaġ rruḥ lqudus lli-f-inna rbbi rad-aġ-t-ifk. kullu mayad rad-aġ-yili f-ssibt n-ma-numn.


"Jeg ynkes inderligt over Skaren; thi de have allerede tøvet hos mig i tre Dage og have intet at spise. 	 «ha-mddn-ad qaman gigi bahra, ašku kraḍ-uwssan ayd didi llan, ur-darsn mad-šttan.


Og ligesom vi have båret den jordiskes Billede, således skulle vi også bære den himmelskes Billede! 	 ġilad nga zund win-wakal, tigira ra-ng zund win-ignna.


Og de toge Vare på ham og udsendte Lurere, der anstillede sig, som om de vare retfærdige, for at fange ham i Ord, så de kunde overgive ham til Øvrigheden og Landshøvdingens Magt. 	 sul-t-gabln, aznn-d kra n-irgazn ad-skarn zund iġ-a-ttirin aġaras n-rbbi, walaynni ran ġir ad-amẓn yasuɛ f-wawal-ns baš a-t-in-dḥin i-lḥakm n-rruman a-fllas-iḥkam.


Men også Johannes døbte i Ænon, nær ved Salem, fordi der var meget Vand der; og man kom derhen og lod sig døbe. 	 ula yuḥanna ġ-uwssan-an ar-issddam mddn, yili ġ-tsga n-ɛinnun ašku ġin a-ġ-ggutn-waman, ur-bahra-yaggug zġ-salim. ar-di-ttaškin mddn s-dar yuḥanna, ddmn ġ-waman f-ufus-ns.


Higer efter Kærligheden, og tragter efter de åndelige Gaver men mest efter at profetere. 	 skarat kullu s-lḥnant, tirim bahra ad-awn-ilint-twafkiw n-rruḥ lqudus, s-uggʷar a-ttinim s-mad-awn-imala rbbi.


Thi dersom nogen er Ordets Hører og ikke dets Gører, han ligner en Mand, der betragter sit legemlige Ansigt i et Spejl; 	 ašku yan isflidn i-wawal n-rbbi bla-da-srs-iskar, iga zund yan-n-yuggʷan s-lmri a-iẓr udm-ns.


Den, som tror på mig, af hans Liv skal der, som Skriften har sagt, flyde levende Vandstrømme:" 	 wanna sri yumnn, ‹isaffn n-waman n-tudrt a-ra-iftu zġ-uwl-ns› ġmklli ityaran.»


Men dersom nogen elsker Gud, han er kendt af ham.) 	 walaynni yan ittirin rbbi, hatin ityawssan dar rbbi.


En af hans Disciple, Andreas, Simon Peters Broder, siger til ham: 	 isawl-d yan zġ-imḥḍarn-ns ism-ns andraws gʷmas n-simɛan bṭrus yini-as:


Af den samme Mund udgår Velsignelse og Forbandelse. Mine Brødre! dette bør ikke være så. 	 han yan-imi a-d-itkka la ššukr ula targgimt. way-aytma, ur-akkʷ-išwi a-gigun-yili zund ġayan.


våger derfor; thi I vide ikke, når Husets Herre kommer, enten om Aftenen eller ved Midnat eller ved Hanegal eller om Morgenen; 	 ḍufat ula kunni, ašku ur-tssinm managu a-ra-d-yašk bu-tgmmi, izd ġ-tdggʷat nġd ammas n-iyḍ nġd awddan amzwaru n-ufullus nġd tawaġla n-tafukt.


og tog de syv Brød og Fiskene, takkede, brød dem og gav Disciplene dem, og Disciplene gave dem til Skarerne. 	 yasi ssa n-tngʷal d-tslmin, iškr rbbi ibbi-tnt ifk i-imḥḍarn-ns, bḍun-tnt f-mddn.


Men han sagde til hende: "Hvad vil du?" Hun siger til ham: "Sig, at disse mine to Sønner skulle i dit Rige sidde den ene ved din højre, den anden ved din venstre Side." 	 irar-as: «ma-trit ad-am-t-fkġ?» tini-as: «fk i-sin tarwa-yad-inu ad-skiwsn yan f-ufasiy-nnk d-yan f-uẓlmaḍ-nnk ġakud lliġ ra-tkšmt s-tgldit-nnk.»


Da skulle de retfærdige svare ham og sige: Herre! når så vi dig hungrig og gave dig Mad, eller tørstig og gave dig at drikke? 	 ġakudan ra-yyi-sqsan ġwilli f-irḍa rbbi ‹managu a-sidi, a-k-nẓra yaġ-k laẓ nfk-ak a-tššt, nġd yaġ-k irifi nfk-ak a-tsut?


Men når de føre eder frem for Synagogerne og Øvrighederne og Myndighederne, da bekymrer eder ikke for, hvorledes eller hvormed I skulle forsvare eder, eller hvad I skulle sige. 	 iġ-kʷn-in-ssbiddn ġ-tgʷmma n-tẓallit a-fllawn-ḥkamn, nġd ġ-lgddam n-inmġurn ula lḥukkam, ad-ur-tasim taġuft f-ma-ra-tinim ula f-ma-s-rad-asn-trarm,


og da de lærte den mig givne Nåde at kende, gave Jakob og Kefas og Johannes, som ansås for at være Søjler, mig og Barnabas Samfundshånd for at vi skulde gå til Hedningerne og de til de omskårne; 	 imma yaɛqub d-bṭrus d-yuḥanna lli-mi-ttinin mddn inmġurn, lliġ ẓran mayad, mdin-aġ-d afus-nsn afasi nkki d-barnaba. mšaškan-d didnnġ a-ntmɛawan i-ngratnnġ, ar-nth̬dam nkkʷni ġ-tmizar yaḍni ar-th̬damn ntni ġ-dar ayt-yudaya.


Og han tænkte ved sig selv og sagde: Hvad skal jeg gøre? thi jeg har ikke Rum, hvori jeg kan samle min Afgrøde. 	 iswangm d-ih̬f-ns ar-ittini: ‹ma-rad-skrġ? ur-dari maniġ a-ssmunuġ kullu ṣṣabt-ad.›


Viser mig en Denar"; hvis Billede og Overskrift bærer den?" Men de svarede og sagde: "Kejserens." 	 «mlat-iyi-d yan-uqarid. iniyat-iyi, win mit a-iga-uwdm-ad d-ism-ad gis illan?» inin-as: «win qayṣr.»


Og han sagde til mig: Disse Ord ere troværdige og sande; og Herren, Profeternes Ånders Gud, har udsendt sin Engel for at vise sine Tjenere, hvad der skal ske snart. 	 yini-yyi ilmma lmalak: «ʷġẓann iwaliwn-ad, lḥqq ad-gan. sidi rbbi lli-idḥayn s-rruḥ-ns ġwilli sawalnin s-mad-asn-imala, yuzn-d lmalak-ns ġilad a-d-iml i-ih̬ddamn-ns ma-d-iqqann a-ijru ġ-mayd-d-yakmurn.»


og de blive retfærdiggjorte uforskyldt af hans Nåde ved den Forløsning, som er i Kristus Jesus, 	 walaynni s-rrḥmt-ns a-s-asn-ifka lbaraka-yad, iskr sslamt ġ-gras didsn f-ssibt l-lmasiḥ yasuɛ.


Men en Høvedsmands Tjener, som denne holdt meget af, var syg og nær ved at dø. 	 illa ġin yal-lqbṭan n-iɛskrin n-rruman, yili dars yan-uh̬ddam-ns yuḍn bahra iftu a-immt. ah̬ddam-an iɛzza dars bahra.


Men han sagde også til Skarerne: "Når I se en Sky komme op i Vester, sige I straks: Der kommer Regn, og det sker således. 	 ġakudan isawl-daġ yasuɛ s-mddn-an ggutnin yini-asn: «ġakud nna-tẓram amdlu iġli-d zġ-lġrb ar-ttinim: ‹ra-yili-unẓar,› s-nnit-illa.


"Mester, hvilket er det store Bud i Loven?" 	 «way-amslmd, mal-luṣit a-kullu-ihiyyan ġ-ššrɛ n-rbbi?»


Men idet jeg begyndte at tale, faldt den Helligånd på dem ligesom også på os i Begyndelsen. 	 «bduġ ar-asn-sawalġ, s-d-fllasn-igguz rruḥ lqudus ġmklli-d-fllannġ-igguz nkkʷni ġ-isizwar.


Og de gik hen og fandt det således, som han havde sagt dem; og de beredte Påskelammet. 	 ddun ntni afn-in ġmklli-asn-inna, jjujadn imnsi n-usurf.


Han sagde altså til de Skarer, som gik ud for at døbes af ham: "I Øgleunger! hvem har lært eder at fly fra den kommende Vrede? 	 aškin-d mddn ggutnin s-dar yuḥanna, irin a-tn-issddm ġ-waman. imma ntta inna-yasn: «wa-tarwa n-ifaġrn, mad-awn-innan izd ġmkad a-s-ra-tanfm i-lɛqubit lli-ra-ittut f-ddunit?


men den gifte er bekymret for de Ting, som høre Verden til, hvorledes han kan behage Hustruen. 	 imma wanna itahln, ar-t-sslhawnt-tġawsiwin n-ddunit ašku ar-ittiri a-irḍu tamġart-ns.


Men Håbets Gud fylde eder med al Glæde og Fred, idet I tro, for at I må blive rige i Håbet ved den Helligånds Kraft! 	 ḍalbġ rbbi lli-yakkan rrja, a-kʷn-iɛmmr s-lfrḥ d-sslamt iggutn ġilad ġ-srs-tumnm, baš a-bahra-gigun-ittigat rrja-yad s-tḥkimt n-rruḥ lqudus.


Og hans Hoved blev bragt på et Fad og givet Pigen, og hun bragte det til sin Moder. 	 awin-d ih̬f-ns ġ-yat-tqṣriyt, ifk-t i-tfruh̬t tawi-t-tfruh̬t i-innas.


Men han talte til dem en Lignelse om, at de burde altid bede og ikke blive trætte, 	 isawl yasuɛ s-imḥḍarn-ns, yiri ad-asn-iml is-tn-d-iqqan a-bdda-tẓallan bla-da-trmayn. yut-asn lmɛna-yad,


Men da Solen kom op, blev det svedet af, og fordi det ikke havde Rod, visnede det. 	 walaynni lliġ-di-tġli tafukt tjdr-t, yiqar ašku ur dars iẓuran.


Dersom da nogen holder sig ren fra disse, han skal være et Kar til Ære, helliget, Husbonden nyttigt, tilberedt til al god Gerning. 	 iġ-isird yan ul-ns zġ-irkan, ra-ig aruku iṣlḥn iġus ġ-ufus n-sidis, yujad i-twuri nna-ifulkin.


Hvem af disse syv skal nu have hende til Hustru i Opstandelsen? thi de have alle haft hende." 	 ini-aġ ġilad, ġ-tnkra lli-ġ-rad-nkrn kullutn, tamġart n-manwa ġ-ssa-yad a-ra-tg? hatti tkka-ttin tga tamġart-nsn kullutn.»


Men på hvem harmedes han i fyrretyve År? Mon ikke på dem, som syndede, hvis døde Kroppe faldt i Ørkenen? 	 manwi iḥaša rbbi kkuẓ id-mraw n-usggʷas? a-tn-igan d-willi skrnin ddnub mmtn ilmma ġ-lh̬la.


ligesom Sodoma og Gomorra og de omliggende Stæder, der på samme Måde som disse vare henfaldne til Utugt og gik efter fremmed Kød), ere satte til et Eksempel, idet de bære en evig Ilds Straf. 	 tissanm is-ihlk rbbi timdinin n-sadum d-ɛamura d-tiyyaḍ lli-n-tama-nsnt f-ssibt n-ššhwat ʷh̬šnnin lli-skarn, ar-tfsadn iwtman i-ngratsn. iqqan-d mddn ad-swingimn mad-asn-ijran baš a-ur-tyawhlakn ula ntni s-lɛafit lli-ur-ih̬sin.


Men Guds Ord havde Fremgang og udbredtes. 	 ar-bahra-itzayad-wawal n-rbbi ġ-uwssan-an, iggut ma-srs-isflidn.


Thi hverken Omskærelse eller Forhud er noget, men en ny Skabning. 	 imma taẓallit n-ddat ur-tgi yat, zund iġ-as-tẓẓullam zund iġ-as-ur-tẓẓullim. walaynni taġawsa ihiyyan a-stt-igan tudrt l-ljdid lli-darun-illan.


Men når I høre om Krige og Krigsrygter, da lader eder ikke forskrække, thi det må ske; men Enden er ikke endda. 	 iġ-tsfldm f-imaġn ula lh̬barat n-imaġn ad-ur-tġuwḍm, ašku iqqan-d a-yili ġayan, walaynni ur-ta-d-iruḥ isiggʷra.


Og da de så op, bleve de var, at Stenen var væltet fra; (thi den var meget stor) 	 allnt alln-nsnt s-n-ẓrant ifir yitti zġ-imi.


Og de kunde ikke fange ham i Ord i Folkets Påhør, og de forundrede sig over hans Svar og tav. 	 iḍr-asn lɛjb f-mayd-s-asn-irur. fssan kullu, ur-ẓḍarn a-t-amẓn f-wawal-ns ġ-lgddam n-kullu mddn-an.


Men Peter sagde: "Sølv og Guld ejer jeg ikke, men hvad jeg har, det giver jeg dig: I Jesu Kristi Nazaræerens Navn stå op og gå!" 	 yini-as bṭrus: «ur-dari nnuqrt ula urġ, walaynni mayd dari illan, rad-ak-t-fkġ. s-ism n-yasuɛ lmasiḥ gu-naṣira, nkr tftut.»


Så ere I da ikke mere fremmede og Udlændinge, men I ere de helliges Medborgere og Guds Husfolk, 	 ur-sul-tgim ibrraniyn ula iġribn, ašku teṭṭafm ula kunni ġilad taġamt ġ-gr imẓlayn n-rbbi, tgm zġ-ayt-tgmmi n-rbbi


Og dersom den retfærdige med Nød og neppe bliver frelst, hvor skal da den ugudelige og Synderen blive af? 	 ġmklli ityaran: «iġ-išqa a-injm yan ifulkin ma-ra-ijru i-yan irurn tiġurdin-ns s-rbbi ula yan isalan ddnub?»


Og han sagde til dem: "Sandelig, siger jeg eder, der er nogle af dem, som stå her, der ingenlunde skulle smage Døden, førend de se Guds Rige være kommet med Kraft." 	 isawl yasuɛ yini-asn: «lḥqq a-rad-awn-iniġ, illa ġ-ġwid biddnin ġid ma-ur-ra-immt ard iẓr tagldit n-rbbi tuška-d s-lquwwa.»


Og fra den Stund søgte han Lejlighed til at forråde ham. 	 ġakudan a-iwrri ar-iswingim mamnk a-ra-tn-iɛawn ad-amẓn yasuɛ.


Da Jesus nu kom, fandt han, at han havde ligget i Graven allerede fire Dage. 	 lliġ-n-ilkm yasuɛ, yaf-n liɛazr kkuẓ-uwssan a-n-ikka ġ-umḍḍal.


Og da Peter kom op til Jerusalem, tvistedes de af Omskærelsen med ham og sagde: 	 lliġ iwrri bṭrus s-urušalim, nkrn srs ġwilli ttirinin ad-ẓẓalln mddn i-ddat-nsn inin-as:


Hvad da? have vi noget forud? Aldeles ikke; vi have jo ovenfor anklaget både Jøder og Grækere for alle at være under Synd, 	 imma nkkʷni n-ayt-yudaya, is-nuf mddn yaḍni? uhu ur-tn-nuf, ašku illa lḥukm n-rbbi f-kullu mddn ġmklli-yad nniġ, yili f-ayt-yudaya yili-daġ f-ayt-tmizar yaḍni, ašku ar-kullu-skarn ddnub.


Er Kristus delt? mon Paulus blev korsfæstet for eder? eller bleve I døbte til Paulus's Navn? 	 walaynni ra-kʷn-sqsaġ, is-ibḍa lmasiḥ? izd bulus a-fllawn-immutn f-uggjdi? izd s-ism n-bulus a-s-tddmm ġ-waman?


thi dette er mit Blod, Pagtens, hvilket udgydes for mange til Syndernes Forladelse. 	 ġwid gan idammn-inu lli-ra-iffi f-ssibt n-mddn ggutnin baš ad-gn lɛhd l-ljdid ġ-gratun d-rbbi ma-s-a-fllawn-issitti ddnub-nnun.


Thi vi vide, at hele Skabningen tilsammen sukker og er tilsammen i Veer indtil nu. 	 nssn izd kullu ma-illan ġ-ddunit ar-inddr s-ungaẓ zund tamġart lli-ra-yaru.


Men formaner hverandre hver Dag, så længe det hedder "i Dag", for at ikke nogen af eder skal forhærdes ved Syndens Bedrag. 	 walaynni zzɛamat i-ngratun kraygatt ass, maḥdd llan-uwssan, a-ur-gigun-yili ma-n-lddin ddnub ard iqar ih̬f-ns ijlu.


Thi Kristus gik ikke ind i en Helligdom, som var gjort med Hænder og kun var et Billede af den sande, men ind i selve Himmelen for nu at træde frem for Guds Ansigt til Bedste for os; 	 ašku lmasiḥ ur-ikšim s-tḥanut tamẓlayt lli-ityawskarn s-ifassn n-bnadm, tg ġir amalu n-talli illan ġ-ignna. walaynni s-ignna a-s-ikšm ntta, yili gis ġilad, ibidd f-ssibt-nnġ ġ-lgddam n-rbbi.


Hvad Titus angår, da er han min Fælle og Medarbejder hos eder, og hvad vore Brødre angår, da ere de Menighedsudsendinge, Kristi Ære. 	 imma tiṭus, iga asmun-inu ar-didi-ith̬dam f-ssibt-nnun. imma aytmatnnġ yaḍni, ntni gan imazann n-imnaggarn ar-itban lmjd l-lmasiḥ ġ-twuri lli-skarn.


thi vi kende stykkevis og profetere stykkevis; 	 ašku tḥudda-twassna lli-darnnġ-illan, iḥudda mad-aġ-imala rbbi.


Thi hvad? om nogle vare utro, skal da deres Utroskab gøre Guds Trofasthed til intet? 	 walaynni lliġ ur-zgan kra n-ayt-yudaya ġ-iwaliwn n-rbbi, is-iffuġ nttan zġ-iwaliwn-an?


Men de toge Pengene og gjorde, som det var lært dem. Og dette Ord blev udspredt iblandt Jøderne indtil den Dag i Dag. 	 amẓn iqaridn, skrn ġmklli-tn-uṣṣan. ilin iwaliwn-ad ġ-dar ayt-yudaya sul s-ġassad.


Og jeg så en Engel stige ned fra Himmelen, han havde Afgrundens Nøgle og en stor Lænke i sin Hånd. 	 ẓrġ ilmma yal-lmalak igguz-d zġ-ignna, yusi tasarut n-tdrut n-wakal, tili ġ-ufus-ns yat-ssnslt imqqurn.


Lyder eders Vejledere og retter eder efter dem; thi de våge over, eders Sjæle som de, der skulle gøre Regnskab - for at de må gøre dette med Glæde og ikke sukkende: thi dette er eder ikke gavnligt. 	 sflidat s-imġarn-nnun ar-tskarm s-wawal-nsn, ašku ar-bdda-srun-traran lɛaql. iqqan-tn-d ad-fllawn-fkn lḥsab i-rbbi. skarat s-wawal-nsn baš ad-frḥn s-twuri-nsn, urd a-tn-fllas-tigʷraẓ. ašku iġ-tn-tẓẓigʷraẓm ur-rad-awn-tili lfaytt.


Thi så mange, som Guds Forjættelser ere, i ham have de deres Ja; derfor få de også ved ham deres Amen, Gud til Ære ved os. 	 ašku ġunšk lli-gan iwaliwn lli-s-inna rbbi f-ma-ra-iskr ifulki, lmasiḥ a-tn-kullu-issuwfan. mayan a-f-a-nttini «amin» s-ism l-lmasiḥ ġakud nna-ntalġ rbbi.


og var nu en Enke ved fire og firsindstyve År, og hun veg ikke fra Helligdommen, tjenende Gud med Faste og Bønner Nat og Dag. 	 tili dars tam id-mraw d-kkuẓ (84) n-usggʷas. ur-a-ttffuġ tigmmi n-rbbi, ar-gis-ttɛbad rbbi ar-ttaẓum ar-ti-ttḍalab ġ-iyḍ ula azal.


Hilser Maria, som har arbejdet meget for eder. 	 ar-n-tsllamġ f-maryam lli-bahra-ith̬damn ġ-gratun.


"Jeg siger dig: Stå op, tag din Seng, og gå til dit Hus!" 	 «nniġ-ak, nkr tasit imjdin-nnk, tddut s-tgmmi-nnk.»


til Pris for sin Nådes Herlighed, som han benådede os med i den elskede, 	 ar-t-bahra-ntalġ f-lḥnant-ad iggutn lli-s-aġ-ibark f-uwdm n-yus iɛzzan


Dersom I holde mine Befalinger, skulle I blive i min Kærlighed, ligesom jeg har holdt min Faders Befalinger og bliver i hans Kærlighed. 	 iġ-a-tskarm s-luṣiyat-inu ra-tzgam ġ-tayri-nu, ġmklli skarġ s-luṣiyat n-baba zgaġ ġ-tayri-ns.


Du ser, at Troen virkede sammen med hans Gerninger, og ved Gerningerne blev Troen fuldkommet, 	 is-ur-tfhimt mayan? yumn ibrahim iskr, ikmml liman-ns s-iskkirn-ns.


men afvis de vanhellige og kælingagtige Fabler! Derimod øv dig selv i Gudsfrygt! 	 walaynni anf i-tḥajiyin h̬wanin ula lh̬rayf n-ddunit-ad, ar-tssdust ih̬f-nnk a-ttazzalt ġ-uġaras n-rbbi.


men han tog Afsked og sagde: " (Jeg må endelig holde denne forestående Højtid i Jerusalem; men) jeg vil atter vende tilbage til eder, om Gud vil." Og han sejlede ud fra Efesus 	 imsafaḍ didsn yini-asn: «iġ-ira rbbi rad-d-wrriġ s-darun.» iffuġ afsus issudu ġ-umda,


Thi vi have intet bragt ind i Verden, det er da åbenbart, at vi ej heller kunne bringe noget ud derfra. 	 lliġ-d-nkšm ddunit-ad ur-d-niwi yat. iġ-ra-stt-nffuġ ur-ra-nawi yat.


Og han kom og forkyndte Fred for eder, som vare langt borte, og Fred for dem, som vare nær. 	 lliġ-d-yuška lmasiḥ yawi-d lh̬bar n-sslamt i-kunni lli-n-aggugnin, wala i-nkkʷni lli-srs-akmurnin.


Den, som siger, at han bliver i ham, han er også skyldig selv at vandre således, som han vandrede. 	 ašku wanna ittinin is-iga win lmasiḥ, iqqan-t-id a-iskar ġmklli iskar lmasiḥ.


Derfor, mine elskede, flyr fra Afgudsdyrkelsen! 	 way-aytma ɛzzanin, mayad a-f-a-yawn-ttiniġ, tanfat i-ilahat n-ddunit-ad.


Og den følgende Dag droge vi derfra og kom til Kæsarea, og vi gik ind i Evangelisten Filips Hus, han, som var en af de syv, og bleve hos ham. 	 ndid azkka nzayd aylliġ nlkm tamdint n-qayṣriyya. ngguz ġin ġ-tgmmi n-filibbus abrraḥ l-lh̬bar ifulkin. ig nttan yan zġ-ssa n-irgazn lli-stin aytmatn ġ-urušalim.


Jesus siger til hende: "Maria!" Hun vender sig om og siger til ham på Hebraisk: "Rabbuni!" hvilket betyder Mester. 	 imma yasuɛ inna-yas-d: «maryam.» tgrawl gis tini s-wawal n-ayt-yudaya: «rabbuni.» tga lmɛna-ns ‹amslmd›.


til at også I skulle underordne eder under sådanne og enhver, som arbejder med og har Besvær. 	 ḍalbġ-kʷn ġilad a-tsflidm s-mddn zund ġwid ula kullu wanna ith̬damn ar-itnhataf didnnġ f-twuri-ad.


I se, at et Menneske retfærdiggøres af Gerninger, og ikke af Tro alene. 	 is-ur-tẓrim ġilad? rbbi ar-srnnġ-itrḍu f-ssibt n-ma-nskar urd f-ssibt n-ma-numn ukan.


og han hidkaldte Høvedsmanden og spurgte ham, om han allerede nogen Tid havde været død; og da han fik det at vide af Høvedsmanden, skænkede han Josef Liget. 	 lliġ-as-t-inna lqbṭan ifk ilmma ddat i-yusf.


Ligeså også en Levit; da han kom til Stedet, gik han hen og så ham og gik forbi. 	 ha-yan yaḍni zġ-ih̬ddamn n-tgmmi n-rbbi, imun-d d-uġaras, iddu aylliġ-n-srs-yuggʷa, izri ula ntta zġ-tsga yaḍni.


Hvad skulde da Loven? Den blev føjet til for Overtrædelsernes Skyld (indtil den Sæd kom, hvem Forjættelsen gjaldt), besørget ved Engle, ved en Mellemmands Hånd. 	 imma ġilad ma-ra-nini f-ššrɛ? mah̬ aylliġ-t-id-izuyd rbbi i-mddn-ns? izuyd-asn-t baš ad-asn-imala ddnub lli-skarn. iqama ššrɛ ġir ar akud lliġ-d-yuška-wamud n-ibrahim lli-f-yad-inna rbbi. f-ufus l-lmalayka a-f-asn-ifka ššrɛ, d-ntni ssbayynn-t-id i-musa, d-ntta issbayyn-t-id i-wiyyaḍ.


Og man sagde til mig: Du bør igen profetere om mange Folk og Folkeslag og Tungemål og Konger. 	 yini-yyi ġakudan: «iqqan-k-id a-tzaydt ar-ttbrraḥt s-ma-rad-ak-iml rbbi f-mddn n-kigan d-tmizar d-tasutin d-lluġat d-igldan.»


og det, som i mit Kød var eder til Fristelse, ringeagtede I ikke og afskyede I ikke, men I modtoge mig som en Guds Engel, som Kristus Jesus. 	 wah̬h̬a fllawn tšqa-tmaḍunt-inu, ur-iyi-tḥgirm ula trurm-iyi, walaynni tšškšmm-iyi-n s-darun tfrḥm sri zund iġ-giġ yal-lmalak zġ-dar rbbi, zund-nnit iġ-giġ lmasiḥ yasuɛ.


ligeså Ypperstepræsten Annas og Kajfas og Johannes og Alexander og alle, som vare af ypperstepræstelig Slægt. 	 yili-didsn-unmġur ihiyyan n-tgmmi n-rbbi ism-ns ḥannan, yili qayafa d-yuḥanna d-iskandr d-wiyyaḍ n-ayt-unmġur n-tgmmi n-rbbi.


Hvorfor? fordi de ikke søgte den af Tro, men som af Geringer. De stødte an på Anstødsstenen, 	 mah̬? ašku s-iskkirn-nsn a-s-a-ttirin ad-trḍun rbbi, urd s-liman. ġmkad a-s-utn aẓru n-tbayḍḍrt.


Og på Sabbatsdagen gik vi uden for Porten ved en Flod, hvor vi mente, at der var et Bedested", og vi satte os og talte til de Kvinder, som kom sammen. 	 ġ-wass n-usunfu nffuġ s-brra n-tmdint nddu s-tama n-wasif, ašku nenna d-ih̬f-nnġ ra-yili ġin kra n-mani ġ-a-tmunun ayt-yudaya ar-gis-tẓallan. nskiws ar-nsawal d-tmġarin lli-n-munnin ġin.


Og Jesus gik ind i Guds Helligdom og uddrev alle dem, som solgte og købte i Helligdommen, og han væltede Vekselerernes Borde og Duekræmmernes Stole. 	 ikšm yasuɛ s-tgmmi n-rbbi, inkr ar-zgis-iṭṭay ġwilli gis zznzanin ar-gis-saġn. igllb lmyadi n-willi tṣrrafnin iqaridn, igllb lkʷrasa n-willi zznzanin itbirn.


Al god Gave og al fuldkommen Gave er ovenfra og kommer ned fra Lysenes Fader, hos hvem der ikke er Forandring eller skiftende Skygge. 	 kullu ma-igan tawafka išwan ula kullu ma-igan lbaraka ifulkin, zġ-uflla a-zġ-d-yuška, zġ-rbbi lli-iskrn tifawin n-ignwan. imma nttan ur-a-itmutti ula-da-itbddal ula-da-itllas.


Derfor, hver den, som hører disse mine Ord og gør efter dem, ham vil jeg ligne ved en forstandig Mand, som byggede sit Hus på Klippen, 	 «kullu wanna isfldn i-iwaliwn-ad-inu ar-srsn-iskar, irwas argaz iṭṭafn lɛaql, ibna tigmmi-ns f-isli.


Og Djævelen sagde til ham: "Dersom du er Guds Søn, da sig til denne Sten, at den skal blive Brød." 	 isawl srs iblis ġakudan, yini-as: «iġ-tgit yus n-rbbi, ini i-uẓru-ad a-iwrri ig aġrum.»


Og et andet Tegn blev set i Himmelen, og se, der var en stor, ildrød Drage, som havde syv Hoveder og ti Horn og på sine Hoveder syv Kroner. 	 tban-ilmma-tmatart yaḍni ġ-ignwan. tga zund yan-ulgmmaḍ aẓggʷaġ, imqqur bahra. iṭṭaf ssa n-ih̬fawn d-mraw-waskawn, ilin ssa n-ttijan mẓẓinin f-ih̬fawn-ns.


Men en af de lovkyndige svarede og siger til ham: "Mester! idet du siger dette, forhåner du også os," 	 isawl yan zġ-imslmdn n-ššrɛ yini-as: «way-amslmd, trgmt-aġ ula nkkʷni s-wawal-ad.»


Men da de vare dragne bort, se, da viser en Herrens Engel sig i en Drøm for Josef og siger: "Stå op, og tag Barnet og dets Moder med dig og fly til Ægypten og bliv der, indtil jeg siger dig til; thi Herodes vil søge efter Barnet for at dræbe det." 	 lliġ ddan ntni iban-d yal-lmalak n-sidi rbbi i-yusf ġ-twargit yini-as: «nkr tawit aḥšmi d-innas trwlm s-tmazirt n-miṣr, tqamam-n ġin ard-ak-iniġ a-di-twrrim, ašku hirudus ra-isiggil s-uḥšmi-ad a-t-inġ.»


Men ser, til, at ikke denne eders Frihed skal blive til Anstød for de skrøbelige! 	 walaynni illa fllawn a-trarm lɛaql iġ-tram a-tskarm s-lḥqq-nnun, a-ur-ttggam tabayḍḍrt i-willi mi iḍɛf liman-nsn.


Men Påbudets Endemål er Kærlighed af et rent Hjerte og af en god Samvittighed og af en uskrømtet Tro, 	 ġmkan a-s-k-uṣṣaġ ašku riġ a-nzayd ar-ntɛmmar s-lḥnant n-willi dar ul iġusn issann is-ur-gisn lɛib amnn s-lmasiḥ s-nniyt ikmmln.


Men da Farisæerne hørte, at han havde stoppet Munden på Saddukæerne, forsamlede de sig. 	 munn-d fllas ifarisin lliġ sfldn f-mamnk a-issfssa iṣadduqin.


Men Menneskene forundrede sig og sagde: "Hvem er dog denne, siden både Vindene og Søen ere ham lydige?" 	 iḍr-asn lɛjb ar-ttinin: «ma-iga-urgaz-ad aylliġ a-srs-isflid-waḍu ula amda?»


Sandelig, sandelig, siger jeg eder, en Tjener er ikke større end sin Herre, ikke heller et Sendebud større end den, som har sendt ham. 	 lḥqq ayad, lḥqq a-rad-awn-iniġ. ah̬ddam ur-yugʷr sidis. arqqas ur-yugʷr ġwalli-t-yuznn.


og de kunde blive ædru igen fra Djævelens Snare, af hvem de ere fangne til at gøre hans Villie. 	 njmn s-lmɛqul zġ-tẓqqurt n-iblis lli-tn-iġwin baš ad-skarn ma-ira.


Og de spiste alle og bleve mætte. 	 ššn kullu mddn-an aylliġ šbɛan.


Mænd, som have vovet deres Liv for vor Herres Jesu Kristi Navn. 	 lli-fkanin ih̬fawn-nsn f-ism n-siditnnġ yasuɛ lmasiḥ.


råbte og sagde: "I Mænd! hvorfor gøre I dette? Vi ere også Mennesker, lige Kår undergivne med eder, og vi forkynde eder Evangeliet om at vende om fra disse tomme Ting til den levende Gud, som har gjort Himmelen og Jorden og Havet og alt, hvad der er i dem; 	 «mayd ra-tnawlm? hati bnadm ka-nga zund kunni. nuška-d nawi-awn-d lh̬bar ifulkin baš a-tflm tiġawsiwin-ad h̬wanin lli-tskarm, twrrim tissanm rbbi lli-iddrn. nttan a-iskrn ignwan d-wakal d-imdwan ula kullu ma-gisn-illan.


Men Skibet var allerede midt på Søen og led Nød af Bølgerne; thi Vinden var imod. 	 imma imḥḍarn-ns ġ-tasaɛt-an, taggug-n tanawt-nsn f-wakal. ar-tt-kkatnt taḍangiwin, ar-tt-itrara-waḍu tiġurdin.


Men jeg siger eder, at mange skulle komme fra Øster og Vester og sidde til Bords med Abraham og Isak og Jakob i Himmeriges Rige. 	 rad-awn-iniġ, ggutn ibrraniyn lli-ra-d-yašk zġ-ššrq ula lġrb munn-d d-ibrahim d-isḥaq d-yaɛqub f-imnsi imqqurn n-tgldit n-ignna.


Og da de stege op i Skibet, lagde Vinden sig. 	 ġlin ilmma s-tanawt, ibbi-n-waḍu.


Lukas er alene hos mig. Tag Markus og bring ham med dig; thi han er mig nyttig til Tjenesten. 	 ġir luqa a-didi-iqaman. riġ a-tzrit dar marqus tawit-t-id didk, ašku iẓḍar a-yyi-iɛawn ġ-twuri.


Thi det er den Helligånds Beslutning og vor, ingen videre Byrde at pålægge eder uden disse nødvendige Ting: 	 ašku imla-yaġ-d rruḥ lqudus ula ih̬f-nnġ, a-ur-fllawn-ng kra n-taẓayt abla tiġawsiwin-ad hiyyanin:


I forlade Guds Bud og holde Menneskers Overlevering." 	 ha-kunni ar-tfalm luṣiyat n-rbbi, ar-tamẓm lɛadat n-bnadm.»


Og medens de spiste, sagde han: "Sandelig, siger jeg eder, en af eder vil forråde mig." 	 lliġ a-šttan yini-asn: «lḥqq a-rad-awn-iniġ, ra-yyi-izznz yan ġ-gratun.»


iblandt hvilke også I ere Jesu Kristi kaldede: 	 ula kunni tgam zġ-willi mi iġra rbbi ad-gn win yasuɛ lmasiḥ.


Thi falske Krister og falske Profeter skulle fremstå og gøre store Tegn og Undergerninger, så at også de udvalgte skulde blive forførte, om det var muligt. 	 ašku rad-d-nkrn kra n-mddn, kud yan ar-ittini f-ih̬f-ns izd lmasiḥ a-iga nġd kra n-nnabi, walaynni ar-sskirkisn. rad-skarn timitar mqqurnin d-lmɛjizat iġ-ufan ad-jllun ula ġwilli ganin win rbbi.


Og de fire Væsener have hvert især seks Vinger, rundt om og indadtil ere de fulde af Øjne; og uden Ophør sige de Dag og Nat: Hellig, hellig, hellig er Herren, Gud, den Almægtige, han, som var, og som er, og som kommer! 	 kraygatt yat ġ-lmh̬luqat-an teṭṭaf sḍiṣ ifrawn, igatnt-gisnt-walln zġ-kraygatt mani. ar-ttirirnt ġ-iyḍ ula azal bla-da-tfssant ar-ttinint: «amẓlay, amẓlay, amẓlay a-iga sidi rbbi lli-iḥkamn kullu ma-illan. ikka-ttin illa, yili, rad-bdda-yili.»


Men mange af Samaritanerne fra den By troede på ham på Grund af Kvindens Ord, da hun vidnede: "Han har sagt mig alt det, jeg har gjort." 	 iggut ma-yumnn s-yasuɛ ġ-tmdint-an n-samira lliġ sfldn i-tugga lli-fllas-tfka-tmġart-lli, tini-asn «isawl-iyi f-kullu mad-skrġ.»


Men Jesus siger til ham: "Følg mig, og lad de døde begrave deres døde!" 	 imma yasuɛ inna-yas: «ašk-id mun didi. fl ġwilli ur-ṭṭafnin tudrt a-n-mḍln winna-yasn-mmutnin.»


Den sidste Fjende, som tilintetgøres, er Døden. 	 anuwwaš amggʷaru lli-ra-ihlk a-t-igan d-lmut.


Og hver den, som lever og tror på mig, skal i al Evighed ikke dø. Tror du dette?" 	 imma wanna iddrn yamn sri, ur-ra-sar-immt. is-tumnt mayad?»


Men lad så være, at jeg ikke har været eder til Byrde, men jeg var træsk og fangede eder med List! 	 tssnm is-ur-fllawn-ẓẓayġ ġ-uwssan-an. walaynni is-sul-gigun-illa ma-ittinin «bulus iga bu-lḥilt, izzri-tt fllawn s-tkrkas»?


Men Apostlene og de Brødre, som vare rundt om i Judæa, hørte, at også Hedningerne havde modtaget Guds Ord. 	 sfldn irqqasn d-aytmatn ġ-kullu tamazirt n-yudaya f-ibrraniyn is-umẓn ula ntni awal n-rbbi.


Jeg vidste vel, at du altid hører mig; men for Skarens Skyld, som står omkring, sagde jeg det, for at de skulle tro, at du har udsendt mig." 	 ssnġ is-a-yyi-bdda-tsflidt, walaynni nniġ mayad f-ssibt n-mddn-ad biddnin ġid, baš ad-amnn izd kiyi a-yyi-d-yuznn.»


Jesus så Nathanael komme til sig, og han siger om ham: "Se, det er sandelig en Israelit, i hvem der ikke er Svig." 	 yasuɛ iẓra-n natanayl ifta-d s-dars, yini fllas: «ġwad a-igan s-ṣṣaḥt zġ-ayt-rbbi, iṣfu-uwl-ns.»


Og han drev dem bort fra Domstolen. 	 issmsr-tn zġ-lmḥkama.


Da svarede Jesus og sagde til hende: "O Kvinde, din Tro er stor, dig ske, som du vil!" Og hendes Datter blev helbredt fra samme Time. 	 isawl yasuɛ yini-as: «wa-tamġart, tumnt bahra. ad-am-yili ġmklli trit.» tjji illis ġakudan.


og hvorledes skulde de prædike, dersom de ikke bleve udsendte? Som der er skrevet: "Hvor dejlige. ere deres Fødder, som forkynde godt Budskab." 	 mamnk a-ra-n-awin lh̬bar iġ-ur-illi ma-tn-yuznn? ġmklli ityaran: «mnšk a-s-ifulki a-nẓr ġwid-d-iwinin lh̬bar išwan.»


og til den nye Pagts Mellemmand, Jesus, og til Bestænkelsens Blod, som taler bedre end Abel. 	 takmurm-d s-yasuɛ lli-iskrn lɛhd l-ljdid ġ-gr rbbi d-bnadm, ula s-urušš n-idammn-ns lli-ifkan rrja uggʷar n-idammn n-habil.


Thi Lovløshedens Hemmelighed virker allerede, kun at den, som nu holder tilbage, først må komme af Vejen 	 ašku tanuwwašt intln tbda ġilad ar-ttzayad, walaynni ġaylli ra-ijru ur-ra-ijru ard ityattay ma-t-iḥṣarn.


Men Peter begyndte og forklarede dem det i Sammenhæng og sagde: 	 isawl bṭrus iml-asn kullu ma-ijran zġ-isizwar yini-asn:


Og I skulle ikke kalde nogen på Jorden eders Fader; thi een er eders Fader, han, som er i Himlene. 	 a-ur-ttinim i-yan ġ-ddunit-ad ‹baba›, ašku yan babatun kad-darun-illan, a-t-igan d-babatun n-ignna.


Thi når du blev afhugget af det Olietræ, som er vildt af Naturen, og imod Naturen blev indpodet i et ædelt Olietræ, hvor meget mere skulle da disse indpodes i deres eget Olietræ, som de af Natur tilhøre! 	 iskr rbbi ma-ur-skarn mddn lliġ-k-id-ibbi zġ-tzmmurt ilqqm-k-id i-tazitunt. walaynni ra-irh̬u s-uggʷar a-d-gis-ilqqm tiṣṭṭwin lli-zgis-bbinin, ašku tin tazitunt ad-gant.


og vente på hans Søn fra Himlene, hvem han oprejste fra de døde, Jesus, som frier os fra den kommende Vrede. 	 ar-ttinin f-mamnk a-ttqlm ġilad s-yus lli-d-issnkr zġ-lmut ar-d-iwrri zġ-ignna, a-t-igan d-yasuɛ lli-aġ-ijjnjmn zġ-lġaḍab lli-ra-ittut f-ddunit.


Dog er hverken Kvinde uden Mand eller Mand uden Kvinde i Herren. 	 walaynni nssn is-ur-ngarant-tmġarin d-irgazn ġ-tamunt n-siditnnġ, ula ngaran irgazn d-tmġarin.


Og Folkeslagene skulle vandre i dens Lys, og Jordens Konger bringe deres Herlighed til den, 	 s-tifawt n-tmdint a-s-ra-ttidun ayt-tmizar kullutn, rad-as-d-awin igldan n-ddunit tirzzifin l-lmjd-nsn.


Men er nogen uvidende derom, så får han være uvidende! 	 iġ-ur-iqbil mayad, ur-ityawqbal ntta.


hvad de fandt mig i Færd med, da jeg var bleven renset i Helligdommen, og ikke med Opløb og Larm; men det var nogle Jøder fra Asien, 	 ġmkan ad-skrġ s-iyi-n-ufan ġ-tgmmi n-rbbi, d-nkki ġusġ s-isird n-ayt-yudaya. ur-a-sawalġ s-mddn ula-da-tẓiġ d-yan.


Og de begyndte alle som een at undskylde sig. Den første sagde til ham: Jeg har købt en Mark og har nødig at gå ud og se den; jeg beder dig, hav mig undskyldt! 	 walaynni ar-ssɛdarn ntni kullutn. yini-as-umzwaru: ‹a-uddi, sġiġ yan-igr, iqqan-iyi-d ad-dduġ a-t-ẓrġ. ḍalbġ-ak ad-iyi-tṣamḥt.›


Men da Jesus så det, blev han vred og sagde til dem: "Lader de små Børn komme til mig; formener dem det ikke, thi Guds Rige hører sådanne til. 	 imma yasuɛ, lliġ iẓra mayan ṭiyyr-as yini-asn: «adjat tarwa mẓẓinin a-d-dari-aškin. a-tn-ur-tḥṣarm, ašku zund ġwid a-mi-tlla-tgldit n-rbbi.


Men Byskriveren fik Skaren beroliget og sagde: "I Mænd i Efesus! hvilket Menneske er der vel, som ikke ved, at Efesiernes By er Tempelværge for den store Artemis og det himmelfaldne Billede? 	 qaman ġmkan aylliġ inkr-uktatbi l-lmḥkama. issfssa-tn yini-asn: «way-ayt-afsus. is-illa ma-ur-issinn tamdint n-afsus a-igabln tigmmi n-arṭamis tamqqurt d-uẓru n-ṣṣurt-ns lli-d-iḍrn zġ-ignna?


Og de gjorde en Kalv i de Dage og bragte Offer til Gudebilledet og frydede sig ved deres Hænders Gerninger. 	 skrn ya-laṣnam zund igiz ġ-uwssan-an, ar-n-srasn tiġrsiw ġ-lgddam-ns, skrn lfišta frḥn s-ġaylli ssngaddan s-ifassn-nsn.


Dersom nogen har Øren at høre med, han høre!" 	 yan dar imzgan a-srsn-isflid, illa fllas a-isfld.»


Og alle Englene stode rundt om Tronen og om de Ældste og om de fire Væsener og faldt ned for Tronen på deres Ansigt og tilbade Gud og sagde: 	 biddn ġin kullu lmalayka, lullin i-lɛrš ula imġarn ula kkuẓṭ lmh̬luqat, ḍrn-in f-uwdm-nsn ġ-lgddam l-lɛrš sjdn i-rbbi


Dersom vi sige, at vi ikke have Synd, bedrage vi os selv, og Sandheden er ikke i os. 	 iġ-nenna «ur-a-nskar ddnub,» hati nsskarks f-ih̬f-nnġ, ur-ginnġ lḥqq.


Men nu var der hos os syv Brødre; og den første giftede sig og døde; og efterdi han ikke havde Afkom, efterlod han sin Hustru til sin Broder. 	 llan darnnġ ssa n-aytmatn. yiwi-umzwaru tamġart immt bla tarwa, ifl tamġart-ns i-gʷmas.


Giver os Rum; ingen have vi gjort Uret, ingen ødelagt, ingen bedraget. 	 mlat-aġ ġilad is-aġ-tḥubbam, ašku ur-jju-ntɛdda f-yan ula nssh̬sr yan ula nšša yan.


Og nu står jeg her og dømmes for Håbet på den Forjættelse, som er given af Gud til vore Fædre, 	 imma ġilad biddġ ġid a-flla-tḥkamt f-ssibt n-rrja lli-dari-illan, ašku umnġ awal lli-inna rbbi i-imzwura-nnġ.


Men hans Øjne vare Ildslue, og på hans Hoved var der mange Kroner;han havde et Navn skrevet, hvilket ingen kender, uden han selv; 	 ar-d-ssufunt-walln-ns zund isufa l-lɛafit, ilin f-ih̬f-ns ttijan ggutnin. ityara fllas yan-ism lli-ur-issin yan abla nttan.


thi det, som man kan vide om Gud, er åbenbart iblandt dem; Gud har jo åbenbaret dem det. 	 lġaḍab-ns a-fllasn-illan ašku ssnn f-rbbi ma-fllas-ssnn kullu mddn, rbbi-nnit ad-asn-t-imlan.


Vi vide, at vi ere af Gud, og hele Verden ligger i det onde. 	 nssn is-nga tarwa n-rbbi, tili ddunit kullutt ġ-ddu-ufus n-iblis.


Disse gøre det af Kærlighed, vidende, at jeg er sat til at forsvare Evangeliet; 	 ar-tbrraḥn f-ssibt l-lḥnant lli-gisn-illan, ašku ssnn is-iyi-d-yiwi rbbi s-ġid baš ad-tḥamaġ f-lh̬bar ifulkin.


Thi han skal overgives til Hedningerne og spottes, forhånes og bespyttes, 	 ra-yyi-dḥin s-gr ifassn n-ibrraniyn, ṭnẓn gigi rgmn-iyi ssufsn flla.


og Marken er Verden, og den gode Sæd er Rigets Børn, men Ugræsset er den Ondes Børn, 	 igr tga-t ddunit. aqqayn n-wamud ifulkin gan-tn ayt-tgldit n-ignna, imma aqqayn n-wazkkun gan-tn ayt-iblis.


Og jeg forfulgte denne Vej indtil Døden, idet jeg lagde både Mænd og Kvinder i Lænker og overgav dem til Fængsler, 	 aylliġ wrriġ ar-ssrfufunġ ayt-uġaras-ad ar lmut, ar-tamẓġ irgazn ula timġarin ar-tn-in-dḥayġ ġ-lḥbs.


"Vi bøde eder alvorligt, at I ikke måtte lære i dette Navn, og se, I have fyldt Jerusalem med eders Lære, og I ville bringe dette Menneskes Blod over os!" 	 «is-ur-kʷn-numr a-ur-tsslmadm s-ism-an? imma kunni mayd tskrm ġilad? hati tɛmmrm urušalim s-ulmmud-nnun, tirim ad-aġ-tqlldm s-idammn n-urgaz-an.»


Derefter, da Jesus vidste, at alting nu var fuldbragt, for at Skriften skulde opfyldes, siger han: "Jeg tørster." 	 ġakudan issn yasuɛ is-ikmml kullu ma-fllas-illan, issafu ilmma ma-ityaran ġ-warra n-rbbi isawl-d yini: «hati rufiġ.»


Men der er i Jerusalem ved Fåreporten en Dam, som på Hebraisk kaldes Bethesda, og den har fem Søjlegange. 	 illa yan-ifrḍ ġ-urušalim ġ-tama n-imi n-uwlli, ar-as-ttinin ‹ifrḍ n-bitzata› s-wawal n-ayt-yudaya. sutln-as smmus ilḥnin.


Thi sande og retfærdige ere hans Domme, at han har dømt den store Skøge, som fordærvede Jorden med sin Utugt, og krævet sine Tjeneres Blod af hendes Hånd. 	 yʷġẓan lḥukm-ns, s-lḥqq a-s-a-itḥkam. yut lɛqubit f-tmggant imqqurn lli-issrkan kullu ddunit s-lfsad-ns. irar-as rbbi f-idammn n-ih̬ddamn-ns.»


Men da han kom til Stede, stillede de Jøder, som vare komne ned fra Jerusalem sig omkring ham og fremførte mange og svare Klagemål, som de ikke kunde bevise, 	 ikšm-d bulus sutln-as ayt-yudaya lli-d-uškanin zġ-urušalim, ar-srs-taštkkan s-tġawsiwin mqqurnin walaynni ur-ẓḍarn a-tnt-zzgan.


Og hans Disciple sige til ham: "Hvorfra skulle vi få så mange Brød i en Ørken, at vi kunne mætte så mange Mennesker?" 	 inin-as imḥḍarn-ns: «ġir lh̬la ayad. maniġ ra-naf aġrum ma-s-a-nššbaɛ kullu mddn-ad ggutnin?»


Thi hvad Ros er det, om I holde ud, når I Synde og derfor få Næveslag? Men dersom I holde ud, når I gøre det gode og lide derfor, dette finder Yndest hos Gud. 	 walaynni mal-lfaytt darun illan iġ-tskrm ma-yʷh̬šnn tṣbrm i-ukuray lli-tššam f-ssibt l-lh̬ʷšant-nnun? walaynni iġ-tskrm afulki trfufnm tṣbrm, ra-kʷn-ibark rbbi.


Og hans Forældre droge hvert År op til Jerusalem på Påskehøjtiden. 	 asggʷas ar asggʷas ar-ttidun ayt-dars n-yasuɛ s-tmdint n-urušalim ġ-lɛid n-usurf.


indtil den Dag, da han blev optagen, efter at han havde givet Apostlene, som han havde udvalgt, Befaling ved den Helligånd; 	 ar ass lli-ġ-ityalal s-ignna. walaynni lliġ ur-ta-ityalal isawl s-willi isti ad-gn irqqasn-ns, yuṣṣa-tn s-tḥkimt n-rruḥ lqudus f-ma-rad-skarn.


men I ere Kristi, og Kristus er Guds. 	 tilim i-lmasiḥ, yili lmasiḥ i-rbbi.


Men han sagde til ham: "Herre! jeg er rede til at gå med dig både i Fængsel og i Døden." 	 yini-as bṭrus: «wa-sidi, ha-yyi ujadġ ad-didk-dduġ s-lḥbs mmtġ didk.»


Dog har jeg for en Del tilskrevet eder noget dristigere for at påminde eder på Grund af den Nåde, som er given mig fra Gud 	 walaynni s-zzɛamt ayd-s-awn-in-uriġ f-tġawsiwin-ad. zɛmġ ad-awn-tnt-id-ssktiġ ašku rbbi ad-iyi-ifkan lbaraka-yad,


Men fra Skabningens Begyndelse skabte Gud dem som Mand og Kvinde. 	 walaynni ur-igi ġmkad ġ-isizwar n-ddunit. ġmklli ityaran ‹rbbi iskr awtm d-tawtmt.›


hvilket nu også frelser eder i sit Modbillede som Dåb, der ikke er Fjernelse af Kødets Urenhed, men en god Samvittigheds Pagt med Gud ved Jesu Kristi Opstandelse, 	 maylli ijran ġ-uwssan-an irwas i-udum ġ-waman lli-s-tnjmm kunni, urd s-irid n-irkan n-ddat-nnun walaynni iga tamatart n-is-iwrri iġus-uwl-nnun, tfkm ih̬f-nnun i-rbbi, tnjmm f-ssibt n-ma-d-inkr yasuɛ lmasiḥ zġ-lmut.


Seruks Søn, Ragaus Søn, Faleks Søn, Ebers Søn, Salas Søn, 	 yus n-sarug yus n-raɛu yus n-falag yus n-ɛabr yus n-šalaḥ


Og det skete i Tiden der efter, at han rejste igennem Byer og Landsbyer og prædikede og forkyndte Evangeliet om Guds Rige, og med ham de tolv 	 tiġurdin n-mayan iddu yasuɛ ar-itkka timdinin ula iduran ar-itbrraḥ s-lh̬bar ifulkin f-tgldit n-rbbi. ar-dids-tmunun imḥḍarn-ns s-sin d-mraw,


Men de droge videre fra Perge og kom til Antiokia i Pisidien og gik ind i Synagogen på Sabbatsdagen og satte sig. 	 zaydn ntni zġ-barga s-tmdint n-anṭakiyya n-bisidiyya. kšmn s-tgmmi n-tẓallit ġ-wass n-usunfu, skiwsn gis.


Og han svarede og sagde til dem: "Jeg siger eder, at hvis disse tie, skulle Stenene råbe." 	 irar-asn yasuɛ: «rad-awn-iniġ, iġ-fssan ġwid, rad-utn iẓran-ad taġurit.»


Da løber hun og kommer til Simon Peter og til den anden Discipel, ham, hvem Jesus elskede, og siger til dem: "De have borttaget Herren af Graven, og vi vide ikke, hvor de have lagt ham." 	 twrri-d ar-di-ttazzal s-dar simɛan bṭrus d-umḥḍar yaḍni lli-iɛzzan dar yasuɛ tini-asn: «ssittin siditnnġ zġ-umḍḍal. ur-nssin maniġ-t-in-srsn.»


Men Åndens Frugt er Kærlighed, Glæde, Fred, Langmodighed, Mildhed, Godhed, Trofasthed, 	 imma lġllt n-rruḥ tga lḥnant d-lfrḥ d-lhna d-ṣṣbr, ar-ntɛawan wiyyaḍ ar-didsn-ntfulki ar-didsn-ntbddad


Thi Menneskene skulle være egenkærlige, pengegridske, praleriske, hovmodige, spottelystne, ulydige imod Forældre, utaknemmelige, ryggesløse, 	 ašku rad-tsalan mddn ġir ih̬fawn-nsn ar-tsalan iqaridn, ar-talġn ar-ssimġurn agayyu-nsn ar-rggmn wiyyaḍ. ur-rad-sflidn s-ayt-darsn ula-da-tškarn yan ula-da-ttirin rbbi.


Thi falske Krister og falske Profeter skulle fremstå og gøre Tegn og Undergerninger for at forføre, om det var muligt, de udvalgte. 	 ašku rad-d-nkrn kra n-mddn, kud yan ar-ittini f-ih̬f-ns izd lmasiḥ a-iga nġd kra n-nnabi, walaynni ar-sskirkisn. rad-skarn timitar d-lmɛjizat iġ-ufan ad-jllun ula ġwilli ganin win rbbi.


Og han førte dem op i sit Hus og satte et Bord for dem og frydede sig over, at han med hele sit Hus var kommen til Troen på Gud. 	 išškšm-tn s-tgmmi isrs-asn-in mad-šttan, ifrḥ bahra ntta d-kullu ayt-tgmmi-ns ašku wrrin umnn s-rbbi.


Thi dette er Kærlighed til Gud, at vi holde hans Bud; og hans Bud ere ikke svære; 	 ġmkad a-s-a-nmala is-a-nttiri rbbi: ar-nskar s-luṣiyat-ns. ur-fllannġ-iẓẓay maylli-f-aġ-yuṣṣa,


for at du ikke skal vise dig for Menneskene som fastende, men for din Fader, som er i Løndom; og din Fader, som ser i Løndom, skal betale dig. 	 a-ur-yissan yan is-taẓumt abla babak lli-intln. ra-k-ibark babak lli-itmnadn kullu ma-intln.


Joanans Søn, Resas Søn, Zorobabels Søn; Salathiels Søn, Neris Søn. 	 yus n-yuḥanna yus n-risa yus n-zrubbabl yus n-šaltyal yus n-nir


Thi jeg mener ikke at stå tilbage i noget for de såre store Apostle. 	 walaynni irwas-iyi is-ur-iyi-akkʷ-ufn mddn-an lli-tgam d-irqqasn hiyyanin.


Men Ypperstepræsterne rådsloge om også at slå Lazarus ihjel: 	 mšawarn inmġurn n-tgmmi n-rbbi ad-nġn liɛazr ula ntta,


til hvem der var sagt: "I Isak skal en Sæd få Navn efter dig; " 	 wah̬h̬a-yas-inna rbbi s-wawal-ns izgan: «zġ-tarwa n-yuk isḥaq a-zġ-ra-tili tasut-nnk.»


Men hans prøvede Troskab kende I, at, ligesom et Barn tjener sin Fader, således har han tjent med mig for Evangeliet. 	 imma kunni tssnm f-timutaws is-ifulki bahra, tissanm mamnk a-didi-ith̬dam zund arraw d-babas ġ-twuri l-lh̬bar ifulkin.


Men de sagde: "Høvedsmanden Kornelius, en retfærdig og gudfrygtig Mand, som har godt Vidnesbyrd af hele Jødernes Folk, har at en hellig Engel fået Befaling fra Gud til at lade dig hente til sit Hus og høre, hvad du har at sige." 	 inin-as: «yuzn-aġ-d lqbṭan kurnilyus. iga argaz ifulkin, ar-itɛbad rbbi ar-ti-tuqqarn kullu ayt-yudaya. iban-as-d yal-lmalak n-rbbi, yini-as ad-ak-d-iġr s-tgmmi-ns baš a-isfld i-ma-rad-as-tinit.»


"Mester! Moses har sagt: Når nogen dør og ikke har Børn, skal hans Broder for Svogerskabets Skyld tage hans Hustru til Ægte og oprejse sin Broder Afkom. 	 «way-amslmd, inna musa ‹iġ-immut kra n-yan ifl-d tamġart-ns bla tarwa, illa f-gʷmas n-urgaz-an a-stt-itahl a-dids-iskr tarwa f-ism n-gʷmas lli-immutn.›


I Øgleunger! hvorledes kunne I tale godt, når I ere onde? Thi af Hjertets Overflødighed taler Munden. 	 wa-tarwa n-ifaġrn, mamnk a-ra-tiẓḍarm a-tsawalm s-ufulki d-kunni tʷh̬šnm? hati aynna-s-iɛmmr-uwl a-s-a-d-isawal imi.


Men alle hans Kyndinge stode langt borte, ligeså de Kvinder, som fulgte med ham fra Galilæa, og så dette. 	 biddn imddukkʷal n-yasuɛ ġ-tuggugt, ntni d-tmġarin lli-d-dids-munnin zġ-tmazirt n-jalil, ar-tmnadn kullu ma-ijran.


Når så vi dig syg eller i Fængsel og kom til dig? 	 managu a-k-nẓra tuḍnt nġd tllit ġ-lḥbs našk-in dark?›


Have I Øjne og se ikke? Og have I Øren og høre ikke? Og komme I ikke i Hu? 	 is-darun alln ur-a-ttmnadm? is-darun imzgan ur-a-tsflidm? is-ur-a-tswingimm?


at ikke nogen er en utugtig eller en vanhellig som Esau, der for een Ret Mad solgte sin Førstefødselsret. 	 a-ur-yili yan gigun itfsadn, ula yan itraran tiġurdin-ns s-rbbi zund ɛisu lli-igan ih̬fddi izznz lḥqq-ns f-yat tirmt.


Og der kom Lyn og Røster og Tordener; og der blev et stort Jordskælv, hvis Mage ikke har været, siden der blev Mennesker til på Jorden, et sådant Jordskælv, så stort. 	 ar-kkatn-uwsmann, immass iggig s-uqqryan itjhhdn, immass-wakal ula ntta bahra. ur-jju-immussi-wakal ġmkan zġ-lliġ ityawh̬laq bnadm ġ-ddunit.


og iført eder det nye, som fornyes til Erkendelse efter hans Billede, der skabte det; 	 hati twrrim tgam mddn l-ljdid. rbbi lli-kʷn-ih̬lqn ar-kʷn-itbddal baš a-twrrim tgm zund nttan, tissanm-t ġmklli iga.


Og han tog de fem Brød og de to Fisk, så op til Himmelen og velsignede; og han brød Brødene og gav sine Disciple dem at lægge for dem, og han delte de to Fisk til dem alle. 	 yasi smmust-tngʷal-lli d-tslmin-lli s-snat, yall alln-ns s-ignwan iškr rbbi. ibbi tingʷal ifk i-imḥḍarn-ns a-n-srasn i-mddn, ibḍu snat-tslmin fllasn kullutn.


idet vi Nat og Dag inderligt bede om at måtte få eder selv at se og råde Bod på eders Tros Mangler? 	 ha-yaġ ġ-iyḍ ula azal ar-ntḍalab rbbi ad-aġ-ifk a-kʷn-nẓr a-nkmml ma-kʷn-sul-ih̬ṣṣan baš a-tzaydm ġ-uġaras l-lmasiḥ.


Og Jesus forfremmedes i Visdom og Alder og yndest hos Gud og Mennesker. 	 ar-itzayad yasuɛ ġ-tiddi ula taḥkimt, irḍu srs rbbi ula mddn.


Jeg opfordrede Titus og sendte Broderen med; har Titus da gjort sig nogen Fordel af eder? Vandrede vi ikke i den samme Ånd, i de samme Fodspor? 	 nkki a-iḍalbn tiṭus a-n-yašk s-darun, aznġ-n dids gʷmatnnġ yaḍni. walaynni iniyat-iyi, is-jju-kʷn-išša tiṭus? imma nkki d-tiṭus, ar-bdda-nskar zund zund, ar-ntnbaḍ zund zund.


Og Dragen vrededes på Kvinden og gik bort for at føre Krig imod de øvrige af hendes Sæd, dem, som holde Guds Bud og have Jesu Vidnesbyrd. 	 imma algmmaḍ, nkrn-d gis iriyn ggutnin, ṭiyyr-as bahra f-tmġart. iddu a-itmmaġ d-tarwa yaḍni n-tmġart, a-tn-igan d-kullu willi skarnin s-luṣiyat n-rbbi ar-tamẓn ġ-tugga n-yasuɛ.


Hvem skal kunne skille os fra Kristi Kærlighed? Trængsel eller Angst eller Forfølgelse eller Hunger eller Nøgenhed eller Fare eller Sværd? 	 ma-rad-aġ-issngara d-lḥnant l-lmasiḥ? izd tammara nġd tanukmut nġd tarfufnt nġd laẓ nġd lhif nġd ššrr nġd taẓẓit?


nemlig at Hedningerne ere Medarvinger og medindlemmede og meddelagtige i Forjættelsen i Kristus Jesus ved Evangeliet, 	 iml-aġ-d lh̬bar ifulkin n-is-rad-kšmn ayt-tmizar yaḍni ġ-lbarakat n-ayt-rbbi ula ġ-umnaggar n-willi ganin wins, amẓn ula ntni kullu ma-inna rbbi rad-aġ-t-ifk f-uwdm l-lmasiḥ yasuɛ.


Og fordi Lovløsheden bliver mangfoldig, vil Kærligheden blive kold hos de fleste. 	 rad-bahra-ttigat lh̬ʷšant ard idrusn ġwilli dar tqama lḥnant ġ-uwl-nsn.


uden at han skal få det mange Fold igen i denne Tid og i den kommende Verden et evigt Liv." 	 rad-as-yili mad-bahra-yugʷrn mayad ġ-ddunit-ad, tili-as ġ-lih̬rt tudrt idumn.»


Blev da det gode mig til Død? Det være langt fra! Men Synden blev det, for at den skulde vise sig som Synd, idet den ved det gode virkede Død for mig, for at Synden ved Budet skulde blive overvættes syndig. 	 walaynni izd maylli ifulkin a-yyi-d-yiwin lmut? uhu urd ġmkan a-iga, ašku ddnub a-yyi-d-yiwin lmut. kšmn ddnub ġ-maylli ifulkin baš ad-issanġ ddnub mamnk ad-gan. mayad a-f-ifka rbbi luṣit-ns: baš a-nẓr mnšk a-bahra-ʷh̬šnn ddnub.


Men den, som havde fået den ene, gik bort og gravede i Jorden og skjulte sin Herres Penge. 	 imma ġwalli dar yat luznt idda iġza ġ-wakal iḥḍu nnuqrt n-sidis.


Thi "der er endnu kun en såre liden Stund, så kommer han, der skal komme, og han vil ikke tøve. 	 ašku inna: «yan imikk ra-d-iruḥ ġwalli ra-d-yašk, ur-ra-n-imaṭl.


Og Kongen sendte straks en at Vagten og befalede at bringe hans Hoved 	 inkr ġakudan yazn amh̬zni yini-as: «awi-d ih̬f n-yuḥanna.» iddu s-lḥbs ibbi ih̬f-ns


Men Skaren truede dem, at de skulde tie; men de råbte endnu stærkere og sagde: "Herre, forbarm dig over os, du Davids Søn!" 	 akʷin gisn mddn inin-asn ad-fssan. imma ntni zuydn ar-tġuwwatn s-uggʷar ar-ttinin: «wa-sidi, ḥnnu ginnġ a-yus n-dawd.»


Og han, som ransager Hjerterne, ved, hvad Åndens Higen er, at den efter Guds Villie går i Forbøn for hellige. 	 imma rbbi lli-iẓrran ma-illan ġ-uwlawn-nnġ, issn ma-iqṣad rruḥ. ašku rruḥ ar-itḍalab f-imẓlayn n-rbbi ġmklli ittiri rbbi.


Da nu Folkene så det Tegn, som han havde gjort, sagde de: "Denne er i Sandhed Profeten, som kommer til Verden." 	 lliġ ẓran lmɛjizt-ad lli-iskr yasuɛ ar-ttinin: «s-ṣṣaḥt ġwad a-igan nnabi lli-f-nsfld ra-d-yašk s-ddunit.»


Derfor, mine elskede Brødre! bliver faste, urokkelige, altid rige i Herrens Gerning, vidende, at eders Arbejde er ikke forgæves i Herren. 	 way-aytma ɛzzanin, mayad a-f-rad-awn-iniġ: dusat tzgam ar-bdda-ttlhum s-twuri n-siditnnġ, tissanm is-urd bla lfaytt a-s-a-ttnhatafm s-ism n-siditnnġ.


Men Peter sagde til ham: "Herre! siger du denne Lignelse til os eller også til alle?" 	 isqsa-t bṭrus yini-as: «wa-sidi, izd fllannġ a-f-tutt lmɛna-yad nġd kullu mddn?»


Men disse Tegn skulle følge dem, som tro: I mit Navn skulle de uddrive onde Ånder; de skulle tale med nye Tunger; 	 ra-ifk rbbi timitar-ad i-willi umnnin, rad-ssufuġn ljnun s-ism-inu, rad-sawaln s-iwaliwn l-ljdid.


Tror du ikke, at jeg er i Faderen, og Faderen er i mig? De Ord, som jeg siger til eder, taler jeg ikke af mig selv; men Faderen, som bliver i mig, han gør sine Gerninger. 	 is-ur-tumint nkki d-baba yan a-nga, illa gigi iliġ gis? ur-a-yawn-d-ttiniġ iwaliwn-ad zġ-ih̬f-inu, walaynni baba lli-gigi-illan, nttan a-gigi-iskarn ma-ira.


som gav sig selv til en Genløsnings Betaling for alle, hvilket er Vidnesbyrdet i sin Tid, 	 ifka ih̬f-ns a-ifru kullu mddn ġ-uzmz lli-iqṣad rbbi a-gis-issbayyn tugga-ns.


Thi Kristi Kærlighed tvinger os, 	 imma nkkʷni ar-aġ-tdḥay lḥnant l-lmasiḥ, ašku numn is-immut yan f-ssibt n-kullu mddn. mayan a-f-nssn is-kullu-dids-mmutn.


Og da de så ham tilbade de ham; men nogle tvivlede. 	 ẓrn-t ġin ḍrn s-wakal sjdn-as, walaynni illa sul gisn ma-iškkan.


Men de sagde: "Tro på den Herre Jesus Kristus, så skal du blive frelst, du og dit Hus." 	 inin-as: «amn s-siditnnġ yasuɛ tnjmt kiyi d-ayt-tgmmi-nnk.»


Derfor hedder det: "Da han opfor til det høje, bortførte han Fanger og gav Menneskene Gaver." 	 ġmklli ityaran: «ġakud lliġ yattuy s-tattuyt, yawi dids ġwilli inra, ifk lbarakat i-mddn.»


og råbte: "I israelitiske Mænd, kommer til Hjælp! Denne er det Menneske, som alle Vegne lærer alle imod Folket og Loven og dette Sted; og tilmed har han også ført Grækere ind i Helligdommen og gjort dette hellige Sted urent;" 	 ar-tġuwwatn ar-ttinin: «way-ayt-rbbi, aškad-d tbiddm didnnġ. argaz-ad iga wad itkkan kraygatt mani, ar-isslmad kullu mddn ad-rggmn ġ-ayt-darnnġ ula ššrɛ-nnġ ula tigmmi-ad n-rbbi. hati ġilad išškšm-d kra n-ibrraniyn s-tgmmi n-rbbi, issḥrm adġar amẓlay.»


"Andre har han frelst, sig selv kan han ikke frelse; er han Israels Konge, så lad ham nu stige ned af Korset, så ville vi tro på ham. 	 «hati ijjnjm wiyyaḍ walaynni ur-iẓḍar a-ijjnjm ih̬f-ns. izd agllid n-ayt-rbbi a-iga? iniyat-as a-d-igguz zġ-uggjdi ġilad baš a-srs-namn.


Thi ikke os selv prædike vi, men Kristus Jesus som Herre, os derimod som eders Tjenere for Jesu Skyld. 	 ašku urd f-ih̬f-nnġ a-f-a-ntbrraḥ, walaynni ar-ntbrraḥ f-yasuɛ lmasiḥ, ar-nmala is-iga ntta siditnnġ, ng nkkʷni ih̬ddamn-nnun s-ism l-lmasiḥ.


Eders Rigdom er rådnet, og eders Klæder er mølædte; 	 han ayda-nnun imda, d-ibrdan-nnun tšša-tn-twukka.


Farer ikke vild; Gud lader sig ikke spotte; thi hvad et Menneske sår, det skal han også høste. 	 ad-ur-tjlum ih̬f-nnun. ur-iẓḍar yan a-stt-izzri f-rbbi.


Og straks blev han seende, og han fulgte ham og priste Gud; og hele Folket lovpriste Gud, da de så det. 	 yisfiw ġakudan iḍfur yasuɛ ġ-uġaras ar-italġ rbbi. mddn-an kullutn, lliġ-t-ẓran alġn rbbi bahra.


Da gik Jesus ud med Tornekronen og Purpurkappen på. Og han siger til dem: "Se, hvilket Menneske!" 	 iffuġ-d yasuɛ ilmma, ils ttaj n-uzggʷar d-uslham iẓggʷaġn. yini-asn bilaṭus: «hay-argaz.»


Og nu se, bunden af Ånden drager jeg til Jerusalem uden at vide, hvad der skal møde mig, 	 «imma ġilad idḥi-yyi rruḥ lqudus ad-dduġ s-urušalim. ur-ssinġ ma-rad-iyi-ijru ġin.


og underordne eder under hverandre i Kristi Frygt; 	 illa f-kud yan a-isflid s-wayyaḍ. ġmkad a-s-ra-ttuqqarm lmasiḥ.


Men han sagde til dem, jeg har Mad at spise, som I ikke kende." 	 imma ntta inna-yasn: «illa dari ma-yyi-iššbaɛn, ur-ti-tssinm kunni.»


Om denne bad jeg Herren tre Gange, at han måtte vige fra mig; 	 kraṭṭ-twal ad-ḍalbġ siditnnġ a-t-flla-issitti


han, som - efterdi han er hans Herligheds Glans og hans Væsens udtrykte Billede og bærer alle Ting med sin Krafts Ord - efter at have gjort Renselse fra Synderne har sat sig ved Majestætens højre Hånd i det høje, 	 iban gis lmjd n-rbbi, ig ṣṣurt n-rruḥ-ns, iḥkam ġ-kullu ma-illan s-tḥkimt n-wawal-ns. ġakud lliġ issitti ddnub f-bnadm iskiws f-ufasi n-rbbi l-lmjd ġ-tattuyt n-ignwan.


Men derfor blev der vist mig Barmhjertighed, for at Jesus Kristus kunde på mig som den første vise hele sin Langmodighed, til et Forbillede på dem, som skulle tro på ham til evigt Liv. 	 walaynni f-mayan a-f-iyi-d-irḥm nkki lli-gisn-yʷh̬šnn, baš a-iml is-iẓḍar lmasiḥ yasuɛ a-iṣbr d-wanna ka-illan, baš a-srs-amnn wiyyaḍ kšmn ula ntni s-tudrt idumn.


Og Simon og de, som vare med ham, skyndte sig efter ham. 	 iḍfur-t simɛan d-willi dids llanin.


Og de fastholdt dette Ord hos sig selv og spurgte hverandre, hvad det er at opstå fra de døde. 	 ḥḍun awal-ad ġ-ih̬fawn-nsn ar-ssmqsan i-ngratsn f-ma-tga lmɛna-yad «rad-nkrġ zġ-lmut.»


Jesus sagde til ham: "Både har du set ham, og den, som taler med dig, ham er det." 	 yini-as yasuɛ: «tẓrit-t-yad, iga-t ġwad srk isawaln.»


så er der for os dog kun een Gud, Faderen, af hvem alle Ting ere, og vi til ham, og een Herre, Jesus Kristus, ved hvem alle Ting ere, og vi ved ham. 	 imma nkkʷni, yan-rbbi ad-darnnġ-illan lli-mi-nga wins, a-t-igan d-babatnnġ lli-ih̬lqn kullu ma-illan. d-yan-siditnnġ ad-darnnġ-illan lli-s-nlla, a-t-igan d-yasuɛ lmasiḥ lli-s-ityawh̬laq kullu ma-illan.


Når den urene Ånd er faren ud af Mennesket, vandrer den igennem vandløse Steder og søger Hvile; og når den ikke finder den, siger den: Jeg vil vende tilbage til mit Hus, som jeg gik ud af. 	 «iġ-iffuġ ljnn zġ-kra n-bnadm, ra-izray ġ-lh̬la ġ-ur-llin-waman, ar-isiggil s-maniġ a-izddġ. iġ-ur-yufi man, ra-yini d-ih̬f-ns: ‹rad-wrriġ s-tgmmi lli-ġ-ttin-kkiġ.›


Og Herren roste den uretfærdige Husholder, fordi han havde handlet klogelig; thi denne Verdens Børn ere klogere end Lysets Børn imod deres egen Slægt. 	 ġakudan yulġ bu-wayda ah̬ddam-ns-lli yʷh̬šnn, ašku iswangm bahra ġ-mayd iskr. ašku ar-swingimn ayt-ddunit-ad ġ-tġawsiwin-nsn uggʷar n-ayt-tifawt.


Da de vare forsamlede, sagde Pilatus derfor til dem: "Hvem ville I, at jeg skal løslade eder: Barabbas eller Jesus, som kaldes Kristus?" 	 lliġ-d-munn mddn ggutnin, isqsa-tn bilaṭus: «manwa tram ad-awn-as-rẓmġ, izd barabbas nġd yasuɛ lli-mi-ttinim lmasiḥ?»


Men det skete, da han nærmede sig til Jeriko, sad der en blind ved Vejen og tiggede. 	 yakmur-d yasuɛ s-tmdint n-ariḥa. illa ġin yan-ubukaḍ igawr ġ-tama n-uġaras ar-itḍalab.


Men han sagde til ham: "Menneske! hvem har sat mig til Dommer eller Deler over eder?" 	 irar-as yasuɛ: «way-argaz, ma-yyi-igan d-lqaḍi fllawn baš ad-awn-aṭṭuġ ayda-nnun?»


og sagde til ham: "Se til, at du ikke siger noget til nogen herom; men gå hen, fremstil dig selv for Præsten, og offer for din Renselse det, som Moses har befalet, til Vidnesbyrd for dem!" 	 yini-as: «rar lɛaql ad-ur-tinit yat i-yan, walaynni ddu tmlt ih̬f-nnk i-unmġur n-tgmmi n-rbbi tfkt f-usġus-nnk tiġrsi lli-f-yuṣṣa musa, a-tg tugga i-mddn.»


"Jeg er det sande Vintræ, og min Fader er Vingårdsmanden. 	 yini-asn yasuɛ: «nkki a-igan ddalit iṣḥan, ig baba bu-igr.


Jesus svarede og sagde til ham: "Er du Israels Lærer og forstår ikke dette? 	 yini-as yasuɛ: «kiyi tgit amslmd n-ayt-rbbi, sul ur-tssint tiġawsiwin-ad?


Og han, som sad på Skyen, lod sin Segl gå over Jorden, og Jorden blev høstet. 	 inkr ġwalli iskiwsn f-tmdlut iluḥ-n asmmawd-ns f-ddunit imgr ṣṣabt-ns.


Thi både havde I Medlidenhed med de fangne, og I fandt eder med Glæde i, at man røvede, hvad I ejede, vidende, at I selv have en bedre og blivende Ejendom. 	 ar-ttɛawanm aytmatun lli-n-llanin ġ-lḥbs, tṣbrm d-willi-awn-kkisnin ayda-nnun, tfrḥm ašku tssnm is-teṭṭafm kra yufn mayan, a-t-igan d-wayda idumn.


Altså står det ikke til den, som vil, ej heller til den, som løber, men til Gud, som er barmhjertig. 	 mayad ur-n-iqama ġ-ma-ira bnadm nġd ma-iskar bnadm walaynni iqama-n ġ-rrḥmt n-rbbi.


Thi den, som har, ham skal der gives; og den, som ikke har, fra ham skal endog det tages, som han har." 	 ašku wanna dar illa, rad-as-izayd rbbi, imma wanna ur-dar-illi, rad-as-ikkis ula maylli dars illan.»


Og deres Øjne bleve åbnede. Og Jesus bød dem strengt og sagde: "Ser til, lad ingen få det at vide." 	 wrrin sfawn ġakudan. yuṣṣa-tn ilmma s-lmɛqul yini-asn: «rarat lɛaql, a-ur-tinim i-yan f-mayad.»


Thi han siger til Moses: "Jeg vil være barmhjertig imod den, hvem jeg er barmhjertig imod, og forbarme mig over den, hvem jeg forbarmer mig over." 	 ašku inna rbbi i-musa: «rad-rḥmġ wanna riġ a-t-rḥmġ, ḥnnuġ f-wanna riġ a-fllas-ḥnnuġ.»


Men Peter sad udenfor i Gården; og en Pige kom hen til ham og sagde: "Også du var med Jesus Galilæeren." 	 imma bṭrus sul igawr ġ-brra ġ-wammas n-tgmmi. tašk-id yat-th̬ddamt tini-as: «ula kiyi tllit d-yasuɛ gu-jalil.»


Og også Josef gik op fra Galilæa, fra Byen Nazareth til Judæa til Davids By, som kaldes Bethlehem, fordi han var af Davids Hus og Slægt, 	 inkr yusf iffuġ tamdint n-naṣira ġ-jalil imuddu s-tmdint n-dawd lli-mi-ttinin bitlaḥm ġ-tmazirt n-yudaya, ašku iga ntta zġ-tasut n-dawd ula tarwa-ns.


Men de binde svare Byrder, vanskelige at bære, og lægge dem på Menneskenes Skuldre;men selv ville de ikke bevæge dem med en Finger. 	 ar-tassn taggʷatin ẓẓaynin ar-tnt-in-srasn f-tġʷraḍ n-mddn. mnšk a-bahra-ẓẓaynt, walaynni imslmdn-an ur-rin a-n-gn ula yan-uḍaḍ ad-asn-ɛawnn.


"Ær din Fader og Moder", dette er jo det første Bud med Forjættelse, 	 ityara: «awi-tt ġ-babak d-innak.» luṣit-ad tga tamzwarut lli-f-inna rbbi ra-ibark ġwilli srs skarnin,


Men han, Johannes, havde sit Klædebon af Kamelhår og et Læderbælte om sin Lænd; og hans Føde var Græshopper og vild Honning. 	 ar-ilssa yuḥanna taḍut n-irɛaman ar-yaggs s-ubkkas n-ilm, ar-ištta tamurġi d-tammnt l-lh̬la.


"Herre! nu lader du din Tjener fare i Fred, efter dit Ord. 	 «ġmkad a-sidi rbbi tssuwfit-iyi-d awal. adj ah̬ddam-nnk a-n-ffuġġ ddunit ġilad s-sslamt,


Og det bliver end ydermere klart, når der i Lighed med Melkisedek opstår en anden Slags Præst, 	 imla-yaġ mayan is-iga siditnnġ yan-unmġur zund malkiṣadq, urd zund ayt-lawi.


men han, som ikke regner sin Slægt fra dem, har taget Tiende af Abraham og har velsignet den, som havde Forjættelserne. 	 imma malkiṣadq, wah̬h̬a ur-igi zġ-ayt-lawi, yumẓ zġ-ibrahim tis mrawt, ifk ilmma lbaraka-ns i-ibrahim lli-isti rbbi a-iwrt kullu ma-f-as-inna.


Men dette siger jeg, Brødre! at Kød og Blod kan ikke arve Guds Rige, ej heller arver Forkrænkeligheden Uforkrænkeligheden. 	 riġ ad-awn-iniġ ay-aytma, ur-tẓḍar ddat n-tfiyi d-idammn a-twrt tagldit n-rbbi, ula iẓḍar ma-igan win lmut a-iwrt ma-rad-bdda-iddr.


Men Forgården uden for Templet, lad den ude og mål den ikke, thi den er given til Folkeslagene; og de skulle nedtræde den hellige Stad i to og fyrretyve Måneder. 	 walaynni ad-ur-tssġlt targgit-an illan ġ-brra n-tgmmi, ašku flġ-tt i-willi ur-ginin mddn-inu. rad-akʷln ntni f-tmdint tamẓlayt kkuẓ id-mraw d-sin (42) n-wayyur.


" I Mænd, Brødre og Fædre! hører nu mit forsvar over for eder!" 	 yini-asn: «way-aytma d-id-h̬ali, sfldat-iyi. rad-awn-mlġ mad-giġ ula mad-skrġ is-ur-yʷh̬šin.»


thi det gode, som jeg vil, det gør jeg ikke; men det onde, som jeg ikke vil, det øver jeg. 	 ur-a-skarġ afulki lli-riġ, walaynni lh̬ʷšant lli-ur-riġ, nttat ad-skarġ.


Og han forlod dem og gik atter hen og bad tredje Gang og sagde atter det samme Ord. 	 ifl-tn iddu tis kraṭṭ-twal iẓẓall yini ġmklli inna tiwaliw timzwura.


Og da de syv Tordener havde talt, vilde jeg til at skrive; og jeg hørte en Røst fra Himmelen, som sagde: Forsegl, hvad de syv Tordener talte, og nedskriv det ikke! 	 lliġ utn ssa n-iggign gġ-n ad-araġ, walaynni sfldġ i-yan-wawal zġ-ignna inna-yyi: «ḥḍu mayd nnan ssa n-iggign, a-t-ur-tarat.»


Eller har Pottemageren ikke Rådighed over Leret til af den samme Masse at gøre et Kar til Ære, et andet til Vanære? 	 afh̬h̬ar, illa dars lḥqq a-iskr s-idqqi mknna ira. iẓḍar a-iskr snat-tmkilin zġ-yan-uṭṭib, tili yat i-tmġriwin tili tayyaḍ i-kraygatt ass.


Ja, endog over mine Trælle og over mine Trælkvinder vil jeg i de Dage udgyde af min Ånd, og de skulle profetere. 	 hati ġ-uwssan-an ra-n-zzugzġ rruḥ-inu f-ih̬ddamn-inu d-th̬ddamin-inu, rad-sawaln s-iwaliwn lli-rad-asn-malaġ.


Men han, som trøster de nedbøjede, Gud, han trøstede os ved Titus's Komme; 	 walaynni rbbi lli-issfjjijn ul n-willi ḍɛfnin, issfjjij-aġ ula nkkʷni, ašku yiwi-d tiṭus s-darnnġ.


Men han begyndte at sige til dem: "I Dag er dette Skriftord gået i Opfyldelse for eders Øren." 	 yini-asn: «arra-yad n-rbbi, ġassad ad-darun-yuwfa.»


Hvad siger jeg da? At Afgudsofferkød er noget? eller at en Afgud er noget? 	 walaynni mad-qṣadġ ġ-wawal-ad? is-tga kra, tifiyi n-tġrsiw l-laṣnam? nġd is-gan kra, laṣnam?


Jeg løber derfor ikke som på det uvisse jeg fægter som en, der ikke slår i Luften; 	 ur-a-tazzalġ nkki bla lfaytt ula-da-skarġ tukkʷimt zund yan ikkatn ġir aḍu.


Den, som har Bruden, er Brudgom; men Brudgommens Ven, som står og hører på ham, glæder sig meget over Brudgommens Røst. Så er da denne min Glæde bleven fuldkommen. 	 taslit tin-usli a-tga, imma amddakkʷl n-usli ibidd ġ-tama n-usli ar-isflid i-wawal-ns ifrḥ srs. yuwfa gigi lfrḥ-ad ġila.


Men det blev, ikke skrevet for hans Skyld alene, at det blev ham tilregnet, 	 walaynni lliġ ityara «iga-t d-wad-f-irḍa,» urd ġir f-ssibt n-ibrahim a-f-ityara-wawal-an.


Og da det allerede var blevet Aften, (thi det var Beredelsesdag, det er Forsabbat,) 	 ġassan ar-tujadn mddn i-lɛid, ig ass lli-iqaman i-wass n-usunfu. lliġ-di-truḥ-tdggʷat yašk-id yusf gu-rama. iga ntta yan zġ-imġarn l-lmḥkama, ar-ti-tuqqarn mddn. ula ntta ar-itrju tagldit n-rbbi a-di-tašk. izɛm ikšm s-dar bilaṭus iḍalb zġ-gis ddat n-yasuɛ.


Men jeg siger eder, at hver den, som bliver vred på sin Broder uden Årsag, skal være skyldig for Dommen; og den, som siger til sin Broder: Raka! skal være skyldig for Rådet; og den, som siger: Du Dåre! skal være skyldig til Helvedes Ild. 	 imma nkki rad-awn-iniġ, kullu wanna ikurhan gʷmas, illa fllas lḥukm. d-wanna irgmn gʷmas iqqan-t-id a-izri zġ-lmḥkama, d-wanna-yas-innan ‹kiyi wašš a-tgit› isthlla lɛafit n-jhnnama.


Thi ligesom ved det ene Menneskes Ulydighed de mange bleve til Syndere, så skulle også ved den enes Lydighed de mange blive til retfærdige. 	 ġakud lliġ iffuġ adam zġ-wawal n-rbbi, a-irur mddn ggutnin ffuġn zġ-wawal-ns. ġakud lliġ iskr yasuɛ s-wawal n-rbbi, a-irur mddn ggutnin irḍu fllasn rbbi.


Men ingen, som tænder et Lys, skjuler det med et Kar eller sætter det under en Bænk; men han sætter det på en Lysestage, for at de, som komme ind, kunne se Lyset. 	 «ur-illi ma-issrġan lqndil idl-t s-tkint nġd a-t-in-ig ġ-ddu tisi. walaynni f-iggi n-mani yattuyn a-f-ra-t-in-isrs, baš a-tban tifawt i-kullu wanna-d-ikšmn.


Og da Jesus hørte det, drog han bort derfra i et Skib til et øde Sted afsides; og da Skarerne hørte det, fulgte de ham til Fods fra Byerne. 	 lliġ isfld yasuɛ f-mayd ijran, iftu issudu ġ-yat tanawt s-yan-udġar ġ-ur-illi yan. sfldn mddn is-idda, ftun f-uḍar zġ-iduran-an ḍfurn-t.


Da jeg var hos dem, bevarede jeg dem i dit Navn, hvilket du har givet mig, og jeg vogtede dem, og ingen af dem blev fortabt, uden Fortabelsens Søn, for at Skriften skulde opfyldes. 	 ġ-uwssan lli-ġ-sul-didsn-lliġ ġ-ddunit ar-tn-tḥḍuġ ar-tn-tgabalġ s-tḥkimt n-ism-nnk lli-yyi-tfkit. ur-gisn-ityawhlak yan, abla ġwalli-d-iqqann a-ityawhlak baš a-yafu maylli ityaran ġayd izrin.


Så toge de Sten for at kaste på ham; men Jesus skjulte sig og gik ud af Helligdommen. 	 lliġ sfldn i-mayan, asin iẓran ma-s-a-t-kkatn, walaynni intl fllasn yasuɛ iffuġ zġ-tgmmi n-rbbi.


Og han sagde til dem, som solgte duer: "Tager dette bort herfra; gører ikke min Faders Hus til en Købmandsbod!" 	 yini i-willi zznzanin itbirn: «ssufġat ġayad zġ-ġid. a-ur-trarm tigmmi n-baba a-tg ssuq.»


Og de spiste og bleve mætte; og de opsamlede af tiloversblevne Stykker syv Kurve. 	 ššn kullu mddn-an aylliġ šbɛan. ssmunn-d tuffaẓ lli-d-qamanin, ɛmmrn ssa n-tryalin.


Og alle, som bo på Jorden, skulle tilbede ham, enhver, hvis Navn ikke fra Verdens Grundlæggelse er skrevet i Lammets, det slagtedes, Livets Bog. 	 ra-ti-tɛbadn kullu imzdġn n-ddunit, abla ġwilli mi ityara ism-nsn zġ-isizwar n-ddunit ġ-warra n-tudrt n-ulqqaġ lli-ityawġrasn.


Men som han var fuld af den Helligånd, stirrede han op imod Himmelen og så Guds Herlighed og Jesus stående ved Guds højre Hånd. 	 imma stifanus iɛmmr s-rruḥ lqudus, ar-n-issmuqqul ġ-ignwan iẓr-n lmjd n-rbbi, iẓr-n yasuɛ ibidd f-ufasi n-rbbi.


Og han sagde: "Med Guds Rige er det således, som når en Mand har lagt Sæden i Jorden 	 izayd yasuɛ yini-asn: «ġmkad a-tga-tgldit n-rbbi. tga zund yan-urgaz ar-itluḥ amud ġ-wakal.


Hvad Samklang er der mellem Kristus og Belial? eller hvad Delagtighed har en troende med en vantro? 	 is-ra-d-imšaška lmasiḥ d-iblis? is-ra-imrḍa yan yumnn d-yan ur-yuminn?


Men dette er Lignelsen: Sæden er Guds Ord. 	 «ġmkad a-tga lmɛna-yad. amud iga awal n-rbbi.


Men når den urene Ånd er faren ud af Mennesket, vandrer den igennem vandløse Steder, søger Hvile og finder den ikke. 	 «iġ-iffuġ ljnn zġ-kra n-bnadm, ra-izray ġ-lh̬la ġ-ur-llin-waman, ar-isiggil s-maniġ a-izddġ. iġ-ur-yufi man,


Men man skal komme ung Vin på nye Læderflasker, så blive de begge bevarede. 	 walaynni iqqan-d a-bdda-tggan aman l-ljdid ġ-ilmawn l-ljdid.


men glæder eder i samme Mål, som I have Del i Kristi Lidelser, for at I også kunne glæde og fryde eder ved hans Herligheds Åbenbarelse. 	 walaynni frḥat lliġ tkšmm d-lmasiḥ ġ-trfufnt, baš a-tfrḥm s-uggʷar ġakud lliġ ra-d-iban lmjd-ns i-kullu mddn.


Men når jeg kommer, vil jeg sende, hvem I måtte finde skikkede dertil, med Breve for at bringe eders Gave til Jerusalem. 	 lliġ-n-ruḥġ rad-fkġ tibratin n-twassna i-willi tstim, aznġ-tn a-n-awin tawafka-nnun s-urušalim.


Thi disse ere ikke drukne, som I mene; det er jo den tredje Time på Dagen; 	 mddn-ad ur-swin aman n-waḍil iktin ġmklli tġalm. hati bḥra-di-tlkm tasaɛt tis tẓa n-ṣṣbaḥ.


Og Engelen tog Røgelsekarret og fyldte det med Ild fra Alteret og kastede den på Jorden; og der kom Torden og Røster og Lyn og Jordskælv. 	 iddu lmalak ilmma, iɛmmr taṭṭast s-tirgin l-lɛafit zġ-dar ṭṭbla, iluḥ-tt-in f-ddunit. immass iggig s-uqqryan itjhhdn, utn-uwsmann immass-wakal.


fordi den mægtige har gjort store Ting imod mig. Og hans Navn er helligt; 	 ašku rbbi itjhhdn iskr gigi tiġawsiwin mqqurnin. illa luqr i-ism-ns,


Og Skarerne gave endrægtigt Agt på det, som blev sagt af Filip, idet de hørte og så de Tegn, som han gjorde. 	 ggutn mddn n-ġin, lliġ sfldn i-ma-ittini filibbus ẓrn timitar tjhhdnin lli-iskar, awin-tt kullu ġ-wawal-ns.


Og han, som sendte mig, er med mig; han har ikke ladet mig alene, fordi jeg; gør altid det, som er ham til Behag." 	 ġwalli-yyi-d-yuznn illa-bdda didi. ur-iyi-ifl waḥduyyi, ašku ar-bdda-skarġ ma-t-irḍan.»


Så steg Peter ned til Mændene og sagde: "Se, jeg er den, som I søge efter; hvad er Årsagen, hvorfor I ere komne?" 	 igguz bṭrus ġakudan yini-asn: «hati nkki a-s-a-tsiggilm. mad-dari-tram?»


så at vi selv rose os af eder i Guds Menigheder for eders Udholdenhed og Tro under alle eders Forfølgelser og de Trængsler, som I udstå, 	 hati ar-kʷn-ntalġ ġ-dar imnaggarn n-rbbi, ašku tumẓm ġ-rbbi sul tzgam, wah̬h̬a da-tzraym ġ-trfufnt d-tnukmut iggutn.


og han oplod sin Mund, lærte dem og sagde: 	 ibdu ar-tn-isslmad yini:


Gør dig Flid for at fremstille dig selv som prøvet for Gud, som en, Arbejder, der ikke behøver at skamme sig, som rettelig lærer Sandhedens Ord. 	 g-n tiqqi-nnk ad-awn-ifk rbbi rrḍa-ns, zund ah̬ddam išwan ur-ti-tššḥššim-twuri lli-iskr, ar-tsslmadt awal l-lḥqq ġmklli iga.


Men ham, som kan styrke eder i mit Evangelium og Forkyndelsen af Jesus Kristus, i Overensstemmelse med Åbenbarelse af en Hemmelighed, som var fortiet fra evige Tider, 	 imma ġilad, a-nalġ rbbi lli-iẓḍarn a-kʷn-izzga ġ-liman-nnun ġmklli-awn-nniġ s-lh̬bar ifulkin lli-s-a-tbrraḥġ f-lmasiḥ yasuɛ.


Og da Herren så hende, ynkedes han inderligt over hende og sagde til hende: "Græd ikke!" 	 lliġ-tt-iẓra siditnnġ tqama gis bahra, yini-as: «ad-ur-tallat.»


Skader ikke Jorden, ej heller Havet, ej heller Træerne, førend vi have beseglet vor Guds Tjenere på deres Pander. 	 yini-asn: «ad-ur-thlkm akal ula amda ula isġarn ard ng ṭṭabɛ f-ignzi n-kullu ih̬ddamn n-rbbi-nnġ.»


Da sagde Disciplene til ham: "Herre! sover han, da bliver han helbredt." 	 inin-as imḥḍarn: «iġ-iṭṭas a-sidi, ra-ijji.»


og sagde: "Tiden er fuldkommet, og Guds Rige er kommet nær; omvender eder og tror på Evangeliet!" 	 ar-ittini: «ikmml zzman, takmur-d-tgldit n-rbbi. flat kullu ma-tskarm yʷh̬šn, tġwim ġ-lh̬bar-ad ifulkin.»


thi Brevene, siger man, ere vægtige og stærke, men hans legemlige Nærværelse er svag, og hans Tale intet værd. 	 illa ma-ittinin «ġakud nna-yaġ-d-yura bulus itjhhd išqu didnnġ, walaynni ġakud nna-d-darnnġ-yuška iḍɛf ur-issin mamnk a-isawal.»


Efterdi vi altså have et sådant Håb, gå vi frem med stor Frimodighed 	 hati ar-ntzɛam bahra ġilad, ašku illa-yaġ rrja-yad iṣḥan.


Men hvorfor kalde I mig Herre, Herre! og gøre ikke, hvad jeg siger? 	 «mah̬ aylliġ a-yyi-ttinim ‹wa-sidi wa-sidi› walaynni ur-a-tskarm s-wawal-inu?


Og den næste Dag tog han to Denarer frem og gav Værten dem og sagde: Plej ham! og hvad mere du lægger ud, vil jeg betale dig, når jeg kommer igen. 	 ndid azkka ildi-d sin iqaridn n-nnuqrt ifk-tn i-bu-lfndq yini-as: ‹thalla gis. iġ-fllas-tssh̬srt uggʷar n-mayd-ak-fkiġ, rad-ak-t-zaydġ ġakud nna-d-wrriġ ġ-uġaras-ad.›»


Dog har jeg intet sikkert at skrive om ham til min Herre. Derfor lod jeg ham føre frem for eder og især for dig, Kong Agrippa! for at jeg kan have noget at skrive, når Undersøgelsen er sket. 	 imma nkki ur-dari kra izgan ma-s-a-fllas-taraġ i-qayṣr. hati ssḥaḍrġ-awn-t-id ġilad, ssbiddġ-t-id ġ-lgddam-nnk ay-agllid agribbas, baš a-gis-nsiggl naf ma-s-a-fllas-taraġ.


velsigner dem, som forbande eder, og beder for dem, som krænke eder. 	 ḍalbat rbbi a-ibark ġwilli-kʷn-rgmnin, tḍalbm-t a-irḥm ġwilli-kʷn-ssrfufnnin.


at hver af eder veed at vinde sig sin egen Hustru i Hellighed og Ære, 	 illa f-kud yan a-yissan mamnk a-ra-yuqqr tamġart-ns yili-tt s-uwl iġusn.


Men der blev også to andre Misdædere førte ud for at henrettes med ham. 	 awin iɛskrin sin irgazn yaḍni gan imh̬h̬arn, a-tn-nġn d-yasuɛ.


Og de turde ikke mere spørge ham om noget. 	 ašku ur-sul-zɛmn a-t-sqsan.


"Salige ere de fattige i Ånden, thi Himmeriges Rige er deres. 	 «imbarkin ad-gan ġwilli ssḥssanin is-ur-gin yat, ašku ntni a-mi-tlla-tgldit n-ignna.


Og Folket stod og så til; men også Rådsherrerne spottede ham og sagde: "Andre har han frelst, lad ham frelse sig selv, dersom han er Guds Kristus, den udvalgte." 	 biddn mddn ar-tmnadn kullu ma-ijran, imma imġarn n-tmazirt ar-gis-tṭnaẓn ar-ttinin: «hati ijjnjm wiyyaḍ, iniyat-as a-ijjnjm ula ih̬f-ns iġ-iga ntta lmasiḥ amẓlay n-rbbi.»


ligesom også jeg i alt stræber at tækkes alle, idet jeg ikke søger, hvad der gavner mig selv, men hvad der gavner de mange, for at de kunne frelses. 	 skarat zund nkki, ar-n-tggaġ tiqqi-nu a-bdda-trḍuġ kullu mddn. ur-a-siggilġ ġir ma-ifulkin i-ih̬f-inu walaynni ar-siggilġ ma-ifulkin i-wiyyaḍ, baš ad-wrrin njmn.


Johannes sagde nemlig til ham: "Det er dig ikke tilladt at have hende." 	 ašku yuḥanna ikka-ttin ar-ittini i-hirudus: «ur-ak-iḥlla a-tawit tamġart n-gʷmak.»


Som han da sagde til dem: "Det er mig," vege de tilbage og faldt til Jorden. 	 imma ntni lliġ-as-sfldn inna «nkki a-t-igan,» wrrin tiġurdin ḍrn s-wakal.


Men hun faldt straks om for hans Fødder og udåndede. Men da de unge Mænd kom ind, fandt de hende død, og de bare hende ud og begravede hende hos hendes Mand. 	 ġakudan a-tḍr s-wakal ġ-lgddam-ns tmmt. kšmn-d iɛyyaln afn-tt-id tmmut, asin-tt mḍln-tt-in ġ-tama n-urgaz-ns.


Dette forstode hans Disciple ikke først; men da Jesus var herliggjort, da kom de i Hu, at dette var skrevet om ham, og at de havde gjort dette for ham. 	 mayad ur-t-fhimn imḥḍarn-ns ġ-uwssan-an, walaynni tiġurdin n-ma-ityalal yasuɛ s-lmjd fhmn izd fllas a-f-tyaran iwaliwn-ad, ktin-d mad-as-skrn mddn.


Og straks udrakte Jesus Hånden og greb ham, og han siger til ham: "Du lidettroende, hvorfor tvivlede du?" 	 ġakudan imdi-as-n yasuɛ afus-ns, yamẓ gis yini-as: «is-ur-tumint? mah̬ aylliġ tškkat?»


og Tørklædet, som han havde haft på sit Hoved, ikke liggende ved Linklæderne, men sammenrullet på et Sted for sig selv. 	 iẓr ašrwiḍ lli-s-sslullin i-ugayyu n-yasuɛ, imuttl waḥdut ur-n-ittrs f-iggi n-išddadn.


dersom ens Arbejde bliver opbrændt, da skal han gå Glip af den; men selv skal han blive frelst, dog som igennem Ild. 	 imma wanna mi ijdr maylli ibna rad-as-laḥ. ur-rad-as-yili yat, walaynni ra-injm ntta zund iġ-nnit-injm i-lɛafit.


Og salig er hun, som troede; thi det skal fuldkommes, hvad der er sagt hende af Herren," 	 tambarkit a-tgit ašku tumnt is-rad-am-issafu sidi rbbi awal lli-s-am-inna.»


Disse ere de, som volde Splittelser, sjælelige, som ikke have Ånd. 	 imma ġilad tẓram izd ntni a-yaṭṭun aytmatn, ar-skarn s-ma-ittiri-uwl n-bnadm, ur-darsn rruḥ lqudus.


Og Peter tog ham til Side, begyndte at sætte ham i Rette og sagde: "Gud bevare dig, Herre; dette skal ingenlunde ske dig!" 	 yawi-t ilmma bṭrus a-t-iẓi f-wawal-ad yini-as: «ad-ak-yili lh̬ir a-sidi, ula ijra-yak ġayan.»


Og nu siger jeg eder: Holder eder fra disse Mennesker, og lader dem fare; thi dersom dette Råd eller dette Værk er af Mennesker, bliver det til intet; 	 f-mayan a-f-rad-awn-iniġ, ad-ur-tẓim d-mddn-ad. adjat-tn ad-ddun. ašku mayd nawln ula mayd skarn, iġ-iga win bnadm ra-iḍr.


Da toge Landshøvdingens Stridsmænd Jesus med sig ind i Borgen og samlede hele Vagtafdelingen omkring ham. 	 nkrn iɛskrin l-lḥakm awin yasuɛ s-ṭuẓẓunt l-lqṣr, ssmunn-d kullu lɛskr lli-illan ġin.


Thi al Guds Skabning er god, og intet er at forkaste, når det tages med Taksigelse; 	 ašku ifulki kullu ma-ih̬lq rbbi. ih̬ṣṣa-yaġ a-ur-nssḥram yat, walaynni a-t-nškr f-kullu ma-nštta.


Vandrer i Visdom overfor dem, som ere udenfor, så I købe den belejlige Tid. 	 skarat s-tḥkimt d-kullu willi ur-ginin win rbbi, ar-tskarm afulki nna-mi-tufam kraygatt tasaɛt.


Altså ere alle Slægtledene fra Abraham indtil David fjorten Slægtled, og fra David indtil Bortførelsen til Babylon fjorten Slægtled, og fra Bortførelsen til Babylon indtil Kristus fjorten Slægtled. 	 kkuẓṭ d-mrawt n-tasut a-illan zġ-ibrahim ar dawd. kkuẓṭ d-mrawt n-tasut a-illan zġ-dawd ar akud lliġ iwin ayt-yudaya s-babil. d-kkuẓṭ d-mrawt n-tasut a-illan zġ-lliġ-tn-iwin s-babil ar akud lliġ ilul lmasiḥ.


Og nogle af vore gik hen til Graven, og de fandt det således, som Kvinderne havde sagt; men ham så de ikke." 	 ddun ilmma kra n-imddukkʷal-nnġ s-umḍḍal, afn-in ġmklli nnant-tmġarin, walaynni ur-ẓrin yasuɛ.»


og jeg færdedes hos eder i Svaghed og i Frygt og megen Bæven, 	 ġakud lliġ-n-darun-uškiġ, ḍɛfġ ar-trgigiyġ ṭiyyr-iyi bahra.


Hvem tjener vel nogen Sinde i Krig på egen Sold? Hvem planter en Vingård og spiser ikke dens Frugt? Eller hvem vogter en Hjord og nyder ikke af Hjordens Mælk? 	 man aɛskri ikšmn s-imiġ ar-sul-itṣiyyar f-ih̬f-ns? ma-iẓẓan aḍil ur-a-ištta zġ-lġllt-ns? ma-iksan tawrut ur-a-issa zġ-ukkʷfay-ns?


Thi de lagde alle af deres Overflod; men hun lagde af sin Fattigdom alt det, hun havde, sin hele Ejendom." 	 ašku ntni fkan zġ-maylli darsn iggutn, imma nttat, wah̬h̬a tḥtajja, tsrs-n kullu ma-dars-illan, tfk lmɛišt-ns kullutt.»


Vi ere af Natur Jøder og ikke Syndere af hedensk Byrd; 	 ha-nkkʷni laṣl-nnġ iga zġ-ayt-yudaya, urd zġ-ayt-tmizar yaḍni lli-mi-ttinin ‹ayt-ddnub›.


og således, opsamle sig selv en god Grundvold for den kommende Tid, for at de kunne gribe det sande Liv. 	 ġmkan a-s-rad-ssmunn i-ih̬f-nsn lh̬ir l-lih̬rt, baš a-ig llsas izgan ma-f-a-bnnun tudrt lli-igan tudrt iṣḥan.


Men den, som profeterer, taler Mennesker til Opbyggelse og Formaning og Trøst. 	 imma yan ittinin s-mad-as-imala rbbi ar-isawal i-mddn baš a-tn-itɛawan ntni, ar-tn-izzɛam ar-issfjjij ulawn-nsn.


Men da der blev stærk Splid frygtede Krigsøversten, at Paulus skulde blive sønderslidt af dem, og befalede Krigsfolket at gå ned og rive ham ud fra dem og føre ham ind i Borgen. 	 zaydn ġmkan aylliġ gis ruḥn timiġt. ar-kullu-lddin ġ-bulus, aylliġ iksuḍ-unmġur n-iɛskrin a-t-gn d-igzman. yamr iɛskrin ad-gguzn ad-asn-t-id-kkisn s-ifaddn awin-t s-lqṣr.


Og I Fædre! opirrer ikke eders Børn, men opfostrer dem i Herrens Tugt og Formaning! 	 imma kunni a-id-babatsn rad-awn-iniġ, a-ur-tssqlaqalm tarwa-nnun, walaynni rbbat-tn s-ulmmud n-siditnnġ ar-asn-tmalam mamnk a-s-srs-skarn.


og de øvrige grebe hans Tjenere, forhånede og ihjelsloge dem. 	 nkrn wiyyaḍ amẓn ih̬ddamn-an ssrfufnn-tn nġn-tn.


Og de forlode straks Skibet og deres Fader og fulgte ham. 	 fln-in tanawt ula babatsn ġakudan, munn dids.