Vasarą ir rudenį arklius, o iki XX a. pr. ir ariamuosius jaučius piemenys ganydavo naktimis (naktigonė). 	 Vasaras ė rodenė čieso arklius, vuo lėg XX o. pr. da ėr arėma jautius pėimenaa liuob ganys par nakti (naktėguonė).


Daugiausia jų yra Alytaus (1860 ha), Šilutės (1700 ha), Klaipėdos (1600 ha), Kauno (1560 ha), Plungės ir Šilalės (po 1500 ha) rajonų, mažiausiai – Akmenės (57 ha) rajonų savivaldybių teritorijoje. 	 Daugiau senū oožoulynu palėkėė palee Neri, Nemona, Vėdorė Lietovuo, pajūrie.


Jaurykla – upelis Lietuvoje, Kretingos rajone; Akmenos kairysis intakas. 	 Jaurīkla yr opelė vakarū Žemaitėjuo, Kretingas rajuonė; Akmenuos kairies posės intaks.


Trešnė kilo iš Vakarų Azijos, bet Romos laikais atgabenta į Europą. 	 Trešnė kėlėma nug Vakarū Azėjės y, bet nug sena žmuonis ana augėn vėsuo Euruopuo.


Gyvena Pavilnių regioniniame parke, prie pat Pūčkorių atodangos ir patrankų liejyklos pastatytame name, dėl kurio beveik trejus metus bylinėjosi su aplinkosaugininkais. 	 Ėšsibūdavuojėės stėklėni kobėni nama Vėlniou, pry pat Pūčkuoriu atuodėngas ė poškarnės.


Kuokeliniai ir piesteliniai žirginiai sutelkti po keletą šluotelėse, rečiau pavieniai. 	 Vaisios y pluokštis dvėsparnis rėišotoks.


Šventoriaus tvora medinių statinių. 	 3 altuoree y.


Vynmedis (lot. 	 Vynougė (lot.


Esant pakankamai drėgmei ir šilumai, sporos sudygsta ir iš jų išauga savarankiški širdelės formos polaiškiai, kurie subrendę peržiemoja. 	 Aug papartee nuognee spieree. Papartem patink ūksmietas, vilgšmės vėitas, tūdie anėi daugomuo aug driegnuos medies, paopiūs, paežeriūs, ypatingaa tonkee pry medės šaltėniu, opiekšliu, šolniū. Tonkee anėi aug krūvuo ė palėik cielus papartynus.


Vainiklapiai balti. Vaisiai 2–3 cm skersmens, kartais ir daugiau, raudoni arba rausvai balti. 	 Vaisios y 2–3 cm apimtėis rauduona, meesinga, soltinga, kvapnė, saldė ouga.


Geras pašaras, ypač mėgsta avys. 	 Zoikė kanapee gers šierals y, anou ypatingaa miegst avis.


Gyvenvietės prie Nyžuvos: Jautmalkiai, Pakalniškiai. 	 Šalėp Nyžovuos Jautmalkiu, Pakalniškiu suodas y.


Nukritę ir supuvę lapai gerina dirvožemį. 	 Nokritėė ė sopovėė lapaa skalsėn dirva.


Medis paskelbtas saugomu 1960 m., gamtos paminklu – 2000 m. 	 Medis keravuojams valstybės nug 1960 metu.


Laumės kūlis iš pietvakarių pusės 	 Laumės kūlis nug pėitvakariu


Šitoks brahmano supratimas būdingas Šankaros mokyme ir visoje advaita vedantos tradicijoje. 	 Šėtap brahmana sopront muokytuos Šankara ė ciela advaita vedantas tradėcėjė.


Juka turi gautis juoda, – kuo juodesnė, tuo geresnė, tuo gardesnė.[4] 	 Sykes (ypatingaa žemaitiūs) krovainynė verd sykiom so miltėnees kleckaas.[3] Geraa ėšvėrta krovainynė toria būtė jouda.[4]


Prasideda Stučių apylinkėse. 	 Prasided šalėp Stočiū kaima.


Karagana arba žirnmedis (lot. 	 Žirnmedis (lot.


Šį kalbinį darinį vartoja netoli pusės milijardo pasaulio gyventojų. 	 Indėjuo urdū kalba rokounas daugomuo šalėis mosolmuonaa.


1989 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją. 	 1989 m. bengė Lietovuos mozėkas ė teetra akademėjė.


Kepaliuškalnis (Pilės ar Kaltinėnų piliakalnis) - piliakalnis Šilalės rajone, netoli Kaltinėnų miestelio, Pilės kaime. Jis datuojamas II tūkst. pradžia. 	 Kepaloškalnis aba Pėlės y pėliekalnis Žemaitėjuo, Šėlalės rajuonė, šalėp Kaltėnienu miestalė, Pėlėis suoduo.


Sėklos yra maistingos: jose daugiau baltymų ir aminorūgščių, nei grūdinių kultūrų grūduose. Todėl iš sėklų dažniausiai spaudžiamas aliejus. Iki šių dienų išlikę vartojimo maistui papročių Žemaitijoje. 	 Sieklas jiedis y, anūs gausoms baltymū ėr amėnarūgštiū y, tūdie ėš kanapė sieklu dėrb alieju, ded i douna, alu, taisa šierala gyvuoliams (ypatingaa Žemaitėjuo).


Paskirtas kunigas. Bažnyčia buvo Šilalės parapijos filija. 	 Bažninčė ėš medė y, so varpėnės buokštalio.


Vaivorai pražysta gegužės pabaigoje, pats žydėjimas iki birželio vidurio. Vaisiai – pailgai rutuliškos, mėlynos, su balsva apnaša uogos. Jos prinoksta liepos pabaigoje ir laikosi iki spalio. 	 Sonuokėn tuokės kamūlėnės, bėškioka paėlgas mielenas ougas, katras nūnuokst lėipas pabonguo ė laikas lėg spalė.


Paprastoji tekšė (lot. 	 Vištkuojis aba vištkuojė (lot.


Borstgras) – miglinių (Poaceae) šeimos, briedgaurių (Nardus) genties augalas. 	 Nardus stricta) y tuokė sausū vėitu žuolie, katra muokslėškaa prėgol varpėniu augalū (Poaceae) šeimaa.


Jį sudaro ~20 baltų žiedlapių skraistė ir geltonas žiedsostis centre, kuriame išsidėstę kuokeliai ir piestelės. 	 Žėids tor aple 20 baltū žėidlapiu. Lapaa tomsee žali būn, ėšsidiestėė retaa ont stombrė.


Augalas nemalonaus kvapo. 	 Ciels augals smėrd.


Maži rausvi žiedai išauga ant kotelių. 	 Žeidokaa būn maži, rausvi ėr ėšaug ont kuoteliu.


Vaistinė gelsvė kilusi iš Vakarų Azijos. 	 Liūbīstra kėlėma ėš Vakarū Azėjės y.


Specialūs peiliai medžioklėje naudojami pribaigti žvėrims. Koviniai peiliai yra kareivių ekipuotės dalis. 	 Peilis teepuogė gal būtė ginklos, žodyma rakonds - so anou nodor ė skerd gyvolius, gėnas nug razbaininku, laukėniu žvieriū.


Studijavo Vilniaus universiteto (VU) Finansų ir kredito fakultete, studijas tęsė Maskvos M. Lomonosovo universiteto Ekonomikos fakultete. 	 Studijava Vėlniaus universiteta (VU) Finansu i kredita fakultetė, muokslus tėsė Maskvuos M. Lomonuosova universiteta Ekonuomikas fakultetė.


Prie Alėjos įsikūrusi Alėjų I gyvenvietė. 	 Pry opėis stuovi suoda Aliejee I-ėėjė


Pakramčius augalo šakutę, sutinsta lūpos, burnos ertmė atrodo lyg išdeginta, gali iškristi dantys. Ypač nuodingi vaisiai – 10-12 uogų yra mirtina dozė. Ypač sunkiai apsinuodija vaikai. 	 Ougas nuogniausee tročlyvas y, sojiedus kuokės 10-12 ougu (vaakam da mažiau) žmuogos ėš karta miršt.


Lycopodium) – pataisinių (Lycopodiaceae) šeimos augalų gentis. 	 Lycopodium) y tuokis savuotėškos, papartem gėmėnings augals.


Koordinatės: 54°51′10″N 24°10′02″E / 54.85278°N 24.16722°E / 54.85278; 24.16722 	 54°51′10″N, 24°10′02″E


Lietuvoje labai reta, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. 	 Lietovuo tas y rets ė kieravuojams augals.


1365–1453 m. Edirnė buvo Osmanų imperijos sostine. 	 Edirnė bova Uosmanu imperėjės suostėnė.


1964–1966 m. „Komjaunimo tiesos“, nuo 1966 m. „Jaunimo gretų“ bei kitų laikraščių ir žurnalų redakcijų darbuotojas. 	 1957–1958 m. ons dėrba Raseiniu gazietuo „Stalėnėitis“.


Kapinėse yra paminklinis akmuo, pastatytas 1989 m. J. Tallat Kelpšai, Lietuvos partizanų kapai. 	 1995 m. tenaas pabūdavuots kuoplytštolpis.


Daucus carota var. sativa, angl. Carrot, vok. Karotte) – laukinės morkos kultūrinė atmaina. 	 Daucus carota var. sativa) y tuokė daržuovė so muorkėnė šaknėm, atsiradus ėš laukėnė muorka.


Graižai rutuliški, daugiažiedžiai, susitelkę kekėse. 	 Aug patuoriūs, kūlynūs, tyrūs, dėrvuonūs, šiokšlynūs, pamedius, sykees palėik cielus varnaliežynus.


[2][3] 2000–2008 m. AB Vilniaus bankas valdybos pirmininko patarėjas. 2008-2018 m. SEB banko prezidento Raimondo Kvedaro patarėjas, vyriausiasis ekonomistas. Nuo 2009 m. VU Tarptautinės verslo mokyklos asocijuotas profesorius. 	 Gėtans Nausieda pradėjė dėrbtė so bankaas: dėrba Lietovuos bankė, valstybėnies banku pryveizas instėtocėjūs, 2008-2018 m. bovo SEB banka prezėdėnta pataries, vyr. akanuomėstos.


Kaip vaistažolę reikia vartoti atsargiai, nes jos žaliavoje yra furokumarinų ir gali sukelti fotodermatozes. Šaknis turi eterinio aliejaus, kuris naudojamas kaip gardiklis, pimpilino ir kt. Lapai turi diuretiko, prakaitą skatinančių, malšinančių uždegimus, skrandžio sutrikimus savybių. 	 Pastarnuokielē y vaistažuolė: tas y liekarsta nug skrondė biedū, vėdoriū potėma, vara prakaita.


Augalas vienmetis, apaugąs šiurkščiais plaukeliais (stiebo plaukuota dažniausiai tik apatinė dalis). 	 Tasaa augals vėinmetis y, apaugėės šiorkštees plaukalees.


Kuokelių skaičius nepastovus − nuo 3 iki 10. Mezginė su 3 liemenėliais. Žydinčių augalėlių galima rasti vos ne ištisus metus, net po sniegu. 	 Kuotalee teevi, pluoni, keruojas pažemiou.


Todėl kanapės daugumai šalių buvo labai svarbi strateginė žaliava. 	 Kanapee daba retaa augėnami y, ba ėš anūm tepuogė dėrbams draudiams narkuotėks marėhuana.


Lapai pražanginiai, pjūkliškais kraštais. 	 Vainėks tonkos, platee rotolėškos.


Rašė savotišką filosofinį veikalą „Ryžtai“, kuriame sistemindavo gyvenimo principus. 	 Pabrieža rašė sava fėluosupėnius pamyslėjėmus kninguo "Ryžtaa".


Jos kūriniai XIX a. skatino moterų emancipaciją. 	 Anuos kūrėnee XIX o. kostėna muoteru emancėpacėjė.


Juodoji varnauogė (lot. 	 Varnougė (lot.


Auga rugpjūčio – spalio mėn. lapuočių, spygliuočių miškuose, mėgsta kalkingus ąžuolynus. 	 Aug grozdės nug rogpjūtė lėg spalė. Anas galam rastė ė lapoutiu, ė skojoutiu medies, ypatingaa oožoulynūs. Tonkee aug krūvuom.


Šiame augale aptinkama iki 40 proc. inulino, todėl retkarčiais jis yra rekomenduojamas, kaip saldiklis diabetikams. Tačiau kaip medicininę žolę, debesylą pagrindinai naudoja astmos, kosulio, kataraktos, šienligės bei kvėpavimo infekcijoms gydyti. Išoriškai vartojamas įvairiems odos pažeidimams ir sudirginimams gydyti. 	 Tas žuolyns mačyj sergont dosolio, kuosolio, šėinlėgė, alsavėma lėguom, tepams ont sožeistuos skūruos, vuotiu, gelbsta nug nėižū, dyguliū.


Toliau teka į pietus, nuo Vižančių – į pietvakarius. 	 Paskom tek i pėitus, nug Vėžontiu – ont pėitvakariu.


Skiriami du Brahmano aspektai: turintis savybes (saguṇa) ir besavybiškas (nirguṇa). 	 Skėras do Brahmano: vėins, kor tor savybės (saguṇa), ė kėts, kor netor savybiu (nirguṇa).


Ąžuolynas – medynas, kuriame vyrauja ąžuolai. Lietuvoje tai būtų parastųjų ąžuolų ir bekočių ažuolų savaiminės rūšys. 	 Ōžoulīns (kėtap aažoulyns, aažoulė) y medė, katruo aug daugomuo oožoulaa.


Smulkūs, be nektaro žiedai nedidelėje kekėje, išaugusioje ant ilgo kotelio viršūninio lapo pažastyje. Apyžiedis balas ar gelsvas, greit nukrintantis. Turi 4–6 balkšvus ar violetinius taurėlapius. 	 Žėidaa aug krūvuo kekies, balti aba geltuonuoki.


Pavandenės Šv. Onos bažnyčia stovi Pavandenės miestelyje, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Varnių. Liaudies architektūros formų. 	 Pavondenės Šv. Vuonas bažninčė y medėnė bažninčė, katra stuov Žemaitėjės miestalie Pavondenie, 7,5 km ont šiaurės rytū nug Varniu.


Daugiamečiai žoliniai augalai, turintys sustorėjusias sultingas šaknis. 	 Tas daugiametis augals so sostuoriejosėm soltinguom šaknim y.


Provincijos centras. 	 Pruovincėjės cėntro y.


Žydi gegužės-spalio mėnesiais. 	 Žydia nug gegožė lėg spalė.


Lapai tamsiai žali, retai išsidėstę ant stiebo. 	 Tas y tonkos pėivu, pūdėmu, pakrūmiu, medė erčiū augals.


Intakas: Rokupis (kairysis). 	 Tora kairė šmuota intaka Ruokopi.


Teka pietvakarių kryptimi Šilalės ir Tauragės rajonuose. 	 Tek ta opės ont pėitvakariu posės, par Šėlalės ė Tauragies rajuonus.


Prie Lomių yra 3 metrų aukščio užtvanka, aukščiau jos susidaręs 13,3 ha tvenkinys. Prie Mažonų į ją įteka didelis Užupio upelis. Upė kanalizuota. 	 Pry Luomiu ont opėis padėrbta tvonka, palėkėės 13,3 ha dėdloma tvenkėnis.


Populiariausios yra dvi vėdarų rūšys: bulviniai ir kraujiniai. 	 I bolbėnius viedarus kemš keptus bolbiu tarkius, i katrūs imaiša cėbolė, lašėnoku, droskas, pėpėru. Tūmet prikimštus gruobus sorėš ė kep pečiou. Kraujėnee ("joudi") viedaraa taisuomi ėš kruopu, somaišytu so kiaulės kraujo.


Teka į vakarus dirbamais laukais, Žalgirio miško šiauriniu pakraščiu (vaga sureguliuota). 	 Tek ana ont vakarū par dėrbamus laukus, Žalgėrė medės šiaurėnė rėba. Opėis vaga ėšlyginta.


Daugiametis arba dvimetis, 60–160 cm aukščio augalas. 	 Ta y tuokė daugametė aba dvėmetė žuolė, 60–160 cm aukštoma.


Ištakos – Latakų kaime, šiauriau Viduklės. 	 Ėštek Alsa pry Latakū kaima, i šiaurė nug Vėdoklės.


1968 m. spalio 23 d. Raudėnų miestelis sujungtas su Raudėnų kaimu ir bendra gyvenvietė pavadinta Raudėnų kaimu, tad liko be miestelio statuso. 	 1968 m. spalė 23 d. Raudienu miestalis ė Raudienu suoda palėka sojongto kap vėina suoda.


Žiedynas − kekė, kuri skleidžiantis žiedams trumpa, vėliau jos ašis smarkiai ištįsta ir žiedynas gerokai pailgėja. Taurėlapių ir vainiklapių po 4, kuokeliai 6 (4 ilgesni ir 2 trumpesni), liemenėlis 1. Taurėlapiai pailgi, visą laiką statūs, 2 iš jų prie pamato išsipūtę. 	 Žėidaa geltuoni, stombrė vėršūnie sogolėė i kekė, katra kap skleidas žėidaa, vis ėlgiej.


1998 m. Lietuvos meno kūrėjų asociacija jį pripažino geriausiu dailės kritiku. 	 1998 m. Lietovuos mena kūrieju asuoceecėjė anon prypažėna kap geriausi dailės krėtėka.


Įprastai užauga 10-20 m aukščio, nors pasitaiko ir iki 30 m aukščio, bet šaltam klimate, šiaurės regionų kalnuotose vietovėse užauga vos 4-5 m aukščio. 	 Paprastaa ožaug lėgė 10-20 m aukštoma, bet pasitaika ė lėgė 30 m aukštoma.


Jie gali šliaužti, vyniotis ar kabintis. 	 Anėi gal šliaužti, vyniuotis aba kabintis.


Dratvuo – upė Lietuvoje, Kelmės ir Raseinių rajonuose; Dubysos dešinysis intakas. 	 Dratvėnis aba Dretvėnis yr opalis Vakarū Žemaitėjuo, Kelmės ė Raseiniu rajuonūs; Dobysas dešėnė šmuota intaks.


Šakniavaisiai apvalūs, tamsiai raudoni. 	 Svėklė šaknū gombaa apvalūs, tomsee rauduoni y.


Gemalas vystosi iš apvaisintos kiaušialąstės (zigotos). Zigota tuoj apsitraukia celiuliozine sienele ir pradeda dalytis. 	 Sosided ėš gemala, jiedė medegu, ėš katrū jied naus daags, ėr ėš loubalės.


Gydomi kvėpavimo takų susirgimai, raumenų skausmas, reumatas. Reikšmingesnis kaip prieskonis. 	 Tepuogė liekvarstos y - karštus garstytė lapus ded ont nogaras kap būn paršalėms, alsavėma lėgas.


Stäublingsartige) šeimos grybų gentis. 	 Lycoperdon) y tuokė gryba.


Pagal valstybinio miškotvarkos instituto duomenis, ąžuolynai Lietuvoje užima 1,99 proc. arba 40 734 ha (2009 m.) visų medynų (miškų) ploto. 	 Lietovuo baveek 2 % mediu oožoulynaa y.


Vienmetis žolinis augalas. 	 Tas y vėinmetis žuolyns.


Teka pietų kryptimi. 	 Sotek so Šešovėm 1 km i vakarus nug Pašešovė suodas.


Žiedai po 6-20 susitelkę į skėtiškas šluoteles. Vainikėlis violetinis. 	 Žėidaa fėluoletėnee, ėšruod kap bolbės žėidaa, aug kekies pu 6-20.


Įvertinimas 	 Nagradaa


Ankštys daugiasėklės. 	 Daugoms anūm tink šieralou, anūm žėidūs lonka bėtis.


Vienmečiai žoliniai augalai. Graižai gana stambūs. 	 Anėms nūžydiejus palėik tuoki vaasee so 2-4 kėbokaas.


Auga šlaituose, lapuotynuose, beveik visuose medynuose, išskyrus raistus ir sausus šilus. 	 Sausvėidis aug šlaatūs, baveek vėsuokies medies, ėšskīrus lėiknus ė sausus šėlus.


Silene baccifera) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos augalų rūšis, priklausanti naktižiedžių genčiai (seniau išskirta į monotipinę Cucubalus gentį). 	 Silene baccifera) y tuokis augals, katros muokslėškaa prigol gvazdėkėniu augalū (Caryophyllaceae) šeimaa.


Vaisiuose yra eterinių aliejų, naudojamų maisto pramonėje ir parfumerijoje, taip pat medicinoje. 	 Anou vaasiūs yr eterėniu alėju, katrūs žmuonis nauduon taisont jiedi, dėrbant liekvarstus, kvepalus.


Ąžuolynas savaime atželia labai sunkiai. 	 Oožoulyns dėdlee švėisė, erdvė medė y.


Šiuraičių piliakalnis su gyvenviete, Švedkalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A819KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR805) – piliakalnis Rietavo savivaldybės teritorijoje, prie Šiuraičių kaimo, Tverų seniūnija. Pasiekiamas keliu 4601 Telšiai–Žarėnai–Tverai–Laukuva Šiuraičių centre pasukus į dešinę vakarų kryptimi, už 100 m, yra už sodybos. 	 Švedkalnis aba Šioraitiu pėliekalnis y pėliekalnis Žemaitėjuo, Rėitava savėvaldybie, Tveru seniūnėjuo, Šioraitiu suoduo.


Kanapė (lot. 	 Kanapis aba kanapė (lot.


Manoma, kad mėta padeda esant virškinimo problemoms, diegliams, dujų pertekliui žarnyne, kylant skrandžio rūgščiai. 	 Ėš mietru žmuonis taisa gardė, so smuoko erbata. Ana macyj kap soprastie virškėnėms, dora dėiglee, pota vėdorius, tepuogė ana paded ožmigtė, spakajėn. Diel smuoka mietru ded i vairius jiedius.


Mokyklos laikais rašė pasakojimus apie indėnus. 	 Kap muokės muokykluo, tap rašė istuorėjės aplė indienus.


1999–2003 m. VU Tarptautinio verslo mokyklos dėstytoja. 	 VU Tarptautėnė bizniaus mokyklas diestytuoja. 1999–2000 m.


Stiebas stačias arba kylantis, kiek briaunotas, lapuotas, prie pamato sumedėjęs, viršūninė dalis šakota, plaukuotas. 	 Stombris anuos būn statmens, stamontros.


Dzūkijoje į piemens paviržį įėjo ir kruopų ar miltų maišelis. 	 Pavėržio da šaukiams ė bikuokis jiedis, katrou isided i keliuonė, ėškyla.


Iš esmės pusiasalis sutampa su Turkijos valstybės ribomis Azijos žemyne. 	 Ėš anūm pasom palėka Ruomas imperėjė (Bizantėjė). Nug XIII omžė i Mažaajė Azėjė pradiejė keltėis tiorkaa, katrėi ėr ožvajavuojė ciela krašta, katramė ikūrė sava valstybės. Ėš anūm ėškyla Osmanu imperėjė.


Visa vaga sureguliuota. 	 Ciela Rōžės vaga ėštėisinta y.


Teka rytų, pietryčių kryptimi. 	 Tek Ošna i rytu, pėitryčiu posė.


Salix) medžių, dauguma karklų yra krūmai. 	 Aple kuoki miemi saka ka "ont palinkosė karkla vėsas uožkas lėp".


Žydi gegužės–birželio mėnesiais. Žydėjimas trunka apie 10 dienų. 	 Žīda sausvėidis gegožė–birželė mienėsees sožīda par 10 dėinū.


Dalis liaukų išskiria lipnią medžiagą, kuria padengiami gaudomieji siūlai. 	 Vasaras pabonguo, pagadnuom rodenė dėinuom (par "buobu vasara") vuoraa vuortinklėm kraustas i naujės vėitas, tūdie tou čiesou galėma ožveiziet daug sklandontiu vuortinkliu. Žmuonis liuob dietė vuortinklės ont ruonu.


Stiebas stačias, viršutinėje dalyje šakotas; lapai priešiniai, ovalūs, lygiais kraštais; žiedai geltoni, susitelkę į šluoteles. 	 Stombris statmens būn, vėršou šakuots; lapaa pryšėnee, paėlgi, lėgees kraštaas. Švėnta Juonė žuolės žėidaa būn geltuoni, aug krūvuo šloutelies.


Peri 14 dienų, jaunikliai lizdą palieka po 14-16 dienų. Išveda vieną vadą. 	 Ded 5-6 švėisee mielenus kiaušius, katrus perėn 14 dėinū.


Šaknyse susidaro gumbeliai su azotą kaupiančiomis bakterijomis. 	 Šaknysė pasidara gombalee so azuota kaupiantiuom bakterėjėm.


Maisto, medvilnės pramonė. XV–XVII a. architektūros paminklai (Selimijos mečetė, miesto bokštas, osmanų ligoninė ir kt.). 	 Miestė y XV–XVII omžiu arkėtektūras paminklu (Selimėjės mečetė, miesta buokšts, uosmanu lėguonėnė ė kt.).


Silvana Imam (g. 1986 m. rugsėjo 19 d.) - Švedijos reperė, kilusi iš Lietuvos. 	 Silvana Imam (žem.- Sėlvana Ėmam, g. 1986 m. siejės 19 d.) - žemaitiu ė sėru kėlėma Švedėjės mozėkontė.


Vienmečiai ir daugiamečiai augalai su ištisiniais, pjūkliškai dantytais, širdiškais lapais. 	 Blėzgės būn ė vėinmetės, ė daugiametės, so dontytaas, šėrdėis skvarmas lapaas. Žėidaa gardee kvepa. Aug blėzgės ūksmietuos medies, šalėp šaltėniu.


Pažiedė plačiai kiaušiniška, plaukuota, kuokeliai perskeltu koteliu, dulkinių viršūnėje yra kuokštas plaukelių. Piesteliniai žirginiai iki 10-15 cm ilgio, apdulkinami vėjo. Vaisius – tai mažas suplotas riešutėlis 5-9 mm ilgio, pilkai žalsvas ar gelsvas, tvirtu, šiek tiek išilgai briaunotu kevalu, su pažiedlapių liekanomis viršūnėje. 	 Žėivie lygė, pluona, švėisee pilka. Augals daugėnas viejė apdolkėnamaas žirgėnaas.


Nicotiana rustica), dar žinomas kaip machorka – bulvinių (Solanaceae) šeimos augalas, priskiriamas tabako genčiai. 	 Nicotiana rustica), y tuokis tabuokas augals; ont muoksėlškaa prigol pry bolbėniu augalū (Solanaceae) šeimuos.


Aštrioji viksva (lot. 	 Dalgžoulė (lot.


Auga mišriuose, ypač spygliuočių miškuose, kur dažnai randama samanose po pušimis ir eglėmis, o tik kalnuotose vietovėse sutinkama didelėmis grupėmis. 	 Ont kalnaliu aug kektoms, krūvuoms.


1980–1987 m. studijavo Valstybiniame dailės institute Vilniuje, įgijo menotyrininko specialybę. 	 1980–1987 m. stodėjava Valstybėniam dailės instėtotė Vėlniou, tenaas palėka menuotyrėninko. Dėdlee kuovuojė pryš tarybėni rieda - traukėni "Droskėninkaa-Vėlnios" ėškielė Lietovuos vieleva, paskom par kuonferencėjė instėtuotė vėišaa atsisakė pasakuotė aplė tarybėni suocrealėzma mena.


Kotletai (pranc. côtelette, iš pranc. côte 'šonkaulis') – mėsos ar maltos mėsos patiekalas. Formuojamas plokščias apvalios ar ovalo formos. Kotletais galima vadinti panašia technologija gaminamus patiekalus iš kitų produktų (žuvies, paukštienos, ryžių, grybų, bulvių ir kt.). 	 Katletaa y tuokis meesuos jiedis, nuors panašee gal taisytė ėr ėš žovėis, paukštėėnas, ryžu, grybu, bolbiu.


Intakai: Karvė, Kūlupis (dešinieji), Jonupis (kairysis). 	 Intakaa: Karvė, Kūlopis (dešėnėėjė), Juonopis (kairysis).


Runkelrüben) – burnotinių (Amaranthaceae) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auginama kultūrinė rūšis – paprastasis runkelis (Beta vulgaris). 	 Beta vulgaris) y tuokė Lietovuo platee augėnama daržuovė. Tas būn vėinmetis aba dvėmetis, sykees ė daugiametis augals. Anou stombree stamantri y, 40-100 cm augoma.


Stiebo lapai plunksniškai suskaldyti labai siauromis skiltelėmis. Lapų makštys nedidelės ir neplačios. Šios rūšies įvairios formos būna pamatiniai lapai, jie gali būti ir smulkiai suskaldyti. 	 Lapū nie daug, anėi ėšruod kap plonksnas.


Bandydamas suvienyti „Atėnų logikos“ ir „Jeruzalės tikėjimo“ diskursus A. Uždavinys gręžėsi į islamiškąją tradiciją, senuosius Viduržemio jūros kraštų tikėjimus.[3] 	 Miegindams sovėinytė „Atienu luogėkas“ ė „Jerozalės vieras“ diskursus A. Oždavėnys greežies i islamėška tradėcėjė, senaasės Vėduržemė jūras kraštū vieras.[1]


Suillus luteus) – baravykinių (Boletaceae) šeimos, kazlėkų (Suillus) genties grybų rūšis. 	 Suillus luteus) y tuokė jiedama gryba.


Ikrai – į vandenį neršiami žuvų, varliagyvių, moliuskų, dygiaodžių kiaušiniai. 	 Ėkraa pasigamėn pas žovū muotrėškas, anūm kiaušėdies. Kap anuos ėšnerša tūs ėkrūs, tap paskom anūs apvaisa žovū vyrėški (so pėinees). Ėkraa plauka liuosaa pu ondeni, kabėnas pry žuoliū, kūliu, kronta.


Jie rausvi arba žalsvi, smulkūs. Apyžiedžio lapeliai vaisiui bręstant nenukrinta, o apgaubia jį. Vaisius – kiaušiniškas, smailus, blizgantis, rusvai rudas riešutėlis. 	 Lapaa nedėdli, siauri kap kuokės strielytės.


Tai istorinė Dalai Lamos būstinė ir Tibeto budizmo centras. 257,4 tūkst. gyventojų (2004 m.). 	 Lasa y vėins aukštiausee esontiu dėdliū svieta miestu - ons y 3650 m aukštome, Tėbeta kalnynė, Lasas opėis slienie.


Menyanthes trifoliata, vok. Fieberklee) – puplaiškinių (Menyanthaceae) šeimos augalų monotipinės puplaiškio (Menyanthes) genties augalų rūšis. 	 Menyanthes trifoliata) y tuokis ondens augals, katruo lapaa ėšruod panašee kap popas.


Pagrindinis ir svarbiausias randamas alkaloidas – skopolaminas. 	 Aug drignis šiokšlynūs, patuoriūs, dykrūs.


1993 m. šis leidinys reorganizuotas į Žemaičių kultūros draugijos ir Žemaičių akademijos žurnalą „Žemaičių žemė“. 	 1993 m. tasaa leidėnys palėka Žemaitiu koltūras draugėjės ė Žemaitiu akademėjės žornalo „Žemaičių žemė“.


Link viršūnės 	 Eenont ont vėršaus


Stovi medinė Šv. Baltramiejaus bažnyčia (nuo 1881 m.), yra Raudėnų mokykla, biblioteka, paštas (LT-81009). Pietiniame pakraštyje yra geležinkelio stotis. 	 Raudienūs stuovi medėnė Šv. Baltramėjė bažninčė (pabūdavuota 1881 metaas), y Raudienu muokykla, bėbliuoteka, paštos, gelžkelė stuotės.


Globe-flower) – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimos augalų rūšis, vientelis burbulių genties atstovas Lietuvoje. 	 Trollius europaeus) y tuokis pėivūs augons augals.


Piestelinių žiedų vainikėlis vamzdiškas, į viršų siaurėjantis, su viena piestele. Vaisius – mažas, pailgas lukštavaisis su skristuku, kurio plaukeliai ploni, ilgi, dantyti. Baltų graižų skristukai balti, rožinės spalvos – rožiniai. 	 Žydia smolkees rožavaas žėidokaas, gegožė-bėrželė mienėsees.


Wilhelm Storost; 1868 m. kovo 22 d. Jonaičiuose, Šilutės apskritis, Prūsijos karalystė – 1953 m. vasario 20 d. Detmolde, Vokietija, 1991 m. spalio 19 d. jo palaikai perlaidoti Bitėnų kapinėse) – filosofas, rašytojas, publicistas, kultūros veikėjas. 	 Wilhelm Storost; 1868 m. kuova 22 d. Juonaatiūs, Šėlotės kraštė – 1953 m. vasarė 20 d. Detmoldė, Vuokytėjuo) bova nug Mažuosės Lietovuos kėlėma fėliuosops, rašytuos, koltūrėninks.


Viola, angl. Violets, vok. Veilchen) – našlaitinių (Violaceae) augalų gentis. 	 Viola) y tuokė kvietka, katra muokslėškaa prigol našlaitėniu augalū (Violaceae) šeimaa.


Vaisius – dėžutė. 	 Brontaa mūčėn duobėlus, dilgynės, lėnus, kanapės, karklus, vairės žuolės.


Peri uoksoj pelėda...“. 	 Peri vuoksoj pelieda...“.


Augalas vaistinis, dažinis. 	 Siejės mienou žemaitiūs da šaukiams šėlū mienesio.


1860 m. bažnyčia pradėta statyti. Inžinieriaus Dambrausko projektas per 1863 m. sukilimą dingo. Valdžia 1864 m. statybą sustabdė. 	 1860 m. mūrėnė bažninčė pradieta būdavuotė, ale par sokėlėma darbaa sostuojė.


Laukinis asilas (lot. 	 Esėls (lot.


Žiedynas – nedidelis ilgakotis graižas, žiedas baltas. 	 Žėidoka romuonieliu būn nedėdli, balti.


Tai retakeris, daugiametis, apie 20-50 cm aukščio augalas, pievose sudarantis bendrijas. 	 Tas retakeris, daugiametis, aple 20-50 cm augoma augals y, šmuotaas augons pėivūs.


Su pagrindine Europos žemyno dalimi ribojasi plačia juosta, šiaurine riba laikomos Dunojaus ir Savos upės. 	 Ėš vakarū Balkanus skalaun Adrėjės jūra, ėš pėitvakariu - Juonėjės jūra, vuo ėš rytū – Jouduojė jūra.


Paprastoji durnaropė (lot. Datura stramonium, angl. Jimson Weed, vok. 	 Dīgoldagis, da kėtap dīgols, dīgolė žuolie, trakruopė, dornruopė, dorndagis (lot.


Tenžė ties Pryšmančiais 	 Tėnžė pry Pryšmon


Kapinės su buvusios bažnyčios liekanomis 	 Kapaa ė bažninčės griūviesee


Per pirmus metus gali pasistiebti iki 50 cm, po dvejų metų jau iki 1,24 m, po penkerių metų gali būti paaugę nuo 4,3 iki 5 metrus aukščio. 	 Ons žemesnis kap joudalksnis y, vuo sykees ožaug ė kap krūms.


Rasakila (lot. Alchemilla, angl. Lady's mantle, vok. 	 Raskėls, kėtap raskėla, raskėlė (lot.


Pelkinė puriena (lot. Caltha palustris, angl. Kingcup, vok. 	 Lokštā kėtap lokšts, lokšta, žooskuojė, žooskuojis (lot.


Lakšteliai balti, senesnių šviesiai ochrinės spalvos, tankūs, siauri. 	 Anūm keporės kap torielkas, istrėžaa 20-25 cm, nūlinkosees kraštaas.


Įteka į Balčią 7,9 km nuo jos žiočių. 	 Sotek Balčė so Šešovėm pry Yliu suodas.


Varuna – tai tas, kuris sukūrė pasaulį ir laiko jį (IV 42, 3; VIII 41, 5); jis užpildo oro erdvę, plečia žemes, apšviečia dangų ir žemę, sutvirtina saulę, pakelia dangų; jam paklūsta dangus ir žemė; naktis ir diena – jo rūbai. 	 Žvaizdės Varūnas špėjuonaa y, ė veizi, ka žmuonis dėrb par nakti. Varūns zlastings dievs y. Ons baisee koruoj ož griekus, neprauda.


Intakas – Vėsa (dešinysis). 	 Intaks – Viesa (dešėnysis).


Upėvardis dažniausiai siejamas su augalu pavadinimu blindė, blendė, blindis, nors galima sieti ir su blandus bei blęsti („niauktis, blaustis, giedrytis“).[2] 	 Opėis vards rasėntaas būs kėlėės nug žuodė blindės, nuor gal būtė ė nug blondos ė bleestė („niauktėis, blaustėis, gėidrytėis“).[2]


Auga sausuose miškuose (pušynuose, beržynuose), taip pat viržynuose, pelkėse, durpynuose, smėlynuose. 	 Aug šėlaa sausuos medies, ypatingaa pošynūs (šėlūs).


Nuo tipinės formos skiriasi stora, mėsinga, oranžinės ar gelsvos spalvos šaknimi. 	 Kap pasieji, pėrmus metus ėšaugėn stuora, kėita šakni ė lapus. Jeeb muorka palėik par žėima, taa kėtaas metaas ons ataug, ale šaknės jėm mažietė vuo terp lapu ėšaugėn stombri so žėido. Muorkūs y vėtamėnu A, B, C, karuotėna.


Žydi nuo balandžio pabaigos iki birželio pradžios. Auga visoje Lietuvoje. Aptinkama pavėsinguose lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, krūmynuose, krūmais ir medžiais apaugusiuose upių ir ežerų šlaituose. 	 Tasaa augalioks aug lapoutiu ė maišytu mediu smalkūs, pamedies, krūmūs, ont krūmingu ė medingu opiu tepuogė ežerū krontū.


Sėklos rudos, neskęstančios vandenyje. 	 Sieklas rodas, neskeest ondenie.


Krūminis builis (lot. 	 Šonmorkis (lot.


Tai visžalis daugiametis iki 150 cm aukštas krūmas. 	 Tas augals visžalis daugiametis y, lėg 150 cm ožaugons aukštos krūms.


Per Lietuvos vidurį, maždaug per Elektrėnus, Kauną, Raseinius, Kelmę, Rietavą, Skuodą driekiasi šiaurinė paprastojo skroblo paplitimo riba. Paprastasis skroblas dažniausiai auga antrajame medžių arde su paprastąja egle, ąžuolu, paprastuoju uosiu, drebule. Tai tamsiamėgis augalas, geriausiai iš visų Lietuvos miškų medžių pakenčia paunksnę. 	 Lietovuo skruobla aug daugiau pėitūs ė vėdorie, mišree so eglėm, oožoulaas, ousees, apošėm.


Upės slėnis daug kur supelkėjęs, susidariusi Tenžės pelkė. Vidutinis nuolydis 146 cm/km[1]. 	 Tėnžės slienis daug kamė sopelkiejėės y, vėinuo vėituo palėkus pelkė.


Joje įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame yra medinė varpinė (XIX a.), Kryžiaus kelio stotys. 	 Švėntuorios aptjousts mūra tuora, stuov medėnė varpėnė (XIX o.), stacėjės.


Intakai: Dubupis, Lazdupis, Žiba (kairieji). 	 Intakaa: Dobopis, Lazdopis, Žėba (kairėėjė).


Lietuvoje auga ūksmėtuose, apydrėgniuose lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmais apaugusiuose upių ir ežerų šlaituose. 	 Anam tink ūksmitngas, driegnuokas lapoutiu ė mišrės medės, krūmaas apaugėė opiu ėr ežerū krontaa.


Lietuvoje žinomi keli jos varietetai: var. microphyllum − lapai smulkūs, beveik nedantyti ir var. eaalbam − lapai ilgesni, danteliai stambesni. Viena iš labiausiai paplitusių piktžolių. Jaunos šakelės ir lapai vartojami maistui kaip špinatai. 	 Ana nuognee ikyrė piktžuolė y, ale tink jiedėmou: jaunas šakalės ė lapaa een kap saluotas, sieklu miltu ded i douna.


Gailis 	 Gailė žėidaa


Skilandis nuo senų laikų taupomas vasaros darbymečiui, tiekiamas svečiams įvairiomis progomis. Skilandžiui būdingas rūgštokas, aštrokas, prieskonių, sūrus skonis bei brandinant ir džiovinant susidarantis specifinis skonis ir kvapas. Liesoje mėsoje nevienodai pasiskirstę lašinių gabalėliai. 	 Nug sena kindžioks liuob būs vasaras darbymetė jiedis (jiedams par šėinapjūtė, rogėpjūtė), tepuogė anou vaašėns svetius aba patys vaašinsėis par švėntės.


Ši grupė kartu su germanais ir romanais yra viena iš pagrindinių indoeuropiečių kalbų šeimos grupių Europoje. 	 Kap ė daugoms Euruopas tautū, anėi prigol pry indėeuropėitiu. Slavaa gyven daugomuo Rytū ė Vėdorė Euruopuo - nug Elbės opėis vakarūs senuobie lėg Vuolgas, daba lėgė pat Ramiojė ondenyna rytūs.


Jų penkios kartos rūpinasi šiuo medžiu. 	 Pėnkės anūm kartas ton medi kieravuoj.


Hunds-Veilchen) – našlaitinių (Violaceae) šeimos, našlaičių (Viola) genties augalas. 	 Viola canina) y tuokė dykū našlaatiu (Viola) rūšės.


Salyklas 	 Salykla


Šalavijas (lot. 	 Šalavėjė (lot.


Senovės Egipto ir Kinijos dokumentuose aptikti aprašymai, kuriuose svarstomas žolelių arbatų skanumas ir naudingumas. 	 Kap katrūm augalū žuolynė tora gera smuoka, gardu skuoni ė tink gertė šiaip: tonkiausee tuokiam gieralou žuolynės taisa ėš mietru, ramoliu, tymėjuonu, melėsu, vėndrykštiu, lėipžėidiu, srevžuoliu, tepuogė vaisiu ėr ougu.


Detroitas yra žinomas kaip tradicinis pasaulio automobilių pramonės centras. 	 Detruoits y dėdlis mašėnu ėšdirbėma cėntros.


2001–2013 m. Vilniaus jėzuitų gimnazijos ekonomikos mokytoja. 	 2001–2013 m. Vėlniaus jėzuitu gimnazijas ekonuomikas muokytuoja.


Pumpurai, kurie susidaro tarpubambliuose, lapuose ir šaknyse, vadinami pridėtiniais. 	 Ėš pomporū prasiskleid aba švėiži lapaa, aba žėidaa.


Vanduo naudojamas laukams drėkinti[1]. 	 So tvenkėnė ondenio laista laukus.


Nuo seno vartojamas medicinoje. Kai kur maltais bitkrėslės graižais barstomi kumpiai ir lašiniai nuo musių ir kirmėlių. 	 Kap katrūs vėitūs žmuonis marūna miltaas barsta kompius ė lašėnius, ka nepoltom mosis ė kėrmėnaa.


Kurkulai – varliagyvių išnerštų kiaušinėlių krūvos. 	 Korkolaa y tuoki varliū kiaušalee, kap ė žovū ėkraa.


Jų sėklų ir kanapinių virvelių liekanų rasta vidurio neolito Narvos kultūros Šventosios gyvenvietėse (III tūkstantmečio pr. m. e./BC II pusėje). Moteriškieji augalai vadinti grūdėmis, vyriškieji – pleiskanėmis. Vyriškieji augalai mažesni už moteriškuosius, greičiau auga ir anksčiau žydi. 	 Kanapis Lietovuo augėnama y daugiau kap 5000 metu, ba anuos sieklu ė vėrviu rasta da Švėntuosės arkeoluogėnie gyvenvėitie.


Šaknys ilgos, storos, mėsingos. 	 Somaltas krėinu šaknis pagards y.


Kiek mažesnis už Lietuvoje natūraliai paplitusį karpotąjį beržą. 	 Beržos pašepielis y bėški mažesnis kap beržos svyrūns.


Užpilas vartojamas šlapimo takų ligoms gydyti. Turi rauginių medžiagų, todėl vartojama esant skrandžio, žarnyno bei hemorojiniam kraujavimui, taip pat burnos gleivinės uždegimui gydyti. 	 Žuolie tink myžėma lėguom gydytė, kap kraujoun skrondis aba žarnas, tepuogė borna.


Mėgsta rūgščius, nelabai derlingus dirvožemius. Šaknys sudaro mikorizę (viržis gauna vandenį su druskų tirpalu, o grybas – žaliuose lapuose susintetintus organinius junginius). 	 Anėm nuogniausee tink šėlžemis (tuokis rūgštuoks, naderlings smėltyns) - anūs anėi aug ėštėsaas šėlynaas. Seniau šėlū liuob maišytė i muoli, ėš katrou driebs noma.


Lietuvių Atgimimo istorijos studijos 8: Asmuo: tarp tautos ir valstybės, 1996, Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 10–113. Jurgis Pabrėža (1771–1849), Vilnius, 1972, 122 p. 	 Lietuvių Atgimimo istorijos studijos 8: Asmuo: tarp tautos ir valstybės, 1996, Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 10–113.


Vertėsi medžiokle ir augalinio maisto rinkimu.[5] Žvejyba tik pradėjo atsirasti, o žemdirbystė ir gyvulininkystė buvo nežinomos. 	 Anėi ėšgyvena mediuodami žvieris ė ronkioudami augalus.[1] Paskom radas ė žovavėms.


Karklavijas (lot. 	 Karklavėjė (lot.


Paprastasis kaštonas (lot. 	 Kaštuons aba kaštans (lot.


Rožė – erškėčių (Rosa) genties dekoratyvinis augalas. 	 Ruožė y tuokė dėdlee miegiama kvietka, katra atmains dyka eršketė (Rosa) y.


Vaistinė žvirbliarūtė (lot. Fumaria officinalis) – žvirbliarūtinių (Fumariaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. 	 Zoikė rūtā, kėtap zoikė rūts, zoikė rūta, pelies rūtā, žvėrblė rūtā (lot.


Švarūs kiminai yra puiki pakavimo medžiaga. 	 Kėmėnaa napelyn, poikee sogera vilgšmė ė kvapa.


Burokėlis – burnotinių (Amaranthaceae) šeimos, runkelio (Beta) genties dvimetė daržovė, kilusi iš savaime augančių paprastųjų runkelių (Beta vulgaris). 	 Svėklis y tuokė daržuovė, batvėnis (baruoks), platee augėnams daržūs.


Savo funkcijomis panašus į baltų mitologijos Dievą[1]. Jis yra pagrindinis aditjas, vedų panteone svarbiausias dievas šalia Indros[2]. 	 Varūna būktaas tora panšomu so senuobės lietoviu Dievu[1], ale anou vards mosietaas tou patėis kėlėma kap ė Velnė.


Paskutinis politinis dalinys, žinomas šiuo pavadinimu buvo XX a. viduryje egzistavusi Vest Indijos federacija. Vikiteka 	 Vikitėka: Main Page – Abruozdielē ė kėtė daiktā, katrėi prėgol prī straipsnė.


Tai daugiametės žolės, turinčios pražangiai išsidėsčiusius lapus su nenukrentančiais prielapiais. 	 Lietovuo laukėnės (dykas) našlaitės aug pėivūs, medies, griuoviūs, pakelies.


Naščiai – nuo senovės buityje naudojama darbo priemonė, skirta palengvinti įvairių daiktų pernešimui.[1] Šis įrankis – tai kartelė su dviem kabliais, uždedama ant pečių, pilniems kibirams ar krepšiams nešti.[2] Senųjų naščių kabliai mediniai, pririšti virvėmis, naujųjų – geležiniai, prikabinti geležinėmis grandinėmis. Medinės kartelės galuose kartais padaromos įpjovos, kad virvės nenuslinktų ir stabiliai laikytųsi galuose. 	 Niešē aba naštē y nug senuobės ūkie nauduonams rakonds, katros leid lengviau parneštė sonkius daaktus. Tas y ėlga kartės so dvym kablees, oždedama ont petiū,vuo ont kabliū kabėn pilnus viedrus aba krėžius.


Echtes Johanniskraut) - daugiametis žolinis augalas, priklausantis jonažolinių (Hypericaceae) šeimos jonažolių (Hypericum) genčiai. 	 Hypericum perforatum) y tuokis žuolyns, dėdlis liekvarstos.


Bamblynas (54,5), Šyšalė (53,0), Galnutė (51,6), Š-6 (41,7), Š-4 (41,0), Plaškuotas (36,8), Mirglonas (35,3), Girupis (34,4), Lendra (27,5), Š-2 (22,7), Šustis (17,1), Topalis (16,3 km), Jovaris (13,4), Grabupė (12,5). 	 Bamblyns, Šyšalė, Galnotė, Plaškouts, Mirgluons, Giropis, Lėndra, Šostės, Tuopalis, Juovaris, Grabopė .


Išteka Klibalių kaimo apylinkėse esančių pelkių, 6 km į vakarus nuo Kražių. 	 Prasideda šalėp Klėbaliu suodas, pelkynūs, 6 km i vakarus nug Kražiu.


Sėjamasis žirnis (lot. 	 Žėrnis (lot.


Stiebas išauga iki 0.6-1.5 m aukščio, jo aukštis ir storis priklauso nuo veislės ir augimo sąlygų - gerose vietose užauga ilgesni ir storesni. 	 Anuos stombris pliks, lygos, toštavėdoris yr ėr ėšaug lėg 0,6-1,5 m augoma.


Cinamono tėvynė yra Pietų ir Pietryčių Azija, tačiau iki pat XVI a. šio prieskonio kilmė europiečiams buvo nežinoma. 	 Anaas skanėn daugomuo vairius saldiesius - sausainius, bondielius, kuompuotus, vaasius, erbata. Tora saldu smuoka, skuonis kartuoks.


Allium sativum, angl. garlic, vok. Knoblauch) – amarilinių (Amaryllidaceae) šeimos česnakų (Allium) genties augalų rūšis. 	 Allium sativum) y tuokis augals, katros tor baisee aštru kvapa ė skuoni, tūdie dedams jiediou gardintė.


Prikimšta pūslė užrišama natūraliais storais siūlais arba virvelėmis. Suformuotas produktas perrišamas virvele išilgai, padalijant produktą į keturias dalis. 	 Da kelės dėinas palėik kindžioka kabietė ka isisūrietom, vuo paskom rūka kamėnė alksnė ėr ieglė dūmaas nug 2 lėgo 15 dėinu.


Vydūnas 	 Vīdūns


Serentis (lot. Tagetes, nah. 	 Serentis, da gvazdėks (lot.


Šiuraičių antrasis piliakalnis yra 300 m į vakarus nuo pirmojo. Jis įrengtas atskiroje kalvoje. 	 Ons stuov 300 m i vakarus nug Švedkalnė, atskėram nug anou kalnė.


Sausose ganyklose naudinga žolė, nes nuganyta gerai atželia ir nebijo sausros. 	 Ana tink drabožėm skalbtė.


Daromi iš ornamentiškai pjausytų lentų. 	 Anūs dėrb ėš dailee pjaustytu lėntū.


Namų grindims šluoti naudojamos minkštesnės šluotos, dažnai be šluotkočio (šluotražis). Iš sorgo, sorų stiebų surištos šluotos minkštesnės. 	 Truobuo grindim aba aslaa tonkiau šluotė nauduon minkštesnė šlouta ba kuota (šloutražė).


Gavėnia – intensyvesnio krikščionių pasninko, maldos, atgailos ir gerų darbų laikotarpis prieš Velykas skirtas Kristaus kančioms ir mirčiai už žmonių nuodėmes prisiminti. 	 Gavienė y čiesos pasninkou, katros ėšpoul 7 nedielės lėgo Velyku.


Žydi nuo gegužės mėn. iki vėlyvo rudens. 	 Žydia baltnuotrynė nug gegožė lėgo vielyba rodenė.


Mahavidjos (skr. महाविद्या = mahāvidyā- „didžiosios išmintys“) – dievo Šivos moteriškosios energijos (šaktės), vaizduojamos kaip deivės, pagal hinduizmo atmainos šaktizmo pasaulėžiūrą. 	 Mahavidjės (skr. महाविद्या = mahāvidyā- „dėdluosės ėšmintys“) y dieva Šivas muoteriškuosės galės (šaktės), vaizduon katras kap deivės. Tas y hindoėzma atmainuo šaktėzmė.


Prasideda į šiaurės vakarus nuo Raguviškių. 	 Prasided Jaurykla i šiaurės vakarus nug Ragoviškiu.


Žiedai ryškūs, susitelkę galinėse bei pažastinėse skėtiškose kekėse. 	 Eršketė žėidaa ryškee spalvuoti, sogolėė i kekės.


Kiminai, baltosios samanos, durpinės samanos (lot. Sphagnum, angl. peat moss, vok. 	 Kėmėnā aba baltėėjė kėmėnaa (lot.


Lapas – pagrindinis autotrofinių augalų mitybos organas, vykdantis fotosintezę. Lapai reguliuoja vandens apykaitą (transpiracija), aprūpina augalą deguonimi (kvėpavimas). 	 Laps y vėina ėš augalū daliū. Par lapa i augala pakliūn degounis, onglėis dvėdegėnis, anėi gaud Saulėis švėisa tūdie, ka anūs vykst fuotosintezė.


Nuphar lutea, angl. 	 Nuphar lutea) y tuokis ondens augals.


Mėgsta saulėtas vietas ir lengvą priemolį. 	 Anūm žėidokaa daili, toria gera smuoka. Tink merkėmou.


Bijūniniai (lot. 	 Panavėjė (lot.


Vaistinė gelsvė (lot. 	 Liūbīstra aba liūbīsta (lot.


Oplankio ežeras arba Malūnežeris – ežeras vakarų Lietuvoje, juo nuvesta Pagėgių savivaldybės ir Tauragės rajono riba, telkšo apie 5 km į šiaurę nuo Vilkyškių, 0,5 km į vakarus nuo Jūros upės. 	 Malūnežeris aba Uoplonkė ežers y ežers pėitū Žemaitėjuo, ont Pagiegiu savėvaldybės ė Tauragies rajuona robežė, telkša aple 5 km i šiaurė nug Vėlkyškiu, 0,5 km i vakarus nug Jūras opėis.


Vartojamos žarnyno peristaltikai skatinti, veikia kaip vidurius laisvinanti priemonė, organizmui stiprinti, nervams raminti. 	 Anas tora daug karuotėna, vėtamėna C, B gripės vėtamėnu.


Kubilas – cilindro formos talpa, žema plati statinė – indas skysčiams ar bėralams laikyti, uždengiamas užspaudžiamu dangčiu. 	 Kobėls y cėlindra skvarmas rakonds, žema platė bačka.


Fizinis Vidurinės Azijos žemėlapis 	 Vėdorė Azėjuos gomtėnis žemielapis


2004 m. Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas juodo stiklinio kubo pavidalo statinio statybą regioniniame parke pripažino teisėta. [10][11][12] 	 Žmuonis ėr aplinkuosaugėninkaa dielee ton pėktėnas, ale teismos nūstatė, ka tuokis nams teisiets y.


Buityje peiliais pjaustomi (pvz., kapoklė) ir valomi (pvz., skutamos ar lupamos daržovės, vaisiai) maisto produktai. Peiliai naudojami kaip stalo įrankiai. Peiliais lupama gyvulių ir žvėrių oda, išdarinėjama skerdiena, drožiamas medis. 	 Ūkie peilis nuognee platee nauduonams, so anou pjaust, kapuoj, smolkėn vėsuoki jiedi (tam tyčė y peilis kapuonė), skot vaisius ė daržuovės, lop žvieriū skūra, ėšdarėnie meesa, druož medi.


Mėgsta drėgmę, gerai pakelia šalčius. Dauginami tiek sėklomis, tiek vegetatyviškai. Derlingiausi 6–7 metais.[1] 	 Onksti praded lystė ėš žemės, da būn pašuols naėšiejėės.


Žydi ir nokina sėklas nuo balandžio mėn. iki rudens šalnų. 	 Žvagėniu sieklas sogol i tuokės brondelės, katras vasaras ontruo posie jėm žvongietė. Saka jeeb žvagėnee šnabzd, čiesos pėivas pjautė.


Su šia įkyria piktžole kova sunki. 	 Naravėms žliūgis spieree pletas.


Požerės ežeras (arba Lingių ežeras) – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilalės rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Upynos. 	 Puožerės ežers (aba Lingiu ežers) yr ežers Žemaitėjuo, Šilalės rajuonė, 4 km i šiaurės rytu posė nug Opynas.


Mieste įsikūrę keleto Gvadalacharos universitetų fakultetai. 	 Miestė veek šmuots Gvadalacharas onėversėtetu fakoltetu.


Rengdamas baigiamąjį darbą apie persiškų kilimų simboliką, susidomėjo tradicionalizmo ir perenalizmo idėjomis, persisėmė islamiškąja (sufizmo) pasaulėžiūra. Domėjosi Fritjofo Šuono, Tito Brukharto, Martino Lingso, Sajedo Huseino Nasro, Anandos Kumarasvamio, Renė Genono idėjomis. 	 Paskom periejė pry tradėciuonalėzma, dėdlee sava tyrėniejėmus grindė sūfėzma pasaulieveiza (riemės F. Šuono, T. Borkharto, M. Lingso, S. H. Nasro, A. Kumarasvamio, R. Genono.


Žemdirbiams jis – piktžolė. 	 Piktžuolė.


Išteka iš Gūšros ežero, telkšančio 5 km į šiaurę nuo Pavandenės. 	 Ėštek ėš Gūšras ežera, katros telkša 5 km ont šiaurės nug Pavondenės.


Armoracia, angl. Horseradish, vok. 	 Armoracia) y tuokis kryžmažėidiu augalū (Brassicaceae) šeimuos augals.


Šventragių ąžuolas nuo kelio 	 Švėntragiu ōžouls nu kelė


Varunai paskirta 10 himnų, be to, daugybė himnų paskirti Varunai su Mitra. 	 Vėdūs Varūnaa y 10 gysmiu, ale ons da garbėnams sykiom so Indra aba Mitra.


Yra išvesta daug veislių, todėl lapai skiriasi: gūžinių salotų – ovalūs, banguoti, šviesiai žali, suformuojantys įvairaus dydžio apvalias gūželes, lapinių salotų – stambūs, atvirkščiai kiaušiniški, žali, kartais skiautėti. 	 Saluotiu lapaa švėisee žali, būn vairiū skvarmu: garbiniouti, lygiakraštee, bongouti, kiaušė skvarmas ė panašee.


Jos mama gimusi Žemaitijoje, o tėvas iš Sirijos. 	 Anuos mamelė īr gėmos Žemaitėjuo, vuo paponielis - Sėrėjuo.


1993 m. VU apsigynė socialinių mokslų daktaro disertaciją tema „Pajamų politikos kryptys infliacijos ir stagfliacijos sąlygomis (Lietuvos pavyzdžiu)“. 	 1993 m. apgynė muokslu daktara disertacėjė.


Schwarze Krähenbeere) – erikinių (Ericaceae) šeimos augalas. 	 Ons muokslėškaa prigol pry erėkėniu augalū (Ericaceae) šeimuos.


Koordinatės: 56°1′16.22″N 21°11′17.54″E / 56.0211722°N 21.1882056°E / 56.0211722; 21.1882056 	 56°1′16.22″N, 21°11′17.54″E


Šaknyse gausu mineralinių druskų (kalio, kalcio, magnio, sieros, vario, fosforo, ir kt.). 	 Ons een kap mėrkals pry meesuos, kiaušiu ė kėtū jiediu. Tora baisee macnu kvapa ė skuoni.


Paprastoji baltagalvė (lot. Leucanthemum vulgare, angl. Oxeye daisy, vok. 	 Baltgalvė, kėtap da baltgalvis, ramolė, ramonė (lot.


Pteridophyta, Polypodiophyta) – eukariotų (Eukaryota) domeno augalų (Plantae) karalystės skyrius. Priklauso sporinių induočių grupei. 	 Pteridophyta, Polypodiophyta) y tuokis savuotėškos augals, katros muokslėškaa prigol pry spuorėniu ėndoutiu ė palėik atskėro skyriom augalū karalystie.


Liaudies medicinoje naudojamas gydant įvairias ligas, ypač virškinimo sutrikimus. 	 Ėš kėitė dėrb šluotalės pečiou šloutė.


Lapai bekočiai, plunksniškai susiskaldę. 	 Lapaa bekuotee, šmuotouti kap plonksnas.


Lapuose ir stiebuose yra malonaus citrinos kvapo eterinio aliejaus. 	 Stombris statmens, šakuots, apaugėės plaukelee.


Jų grybiena vystosi po augalų kutikula, epidermio ląstelėse. 	 Grybyna ėm žeistė augalū šakas, lapus, vaisius.


Šyša 	 Šīša


Vainikėlis geltonas, raudonas arba violetinis. 	 Žyda par vėsa vasara ėr onkstyva rodeni.


Produktyviausias savaiminės kilmės ąžuolynai (600 m³/ha) yra Vidzgirio miške prie Alytaus, kultūrinės kilmės (660 m³/ha) – Juravos miške netoli Jurbarko. Didžiausia ąžuolų giria (350 ha) yra Ąžuolyno miškas. [1] 	 Žemaitėjuo anūm y Šėlotės, Klaipiedas, Plongės, Šėlalės rajuonūs.


Paprastai atlyginama būdavo maistu, drabužiais. Kaimams pradėjus skirstytis į vienkiemius daugėjo samdomų piemenų. 1937 m. Lietuvoje buvo samdoma ~31 tūkst. piemenų.[1] 	 Pėimenaa liuob dėrbtė ož jiedi, aprieda, vuo paskom (terpokarie) pradiejė rastėis, katrėi dėrbtom ož alga.


Stiebas stačias, apvalus, tuščiaviduris, plikas, vagotas, smulkiais išilginiais dryžiais. 	 Ans tora stuora, šakouta šakni.


Lathyrus odoratus) – pupinių (Fabaceae) šeimos pelėžirnių (Lathyrus) genties augalų rūšis. 	 Lathyrus odoratus) y tuokis augals, muokslėškaa prigolons brondėniu augalū (Fabaceae) šeimaa.


dešinieji – Čiotupis; kairieji – Gėrupis. 	 dešėnėėjė – Čiuotopis; kairėėjė – Gieropis.


Guotė (lot. 	 Goutė aba goutena (lot.


Karklėnų ežeras – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Kražių, 2 km į pietryčius nuo Karklėnų. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,1 km, plotis iki 0,65 km. 	 Karklienu ežers yr ežers Lietovuo, Rytū Žemaitėjuo, Kelmės rajuonė, aplė 8 km ont šiaurės vakarū nug Kražiu ė 2 km ont pėitrytiu nug Karklienu.


Kai kurie botanikai mano, kad pievose, pakelėse paplitusi daugiametė saulutė yra sulaukėjusi, kitų nuomone, ši rūšis įsikuria natūraliose bendrijose, todėl Pietryčių Lietuvoje ją reiktų laikyti savaimine, tuo labiau, kad šiaurinė šios rūšies paplitimo riba eina pro Kaliningrado sritį ir šiaurinius Lenkijos rajonus. 	 Aug šimtažėidis pėivūs, paopiūs, paežeries, pakelies, augėnams darželiūs, kapūs.


1879 m. sudegė. 	 1879 m. ana sodegė.


Geriausiai auga derlingose priemolio dirvose, nusausintose žemapelkėse. 	 Jeeb anou nanokasi, ta ontraas metaas ons ėšlaida stombrius so geltuonaas žėidaas, vuo paskom tuokiūs brondys sobrondėn sieklas.


Išteka iš Varvalio ežero, į rytus nuo Žeimalių kaimo. 	 Ėštek Gonsė ėš Varvalė ežera, katros yr i rytū posė nug Žeimaliu suodas.


Daržinė žliūgė (lot. 	 Žliūgis aba žliūgė (lot.


Sėjamoji aviža kilusi iš Europoje augančios laukinės tuščiosios avižos (Avena fatua). 	 Ons y kėlėma nug Euruopuo augontės laukėnės toštiuosės avėžuos (Avena fatua).


Teka daugiausia šiaurės vakarų kryptimi. 	 Tek opės daugomuo ont šiaurės vakarū.


Lietuvoje piemenys turėjo atsirasti kartu su gyvulininkyste – ~III tūkstm. pr. m. e. Piemenimis paprastai dirbdavo valstiečių vaikai ar paaugliai, kuriuos, savo ruožtu, prižiūrėdavo piemenų vyresnysis – kerdžius. 	 Pėimenaa Lietovuo radas nug senuobės (kor taas III tūkstontmetė pr. Kr.), kap pradietė augintė gyvuolee. Pėimenaas tonkiausee ejėė vaakaa ė bernaa, katrūs liuob priveizdies pardietėnis (kerdis).


Augalas visžalis, su šakotu stiebu, kuris driekiasi žeme, lipa į medžius, remdamasis kimbamosiomis orinėmis šaknelėmis. Lapai odiški, jauni plaukuoti. 	 Tas augals žalioun cielus metus, anou stombris een palee žemė, lėp i medius ė ont anūm vėniuojas.


Lapai trumpakočiai, kiaušiniški. 	 Lapaa trompaas kuotaas, kiaušė skvarmas.


Ant lapkočio yra nedideli raudoni iškilimai. 	 Ont lapa kuotalė nedėdli rauduoni ėškėlėmaa būn.


Girios yra neliestos intensyvios žmonių veiklos (medžių kirtimo), todėl išsaugojusios savo unikalią ekosistemą, vystosi savaime. 	 Gėrės gyven vairūs reti žvieree, aug kieravuojamas augalū rūšis. Andaas daugoms Žemaitėjės liuob būtė dėdlės gėrės, bet paskom anas daugomuo bova ėškėrstas.


Lietuvoje paplitęs visoje teritorijoje, tačiau nevienodai. Didesni plotai yra vidurio lygumoje, pietvakarinėje ir šiaurinėje Lietuvos dalyse. 	 Aug mažne vėsuo Lietovuo, bet tonkiau vėdorė, šiaurės ė pėitvakariu lygomūs.


Juos dažnai nulesa paukščiai arba išgraužia vapsvos. 	 Tas ougas spieree nules paukštee aba ėšgriauž vapsas.


Iš lapų skrotelės išauga vienas arba keletas žiedstiebių. Žiedynas panašus į raktų ryšulėlį. Žiedai kvapūs, po 5-20 žiedyne. 	 Lapaa anou ėšėlgi, švėisee žali, raukšlieti, rėistaas kraštaas.


Paprastasis kmynas – vertingas prieskoninis augalas, jo sėklos nuo seno naudojamos kepant duoną, rauginant daržoves ir kt., o eterinis aliejus vartojamas maisto, degtinės bei likerių gamyboje. 	 Kvynaa y nug sena žėnuoms jiedė pagards. Anū ded kap kep jouda douna, bondielius, ded i sūri. Kvynus žmuonis gera kap suop pėlvs, būn bluogs virškėnėms, traida.


Augalas vienmetis, 30-100 cm aukščio. 	 Tasaa augals vėinmetis y, ožaug 30-100 cm aukštoma.


Gailio lapai 	 Gailė lapaa


Lakšteliai nuaugtiniai, kreminės rusvos spalvos, paspaudus išsiskiria baltos pieniškos sultys. 	 Kuots ėšruod padabnee keporee.


Auga pievose, dirvonuose krūmuose, mišrių miškų aikštelėse. 	 Aug ta žuolie pėivūs, dėrvuonūs, krūmūs, pruogomūs.


Įdarytos, virtos, pusiau rūkytos, rūkytos, kepeninės ir kitokios dešros vartojamos daugiausia tik šaltam užkandžiui ir sumuštiniams daryti. 	 Dešra y ėlgaa ėšsilaikons, šalts jiedis, katra tink dietėis kap pavėrži.


Lietuvoje ypač paplitusi daržų piktžolė. 	 I Euruopa pakliova XVIII o. pabonguo.


Žydi anksti pavasarį (prieš sužaliuojant), kovo-balandžio mėnesiais geltonais žirginiais. Moteriški žirginiai didesni. 	 Žilvėtis žyda onksti pavasarie, da pryš sožaliounont, geltuonaas žirgėnaas.


Vainute 1606 m. pastatyta medinė bažnyčia, prie jos įsteigta parapinė mokykla. 	 Vainuotė 1606 m. pabūdavuota medėnė bažninčė, a pry anuos - parapėnė muokykla.


Auga miškuose, krūmuose, drėgnose pievose, gerai pakenčia pavėsį. 	 Aug gorgžnis medies, krūmūs, šlapiūs pėivūs, anam tink smalka.


Subrendusios kiaušialąstės iš kiaušidės patenka į kiaušintakius, kurie atsiveria į kloaką. Jais slinkdamos kiaušialąstės pasidengia drebutine medžiaga, kuri vandenyje labai išbrinktsa. 	 Anūs pagamėn varliū muoterėšku kiaušėdės, ė paskom varlės tūs korkolus leida i ondeni.


Upė ties Pašiauše yra dviejose vietose užtvenkta. 	 Pry Pašiaušės ont opėis padėrbtė dvė tvankė.


Giminingiausia urdu yra hindi kalba (Urdu ir Hindi sudaro disisteminę kalbų grupę – hindustani). 	 Tasaa skėrtoms da mažesnis boitėnie ruodou, katruo gausoms arabėšku, persėšku ėr onglėšku skuolėniū y, vuo skėras daugiau vėdvė rašta kalbou.


Vainuto miškai 	 Vainuota medė


Yellowhead) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Graikiškai inaein – valyti; augalas turi gydomųjų savybių. 	 Inula) y tuokis kvietkos, katros prigol dailyžėidiu augalū (Asteraceae) šeimaa.


Paliktas žiemoti, antrais metais burokėlis išaugina stiebą su smulkiais, į varpas susitelkusiais, vėjo apdulkinamais žiedais. 	 Svėklis dvėmetis augals y - jeeb anou palėiki par žėima, ta ontraas metaas ons ėšleida stombri so smolkees žėidokaas.


Lapai poromis priešiškai plunksniški su kiaušiniškais lapeliais ir ūseliais, kuriais kabinasi prie atramos. 	 Anou stombree teevi, vyniuojas, šliaužiuon ė šaukiami vėrkštim y, tūdie ka žėrnee geriau augtom anėm stata vytės. Lapaa sosided ėš mažioku lapoku ėr ėšruod kap plonksnalės. Ont lapu galioku y tuoki ūselee, katraas augals vyniuojas.


Žiedai rausvi, balti arba gelsvi. 	 Žėidaa būn rausvi, balti aba gelsvi.


Skanus, valgomas grybas. Labai dažnas. 	 Pryš taisont nug slyduoka reek nūloptė slyda louba.


Giles išaugina ąžuolai po 1−4 ant kotelio. 	 Gėlis ožaug pu 1−4 ont kuotalė.


Žiogupis (kairysis) 	 Tora kairė šmuota intaka Žiuogopi.


Vaisiai subręsta rugpjūčio mėn. ir dažnai išsilaiko per žiemą. 	 Varnougės būn tuokės puosaldės, puokartės, nuognee gardės nie.


Drabužiams užmerkti ir skalbti pasitelkdavo skobtines geldas. 	 Apriedam ožmerktė ė skalbtė liuob nauduotė skuobtėnės nėikuočės.


Kauno marios – didžiausias dirbtinis vandens telkinys Lietuvoje, Nemuno slėnyje, aukščiau Kauno hidroelektrinės užtvankos, 223,4 km nuo Nemuno žiočių. 	 Kauna marės y dėdlis tvenkėnis (dėdliausis Lietovuo) šalėis vėdorie, šalėp Kauna, ont Nemona opėis, 223,4 km nug anuos žiuotiū.


Auga daržuose, laukų pasėliuose, pakelėse, panamėse, bergždynuose, inspektuose ir šiltnamiuose. 	 Žliūgee auga daržūs, laukūs, pakelies, patuoriūs, šėltnomiūs.


Žydi ir vaisius brandina visą vasarą. 	 Anam patink sausas ė saulietas vėitas.


Politinė veikla 	 Puolėtėkuo


Polygonum aviculare) – rūgtinių (Polygonaceae) augalų šeimos rūšis. 	 Polygonum aviculare) y tuokė žuolie, katra muokslėškaa prigol pry rūgtėniu augalū (Polygonaceae) šeimuos.


Tai vienmečiai, žoliniai augalai, užaugantys iki 40 cm aukščio. 	 Tas y vėinmetis augals, katros ožaug lėg 40 cm auktšoma.


Piktžolė. Auga daržuose, dykvietėse, šiukšlynuose, arimuose. 	 Kap pėktžuolė zoikė rūtaa aug daržūs, dykrūs, šabakštynūs, arėmūs.


Visa upelio vaga ištiesinta. 	 Ciela vaga ėštėisinta y.


Auga drėgnuose miškuose ir krūmuose, vandens telkinių krantuose, grioviuose. 	 Aug tasaa augals šlapiuos medies ė krūmūs, ežerū, opiu krontūs, griuoviūs, prūdūs. Ana nauduon kap liekvarsta nug kuosolė.


Dvinamė katpėdė (lot. Antennaria dioica, angl. Mountain Everlasting, vok. 	 Katpiedis , kėtap da katpiedė, katpiedielee (lot.


Vaisius – apvali, paprastai žalia, 4–7 mm ilgio dėžutė. Sėklos kiek suplotos, lęšiuko formos, juodos, aplinkui su siauru sparneliu. Augalas išbarstos daug sėklų; jos išbūna dirvoje daigios iki 20 metų. 	 Augals ėšbarsta daug sieklu; anas dėrvuo palėik daigės lėg 20 metu.


Gemeiner Stechapfel) - vienmetis bulvinių (Solanaceae) šeimos, durnaropių (datura) metro aukščio žolinis augalas. 	 Datura stramonium) y tuokis augals, katros muokslėškaa prėgol bolbėniu augalū (Solanaceae) šeimaa. Dygoldagis vėinmetis augals y.


Vasaržaliai, rečiau visžaliai daugiamečiai žoliniai augalai, turintys mėsingą šakniastiebį, kurio viršūnėje kasmet išauga lapų kuokštas ar vienas stambus lapas. 	 Tas y daugiametis, par vasara žaliounons žuolėnis augals, so miesinga šaknėm, katra kuožnaas metaas ėšlaid stamontu stombri ė koukšta lapu (aba vėina dėdli lapa). Lapu apatiuo palėik tuokės braškotės, katrūs gamėnas spuoras.


Kaukazo kalnai (rus. 	 Kaukazos (rus.


Vaisius – vienasėklis kaulavaisis su sultingu apyvaisiu. 	 Rūgštuokas slīvas šaukiamas krīglėm, pliūmėm.


Dažniau įsikuria rūgštokuose, pakankamai derlinguose, gerai išpurentuose dirvožemiuose. Dažnas visoje Lietuvoje. 	 Aug mėižiu, lėnū, avėžū laukūs.


Įvairios tautos Rosa vardu vadindavo ne tik erškėtį, bet ir daugelį kitų ryškiažiedžių augalų. Genčiai priklauso 0,3-2,5 m aukščio krūmai, kurių stiebai dažniausiai dygliuoti, lapai neporiškai plunksniški. 	 Tas būn 0,3-2,5 m augoma krūms, katrou stombree tonkiausee tor akstėnus, vuo lapaa nepuorėnee, plonksnėški.


Vietovė minima nuo XVI amžiaus. 	 Raudienaa mėnavuojami šaltėniūs nug.


Auga drėgnuose, šviesiuose miškuose, kimininėse pelkėse. 	 Vaivuoraa aug driegnuos, švėisiūs medies, kėmėnuojynūs.


Žydai turi tuo tikėti, nes jei jie tuo netiki jie yra eretikai ir jei mes nepriimsime Holokausto kaip bausmės tai yra tas pats kas netikėti į Dievą.[1] 	 Žydai turi tuo tikėti , nes jei jie tuo netiki jie yra eretikai ir jei mes nepriimsime Holokausto kaip bausmės tai yra tas pats kas netikėti į Dievą \. [1]


Kaip rašytoja debiutavo 1763 m., anonimiškai išleidusi satyrinį romaną „Aukštuomenė“ (Le Noble).[2] Kiti žymesni kūriniai: „Trys moterys“ (Trois femmes, 1797 m.), „Laiškai, rasti ant sniego“ (Lettres trouvées sous la neige, 1794 m.), „Kalistas, arba laiškai, parašyti Lozanoje“ (Caliste; ou, lettres écrites de Lausanne, 1786 m.), „Noišatelio laiškai“ (Lettres neuchâteloises, 1784 m.). 	 Kap rašytuojė pasiruodė 1763 m., anuonėmėškaa ėšlaidus satyrini ruomana „Aukštuomenė“ (Le Noble).[1] Kėti žymesni kūrėnee: „Trys muoterėškas“ (Trois femmes, 1797 m.), „Gromatas, katras rastas ont snėiga“ (Lettres trouvées sous la neige, 1794 m.), „Kalistas, aba gromatas, parašytas Lozanuo“ (Caliste; ou, lettres écrites de Lausanne, 1786 m.), „Noišatelė gromatas“ (Lettres neuchâteloises, 1784 m.).


XIX a. pab.–XX a. pr. paviržį paprastai sudarė duonos kepalas, bryzas lašinių, avies mentė ar kumpelis, kartais – sviesto gabalas, dešra. 	 XIX o. pab.–XX o. pr. i pavėrži iviejė dounas kepals, bryzos lašėniū, avėis mentė aba kompis, sykees – šmuots svėista, kelbasos.


2001–2003 m. LR Ministro Pirmininko patarėjas švietimo ir kultūros klausimais, 2004–2009 m. Lietuvos generalinio konsulato Kaliningrado srityje kultūros atašė. 	 2001–2003 metaas ons bova LR Mėnėstra Pėrmėninka patariejo švėitėma ė koltūras reekalūs, 2004–2009 metaas - Lietovuos generalėnė konsolata Karaliautė kraštė koltūras atašie.


Dirvinio kežio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org (anglų k.) 	 Spergula arvensis – Plants for a Future (onglu k.)


Plunksna – paukščių raginis viršutinio odos sluoksnio (epidermio darinys, iš kurių susiformuoja paukščių plunksnų danga. 	 Plonksna y tuokis paukštiu aprieds.


Gavėnios pradžioje būdavo išrenkami katechumenai, kuriuos vėliau krikštydavo Velyknakčio apeigų metu. 	 Paskom draudėms jiestė meesa palėka tik tuom dėinuom ė vėsiem pondielėm.


A. Uždaviniui priklauso daugybės mokslinių straipsnių, vertimų, recenzijų apie kultūrą ir dailę, poezijos ir prozos kūrinių autorystė. 	 A. Oždavėniou prygol daugybė muokslėniu straipsniu, pargoldymu, recenzėju aplė koltūra ė dailė, puoezėjės ė pruozas kūrėniū autuorystė.


Žiedai geltoni, susitelkę į skėtiškas kekes. 	 Žėidaa geltuoni, sositelkėė kap kekės.


Stellaria media, vok. Vogelmiere, angl. common chickweed) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, žliūgių (Stellaria) genties augalas. 	 Stellaria media) y tuokė žuolie, katra muokslėškaa prigol gvazdėkėniu augalū (Caryophyllaceae) šeimaa.


Turi šakotą šaknį, kuri gali siekti daugiau nei 10 cm gylį. 	 Toria ėlga, šakuota šakni.


Buvo įsitraukęs į Tado Kosčiuškos vadovaujamą sukilimą. 	 Dalyvava Tada Kuoscioškas sokėlėmė pryš rosus.


Žygis – nedidelė upė, tekanti Klaipėdos rajone ir Rietavo savivaldybėje. Priklauso Jūros upės baseinui, Letauso dešinysis intakas, 3,2 km nuo žiočių. 	 Žygis yr opiesmos Žemaitėjuo, Klaipiedas rajuonė ė Rėitava savėvaldybie.


Prinoksta rugpjūčio mėnesį. 	 Vėdou medėina poukėnė kap mauda ī.


Išdžiovinta mairūno žolė vartojama kaip prieskonis dešroms ir kitiems valgiams. 	 Lietovuo meiruonus sykees augėn žuolėninkūs.


Lapai skiautėti. 	 Lapaa skiautieti y.


Apvalūs pastatų rąstai, sukirsti kampuose į kertes, turėdavo apvalias arba truputį išgaubtas įkarpas viršutinėje rąsto dalyje iš vienos arba abiejų pusių. Tokios įkarpos yra stačiakampio, trapecijos arba artimos kvadratui formos ir paprastai padaromos 1/2-2/3 rąsto storio. Taip sujungti kampuose vainikai tvirtai laiko sienojų rąstus ir neleidžia jiems skėstis į šalis. 	 Sāspars (aba sāspara) y truobesė vainėka rāstu sonierėma vėita aba truobesė komps, katramė soneriami rāstā.


300 m į vakarus yra Šiuraičių II piliakalnis. 	 300 m i vakarus stuov kėts, [[Šioraičiu II pėliekalnis]].


Vaducas – miestelis Lichtenšteino kunigaikštystėje, dešiniajame Reino upės krante, maždaug 470 aukštyje virš jūros lygio. Turizmo centras. 	 Vadocos y miestalis Lichtenšteina konėgaakštystie, dešėniam Reina opėis krontė, kortaas 470 aukštie.


Žiedai pavieniuose, 2-2,5 cm skersmens, graižuose, geltoni, kraštiniai išsidėstę keliomis eilėmis, liežuviški, piesteliniai, vaisingi, viduriniai vamzdiški. 	 Stombris būn kap so kuokio pūko.


Vaisiakūniai smulkūs arba vidutinio stambumo. Kepurėlė 5-7 cm aukščio, iki 6 cm skersmens, kūgiška, tuščiavidurė, išakyta panašiomis į bičių korį akutėmis, suaugusi su kotu, ochrinė, geltonai ruda, ruda, tamsiai ruda, juodai ruda. 	 Briedielis ėšruod baisee sorokėės, kap ožkarpoutas, nūkropėės kap ropožė.


Išteka šiauriau Giliogirio, teka pietų – vakarų kryptimis. 	 Ėštek bėški i šiaurė nug Gėliuogėrė, tek ont pėitū–vakarū posėis.


Šiam irgi nukirtę viršūnę, ten įkėlę krikščionišką koplytėlę.[1] Ji seniai sudūlėjo, o ąžuolas išleido atžalas, išsiaugino stiprias šakas, sustambėjo, toliau žaliuoja. Tačiau sendamas medis galėjo ir savaime prarasti viršutinę stiebo dalį ir ant jo esančias šakas. 	 Tam oožoulou ėrgė nūkėrta vėršūnė ė vėituo anuos ikielė medėnė kuoplyčielė.[1] Ale ana būktaas sopova, vuo oožouls ėšleida atžalas ė tebežalioun lėgė daba.


Sunkiai išnaikinama piktžolė. 	 Aug daržūs ė laukūs kap pėktžolė.


Stiebas šakotas, šaknis gana stora, sumedėjusi. 	 Stombris anou šakuots y, šaknės stuoruoka, somediejosi.


Pasideda Žemaičių aukštumoje, Spingių kaimo apylinkėse, 1,5 km į šiaurę nuo Palentinio. 	 Ėštek Žemaitiu aukštomuo, Spingių kaimo apylinkėse, 1,5 km į šiaurę nuo Palentinio.


Nirguna brahmanas tapatinamas su atmanu, o visos jo įsivaizduojamos savybės ir atributai laikomi tik majos raiška, nes galutinė tikrovė neturi jokių ribų. 	 Rokunama, ka nirguna brahmans tapatinamas lygos y atmanou (tas y, žmuogous neasabnaa dūšee), vuo vėskos kū galam aplė anon isivaizdoutė y muons (majė).


Palikimas 	 Raštaa


Varpa – augalų žiedynas, kurio pagrindinė ašis yra ilgesnė už šonines, žiedai bekočiai. 	 Varpa y tuokis augalū žėidū kuokštos, katramė maži, bakuotee žėidokaa laikas ož statmenuos ašėis. Varpa paprastaa žmuonis vadėn tėktaas javū (kvėitiū, mėižiu, rogiū) žėidus, ė paskom anūm vėituo palėikosius grūdus. Buotanėškaa varpuom šaukiami vairiū augalū žėidaa: vėsū varpėniu augalu, viksvu, trauklapiu ė kt.


Gyvenvietės: Mažiavos, Eitučiai (viensėdis), Mamiai, Gaudučiai. 	 Pry opalė y tuokės suodas: Mažiavas, Eitotee, Mamee, Gaudotee.


1921 m. įkurta parapija. 	 1921 m. pradiejė veektė parapėjė.


Equisetum) – asiūklūnų (Equisetophyta) skyriaus, asiūklainių (Equisetopsida) klasės, asiūklinių (Equisetaceae) šeimos augalų (sporinių induočių) gentis. 	 Equisetum) y tuokis augals, gėmėnišks papartiam. Triaušee aug apydriegnies dėrvūs, šaltėnioutūs vėitūs, medies, pėivūs. Anūm šaknis ė stombree sosided ėš naraliu.


Tokia šluota šiurkšti, todėl dažniausiai naudojama kiemui, gatvei šluoti. 	 So tuokė šlouta šloun kėima, asla.


Verpstukų smagračiai gaminti iš molio, gintaro, akmens, rago, kartais iš metalo. 	 Ons būn padėrbts ėš muolė, gintara, kūlė, raga, sykees ėš metala.


Kotas 5-8 cm ilgio, 2-3 cm storio, tuščiaviduris, išilgai raukšlėtas, su duobutėmis, pamatinė dalis sustorėjusi, suaugusi su kepurėle, baltas, gelsvas. 	 Anou kuots balts y, vuo keporė švėisee roda.


Švendras (lot. Typha, angl. Bulrush, vok. 	 Šėndros, kėtap šėndraa, šėndra, šėndras (lot.


Tai daugiametis, 60-150 cm aukščio užaugantis, vasarą žaliuojantis puskrūmis, kurio lapų spalva nesikeičia iki rudens. 	 Žalmedis taa daugiametis, 60-150 cm augoma augals y, katros žalioun par vėsa vasara.


Valgomosios rūgštynės lapai, jauni stiebai naudojami salotoms, sriuboms, padažams. Lietuvoje ruošiamas specialus patiekalas iš rūgštynių – rūgštynių barščiai. 	 Jauni rūgštyniu lapaa ė stombree tink jiediou, tora rūgšta smuoka, gers vėtamėns y.


Ežere yra 0,4 ha sala.[1] 	 Ežerė y 0,4 ha sala.


Esą, kartą žemaičių pulti vienu metu atskubėjo abi – švedų ir rusų kariuomenės. 	 Būktaas syki ė rosaa, ė švedaa sykiom ožiejė tuos pėlėis poltė.


Paplitusi laukų ir daržų piktžolė. 	 Tas y ikyrė laukū ė daržū piktžuolė.


Pagrindinis intakas – Viksvė (kairysis). 	 Dėdliausis ėntaks Viksvė y (kairė šmuota).


Rosa) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos augalų gentis. 	 Rosa) y tuokis augals.


Uogose yra saponinų, alkaloidų. 	 So anou daža joudaa aba rauduonaa.


Vitis) – vynmedinių (Vitaceae) šeimos augalų gentis. 	 Vitis) yr augals ėr anou ougas.


Kaip dekoratyvinė auginama prie sodybų, ypač pilnavidurės formos. 	 Tink kap liekvarts gydytė skūras lėgas.


Kiauliena valgoma įvairiai paruošta: virta, kepta, rūkyta, sūdyta. 	 Kiaulėėna žmuonis jied vairee pataisyta - vėrta, kepta, rūkyta, sūdyta. Baveek vėsas kiaulės kūna dalys jiedamas y.


Vaisiai visiškai apgaubti apyžiedžio ir apyvaisio. Apyvaisis plonas, persišviečiantis. 	 Žėidaa mizerni, aug šmuotaas, miltouti.


Visos augalo dalys, ypač šakniastiebiai ir uogos, nuodingos žmogui, ypač vaikams. Iš gyvulių labiausiai kenkia arkliams. 	 Ciels augals, ypatingaa anou šaknis ė ouga, trocyzna y, beje vaakam nuogniausee.


Kūrybinės veiklos pradžioje daug rašė apie XX a. antros pusės Lietuvos dailę. Besimokydamas lygia greta domėjosi Gurdžijevo, Karloso Kastanedos, Herberto Giunterio, Tarthango Tulku dvasine literatūra. 	 Pradiuo ons tyrėniejė XX o. ontruos posės Lietovuos dailė, ale paskom sosiduomėjė "dūšės literatūra": Gurdžėjėvo, Kastaneda, H. Giunterio, Tarthango Tulku.


Rhabarber) – rūgtinių (Polygonaceae) augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. 	 Rheum) y tuokė daržuovė, katra muokslėškaa prigol pry rūgtėniu augalū (Polygonaceae).


Pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės krašte esančios terasos, gynybinis griovys, už kurio supiltas pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Jie likę tik pietvakarinėje dalyje, kitur jau sunaikinti. 	 Paskom kalns bova geruokaa aplygėnts ė nūardyts.


Salotoms gaminti naudojamos įvairiausios šviežios daržovės: salotos, agurkai, morkos, pomidorai, įvairūs kopūstai, ropės, špinatai, svogūnai, paprika ir daugelis kitų, taip pat žalumynai (krapai, petražolės, svogūnų laiškai), grybai. 	 Saluotės taisa ėš vairiū augalū lapu, ruopaliu: saluotiu lapu, agorklu, muorku, pamėduoru, kuopūstui, ruopiu, špėnatu, cėboliu, pėpėru, tepuogė tink vairės jaunas žuolės (pėinės, balondras, kvynaa).


Lapai rauktais kraštais, auga iš skrotelės. 	 Anuos stombris statmens, stamontros.


Intakai: Būdupis (dešinysis), Irtuonėlė ir Girupis – kairieji. 	 Intakaa: Būdopis (dešėnysis), Ėrtounielė ė Gėropis – kairiuojo.


Šlaitai statūs, 12 m aukščio. 	 Šlaataa statee y, 12 m aukštoma.


Žievė lygi, beveik juoda. Ūgliai raudonai rudi, nedygliuoti, trapūs. Lapai tamsiai žali, kiaušiniški, lygiakraščiai, auga pražangiai. 	 Ūglee būn rauduonaa rodi, nadygliouti, lūžtontys.


Taubenkropf-Leimkraut, Gewöhnliches Leimkraut, Aufgeblasenes Leimkraut, Klatschnelke, Knirrkohl) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos naktižiedžių (Silene) genties augalas. Savaime paplitęs vidutinių platumų Europoje, Azijoje ir Šiaurės Afrikoje, taip pat ir Lietuvoje. Natūralizuotas Šiaurės Amerikoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje. 	 Silene vulgaris) y tuokis augals, katros muokslėškaa prigol pry gvazdėkėniu augalū (Caryophyllaceae) šeimuos.


Carex buekii, angl. Ban sedge, vok. Banatische Segge ) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos, viksvų genties daugiametis augalas. 	 Carex buekii) y tuokė žuolie, katra muokslėškaa prigol pry viksvoulėniu augalū (Cyperaceae) šeimuos.


Auga upių ir ežerų pakraščiuose, grioviuose, balose, pelkėse ir stovinčiuose bei lėtai tekančiuose vandenyse.Lietuvoje dažna rūšis. Lietuvoje augančios formos: Alisma plantago-aquatica f. aquaticum Glück. – auga pusiau pasinėręs vandenyje. Lapų koteliai ilgi (3–10 kartų ilgesni už lakštą); be orinių, dažniausiai yra ir plūduriuojantieji, siauresnių lakštų lapai. 	 Aug varlies šaukštaa opiu ėr ežerū krontūs, griuoviūs, balūs, pelkies, stuovintiūs ė palėngvaa salontiūs ondenūs.


Puruša sūkta (skr. पुरुष सूक्तम् = puruṣa sūktam) – vienas plačiausiai nagrinėjamų indų šventųjų tekstų rinkinio – Rigvedos – himnų. 	 Purušas gysmie (skr. पुरुष सूक्तम् = puruṣa sūktam) y vėina ėš svarbesniū gysmiū senuobės indu "Rigvėduo".


Carpinus betulus, angl. Common hornbeam) – beržinių (Betulaceae) šeimos, skroblų (Carpinus) genties lapuotis medis. 	 Carpinus betulus) y lapouts medis, katros prėgol beržėniu augalū (Betulaceae) šeimaa.


Pūkinės plunksnos apsaugo organizmą nuo šilumos praradimo. 	 Kažkūmet pu dvyjū nedieliu anėi ėm mainytėis i plonksnas.


Kmyno sėklos 	 Kvynaa


Žirklės – įrankis, skirtas kirpimui. 	 Žirklės y rakonds so katrou kerpama y.


Iš beržų ir klevų gaunamos sultys, vartojamos kaip gėrimas. 	 Berža ė kleva sola tink gierėmou, tūdie y laidama.


Krokas (lot. 	 Šiepruons (lot.


Stalas, dengtas staltiese (Žemaitės muziejus, Bukantė) 	 Stals, ėšriedyts so staltėisė (Žemaitės moziejos, Bukontė)


Raphanus sativus, angl. Radish, vok. 	 Raphanus sativus) y tuokė daržuovė, katra muokslėškaa prigol pry kryžmažėidiu augalū (Brassicaceae) šeimuos.


Gausiai žydi pavasarį. 	 Gausee žyda pavasarie.


Tai didelis gamybos ir prekybos centras, geležinkelio mazgas. Gaminami automobiliai, mašinos, gumos ir spaudos gaminiai, apdirbamas maistas. 	 Tasaa miests dėdelis pramuonės ė prekybas cėntros y, tepuogė gelžkelė mazgs.


Turi savybę kaupti stiebų audiniuose vandenį. Paplitusi visoje Lietuvoje. 	 Ta y dėdlė piktžuolė , ana ravietė sonkee y, ba žliūgė šaknis spieree ataug ėš maža dėrvuo palėkosė galioka.


Natūraliai paplitęs visoje Lietuvoje, retas Lietuvos pietinėje dalyje – Vilkaviškio, Marijampolės, Alytaus savivaldybėse, bet dažnesnis Utenos ir Biržų miškų urėdijose. Auga upių, upelių, ežerų pakrantėse, mišriuose miškuose, kirtimuose, mėgsta drėgnas vietas bet auga ir sausame miške. 	 Aug opiu, opaliu, ežerū pakronties, mišriūs medies, ėškartūs, anėm patink šlapės vėitas ale aug ė sausūs medies.


Vainuto miškuose gyvena briedžiai, stirnos, šernai, vilkai, lapės, kiaunės, usūriniai šunys, kiškiai, voverės.[1] 	 Tuo medie gyven brėidee, stėrnas, šernas, vilkaa, lapės, kiaunės, usūrėnee šones, zoikee, vuoverės.[1]


Augalas nuodingas. 	 Anou maclyva dalės lapaa y.


Dirvinis vijoklis (lot. Convolvulus arvensis) – vijoklinių (Convolvulaceae) šeimos augalas, paplitęs Eurazijoje. 	 Vītoulė (da kėtap: vītoulis, vītorie, vītorė, vītoris, vėjuoklė, vėjuoklis, vėjūns, vėjorks, ruoželė, ruožėkė, lot. Convolvulus arvensis) y tuokis augals, žuolie vėjorkė.


Avižos mėgsta vėsų ir drėgną klimatą. 	 Avėžaa tink viesos ė vilgšnos uors.


Prasideda Šauklių apylinkėse. 	 Ėštek pry Šaukliū.


Kraigui parenkami geriausi šiaudai, perlenkiami į kitą šlaitą ir prispaudžiami kartele. 	 Ont čiokora ded geriausius šiaudus, katrūs parlenk i kėta šlaata ė prėspaud žagrio.


Vidutinis nuolydis 166 cm/km. Ant upės įrengti du tvenkiniai: Darbėnų (9 ha) ir Lazdininkų (108 ha)[1]. 	 Ont Darbuos palėkėė do tvenkėniu: Darbienu (9 ha) ė Lazdėninku (108 ha)[1].


Taurėlapių ir vainiklapių - 5. 	 Slīvaa skanūs, poikūs, saldūs ī.


Sąspara 	 Sāspars


Perdozavus atsiranda sausumas burnoje, sutrinka regėjimas, išsiplečia vyzdžiai, padažnėja širdies plakimas, atsiranda mieguistumas. 	 Dygoldagi vartuo kap kvaašala - jied sieklas aba taisa ėš anūm erbata. Nug gygoldagė nasonkee galam gautė gala.


Čia yra šalies vadovo – kunigaikščio rūmai ir pilis, pastatyta XVI a. pradžioje ant kalvos. 	 Čė y konėgaakštė paluocee ė pėlės, pabūdavuota XVI o. pradiuo ont kalna.


Malksna, gontas – stogo dangai skirta medinė lentelė. 	 Guonts aba guonta y tuokė medėnė lėntalė stiogou apdengtė.


Stiebas status, sultingas. 	 Stombs grėka statmens, soltings y.


Į karvelių gurklį šie fermentai atryjami iš skrandžio. Toks apvirškintas maistas gurklyje išlieka ilgai, net jei skrandis tuščias. 	 Kap katrėi paukštee gūžiūs laika jiedi kap anou neša sava vaakam, vuo balondee sava gūžiūs vaakam penietė da gamėn tuoki "paukštiu pėina".


Balčia – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 92 km nuo jos žiočių, Ylių kaimo teritorijoje. 	 Balčė y tuokė opės rytū Žemaitėjuo, dešėnė šmuota Šešovėis ėntaks.


Caprisalix) – gluosnio genties pogentė. 	 Caprisalix) y tuokė glousnė, katra ėšaug kap krūms. Karklaa aug šlapiūs pėivūs, šalėp opiu, ežerū, balū. Aug spieree, nuognee gajūs y.


Kaimiškojo tabako džiovintuose lapuose yra nuo 1 iki 10 % nikotino, 15–20 % organinių rūgščių, sėklose yra 35–40 % aliejaus[1]. Iš augalo lapų gaminami nuovirai, skirti vabzdžių atbaidymui. 	 Makuorkas džiuovintūs lapūs y nėkuotėna, tūdie anėi taisytė rūkėmou.


Miestas išsidėstęs Tibeto kalnyne, Brahmaputros (Jarlung Dzangpo) intako Lasos slėnyje, 3650 m aukštyje. 	 Miesta ižymybė Puotalas paluocee y.


Vaisius − dėžutė. Augalas gležnas, trapus. Stiebas visada labai išsikerojęs, šakotas, gali nusidriekti pažemiu iki pusės metro, aukštyn pakyla nedaug. 	 Lapaa platee, kiaušė skvarmas, ėlguokaas kuotalees.


1891 m. žaibas uždegė bažnyčią. 	 1891 m. žaabs anon oždegė.


Margerite), dažnai klaidingai vadinama ramune – astrinių (Asteraceae) šeimos, baltagalvių (Leucanthemum) genties augalas. 	 Leucanthemum vulgare) y pry gražiažėidiu (Asteraceae) šeimuos prėgolons kvietkos.


Masyvą skiria vieškelis 2116 Pluskiai–Žibuoklės–Katiliškė . Miške iš šalimais įsikūrę Petkiškiai, Pluskiai, Paprūdžiai, Kūprė, Žibuoklės, Morkiškė, Šuneliai, Išlinskiškiai, Juodeikiai, Burbiškė, Šilos. 	 Pry medės y tuoki kaimaa: Petkiškiai, Pluskiai, Paprūdžiai, Kūprė, Žibuoklės, Morkiškė, Šuneliai, Išlinskiškiai, Juodeikiai, Burbiškė, Šilos.


Šaknis cilindriška arba verpstiška, liemeninė. lapai 2-3 kartus plunksniškai suskaldyti. 	 Šaknės paėlga y. Lapaa 2-3 sykius plonksniškaa soskaldyti.


Šilkažiedė gaisrena (lot. 	 Sėlka žuolie (lot.


Vaistinis kietis arba peletrūnas (lot. 	 Peletrūns, kėtap palatrūns, peletrūna (lot.


Žydi gegužės – birželio mėn. 	 Žydia gegožė–birželė mienėsees.


Auga pamiškėse, krūmuose, spygliuočių ir mišriuose miškuose, sausminėse ir užliejamose pievose, miško aikštelėse. 	 Skėras nug kėtū našlaatiu (pėjuolku) ka nekvepa. Aug pamediūs, krūmūs, pruogomūs, pėivūs.


Debesylas (lot. Inula, angl. 	 Debesīla aba debesyls (lot.


1992–1993 m. Ekonomikos ir privatizacijos instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 	 1990–1992 m. rašė muokslėni darba Vuokytėjuo.


Svarbiausias poezijos motyvas – senosios, archajiškosios, kaimo pasaulėjautos susidūrimas su moderniu pasauliu ir žlugimas. 	 Sava eiliesė, kningūs Martėnaitis apdainiuo seuobėška suoda, gyvenėma, kap ons spieree mainas ė nykst, kap ožlaida keli dabartėniam žmuogou, dabartėniam myslėjėmou. 1984 m. so režėsieriom Gytio Lokšo padėrba fėlma "Vakar ė vėsaduos".


Arvydas Juozaitis Gimė: 1956 m. balandžio 18 d. (63 metai) Vilnius Veikla: Lietuvos filosofas, rašytojas, publicistas, sportininkas, politinis bei visuomenės veikėjas Alma mater: Vilniaus universitetas Žymūs apdovanojimai: Vinco Kudirkos premija DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas Ievos Simonaitytės premija Baltijos Asamblėjos literatūros premija Vikiteka: Arvydas JuozaitisVikiteka 	 Arvyds Jūzaatis Gimė: 1956 m. balandžio 18 d. (63 metai) Vilnius Veikla: Lietuvos filosofas, rašytojas, publicistas, sportininkas, politinis bei visuomenės veikėjas Alma mater: Vilniaus universitetas Žymūs apdovanojimai: Vinco Kudirkos premija DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas Ievos Simonaitytės premija Baltijos Asamblėjos literatūros premija Vikiteka: Arvydas JuozaitisVikiteka


Nuo vidurupio vaga darosi vinguriuota, teka Virtukų miško pakraščiu. 	 Paskom Dratvenė vaga jėm vingoriotė, tek Vėrtoku medies pašmuotė.


Sprūdės kalnas, t. p. Sprūdė, Pavandenė, Pasprūdė, valdiškai – Šaukštelio piliakalnis – piliakalnis Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Šaukštelio kaimo, Varnių seniūnijoje, 2 km į šiaurę nuo Pavandenės, apie 1,4 km į šiaurės vakarus nuo Gludo ežero, Varnių regioniniame parke. Pasiekiamas iš kelio 4609 Janapolė–Pavandenė–Žiogė , už jo didesnio posūkio į dešinę prieš Pavandenę, už sodybos kairėje pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi pro negyvenamą sodybą ir pavažiavus 350 m. 	 Sprūdės kalns, kėtao Sprūdė, Pavondenė, Pasprūdė, valdiškaa – Šaukštelė pėliekalnis y dėdlis pėliekalnis Žemaitėjuo, Telšiū rajuonė, pry Šaukštelė suodas, Varniu seniūnėjuo, 2 km ont šiaurės nug Pavondenės, pakliūn i, Varniu regėjuonėni parka.


Cempasúchil) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis, kilusi iš Amerikos. 	 Tagetes) y tuokė kvietka, katra muokslėškaa prigol pry greižžėidiu augalū (Asteraceae) šeimuos.


Turi kelis bevardžius intakus. 	 Tora Aitralė šmuota bavardiu intaku.


Gyvenvietės prie Ušnos: Moluvėnai, Ušna, Plikšilis, Ušnėnai. 	 Pry Ošnas tuokės suodas y: Moluvėnai, Ušna, Plikšilis, Ušnėnai.


Tai 3-6 m aukščio krūmas, augantis drėgnose vietose. 	 Lietovuo nuognee tonkos.


Pupa (lot. 	 Popa (lot.


Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose pavėsingose atšlaitėse, drėgnokuose, derlinguose dirvožemiuose. 	 Aug medies (lapoutiu ė mišriūs), krūmūs, atšlaaties, šlapiūs dėrvūs. Gyvatougee tink smalka.


Formisiche Giascogne (vietos tarme Juascugnu) Grotte (i Grutti) La Pietra (a Petraja) Marinella (nuo 2011 m.) 	 Formisiche Giascogne (vėitas ruoda Juascugnu) Grotte (i Grutti) La Pietra (a Petraja) Marinella (nug 2011 m.)


Šis prieskonis dedamas į raugiamus agurkus, pomidorus, grybus, į marinatus. 	 raugtus agorkus, tuomatus, grybas, marėnatus.


Vainikėlis balsvas rausvas, suaugtinis, pūstas, išlikusi viršūninė anga su trumpomis, bukomis skiautėmis. 	 Vaivuoraa pražyst gegožė pabonguo, ė žydia lėgo bėrželė vėdorė.


1915 m. išvyko mokytis į Slucko ješivą. 	 1915 m . išvyko mokytis į Slucko ješivą.


Į taurelę panašios 4 sutankėjusios pažiedės. Tikroji taurelė primena vainikėlį, nes jos lapeliai žiede stambiausi, spalvoti (rausvi ar violetiniai, retai balti), blizgantys. 	 Lapokaa smolkee, kap žvynaa, ba kuotū.


1982–1984 m. dirbo Vilniaus universitete, dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 	 1982–1984 m. dėrba Vėlniaus universitetė, diestė Lietuvuos žemės ūkė akademijuo.


Vainiklapiai dukart trumpesni už taurėlapius (2 mm ilgio), dviskiaučiai. Kuokeliai 8; dulkinės su rageliais ir pakabučiais. Vaisius – rutuliška dėžutė, apaugusi baltais šeriškais plaukeliais; joje sunoksta daug smulkių sėklų. 	 Žėidaa maži, švėisee rūžavi, tonkee sogolėė i statmena kekė.


Tai vienas seniausių kultūrinių augalų. 	 Būn laukėnis kanapis, katros aug pakelies, šiokšlynūs, patuoriūs, ė namėnis kanapis.


Soapwort, vok. Gewöhnliches Seifenkraut). Visose augalo dalyse yra saponino. 	 Cieluo moilažuolie y gausoms sapuonėna - tuokės medegas, katra potuoj kap moilos ė tink prausėmousi, diemiems valytė.


Dėl gero kruopų skonio, greito suvirimo ir dabar soros yra viena svarbiausių kruopinių kultūrų. 	 Sūru kroupas gera skuonė, spieree soverd. Ėš anūm taisa kuošės ė zopės, tink kepėmou.


Įteka į Miniją 38,2 km nuo jos žiočių, ties Rokais. 	 Sotek so Mėnėjė pry Ruokū suodas.


Sietai 	 Do rietio


Senovinė ližė – eksponatas ant sienos 	 Senuobėnė lėžė


Geriau tarpsta drėgnesnėse ūksmėtose vietose. 	 Ypatingaa miegst vėlgšnas, šlapės vėitas, smalka.


Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės viduryje iškasta duobė. 	 Kalnė kas taa yr ėškasėės doubė.


Vaisiai subręsta liepos – rugpjūčio mėnesiais. 	 Žydia baltaa gegožė mienesi.


Druskinė – indas, skirtas druskai laikyti. 	 Droskėnė y nedėlis ėndalis, katramė laik droska.


Jo teigimu Holokaustas įvyko kaip bausmė už visas žydų nuodėmes: Dievas skaičiavo visas žydų nuodėmes ištisus šimtmečius kol nuodėmių skaičius pasiekė 6 milijonus. 	 Jo teigimu Holokaustas įvyko kaip bausmė už visas žydų nuodėmes : Dievas skaičiavo visas žydų nuodėmes ištisus šimtmečius kol nuodėmių skaičius pasiekė 6 milijonus .


Prie Kalnujų, buvusiame Žieveliškės kaime, M. Davainio-Silvestraičio sodybos vietoje, 1995 m. pastatytas koplytstulpis. 	 Pry Kalnoju, Žėiveliškies, bova M. Davainė-Silvestraatė gyvenėms.


Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas 0,53 m³/s. [1] 	 Ondou tek 0,1 m/s spieromo.


Žiedynas – šluotelė, sudaryta iš stambių purpurinių varpučių (10-12 mm ilgio). 	 Žėids sosided ėš mažu ale stombiū varpotiu, katras ėšruod kap ašarėkės.


Virtos, pusiau rūkytos dešros bei mėsos duona vartojamos ir karštos − kepamos atskirai ar su kiaušiniene. Kepeninė dešra truputį apkepama orkaitėje. 	 Ana jied so douna ė sūrio, so kiaušynė. Paprastaa ėšrūkytas dešras liuob laikys kamėnė ė jies tiktaas par švėntės


Pasižymi tuo, jog dienos bėgyje žiedynai gręžiasi Saulės kryptimi. 	 Žydia nug lėipas lėgė siejės.


Peri 13-14 dienų. Kartais išveda dvi vadas. 	 Ded 4-6 vairiū barvū kiaušius.


Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,41 m³/s. Ties Kernais yra 84 ha Kernų tvenkinys. 	 Sraunoms 0,1 m/s y.


Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Rudenį subrandina juodas arba juodai-baltai dryžuotas sėklas. 	 Ont rodenė žėida vėdorie nūnuokst tuokės sieklas, so joudo aba joudaa-baltaa dryžouto lokšto.


Tai gausiausia Europos lingvistinė ir tautų grupė. 	 Senuobie slavaa gyvena, bet paskom ėšnykaa Dakėjuo (daba Romonėjė), Graakėjuo, aplinkou Elbės (Labės) žemopi (daba šiaurėis rytū Vuokytėjė).


Auga greitai, išgyvena iki 300 metų. 	 Vinkšnas aug spieree, ėšgyven lėgė 300 metu.


Kūrybą ėmė skelbti nuo 1955 m. 1962 m. išėjo pirmasis eilėraščių rinkinys „Balandžio sniegas“. 	 Nug 1955 m. Marcelios Martėnaitis jiemės skelbtė gazietūs sava eilės, vuo 1962 m. ėšlaida pėrma sava eiliū kninga „Balondė snėigs“.


Savaime auga Vidurio ir Šiaurės Europoje Vakarų Sibire. Lietuvoje dažnas. 	 Lietovuo ons tonkee kor aug.


Yra karjerų. 	 Karjeru y.


Pavieniai rutuliški žiedai išauga ant trumpų kotelių. Taurelė priaugusi prie mezginės, vos įžiūrima. 	 Žėidokaa balti, ėšruod kap kuokės tauralės.


Žydi per visą vasarą, nuo pirmųjų birželio dienų. Žiedas žydi neilgai – vos vieną popietę. 	 Žydia gauris ciela vasara.


Lietuvoje drebulynai sudaro ~3,7 % medynų. 	 Aple 3,7 % Lietovuos mediu apošruotaa y.


Augalo tėvynė – Andų kalnai, XVIII a. pab. pateko į Europą, o po to paplipto po visą žemyną ir Aziją. 	 Amerėkuonka y kėlėma ėš Amerėkas žemyna, Andu kalnū.


Vaisius – rutuliškas, sultingas kaulavaisis, prinoksta rugpjūčio-rugsėjo mėn. 	 Žėidaa mizerni, balti, žyda gegožė-lėipas mienesees.


Teka vakarų kryptimi. 	 Prasided šalėp Kalnytiu suodas Tek ont vakarū.


Rudenį subrandina vaisius – stambias rudas sėklas, apgaubtas spygliuota dėžute. 	 Daba kaštuonus teriuo tuokė kondės (kaštuonėnė kerškondė), katra nūgrauža anou lapus.


XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose (1385–1395 m.) minima žemaičių pilis Parsepil, stovėjusi Medininkų žemėje. 	 XIV o. kryžėninku keliū aprašymūs (1385–1395 m.) mėnavuojama y, ka Medėninku žemie stuoviejė tuokė pėlės Parsepil.


Ji skirta laikyti maisto atsargoms, namų apyvokos daiktams, girnoms. 	 Sykees kamaruo vasaras čieso liuob mėiguotė.


1993–1997 m. Vilniaus banko atstovė spaudai, ryšių su visuomene skyriaus viršininkė. 	 1993–1997 m. Vėlniaus banka atstuovė spauda, ryšium su visuomenė skyriaus vėršinynkė. 1997–2000 m.


Daugumos jūreivių rūbai irgi buvo šiurkštūs kanapiniai. 	 Tepuogė ėš kanapė plauša nug sena liuob dėrbtė puopyriu.


Skilandžio sudėtis 	 Kindžioks


Žiedai žaliai gelsvos spalvos, žydi rugpjūčio pabaigoje-spalio mėnesiais. 	 Žėidaa žalmedė žalee geltuoni y, žydia nug rugpjūtė pabonguos lėg spalė.


Duonos gamyboje salyklas vartojamas smulkiai sumaltas rugių salyklas. Vartojamas ir alui, girai daryti, krakmolui cukrinti (spirito pramonėje), kitų salyklinių gėrimų, sausainių, javainių gamybai. Salyklas – salyklinio viskio pagrindas. 	 Tepuogė salyklas ded kap kepa douna, anuos ded i gėra, sausainius.


Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 55x50 m dydžio, 2 m žemesne pietine dalimi. 	 Pėliekalnis atskėram kalnė statiuom atšlaatiem y.


Didžiausi jautienos vartotojai pasaulyje yra JAV, Brazilija, Japonija ir Kinija. Didžiausi jautienos eksportuotojai yra Australija, Brazilija, Argentina, Kanada. 	 Dagomuo jautėėna svietė skerd Australėjė, Brazilėjė, Argentina, Kanada, Meksėka, Amerėka, Rosėjė.


Augalas maistinis ir vaistinis. Vartojamos garstyčių trauklapiams gaminti. 	 Een ons kap pagards i meesuos, paukštėinas jiedius.


Aklė (lot. 	 Aklis (lot.


Jame yra kapinės. 	 Švėntuoriou kapaa.


Žiedai žalsvi, vaisiai – tamsūs riešutėliai. Auga pievose, prie namų, saulėtose vietose. Žydi visą vasarą. 	 Aug takžuolė pėivūs, saulietūs vėitūs, ypatingaa anuom tink augtė ont takū, kėimūs, geraa parneš mindėma.


Dalis vijoklinių augalų tokiu būdu pasiekia šviesą, nustelbia ar sunaikina dėl išteklių konkuruojančius augalus, kiti vijokliai besivyniodami kolonizuoja teritorijas. 	 Dalės vėjuokliu šėtap pasėik švėisa, ožguoža ė sodoruo diel jiedė basivaržontius augalus. Truopėkūs aug somediejosės vėjuoklės, katruos šaukiamas lianuom. Lietovuo žėnuomas vėjuoklės y vėjorks, apynys, raganė, bronts.


Panicum miliaceum, angl. 	 Panicum miliaceum) y tuokis grūdėnis augals, katros muokslėškaa prigol pry varpėniu augalū (Poaceae) šeimuos.


Pumpotaukšlis (lot. Lycoperdon, vok. Stäublinge) – pumpotaukšlinių (Lycoperdaceae, vok. 	 Pampuotaukšlis, kėtap pompuotaukšlis, pompuotauškis, pompuotekšlis, pompuotaukštis, pompotis (lot.


Šakniastiebiai šakoti, stiebas stačias, prie pagrindo dažniausiai rausvai dryžuotas. 	 Anou šaknis būn šakuotas, stombris statmens, apatiuo tonkiausee rausvaa dryžouts.


Skraistlapių viršūnės kabliškai užsilenkusios. 	 Varnalieža lapus ded pry vuotiu, potmeniu.


Žydi balandžio - gegužės mėn. 	 Žydia raktelee pavasari, balondė - gegožė mienėsees.


Vaisius – apvali, gelsva, 8-9 mm ilgio, su šešiais stačiais dantukais dėžutė. Sėklos pilkšvos, apie 1,5 mm skersmens, plokščios, inkstiškos, grubios, išlieka gyvybingos iki penkerių metų. Dauginasi sėklomis ir šakojantis šaknims. 	 Žydia pūslėis žuolalė par ciela vasara ė rodenė pradiuo, skleidas briekšmuos čieso.


Žilvitinis karklas (lot. 	 Žilvėtis aba žilvytis (lot.


Vidutinis upės nuolydis – 246 cm/km[1]. Aukštupio ir vidurupio vaga daug kur sureguliuota. 	 Šlynas aukštopis ė vėdoropis daugomuo ėštėisints, nūmeliuorots.


Ančia – Šešuvies dešinysis intakas, įteka į ją 46 km nuo jos žiočių. 	 Ončė aba Ančė y tuokė opės rytū Žemaitėjuo, Šešuovėis dešėnė šmuota intaks.


Šelmuo Šelmuo netoli Šiaudviečių Ilgis 12,5[1] km Baseino plotas 29,7 km² Ištakos Grygališkės apylinkės Žiotys Šustis Šalys Lietuva 	 Šelmuo Šelmuo netoli Šiaudviečių Ilgis 12,5[1] km Baseino plotas 29,7 km² Ištakos Grygalėškės apylinkės Žiotys Šostės Šalys Lietuva


Skleidžia malonų kvapą. 	 Peletrūna ded i vantas, ka perenie doutom gera smuoka.


Puodas – indas, skirtas valgiui virti. 	 Pouds y tuokis indos, katramė verd jiedi.


Kamara (pirkaitė, maltuvė) – tradicinio lietuvių gyvenamojo namo arba svirno patalpa. 	 Kamara y truobas aba svirna vėita, katruo laik jiedi, vėsuokius rakondus, girnas.


Augalai turi dygliuotus arba dygliškai šeriuotus lapus ir aukštą šakotą arba sutrumpėjusį stiebą. 	 Osnėis y tuokė daugiametė žuolie, anuos stombris statmens, šakuots, tonkiausee dėdlis (lėg 2 m aukštoma, bet paprastaa 0,5-1 m), nuors būn ė trompastombriu.


Apyžiedis paparastas, vainikėlinis. Kuokelių ir piestelių daug. Vaisiai – riešutėliai su trumpais snapeliais. 	 Žemaitėjės pėivūs, švėisiuos medies aug baltasis bals ė geltuonasis bals.


Ropė auga sparčiai ir greitai duoda derlių. Ropių šakniavaisiai sveria 150–300 gramų, yra gelsvos arba baltos spalvos. 	 Ruopė dvėmetis augals y - pėrmaas metaas augėn sava šakni, vuo jeeb ana palėik par žėima, ta kėtaas metaas ožaugėn stombri so žėidaas. Ruopės aug spieree, sklasės y.


Kaip ir kitoms daržovių sriuboms, lapienei taip pat reikalingas vanduo arba sultinys (mėsos, grybų), druska, prieskoniai. 	 Tonkiausee da ided kiaušiu, meesuos šmuotu, bolbiu, marku, kroupu,[2] ožblėnd miltaas.


Žiedai bekočiai, susitelkę po 2-3 lapų pažastyse, rausvi. 	 Žėidaa padabni žemčiūgou, rūžavi.


1681 m. jau minimas Raudėnų miestelis. 	 1681 m. mėnavuojams Raudienu miestalis.


Iš pirmo žvilgsnio gali atrodyti, kad vainikėlio 10 lapelių, o jų tėra 5. 	 Ciels augmens gležnos, trapos y.


Tarpušakiuose ir ūglio viršūnėje dažniausiai turi dyglių. 	 Vaisios šonuobėlės y tuokė jouda, blizgontė ouga.


Vaisius – rutuliška, miltinga, skaisčiai raudona uoga. 	 Ouga rauduona, milltinga, ėšruod panašee kap broknės.


Kardelis (lot. 	 Gladėjuolė (lot.


Detroit) – didžiausias JAV Mičigano valstijos miestas. 	 Detroit) y miests Amerėkuo (JAV) patsaa dėdliausis vėsuo Mėčėgana valstėjuo.


Mažesnių šilų pasitaiko Nemuno vidurupio slėnyje, sausesniuose miškuose. Žymesni šilai: Dainavos giria (didelė dalis), Panemunės šilas, Pažaislio šilas, Punios šilas, Prienų šilas, Tytuvėnų šilas, Anykščių šilelis ir kt. 	 Rasiet, gausoms šėlū Lietovuo ta Aukštaitėjuo ė Dzūkėjuo y, katrou vėituo anėi aug cielaas šmuotaas daug kėliuometru.


Teka į šiaurės vakarus per Kretingos rajoną, toliau per Palangą. 	 Tek Rōžė ont šiaurės vakarū par Kretingas rajuona, vuo paskom par Palonga.


Lapuose gausu askorbo rūgšties, suteikiančios augalui būdingą rūgštumą. Gausu vitaminų C, B, karotino, oksalo rūgšties. 	 Ėš rūgštyniu taisa saluotas, tuokė zopė, katra šauka rogštielynė aba rūgštynynė.


Žiedai geltoni. Vaisiai tribriauniai, viršutinėje dalyje išlieka 2-4 akuotai; akuotai ir vaisiaus briaunos apaugę žemyn nulinkusiais šereliais. 	 Tėi kėbokaa kimb pry apriedu, gyvuoliu kailė, ė tap gausėn kėbelės. Kėbelės aug laukūs, pakelies, ont opiu, ežerū krontū, tyrūs, daržūs.


Prie Kalties esančios gyvenvietės: Kaltys, Vižančiai, Gėsalai. 	 Pry Kaltės stuov tuokės suodas: Kaltys, Vyžontee, Giesalaa.


Įteka į Atmatą 10 km nuo jos žiočių, ties Šyšos kaimu, 6 km į pietvakarius nuo Šilutės. 	 Sotek so Atmata 10 km nug tuos žiuočiu, pry Šyšas suodas.


Irtuona – upelis Tauragės ir Šilalės rajonuose, daugiausia – Mažonų seniūnijoje, dešinysis Šunijos intakas, įteka į ją 7,5 km nuo jos žiočių. 	 Ėrtouna yr opiesmos pėitū Žemaitėjuo, Tauragies ė Šėlalės rajuonūs, daugomuo – Mažuonu seniūnėjuo.


Vienintelė Lietuvos daržuose ir soduose auginama genties rūšis. Savaime auga pievose. Tai medingas vaistinis augalas. 	 Melėsa žmuonis augėn žuolėninkus, suodnūs, patsaa aug pėivūs.


Visai prinokusios uogos maistui tinkamos. Iš uogų verdamos uogienės, jų dedama į pyragus. 	 Ėš anūm taisa ougėinės, ded i pyragus.


Čiobrelis (lot. 	 Tīmėjuons, kėtap tīmjuons, čiuobroks (lot.


Daugiametis, 60-100 cm aukščio žolinis augalas. 	 Metylė taa daugiametis, 60-100 cm augoma žuolie y.


Rhamnus cathartica) – šunobelinių (Rhamnaceae) šeimos augalas. 	 Rhamnus cathartica) y tuokis krūms aba nedėdlis medis.


Vaisiakūniai vidutinio dydžio, retai dideli. Kepurėlė 5-10 cm skersmens, pasitaiko iki 15-20 cm skersmens. Jaunų grybų ji išgaubta, vėliau tampa iškiliai paplokščia, o vidurys įdubęs, gauruota. 	 Vilnuoniu keporės kap torielkas, istrėžaa 5-10 cm, sykees lėgo 15-20 cm.


Žalpė – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 95,7 km nuo jos žiočių, 1 km į vakarus nuo Pašešuvio kaimo. 	 Žalpė yr opalė rytū Žemaitėjuo, Kelmės ė Raseiniu rajuonūs, dešėnė šmuota Šešovėis ėntaks.


Lapai siauri, bet stori, bekočiai, 2–3 cm ilgio, šviesiai ar tamsiai žali, apatinėje pusėje turi išilginę vagelę, lipnūs, plaukuoti, su prielapiais, todėl atrodo, lyg būtų menturiški. 	 Stombris statmens, nuognee šakuots, limpons. Lapaa būn siauri, ale stuori, bakuotee.


XIX–XX a. pr. Lietuvoje austos lininės staltiesės, vėliau metmenys buvo medvilniniai, ataudai lininiai arba šilkiniai. 	 XIX–XX a. pr. Lietovuo liuob austė lėnėnės staltėisės, paskom metmenaa liuob būtė medvilnėnee, vuo ataudaa lėnėnee aba sėlkėnee.


1991 m. kartu su kitais atkūrė laikraštį „Palanga“, dirbo jo Laiškų skyriaus vedėja, 1992–1993 m. – redaktorė. 	 1991 m. sykiom so kėtaas atkūrė laikrašti „Palanga“, dėrba anuo Gromatu skyriaus vediejė, vuo 1992–1993 m. kap redaktuorė.


Žiedų šluotelės išsikerojusios. Grūdai su plėvelėmis. 	 Žėidaa sogolėė i tuokės šloutas, katrūs paskom sonuokst grūdaa.


Lapų apatinėje pusėje arba ant pakitusių lapų (sporofilų) būna susitelkusios sporos, t. y. sporangių telkiniai, kuriose subręsta izosporos. 	 Anas y tuokės baisee mizernas papartė sieklalės. Kap būn šėlta ė vilgšmo, tas spuoras jėm dygtė ėr ėšaugėn tuokius pūlaaškius. Pū žėimuos ėš tūm pūlaiškiu praded augtė naus papartis.


Kilmės vieta – Sirija. 	 Patsaa augals ī kėlėma nug Sirėjės.


Tai daugiamečiai žoliniai augalai. 	 Aug saidree šlapiūs pėivūs, pelkies, pjauniūs, tyrūs, ondenū krontūs, pry balū, raistūs.


Passer montanus, angl. Tree Sparrow, vok. Feldsperling) – žvirblinių šeimos paukštis. 	 Passer montanus) y tuokis paukštoks, katros muokslėškaa prygol pry žvėrblėniu paukštiu šeimuos.


Masyvą skiria plentas 165 Šilalė–Šilutė . Miške iš šalimais įsikūrę Gorainiai, Dargiškė, Aušbikavis, Šusčiai. 	 Pry medės y tuokės suodas: Gorainiai, Dargiškė, Aušbikavis, Šusčiai.


Mėgsta šešėlį, puveningus, nerūgščius, vidutinio drėgnumo dirvožemius, pavieniais egzemplioriais. 	 Miegst ūksmė, poveningas, narūgštes, dėrvas.


Žemaičiai ir suvalkiečiai įrengdavo kamaras svirnuose, kur įsikurdavo šeimininkų vaikai, samdiniai[1]. 	 Žemaičiai ir suvalkiečiai įrengdavo kamaras svirnuose, kur įsikurdavo šeimininkų vaikai, samdiniai.


Viržis tinka želdiniams, taip pat sausoms puokštėms. 	 Tink kou nūdarytė pilkaa.


Dviskilčių augalų gemalas iš pradžių išleidžia aiškiai įžiūrimą šaknelę (radicula), dvi sėklaskiltes ir tarp jų įsiterpusį pumpurėlį (plumula), sudarytą iš lapų pradmenų ir stiebo augimo kūgelio (pav.) 	 Dvėskiltiu augalū gemals ėš pradiu ėšleid aaškee ožveizėma šaknalė (radicula), dvė sieklaskiltė ė terp anū esonti pomporieli (plumula), sosidedonti ėš lapū pradmenū ė stombrė kūgalė. Dėdlė šmuota augalū sieklas y jiedamas (šaukiamas grūdaas).


Paeoniaceae) – augalų šeima. Lietuvoje dar vadinami panavijomis, pinavijomis, pivonijomis. 	 Paeoniaceae) y tuokis augals, kvietkos, kėlėma nug Rytū Azėjės, Pėitū Euruopuos.


Apyžiedžio lapeliuose yra nektarinės. 	 Da skaituoma, ka lelėjė y patiuos Panas Marėjės švėnta kvietka.


Atitinkamai paruošti jauni stiebai ir lapai tinka maistui. 	 Gorgžnė stombree tink jiedėmou, anūs nuognee miegst kiaulės.


Detroitas (angl. 	 Detruoits (angl.


Tanacetum vulgare, angl. 	 Tanacetum vulgare) y tuokis žuolyns.


Tupėdamas dažnai linkčioja galvą ir kilnoja uodegą. Lizdą krauna ant žemės. 	 Būn atvėrūs vėitūs: laukūs, šalėp keliū, kap topi, tonkee kinkčiuo galva ėr oudega.


Pelėžirniai auga greitai, todėl reiklūs aplinkai. 	 Žemčiūgaa sena darželiu kvietka y.


Betula pubescens) – beržinių (Betulaceae) šeimos, beržų (Betula) genties lapuočių medžių rūšis. 	 Betula pubescens) y vėina ėš Lietovuo augontiu beržū (Betula) mediu rūšiū.


Rūšis auga Lietuvoje. Augalas vienmetis, iki 100 cm aukščio, apaugęs lipniais liaukiniais plaukeliais. 	 Tas augals vėinmetis y, ožaug lėg 100 cm augštoma ėr y apaugėės lipnees plaukelees.


Įteka į Alantą 7 km nuo jo žiočių, ties Gaudučiais. 	 Itek Karkloujė i Alonta 7 km nug anou patėis žiuotiu, šalėp Gaudotiū.


Ligos apimti slyvų vaisiai deformuojasi, virsta savotiškomis mumijomis, būna netinkami maistui, o sergantys medžiai skursta ir gali žūti. 	 Tuokis medis, katramė gausoms laumšloustiu, šaukiams laumšloutėnio, laumšloustėnio.


Anksčiausiai Lietuvoje buvo pražydęs balandžio 7 d., vėliausiai – gegužės 10 d. Žydėjimo trukmė – 13 dienų. 	 Žyda baltglousnis tuokees "katokaas" onksti pavasarie (balondė-gegožė mienesees). Žydiejėms tronk 13 dėinū.


Liaudies medicinoje iš varpučių šakniastiebių verdama arbata šlapimo pūslės ligoms gydyti. 	 Ypatingaa aug bolbies. Bet varpotė tepuogė gal būtė gers šierals (arkiam, žoosėm). So varpotėm gyda šėrdėis, pūslies lėgas.


Kaimai 	 Suodas


Arvydas Juozaitis (g. 1956 m. balandžio 18 d. Vilniuje) – filosofas, rašytojas, publicistas, sportininkas, politinis ir visuomenės veikėjas, humanitarinių mokslų daktaras. 	 Arvyds Jūzaatis (gėmėės 1956 m. balondė 18 d. Vėlniou) y lietoviu pėliuosuops, rašytuos, poblėcėstos, spuortėninks (plaukėks), puoliėtėks, humanėtarėniu muokslu daktaros.


Stiebas šešiabriaunis, užaugantis iki 170 cm, vyniojasi ant kitų augalų, stulpų arba driekiasi pažeme. Lapai lancetiški arba linijiškai pailgi, su strėlišku, ietišku arba širdišku pagrindu, 2–5 cm ilgio. 	 Tasaa augals daugiametis y, anou stiombris so šešiuom briaunuom, ožaug lėgo 170 cm ėlgoma, vyniuojas ont kėtū augalū, štolpū, aug pažemiou, ont takū.


Lychnis flos-cuculi) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos augalas, dar vadinamas gaisra, liepsnele, prausita. 	 Lychnis flos-cuculi) y tuokis augals, katros muokslėškaa prigol pry gvazdėkėniu augalū (Caryophyllaceae) šeimouos.