Jnda̱ na tueⁿˈeⁿ ntyˈiaaⁿˈaⁿ na tˈmaⁿ matioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na jnda̱ jlayuˈ. Quia joˈ sˈaanaˈ na jeeⁿ neiiⁿˈeⁿ. Ndoˈ chaˈtsondyena tyotseijno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ nˈomna na ñeˈcwii calaˈtiuuna na caljooˈndyetyeⁿna cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesús. 	 Viņš, atnācis un Dieva žēlastību redzējis, priecājās un pamudināja visus turēties pie Kunga ar patiesu sirdi.


Tjawa Jesús cwii ta, ndoˈ tqueeⁿˈñê nnˈaⁿ na macwjiiˈñê cwentaaⁿˈaⁿ na cˈoona na mˈaaⁿ. 	 Un Viņš, uzkāpis kalnā, aicināja pie sevis tos, kurus pats vēlējās; un tie pienāca pie Viņa.


Queⁿˈ cwenta ñˈoomwaaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ Abraham, cantyja na sˈaaⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ na tyotseiyuˈya tsˈoom ndoˈ juu joˈ matseicanda̱a̱ˈñenaˈ cantyja na luaaˈ sˈaaⁿ. 	 Tu redzi, ka ticība līdzdarbojusies viņa darbiem, un darbos ticība sasniedza pilnību.


xeⁿ ˈo cwiteijndeiˈyoˈ jâ na cwilaneiⁿˈyoˈ nnoom cantyja ˈnaaⁿyâ. Ee quia majndye nnˈaⁿ cwitjeiiˈna ncueeyâ jo nnoom, nntsˈaanaˈ na majndyendyeti nnˈaⁿ nñequiana na quianlˈuaaⁿˈaⁿ na matioˈnaaⁿñê jâ. 	 Arī jūs palīdziet, aizlūgdami par mums, lai par mums piešķirto žēlastību, ko daudzi izlūguši, no daudzām mutēm tiktu izteikta pateicība par mums.


Jnda̱ joˈ jluiˈnndaˈ Pilato jo nda̱a̱na. Matsoom: —Cantyˈiaˈyoˈ, macwjiiˈa jom jo nda̱a̱ˈyoˈ cha queⁿˈyoˈ cwenta meiⁿcwii jnaⁿ ticatseixmaaⁿ. 	 Tad Pilāts atkal izgāja ārā un sacīja viņiem: Lūk, es Viņu izvedu pie jums ārā, lai jūs atzītu, ka es pie Viņa nekādas vainas neatrodu.


Sa̱a̱ nquii Jesús watsom jo tsˈaaⁿ wˈaandaa, wantyeeⁿ cwii liaa ndyaa. Joona jlaˈnlcwina jom, jluena nnoom: —ˈU Maestro, ¿aa maxjeⁿ tjaa na cochˈeenaˈ ˈu meiiⁿ na nncwja̱a̱ya? 	 Bet Viņš gulēja laivas galā uz spilvena; un tie modināja Viņu un sacīja Viņam: Mācītāj, vai Tev nerūp, ka mēs ejam bojā?


cha na nnda̱a̱ nntoˈño̱o̱ⁿya juu na ntyjaaˈya nˈo̱o̱ⁿya na ticantycwii na cwitando̱o̱ˈa ncˈe na jnda̱ jndyaandyo̱ jnaaⁿya ncˈe naya na matseixmaaⁿ. 	 Lai, attaisnoti Viņa žēlastībā, mēs kļūtu cerētās mūžīgās dzīves mantinieki.


Waa ñˈoom na cwiindyoˈ ˈo mañˈoom tsondyee tˈmaⁿ ndoˈ na ljoˈ meiⁿ nnˈaⁿ na tyoolaˈtˈmaaⁿˈndye Tyˈo̱o̱tsˈom tiquilˈana na luaaˈ. 	 Vispār dzirdams par netiklību starp jums, un tādu netiklību, kādas nav starp pagāniem. Tā kāds dzīvojot ar sava tēva sievu.


Quia na jnda̱ tmaaⁿ, nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê tyˈentyjaaˈna jom, jluena nnoom: —Jeˈ jnda̱ tmaaⁿ ndoˈ tjaaˈnaⁿ lˈaa meiⁿ rancho ˈnaaⁿ nnˈaⁿ. 	 Un kad pienāca vēla stunda, Viņa mācekļi piegāja un sacīja: Šī vieta ir tuksnešaina, un diena jau pagājusi;


Jnda̱ jnda̱a̱ˈ ñeeⁿ xuee na tuiiñe yuˈndaa, quia joˈ chii jlaˈcanda̱a̱ˈndyena costumbre na waa jo nda̱a̱na na cwilˈa nnˈaⁿ judíos ñˈeⁿ yoˈndaa na naⁿnom. Ndoˈ jlaˈcajndyuna jom Jesús. Ee luaaˈ jnda̱ tqueⁿ ángel xueⁿˈeⁿ cwii tjo̱o̱cheⁿ na nndeiiñe María jom. 	 Un Bērns, kad astoņas dienas bija pagājušas, bija jāapgraiza, nosaucot Viņu vārdā Jēzus, kā to eņģelis bija teicis, pirms Viņš bija ieņemts mātes miesās.


Ndoˈ tsoom nnom: —Cjaˈ peila na jndyu Siloé, camaⁿˈ nˈomnjomˈ. Ñˈoom Siloé matsonaˈ jñom tsˈaⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ. Ndoˈ tja tsaⁿˈñeeⁿ, tmaaⁿ nnoom. Ndoˈ quia jndyolcweeⁿˈeⁿ xuee mantyˈiaaⁿˈaⁿ. 	 Un sacīja viņam: Ej, mazgājies Siloe (t.i. tulkojumā “sūtītais”) dīķī! Viņš aizgāja, nomazgājās un atnāca redzīgs.


Ee tsom na seiljeii tsˈaⁿ na maˈmo̱ⁿnaˈ chiuu waa na matseijndaaˈñe, tjaaˈnaⁿ najndeii tsomˈñeeⁿ yocheⁿ na wandoˈ tsaⁿˈñeeⁿ, xeⁿ jnda̱ tueeⁿˈeⁿ quia joˈ waa najndeii na matseixmaⁿnaˈ. 	 Jo ar viņa nāvi testaments stājas spēkā, bet tam nav spēka, kamēr novēlētājs dzīvo.


Ñetˈomˈyoˈ na tîlaxmaⁿˈyoˈ tmaaⁿˈ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, sa̱a̱ jeˈ jeˈ cwilaˈxmaⁿˈyoˈ juunaˈ. Jaachˈeeti xuee tîcaliuˈyoˈ na candyaˈ tsˈoom ˈo, sa̱a̱ jeˈ jeˈ cwiliuˈyoˈ na ljoˈ jom ñˈeⁿndyoˈ. 	 Jūs citkārt nebijāt tauta, bet tagad esat Dieva tauta; nebijāt apžēloti, tagad esat apžēloti. (Os 2,24; Rom 9,25)


Ja na cwiluiitquiendyo̱, matseiljeiya cartawaa na wjaanaˈ na mˈaaⁿˈ Gayo na mayuuˈcheⁿ jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya ˈu. 	 Vecākais vismīļajam Gajam, ko es mīlu patiesībā.


Xuee na nncueˈntyjo̱ na nntuˈxeⁿndye nnˈaⁿ, majndye nnˈaⁿ nluena no̱o̱ⁿ: “Jeeⁿ ˈu Ta, ¿aa nchii jnda̱ tquiaayâ ñˈoom naya ˈnaⁿˈ ñequio najndeii na matseiˈxmaⁿˈ ndoˈ tjeiiˈâ jndyetia naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ, ndoˈ lˈaayâ jndye ˈnaaⁿ ñequio najnduˈ nncuˈ na tixocaluiinaˈ cantyja najndeii na matseixmaⁿ tsˈaⁿ?” 	 Daudzi man sacīs tanī dienā: Kungs, Kungs, vai ne Tavā vārdā mēs pravietojām un Tavā vārdā neizdzinām ļaunos garus, un Tavā vārdā nedarījām daudz brīnumu?


’Ñequio ñeˈcwii tsˈaⁿ sˈaaⁿ tsjaaⁿ jaa nnˈaⁿ tsjoomnancue meiⁿ na meinchˈo̱ ndyuaa na mˈaaⁿya ee nqueⁿ sˈaaⁿ na jnda̱ tˈoomˈndyo̱ chaˈwaa nnom tsjoomnancue. Ndoˈ seijndaaˈñê cwaaⁿ xjeⁿ nncueˈntyjo̱ na nncˈoom tsˈaⁿ ndoˈ yuu na cwii cwii joo. 	 Viņš padarīja to, ka no viena visu cilvēku cilts apdzīvotu visu zemes virsu, nosprauzdams noteiktus laikus un robežas to dzīvošanai.


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿ na cwiluiitquiendyoˈ tsaˈyoˈ Cesarea ñˈeⁿndyo̱. Joˈ joˈ nñeˈquiaˈyoˈ jnaaⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ xeⁿ waa ljoˈ sˈaaⁿ. 	 Viņš sacīja: Kas no jums var, lai nāk līdz un, ja šis vīrs noziedzies, lai apsūdz viņu!


Matseiljeiya cartawaañe na matseicwano̱ⁿya juunaˈ na mˈaaⁿˈ ˈu jndaaya Timoteo na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya. Lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na nquii Tsotya̱a̱ya Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ Ta Jesucristo cwentaaya nntioˈnaaⁿndyena ˈu ñequio naya na laˈxmaⁿna, ñequio na wiˈ nˈomna ˈu tjaañomtiuu cˈoomˈ jo nda̱a̱na. 	 Savam vismīļajam dēlam Timotejam: žēlastība, žēlsirdība un miers no Dieva Tēva un mūsu Kunga Kristus Jēzus!


Joˈ chii ˈo nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ, ncˈe na luaaˈ waa tintseiñˈeeⁿˈñenaˈ ˈo na joo nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ mˈaⁿna na jndoona ˈo. 	 Nebrīnieties, brāļi, ja pasaule jūs ienīst!


Tiñeˈquiandyoˈ na nntjeiiˈ naⁿmˈaⁿˈ naya ˈnaⁿˈyoˈ na jeeⁿ jndanaˈ na cweˈ cwilˈayana na jeeⁿ nioomˈ nˈomna ndoˈ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena ángeles. Joona cwitiiˈndyena cantyja ˈnaaⁿ ñˈoom na tyoontyˈiaana na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ cwilaˈsˈandyena ncˈe ñˈoom na mˈaaⁿˈ nˈom nquieena. 	 Lai neviens, kam patīk pazemošanās un kalpošana eņģeļiem, jūs nepieviļ! Tāds lepojas ar to, ko viņš nav redzējis, bez pamata būdams iedomīgs savā miesas prātā.


Taxˈee Pilato nda̱a̱na: —¿Ljoˈ jeeⁿ tisˈa sˈaaⁿ nquiuˈyoˈ? Sa̱a̱ joona ñeˈquiiˈcheⁿ najndeii tyolaˈxuaana, jluena: —Catyˈiomˈ jom tsˈoomˈnaaⁿ. 	 Bet Pilāts sacīja viņiem: Ko tad Viņš ļaunu darījis? Bet tie vēl vairāk kliedza: Sit Viņu krustā!


Nchii cweˈ matseiljeiya ñˈoommeiⁿˈ cha catseijnaaⁿˈna ˈo sa̱a̱ cha na nntseijndo̱ˈnaˈ nˈomˈyoˈ ncˈe na cwiluiindyoˈ ntseindaaya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya ˈo. 	 To es rakstu nevis jūsu apkaunošanai, bet pamācīdams kā savus vismīļākos bērnus.


Sa̱a̱ naⁿˈñeeⁿ tîcalaˈno̱ⁿˈna na maˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na na Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñe Tsotyeeⁿ. 	 Un tie nesaprata, ka Viņš Dievu sauca par savu Tēvu.


Maxjeⁿ nntseicatooˈnaˈ ticwii cwii cantmaⁿˈ ndoˈ ticwii cwii sjo̱ ñequio ta nleisunaˈ. Nanto na cancˈeeⁿ, nntseiliuunaˈ, ndoˈ nanto na cwajndii nntseiyo̱naˈ. 	 Katra ieleja lai piepildās, un katrs kalns un pakalns lai nolīdzinās, kas līks, tam jātop taisnam, un kas nelīdzens, tam jātop līdzenam ceļam;


Tyˈo̱o̱tsˈom tˈmaⁿ cwiluiiñê, ndoˈ juu na neiⁿncooˈ na caxuee na cwiluiiñê, maljoˈ cwiluiiñe Jnaaⁿ. Chaˈxjeⁿ na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, maluaaˈ tˈmaⁿ matseixmaⁿ Jnaaⁿ. Manquiityeeⁿ tˈmaⁿ ñˈoom matseixmaaⁿ, joˈ na waa waati tsjoomnancue ñequio chaˈtso na niom cañoomˈluee. Cantyja na tueeⁿˈeⁿ teijndaaˈ na matseiljuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom chaˈtso jnaaⁿya. Jnda̱ na teinom na tueeⁿˈeⁿ quia joˈ tjawacatyeeⁿ ntyjaaˈ tsˈo̱ Tyˈo̱o̱tsˈom ntyjaya cañoomˈluee. 	 Viņš, būdams godības atspīdums un Viņa būtības attēls ar savas varas vārdu nes visu un, izpildījis šķīstīšanu no grēkiem, sēd pie Majestātes labās rokas augstībā.


Ñequiiˈcheⁿ cwilaˈneiⁿna ñˈoom ntjeiⁿ nacjoo ncˈiaana. Ñˈoom na cwilaˈndaaˈnaˈ naⁿˈñeeⁿ. 	 Viņu mute ir lāstu un rūgtuma pilna;


Jnda̱ joˈ ntyˈiaya cwii tio canchiiˈ na jeeⁿ tˈmaⁿnaˈ ndoˈ ntyˈiaya nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na wacatyeeⁿ nacjooˈ juunaˈ. Tsjoomnancue ñˈeⁿ tsjo̱ˈluee jnda̱ tsuuñˈeⁿnaˈ jo nnoom. 	 Tad es redzēju lielu, spožu troni un To, kas tanī sēdēja, no kura vaiga bēga zeme un debess, un tiem nebija atrodama vieta.


Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na macwjiˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ nquii, matseijndeii tsaⁿˈñeeⁿ na caluiitˈmaⁿñê nda̱a̱ ncˈiaaⁿˈaⁿ. Sa̱a̱ tsˈaⁿ na matseijndeii na catseitˈmaaⁿˈñenaˈ nquii na jñom jom, tsaⁿˈñeeⁿ cwiluiiñê na mayomˈm. Tiquinquiuˈnnˈaaⁿ. 	 Kas runā pats no sevis, tas meklē sev godu; bet kas meklē Tā godu, kas mani sūtījis, tas ir patiess un netaisnības viņā nav.


Joˈ na taxˈeeñê nda̱a̱ jâ nnˈaⁿ na canchooˈwe na tˈmaaⁿ na calaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê, matsoom: —Ndoˈ ˈo jeˈ ¿aa mati nnto̱ⁿˈndyoˈ ñˈeⁿndyo̱? 	 No šī laika daudzi Viņa mācekļi atkāpās un vairs nestaigāja Viņam līdz.


Juu tsˈaⁿ na jnda̱ jluiˈ naⁿjndii naquiiˈ tsˈom, tyochˈee tyˈoo nnom Jesús na quiaa tsaⁿˈñeeⁿ ñˈoomˈ na nñˈeⁿ ñˈeⁿñê, sa̱a̱ sa̱ˈntjom Jesús na caljooˈñê. 	 Un vīrs, no kura ļaunie gari bija izgājuši, lūdza Viņu, lai atļauj palikt pie Viņa; bet Jēzus atlaida to, sacīdams:


Judá ñequio yuscu na jndyu Tamar, ndana Fares ñequio Zara. Fares tsotye Esrom, Esrom tsotye Aram. 	 Jūda dzemdināja Faresu un Zāru no Tamāras; Faress dzemdināja Esronu; Esrons dzemdināja Aramu;


Ee xeⁿ tîcwandoˈxcoom quia joˈ juu ñˈoom na cwiñequiaayâ cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo juunaˈ ndoˈ mati juu na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ cweˈ tsˈiaaⁿˈndyo. 	 Un ja Kristus nav augšāmcēlies, tad veltīga ir mūsu sludināšana, veltīga ir arī jūsu ticība.


Quia joˈ seicuˈ Jesús ndyuee naⁿˈñeeⁿ na ticaluena nnom meiⁿcwii tsˈaⁿ cantyja na tuii. Sa̱a̱ meiiⁿ na ñenquiiˈcheⁿ tyotsoom nda̱a̱na na ticaluena, joona yacheⁿ jndyeti tyolaˈneiⁿna nda̱a̱ ncˈiaana. 	 Un Viņš tiem pavēlēja par to nevienam nesacīt. Bet jo vairāk Viņš liedza, jo vairāk tie sludināja.


juu naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, quiaaⁿ juunaˈ nda̱a̱ chaˈtsondye nnˈaⁿ na ticalaˈchuiiˈ na mˈaⁿ na jnda nquiu Taya Jesucristo. 	 Žēlastība ar visiem, kas mīl mūsu Kungu Jēzu Viņa neiznīcībā. Amen.


Sa̱a̱ naⁿmˈaⁿˈ wiˈ ñˈoom cwilaˈneiⁿna nacjooˈ meiⁿnquia na ticalaˈno̱ⁿˈna, ndoˈ chjoowiˈ na ndyaˈ cwilaˈno̱ⁿˈtina, cwilaˈno̱ⁿˈna joˈ cweˈ na cˈeeˈ nˈomna, chaˈcwijom quiooˈ na cweˈ machˈeetoyoˈ. Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿ joˈ cwilaˈndaaˈndye cheⁿnquieena. 	 Bet šie zaimo visu, ko nesaprot, turpretim visu, ko tie izprot dabīgi, līdzīgi neprātīgajiem dzīvniekiem, tas kļūst viņiem par samaitāšanu.


Ndoˈ mati Herodes ñequio sondaro ˈnaaⁿˈaⁿ, cweˈ tyoncona Jesús ndoˈ tyolaˈjnaaⁿˈna jom. Jlaˈcweena jom cwii liaa na jnda, jnda̱ chii jlaˈcwanomnndaˈna jom na mˈaaⁿ Pilato. 	 Tad Herods ar saviem kareivjiem, viņu nonicinājis, izsmiekla dēļ apģērba Viņu baltās drēbēs un aizsūtīja atpakaļ pie Pilāta.


Sa̱a̱ naⁿmˈaⁿˈ na cje cwilˈa, ticalaˈno̱ⁿˈna ljeii na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. Joona laˈxmaⁿna na catsuundyena. 	 Bet šis pūlis, kas nezina bauslību, lai ir nolādēts!


ˈO nnˈaaⁿya, ljoˈwaayu ñetjomˈyoˈ chaˈxjeⁿ ñetjoom ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ ndyuaa Judea. Ee nquiee nnˈaⁿ tsjomˈyoˈ ñetaˈwiˈna ˈo chaˈxjeⁿ tuii ndyuaa Judea, tyotaˈwiˈ nnˈaⁿ judíos ncˈiaana na cwilayuˈ ñequio Cristo Jesús. 	 Jo jūs, brāļi, esat sekotāji tām Dieva draudzēm, kas dzīvo Jēzum Kristum Jūdejā, jo jūs tāpat esat cietuši no saviem tautiešiem, kā arī viņi no jūdiem,


Joˈ chii nnchuuˈjñeeⁿ xeⁿ jnda̱ nntseicandyaandyo̱ jom. 	 Tāpēc es Viņu sodīšu un atbrīvošu.


Quia joˈ jleinoom, tjaaⁿ yuu na mˈaaⁿ ja na jeeⁿ candyaˈ tsˈom Jesús ñˈeⁿ Simón Pedro. Matsoom nda̱a̱yâ: —Jnda̱ tjeiiˈna seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈ Ta Jesús tseiˈtsuaa, meiⁿ ticaliuuyâ yuu tqueⁿna juunaˈ. 	 Tad viņa skriešus devās pie Sīmaņa Pētera un pie otra mācekļa, ko Jēzus mīlēja, un sacīja viņiem: Viņi Kungu no kapa paņēmuši, un mēs nezinām, kur tie Viņu nolikuši.


Tsoticheⁿ Jesús nda̱a̱na: —¿Chiuu na ticatjeiˈyoˈ cwenta yuu waa na matyˈiomyanaˈ? 	 Un kāpēc jūs nespriežat paši no sevis, kas taisnīgi?


Sa̱a̱ ncˈe na cweˈ cwiljoyato nˈomˈyoˈ chiuu waa na mˈaⁿˈyoˈ, joˈ chii matseijomnaˈ ˈo chaˈcwijom ndaa na cweˈ tueˈncue, meiⁿ tijmeiⁿˈ ndoˈ meiⁿ titeiⁿ. Na luaaˈ waa na cwilaˈxmaⁿˈyoˈ, maxjeⁿ nncwjiiˈa ˈo cantyja ˈnaⁿya chaˈxjeⁿ na macwjiˈ tsˈaⁿ ndaajnaⁿˈ quiiˈ ˈndyoo. 	 Bet tā kā tu neesi ne auksts, ne karsts, bet remdens, es tevi sākšu izmest no savas mutes.


Cañoomˈluee mˈaⁿ ndyee na cwitjeiˈyuuˈndye cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaaˈ: Nquii Tsotya̱a̱ya, ndoˈ Nquii na cwiluiiñe ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ Espíritu Santo. Ndoˈ ndyeendye joona ñecwii cwiluiindyena. 	 Jo trīs ir, kas dod liecību debesīs: Tēvs, Vārds un Svētais Gars; un šie trīs ir viens.


hasta xjeⁿ na jnda̱ tsa̱ˈa nnˈaⁿ na jndoo ˈu na cˈomna nacje ˈnaⁿˈ.” 	 Iekams es Tavus ienaidniekus lieku par pakāju Tavām kājām. (Ps.109,1)


Joˈ chii mˈaaⁿya na neiⁿya meiiⁿ na cje matsˈaa, meiiⁿ cwilaˈjnaaⁿˈ nnˈaⁿ ja, meiiⁿ na matseitjo̱o̱naˈ na nleilˈueeˈndyo̱, meiiⁿ cwintyjo̱ nnˈaⁿ ja, ñequio joo na wiˈ na mawino̱o̱ⁿya ncˈe na cwiluiindyo̱ cwentaaˈ Cristo. Ee quia na majucjenaˈ ja, sa̱a̱ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ mˈaaⁿya najndo̱. 	 Kristus dēļ man patīk manas vājības, nievāšanas, posts, vajāšanas, apspiešana; jo, būdams nespēcīgs, es esmu spēcīgs.


Tsoom na nqueⁿ na cwiluiiñê tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee, nñeˈquia nnˈaⁿ cwenta jom luee nnˈaⁿjnaⁿ. Ndoˈ naⁿˈñeeⁿ nntyˈioomna jom tsˈoomˈnaaⁿ. Sa̱a̱ xuee jnda̱ ndyee ncwandoˈxcoom. 	 Sacīdams: Cilvēka Dēlam jābūt nodotam cilvēku - grēcinieku rokās, jātop krustā sistam un trešajā dienā jāceļas no miroņiem.


Mati teiljeiinaˈ cwentaa jaa. Ee na cwilaˈyuˈya nˈo̱o̱ⁿya ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, joˈ chii mati jaa mawˈanaˈ na tjaa jnaⁿ cwicolaˈxmaaⁿya, ee na cwilaˈyuuˈa ñˈeⁿ nqueⁿ na sˈaaⁿ na tandoˈxco Jesús jnda̱ na tueˈ, nquii na cwiluiiñe na matsa̱ˈntjom jaa, 	 Bet arī mūsu dēļ, kam tas tiks pieskaitīts mūsu ticības dēļ uz To, kas uzmodināja no miroņiem mūsu Kungu Jēzu Kristu,


Ñetˈoomnaˈ ndooˈ ntyjiˈ na tilˈueñê, sa̱a̱ jeˈ jnda cwiluiiñê cantyja ˈnaⁿˈ ndoˈ mati ja. 	 Viņš kādreiz bija tev nederīgs, bet tagad kā man, tā tev derīgs.


Tˈo̱ Jesús nnoom, tso: —Mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ njomˈ, tsjom jeˈ, cwii tjo̱o̱cheⁿ na nntseixuaa caxtijndyo, sa̱a̱ ˈu jnda̱ ndyee ndiiˈ macwjiˈndyuˈ ñˈeⁿndyo̱. 	 Jēzus viņam sacīja: Patiesi es tev saku, ka šinī naktī, pirms gailis dziedās, tu mani trīskārt noliegsi.


Nquii na cwiluiiñe ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, tyomˈaaⁿñe tsjoomnancue, sa̱a̱ meiiⁿ na jom tqueeⁿ juunaˈ, maxjeⁿ tîcalaˈno̱ⁿˈ nnˈaⁿ ˈñeeⁿ cwiluiiñê. 	 Viņš bija pasaulē, un pasaule ir Viņa radīta, un pasaule Viņu neatzina.


Xcwe na matseineiⁿ Pablo ñˈoommeiiⁿ ndoˈ majndeiito tˈo̱ Festo. Jndeii seineiiⁿ matsoom: —Xqueⁿˈ ˈu Pablo, matseintjeiⁿnaˈ, cweˈ na jeeⁿ jndye seiˈnaⁿˈ, joˈ na luaaˈ matjomˈ. 	 Kad viņš tā runāja un aizstāvējās, Fēsts sacīja skaļā balsī: Neprātīgais Pāvil, daudzās mācības noved tevi līdz ārprātam!


Quia joˈ tqueeⁿˈñê juu, tsoom nnom: “¿Chiuu waayuu ñˈoom na mandii cantyja ˈnaⁿˈ? Quiaaˈ cwenta tsˈiaaⁿ na macheˈ ee maˈndiinaˈ ˈu na mˈaaⁿˈ mosotquiee.” 	 Un viņš, to pasaucis, sacīja tam: Ko es dzirdu par tevi? Dod norēķinu par mantas pārvaldīšanu, jo tu pārvaldnieks vairs nevarēsi būt!


Tsoom nnom tsˈoomˈñeeⁿ: —Tajom xuee nntsaˈnndaˈ ta̱ na nlquii tsˈaⁿ. Ndyecheⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê na luaaˈ ñˈoom tsoom. 	 Un Viņš ierunājās un sacīja tam: Lai ne mūžam neviens no tevis augļus neēd! Un Viņa mācekļi to dzirdēja.


Tilaˈtsaaⁿˈndyoˈ tsˈiaaⁿ na machˈee Espíritu Santo quiiˈntaaⁿˈyoˈ. 	 Neizdzēsiet garu!


¿Aa nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ cwii xo̱ˈ na cwinaaⁿˈ ndaatiooya majoˈ joˈ cwinaaⁿˈ ndaatioo na ja? 	 Vai avots arī izverd no viena un tā paša atvara saldu un rūgtu ūdeni?


ˈNaⁿ na cwitjo̱ˈ chaˈna tsmaaⁿ ñequio arpa, xeⁿ nchii tjachuiiˈ jndyeenaˈ, xotseiˈño̱ⁿˈ tsˈaⁿ cwaaⁿ cwii joonaˈ macjo̱ˈ tsˈaⁿ. 	 Tas tāpat kā ar nedzīviem priekšmetiem, kas rada skaņas, vai tā būtu stabule, vai kokle; ja tās neskanētu dažādi, kā tad būtu izšķirams, kā skan stabule un kā skan kokle?


Ndoˈ chaˈxjeⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Adán chaˈtsondye nnˈaⁿ cwiwje, mati cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo, chaˈtsondye nnˈaⁿ nntaˈndoˈxcona. 	 Un kā Ādamā visi mirst, tā arī Kristū tiks visi atdzīvināti,


Ncˈe na luaaˈ, ˈo nnˈaⁿya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, yocheⁿ na cwimeiⁿndo̱o̱ˈa nmeiⁿˈ, calˈaˈyoˈ chaˈtso na nnda̱a̱ nlˈaˈyoˈ cha na nljeii Tyˈo̱o̱tsˈom na ya mˈaⁿˈyoˈ jo nnoom, na tjaaˈnaⁿ na cwajndiindyoˈ meiⁿ tacolatjo̱o̱ndyoˈ jo nnoom. 	 Tādēļ, vismīļie, to gaidīdami, centieties, ka Viņš jūs atrastu mierā, nevainīgus un neaptraipītus!


Tso Jesús nda̱a̱na: —Quindyo̱ˈyoˈ tsjo̱ˈwaa. Juu Marta, xjo tsˈoo, matsoom: —Jeeⁿ ˈu Ta, jeˈ jnda̱ teicˈeeñê ee jnda̱ jnda̱a̱ˈ ñequiee xuee na tueeⁿˈeⁿ. 	 Jēzus sacīja: Noņemiet akmeni! Mirušā cilvēka māsa Marta sacīja Viņam: Kungs, viņš jau smird, jo ir pagājušas četras dienas.


Sa̱a̱ ntˈomndye joona jlue: —Nchaa lˈuu ñˈoommeiⁿˈ laˈxmaⁿnaˈ ñˈoom na nntseineiⁿ tsˈaⁿ na mˈaaⁿ nacje ˈnaaⁿˈ tsaⁿjndii. ¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ cwii tsˈaⁿ na mˈaaⁿ nacje ˈnaaⁿˈ tsaⁿjndii nnda̱a̱ nntsˈaa na nntyˈiaaˈ tsˈaⁿ na nchjaaⁿˈ? 	 Citi sacīja: Tā nav ļaunā gara apsēstā runa. Vai tad ļaunais gars var atvērt aklo acis?


Quia joˈ teiˈcantyja yolcuˈñeeⁿ. Jlaˈyo̱na nmaⁿ na ntyjo chom xjocanti ˈnaaⁿna. 	 Tad visas šīs jaunavas uzcēlās un iededzināja savas lampiņas.


Sa̱a̱ cantyja ˈnaaⁿˈ jndyetiameiⁿˈ cwicaluiˈncˈuaaˈndyena, joˈ chii macaⁿnaˈ na catseicwejndoˈñe tsˈaⁿ ndoˈ catseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cha nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. 	 Bet kad viņi uzturējās Galilejā, Jēzus sacīja tiem: Cilvēka Dēls tiks nodots cilvēku rokās,


Judá jnda Jacob, Jacob jnda Isaac, Isaac jnda Abraham, Abraham jnda Taré, Taré jnda Nacor, 	 Tas bija Jēkaba, tas Īzāka, tas Ābrahama, tas Taras, tas Nahora dēls.


Sa̱a̱ naxeⁿˈ tatiom nnom tsjoomˈñeeⁿ cwiljooˈndye nnˈaⁿ na tiljuˈ laxmaⁿ ñequio naⁿcaluaˈ, nnˈaⁿ na cweˈ cwimˈaⁿya ñequio ncˈiaa, nnˈaⁿ na cwilaˈcwjee ncˈiaa, nnˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye ˈnaⁿ na cweˈ nnˈaⁿ nlˈa, ndoˈ ticwii cwii tsˈaⁿ na neiiⁿˈ cantu ndoˈ majoˈto machˈee. 	 Ārā paliek suņi un burvji, un netikļi, un slepkavas, un elku pielūdzēji, un visi, kas mīl un runā melus.


Jnda̱ joˈ seiˈnaaⁿˈ tsˈaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés ñequio ñˈoom na tyolaˈljeii profetas, jnda̱ chii nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye cantyja ˈnaaⁿˈ watsˈomˈñeeⁿ jluena nnom Pablo ñˈeⁿ Bernabé: —ˈO nnˈaaⁿya xeⁿ waa na ñeˈcalajndo̱ˈyoˈ nˈo̱o̱ⁿyâ, canduˈyoˈ nndya̱a̱yâ. 	 Pēc bauslības un praviešu nolasīšanas sinagogas priekšnieki sūtīja pie viņiem, sacīdami: Brāļi, ja jums ir kādi pamācības vārdi ļaudīm, tad sakiet!


Ndoˈ toˈñoom sondaro tsjo̱ˈñjeeⁿˈñeeⁿ. To̱ˈna, tyotˈoomna ñˈoom chaˈxjeⁿ na jnda̱ jndyena na caluena. Cweˈ joˈ hasta jeˈcheⁿ ndicwaⁿ cwilaˈneiⁿ nnˈaⁿ judíos na tyˈecantyˈuee nnˈaⁿ seiˈtsˈo ˈnaaⁿˈ Jesús. 	 Un sargi, saņēmuši naudu, darīja, kā bija mācīti. Un šī valoda izpaudās starp jūdiem līdz pat šai dienai.


Jnda̱ tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom jaa na ljuˈ nˈo̱o̱ⁿya ncˈe sˈaa Jesucristo cantyja na lˈue tsˈoom, na tquiaañe cheⁿnqueⁿ na tueeⁿˈeⁿ cwentaaya, ñejom tuii na ljoˈ cwentaa chaˈtsondyo̱ñˈa̱a̱ⁿ. 	 Šinī gribā mēs esam svētīti ar vienreizējo Jēzus Kristus miesas uzupurēšanu.


Ndicwaⁿ matseineiⁿ Jesús nda̱a̱ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ quia na tquieˈcañom ntyjeeⁿ ñequio tsoñeeⁿ. Ñeˈcalaˈneiⁿna ñˈeⁿñê sa̱a̱ ljooˈndyena chˈeⁿ. 	 Kamēr Viņš vēl runāja ļaudīm, lūk, Viņa māte un Viņa brāļi stāvēja ārā, vēlēdamies ar Viņu runāt.


Mati ntyˈiaaⁿˈaⁿ cwii yuscu na jnda̱ ljoñe, na jeeⁿ jñeeⁿˈñe. Tsaⁿˈñeeⁿ tjacjoomˈm we tsjo̱ˈñjeeⁿ na ticajndanaˈ joˈ joˈ. 	 Bet Viņš redzēja arī kādu nabaga atraitni, divas artaviņas iemetam.


Ndoˈ seineiⁿnndaˈ Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ. Matsoom: —Ja cwiluiindyo̱ naxueeñe na mañequia naxuee jo nda̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomnancue. Meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na matseijomñe ñˈeⁿndyo̱, nntseixmaⁿ naxuee na mañequia na ticantycwii na wandoˈ tsˈaⁿ. Tijoom nntseixmaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ najaaⁿ. 	 Tad Jēzus atkal runāja un sacīja tiem: Es esmu pasaules gaisma; kas man seko, tas nestaigā tumsā, bet iegūs dzīvības gaismu.


Jâ cwicantyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿyâ Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaⁿˈyoˈ ee ˈo cwilaˈcanda̱ˈyoˈ ñˈoom na ñetˈmo̱o̱ⁿyâ nda̱a̱ˈyoˈ. Ndoˈ nquiuuyâ na ntsalˈaˈtiˈyoˈ chaˈxjeⁿ na cwitsa̱ˈntjo̱o̱ⁿyâ ˈo. 	 Kungā mēs paļaujamies uz jums, ka jūs darāt un darīsiet to, ko mēs pavēlam.


Tuii na luaaˈ chaˈxjeⁿ na matso ljeii libro na chuu ñˈoom ˈndyoo profeta Isaías. Matso ljeiiˈñeeⁿ: Mˈaaⁿ tsˈaⁿ na matseineiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom. Matso tsaⁿˈñeeⁿ: “Calaˈjndaaˈndyoˈ naquiiˈ nˈomˈyoˈ chaˈcwijom cwii nato na juu joˈ nndyocwjeeˈcañoom nquii na nntsa̱ˈntjom ˈo. Cataˈndyoˈxcweˈyoˈ chaˈcwijom cwilayo̱ˈyoˈ nato na nñoom. 	 Kā rakstīts pravieša Isaja sludinājumu grāmatā: Saucēja balss tuksnesī: sataisiet Kunga ceļu, taisnas dariet Viņa takas!


Abel tyotseiyuˈya tsˈoom. Ncˈe na ljoˈ xcweti seitˈmaaⁿˈñê juu, nchiiti Caín. Ndoˈ ncˈe na ljoˈ tyotseixmaaⁿ, tso Tyˈo̱o̱tsˈom na tjaa jnaaⁿˈaⁿ ndoˈ ˈnaⁿ na tyoñequiaaⁿ tjaweeˈ tsˈom. Ndoˈ na tyotseiyuˈya tsˈoom, meiiⁿ na jnda̱ tueeⁿˈeⁿ ndicwaⁿ matseijno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ nˈo̱o̱ⁿya. 	 Ticības dēļ Ābels nesa Dievam labāku upuri nekā Kains; tās dēļ viņš saņēma liecību, ka viņš taisnīgs, jo Dievs liecinājis par viņa dāvanām: un tanī viņš, lai gan jau miris, vēl joprojām runā.


Ndoˈ tˈo̱ tsotyeeⁿ nnoom, tso: “ˈU jndaaya, maxjeⁿ mˈaaⁿˈ ñˈeⁿndyo̱ ndoˈ chaˈtso ˈnaⁿya ˈu ˈnaⁿˈ. 	 Tad viņš tam sacīja: Dēls, tu vienmēr esi pie manis, un viss mans ir tavs;


quiaaⁿ na nlaˈxmaⁿˈyoˈ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ ndoˈ na nncˈomˈ jnda̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ cha chaˈtso na cwilaneiⁿˈyoˈ ñequio na cwilˈaˈyoˈ nlaˈxmaⁿ joonaˈ na ya. 	 Lai pamudina un stiprina jūsu sirdis ikvienā labā darbā un vārdā!


Juu xjeⁿˈñeeⁿ tyotseinˈmaⁿ Jesús jndye nnˈaⁿ na wii ñequio ntycu na tcuu wjaanaˈ. Mati tyotseinˈmaaⁿ nnˈaⁿ na maleichuu jndyetia, ndoˈ sˈaaⁿ na ntyˈiaa nnˈaⁿ na nchjaaⁿ. 	 Bet tanī brīdī Viņš daudzus izdziedināja no slimībām un kaitēm, un no ļaunajiem gariem, un daudziem aklajiem dāvāja redzi.


Quia joˈ seineiⁿ Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ na jndyendye ñequio nda̱a̱ jâ nnˈaⁿ na cwilajomndyô̱ ñˈeⁿñê, tsoom: 	 Tad Jēzus runāja ar ļaudīm un saviem mācekļiem,


’Queⁿˈyoˈ cwenta, majño̱o̱ⁿya ˈo quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na wiˈndye. Cwiluiindyoˈ chaˈcwijom canmaⁿ na mˈaⁿ quiiˈntaaⁿ lobo. Cweˈ joˈ cˈomˈcˈeendyoˈ chaˈna catsuu cha tiquiuˈnnˈaⁿnaˈ ˈo. Ndoˈ cˈomˈyoˈ na tjaa mayaⁿˈyoˈ chaˈna catuˈ. 	 Lūk, es jūs sūtu kā avis starp vilkiem. Tāpēc esiet gudri kā čūskas un vienkārši kā baloži!


Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na maˈmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, meiiⁿ nnˈaⁿ judíos oo meiiⁿ nnˈaⁿ ntˈomcheⁿ tsjaaⁿ, macwjiˈnˈmaaⁿñê nnˈaⁿ, ndoˈ na cwiluiiñe na jndo̱ˈ tsˈoom. 	 Turpretī aicinātajiem, jūdiem kā arī grieķiem, Kristus ir Dieva spēks un Dieva gudrība,


Quia joˈ tyee na cwiluiitquieñe jndiiˈñê liaⁿˈaⁿ na lioomˈm, tsoom: —Tsaⁿmˈaaⁿ jnda̱ seineiiⁿ ñˈomntjeiⁿ nacjooˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ticaⁿtinaˈ ˈñeeⁿ na nncwjiˈyuuˈñe nacjoomˈm. ˈO cwindyeˈyoˈ ñˈomntjeiⁿ na tsoom. 	 Tad augstais priesteris saplēsa savas drēbes, sacīdams: Viņš Dievu zaimojis. Kāpēc mums vēl vajag liecinieku? Lūk, tagad jūs paši dzirdējāt zaimus.


Sa̱a̱ meiⁿchjoo nchii ljoˈ, ee xeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tixcwe ljoˈ machˈeeⁿ quia joˈ ¿chiuu nntsˈaayom na nncuˈxeeⁿ nnˈaⁿ tsjoomnancue? 	 (Es runāju cilvēcīgi.) Nekādā ziņā! Jo kā citādi Dievs tiesās šo pasauli?


Caˈndyeˈyoˈ chaˈtso nnom na cwilˈa na matseiˈndaaˈnaˈ nˈomˈyoˈ, chaˈna nntseiwˈii tsˈaⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ, nntseiliooˈñe tsˈaⁿ ñˈeⁿ xˈiaaⁿˈaⁿ, cˈuaa cˈuaati ˈñom na matseijmeiⁿˈñê nnom xˈiaaⁿˈaⁿ, majuˈ tsˈaⁿ ñˈoom wiˈ nacjooˈ xˈiaaⁿˈaⁿ, ñequio chatso nnom ljoˈ na tisˈa. 	 Katrs sarūgtinājums un dusmas, un bardzība, un kliegšana, un zaimi, un katrs ļaunums lai ir tālu no jums!


Canduˈyoˈ na xmaⁿñe Apeles. Cantyja na machˈeeⁿ jnda̱ teitquiooˈ na matseiyuˈya tsˈoom ñˈeⁿ Cristo. Ndoˈ mati xmaⁿndye nnˈaaⁿˈ Aristóbulo. 	 Sveiciniet Kristū pārbaudīto Apellu!


Tsjoom Éfeso tueeˈ cwii tsˈaⁿ judío na jndyu Apolos, tsˈaⁿ tsjoom Alejandría. Jom tsˈaⁿ na mawajnaaⁿˈya ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiyo teiljeii, ndoˈ jeeⁿ ya matseineiiⁿ cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ. 	 Bet Efezā nonāca kāds jūds, vārdā Apolls, dzimis aleksandrietis, labs Rakstu pazinējs un daiļrunīgs.


Ticwii cwii tsˈaⁿ na matseiyuˈya tsˈom na Jesús cwiluiiñe Cristo, macwiluiiñê cwii jnda Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ ticwii cwii tsˈaⁿ na candyaˈ tsˈom nqueⁿ na cwiluiiñê Tsotya̱a̱ya, mati matsonaˈ na cˈoom tsaⁿˈñeeⁿ na jnda ntyjii nnˈaⁿ na cwiluiindye ntseinaaⁿ. 	 Katrs, kas tic, ka Jēzus ir Kristus, ir no Dieva dzimis. Un katrs, kas mīl To, kas Viņu dzemdinājis, mīl arī To, kas no Viņa dzimis.


Sa̱a̱ ˈo nquiuˈyaˈyoˈ chiuu wjaamˈaaⁿ Timoteo ndoˈ chiuu waa na tyondiˈntjoom nˈeⁿndyo̱, teijneiⁿ ja chaˈcwijom machˈee jnda tsˈaⁿ ñequio tsotye. 	 Bet viņa uzticamību pazīstiet no tā, ka viņš kopā ar mani kalpojis evaņģēlijam kā dēls tēvam.


Calaˈjnda̱ˈyoˈ na nntsawiˈnaⁿˈyoˈ na nlˈaˈyoˈ chaˈtso yuu na macjaaweeˈ ntyjii Ta Jesús ñˈeⁿndyoˈ. 	 Pārbaudiet, kas Dievam patīk!


Joona, ¿aa cwiluiindyena nnˈaⁿ na cwindyeˈntjom nnom Cristo? Ntyjii na matseina̱ⁿ chaˈna tsˈaⁿ na ntjeiⁿñe, sa̱a̱ ja tˈmaⁿti tsˈiaaⁿˈñeeⁿ matsˈaa, nchiiti joona. Majndyeti ndiiˈ jlaˈseiˈ nnˈaⁿ ja jnaaⁿˈ na mañequiaya ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Jndyeti ndiiˈ tueeˈ nnˈaⁿ ja wˈaancjo ncˈe na mandiˈntjo̱ⁿya nnom Cristo. Ndoˈ jndye ndiiˈ waa na teincuuˈ na nntseicueeˈnaˈ ja. 	 Tie ir Kristus kalpi (es runāju kā neprātīgais), vēl vairāk es tāds esmu: daudzos darbos, vairākkārt cietumos, bezmēra šaustīšanā, bieži nāves briesmās.


Sa̱a̱ quia na tja tsaⁿˈñeeⁿ, to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyotseineiiⁿ, tyotsoñˈeeⁿ chiuu waa na nˈmaaⁿ. Joˈ chii mañoomˈ tˈom ñˈoom ndiocheⁿ. Cweˈ joˈ seicuˈnaˈ na nncjaaquieeˈ Jesús meiⁿnquia tsjoom ee jeeⁿ jndye nnˈaⁿ nncˈoontyjaaˈna xeⁿ nliuna jom. Joˈ chii ljooˈñê yuu tjaa nnˈaⁿ cˈoom ndoˈ tquieˈcañom nnˈaⁿ na mˈaaⁿ na jndye joo jnaⁿna. 	 Bet tas izgājis sāka sludināt un šo runu izpaust, tā ka Viņš vairs nevarēja atklāti ieiet pilsētā, bet palika ārpusē, vientuļās vietās. Un tie nāca pie Viņa no visām malām.


Ndoˈ na nncˈoom tsˈaⁿ na candyaˈ tsˈoom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na xcweeˈya tsˈoom, ñequio chaˈwaa na jndo̱ˈya tsˈoom, ñequio chaˈwaa na jnda ntyjeeⁿ, ndoˈ ñequio chaˈwaa najneiⁿ, ndoˈ mati na nncˈoom na wiˈ tsˈoom ncˈiaaⁿˈaⁿ chaˈxjeⁿ jnda ntyjii nqueⁿ, chaˈtso nmeiⁿˈ lˈueti nchiiti quiooˈ na nlco na mañequiaa tsˈaⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio meiⁿnquia ntˈomcheⁿ na cwiñeˈquia nnˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndyena jom. 	 Un Viņu mīlēt no visas sirds un no visa prāta, un no visas dvēseles, un no visa spēka, un savu tuvāko mīlēt kā sevi pašu, tas ir vairāk par visiem dedzināmajiem un citiem upuriem.


Quia joˈ teicˈuaa cwii jndye nacañoomˈ tio, tso: Chaˈtsondyoˈ ˈo na cwindyeˈntjomˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈoomya, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. ˈO nnˈaⁿ na cwicatyueˈyoˈ jom, meiiⁿ na cje cwilˈaˈyoˈ, meiiⁿ na tˈmaⁿ cwiluiindyoˈ, calaˈtˈmaaⁿˈndyoˈ jom. 	 Un no troņa atskanēja balss, sacīdama: Godiniet mūsu Dievu visi Viņa kalpi, mazie un lielie, un kas Viņa bīstas!


Jnaaⁿˈ joˈ jeeⁿ jlaˈwjeena Jesús. Ndoˈ tyoˈmaⁿna ñˈeⁿ ncˈiaana ljoˈ nnda̱a̱ nlˈana jom. 	 Bet tie, neprāta pārņemti, sarunājās savā starpā, ko darīt Jēzum.


Ndoˈ tsoom nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê: —¿Chiuu na jeeⁿcheⁿ tyueˈyoˈ? ¿Aa maxjeⁿ tjo̱o̱cheⁿ na nlayuˈya nˈomˈyoˈ? 	 Un Viņš tiem sacīja: Kāpēc jūs esat tik bailīgi? Vai jums vēl trūkst ticības? Un viņi ļoti izbijās un jautāja viens otram: Kā tev šķiet, kas Viņš ir, ka Viņam vēji un jūra paklausa?


na nchii ñeseixmaaⁿ tyee ncˈe na mawaa ljeii na matseijndaaˈñenaˈ cwaaⁿ tsjaaⁿ nnˈaⁿ nlaˈxmaⁿna ntyee, sa̱a̱ ncˈe na waa najndeii na wandoˈ na tijoom catyuiiˈ. 	 Kas tāds kļuvis ne miesīgā likuma un pavēles dēļ, bet neiznīcīgās dzīves spēkā.


¿Aa waa cwii nnom nawiˈ na nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ na nntseitsaaⁿˈñenaˈ na Cristo mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom jaa? Nawiˈ na cwitjo̱o̱ⁿya, ¿aa nnda̱a̱ nntsˈaanaˈ oo na cwintyjo̱ nnˈaⁿ jaa ncˈe na mˈaaⁿya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, ndoˈ na matseiˈtjo̱o̱naˈ na nlcwaaˈa, oo na matseiˈtjo̱o̱naˈ liaaya? Oo, ¿cwii nnom na jeeⁿ teincuuˈ na cwitjo̱o̱ⁿya oo na cwilaˈjndaaˈndye nnˈaⁿ na nlaˈcwjeena jaa? Maxjeⁿ tjaaˈnaⁿ meiⁿcwii nnom na nnda̱a̱ nntseitsaaⁿˈñenaˈ na mˈaaⁿ Cristo na candyaˈ tsˈoom jaa. 	 Kas tad mūs spēj šķirt no Kristus mīlestības? Vai bēdas vai apspiešanas, vai bads, vai kailums, vai briesmas, vai vajāšanas, vai zobens?


Sa̱a̱ majoˈti tjom tsˈaⁿ na jnda̱ we, tjaaˈnaⁿ ndana ñˈeⁿ yuscuˈñeeⁿ ndoˈ tueeⁿˈeⁿ. Mati tjom tsˈaⁿ na jnda̱ ndyee ndoˈ malaaˈtiˈ hasta tsˈaⁿ na jnda̱ ntquieeˈ. 	 Tāpat otrs un trešais līdz pat septītajam.


¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ cwitjeiˈyoˈ cwenta na tquiuˈnnˈaⁿya ˈo ñequio cwii nnˈaⁿya na jño̱o̱ⁿya na mˈaⁿˈyoˈ? 	 Vai caur tiem, kurus pie jums sūtīju, esmu jūs piemānījis?


Jnda̱ na teicheⁿ tiaˈ tˈmaⁿˈñeeⁿ, Pablo tqueeⁿˈeⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ. Tyotseineiiⁿ nda̱a̱na ñˈoom na nñequiaanaˈ na tˈmaⁿ nˈomna. Ndoˈ tˈmaⁿndye ntyjeena. Jnda̱ chii jlueeⁿˈeⁿ tjaaⁿ ndyuaa Macedonia. 	 Pēc tam, kad nemiers bija norimis, Pāvils, saaicinājis mācekļus, pamācīja tos, atvadījās un devās ceļā, lai ietu uz Maķedoniju.


Tˈo̱o̱yâ nnoom, lˈuuyâ: —Tjaaˈnaⁿ na cwileiˈñˈo̱o̱ⁿyâ ñjaaⁿ, macanda̱ ñeˈom taⁿˈ tyooˈ ñequio we catscaa. 	 Tie atbildēja Viņam: Mums šeit nekā nav, bet ir tikai piecas maizes un divas zivis.


Cˈuaa cwiluena: Juu Catsmaⁿ na jlaˈcueeˈ nnˈaⁿ, tˈmaⁿ cwiluiiñê cantyja najneiⁿ, ndoˈ tseixmaaⁿ na tyañê. Macanda̱ jom cwiluiiñê na jndo̱ˈ tsˈoom ndoˈ chaˈtso nnda̱a̱ nntsˈaaⁿ. Jeeⁿ matyˈiomnaˈ na calˈuuya ñˈoom ya cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, ndoˈ calawa̱a̱ndya̱a̱ya jom ndoˈ calaˈtˈmaaⁿˈndyo̱ jom. 	 Kas sauca skaļā balsī: Jērs, ko nonāvēja, ir cienīgs saņemt varu un dievību, un gudrību, un spēku, un godu, un slavu, un svētību.


Sa̱a̱ ntˈom nnˈaⁿ na cwilayuˈ na cwilaxmaⁿ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ judíos na jndyu fariseos teicantyjana. Tyoluena: —Jndeiˈnaˈ na calˈa naⁿˈñeeⁿ costumbre na cwilˈaa jaa nnˈaⁿ judíos ñequio yoˈndaa na naⁿnom ndoˈ calˈuuya nda̱a̱na na calacanda̱a̱ˈndyena chaˈtso ljeii na tqueⁿ Moisés. 	 Tad daži no farizeju sektas, kas bija ticīgi, cēlās, sacīdami: Vajag viņus apgraizīt un pavēlēt tiem pildīt Mozus likumu.


Ndoˈ quia tueeˈcañoomnaˈ nnˈaⁿ na tyˈequieˈjndyee tsˈiaaⁿ, jlaˈtiuuna na joona jndyeti nntaˈntjomna. Sa̱a̱ mati ticwiindye joona toˈñoomna cwii denario. 	 Un kad atnāca pirmie, viņi cerēja vairāk saņemt, bet arī tie dabūja katrs pa dēnārijam.


ee macaⁿnaˈ na catseiˈno̱ⁿˈ na tixcwe mˈaaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ tseixmaaⁿ jnaⁿ, ndoˈ juunaˈ matseijndaaˈñenaˈ na nntˈuiinaˈ jom. 	 Jo tu zini, ka tāds ir atkritējs un grēko. Tas pazudina pats sevi.


’Joˈ chii matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, Tyˈo̱o̱tsˈom nntseitˈmaⁿ tsˈoom chaˈtso jnaⁿ na cwilaˈxmaⁿ nnˈaⁿ ñequio chaˈtso ñˈomntjeiⁿ na cwiluena. Sa̱a̱ meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na matseineiⁿ ñˈoom wiˈ nacjooˈ Espíritu Santo, tsaⁿˈñeeⁿ xocatseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Tāpēc es jums saku: Katrs grēks un zaimi cilvēkiem tiks piedots; bet zaimi pret Garu netiks piedoti.


Tilaˈnchqueeⁿˈndyoˈ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na laˈxmaⁿˈyoˈ. Cjooˈ nˈomˈyoˈ na cwindyeˈntjomˈyoˈ nnom Jesucristo. 	 Neesiet kūtri centībā, esiet dedzīgi garā, kalpojiet Kungam!


’ˈÑeeⁿ juu tsˈaⁿ na matseiˈnaaⁿˈ ñˈoommeiiⁿ, catseiˈno̱ⁿˈ ljoˈ ñecatsonaˈ. Juu profeta Daniel, seiljeiⁿ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ tsaⁿ na jeeⁿcheⁿ ndyaˈ tiaaˈ na nntseityuiiˈ chaˈtso. Quia na nntyˈiaˈyoˈ na jnda̱ mameintyjeeⁿˈeⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ yuu na meiⁿchjoo ticatsa̱ˈntjomnaˈ na nncˈoom, quia joˈ ˈo na mˈaⁿˈyoˈ tsˈo̱ndaa Judea catsaaleiˈnomˈyoˈ quiiˈ ntsjo̱. 	 Bet kad redzēsiet izpostīšanas negantību esam, kur nevajag, kas to lasa, lai saprot! - tad, kas ir Jūdejā, lai bēg kalnos!


Sa̱a̱ nchii na mayuuˈ na waa cwiicheⁿ ñˈoom na cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nluiˈnˈmaaⁿñe tsˈaⁿ. Cweˈ na mˈaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈñˈeeⁿˈndyena ˈo ndoˈ ñeˈcalaˈchuiiˈna ñˈoom na nluiˈnˈmaaⁿñe tsˈaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo. 	 Bet cita nav; ir tikai daži cilvēki, kas jūs mulsina un grib sagrozīt Kristus evaņģēliju.


Cwindoˈntyˈiaandyoˈ na nncueˈntyjo̱ xuee quia na nncwjeeˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Calˈaˈyoˈ chaˈtso na nnda̱a̱ nlˈaˈyoˈ cha nntseityuaaˈnaˈ na nncueeˈ xueeˈñeeⁿ. Quia joˈ nntyuiiˈ ljo̱ˈluee ñequio chom ndoˈ ˈnaⁿ na ñequio tuii tsjoomnancue nndiˈ joonaˈ ñequio ntsaachom. 	 Gaidot un steidzoties pretim Kunga dienas atnākšanai? Viņa dēļ debesis degdamas izirs, un pamatvielas uguns karstumā izkusīs.


Jndye nnˈaⁿ jlaˈtiaˈna jom na catseicheeⁿ, sa̱a̱ jom yacheⁿ tyotseixuaatyeeⁿ, tsoom: —ˈU, na cwiluiindyuˈ tsjaaⁿ David na jndyowicantyjooˈ, cˈoomˈ na wiˈ tsˈomˈ ñˈeⁿndyo̱. 	 Un daudzi to apsauca, lai viņš paliktu klusu. Bet viņš vēl skaļāk sauca: Dāvida Dēls, apžēlojies par mani!


Jluena nnoom: —Jesús na jnaⁿ Nazaret jom luaaˈ mawinoom. 	 Bet viņam pateica, ka Jēzus Nācarietis iet garām.


Xjeⁿˈñeeⁿ jluiˈ Jesús jo nda̱a̱na na ñjom tsei nioom xqueeⁿ, ndoˈ cweⁿ liaatco colo catsiooˈ. Tso Pilato nda̱a̱na: —Luaañe tsaⁿsˈamˈaaⁿ. 	 Tad Jēzus iznāca ērkšķu kronī un purpura virsdrēbēs. Un viņš tiem sacīja: Lūk, kāds Cilvēks!


Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱ naⁿˈñeeⁿ, tsoom: “Tsˈaⁿ na jndooˈ ja sˈaa na luaaˈ.” Ndoˈ taˈxˈee naⁿntjomˈñeeⁿ nnoom: “¿Aa lˈue tsˈomˈ na nntsaacatjeiiˈndyô̱ joonaˈ naquiiˈ ntjom ˈnaⁿˈ?” 	 Viņš tiem sacīja: Cilvēks, ienaidnieks, to padarīja. Bet kalpi sacīja viņam: Ja vēlies, mēs iesim un to izravēsim.


Ndoˈ toˈñoom tyooˈ, tquiaaⁿ na quianlˈuaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom, jnda̱ chii tyjeeⁿ juunaˈ, tquiaaⁿ nda̱a̱na. Tsoom: —Tyooˈwaa cwiluiiñenaˈ seiiˈa na mañequiaandyo̱ na nncˈio̱. Luaaˈ nntsaalˈaˈyoˈ na cwicañjom nˈomˈyoˈ ja. 	 Tad Viņš paņēma maizi un, izsacījis pateicību, lauza to un deva viņiem, sacīdams: Šī ir mana Miesa, kas par jums top dota. To dariet man par piemiņu!


Quia na jnda̱ tmaaⁿ ncˈa̱a̱ˈâ, ndoˈ tcweennaaⁿˈaⁿ liaatco ˈnaaⁿˈaⁿ, jnda̱ joˈ tjacjoonnaaⁿˈaⁿ nacañoomˈ meiⁿsa. Matsoom nda̱a̱yâ: —¿Aa cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ cantyja na sˈaaya ˈo? 	 Pēc tam, kad to kājas bija mazgājis un savas virsdrēbes uzģērbis, Viņš atkal novietojās pie galda un sacīja tiem: Vai jūs zināt, ko es jums darīju?


’ˈO nnˈaⁿ Jerusalén na cwilacwjeˈyoˈ profetas ndoˈ majñoomˈ ljo̱ˈ nnˈaⁿ na majño̱o̱ⁿya na mˈaaⁿˈ. Jndye ndiiˈ ñentyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿ na nntseitjo̱ⁿya ntseindaˈ chaˈxjeⁿ matseitjom caxtixquie ntseinaaⁿ nacjeeˈ ntsqueeⁿ. Sa̱a̱ ˈu cwaaⁿ tquiaandyuˈ. 	 Jeruzaleme, Jeruzaleme, kas nokauj praviešus un akmeņiem nomētā tos, kas pie tevis sūtīti! Cik reizes es gribēju savākt tavus bērnus, kā putns savāc savus cāļus zem spārniem, bet tu to negribēji!


Jnaⁿnaˈ tuaˈ, tyjeeˈ jndaa, tioo jndye jndeii, teicaljoonaˈ wˈaaˈñeeⁿ, mana tioonaˈ. Ndoˈ matˈmaⁿ tsuu cantyja ˈnaaⁿˈ wˈaaˈñeeⁿ. 	 Un lija lietus, un nāca plūdi, un pūta vēji, un gāzās pār šo māju, un tā sagruva; un tās posts bija liels.


Luaaˈ tuii cha juu na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ cˈoomnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ najndeii na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, nchii cweˈ ncˈe juu na jndo̱ˈ nˈom nnˈaⁿ. 	 Lai jūsu ticība būtu pamatota ne cilvēku gudrībā, bet Dieva spēkā.


Ee ncueeˈñeeⁿ cwii tjo̱o̱cheⁿ na seicatsuu ndaaluaˈntyˈa tsjoomnancue tyomˈaⁿ nnˈaⁿ. Tyocwaˈna, tyowena, tyowuncona, tyoñeˈquiana ndana na nncˈunco hasta juu xuee quia na tjaquieeˈ Noé wˈaandaa tˈmaⁿ. 	 Jo kā tanī laikā pirms ūdens plūdiem viņi ēda un dzēra, precējās un devās laulībā līdz tai dienai, kad Noass iegāja šķirstā,


Tsaⁿjndii majoomˈm ndo̱ nacjoˈyoˈ na tooˈ chom. Chaˈxjeⁿ tjaⁿ tmeiⁿ mawañoomˈnaˈ sondaro na tincˈoom ndo̱ jom, maluaaˈ cwilˈueeˈndyoˈ juu na cwilayuˈya nˈomˈyoˈ cha nlanduˈyoˈ ndo̱ na majuˈ tsaⁿjndii nacjoˈyoˈ. 	 Pie visa tā tveriet ticības vairogu, ar kuru jūs spēsiet apdzēst visas ļaunā ugunīgās bultas!


Ee manquiuuya na tso Tyˈo̱o̱tsˈom: “Ja tseixmaⁿya na nntioom nnˈaⁿ no̱o̱ⁿya cantyja na cwilaˈtjo̱o̱ndyena. Chaˈtso na nnjoom, nnco̱ nntsˈaa na nntioomna.” Ndoˈ mati waa cwiicheⁿ ñˈoom na tsoom: “Nquii Ta Tyˈo̱o̱tsˈom nncuˈxeeⁿ nnˈaaⁿˈaⁿ cantyja na jnda̱ jlaˈtjo̱o̱ndyena nnoom.” 	 Jo mēs pazīstam To, kas teicis: Atriebšana pieder man, es atmaksāšu; un atkal: Kungs tiesās savu tautu.


ˈO cwinduˈyoˈ na ja cweˈ cantyja najndeii Beelzebú joˈ na macwjiiˈa naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Xeⁿ na mayuuˈ na ljoˈ, quia joˈ mati ncˈiaaˈyoˈ, ñequio najndeii jom cwitjeiiˈna naⁿjndii naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Sa̱a̱ ncˈe na tiyuuˈ na ljoˈ, cantyja na cwilˈa nquieena cwiluiˈyuuˈ na tixcwe cwitjeiˈyoˈ cwenta. 	 Ja tad es ļaunos garus izdzenu ar Belcebulu, ar ko tad izdzen jūsu dēli? Tāpēc viņi būs jūsu tiesātāji.


Ndoˈ nnom Abraham tso Tyˈo̱o̱tsˈom chiuu ntsˈaaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ jnda tsaⁿˈñeeⁿ. Ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii ticˈoomnaˈ ntseinaaⁿ, na chaˈcwijom jndye nnˈaⁿ ee matsonaˈ: “Cantyja ˈnaaⁿˈ jndaˈ nncuˈ”, ndoˈ naljoˈ, maˈmo̱ⁿnaˈ ñecwii tsˈaⁿ, manquii Cristo. 	 Ābrahamam un viņa pēcnācējam ir doti solījumi. Nav sacīts: Un pēcnācējiem, it kā daudziem, bet kā vienam: Un tavā pēcnācējā, kas ir Kristus.


Mati tyˈioomna we naⁿcantyˈue nacjoo noomˈnaaⁿ. Cwii tsaⁿˈñeeⁿ ntyjaaⁿˈaⁿ ntyjaya ndoˈ cwiicheⁿ tsaⁿˈñeeⁿ ntyjatymaaⁿˈ. 	 Un līdz ar Viņu tie sita krustā divus slepkavas: vienu labajā, otru kreisajā pusē.


cha na nncˈoomˈ na neiⁿˈ ndoˈ tco xueechuˈ nnom tsjoomnancuewaa.” 	 Lai tev klātos un tu ilgi dzīvotu virs zemes.


Tyoteijndeii Tyˈo̱o̱tsˈom joona. Joˈ chii jndye nnˈaⁿ lcweˈ nˈom, jlayuˈ ñequio Ta Jesús. 	 Un Kunga roka bija ar viņiem; liels skaits ticēja un atgriezās pie Kunga.


Toom cweˈ nlaˈtiuuna na nntjeiˈyuuˈndyena na matsˈaⁿ fariseo ja ee jnda̱ jaachˈee xuee manquiuna na ljoˈ. Manquiuna na matsˈaa chaˈna cwilˈa nnˈaⁿ fariseoˈñeeⁿ na cwilaˈcanda̱tina chiuu na tˈmaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. 	 Viņi pazīst mani no sākuma (ja tie gribētu liecināt), ka es esmu dzīvojis pēc mūsu reliģijas visstingrākā novirziena, būdams farizejs.


ˈO waa ñˈoom tjañoomˈ na cwinduˈyoˈ na ñequiee chiˈ cwii tjo̱o̱ ndoˈ nntyjeendye nnˈaⁿ. Sa̱a̱ ja matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ: Caleityˈiom nda̱a̱ˈyoˈ, ndoˈ cantyˈiaˈyoˈ ndiocheⁿ na mˈaⁿ nnˈaⁿ chaˈcwijom ntjom na jnda̱ tmaⁿ na nncwantjom tsˈaⁿ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Matseijomnaˈ joona na jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na ntyjeeñe tsˈaⁿ. 	 Vai jūs nesakāt: Vēl četri mēneši, tad nāk pļauja. Lūk, es saku jums: paceliet savas acis un skatiet druvas, jo tās jau baltas pļaujai!


Ntˈom nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés na jnaⁿ Jerusalén, tyoluena: —Tsaⁿmˈaaⁿˈ matseixmaaⁿ Beelzebú, juu tsaⁿjndiitquiee. Ncˈe najndeii na matseixmaⁿ, joˈ na macwjeeⁿˈeⁿ jndyetia naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. 	 Un rakstu mācītāji, kas bija atnākuši no Jeruzalemes, sacīja, ka Viņā Belcebuls un ka ļaunos garus Viņš izdzen ar velnu virsnieka spēku.


Lˈue nˈo̱o̱ⁿyâ na cwii cwiindyoˈ ˈo hasta xuee na macanda̱ ñequiiˈcheⁿ nntˈmo̱ⁿˈyoˈ na mˈaⁿˈyoˈ na wiˈ nˈomˈ ntyjeeˈyoˈ na cwilaˈyuˈ cha nndaˈyoˈ juu na cwicantyjaaˈ nˈomˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Bet mēs vēlamies, lai katrs no jums parādītu to pašu centību cerības piepildīšanā līdz galam.


Ndoˈ cwii joona mañoomˈ seiquieeˈñe mosooˈ tyee na cwiluiitquieñe. Tyjee tsuaˈqui tsaⁿˈñeeⁿ ntyjaya. 	 Un viens no viņiem cirta augstā priestera kalpam un nocirta tam labo ausi.


Calaˈtquio̱o̱ˈndyoˈ ñequio chaˈtso nnom natia. 	 Izvairieties pat no ļaunuma ēnas!


Ndoˈ nnˈaⁿ fariseos quia na ntyˈiaana na luaaˈ cwilˈaayâ, jluena nnom Jesús: —Queⁿˈ cwenta, nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿndyuˈ cwilˈana yuu na ticatyˈiomnaˈ xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ. 	 Farizeji, to redzēdami, sacīja Viņam: Lūk, Tavi mācekļi dara to, ko sabatā nepienākas darīt!


Jnda̱ seicandyaañê jâ nawiˈ tˈmaⁿˈñeeⁿ. Ndoˈ ndicwaⁿ matseicandyaañê jâ. Joˈ chii jom ntyjaaˈtyeⁿ nˈo̱o̱ⁿyâ na mati xuee na wjaatinaˈ nntseicandyaañetyeeⁿ jâ, 	 Viņš mūs glābis un glābj no tik lielām briesmām: uz Viņu mēs ceram, ka Viņš arī turpmāk mūs glābs.


Quia joˈ tsoom nnom tsˈaⁿ na ntjeiⁿ ncˈee: —ˈU re, matsjo̱o̱ya njomˈ, quicantyjaˈ. Catseilcwiindyuˈ tsuee ˈnaⁿˈ. Cjaˈtoˈ waˈ. 	 Es tev saku: celies, ņem savu gultu un ej savās mājās!


Sa̱a̱ xeⁿ cwilˈuuya na tjaa jnaⁿ laxmaaⁿya, cwinquio̱ˈnnˈaⁿndyo̱ cheⁿncjo̱o̱ya, meiⁿ tilaxmaaⁿya cantyja ˈnaaⁿˈ na mayuuˈ. 	 Ja mēs sakām, ka mums nav grēka, tad mēs sevi piekrāpjam, un mūsos nav patiesības.


Simón, tsˈaⁿ na ndiiˈñe tmaaⁿˈ nnˈaⁿ partido cananista, ndoˈ ñˈeⁿ Judas Iscariote, tsaⁿ na tquiaa cwenta Jesús. 	 Sīmanis Kanānietis un Jūdass Iskariots, kas Viņu nodeva.


Ndoˈ na quiiˈntaaⁿ naⁿˈñeeⁿ ñˈeⁿ cwii yuscu na jeeⁿ nioom wiiˈ na jnda̱ canchooˈwe chu na tyoojaameintyjeeˈ na cwicaa nioomˈm. 	 Un bija sieviete, kas divpadsmit gadu cieta no asins tecēšanas.


Nchii matsjo̱o̱ na luaaˈ ee na matseitjo̱o̱naˈ ja ncˈe jnda̱ ljeiiˈnaˈ na cwiljoya tsˈo̱o̱ⁿ aa maleiñˈo̱ⁿya oo aa tjaaˈnaⁿ. 	 Ne trūkuma dēļ es to saku, jo esmu mācījies apmierināties ar to, kas man ir.


Quia joˈ tsoom nnom: “ˈU moso ˈnaⁿya na tia matseitiuuˈ, majuuti ñˈoom ˈndyoˈ nntsˈaaya na nncuˈxeⁿnaˈ ˈu. Xeⁿ ntyjiˈ na ja tsˈaⁿ na jeeⁿ jnda̱ ñˈoom tseineiⁿ ndoˈ na macoˈño̱ⁿ yuu na nchii cwentaya ndoˈ na quitseiwa̱ya yuu na nchii nnco̱ jno̱o̱ⁿˈa, 	 Viņš sacīja tam: Nekrietnais kalps, ar tavu muti es tevi tiesāju. Tu zināji, ka esmu bargs cilvēks, kas ņem, ko nav nolicis, un pļauj, ko nav sējis.


Joˈ chii xeⁿ mañequiaanaˈ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ na laˈxmaⁿˈyoˈ cwentaaˈ Cristo, xeⁿ mañequiaanaˈ na tˈmaⁿ nˈomˈyoˈ na mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom ˈo, xeⁿ mˈaaⁿ Espíritu quiiˈ nˈomˈyoˈ, ndoˈ xeⁿ mˈaⁿˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ ntˈomcheⁿ, 	 Ja ir kāds iepriecinājums Kristū, ja kāds mīlestības mierinājums, ja kāda gara sadraudzība, ja ir kāda sirsnīga līdzjūtība,


Matso Jesús: —Ñˈoommeiⁿˈ jnda̱ seina̱ⁿ cantyja ˈnaⁿya nda̱a̱ˈyoˈ cha tintseiquiaanaˈ ˈo. 	 To es jums sacīju, lai jūs nekristu apgrēcībā.


Ndoˈ quia na tueeˈ na jnda̱ tmaaⁿ, jâ nnˈaⁿ na tˈmaⁿ Jesús na calaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê, saacua̱a̱yâ, squia̱a̱yâ ˈndyoo ndaaluee. 	 Bet kad jau vakars metās, Viņa mācekļi aizgāja pie jūras.


Sa̱a̱ matso Pedro nnoom: —Ja meiⁿ sˈom xuee meiⁿ sˈom cajaⁿ tjaaˈnaⁿ na maleiñˈo̱ⁿya, sa̱a̱ cantyja na maleiñˈo̱ⁿtya̱ nñequiaya na nncoˈñomˈ. Ñequio xueeˈ Jesucristo, tsaⁿ na jnaⁿ Nazaret, quicantyjaˈ ndoˈ cjaˈcaˈ. 	 Bet Pēteris sacīja: Sudraba un zelta man nav; bet kas man ir, to es tev dodu: Nācarieša Jēzus Kristus vārdā celies un staigā!


Sa̱a̱ xeⁿ mosotquieeˈñeeⁿ nntseitioom: “Tjo̱o̱cheⁿ na nncwjeeˈ patrom ˈnaⁿya.” Ndoˈ joˈ na nnto̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na nncwjaaⁿˈaⁿ chaˈtso ntyjemosoñê, naⁿnom ndoˈ naⁿlcu. Nlcwaˈjndooˈñê, nncˈom ndoˈ nñeⁿ. 	 Bet ja šis kalps, savā sirdī sacīdams: Mans kungs kavējas nākt, sāks sist kalpus un kalpones un ēdīs, un dzers, un piedzersies,


Ee manquiuuyaayâ na nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na tquiaaⁿ na tandoˈxco Jesús jnda̱ na tueˈ, nntsˈaa na nntando̱o̱ˈxco̱o̱yâ ñˈeⁿñê, ndoˈ ñecwii tmaaⁿˈ nncjachom ˈo ñˈeⁿndyo̱ jâ yuu na mˈaaⁿ. 	 Zinādami, ka Tas, kas uzmodināja Jēzu, arī mūs uzmodinās līdz ar Jēzu un nostādīs kopā ar jums.


Taˈxˈee naⁿˈñeeⁿ nnoom, jluena: —¿ˈÑeeⁿ juu tsaⁿˈñeeⁿ na matso njomˈ na catseilcwiindyuˈ tsueˈ ndoˈ cjaˈcaˈ? 	 Tad tie jautāja viņam: Kas ir tas cilvēks, kas tev sacīja: ņem savu gultu un staigā?


Meiⁿnquia tsjoom na nntsquieˈyoˈ ndoˈ nntoˈñoomna ˈo, cwaˈyoˈ meiⁿnquia nantquie na nñeˈquiana nda̱a̱ˈyoˈ. 	 Un ja jūs ieiesiet kādā pilsētā un jūs tur uzņems, ēdiet, ko jums liks priekšā!


Ndoˈ xeⁿ Cristo wanoomˈm naquiiˈ nˈomˈyoˈ meiiⁿ na mayuuˈ seiiˈyoˈ mˈaⁿlˈoondyenaˈ ncˈe jnaⁿ, nquii espíritu na laˈxmaⁿˈyoˈ mˈaaⁿ na wandoˈ ee jnda̱ seicandyaañe Tyˈo̱o̱tsˈom ˈo cantyja ˈnaaⁿˈ jnaⁿˈyoˈ. 	 Bet ja Kristus ir jūsos, tad miesa grēka dēļ gan mirusi, bet gars dzīvo attaisnojuma dēļ.


Ndoˈ na luaaˈ tsoom, seicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seiljeii profeta Isaías, na matsonaˈ: 	 Lai izpildītos pravieša Isaja vārdi, kas saka:


cwitjo̱o̱ⁿyâ na cwicacho̱o̱ˈâ cwilˈa nnˈaⁿ, ndoˈ na cwitioomna jâ lˈaancjo. Quia waa tacwaxua ndyueena cjooyâ. Ndoˈ mati mˈaaⁿyâ na jndeiˈnaˈ na cwilˈaayâ tsˈiaaⁿ chaˈna meiⁿquiandyo tsˈaⁿ na mˈaaⁿ moso. Ndoˈ na macwjiˈnaˈ tsaⁿtsjom nda̱a̱yâ ndoˈ mati cwitjo̱o̱ⁿyâ na matseitjo̱o̱naˈ ljoˈ nntquia̱a̱yâ, 	 Šaustīšanā, cietumos, uztraukumos, darbā, negulēšanā, gavēnī,


Jñoom na mˈaaⁿ Jesús cwii teijaaⁿ. Matsoom nnom: —Maestro, manquiuuyâ na ˈu cwiluiindyuˈ tsˈaⁿ na jñom Tyˈo̱o̱tsˈom na caˈmo̱ⁿˈ ñˈoom naya ˈnaaⁿˈaⁿ nda̱a̱yâ. Ee xocanda̱a̱ nntsaˈ tsˈiaaⁿmeiⁿˈ xeⁿ nchii Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ ñˈeⁿndyuˈ. 	 Tas naktī atnāca pie Jēzus un sacīja Viņam: Rabbi! Mēs zinām, ka Tu esi no Dieva nācis mācītājs, jo neviens nevar tādus brīnumus darīt, kādus Tu dari, ja ar Viņu nav Dievs.


Quia joˈ jluiˈna, tyˈena chaˈtso njoom nchˈu, tyoñeˈquiana ñˈoom chiuu na nluiˈnˈmaaⁿndye nnˈaⁿ ndoˈ tyolaˈnˈmaⁿna nnˈaⁿ wii. 	 Un izgājuši viņi apstaigāja miestus, visur sludinādami evaņģēliju un dziedinādami.


Ndoˈ jeˈ, ncˈe na cwitoˈñoomˈyoˈ ñˈoom na mayuuˈ, joˈ na ljuˈ añmaaⁿˈyoˈ cha xcweeˈ nˈomˈyoˈ cwilˈaˈyoˈ na cwilawiˈ nˈomˈyoˈ nnˈaⁿˈyoˈ na cwilaˈyuˈ. Ndoˈ matsonaˈ na cˈomˈyoˈ na wiˈ nˈomˈyoˈ cwii ndoˈ cwiindyoˈ ñequio na ljuˈ nˈomˈyoˈ ndoˈ ñequio chaˈwaa na jnda̱ˈyoˈ. 	 Savas dvēseles šķīstīdami mīlestības paklausībā, brāļu mīlestībā, mīliet cits citu sirds vienkāršībā un sirsnībā!


Ncˈe na manquiuuya na Cristo cwiluiiñê na matyˈiomyanaˈ, joˈ chii cwilaˈno̱o̱ⁿˈa na chaˈtso nnˈaⁿ na cwilˈa na matyˈiomyanaˈ cwiluiindyena ntseinda Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ja jūs ziniet, ka Viņš ir taisnīgs, tad zinat arī, ka ikviens, kas dara taisnību, no Viņa ir dzimis.


Luaaˈ waa na matsjo̱o̱ cantyja ˈnaaⁿˈ ñˈoomwaaˈ, sa̱a̱ tintjeiˈyoˈ cwenta na tseixmaⁿnaˈ ñˈoom na matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Bet to es saku: atļaudams, ne pavēlēdams.


Cantyja ˈnaaⁿˈ ljeii na tqueⁿ Moisés xocaluiˈnˈmaaⁿñe tsˈaⁿ. Sa̱a̱ cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús meiⁿcwiˈñeeⁿcheⁿ tsˈaⁿ na nntseiyuˈ ñˈeⁿñê nluiˈnˈmaaⁿñe. 	 Ikviens, kas tic, caur Viņu tiek attaisnots.


Cwitjo̱o̱cheⁿ na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tsjoomnancue, jnda̱ tjeiiˈñê jaa na nntseitjoomˈnaˈ jaa ñequio Cristo. Luaaˈ sˈaaⁿ cha nlqueⁿnaˈ jaa na ljuˈndyo̱ jo nnoom, ndoˈ na tjaa jnaⁿ cwicolaxmaaⁿya jo nnoom. 	 Viņā Viņš mūs izredzējis pirms pasaules radīšanas, lai mēs mīlestībā būtu svēti un nevainīgi Viņa priekšā.


Jndye ntˈomcheⁿ ñˈoom tjañoomˈ teilˈueeˈñe Jesús quia tyotseineiiⁿ nda̱a̱ tmaaⁿˈ naⁿˈneeⁿ, cantyjati na nnda̱a̱ nlaˈno̱ⁿˈna. 	 Un daudzās tādās līdzībās Viņš runāja tiem vārdu, tā ka tie spēja to saprast.


Jndye joo jndeii nntsˈeii ndoˈ nncˈoom jndoˈ ntˈmaⁿ ñequio ntycu na wjaatcuuñenaˈ. Ndoˈ tˈmaⁿ nlaˈcatyuendye nnˈaⁿ na nntyˈiaana jndye ˈnaaⁿ tˈmaⁿ na nleitquiooˈ tsjo̱ˈluee. 	 Un vietu vietām būs lielas zemestrīces un mēris, un bads, un šausmas, un lielas zīmes no debesīm.


Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na, tsoom: —Tsˈaⁿ na maleiñˈoom we cotom, quiaa cwii nnom tsˈaⁿ na tjaa na cuaa. Ndoˈ ˈñeeⁿ na waa nantquie, catsˈaa naya tsˈaⁿ na tjaaˈnaⁿ chiuu ya. 	 Bet viņš tiem atbildēja un sacīja: Kam divi svārki, lai dod tam, kam nav; un kam pārtika, lai dara tāpat.


Sˈaaⁿ na luaaˈ cha cantyja ˈnaaⁿ jaa nleitquiooˈ na juu na cwiluiitˈmaⁿñê, jeeⁿ tˈmaⁿ tseixmaⁿnaˈ, jaa na cwitjo̱o̱cheⁿ na ncuaa chaˈtso, tyˈoom na wiˈ tsˈoom na seijndaaˈñê na nlaˈjomndyo̱ na matseitˈmaaⁿˈñenaˈ jom. 	 Lai apžēlošanas traukiem, kurus viņš sagatavojis godībai, atklātu savu godības bagātību?


Ee na nlˈana na ljoˈ, nlaˈwena cwii nnom na tyandyena, na juunaˈ matseijomnaˈ xˈee ñˈoom na nncˈo̱naˈ ñˈeⁿndyena ˈio cha, ndoˈ na nlaˈxmaⁿna na ticantycwii na cwitaˈndoˈna. 	 Uzkrātu sev vērtības, labu pamatu nākotnei, lai sasniegtu patieso dzīvi.


Ñequio xueeˈ jom nñeˈquia nnˈaⁿ ñˈoom na calcweˈ nˈom nnˈaⁿ jnaaⁿna cha na nntseitˈmaⁿ tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom joona. Ñˈoommeiiⁿ nnaⁿnaˈ Jerusalén, nncjaantyˈeenaˈ xjeⁿ chaˈwaa tsjoomnancue. 	 Un Viņa vārdā jāsludina grēku gandarīšana un grēku piedošana visām tautām, sākot ar Jeruzalemi.


Quia na mˈaⁿˈyoˈ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ na tyoolaˈyuˈ, cˈomˈyoˈ na jndo̱ˈya nˈomˈyoˈ. Ticwii cwii ndiiˈ na majuˈnaaⁿñenaˈ na nlaneiⁿˈyoˈ nda̱a̱na cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo, calˈaˈyoˈ na ljoˈ. 	 Gudri izturieties pret tiem, kas ir ārpusē! Izmantojiet laiku!


ˈO tjo̱o̱ndyoˈ cwii nnom, sa̱a̱ tileicuaanaˈ lueeˈyoˈ, joˈ na nlaˈcueˈyoˈ tsˈaⁿ, ndoˈ queeⁿ nˈomˈyoˈ na nncuaa cwii nnom ˈnaⁿ lueeˈyoˈ, sa̱a̱ tileicuaanaˈ, joˈ na cwino̱ⁿˈyoˈ mana matseiwenaˈ tiaˈ. Tileicuaa ljoˈ na lˈue nˈomˈyoˈ ee na tyootaⁿˈyoˈ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Jūs iekārojat, bet jums nav; jūs slepkavojat un ienīstat, bet nevarat iegūt; jūs strīdaties un karojat, bet jums nav, jo jūs nelūdzat Dievu.


Jnda̱ na tueeⁿˈeⁿ, tandoˈnnaaⁿˈaⁿ, teitquiooˈñê nda̱a̱na ñequio jndye nnom na tˈmo̱ⁿnaˈ na wandoˈxcoom. Wenˈaaⁿ xuee tyomˈaaⁿ na ntyˈiaana jom. Ndoˈ seineiiⁿ nda̱a̱na cantyja ˈnaaⁿˈ na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Tiem Viņš arī pēc savām ciešanām, daudzos pierādījumos apliecināja, ka Viņš ir dzīvs, un, četrdesmit dienas parādīdamies, runāja par Dieva valstību.


Cˈoomˈ na candyaˈ tsˈomˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaˈ ñequio na xcweeˈya tsˈomˈ, ñequio chaˈwaa na jnda ntyjiˈ, ñequio chaˈwaa na jndo̱ˈya tsˈomˈ, ndoˈ ñequio chaˈwaa najnduˈ.” Luaaˈ ñˈoom na tˈmaⁿti na matsa̱ˈntjomnaˈ. 	 Un tev būs Kungu savu Dievu mīlēt no visas savas sirds un no visas savas dvēseles, un no visa sava prāta, un no visa sava spēka. Šis ir augstākais bauslis!


juu nayaˈñeeⁿ maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ya na catjeiˈndyo̱ cantyja ˈnaaⁿ chaˈtso natia laxmaⁿ, ñequio chaˈtso na queeⁿ nˈom seiiˈa, na qua̱ⁿ cheⁿncjo̱o̱ xjeⁿ cha nncˈo̱o̱ⁿya quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ cwii na nncjaaweeˈ ntyjii Tyˈo̱o̱tsˈom, 	 Pamācīdama mūs, lai mēs, atsacīdamies no bezdievības un pasaulīgajām kārībām, apdomīgi un taisnīgi, un dievbijīgi dzīvotu šinī pasaulē,


Quia joˈ tˈmaaⁿ nnˈaⁿ canchooˈwe na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê. Tquiaaⁿ najndeii na tseixmaaⁿ na nlaˈxmaⁿna cha nnda̱a̱ nntjeiiˈna jndyetia naquiiˈ nˈom nnˈaⁿ. Ndoˈ to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na majñoom we wendyena tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 Un Viņš aicināja tos divpadsmit, un sāka tos sūtīt pa diviem, un deva tiem varu pār nešķīstajiem gariem.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ ñequio Jesucristo na cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom jaa, macaⁿˈa na catioˈnaaⁿñê chaˈtsondyoˈ ˈo. Amén. 	 Brāļi, mūsu Kunga Jēzus Kristus žēlastība lai ir ar jūsu garu! Amen.


Ee ntyjeeⁿ ˈñeeⁿ juu nñequiaa cwenta jom luee ntyee. Macweˈ joˈ na matsoom: “Sa̱a̱ tichaˈtsondyoˈ laxmaⁿˈyoˈ na ljuˈ nˈomˈyoˈ.” 	 Jo Viņš zināja, kas Viņu nodos; tāpēc Viņš teica: Ne visi jūs esat tīri.


Chaˈtsondyena na tyondyena ñˈoom na tyotseineiiⁿ, jeeⁿ tyojaaweeˈ nˈomna na cjee matseiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ ndoˈ majoˈndyo ñˈoom matseilcweeⁿˈeⁿ nda̱a̱na. 	 Un visi, kas Viņu dzirdēja, bija pārsteigti par Viņa gudrību un atbildēm.


Ndoˈ Félix mantyjiitcuuñê chiuu waa ñˈoom cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndyena cantyja ˈnaaⁿˈ Cristo. Joˈ chii tîcatseinˈoomˈñê nnˈaⁿ na tquionquia jnaaⁿˈ Pablo. Matsoom: —Quia na nncwjeeˈ nquii Lisias, tsaⁿ na cwiluiitquieñe nda̱a̱ sondaro, nncwaxˈa̱tya̱ ˈñom cha nljeijndaaˈndyo̱ ñˈoom na cwinduˈyoˈ. 	 Tad Fēlikss, labi šo mācību pazīdams, atlika šo lietu, sacīdams: Es jūs uzklausīšu, kad atnāks priekšnieks Lizijs.


Ndoˈ majoˈti tuii quia na tyomˈaaⁿ Lot, tyocwaˈna, tyowena. Tyolaˈjndana, tyonda̱a̱na. Tyonomna ntjom, tyolˈana lˈaa. 	 Tāpat, kā tas notika Lata dienās: ēda, dzēra, pirka un pārdeva, stādīja un būvēja;


Cwii xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, mawinom Jesús yuu na niom ntjom lqueeⁿ trigo. Ndoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñˈeⁿñê, yocheⁿ na cwiwinomna joˈ joˈ, to̱ˈna na cwitˈiooˈndyena meiⁿ ndyee xuˈlqueeⁿ. 	 Un notika atkal, ka Kungs sabatā gāja cauri druvai, un Viņa mācekļi iedami sāka raut vārpas.


Cantyja ˈnaaⁿˈ Jesucristo nntsˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na nntoˈñoomˈyoˈ juu na nndaˈyoˈ na cwileiwe cañoomˈluee na ljuˈ tseixmaⁿnaˈ na tijoom cwiˈndaaˈ meiⁿ xocˈuaanaˈ chaˈna ljaaˈ. 	 Neiznīcīgam, neaptraipītam un nevīstošam mantojumam, kas ir uzglabāts debesīs jums,


’Xeⁿ nchii na jndyotseina̱ⁿya nda̱a̱na, quia joˈ tixocwijndaaˈ na laˈxmaⁿna jnaⁿ. Sa̱a̱ jeˈ tixocanda̱a̱ nluena na ticaliuna na cwilaˈtjo̱o̱ndyena nnoom. 	 Ja es nebūtu atnācis un viņiem to sacījis, tiem nebūtu grēka; bet tagad viņiem nav sava grēka attaisnojuma.


Quia joˈ taxˈee Jesús nnom, matsoom: —¿Ljoˈ jndyuˈ? Tˈo̱ ˈñom, tso: —Ja jndyuya Jndye Meiⁿ. Luaaˈ tsoom ee jeeⁿ jndye naⁿjndii jnda̱ tuo̱ naquiiˈ tsˈoom. 	 Bet Jēzus viņam jautāja, sacīdams: Kāds ir tavs vārds? Un viņš atbildēja: Leģions, jo daudzi ļaunie gari bija viņā iegājuši.


Jndye xuee ljooˈndyena joˈ joˈ. Joˈ chii seineiⁿ Festo cantyja ˈnaaⁿˈ Pablo nnom Agripaˈñeeⁿ. Matsoom: —Ljoo mˈaaⁿ cwii tsaⁿsˈa na ˈndii Félix na pra̱so juu. 	 Kad tie vairākas dienas tur uzturējās, Fēsts izstāstīja ķēniņam par Pāvilu, sacīdams: Fēlikss atstājis cietumā kādu vīru.


’Nntˈuiiwiˈnaˈ ˈo nnˈaⁿ na cwitˈmo̱ⁿˈyoˈ ljeii na tqueⁿ Moisés ñequio ˈo nnˈaⁿ fariseos na cwilˈaˈyaˈyoˈ na jeeⁿ yannˈaⁿndyoˈ cweˈ cha queⁿ nnˈaⁿ cwenta. Cantyja ˈnaⁿˈ ˈo jndye nnˈaⁿ wjaachuuñenaˈ na meiⁿchjoo ticaliuna na tisˈa cwilˈana. Matseijomnaˈ ˈo chaˈna ndeiˈluaa na jnda̱ tsu. Meiiⁿ cwico̱ˈ nnˈaⁿ nacjoonaˈ sa̱a̱ ticaliuna na ndeiˈluaa joˈ.” 	 Bēdas jums, jo jūs esat kā neredzami kapi, un ļaudis, to nezinādami, staigā pār tiem.


Calaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye jo nda̱a̱ˈyoˈ. Calaˈñˈoomˈndyoˈ na cwitsa̱ˈntjomna ee cwiqueⁿna cwenta cantyja ˈnaaⁿˈyoˈ ndoˈ nñequiana cwenta nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈiaaⁿ na cwilˈana. Na nlaˈcanda̱a̱ˈndyoˈ jo nda̱a̱na nquioo na neiiⁿna tsˈiaaⁿ na cwilˈana, nchii na nncˈomna na chjooˈ nˈomna. 	 Paklausiet saviem priekšniekiem un esiet viņiem padevīgi, jo viņi ir nomodā un viņiem būs jādod norēķins par jūsu dvēselēm; lai viņi to dara priecādamies, ne nopūzdamies, jo tas jums labumu nenes.


Jom tsˈaⁿ na jndeii matseineiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ jo ndoˈ yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom. Matsoom: “Calajndaaˈndyoˈ naquiiˈ nˈomˈyoˈ chaˈcwijom cwii nato na juu joˈ nndyocwjeeˈcañoom nquii na nntsa̱ˈntjom ˈo. Cataˈndyoˈxcweˈyoˈ chaˈcwijom cwilayo̱ˈyoˈ nato na nñoom.” 	 Saucēja balss tuksnesī: Sataisiet Kungam ceļu, dariet taisnas Viņa tekas!


Joˈ chii cwijño̱o̱ⁿyâ Judas ñequio Silas na mˈaⁿˈyoˈ. Joona nlue jndaaˈndyena nda̱a̱ˈyoˈ ñˈoom na cwilˈuuyâ. 	 Mēs nosūtījām Jūdu un Saulu, kas jums to pašu vārdiem pasacīs.


Nda̱nquia seijndaaˈñe José na quiona ñequio tsotyena Jacob ñequio chaˈtso nnˈaⁿ wˈaana. Joona jnda̱a̱ˈ ndyeenˈaaⁿ nchooˈ qui nchooˈ ˈomndyena. 	 Tad Jāzeps sūtīja un aicināja pie sevis savu tēvu Jēkabu un visus savus radus, septiņdesmit piecas dvēseles.


Quia joˈ Pedro tjacueeⁿ na mˈaⁿna. Matsoom nda̱a̱na: —Ja tsˈaⁿ na cwilˈueˈyoˈ. ¿Aa waa na nlˈaˈyoˈ ja? 	 Bet Pēteris, nokāpis pie vīriem, sacīja: Lūk, es esmu tas, ko jūs meklējat. Kāda iemesla dēļ jūs atnācāt?


Ndoˈ teicantyja Jesús, tjantyjo̱o̱ⁿ naxeⁿˈ tsaⁿˈñeeⁿ ñequio jâ nnˈaⁿ na cwilajomndyô̱ ñˈeⁿñê. 	 Un Jēzus uzcēlies sekoja viņam kopā ar saviem mācekļiem.


Ndoˈ cwiicheⁿ ñˈoom na teiljeii matsonaˈ: ˈO nnˈaⁿ na nchii judíos, cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ ñequio nnˈaⁿ na maqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na cwiluiindye cwentaaⁿˈaⁿ. 	 Un atkal sacīts: Priecājieties, pagāni, kopā ar Viņa tautu!


We yolcu ñeˈnaaⁿˈ cwitua, cwii tsaⁿˈñeeⁿ wjaañˈoomnaˈ jom na mˈaaⁿya, ndoˈ cwiicheⁿ maˈndiinaˈ. 	 Divas kopā mals: vienu uzņems un otru atstās; divi būs tīrumā: vienu uzņems un otru atstās.


yuu na tijoom cwje canti ndoˈ meiⁿ na nnduuˈ chom. 	 Jo ikviens ugunī taps sālīts, un katrs upuris tiks sālī sālīts.


Mayuuˈcheⁿ matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, lˈo̱ juu nñequiaa patrom chaˈtso ˈnaaⁿˈaⁿ na niom na cateixˈee joonaˈ. 	 Patiesi es jums saku: viņš iecels to pār visiem saviem īpašumiem.


Seicanaaⁿñê yuu na jnda̱ yom na ta̱ˈtyeⁿ tsomˈñeeⁿ. Ndoˈ queⁿˈyoˈ cwenta jeeⁿ jndeii sˈeii. Sˈaanaˈ na teintomñe ñeˈquioomˈ chaˈna cwii liaa na ntom ndoˈ sˈaanaˈ na teiweeñe chiˈ chaˈcwijom niomˈ. 	 Kad Viņš atdarīja sesto zīmogu, es redzēju: un, lūk, notika zemestrīce, un saule kļuva melna kā sēru drāna, un viss mēness kļuva kā asinis.


Ee quia na nntsquia̱a̱ya na mˈaⁿˈyoˈ ñequio nnˈaⁿ Macedonia na nncˈoo ñˈeⁿndyo̱, ndoˈ xeⁿ nleitquiooˈ na ticˈomcˈeendyoˈ ñequio sˈomˈñeeⁿ, jeeⁿ tˈmaⁿ nluiˈjnaaⁿˈndyo̱, ndoˈ mati ˈo. 	 Lai tad, ja maķedonieši kopā ar mani atnāktu un atrastu jūs nesagatavotus, mums (neteiksim jums) nebūtu jānosarkst šīs lietas dēļ.


Tqueeⁿˈndyo̱ ˈo na nntyˈiaya ˈo ndoˈ na nntseina̱ⁿya ñˈeⁿndyoˈ. Ee cantyja ˈnaaⁿˈ na matseiyuˈa na jnda̱ jndyo nqueⁿ na ntyjaaˈ nˈo̱o̱ⁿ jaa nnˈaⁿ judíos na nncwjiˈnˈmaaⁿñe jaa, joˈ na chuˈtyeⁿndyo̱ ñequio lˈuaancjomeiiⁿñe. 	 Šī iemesla dēļ es jūs ielūdzu, lai jūs redzētu un ar jums runātu, jo šinīs važās esmu ieslēgts Izraēļa cerības dēļ,


Ndoˈ apóstoles ñequio nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye tjomndyena na mˈmaⁿna ñˈoomwaaˈ. 	 Apustuļi un vecākie sapulcējās, lai apspriestu šo jautājumu.


Meiiⁿ na jeeⁿ jnaaⁿˈa na nntsjo̱o̱ na ljoˈ, sa̱a̱ tileicˈo̱ⁿ tˈmaaⁿˈndyô̱ nˈo̱o̱ⁿyâ na nlˈaayâ chaˈxjeⁿ cwilˈa naⁿˈñeeⁿ. Meiiⁿ na matseina̱ⁿya chaˈna tsˈaⁿ na jnda̱ teintjeiⁿñe, sa̱a̱ yuu na wanaaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye naⁿˈñeeⁿ, mati wanaaⁿ na ljoˈ nntsˈaa ja. 	 Sev par kaunu es saku, ka šinī ziņā mēs bijām vāji. Bet ja kāds uzdrošinās lepoties (to saku neprātā), tad uzdrošinos arī es.


Ndyeyu taxˈee Pilato nnoom, tso: —¿Aa ˈu cwiluiindyuˈ rey cwentaa nnˈaⁿ judíos? Ndoˈ tˈo̱o̱ⁿ: —Majoˈndyo chaˈxjeⁿ na matsuˈ. 	 Un Pilāts Viņam jautāja: Vai Tu esi jūdu ķēniņš? Bet Viņš atbildēja un sacīja tam: Tu to saki!


Tyˈo̱o̱tsˈom cwiluiiñê Espíritu. Joˈ chii joo nnˈaⁿ na ñeˈcalaˈtˈmaaⁿˈndye jom, macaⁿnaˈ na cˈomna nacje ˈnaaⁿˈ Espíritu Santo, ndoˈ ñequio na mayoona. 	 Dievs ir Gars; un kas Viņu pielūdz, tiem Viņš ir jāpielūdz garā un patiesībā.


Nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, xuee na cwii wjaatinaˈ taxocˈuanndaˈa ndaa winom hasta quia jnda̱ tueˈntyjo̱ na mamatsa̱ˈntjom Tsotya̱. Quia ljoˈcheⁿ nncˈuaxco̱ juunaˈ ñˈeⁿndyoˈ yuu na matsa̱ˈntjoom. 	 Bet es jums saku, ka no šī laika es vairs nedzeršu no šiem vīna koka augļiem līdz tai dienai, kad es to ar jums no jauna dzeršu sava Tēva valstībā.


meiⁿ xeⁿ jaa tilaˈcanda̱a̱ya sa̱a̱ jom ñequiiˈcheⁿ na matseicaña̱a̱ⁿ, ee tixocanda̱a̱ nncwjiˈñe cheⁿnqueⁿ cantyja na matseixmaaⁿ. 	 Ja mēs neuzticīgi, Viņš paliek uzticīgs, jo Viņš nevar pats sevi noliegt.


Tquiena cwii joo na jndyu Gólgota. Ñˈoomwaaˈ ñecatsonaˈ Ta Tseiˈxqueⁿ Tsˈoo. 	 Un viņi nonāca tai vietā, ko sauc par Golgātu, tas ir, Kalvārijas vietu.


Juu tsˈaⁿ na tyooluii ˈnaaⁿˈñeeⁿ, sa̱a̱ machˈee chiuu tˈmaⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés, nñequiaa jnaⁿˈ ˈu tsˈaⁿ judío ee meiiⁿ na waa ljeiiˈñeeⁿ lˈo̱ˈ, sa̱a̱ tyootseicanda̱ˈ juunaˈ ndoˈ ˈu tsˈaⁿ na jnda̱ tuii ˈnaaⁿ tjaaⁿˈ. 	 Un vai tas, kas miesīgi neapgraizīts, bet izpilda likumu, netiesās tevi, kam ir Raksti un apgraizīšana, bet esi likuma pārkāpējs?


Waa cwii nnom na mañequiaanaˈ na neiiⁿyâ cantyja ˈnaaⁿˈ juunaˈ na juu na mˈaaⁿˈya nˈo̱o̱ⁿyâ matsonaˈ na cwitsaamˈaaⁿyâ quiiˈntaaⁿ nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ macaⁿnaˈ na cˈoom tsˈaⁿ na jnda̱ tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na cwiluiiñe cwentaaⁿˈaⁿ na ljuˈ tsˈom ndoˈ matˈmaⁿticheⁿ cwilaxmaaⁿyâ na ljoˈ jo nda̱a̱ ˈyoˈ ncˈe juu naya na matseixmaaⁿ, nchii cweˈ na jndo̱ˈ nˈo̱o̱ⁿ ncjo̱o̱yâ. 	 Bet mūsu gods ir mūsu sirdsapziņas liecība, ka mēs sirds vienkāršībā un vaļsirdībā uz Dievu, ne miesīgā gudrībā, bet Dieva žēlastībā staigājam šinī pasaulē, it sevišķi starp jums.


Jnda̱ na ntyˈiaaˈ Simón na joo nnˈaⁿ na jñom Tyˈo̱o̱tsˈom tioona lueena nacjoo naⁿˈñeeⁿ, toˈñoomna Espíritu Santo naquiiˈ nˈomna, quia joˈ seiqueeⁿnaˈ tsˈoom na mati jom ñeˈcatsˈaaⁿ na ljoˈ. Joˈ chii tsoom nda̱a̱na na sˈom nñequiaaⁿ. 	 Bet Sīmanis, redzēdams, ka caur apustuļu roku uzlikšanu tiek dots Svētais Gars, piedāvāja tiem naudu,


Ndoˈ taxˈee Jesús, tsoom: —Canduˈyoˈ jeˈ, ¿Cwaaⁿ cwii na wendye joona sˈaa yuu na lˈue tsˈom tsotyena? Jlue naⁿˈñeeⁿ: —Juu jnaaⁿ na tjantyjaaˈjñeeⁿ. Quia joˈ tso Jesús nda̱a̱na: —Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, na nquiee naⁿcwitoˈñoom sˈom ndoˈ mati lculjaaˈ tyuaaˈti nñeˈquiandyena na nntsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ nˈomna, nchiiti ˈo. 	 Kurš no šiem diviem izpildīja tēva prātu? Viņi saka: Pirmais. Jēzus viņiem sacīja: Patiesi es jums saku, ka muitnieki un netikles pirms jums ieies debesvalstībā.


Majuu María, xjo Lázaroˈñeeⁿ, tsaⁿ na tuˈnquio ncheⁿˈ ncˈee Jesús, ndoˈ ñequio sooxqueeⁿ tyueeˈñê ncˈee. 	 Šī bija tā Marija, kas ar svaidāmo eļļu svaidīja Kungu un saviem matiem susināja Viņa kājas. Viņas brālis Lācars slimoja.


Tixocaˈndiya ˈo na macanda̱, maxjeⁿ nncwja̱nndaˈa na mˈaⁿˈyoˈ. 	 Es neatstāšu jūs bāreņos, es nākšu pie jums.


Mañoomˈ tcoˈyanaˈ tsaⁿˈñeeⁿ, nˈmaaⁿ. Jnda̱ joˈ seilcwiiñê tsuee ˈnaaⁿˈaⁿ, to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tjacaⁿ. Ndoˈ xueeˈñeeⁿ xuee na jaa nnˈaⁿ judíos cwitaˈjndya̱a̱ya. 	 Un tūdaļ šis cilvēks izveseļojās, ņēma savu gultu un staigāja. Bet bija sabata diena.


’¿Chiuu na cwinduˈyoˈ na Ta ja quia na cwiˈmaⁿˈyoˈ ja ndoˈ tiñeˈcalacanda̱ˈyoˈ ñˈoom na matsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ? 	 Un ko jūs mani saucat: Kungs, Kungs, bet nedarāt, ko es saku?


Juu na seitjo̱o̱ñe Adán, meiⁿchjoo titseijomnaˈ ñequio juu naya na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na cwitoˈño̱o̱ⁿya. Ee cweˈ na seitjo̱o̱ñe cwii tsˈaⁿ, joˈ na cwiwje nnˈaⁿ, sa̱a̱ juu naya na cweˈyu na mañequiaa Tyˈo̱o̱tsˈom na cwitoˈno̱o̱ⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ ñecwii tsˈaⁿ, majuu Jesucristo, juunaˈ jndati tseixmaⁿnaˈ ndoˈ mañˈomnaˈ jndyendye nnˈaⁿ. 	 Bet ar žēlastības dāvanu nav tā kā ar pārkāpumu; jo, ja viena noziedzības dēļ daudzi miruši, tad jo vairāk Dieva žēlastība un viena cilvēka, Jēzus Kristus, žēlastības dāvana pārpilnībā nākusi pār daudziem.


Canduˈyoˈ na xmaⁿndye chaˈtso nnˈaⁿ na cwiluiitquiendye tmaaⁿˈ na cwitjomndyoˈ. Mati xmaⁿndye chaˈtso nnˈaⁿ na cwiluiindye cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom joˈ joˈ. Joo nnˈaⁿ ndyuaa Italia na cwilaˈyuˈ cwilaˈcwanomna na xmaⁿndyoˈ. 	 Sveiciniet visus savus priekšniekus un visus svētos! Jūs sveicina brāļi Itālijā.


Tilaxˈiaaˈndyoˈ ñequio nnˈaⁿ na tyoolayuˈ, ee xeⁿ luaaˈ cwilˈaˈyoˈ tixotseiljoyunaˈ ˈo ñˈeⁿndyena. Ee nnˈaⁿ na cwilˈa yuu na matyˈiomyanaˈ xonda̱a̱ nlajomndyena ñequio juu na matseixmaⁿ natia. Meiⁿ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndye ñequio na cwiluiiñe naxuee xonda̱a̱ nnlaˈxˈiaaˈndye ñequio na tseixmaⁿ najaaⁿ. 	 Nevelciet jūgu kopā ar neticīgajiem, jo kas kopējs ir taisnībai ar netaisnību? Vai kāda sadraudzība gaismai ar tumsu?


Macwee liaa lino na jeeⁿ ya na jnda̱ jndaaˈ, caxueenaˈ ndoˈ ljuˈnaˈ. Juunaˈ tseixmaⁿnaˈ chaˈtso nnom tsˈiaaⁿ na matyˈiomyanaˈ na ñelˈa nnˈaⁿ na tqueⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na ljuˈ nˈom. 	 Un tai bija ļauts tērpties spožā un tīrā audeklā, jo audekls ir svēto taisnīgie darbi.


ˈO nnˈaaⁿya, ñequio xueeˈ Ta Jesucristo cwitsa̱ˈntjo̱o̱ⁿyâ na catjeiˈndyoˈ ñequio tsˈaⁿ na matseiyuˈ na tiñeˈcatsˈaa tsˈiaaⁿ meiⁿ tiñeˈtseijomñe ñequio ñˈoom na ñetˈmo̱o̱ⁿya nda̱a̱ˈyoˈ. 	 Mēs jums, brāļi, aizrādām mūsu Kunga Jēzus Kristus vārdā, lai jūs norobežotos no katra brāļa, kas nekārtīgi dzīvo un neievēro mācību, ko tie no mums saņēmuši.


Quia na jnda̱ tueⁿˈeⁿ Jerusalén ñeˈcatseijomñê ñˈeⁿ nnˈaⁿ na cwilayuˈ, sa̱a̱ chaˈtsondye naⁿˈñeeⁿ nquiaana jom ee tiñeˈcalayuˈna na tsˈaⁿ na matseiyuˈ jom. 	 Nonācis Jeruzalemē, viņš mēģināja pievienoties mācekļiem, bet visi baidījās viņa, jo neticēja, ka viņš ir māceklis.


Meiⁿyuucheⁿ joo na cwitjomndye nnˈaⁿ lˈue tsˈo̱o̱ⁿ calaˈneiⁿ naⁿnom nnom Tyˈo̱o̱tsˈom na nlawena lueena ñequio na xcweeˈ nˈomna. Ticˈomna na wjeena ncˈiaana, meiⁿ ticañjom nˈomna ñˈoom na nquiuna ñequio ncˈiaana. 	 Tāpēc es vēlos, lai vīri lūdz Dievu visur bez dusmām un naida, paceldami savas tīrās rokas.


Tˈo̱o̱ⁿ nda̱a̱na: —Quia na jnda̱ saaquieˈyoˈ naquiiˈ tsjoomwaˈñeⁿ, nntjomndyoˈ cwii tsaⁿsˈa na ñˈoom tsjoo na ñjom ndaa. Catsaantyjo̱ˈyoˈ naxeeⁿˈeⁿ hasta na nncueⁿˈeⁿ wˈaa yuu na nncjaaqueⁿˈeⁿ. 	 Un Viņš tiem sacīja: Lūk, pilsētā ieejot, jūs sastapsiet kādu cilvēku, kas nesīs ūdens krūzi; sekojiet viņam tai namā, kurā viņš ieies,


Jnda̱ jndyeˈyoˈ na tsjo̱o̱ nda̱a̱ˈyoˈ, majo̱, sa̱a̱ nndyo̱nndaˈa na mˈaⁿˈyoˈ. Xeⁿ na mayuuˈ jnda nqiuˈyoˈ ja, quia joˈ nñequiaanaˈ na neiⁿˈyoˈ meiiⁿ na tsjo̱o̱ na majo̱ ee na mˈaaⁿ Tsotya̱ya jo̱. Jom tˈmaⁿti cwiluiiñê, nchiiti ja. 	 Jūs dzirdējāt, ko es jums sacīju: Es aizeju no jums un atkal atnākšu. Ja jūs mani mīlētu, jūs priecātos, ka es aizeju pie Tēva, jo Tēvs ir lielāks nekā es.


’Calaˈno̱ⁿˈyoˈ ˈnaaⁿ na maˈmo̱ⁿnaˈ nda̱a̱ˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈoom higuera. Quia na cwintyˈiaˈyoˈ na cwinteiˈ lˈo̱naˈ ndoˈ cwicandeiˈ tscoˈndaa juunaˈ, quia joˈ cwilaˈno̱ⁿˈyoˈ na jaawindyooˈ ncueesuaˈ. 	 Bet mācieties līdzību no vīģes koka! Kad jau tā zari kļūst maigi un lapas plaukst, tad ziniet, ka vasara tuvu.


Mˈaaⁿyâ tsjoom Miletoˈñeeⁿ ndoˈ jñoom nnˈaⁿ na nncˈooqueeⁿˈndyena nnˈaⁿ Éfeso na cwiluiitquiendye naquiiˈ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tsjoomˈñeeⁿ. 	 No Milētas viņš sūtīja uz Efezu un ataicināja baznīcas vecākos.


Sa̱a̱ nnˈaⁿ judíos lˈana na cjaatseineiⁿ cwii tsˈaⁿ na jndyu Alejandro nda̱a̱ nnˈaⁿ. Ee ntˈom nnˈaⁿ majnda̱ jluena nnoom ljoˈ tsˈiaaⁿˈ na tjomndyena. Joˈ chii seiweeⁿ tsˈo̱o̱ⁿ na calaˈcheⁿ nnˈaⁿ ee na ñeˈcatseineiiⁿ ñˈoom nda̱a̱na ñˈoom na ncwañoomˈnaˈ nnˈaⁿ judíos. 	 Tad tie no pūļa izvilka Aleksandru, ko jūdi bīdīja uz priekšu. Bet Aleksandrs, pieprasījis ar roku klusēšanu, gribēja aizstāvēties tautas priekšā.


Ncˈe na ljoˈ, jeˈ nchii cweˈ judío matseixmaⁿˈ, meiⁿ nchii cweˈ tsˈaⁿ na tuiiñe cwiicheⁿ nnom tsjaaⁿ. Jeˈ meiⁿ nchii tseixmaⁿˈ tsˈaⁿ na seijnda cwii patrom, meiⁿnchii tseixmaⁿˈ tsˈaⁿ na mˈaaⁿ xjeⁿ ˈnaaⁿˈ nquii, meiⁿ nchii tseixmaⁿˈ tsaⁿsˈa oo tsaⁿscu ˈu. ˈO ñeˈcwii cwilaxmaⁿˈyoˈ ncˈe na cwilaˈjomndyoˈ ñequio Cristo Jesús. 	 Nav ne jūda, ne grieķa, nav verga, ne brīvā, nav ne vīrieša, ne sievietes, jo jūs visi esat viens Kristū Jēzū.


Quia joˈ teicantyja Saulo nomtyuaa. Seinˈmeiiⁿˈeⁿ luaˈnnoom sa̱a̱ tileicantyˈiaaⁿˈaⁿ. Joˈ chii tˈuena tsˈo̱o̱ⁿ tyˈeñˈomna jom tsjoom Damasco. 	 Tad Sauls piecēlās no zemes un, acis atvēris, nekā neredzēja. Aiz rokām vezdami, tie ieveda viņu Damaskā.


Jeˈ chaˈtsondyoˈ cwiluiindyoˈ ntseinda Tyˈo̱o̱tsˈom ncˈe na cwilaˈyuˈya nˈomˈyoˈ ñˈeⁿ Cristo Jesús. 	 Jūs visi esat Dieva bērni ticībā uz Jēzu Kristu,


Mati tyomˈaaⁿ cwii yuscu tsjoomˈñeeⁿ na jnda̱ ljoñe na tueˈ saaˈ. Juu yuscuˈñeeⁿ ñequiiˈcheⁿ na tyocaa na mˈaaⁿ jweˈñeeⁿ na catseijndaaˈñe ñˈoom ˈnaaⁿˈaⁿ. Tyotsoom nnom: “Cwañomˈ ja ñˈoom cantu na sˈaa tsˈaⁿ nacjoya.” 	 Bet kāda atraitne bija tanī pilsētā; un viņa nāca pie viņa un sacīja: Aizstāvi mani pret manu pretinieku!


Jnda̱ tyˈioom tsˈiaaⁿ ja na mañequiaya ñˈoom naya ˈnaaⁿˈaⁿ, ndoˈ cweˈ jnaaⁿˈ joˈ na mˈaaⁿya wˈaancjo, calaneiⁿˈyoˈ nnoom na cˈo̱ⁿtˈmaaⁿˈndyo̱ tsˈo̱o̱ⁿya na nntseina̱ⁿya juunaˈ nda̱a̱ nnˈaⁿ chaˈxjeⁿ matsonaˈ na catsˈaa. 	 Tā labad es pildu savu sūtību važās, lai tanī rastu drosmi tā runāt, kā man tas pienākas.


Quia na tueeˈ xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ judíos, tjaquieeˈ Jesús naquiiˈ watsˈom ˈnaaⁿna, to̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na tyoˈmo̱o̱ⁿ nda̱a̱na. Ndoˈ jndye nnˈaⁿ na tyondye ñˈoom na tyoñequiaaⁿ jeeⁿ tjaweeˈ nˈomna. Jluena: —¿Yuu chuu tsaⁿmˈaaⁿ chaˈtso ñˈoommeiⁿˈ na jeeⁿ yanaˈ? Ndoˈ ¿yuu jnaⁿ na jeeⁿ jndo̱ˈ tsˈoom? ¿Chiuu waayuu na jeeⁿ jndye nnom tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ machˈeeⁿ na tiquintyˈiaaya? 	 Un, kad atnāca sabats, Viņš sāka mācīt sinagogā; un daudzi, Viņu dzirdēdami, brīnījās par Viņa mācību, sacīdami: No kurienes Viņam tas viss? Un kas tā par gudrību, kas Viņam dota, un tādi brīnumi, kas notiek ar Viņa rokām?


Quia matseita̱a̱ˈ tsˈom tsˈaⁿ ˈo, nchii mati nlcweˈ ˈo ñˈoom wiˈ cjooˈ tsaⁿˈñeeⁿ. ˈO cataⁿˈyoˈ na Tyˈo̱o̱tsˈom catioˈnaaⁿñê juu. 	 Svētiet tos, kas jūs vajā, svētiet, bet nelādiet!


Ee quia na mˈaaⁿ tsˈaⁿ na jnda ntyjii tyjetsˈaⁿñe, xocatsˈaa na wiˈñe ñˈeⁿ tsaⁿˈñeeⁿ. Ee tsˈaⁿ na jnda ntyjii ntyjennˈaⁿñe, matseicanda̱ñˈeeⁿ ljeii na tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom nnom Moisés. 	 Mīlestība nedara tuvākajam ļaunu. Tātad bauslības piepildījums ir mīlestība.


Ndoˈ tˈo̱ Juan nda̱a̱na. Tsoom: —Ja matseitsˈoomndyo̱ nnˈaⁿ ñequio ndaatioo, sa̱a̱ quiiˈntaaⁿˈyoˈ mˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na ticalaˈno̱ⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ. 	 Jānis atbildēja viņiem, sacīdams: Es kristīju ar ūdeni, bet starp jums atrodas Viens, ko jūs nepazīstat.


Jeeⁿ jndeii tyolaˈxuaana jluena: —ˈO re nnˈaaⁿya Israel cateiˈjndeiˈyoˈ jâ ee luaa tsˈaⁿ na ñetonom chaˈtso njoom. Tyotseineiiⁿ ñˈoom nacjoo chaˈtsondyo̱ ñequio nacjooˈ ljeii na tqueⁿ Moisés, ndoˈ nacjooˈ watsˈom tˈmaⁿwaa. Ndoˈ nchii macanda̱ luaaˈ, mati jnda̱ jndyochom ntˈom nnˈaⁿ na nchii judíos naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿwaa. Joˈ na jnda̱ seitsˈiaaⁿñê juunaˈ na matseixmaⁿnaˈ cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Izraēliešu vīri, palīdziet! Šis ir tas cilvēks, kas visur visus māca pret tautu, bauslību un šo vietu; turklāt arī pagānus viņš ievedis svētnīcā un tā apgānījis šo svēto vietu;


Quia joˈ Pablo seijomñê ñequio ñequiee naⁿnomˈñeeⁿ. Teincoo cwiicheⁿ xuee sˈaaⁿ tsˈiaaⁿ na tqueⁿ ljuˈnaˈ joona jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Jnda̱ chii tjaqueⁿˈeⁿ naquiiˈ watsˈom tˈmaⁿ. Tjatseicañeeⁿ ntyee cwaaⁿ xuee na nlaˈcanda̱a̱ˈndyena ñˈoom na waa nda̱a̱na ndoˈ na nñequiana quiooˈ na nncwje cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Tad Pāvils, paņēmis vīrus pie sevis, nākošajā dienā kopā ar tiem šķīstījās, iegāja svētnīcā, pasludinādams šķīstīšanās dienu izbeigšanos, tiklīdz par ikvienu no tiem būšot upurēts upuris.


Quia joˈ tjatseindyooˈñe Pedro na mˈaaⁿ Jesús. Tsoom nnom: —Ta, cwii xˈiaya na matseitjo̱o̱ñe no̱o̱ⁿ, ¿cwanti ndiiˈ na macaⁿnaˈ na catseitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya jom? ¿Aa nncueˈntyjo̱ hasta ntquieeˈ ndiiˈ? 	 Tad Pēteris piegāja pie Viņa un sacīja: Kungs, cikkārt man jāpiedod savam brālim, ja viņš pret mani grēko? Vai līdz septiņkārt?


Jlaˈneiⁿ cheⁿnquieena naquiiˈ nˈomna, jluena: “Tsaⁿmˈaaⁿˈ ¿chiuu na luaaˈ matsoom? Cwa ñˈoom ntjeiⁿ matseineiiⁿ nacjooˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ee macanda̱ jom nnda̱a̱ nntseitˈmaⁿ tsˈoom jnaaⁿ nnˈaⁿ.” 	 Ko Viņš tā runā? Viņš zaimo Dievu. Kas cits var grēkus piedot, kā vienīgi Dievs?


tsˈaⁿ na tiñequiaañe na nntseiˈno̱ⁿˈ yuu na ya oo yuu na tia, tsˈaⁿ na meiiⁿ na ñˈoom ˈndyoo sa̱a̱ xocatseicanda̱, tsˈaⁿ na ticajnda ntyjii ljoˈ cwitjoom ncˈiaaˈ, tsˈaⁿ na tixocatseitˈmaⁿ tsˈom xˈiaaˈ, tsˈaⁿ na ticˈoom na wiˈ tsˈom nnˈaⁿ, 	 Neprātīgi, nesaticīgi, cietsirdīgi, neuzticīgi, nežēlīgi.


Sa̱a̱ cantyja chiuu tuiiyuu na ya mantyˈiaaⁿˈaⁿ jeˈ, joˈ ticaliuuyâ. Meiⁿ ticaliuuyâ ˈñeeⁿ sˈaa na ya mantyˈiaaⁿˈaⁿ. Sa̱a̱ jnda̱ tueˈntyjo̱ choomˈm. Joˈ chii cataˈxˈeeˈyoˈ ˈñom chiuu waa. Manquiityeeⁿ nntsoom chiuu tuii. 	 Bet kā viņš tagad redz, mēs nezinām, un kas atvēra viņa acis, arī nezinām. Jautājiet viņam pašam, viņš ir pilngadīgs, lai saka pats par sevi!


Tiempo jeˈ laxmaⁿ nnˈaⁿ na ticalaˈyuˈya nˈomna ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ laˈxmaⁿna jnaⁿ, xeⁿ jnaaⁿna ja ñequio ñˈoom naya na mañequia, mati ja na cwiluiindyo̱ tsˈaⁿ na jnaⁿ cañoomˈluee, quia na nndyo̱nndaˈa ñequio na matseitˈmaaⁿˈñenaˈ Tsotya̱ ñequio ángeles na ljuˈ nˈom, nncˈo̱o̱ⁿ na jnaaⁿˈa naⁿˈñeeⁿ. 	 Ja kas manis un manu vārdu dēļ kaunēsies šīs laulības pārkāpējas un grēcīgās cilts priekšā, tā dēļ arī Cilvēks Dēls kaunēsies, kad Viņš ar saviem eņģeļiem nāks sava Tēva godībā.


Ntyˈiaandye yolcu na ndeiindye joo ncueeˈñeeⁿ ñequio yolcu na ˈndaandye nda. Ee nnquioo cwii nawiˈ tˈmaⁿ nacjoo nnˈaⁿ tyuaawaa ndoˈ jeeⁿ tˈmaⁿ nawiˈ na nntˈuiinaˈ joona. 	 Bet bēdas grūtniecēm un zīdītājām tanīs dienās, jo liela apspiešana nāks pār zemi un dusmas pār šo tautu.


Nnco̱ na cwiluiitquiendyo̱, waa na ñeˈcatseijndo̱ˈa nˈomˈ ˈo na cwiluiitquiendyoˈ quiiˈ ntmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, ja na ndo̱o̱ˈno̱o̱ⁿ na wiˈtˈmaⁿ na teinom Cristo, ndoˈ na mati nntseijomndyo̱ na nluiitˈmaⁿñê quia na nndyonnaaⁿˈaⁿ ndoˈ mati ˈo. 	 Es, vecākais un Kristus ciešanu liecinieks, līdzdalībnieks godībā, kas nākotnē atklāsies, pamudinu vecākos, kas pie jums ir:


Jnda̱ na toˈñom tsaⁿˈñeeⁿ nˈiaaⁿ na nncˈoom, jndyolcweeⁿˈeⁿ. Tqueeⁿˈñê nnˈaⁿ na tquiaaⁿ sˈom ˈnaaⁿˈaⁿ nda̱a̱. Ee ñeˈcaljeiiⁿ cwanti jnda̱ taˈntjom cwii cwiindye naⁿˈñeeⁿ. 	 Un notika, ka viņš, valsti ieguvis, atgriezās atpakaļ un lika pasaukt kalpus, kuriem viņš bija devis naudu, lai uzzinātu, cik katrs ietirgojis.


Jeˈ matseijndaaˈndyo̱ na nnda̱ ndyee ndiiˈ na majo̱cando̱o̱ˈnndaˈa ˈo. Meiⁿ xocaⁿˈa na nnteiˈxeˈyoˈ ja ee nchii malˈua̱ya ˈnaⁿˈyoˈ, malˈua̱ya na ˈo ncwantjo̱ⁿya ee matsonaˈ na nquiee tquie nnˈaⁿ nlaˈcatsuundyena cwentaa ndana, nchii ndana nnteixˈee joona. 	 Lūk, trešo reiz es esmu gatavs pie jums iet un neapgrūtināšu jūs; jo es nemeklēju to, kas jums ir, bet jūs pašus. Jo nav vajadzīgs, ka bērni krātu mantu vecākiem, bet vecāki bērniem.


ˈO manquiuˈyoˈ ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈ Jesús. Jnda̱ teinom na tyotseineiⁿ Juan ñˈoom na nleitsˈoomndye nnˈaⁿ, to̱ˈ Jesús tyoñequiaaⁿ ñˈoom nda̱a̱ nnˈaⁿ tsˈo̱ndaa Galilea ndoˈ tˈoomˈnaˈ chaˈwaa tsˈo̱ndaa Judea. 	 Jūs zināt, kādi notikumi norisinājās visā Jūdejā, sākot ar Galileju, pēc kristības, ko sludināja Jānis.


Chaˈtso nmeiⁿˈ cwilˈanaˈ na tiljuˈ naquiiˈ tsˈom tsˈaⁿ jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. Sa̱a̱ na nlcwaˈ tsˈaⁿ na cweˈ na ticañoomˈm chaˈxjeⁿ ñˈoom na cwiqueⁿ nnˈaⁿ fariseos, xocatseiˈndaaˈnaˈ jom jo nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Tas ir, kas sagāna cilvēku. Bet ēšana nemazgātām rokām cilvēku nesagāna.


Quia joˈ to̱ˈ Pedro na tjuˈ cheⁿnqueⁿ ñˈomwiˈ nacjoomˈm. Tsoom na ntyjiicheⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom na mayomˈm. Tsoom: —Ja maxjeⁿ ticwajnaⁿˈa tsaⁿmˈaaⁿˈ. Ndoˈ majoˈto xjeⁿˈñeeⁿ seixuaa caxtijndyo. 	 Tad viņš sāka lādēties un zvērēt, ka viņš to Cilvēku nepazīst. Un tūdaļ gailis dziedāja.


¿Cwaaⁿ ntyˈiaayâ ˈu na tyomaˈnoomˈ yuu na ticataˈjnaaⁿˈ nnˈaⁿ ˈu ndoˈ toˈño̱o̱ⁿyâ ˈu quiiˈntaaⁿyâ, oo na ntyˈiaayâ ˈu na ntsaandyuˈ ndoˈ jlaˈtsaaⁿˈndyô̱ ˈu? 	 Kad mēs esam redzējuši Tevi kā svešinieku un Tevi pieņēmuši, vai kailu un Tevi apģērbuši?


Ndoˈ tquieˈcañom jndyendye nnˈaⁿ na mˈaaⁿ. Tquiochona ntˈom nnˈaⁿ na ntjeiⁿ ncˈeeˈ, nnˈaⁿ nchjaaⁿ, nnˈaⁿ na tileicalaˈneiⁿ, nnˈaⁿ na ticanda̱a̱ˈndye ndoˈ ñequio jndye ntˈomcheⁿ nnˈaⁿwii. Tyotsa̱ˈna nnˈaⁿwiiˈñeeⁿ nacañoomˈ Jesús, ndoˈ seinˈmaaⁿ naⁿˈñeeⁿ. 	 Un daudz ļaužu nāca pie Viņa un atveda līdz mēmus, aklus, klibus, kropļus un daudz citus un nolika tos pie Viņa kājām; un Viņš tos dziedināja.


Jnda̱ tquiaya ñˈoom naya ˈnaⁿˈ nda̱a̱na, sa̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomnancue ticueeˈ nˈom joona ee ticalaˈxmaⁿna cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomnancue, chaˈxjeⁿ ja meiⁿ ticatseixmaⁿya cantyja ˈnaaⁿˈnaˈ. 	 Es viņiem devu Tavus vārdus; un pasaule tos ienīda, jo tie nav no pasaules, tāpat kā arī es neesmu no pasaules.


Ndoˈ tjeiiⁿˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ naquiiˈ watsˈiaaⁿ. 	 Un viņš tos noraidīja no tribunāla.


Ndoˈ na luaaˈ sˈaaⁿ chaˈtsondyena tyˈomtˈmaaⁿˈndyena nˈomna. Mati joona to̱ˈna tcwaˈna. 	 Tad visi kļuva drošāki un sāka ēst.


Yocheⁿ na meintyjeeˈ Pedro ˈndyoo chom na matseiwiñê, taˈxˈeena nnoom: —Ndoˈ ˈu jeˈ, ¿aa nchii macwii nquiee naⁿˈñeeⁿ na cwilajomndyoˈ ñˈeⁿñê? Sa̱a̱ jom tjeiˈñê, tsoom: —Nchii joˈ ja. 	 Bet Sīmanis Pēteris stāvēja un sildījās. Tad viņam sacija: Vai arī tu neesi viens no Viņa mācekļiem? Viņš noliedza un sacīja: Neesmu.


Sa̱a̱ juu tsaⁿ na cwiluiitquieñe nda̱a̱ sondaro ñeˈcaljeiiⁿ chiuu na cwiqueⁿ nnˈaⁿ judíos ñˈoom nacjooˈ Pablo. Joˈ chii teincoo cwiicheⁿ xuee sa̱ˈntjoom na catjomndye ntyee na cwiluiitquiendye ñequio chaˈtso naⁿmaⁿnˈiaaⁿ ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Jnda̱ chii seicanaaⁿˈaⁿ lˈuaancjo na chuˈtyeⁿñe Pablo, tjañˈoom tsaⁿˈñeeⁿ jo nda̱a̱ naⁿmaⁿnˈiaaⁿˈñeeⁿ. 	 Bet nākošajā dienā, gribēdams skaidrāk zināt, kāpēc jūdi viņu apsūdz, viņš to atbrīvoja un, pavēlējis sanākt priesteriem un visai augstajai tiesai, izveda Pāvilu un nostādīja viņu starp tiem.


Joˈ chii tuo̱o̱yâ tsˈom wˈaandaa tsjoom Troas. Saandyeyuuyâ squia̱a̱yâ ndyuaaxeⁿncwe Samotracia. Teincoo cwiicheⁿ xuee saayâ squia̱a̱yâ tsjoom Neápolis. 	 No Troadas aizbraukuši, mēs tiešā ceļā nonācām Samotrākē un nākošajā dienā Neapolē,


Matso Jesús nnoom: —ˈU Tomás, cweˈ na jeˈ jnda̱ ntyˈiaˈnjomˈ ja, joˈ na matseiˈyuˈ. Matioˈnaaⁿñe Tyˈo̱o̱tsˈom nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñˈeⁿndyo̱ meiiⁿ tyoontyˈiaanda̱a̱na ja. 	 Jēzus sacīja viņam: Tom, tu ticēji tāpēc, ka tu mani redzēji. Svētīgi tie, kas nav redzējuši, bet ir ticējuši.


Luaa waa na tyˈoom Tyˈo̱o̱tsˈom na wiˈ tsˈoom ñˈeⁿndyo̱ cha cantyja ˈnaⁿya mˈmo̱ⁿ Jesucristo na mˈaaⁿ na nioomˈcheⁿ tsˈoom. Ndoˈ cantyja ˈnaaⁿya waa na maˈmo̱ⁿnaˈ chiuu ncˈom nnˈaⁿ na nlaˈyuˈ ñˈeⁿñê cha nntoˈñoomna na ticantycwii na cwitaˈndoˈ añmaaⁿna. 	 Bet es tāpēc atradu žēlastību, lai Jēzus Kristus mani pirmajā parādītu visu savu lēnprātību par priekšzīmi tiem, kas, ticēdami uz Viņu, iegūs mūžīgo dzīvi.


ˈO nnˈaⁿya na cwilaˈyuˈyoˈ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom, lˈue tsˈo̱o̱ⁿ na caliuˈyoˈ na jndye ndiiˈ tyotseijndaaˈndyo̱ na nncua̱ˈcaño̱o̱ⁿya ˈo, sa̱a̱ ñeseicuˈnaˈ ja. Luaaˈ waa na ñetqueⁿ tsˈo̱o̱ⁿ, cha cantyja ˈnaaⁿˈ tsˈiaaⁿ na nntsˈaaya majndyeti nnˈaⁿ nntioondye lˈo̱o̱ⁿ, ndoˈ mati ˈo nntsaalaˈno̱ⁿˈtiˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ chaˈxjeⁿ quiluii quiiˈntaaⁿ ntˈomcheⁿ nnˈaⁿ na nchii judíos. 	 Bet es, brāļi, negribu atstāt jūs neziņā par to, ka es vairākkārt biju apņēmies jūs apmeklēt, lai iegūtu kādu augli arī starp jums tāpat kā starp pārējām tautām, (bet līdz šim tiku aizkavēts).


Ee cantyja na sˈaaⁿ, tˈmo̱ⁿnaˈ chiuu waa najndeii na matseixmaaⁿ. Sˈaaⁿ na tˈoomˈndye nnˈaⁿ na cwilaˈtˈmaaⁿˈndye cheⁿnquiee cantyja na cwilaˈtiuu. 	 Viņš parādīja varu ar savu elkoni, izklīdinādams lepnos savā sirdsprātā.


Ee lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom na calˈaˈyoˈ yuu na matyˈiomyanaˈ cha cantyja ˈnaaⁿˈ joˈ nntseicheⁿnaˈ nnˈaⁿ na tijndo̱ˈ nˈom na ntjeiⁿ ljoˈ cwilˈa. 	 Jo tāda ir Dieva griba, lai jūs, labu darot, apklusinātu neprātīgu cilvēku nezināšanu;


Tsoom nda̱a̱yâ: —Quiochoˈyoˈ joonaˈ ñjaaⁿñe. 	 Un Viņš sacīja tiem: Atnesiet man tās šurp!


Ee ˈio ndi ˈio mˈaaⁿya na teincuuˈ na ñeˈcatseicueeˈnaˈ ja. Ndoˈ na ljoˈ, ñˈoom na mayuuˈ joˈ chaˈxjeⁿ mati na mayuuˈ na mañequiaanaˈ na neiⁿya na cwiluiindyoˈ nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ ñequio Jesucristo na nqueⁿ cwiluiiñê na matsa̱ˈntjoom jaa. 	 Es mirstu ik dienas, tik tiešām, brāļi, kā jūs esat mans gods Kristū Jēzū, mūsu Kungā!


Tso tsaⁿˈñeeⁿ: Queⁿˈyoˈ cwenta, nndeiiñe cwii yuscundyua. Nntseincueⁿ cwii tyochjoo ndoˈ njndyu Emanuel. Ñˈoom Emanuel matsonaˈ: Tyˈo̱o̱tsˈom mˈaaⁿ ñˈeⁿndyo̱ jaa. 	 Lūk, jaunava ieņems savās miesās un dzemdēs Dēlu, un nosauks Viņu vārdā Emanuēls, kas ir tulkots: Dievs ar mums.


Joˈ chii catueˈndyoˈcjeˈyoˈ nacje ˈnaaⁿˈ tsˈo̱ Tyˈo̱o̱tsˈom na tjacantyja najndeii cwiluiiñê cha quia nncueˈntyjo̱ xjeⁿ ntyjeeⁿ nntseitˈmaaⁿˈñê ˈo. 	 Tādēļ pazemojieties zem varenās Dieva rokas, lai Viņš jūs paaugstinātu apmeklējuma laikā;


Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, meiⁿyuucheⁿ na nñeˈquia nnˈaⁿ ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na chaˈwaa tsjoomnancue, maxjeⁿ nlaˈneiⁿna cantyja ˈnaaⁿˈ naya na sˈaa yuscumˈaaⁿˈ cha ticatsuu ñˈoom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ. 	 Patiesi es jums saku: Kur vien visā pasaulē sludinās šo evaņģēliju, tur arī sacīs viņas piemiņai, ko tā darījusi.


—Tyomˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ fariseo ndoˈ mati tyomˈaaⁿ cwii tsaⁿquiñom sˈom cwentaaˈ gobiernom. We naⁿˈñeeⁿ mañejuu xjeⁿ tyˈena watsˈom tˈmaⁿ na nlaˈneiⁿna nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Divi cilvēki iegāja svētnīcā Dievu lūgt. Viens bija farizejs un otrs muitnieks.


Ndoˈ joo ndyuaaˈñeeⁿ tyomˈaaⁿ cha nntseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na seiljeii profeta Isaías, matsonaˈ: 	 Lai izpildītos tas, ko pravietis Isaja sacījis:


Sa̱a̱ nnˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ ticalˈue nˈomna na nljooˈñê tsjoomna ee jlaˈno̱ⁿˈna na Jerusalén wjaⁿ. 	 Un tie Viņu neuzņēma, jo Viņa seja bija vērsta, lai ietu uz Jeruzalemi.


Tîcwantjo̱ⁿya na tyoñequiaya ñˈoom naya ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nda̱a̱ˈyoˈ, ndoˈ ncˈe na ljoˈ ¿aa machˈeenaˈ ndooˈ nquiuˈyoˈ na jeeⁿ seitjo̱o̱ndyo̱ nda̱a̱ˈyoˈ na tjuˈndyo̱cja̱ cha nluiitˈmaⁿndyoˈ ˈo? 	 Vai tad es esmu grēkojis, sevi pazemodams, lai jūs paaugstinātu? Jo es sludināju Dieva evaņģēliju bez atlīdzības.


Tso Jesús nnom: —Matsuˈ xeⁿ nnda̱a̱ ntsˈaa. Chaˈtso nnda̱a̱ nluii quia na matseiyuˈ tsˈaⁿ ñˈeⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Un tūdaļ zēna tēvs iesaucās un raudādams sacīja: Es ticu, Kungs, palīdzi manai neticībai!


Juu ñˈoomtyeⁿ na seijndaaˈñe jndyee Tyˈo̱o̱tsˈom, xeⁿ tqueⁿnaˈ na canda̱a̱ˈndye nnˈaⁿ, quia joˈ tîcaⁿnaˈ cwiicheⁿ ñˈoom. 	 Jo ja pirmā būtu bijusi bez vainas, tad nemeklētu vietu otrai.


Manquiuˈyoˈ cwii yuscu quia manntseincuii, maquiinaˈ juu, cweˈ ee jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ na nntseincuii. Sa̱a̱ quia na jnda̱ tuiiñe yuˈndaa, cwitsuuˈ tsˈoom na tquiinaˈ jom, ee mˈaaⁿ na neiiⁿˈeⁿ na jnda̱ tuiiñe yuˈndaa. 	 Kad sieviete dzemdē, tā skumst, ka viņas stunda pienākusi, bet, kad tā dzemdējusi bērnu, tad vairs neatceras bēdas prieka dēļ, jo cilvēks dzimis pasaulē.


ˈO na mˈaⁿˈyoˈ cañoomˈluee, cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈ tsjoomˈñeeⁿ. Ndoˈ mati ˈo nnˈaⁿ na tqueⁿljuˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nˈomˈyoˈ, ñequio ˈo apóstoles ñequio ˈo profetas, jeˈ jeˈ cˈomˈyoˈ na neiⁿˈyoˈ. Ee na jnda̱ tioomndyena sˈaa Tyˈo̱o̱tsˈom na tyotaˈwiˈna ˈo. 	 Priecājieties par to, debesis un svētie apustuļi, un pravieši, jo Dievs jūsu tiesu spriedis par to.


Sa̱a̱ tso ángel nnoom: —Tintyˈueˈ, Zacarías. Majnda̱ jndii Tyˈo̱o̱tsˈom ñˈoom na macaⁿˈ. Ndoˈ scuˈ Elisabet nntseincueⁿ yuˈndaa ndaˈyoˈ. Ndoˈ nntseicajndyuˈ juu Juan. 	 Bet eņģelis sacīja viņam: Nebīsties, Zaharij, jo tava lūgšana ir uzklausīta: tava sieva Elizabete dzemdēs tev dēlu un tu nosauksi viņu vārdā Jānis.


Quia joˈ tyeⁿ cjaañjoomˈ nˈomˈyoˈ ñˈoom naya na jnda̱ toˈñoomˈyoˈ. Calaweˈyoˈ joonaˈ ndoˈ calcweˈ nˈomˈyoˈ. Ee xeⁿ ticalajndaaˈndyoˈ na nncˈomˈcˈeendyoˈ, matsˈia joˈ nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo chaˈcwijom macwjeeˈcañoom tsaⁿcanchˈue quia ticˈomcˈeeñe tsˈaⁿ. Meiⁿ xocalaˈno̱ⁿˈyoˈ ljoˈ xjeⁿ nncua̱caño̱o̱ⁿya ˈo. 	 Paturi atmiņā, ko saņēmi un dzirdēji, un glabā, un gandari! Ja tu nebūsi modrs, es nākšu kā zaglis pie tevis; un tu nezināsi, kurā stundā es nākšu pie tevis.


Sa̱a̱ jaa na cwilaˈyuuˈa nntsaquia̱a̱ˈa yuu na nntaˈjndya̱a̱ya chaˈxjeⁿ jnda̱ tso Tyˈo̱o̱tsˈom: Xjeⁿ na wˈiiya joona tsjo̱o̱ na tijoom ñequia na nncˈooquieeˈndyena yuu na tsjo̱o̱ na nntaˈjndyeena. Waa cwii taⁿˈ ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na teiljeii na matseineiⁿnaˈ cantyja ˈnaaⁿˈ xuee na jnda̱ ntquieeˈ: Xjeⁿ na tqueeⁿ tsjoomnancue tjacanda̱a̱ˈ tsˈiaaⁿ na sˈaaⁿ. 	 Jo mēs, kas esam ticējuši, ieiesim mierā, kā Viņš to teicis: Tā es zvērēju savās dusmās: tiem manā mierā neieiet, lai gan darbi pabeigti no pasaules radīšanas.


Ljeii na matsa̱ˈntjomnaˈ na tquiaa Tyˈo̱o̱tsˈom tandyo xuee ñequio luee ángeles, tyeⁿ tyoqueⁿnaˈ xjeⁿ nnˈaⁿ, ndoˈ chaˈxjeⁿ na matyˈiomyanaˈ tyotˈuiinaˈ nnˈaⁿ na waa jnaⁿ tyolaxmaⁿ ndoˈ tyolaˈtjo̱o̱ndyena nnom juunaˈ. 	 Jo, ja caur eņģeļiem sacītais vārds ir bijis stiprs un katrs pārkāpums un nepaklausība saņēmusi taisnīgu atmaksu.


’Joˈ joˈ mˈaaⁿ cwii tsˈaⁿ na jndyu Ananías. Jom ñequio na xcweeˈ tsˈoom matseicana̱a̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés. Ndoˈ chaˈtso nnˈaⁿ judíos na mˈaⁿ tsjoomˈñeeⁿ tyotjeiiˈyana jom. 	 Tur Ananija, bauslības vīrs, par ko liecina visi tur dzīvojošie jūdi,


Ndoˈ tsoom nda̱a̱yâ: —Mayuuˈcheⁿ nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱, xeⁿ tilcweˈ nˈomˈyoˈ jnaⁿˈyoˈ ndoˈ cˈomˈyoˈ chaˈna yocanchˈu na tiqueeⁿ nˈom na nluiitˈmaⁿndyena, quia joˈ xonda̱a̱ nntsaquieeˈndyoˈ cantyja na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Un sacīja: Patiesi es jums saku: ja jūs neatgriezīsieties un nekļūsiet kā bērni, jūs debesvalstībā neieiesiet.


Jnda̱ na ntyˈiaaˈ Ta Jesús yuscuˈñeeⁿ tioo na jeeⁿ wiˈ tsˈoom juu. Tsoom nnom: —Tantyˈiooˈ. 	 Un kad Kungs viņu redzēja, Viņam palika tās žēl; un Viņš tai sacīja: Neraudi!


Sa̱a̱ juu na cwintyˈiaˈyoˈ na cwiluii matseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na tyoñequiaa profeta Joel, tsoom: 	 Bet tas ir, ko pravietis Joēls sacīja:


Luaaˈ tuii cha catseicanda̱a̱ˈñenaˈ ñˈoom na tsoom quia seineiiⁿ nnom Tsotyeeⁿ. Tsoom: “Nnˈaⁿ na jnda̱ tquiaaˈ lˈo̱o̱ya, meiⁿcwiindye joona tîtseicatsuuya.” 	 Lai piepildītos vārdi, ko Viņš bija teicis: Nevienu no tiem, ko Tu man devi, es nepazudināju.


Sa̱a̱ cwii teijaaⁿ yocheⁿ na watsom ñequio nnˈaⁿ waⁿˈaⁿ tyjeˈcañoom cwii tsˈaⁿ na jndooˈ jom. Tjatseiñˈeeⁿˈñe tsaⁿˈñeeⁿ lqueeⁿ jnda̱a̱ quiiˈntaaⁿ lqueeⁿ trigo. Jnda̱ chii tja. 	 Bet kamēr ļaudis gulēja, atnāca viņa ienaidnieks un iesēja nezāli starp kviešiem, un aizgāja.


Quia joˈ tso Jesús nnom: —Majoˈndyo ñˈoom na tˈo̱ˈ. Catseicanda̱ˈ nmeiⁿˈ, quia joˈ nndaˈ na nncwandoˈ. 	 Un Viņš tam sacīja: Tu pareizi atbildēji; dari tā, un tu dzīvosi!


Ndoˈ nda̱nquia cwantindyo xuee na cwiwinomˈyoˈ nawiˈmeiiⁿ, manquiiti Tyˈo̱o̱tsˈom nntsˈaaⁿ na laxmaⁿˈyoˈ na canda̱a̱ˈndyoˈ, na nncwintyjeˈtyeⁿˈyoˈ cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ, na ncˈomˈyoˈ na jnda̱ˈyoˈ jo nnoom, na tjaaˈnaⁿ na cwii nntseitsˈeiinaˈ ˈo. Nntsˈaaⁿ na nmeiiⁿˈ ncˈe naya na matseixmaaⁿ na mˈaaⁿ na candyaˈ tsˈoom ˈo. Jnda̱ maqueeⁿˈñê ˈo na nlaˈjomndyoˈ yuu na caxuee na ticantycwii na cwiluiiñê ncˈe Jesucristo. 	 Bet visas žēlastības Dievs, kas mūs Jēzū Kristū aicinājis savā mūžīgajā godībā, pats mūs pēc īslaicīgām ciešanām darīs pilnīgus, stiprinās un spēcinās.


Sa̱a̱ cantyˈiaˈyoˈ ñequio na jndooˈ jndye nnˈaⁿ matseineiiⁿ, meiⁿ tjaa ljoˈ coluena nnoom. ¿Aa nntsˈaacheⁿnaˈ na cwilaˈtiuu naⁿmaⁿnˈiaaⁿ cwentaaya na tsaⁿmˈaaⁿˈ mayuuˈcheⁿ cwiluiiñê Cristo? 	 Un, lūk, Viņš runā atklāti, un tie Viņam nekā nesaka. Vai priekšnieki tiešām pārliecinājušies, ka Viņš ir Kristus?


Tyomˈaaⁿ Jesús tsjoom Betania, waaˈ Simón, tsˈaⁿ na ñechuu tycu lepra. Yocheⁿ na meindyuaandyena nacañoomˈ meiⁿsa, tueˈcañoom cwii yuscu na maleiˈñˈoom cwii tsioo na tuii ñˈeⁿ tsjo̱ˈ canchiiˈ na jndyu alabastro. Ñjom ncheⁿˈ na jndyu nardo na jeeⁿ cachi, ndoˈ jeeⁿ jndanaˈ. Tyjeeⁿ yuu na ta̱ˈtyeⁿ tsiooˈñeeⁿ, chii tuˈnquioom ncheⁿˈñeeⁿ xqueⁿ Jesús. 	 Un kad Viņš bija Betānijā, Sīmaņa spitālīgā namā, un, Viņam pie galda esot, nāca sieviete, kurai bija alabastra trauks ar dārgu, tīras nardes svaidāmo eļļu, un, trauku sasitusi, viņa izlēja to uz Viņa galvas.


Macantyjaaˈ tsˈo̱o̱ⁿya jo nnom Ta Jesús na tyuaaˈ njño̱o̱ⁿya Timoteo na mˈaⁿˈyoˈ cha quia na nndyolcweeⁿˈeⁿ nndiiya chiuu waa na mˈaⁿˈyoˈ. 	 Bet Kungā Jēzū es ceru drīz sūtīt pie jums Timoteju, lai, uzzinājis, kā jums klājas, es būtu apmierināts.


Naquiiˈ ñˈoom na tyoˈmo̱o̱ⁿ, tsoom: —Calˈaˈyoˈ cwenta nnˈaⁿ na cwitˈmo̱o̱ⁿ ljeii na tqueⁿ Moisés ee joona jeeⁿ cjaaweeˈ nˈomna na nncoˈnomna na cweeˈna liaa jnda na teiˈncoo ndoˈ na nntaⁿ nnˈaⁿ lueena na nlaˈtˈmaaⁿˈndye joona ñequio na jndooˈcheⁿ nnˈaⁿ. 	 Un Viņš savā mācībā sacīja tiem: Sargieties no rakstu mācītājiem, kam patīk staigāt garos svārkos un saņemt sveicinājumus tirgus laukumos,


Mati nntjaaˈna ja, ndoˈ xeⁿ jnda̱ nlaˈcueeˈna ja, sa̱a̱ xuee jnda̱ ndyee nncwando̱ˈxco̱. 	 Un pēc šaustīšanas Viņu nonāvēs, bet trešajā dienā Viņš celsies augšām.


Xmaⁿñe Rufo. Jom jeeⁿ tˈmaⁿ matseixmaaⁿ cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesucristo. Ndoˈ mati xmaⁿñe tsoñeeⁿ. Juu jnda ntyjiiya chaˈcwijom ntyjii na tsondyo̱ nnco̱. 	 Sveiciniet Rufu, Kunga izredzēto, un viņa un manu māti!


Queⁿˈyoˈ cwenta na tˈmaⁿ ljeii matsa̱ˈa. 	 Redziet, kādiem burtiem es jums pašrocīgi rakstu!


Sa̱a̱ juu tmaaⁿˈ nnˈaⁿ Jerusalén na waa jo nandye na laˈxmaaⁿya, mˈaaⁿ candyaañenaˈ, ticandiˈntjomnaˈ nnom ljeii na tqueⁿ Moisés. 	 Turpretī Jeruzaleme, kas augšā, ir brīva; tā ir mūsu māte.


Quioˈyoˈ na nntquieˈyoˈ seiˈtsˈo ˈnaaⁿ nnˈaⁿ na tˈmaⁿ nˈiaaⁿ cwilaˈxmaⁿ, nnˈaⁿ na cwitsa̱ˈntjom sondaro, nnˈaⁿ na cwiluiindye sondaro, seiˈtsˈo ˈnaaⁿ catso, mandiñˈeeⁿ nnˈaⁿ na ñentyjondye jooyoˈ. Jndyendye nnˈaⁿ nntquieˈyoˈ seiˈtsˈo ˈnaaⁿna, mati ñˈeeⁿ nnˈaⁿ na cwindyeˈntjomtyeⁿ ndoˈ nnˈaⁿ na mˈaaⁿ xjeⁿ ˈnaaⁿ ñˈeⁿ nnˈaⁿ na cje mˈaⁿ, ndoˈ nnˈaⁿ na jnda̱ tquiendye. 	 Lai ēstu ķēniņu miesas un virsnieku miesas, un vareno miesas, un zirgu un viņu jātnieku miesas, un visu brīvo, un vergu, un mazo, un lielo miesas!


Ndoˈ jeˈ cwitjo̱o̱cheⁿ na nluii na ljoˈ matsjo̱o̱ya nda̱a̱ˈyoˈ, cha quia na jnda̱ tueˈntyjo̱ juunaˈ quia joˈ nlaˈyuˈyoˈ. 	 Un tagad es jums to sacīju, pirms tas notiek, lai jūs, kad tas notiks, ticētu.


ndoˈ mati wanaaⁿ na nncjaañˈeⁿ cwii yuscu na matseiyuˈ quia jo̱nquiaya ñˈoom naya chaˈxjeⁿ cwilˈa ntˈomcheⁿ apóstoles, ñequio ntyjee nquii Ta Jesús ndoˈ mati Pedro. 	 Vai mums nav tiesībās ņemt līdz sievieti - māsu tāpat kā pārējiem apustuļiem un Kunga brāļiem, un Kēfam?


Quia na jndii Herodes ñˈoommeiⁿˈ na cwilue ntˈomcheⁿ, tsonnaaⁿˈaⁿ: —Maxjeⁿ Juan luaaˈ, tsˈaⁿ na sa̱ˈntjo̱ⁿ na catyjena xtyoˈ. Jnda̱ wandoˈxcoom na tueeⁿˈeⁿ. 	 To dzirdot, Herods sacīja: Jānis, kam es galvu nocirtu, ir uzcēlies no miroņiem.


Quia joˈ catsaˈ cwenta na juu na cwiluiiñe naxuee cantyja ˈnaⁿˈ, tintseicwaqueⁿnaˈ joˈ najaaⁿñe. 	 Tāpēc pielūko, ka gaisma, kas tevī ir, nekļūst tumsa.


Xjeⁿˈñeeⁿ teitquiooˈñe cwii ángel cwentaaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom nnoom. Meintyjeeˈ ángelˈñeeⁿ ntyjaaˈ tio ntyjaya yuu na cwico suu. 	 Tad viņam parādījās Kunga eņģelis, stāvot kvēpināšanas altāra labajā pusē.


Xjeⁿˈñeeⁿ jnaⁿnaˈ na to̱ˈ Jesús na tyoñequiaaⁿ ñˈoom. Tsoom: —Calcweˈ nˈomˈyoˈ, ee juu na matsa̱ˈntjom Tyˈo̱o̱tsˈom mandyocwjeˈcañoomnaˈ ˈo. 	 No tā laika Jēzus iesāka sludināt un sacīt: Gandariet par grēkiem, jo debesvalstība atnākusi!


Sa̱a̱ cwitjo̱o̱cheⁿ na nluiindyo̱, ncˈe naya na matseixmaⁿ Tyˈo̱o̱tsˈom tjeiiⁿˈñe ja. Ndoˈ quia na tueeˈ na ntyjeeⁿ na jnda̱ tueˈntyjo̱ xjeⁿ, 	 Bet kad Tam, kas mani no manas mātes miesām izredzējis un savā žēlastībā aicinājis, labpatika


Quia na jnda̱ tyˈelcweeˈ naⁿˈñeeⁿ, to̱ˈ Jesús na matseineiiⁿ nda̱a̱ tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na mˈaⁿ nacañomˈm cantyja ˈnaaⁿˈ Juan. Tsoom: —¿Chiuu waa na saacantyˈiaˈyoˈ na saˈyoˈ na mˈaaⁿ Juan jo ndoˈ yuu tjaa nnˈaⁿ cˈom? ¿Aa ntyˈiaˈyoˈ na jom tsˈaⁿ na we waa na matseineiⁿ chaˈcwijom cwii tsmaaⁿ na maleiñˈoomñe jndye? Ntyjii nchii joˈ. 	 Bet viņiem aizejot, Jēzus sāka runāt ļaudīm par Jāni: Ko jūs gājāt tuksnesī skatīt? Vai vēja šķobītu niedri?


Jnda̱ na jndyena ñˈoomwaaˈ tyˈena. Ndoˈ cwitsjoom tyˈequieˈna watsˈom tˈmaⁿ. Tyotˈmo̱o̱ⁿna nda̱a̱ nnˈaⁿ. Quia joˈ tyee na cwiluiitquieñe ñequio nnˈaⁿ na ñˈeeⁿ ñˈeⁿñê, jnda̱ na tjomndyena ñequio chaˈtsondye nnˈaⁿ na cwiluiindye naⁿmaⁿnˈiaaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ Israel, sa̱ˈntjomna na cjaacandyooˈndye apóstoles na tioomna wˈaancjo. 	 To dzirdējuši, viņi rīta agrumā iegāja svētnīcā un mācīja. Tad ieradās augstais priesteris un tie, kas ar viņu kopā bija, un sasauca augsto tiesu un visus Izraēļa bērnu vecākos un nosūtīja uz cietumu atvest tos.


Cwilˈueena yuu na nlcoˈwiˈnaˈ ncˈiaana ncˈe cweˈ ljoljo na ya mˈaⁿna ñˈeⁿ naⁿˈñeeⁿ. Mˈaⁿna na tiˈmaaⁿˈ nˈomna. Cwitjeiiˈyandye cheⁿnquieena. Cwilˈueena yuu na tomti na nñequiaanaˈ na neiiⁿ nquieena nchii yuu na lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Nodevēji, nekaunīgi, uzpūtīgi, kas vairāk mīlēs baudas nekā Dievu,


¿Cwaaⁿ ñˈoom cwilaˈtiuuˈyoˈ na tijndeiˈtinaˈ na nntsjo̱o̱ nnom tsaⁿwiiˈmˈaaⁿ? ¿Aa nchii chaˈna jnda̱ tsjo̱o̱ nnoom na matseitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya jnaaⁿˈaⁿ na waa? Oo ¿aa nchii jndeiˈtinaˈ nquiuˈyoˈ na nntsjo̱o̱ na quicantyjaaⁿ, catseilcwiiñê tsuee ˈnaaⁿˈaⁿ ndoˈ cjaacaⁿ? 	 Ko vieglāk pateikt triekas slimajam: tavi grēki tev tiek piedoti, vai teikt: celies, ņem savu gultu un staigā?


Quia joˈ ˈndyena nnˈaⁿ na jndyendye. Tuo̱na tsˈom wˈaandaa na maxjeⁿ njom Jesús. Tyˈeñˈomna jom. Mati tyˈelaˈjomndye ntˈomcheⁿ lˈaandaa. 	 Un tie, ļaudis atlaiduši, tā ka Viņš bija laivā, ņēma Viņu līdz, arī citas laivas bija pie Viņa.


Jlue naⁿˈñeeⁿ nnoom: —Catsuˈ nda̱a̱yâ, ¿yuu tyˈomˈ najnduˈ na macheˈ nmeiiⁿˈ? Ndoˈ ¿ˈñeeⁿ tquiaa na matseixmaⁿˈ na luaaˈ? 	 Un jautāja Viņam, sacīdami: Saki mums, kā varā Tu to dari, vai kas ir, kas Tev šo varu devis?


Ndoˈ juu tycuˈñeeⁿ na tjo̱ⁿya, cwajndii tyochˈeenaˈ ja, sa̱a̱ meiiⁿ na ljoˈ, tîcalˈaˈyoˈ na tyˈaaˈyoˈ ja. ˈO toˈñoomˈyoˈ ja na chaˈcwijom cwiluiindyo̱ cwii ángel, chaˈcwijom nquii Cristo Jesús ja. 	 Jūs nenopēlāt un nenicinājāt, bet jūs pieņēmēt mani it kā Dieva eņģeli, it kā Jēzu Kristu.


Canduˈyoˈ nnom tiˈxˈiaya Amplias xmaⁿñê. Ee na jnda ntyjeeⁿ Ta Jesús, mati na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya jom. 	 Sveiciniet Ampliatu, kas man mīļš Kungā!


Sa̱a̱ nncueˈntyjo̱ xuee na nncwjiˈnaˈ jom quiiˈntaaⁿna, ncueeˈñeeⁿ nlaˈcwejndoˈndyena. 	 Bet nāks laiks, kad līgavainis būs no viņiem atņemts, tad tanīs dienās tie gavēs.


joˈ chii na matseitiuuya na nncwino̱o̱ⁿya na mˈaⁿˈyoˈ quia na nncjo̱ya ndyuaa España, ndoˈ xeⁿ jnda̱ tquiaanaˈ na neiⁿya na mamˈaaⁿtjo̱o̱ⁿya cwantindyo xuee, quia joˈ mancjoˈtiˈyoˈ nnteijndeiˈyoˈ na nncjo̱ ncjo̱tya̱. 	 Kad sākšu ceļojumu uz Spāniju, es ceru garāmejot jūs redzēt, lai jūs mani pavadītu uz turieni, kad iepriekš daudzmaz būšu iepazinies ar jums.


Quia joˈ ntyˈiaaⁿˈaⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ ndiocheⁿ, seiliooˈñê ñˈeⁿndyena. Tquiaanaˈ na chjooˈ tsˈoom ee seiˈno̱o̱ⁿˈo̱ⁿ na jeeⁿ quieˈ nˈomna. Tsoom nnom tsaⁿsˈaˈñeeⁿ: —Catseiliuuˈ tsˈo̱ˈ. Seiliuu tsaⁿˈñeeⁿ tsˈo̱o̱ⁿ ndoˈ mana tcoˈyanaˈ jom. 	 Un Viņš, noskumis par viņu sirds aklumu, visapkārt tos dusmīgi uzlūkoja un sacīja cilvēkam: Izstiep savu roku! Un tas izstiepa; un viņa roka kļuva vesela.


Ndoˈ cwantindye nnˈaⁿ na cwilaˈyuˈ tsjoom Cesarea tyˈeñˈeeⁿna ñˈeⁿndyô̱. Squia̱a̱yâ na mˈaaⁿ Mnasón. Jom tsˈaⁿ na jnaⁿ ndyuaaxeⁿncwe Chipre ndoˈ jaachˈee xuee na matseiyoomˈm. Waaˈ jom ljooˈndyô̱. 	 Bet daži mācekļi no Cēzarejas nāca kopā ar mums. Viņi atveda līdz kādu kiprieti Mnasonu, seno mācekli, pie kura mums bija jāņem mājvieta.


Ndoˈ cwii tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na jndyendye tyˈentyjo̱na naxeeⁿˈeⁿ ee jnda̱ ntyˈiaanda̱a̱na tsˈiaaⁿ tˈmaⁿ na tyochˈeeⁿ na tyotseinˈmaaⁿ nnˈaⁿwii. 	 Un daudz ļaužu sekoja Viņam, jo tie redzēja brīnumus, ko Viņš darīja tiem, kas slimoja.


Laˈxmaⁿ nˈomnnom tsˈaⁿ chaˈcwijom lámpara cwentaaˈ chaˈwaañe tsˈaⁿ. Xeⁿ na ya nˈomnjomˈ quia joˈ chaˈwaandyuˈñˈeⁿˈ mˈaaⁿˈ na xueeñe. Sa̱a̱ xeⁿ tisˈa nˈomnjomˈ quia joˈ chaˈwaandyuˈñˈeⁿˈ mˈaaⁿˈ na jaaⁿñe. 	 Tavas miesas gaisma ir tava acs. Ja tava acs ir vesela, arī visa tava miesa būs gaiša, bet ja tā ir ļauna, tad visa tava miesa būs tumša.


Sa̱a̱ Jesús tˈueeⁿ tsˈo̱ tyochjooˈñeeⁿ, seiweeⁿ juu. Mañoomˈ teintyjeeˈ. 	 Un kad Viņš iegāja namā, mācekļi, vienatnē būdami, jautāja Viņam: Kāpēc mēs to nespējām izdzīt?


Ndoˈ jnda̱ na tquiena tsjoom Salamina, quia joˈ tyoñeˈquiana ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom naquiiˈ lanˈom ˈnaaⁿ nnˈaⁿ judíos. Ndoˈ Juan, tsˈaⁿ na mati jndyu Marcos, tyocañˈeeⁿ ñˈeⁿndyena na tyoteijneiⁿ joona. 	 Un viņi, nonākuši Salamīnā, sludināja Dieva vārdu jūdu sinagogās, un Jānis tiem bija palīgs.


Ja mayuuˈ matseitsˈo̱o̱ⁿndyo̱ ˈo ñequio ndaatioo ee na cwilcweˈ nˈomˈyoˈ. Sa̱a̱ mandyontyjo̱ nqueⁿ na nntseitsˈoomñê ˈo ñequio Espíritu Santo naquiiˈ nˈomˈyoˈ ndoˈ ñequio chom. Nqueⁿ tˈmaⁿti tseixmaaⁿ, nchiiti ja. Meiⁿ ticatseixmaⁿya na cweˈ ja nntˈuiya lcoomˈm na nñequiaya joonaˈ na nñjoom. 	 Jo es kristīju jūs ar ūdeni grēku nožēlošanai, bet kas pēc manis nāks, ir varenāks par mani. Es neesmu cienīgs Viņam kurpes nest; Viņš jūs kristīs Svētajā Garā un ar uguni.


Jnda̱ teinom we xueeˈñeeⁿ, jâ nnˈaⁿ na tˈmaaⁿ na calajomndyô̱ ñˈeⁿñê tsˈiaaⁿ na machˈeeⁿ, matsoom nda̱a̱yâ: —Tsaanndaaˈa Judea. 	 Tikai pēc tam Viņš sacīja saviem mācekļiem: Iesim atkal uz Jūdeju!


Ndoˈ cwiicheⁿ xuee manjomndye naⁿˈñeeⁿ nato. Chaˈna manndyooˈ quiajmeiⁿˈ ˈoowindyoona tsjoom Jope. Majuu xjeⁿˈñeeⁿ tjawa Pedro xqueⁿ wˈaa yuu su na nntseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Bet nākošajā dienā, kad tie vēl bija ceļā un tuvojās pilsētai, Pēteris ap sesto stundu uzkāpa mājas augšā lūgt Dievu.


Ee ¿ljoˈ matso ljeii ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaaⁿˈaⁿ? Matsonaˈ: “Tyotseiyuˈya tsˈom Abraham ñequio Tyˈo̱o̱tsˈom, ndoˈ na sˈaaⁿ naljoˈ, Tyˈo̱o̱tsˈom tqueⁿ jom na tjaa jnaⁿ cwicatseixmaaⁿ.” 	 Jo ko saka Raksti? Ābrahams ticēja Dievam, un tas tika viņam pieskaitīts attaisnošanai.


Juu ljeii na tqueⁿ Moisés, teiljeiinaˈ cjooˈ lcaaˈ ljo̱ˈ. Ñeseixmaⁿnaˈ na caxueenaˈ hasta tyochˈeenaˈ na caxuee nnom Moisés, meiⁿ leicanda̱a̱ ntyˈiaa nnˈaⁿ Israel nnoom ndoˈ juu na caxuee nnoom cheⁿndyocheⁿ tjanduuˈnaˈ. Juu ljeiiˈñeeⁿ na seijndaaˈñenaˈ na cwiwje nnˈaⁿ, tyjeeˈnaˈ ñequio na caxuee na cwiluiiñe Tyˈo̱o̱tsˈom, 	 Bet ja kalpošanai nāvei, kas burtiem bija iekalta akmenī, bija tāda godība, ka Izraēļa bērni nevarēja skatīties Mozus sejā viņa vaiga spožuma dēļ, kas bija pārejošs,


Ndoˈ yocheⁿ na mˈaⁿna Belén, tueˈntyjo̱ xuee na nntseincuii María. 	 Un notika, ka, viņiem tur esot, pienāca laiks, lai viņa dzemdētu.


Meiⁿcwii ñˈoom tilqueⁿˈtyeⁿˈyoˈ na nntjeiˈyoˈyoˈ ñˈoom na ntyjii tsjoomnancue, ee juunaˈ mˈaaⁿnaˈ nacje ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ na nnduˈyoˈ naljoˈ, matseijomnaˈ na cwinduˈyoˈ jiiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. Ndoˈ meiⁿcwii ñˈoom tilqueⁿˈtyeⁿˈyoˈ na nntjeiˈyoˈyoˈ ñˈoom na ntyjii tsjoom Jerusalén, ee tsjoomˈñeeⁿ cwiluiiñenaˈ tsjoomˈ nquii Tyˈo̱o̱tsˈom na matsa̱ˈntjom. Ndoˈ na nnduˈyoˈ naljoˈ matseijomnaˈ na cwinduˈyoˈ jiiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom. 	 Ne pie zemes, jo tā ir Viņa kāju balsts, ne pie Jeruzalemes, jo tā ir lielā ķēniņa pilsēta!


Silas ñequio Timoteo jnda̱ tquiena na mˈaaⁿ Pablo na jnaⁿna ndyuaa Macedonia. Quia joˈ Pablo, macanda̱ tsˈiaaⁿ ˈnaaⁿˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na tyoqueⁿñê. Tyocwjiˈyuuˈñê nda̱a̱ nnˈaⁿ judíos na Jesús cwiluiiñê Cristo tsaⁿ na meindooˈna na nndyocwjiˈnˈmaaⁿñe joona. 	 Bet kad Sīls un Timotejs atnāca no Maķedonijas, Pāvils vēl centīgāk sludināja jūdiem, ka Jēzus ir Kristus.


Cwii xuee na cwitaˈjndyee nnˈaⁿ, tjatseijomñe Jesús waaˈ tsˈaⁿ na cwiluiitquieñe cantyja ˈnaaⁿ nnˈaⁿ fariseos, na nlcwaaⁿˈaⁿ joˈ joˈ. Ndoˈ ñˈeeⁿ nnˈaⁿ fariseos na tyoqueⁿ cwenta ljoˈ nntsˈaaⁿ. 	 Un notika, ka Jēzus iegāja sabatā kāda farizeju priekšnieka namā maizi ēst; un tie Viņu novēroja.


Queⁿˈyoˈ cwenta, Tyˈo̱o̱tsˈom maˈñeeⁿ ˈo. Taxocˈoom watsˈom tˈmaⁿ ˈnaⁿˈyoˈ. Quia joˈ seineiiⁿ nda̱a̱ nnˈaⁿ, tsoom: —Nndyeˈyoˈ nntsjo̱o̱ na taxocantyˈiaˈyoˈ ja hasta na nncueˈntyjo̱ xuee na nnduˈyoˈ: “Matioˈnaaⁿñenaˈ nqueⁿ na mañoom ñequio xueeˈ Ta Tyˈo̱o̱tsˈom.” 	 Lūk, jūsu nams tiks jums atstāts tukšs. Bet es jums saku: jūs mani neredzēsiet, kamēr nāks laiks, kad jūs sacīsiet: Svētīgs, kas nāk Kunga vārdā!


Ñˈeeⁿ nnˈaⁿ na mañequiaaⁿ na cwiñeˈquia ñˈoomˈ Tyˈo̱o̱tsˈom ñequio na jndo̱ˈya nˈom. Ndoˈ ñˈeeⁿ ntˈomndye joona manquiiti Espíritu mañequiaaⁿ na nnda̱a̱ nlaˈneiⁿna ñˈoom cha nlaˈno̱ⁿˈ nnˈaⁿ chiuu lˈue tsˈom Tyˈo̱o̱tsˈom na nncˈomna. 	 Vienam caur Garu tiek doti gudrības vārdi, citam tanī pat Garā zinātnes vārdi,


Sa̱a̱ matsoom nda̱a̱na: —ˈO quiaˈyoˈ na nlcwaˈna. Tˈo̱o̱ naⁿˈñeeⁿ nnoom, jluena: —Macanda̱ ñeˈom taⁿˈ tyooˈ ñequio we catscaa cwileiñˈo̱o̱ⁿyâ. ¿Ljoˈti nntso luaaˈ? Macanda̱to xeⁿ tsaalajndaayâ nantquie na nlcwaˈ chaˈtsondye naⁿmˈaⁿˈ. 	 Bet Viņš tiem sacīja: Dodiet jūs viņiem ēst! Bet tie atbildēja: Mums nav vairāk kā piecas maizes un divas zivis; vai atkal: Mēs iesim un nopirksim pārtiku visiem šiem ļaudīm.


Jluena nnoom: —¿Chiuu na luaaˈ? ndoˈ tjaaˈnaⁿ cwii nnˈaⁿˈyoˈ na luaaˈ jndyu. 	 Un tie sacīja viņai: Taču nav neviena tavos rados, kas sauktos šinī vārdā.


Jnda̱ teinom we chu na mˈaaⁿ Pablo joˈ joˈ teijndyooñe gobiernom Félix, toˈñom Porcio Festo. Ndoˈ cweˈ na jeeⁿ lˈue tsˈom Félix na calaˈtiuu nnˈaⁿ judíos na jom ya tsˈaⁿñê, ˈñeeⁿ Pablo na ndicwaⁿ mˈaaⁿ tsaⁿˈñeeⁿ na pra̱so. 	 Kad divi gadi bija pagājuši, Porcijs Fēsts kļuva Fēliksa pēctecis. Fēlikss, gribēdams jūdiem parādīt labvēlību, atstāja Pāvilu cietumā.


quiiˈntaaⁿna ñˈeeⁿˈndye ntˈom nnˈaⁿ na jnaⁿ ndyuaaxeⁿncwe Chipre ñequio nnˈaⁿ na jnaⁿ tsjoom Cirene. Naⁿˈñeeⁿ jnda̱ na tquiena tsjoom Antioquía, mati tyolaˈneiⁿna ñˈoom naya cantyja ˈnaaⁿˈ Ta Jesús nda̱a̱ nnˈaⁿ na nchii judíos. 	 Bet daži no tiem bija vīri no Kipras un Kirēnes, kas, nonākuši Antiohijā, runāja grieķiem, sludinādami Kungu Jēzu.


Quia joˈ tyee na cwiluiitquieñe ñequio tmaaⁿˈ nnˈaⁿ judíos na ñˈeeⁿ ñˈeⁿñê na jndyu saduceos, jlawendyena nacjoo apóstoles ee jeeⁿ lioona naⁿˈñeeⁿ. 	 Tad cēlās augstais priesteris un visi, kas kopā ar viņu bija (tie piederēja pie saduceju sektas), kļuva dusmu pilni


Na jnda̱ we tˈo̱nndaˈ Tyˈo̱o̱tsˈom na mˈaaⁿ cañoomˈluee, matsoom no̱o̱ⁿya: “ˈNaⁿ na jnda̱ tqua̱a̱ⁿya na ljuˈ tseixmaⁿnaˈ ˈu tintsuˈ na cwajndiinaˈ.” 	 Tad balss no debesīm otrreiz man atbildēja: Ko Dievs šķīstījis, to nesauc par nešķīstu!


Xuee na tuii na luaaˈ, maxuee na cwilaˈjndaaˈndye nnˈaⁿ ˈnaⁿ na nlcaⁿnaˈ joona ee na ˈio xuee na nntaˈjndyeena. Quia na teincoo cwiicheⁿ xuee, ntyee na cwiluiitquiendye ñequio nnˈaⁿ fariseos, ñecwii tmaaⁿˈ tyˈena na mˈaaⁿ Pilato. 	 Bet otrā dienā, kas ir pēc sataisīšanās dienas, augstie priesteri un farizeji sapulcējās pie Pilāta


Tquiocho nnˈaⁿ yonchˈu na mˈaaⁿ Jesús na nntioom tsˈo̱o̱ⁿ nacjoona ndoˈ na nntseineiiⁿ nnom Tyˈo̱o̱tsˈom cantyja ˈnaaⁿna. Sa̱a̱ jâ nnˈaⁿ na cwilaˈjomndyô̱ ñˈeⁿñê jlaˈtiaaˈâ nnˈaⁿ na tquiocho yonchˈuˈñeeⁿ. 	 Tad atnesa pie Viņa bērnus, lai Viņš tiem uzliktu rokas un lūgtu Dievu; bet mācekļi norāja tos.


Joˈ chii tacalaˈxmaⁿna na we tsˈaⁿ. Ndoˈ ncˈe na luaaˈ seijndaaˈñe Tyˈo̱o̱tsˈom, jo chii ticatsonaˈ na cweˈ tsˈaⁿ nntseityuiiˈ cantyja na mˈaⁿna. 	 Tātad viņi nav vairs divi, bet viena miesa. Tāpēc: ko Dievs savienojis, to cilvēkam nebūs šķirt.


Ndoˈ ángeles nntueeˈna naⁿˈñeeⁿ naquiiˈ chom bˈio. Joˈ joˈ nndyuee naⁿˈñeeⁿ ndoˈ nnteinquiena ndeiˈnˈomna na wiˈ cwitjoomna. 	 Un iemetīs tos uguns krāsnī. Tur būs raudāšana un zobu griešana.


Ee tjaa ˈñeeⁿ quichˈee na jndooˈñe cheⁿnquii. Macwaaⁿˈaⁿ nantquie cha nncˈoom na yaaⁿˈaⁿ. Ndoˈ chaˈxjeⁿ Cristo machˈeeⁿ cwenta jaa tmaaⁿˈ nnˈaⁿ na macwjiˈ Tyˈo̱o̱tsˈom cwentaaⁿˈaⁿ, maluaaˈ matseijomnaˈ na cateixˈee tsˈaⁿ scoomˈm. 	 Jo neviens vēl nekad nav ienīdis savu miesu, bet to kopj un saudzē tāpat kā Kristus - Baznīcu.


Tˈo̱ Jesús, matsoom: —Xeⁿ nchii Tyˈo̱o̱tsˈom tquiaa na jnduˈ tjaa meiⁿcwii na nnda̱a̱ nntsaˈ ñˈeⁿndyo̱. Macweˈ joˈ juu tsˈaⁿ na tio ja lˈo̱ˈ matˈmaⁿti jnaaⁿˈ mawaa. 	 Jēzus atbildēja: Tev nebūtu nekādas varas pār mani, ja tā nebūtu tev dota no augšienes. Tāpēc tam, kas mani tev nodeva, lielāks grēks.


Ñequio ˈndyoo tsˈaⁿ matseitˈmaaⁿˈñê Tyˈo̱o̱tsˈom ndoˈ mañequio juunaˈ majoomˈm nˈoomwiˈ nacjooˈ tsˈaⁿ. ˈO nnˈaⁿya na jeeⁿ wiˈ tsˈo̱o̱ⁿya, meiⁿchjoo ticatyˈiomyanaˈ na luaaˈ cwiluii. 	 No tās pašas mutes nāk svētība un lāsts. Tas tā, mani brāļi, nedrīkst notikt!


Quia na ntyˈiaaˈ Jesús na cwilaˈyuˈya nˈom naⁿˈñeeⁿ, tsoom nnom nquii tsˈaⁿ na wiiˈ: —ˈU jndaaya, jnda̱ seitˈmaⁿ tsˈo̱o̱ⁿya ˈu chaˈtso jnaⁿˈ na niom. 	 Bet Jēzus, redzēdams viņu ticību, sacīja triekas skartajam: Dēls, tavi grēki tev tiek piedoti!


Tsoom: —Tsotya̱ya, ˈu chaˈtso nnda̱a̱ nntsaˈ. Catseicandyaandyuˈ ja na ticwino̱o̱ⁿya nawiˈwaa. Sa̱a̱ catsaˈ chaˈxjeⁿ na lˈue tsˈomˈ nncuˈ nchii chaˈxjeⁿ na lˈue tsˈo̱o̱ⁿ ja. 	 Un Viņš sacīja: Abba, Tēvs! Tev viss iespējams, novērs šo biķeri no manis, tomēr ne ko es gribu, bet ko Tu.


Ndoˈ cwiicheⁿ ángel na tseixmaⁿ na mandoˈ chom na ntyjo nomtsˈom joˈ joˈ, juu jluiˈnom ndoˈ jndeii seineiⁿ nnom juu ángel na maleiñˈoom xjo carwato. Tso nnom ángelˈñeeⁿ: —Cwa, cˈoomˈ xjo ta̱a̱ ˈnaⁿˈ, catyjeeˈ nˈeiiⁿ uva lˈo̱o̱ na meintyjeeˈ tsjoomnancue, ee jnda̱ jnda̱a̱ ta̱. 	 Un vēl kāds cits eņģelis, kam bija vara pār uguni, izgāja no altāra un sauca stiprā balsī tam, kam bija asais sirpis, sacīdams: Laid savu aso sirpi darbā un novāc ķekarus no zemes vīna koka, jo tā ogas jau ienākušās.