Nyt oli seitsemän veljestä. Ensimmäinen otti vaimon ja kuoli lapsetonna. 	 Atziˈn jaˈlin, chi chiˈ, jun maj, attaq wuq ichin kyitzˈimile kyibˈ. Atziˈn kytziky knet t‑xuˈjil, me ntiˈ jun tkˈwal kyij, teˈ tkyim.


Ja Herra sanoi yöllä näyssä Paavalille: "Älä pelkää, vaan puhu, äläkä vaikene, 	 Jun qnikyˈin ikyjo, tej tok jun twutzikyˈ Pabl, ex yolin tAjaw Tkyaqil te kyjaluˈn: Mina tzaj xobˈa, ex kux yolin tiˈj Tbˈanil Tqanil, ex mina kubˈ numja,


"Me olemme kuulleet hänen sanovan: `Minä hajotan maahan tämän käsillä tehdyn temppelin ja rakennan kolmessa päivässä toisen, joka ei ole käsillä tehty`." 	 O qbˈintexi qeˈ ntqˈmaˈn kyjaluˈn: Kˈwel nyuchˈinjiˈy tnejil ja te naˈbˈl Dios, a kybˈinchbˈin ichin, exsin toj oxe qˈij kbˈantile juntl wuˈn, me nya kybˈinchbˈin ichin.


Sillä synnin ei pidä teitä vallitseman, koska ette ole lain alla, vaan armon alla. 	 Ex atzin jaˈlin, ntiˈl tipin il kyibˈaja, quˈn ntiˈ kyokliˈn tiˈjjo a ntqanin ojtxe kawbˈil kyiˈja, a kyimin; qalaˈ noq tiˈjjo t‑xtalbˈil qMan Dios.


sentähden että lihan mieli on vihollisuus Jumalaa vastaan, sillä se ei alistu Jumalan lain alle, eikä se voikaan. 	 Ayetziˈn k‑okil kyxoˈnx kyanmin tiˈjjo taj ojtxe kyten, ajqˈojqe tiˈj qMan Dios, quˈn kykyˈeˈ tuˈn tkubˈ kynimin tkawbˈil, ex nlay japin kyuˈn.


Sentähden minä olen sitä mieltä, ettei tule rasittaa niitä, jotka pakanuudesta kääntyvät Jumalan puoleen, 	 Tzuntzin nkubˈ nbˈisintza, chi Santyawjo, qa nya il tiˈj tuˈn tkubˈ kybˈinchin aye nya Judiyqe tkyaqiljo nbˈant quˈn, a awo Judiyqo.


Mutta ylösnoustuani minä menen teidän edellänne Galileaan." 	 Me ajtzin njaw itzˈjiˈy juntl majl, nej chin pon kaniˈn kywutza toj Galiley.


mutta joka juo sitä vettä, jota minä hänelle annan, se ei ikinä janoa; vaan se vesi, jonka minä hänelle annan, tulee hänessä sen veden lähteeksi, joka kumpuaa iankaikkiseen elämään". 	 Me ankye teˈ kxel kˈwan teˈ cheˈwe kxel nqˈoˈn, nlaypen tzaj jun majl teˈ kˈwaj tiˈj. Quˈn atziˈn cheˈwe kxel nqˈoˈn te, kpuljil toj tanmin, tzeˈnkuˈ xlokˈ aˈ, tuˈn tten tchwinqil te jun majx.


Parantakaa sairaita, herättäkää kuolleita, puhdistakaa pitalisia, ajakaa ulos riivaajia. Lahjaksi olette saaneet, lahjaksi antakaa. 	 Kyqˈaninqekujiˈy yabˈ; kˈaˈ chi jaw kyanqˈsiˈn kyimnin juntl majl; kyqˈaninqekujiˈy yabˈqe tuˈn nim txˈaˈk; ex kylajomilqexjiˈy taqˈnil tajaw il toj kyanminxjal. Noq ma txi oyitjo kyokliˈn lo noq kukxjo, ex mi txi kyqanin twiˈ kykˈuˈja tiˈjjo kbˈantil kyuˈn tukˈa.


se on: eivät ne, jotka lihan puolesta ovat lapsia, ole Jumalan lapsia, vaan lupauksen lapset, ne luetaan siemeneksi. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, n‑el qnikyˈ te, qa mix aˈl jun at toklin te tkˈwal Dios noq tuˈn t‑xeˈchil jaˈ itzˈje. Qalaˈ oˈkqexjo aye o chi itzˈje tkabˈ majin tzeˈnkuxjo tqˈma Dios. Aye xjal anetziˈn at kyoklin twutz te twutzxix tyajil Abraham.


Kehoita palvelijoita olemaan isännilleen kaikessa alamaisia, heille mieliksi, etteivät vastustele, 	 Ex ikyxjo, qˈonxa kynabˈl aqˈnil, tuˈn tkubˈ kynimin tajaw aqˈuntl toj tkyaqil, ex tuˈn kyok te tbˈanil xjal, tuˈntzintla mibˈin chi tzaqˈwin, ex tuˈntzin ttzalaj tajaw aqˈuntl kyiˈj.


Jos koko ruumis olisi silmänä, missä sitten olisi kuulo? Jos taas kokonaan kuulona, missä silloin haisti? 	 Quˈn noqit tkyaqil qxmilil wutzbˈaj, mitla nqbˈiˈn. Ex noqit tkyaqil qxmilil ẍkyinbˈaj, mitla nqsqoˈn.


Vai olenko tehnyt syntiä siinä, että - alentaessani itseni, jotta te ylenisitte - olen ilmaiseksi julistanut teille Jumalan evankeliumia? 	 ¿Ma nyapela bˈaˈn xbˈant wuˈn kyiˈja, tuˈn ẍin yoliˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil kukxjo, ex mi s‑el nqaniˈn twiˈ nkˈuˈja? Noqpe kyja xkubˈ nmutxsin wibˈa, noq tuˈn kyjawku nnimsiˈn toj kynimbˈila tuˈn nyola.


Sillä minä tiedän, ettei minussa, se on minun lihassani, asu mitään hyvää. Tahto minulla kyllä on, mutta voimaa hyvän toteuttamiseen ei; 	 Quˈn bˈiˈn wuˈn, qa nlay bˈant jun bˈaˈn tuˈn ojtxe nteˈn. Mix tuˈn waja tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn bˈaˈn, me ntiˈ tumil tuˈn tbˈant wuˈn.


Koska niin monet kerskaavat lihan mukaan, niin kerskaan minäkin. 	 Ilaˈku kyxola njaw tnimsin tibˈ, tzeˈnkuxnaj jun aˈla nimxix toklin te twutz txˈotxˈ. Ex ikyx wejiˈy, kjawil nnimsin chˈin weˈ wibˈ.


Sillä jos kuolleita ei herätetä, ei Kristuskaan ole herätetty. 	 Quˈn noqit twutzxtz qa mi nchi jaw anqˈin kyimnin, exitla ikyxjo te Crist, bˈeˈxitla kyim teˈ te jun majx.


Ja hän sanoi hänelle: `Ystävä, kuinka sinä olet tullut tänne sisälle, vaikka sinulla ei ole häävaatteita?` Mutta hän jäi sanattomaksi. 	 Ex xi tqˈmaˈn te: Wukˈa, ¿Tzeˈn tten s‑oktza tzaluˈn, kyukˈa t‑xbˈalin ikyjo? chiˈ. Me ante xjal mix xaˈye yekche, noq tuˈn t‑xobˈil te nmaq kawil.


Minä kirjoitin teille kirjeessäni, ettette seurustelisi huorintekijäin kanssa; 	 Tojjo juntl wuˈja, xi nqˈmaˈn tuˈn mina tzˈok kymujbˈina kyibˈa kyukˈa aj kyˈaˈjil,


niin hänkin on juova Jumalan vihan viiniä, joka sekoittamattomana on kaadettu hänen vihansa maljaan, ja häntä pitää tulella ja tulikivellä vaivattaman pyhien enkelien edessä ja Karitsan edessä. 	 okla k‑ikyˈixjo chojbˈil tuˈn, kywutzjo angel, a xjanqe, ex twutzjo tal Tal rit, a tukˈa qˈaqˈ ex tzˈeˈnaq te jun majx. Ajo chojbˈil lo, a tyabˈ twiˈ Dios, a ktzajil tqˈoˈn tzeˈnku jun kˈwabˈj, a il tiˈj tuˈn t‑xi kykˈwaˈn, a nya smoˈn twutz tukˈa jun tiˈ.


Ja kuningas Herodes sai kuulla hänestä, sillä hänen nimensä oli tullut tunnetuksi, ja ihmiset sanoivat: "Johannes Kastaja on noussut kuolleista, ja sentähden nämä voimat hänessä vaikuttavat". 	 Atziˈn Herodes, a tnejil kawil, tbˈinte tqanil Jesús, ex jniˈ otaq bˈaj bˈant tuˈn kyojile kykyaqil najbˈil. Otaq jaw yolbˈil tiˈj kyuˈnxjal: Junjun qˈmante qa ataq Juan, a Jawsil Aˈ, otaq jaw anqˈin juntl majl, quˈn tuˈn nimxjo nbˈant tuˈn, ex tbˈanilx wen.


"Huutavan ääni kuuluu erämaassa: `Valmistakaa Herralle tie, tehkää polut hänelle tasaisiksi`", 	 K‑yoliljo nsaˈn tojjo tzqij txˈotxˈ, jaˈ ntiˈ kynajbˈilxjal toj. Chkuˈ kyjaluˈn: Kybˈinchin kyteˈn twutz qAjaw; kyqˈoˈnx kyanmiˈn te jikyinxix wen.


Ja palvelijat menivät ulos teille ja kokosivat kaikki, keitä vain tapasivat, sekä pahat että hyvät, ja häähuone tuli täyteen pöytävieraita. 	 Bˈeˈxsin i bˈaj xiˈ aqˈniltz chmol kyeˈ jniˈ xjal kyojile jniˈ nim bˈe, tzeˈnchaqextz, exla qa wen, mo minaj, tzmaxitzin noj teˈ ma tij ja kyuˈn xjal.


Ja herra kehui väärää huoneenhaltijaa siitä, että hän oli menetellyt ovelasti. Sillä tämän maailman lapset ovat omaa sukukuntaansa kohtaan ovelampia kuin valkeuden lapset. 	 Tej tbˈinte ex ok tkaˈyin tajaw aqˈuntl, bˈeˈx el tnikyˈ te qa manyor ẍtijxtaq tnabˈljo xjal, tuˈn tnabˈlin jun tiˈ, a tuˈn tkubˈ tbˈinchin. Noqtzin tuˈntz, chi Jesúsjo, aye xjal nya nimil, manyor ẍtijqex tiˈj kyaqˈin tzaluˈn twutz txˈotxˈ tzeˈnqekuxljo nimil.


mutta minä en saanut lepoa hengessäni, kun en tavannut Tiitusta, veljeäni. Sentähden sanoin heille jäähyväiset ja lähdin Makedoniaan. 	 Me attaq jun bˈis toj wanmiˈn tiˈj Tito, quˈn naˈntaq tul tukˈa tqanil kyiˈja. Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx i kyij ntzaqpiˈn erman antza toj Troas, tuˈntziˈn bˈeˈx in xiˈy jyolte toj txˈotxˈ te Macedonia.


Aleksander, vaskiseppä, on tehnyt minulle paljon pahaa; Herra on maksava hänelle hänen tekojensa mukaan. 	 Atzin te Lejantr, a txˈnol kxbˈil, nimx nya bˈaˈn ma kubˈ tbˈinchin wiˈja. Ax qAjaw ktzajil qˈoˈnte t‑xel te, tiˈj tkyaqiljo ma bˈant tuˈn.


Helpompi on kamelin käydä neulansilmän läpi kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan." 	 Kxel nqˈmaˈn juntl majl kyeˈy: Akula jun paqx tuˈn tex jun chej toj toyajil jun bˈaq te slepbˈil bˈuˈẍ, tzeˈnku jun qˈinin tuˈn tokx toj Tkawbˈil Dios.


Söittepä siis tai joitte tai teittepä mitä hyvänsä, tehkää kaikki Jumalan kunniaksi. 	 Oˈkxsin kxel nqˈmaˈnjiˈy kyeˈy, qa ma chi waˈn, qa ma chi kˈwaˈn, mo qa tiˈ juntl tiˈ xkubˈ kybˈinchiˈn, kybˈinchinkuy te nimsbˈil tbˈi qMan Dios.


Ja laskettuaan kansan tyköänsä hän astui venheeseen ja meni Magadanin alueelle. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx i aj tchqˈoˈn Jesúsjo xjal kyja, ex bˈeˈx o okxa toj bark, tuˈn kyxiˈy toj txˈotxˈ te Magadán.


Ja vielä: meillä oli ruumiilliset isämme kurittajina, ja heitä me kavahdimme; emmekö paljoa ennemmin olisi alamaiset henkien Isälle, että eläisimme? 	 Kaˈntzinjiy qe tej kˈwalqoxtaq: Ntzajtaq tqˈoˈn jun tumil qe, ex atku nqo kawajtz kyuˈn qtata tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex nchi kubˈ qnimin, aj kykawin qiˈj. Qa ikyjo kyukˈa qtata twutz txˈotxˈ, ¿Me yajtzila teˈ tjaqˈ tkawbˈil qTatatz toj kyaˈj? Quˈn qa ma kubˈ qnimiˈn tumil, a ntzaj tqˈoˈn, at qchwinqil tukˈa te jun majx.


Ja laskettuaan kaikki omansa ulos hän kulkee niiden edellä, ja lampaat seuraavat häntä, sillä ne tuntevat hänen äänensä. 	 Ajtzin kyetz bˈaj tuˈn, kˈwel nej kywutz, exsin kchi okil lipe rit tiˈj, quˈn n‑el kynikyˈ te tqˈajqˈojil twiˈ.


sillä hän päätti, että Jumala on voimallinen kuolleistakin herättämään; ja sen vertauskuvana hän saikin hänet takaisin. 	 ¿Me tiˈtzila t‑xim Abraham tiˈjjo luˈn? Quˈn qˈuqletaq tkˈuˈj tiˈj Dios qa at tipin tuˈn tjatz anqˈin juntl majl Isaac kyxol kyimin. Ex bˈeˈx tzaj tkleˈn juntl majljo tkˈwal. Mix kyime; nyakuj otaq jaw anqˈin juntl majl kyxol kyimnin, quˈn tuˈn otaq ttziye ttata tuˈn tkubˈ bˈyet.


hänen jalkansa olivat ahjossa hehkuvan, kiiltävän vasken kaltaiset, ja hänen äänensä oli niinkuin paljojen vetten pauhina. 	 Ayetzin tqan nchi tilkˈaj tzeˈnku jun kxbˈil ntzˈiltzˈin wen, aj tetz toj qˈaqˈ. Ex atzin tqˈajqˈojil twiˈ kujxix tzeˈnku tqˈajqˈojil jun nim aˈ njulinxix wen.


Ja heidät kaikki valtasi pelko, ja he ylistivät Jumalaa sanoen: "Suuri profeetta on noussut meidän keskellemme", ja: "Jumala on katsonut kansansa puoleen". 	 Jotqexjo xjal, a iteˈtaq antza, bˈeˈx tzaj kyxobˈil, tej tiwleˈ a otaq bˈaj. Tuˈntziˈn, bˈeˈx ok ten nimsil teˈ tbˈi qMan Dios. Chi chiˈ kyjaluˈn: Luˈ jun nmaq yolil Tyol Dios ma jaw anqˈin qxol, ex: Luˈ te Dios ma tzul klol teˈ Ttanim, chi chiˈ.


Sillä niitä ovat ne, jotka tungettelevat taloihin ja pauloihinsa kietovat syntien rasittamia ja monenlaisten himojen heiteltäviä naisparkoja, 	 Me kyxoljo xjal ayeˈ, at junjun tbˈanilxix tumil toj kywutz tuˈn kykubˈxjal kyuˈn, ex tuˈn kysbˈuˈn kyiˈjjo qya, ayeˈ kyaj tuˈn tel kynikyˈ teˈ twutzxix, chi chiˈ, me tuˈn lajoˈnqe tuˈn il, ex tuˈn jniˈ achbˈil, a tzeˈnku ntqanin kyxmilil, jun paqx nchex lipe kyiˈjjo xnaqˈtzbˈil, a tbˈanilx tbˈijte; me tuˈn tpajjo kabˈe kykˈuˈj, nlay bˈant tuˈn tel kynikyˈ teˈ a twutzxix.


Silloin Paavali ja Barnabas puhuivat rohkeasti ja sanoivat: "Teille oli Jumalan sana ensiksi puhuttava; mutta koska te työnnätte sen luotanne ettekä katso itseänne mahdollisiksi iankaikkiseen elämään, niin katso, me käännymme pakanain puoleen. 	 Tuˈntzin ikyjo, jaw kyiˈn kyibˈ tuˈn kyyolin, ex xi kyqˈmaˈn: Iltaq tiˈj, chi chi Pabl ex Bernabé, tuˈn qyoliˈn nej kyukˈiy, ayiˈy aj Judiy, tiˈj Tyol Dios. Me tuˈn ma tzˈel kyikyˈin, ex nkubˈ kynabˈlin qa ntiˈ kyokliˈn tiˈjjo chwinqil te jun majx, antza qo xelitza kyukˈaˈ a nya Judiyqe.


Tämä on minun puolustukseni niitä vastaan, jotka asettuvat minua tutkimaan. 	 Atzin tumiljo wuˈn kyeˈy te kolbˈil wibˈa kywutzjo nchi yolbˈin wiˈja.


Mutta Herra sanoi hänelle: `Riisu kengät jalastasi; sillä paikka, jossa seisot, on pyhä maa. 	 Xitzin tqˈmaˈn tAjaw Tkyaqil te kyjaluˈn: Qˈinqemil t‑xjabˈa, quˈn atzin txˈotxˈ luˈn xjanxix wen.


Ja sanoma heistä tuli Jerusalemin seurakunnan korviin, ja he lähettivät Barnabaan Antiokiaan. 	 Ayetzin kyeˈ Ttanim Dios toj Jerusalén, tej kybˈin teˈ tqanil lo, xi kychqˈoˈn Bernabé tzmax Antyokiy.


minä riennän kohti päämäärää, voittopalkintoa, johon Jumala on minut taivaallisella kutsumisella kutsunut Kristuksessa Jeesuksessa. 	 ex tuˈntzin nkaniˈn tojjo a lajoˈnx wuˈn, ex tuˈn tkanbˈitjo a oyaj toj kyaˈj, qˈoˈntz tuˈn qMan Dios, atxix tej xqo ttxok, tuˈn qmujbˈin te qibˈ tukˈa Crist, a Jesús.


Älkää olko vaelluksessanne ahneita; tyytykää siihen, mitä teillä on; sillä hän itse on sanonut: "En minä sinua hylkää enkä sinua jätä"; 	 Mi tzˈok kykˈuˈjlinxixjiˈy pwaq, qalaˈ chi tzalajxixa tuˈn chˈin at kyeˈy, quˈn ax te Dios tzaj qˈmaˈnte kyjaluˈn: Nlayx chi kyij ntzaqpiˈn kyjunala.


rukoillen samalla meidänkin edestämme, että Jumala avaisi meille sanan oven puhuaksemme Kristuksen salaisuutta, jonka tähden minä myös olen sidottuna, 	 Ex ikyxjo chi naˈn Dios qiˈja, tuˈn ttzaj tqˈoˈn Dios ambˈil te qeˈy, tuˈn qyoliˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil, ex tuˈn tpjetjo yol quˈn tukˈaxix tumil, a ewintaq tiˈj Crist. Ex chi naˈn Diosa wiˈja, tuˈn tbˈant nyoliˈn toj tumilxix, quˈn tuˈntzin tpajjo yol luˈn, intinkuxiˈy toj tze.


Sentähden hän myös toisessa paikassa sanoo: `Sinä et salli Pyhäsi nähdä katoavaisuutta`. 	 Tuˈnpetziˈn, qˈumle toj junxil tnej Tuˈjil: Ay, Dios, nlayla ttziyiy, tuˈn tel puqˈjjo t‑xmilil xjan taqˈnila, a kˈuˈjlinxix wen.


Joka syö minun lihani ja juo minun vereni, se pysyy minussa, ja minä hänessä. 	 Ankye te kxel waˈn teˈ nchibˈjila, ex kxel kˈwaˈn teˈ nchkyˈela, ante ma tzˈok tmujbˈin tibˈjo wukˈiy, ex ayiˈn ma tzˈok nmujbˈin wibˈa tukˈa.


vaan, kun Pyhä Henki tulee teihin, niin te saatte voiman, ja te tulette olemaan minun todistajani sekä Jerusalemissa että koko Juudeassa ja Samariassa ja aina maan ääriin saakka". 	 Me metzin kyeˈ, aj tul Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn, kxel tqˈoˈn kyipiˈn, tuˈn kyxiˈy yolil wiˈja, a t‑xilin Tkawbˈil Dios, toj Jerusalén, toj tkyaqil Judey ex Samaria ex toj tkyaqiljo najchaq txˈotxˈ, chi Jesús.


"Kunnia Jumalalle korkeuksissa, ja maassa rauha ihmisten kesken, joita kohtaan hänellä on hyvä tahto!" 	 Noqit nkˈant tqoptzˈajiyil Dios toj kyaˈj, ex jun tzaljbˈil kyxolxjal toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, a nkubˈ kybˈinchin taj Dios.


Sinä päivänä te anotte minun nimessäni; enkä minä sano teille, että minä olen rukoileva Isää teidän edestänne; 	 Tojjo qˈij anetziˈn, kxel kyqaniˈn jun tiˈ toj tumil nbˈiˈy, me nya il tiˈj tuˈn nkubˈsin nwutza te nMaˈn, tuˈn t‑xi tqˈoˈn kyeˈy,


taikka joka hänen pyytäessään munaa antaa hänelle skorpionin? 	 ¿Mo qa aku txi tqˈoˈn jun sichil, qa ma tzaj tqanin jun tchiˈ jos? ¡Nlayla! chi Jesúsjo.


niinkuin kirjoitettu on: "Joka oli paljon koonnut, sille ei jäänyt liikaa, ja joka oli koonnut vähän, siltä ei mitään puuttunut". 	 ikyxjo tzeˈnku ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios tiˈjjo maná, a xi tqˈoˈn Dios kye aj Israel: Ayeˈ ilaˈ kybˈaj ex nim o chmet kyuˈn, bˈaˈn tuˈn tkubˈ kypaˈn kyxolx, ex jun elnin tuˈn tele. Ex ayeˈ nya ilaˈ kybˈaj, ex nya nim o chmet kyuˈn, exla qa noq kyinchaqjo teyile junjunch.


Niin hän kysyi heiltä: "Kenenkä te sanotte minun olevan?" Pietari vastasi ja sanoi hänelle: "Sinä olet Kristus". 	 ¿Yajtzin kye toj kywutz? ¿Ankyeqiˈn? chi Jesúsjo. Xi ttzaqˈwin Pegr: A tejiy Crist, a skˈoˈnxix tuˈn Dios, tuˈn tul tzaluˈn twutz txˈotxˈ, chiˈ.


Ja minä näin erään muun enkelin kohoavan auringonnoususta, ja hänellä oli elävän Jumalan sinetti, ja hän huusi suurella äänellä niille neljälle enkelille, joille oli annettu valta vahingoittaa maata ja merta, 	 Ex nliy juntl angel, a tzajnin toj tjawitz qˈij, a qˈiˈntaq tuˈn, ajo jupbˈilte uˈj tuˈn Dios, a itzˈ te jun majx.


Hän on miehen kaltainen, joka huonetta rakentaessaan kaivoi syvään ja laski perustuksen kalliolle; kun sitten tulva tuli, syöksähti virta sitä huonetta vastaan, mutta ei voinut sitä horjuttaa, sillä se oli hyvästi rakennettu. 	 Ikytziˈn tzeˈnku jun ichin, kjawil tbˈinchin jun tja; tnejilxix kˈwelix tlakuˈn tqˈuqil, exsin kˈwel tbˈinchintz tibˈaj abˈj. Tej ttzaj nim jbˈal, jaw chˈiy nim aˈ ex pon peqˈj aˈ tiˈjjo ja, me mix jawe yekche, quˈn bˈinchinku tibˈaj abˈj.


sillä minä sanon teille, etten minä sitä enää syö, ennenkuin sen täyttymys tapahtuu Jumalan valtakunnassa". 	 Quˈn twutzx kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa nlay kubˈ wikyˈsiˈn juntl majla tzmaxi chin waˈl juntl majljiˈy tiˈj, aj tjapin bˈaj t‑xilin Xjan Qˈij tzma toj kyaˈj.


Ja vietyänsä heidät päällikköjen eteen he sanoivat: "Nämä miehet häiritsevät meidän kaupunkimme rauhaa; he ovat juutalaisia 	 ex bˈeˈx xi qˈiˈn jaˈ iteˈtaq kawil, ex xi kyqˈmaˈn: Aye ichin aj Judiy lo, ma chi ok ten najsil kyeˈ xjal tojjo qtanim,


"Miehet, veljet ja isät, kuulkaa, mitä minä nyt teille puolustuksekseni puhun". 	 Noq same ayiˈy tata exqetziˈn nxjalil, chi Pabl, kybˈintzinjiˈy a kxeˈl nqˈmaˈn kyeˈy te kolbˈil weˈy.


Minä, Johannes, teidän veljenne, joka teidän kanssanne olen osallinen ahdistukseen ja valtakuntaan ja kärsivällisyyteen Jeesuksessa, minä olin Jumalan sanan ja Jeesuksen todistuksen tähden saaressa, jonka nimi on Patmos. 	 Ayiˈn, a Juan, kyermanqiˈn, ex noq tuˈn qmujbˈil qibˈ tukˈa Jesús, at wokliˈn junx kyukˈiy tiˈj Tbˈanil Tkawbˈil qMan Dios, ex tiˈj jniˈ yajbˈil ma tzikyˈx quˈn tuˈn tpaj, ex tiˈj tqˈuqbˈil qkˈuˈj tuˈn tikyˈx quˈn toj tkyaqil, tuˈntzintla qok tjaqˈ Tkawbˈil qMan. Atzin jaˈlin, ma chin ex lajoˈn kyuˈn kawil aj Rom tzma tojjo netzˈ txˈotxˈ, Patmos tbˈi, toj ttxuyil aˈ, noq tuˈn tpaj Tyol Dios ex tuˈn nyoliˈn Tbˈanil Tqanil tiˈj Jesús.


Mutta minä sanoin: `En suinkaan, Herra; sillä ei mitään epäpyhää eikä saastaista ole koskaan minun suuhuni tullut`. 	 Xitzin ntzaqˈwiˈn: Mina, wAjaw, quˈn naˈmx tokx toj ntziˈy jun tiˈla, a nya wen tchyoˈljtz qxola, tzeˈn kyij ttzˈibˈin tojxjo ojtxe qkawbˈila.


Silloin hän luovutti hänet heille ja antoi ristiinnaulittavaksi. Ja he ottivat Jeesuksen. 	 Tuˈntzin ikyjo, bˈeˈx xi tqˈoˈn Pilat Jesús toj kyqˈobˈ xoˈl qˈaqˈ, tuˈn tjaw pejkˈit twutz cruz.


me kiitämme häntä sen toivon tähden, joka teille on talletettuna taivaissa ja josta jo ennen olette kuulleet sen evankeliumin totuuden sanassa, 	 ¿Ex jaˈn ntzaje kynimbˈila ex tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja? Antza ntzaje tiˈjjo a nchi ayoˈn tiˈj; aj tkyaqiljo a o tzaj ttziyin Dios, ex kˈuˈn tuˈn te kyeˈy toj kyaˈj. O tzaj kykˈmoˈnjiˈy qˈuqbˈil kykˈuˈja, atxixj tej tkubˈ kybˈiˈn, ex tkubˈ kyniminjiˈy Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a Tyol Dios twutzxix wen.


Kiitos Jumalalle Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta! Niin minä siis tämmöisenäni palvelen mielellä Jumalan lakia, mutta lihalla synnin lakia. 	 Me chjontex te qMan Dios; noq tuˈn qAjaw Jesucrist, quˈn a o tzaqpiˈn weˈy tjaqˈ tkyaqiljo luˈn. At kabˈe tumil te wey: Jun, a wanmiˈn il tiˈj tuˈn tajbˈiˈn te Dios; tkabˈ, quˈn tuˈn xjalqiˈn, intinka toj joybˈil tuˈn il, tuˈn nkubˈ nbˈinchiˈn tzeˈnku ntqanin tachbˈil nxmilila, a ojtxe nteˈn.


Tämän tähden olen kolmesti rukoillut Herraa, että se erkanisi minusta. 	 Oxe maj o txi nqaniˈn te qAjaw tuˈn tel tiˈn kyixkˈoj wiˈja,


Jos joku ei pidä Herraa rakkaana, hän olkoon kirottu! Maran ata. 	 Qa at jun, a mi s‑ok kˈuˈjlin te qAjaw, kyjel tjaqˈ tqanbˈil qMan Dios. Ay qAjaw, txok txontxxa.


Ja minä kuulin vetten enkelin sanovan: "Vanhurskas olet sinä, joka olet ja joka olit, sinä Pyhä, kun näin olet tuominnut. 	 Ex xi nbˈiˈn ajo angel nejinel te aˈ, ex tqˈma: Tzˈaqlexix teˈ, tuˈn ma kawiˈn ikyjo, Ay Dios xjanxix, a itzˈx jaˈlin ex te tnejil, quˈn ikytzin t‑ximjiˈy kyibˈaj.


ja nousivat ja ajoivat hänet ulos kaupungista ja veivät hänet sen vuoren jyrkänteelle asti, jolle heidän kaupunkinsa oli rakennettu, syöstäkseen hänet alas. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, bˈeˈxsin i bˈaj jaw weˈks, exsin tuˈn tex kylajoˈntaq Jesús. Xitzin kyiˈntz twiˈ jun tij wutz, jaˈ bˈinchinkutaqjo kytanim, tuˈntziˈn ttzajtaq kyxoˈn tzmantza.


Kun nyt hänen kanssapalvelijansa näkivät, mitä tapahtui, tulivat he kovin murheellisiksi ja menivät ja ilmoittivat herrallensa kaiken, mitä oli tapahtunut. 	 Me mix ttziye ikyjo. Bˈeˈx xiku tiˈn, tuˈn tkux jpet toj tze, tzmaxi tuˈn tjatzjo, ajxi tchjet tuˈn tkyaqil.


Tämä meni ja vei sanan niille, jotka olivat olleet Jeesuksen kanssa ja jotka nyt murehtivat ja itkivät. 	 Me ante qya bˈeˈx xiˈku qˈmalte kyeˈ nchi bˈaj bˈisintaq ex nchi bˈaj oqˈtaq tiˈj, quˈn i bˈaj bˈet tukˈa.


eikä tarvinnut kenenkään todistusta ihmisestä, sillä hän tiesi itse, mitä ihmisessä on. 	 Nya il tiˈj tuˈn t‑xi tqˈmaˈn jun aˈla te, tzeˈn tten jun xjal, quˈn ojtzqiˈn tuˈn, tzeˈn t‑xilin kyxim toj kyanmin.


Minkä siis Jumala on yhdistänyt, sitä älköön ihminen erottako." 	 Tuˈnpetziˈn, nlay tzˈel tpaˈn te xjaljo, a s‑ok tmujbˈin Dios.


Ja hän puhui myös opetuslapsilleen: "Oli rikas mies, jolla oli huoneenhaltija, ja hänelle kanneltiin, että tämä hävitti hänen omaisuuttansa. 	 Kubˈ tqˈmaˈn Jesús jun techil kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn: Attaq jun xjal n‑aqˈnintaq te kaˈyilte taqˈin jun qˈinin. Me bˈeˈx xtaj patbˈaj kyuˈnxjal teˈ tajaw aqˈuntl, quˈn tuˈn otaq tzˈok ten yajil teˈ tqˈinimil tajaw aqˈuntl.


Sillä mitä se hyödyttää ihmistä, vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, mutta saisi sielullensa vahingon? Taikka mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi? 	 Quˈn ¿tiˈxsila tajbˈin tuˈn tkanbˈit tkyaqiljo ajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, exsin tuˈn tnaj tanmin? ¿Ma akutzin tzˈok tkyaqil tqˈinimil te klol tanmin?


Sentähden Jumalan viisaus sanookin: `Minä lähetän heille profeettoja ja apostoleja, ja muutamat niistä he tappavat ja toisia vainoavat, 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx tqˈma te Dios, a nimx t‑xilin tnabˈl. Chiˈ kyjaluˈn: Ok kchi xel nchqˈoˈn weˈ nyolila exqetziˈn nxnaqˈtzbˈiˈn. Me iteˈ junjun kye kchi kˈwel bˈyoˈn, ex iteˈ junjuntl ok ktzyetil kylajche.


Ja hän sanoi heille: "Jos joltakin teistä putoaa poika tai härkä kaivoon, eikö hän heti vedä sitä ylös sapatinpäivänäkin?" 	 Ex xi tqˈmaˈn kye Parisey kyjaluˈn: ¿Altzin jun kyeˈ, a nya bˈeˈxkux aku jatz qˈinte jun tkˈwal mo jun twakix, a kuxit tzˈaq toj jun jul, exla qa toj qˈij te ajlabˈl?


Ja hän sanoi minulle: "Se on tapahtunut. Minä olen A ja O, alku ja loppu. Minä annan janoavalle elämän veden lähteestä lahjaksi. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, tzaj tqˈmaˈntl weˈy: Tkyaqil ma japin bˈaj wuˈn. Ayin weˈ ẍin kubˈ bˈinchinte ojtxe, ex kbˈajil tkyaqil wuˈn. Ayin weˈ atxix t‑xe tnejil, ex tibˈaj tkyaqil. Ankye teˈ atx taj toj tanmin, kxel nqˈoˈn nyola te noq kukxjo, tzeˈnku xlokˈ aˈ te chwinqil.


Taikka kuinka voi kukaan tunkeutua väkevän taloon ja ryöstää hänen tavaroitansa, ellei hän ensin sido sitä väkevää? Vasta sitten hän ryöstää tyhjäksi hänen talonsa. 	 Ex at juntl tumil: Qa at jun ileqˈ taj tuˈn telqˈin toj tja jun xjal nim tipin, ¿Ma akutzin bˈant telqˈin, qa nya nej, xkubˈ tkˈloˈn tajaw ja? Ikytzin te tajaw iljo tzeˈnku tajaw ja, quˈn a nim tipin. Me ma chin kanbˈin tiˈj, quˈn ma chi etz nlajoˈn taqˈnil toj kyanminxjal.


ja hän kaatui maahan ja kuuli äänen, joka sanoi hänelle: "Saul, Saul, miksi vainoat minua?" 	 Tuˈntziˈn, bˈeˈx kubˈ lankˈaj Saulo twutz txˈotxˈ, ex xi tbˈiˈn jun tqˈajqˈojil twiˈ jun aˈla tqˈma kyjaluˈn: Saulo, Saulo, ¿Tiˈn wila ma chin el tikyˈiˈn?


ja minun henkeni riemuitsee Jumalasta, vapahtajastani; 	 Ex tzunx ntzalajx wanmiˈn tiˈj Dios, a Klol weˈy.


Ja jos he olisivat tarkoittaneet sitä maata, josta olivat lähteneet, niin olisihan heillä ollut tilaisuus palata takaisin; 	 Me n‑el qnikyˈ tiˈjjo lo, quˈn noqit oˈkxtaq kyajjo jun kynajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, bˈeˈxitla i meltzˈaj najal te txˈotxˈ, jaˈ taˈyetaq Abraham te tnejil, quˈn kyetaqjo txˈotxˈ anetziˈn.


Sillä eihän kukaan koskaan ole vihannut omaa lihaansa, vaan hän ravitsee ja vaalii sitä, niinkuin Kristuskin seurakuntaa, 	 Quˈn mix aˈl jun, aku tzˈel ikyˈin te t‑xmilil, qalaˈ n‑ok tkˈaˈchin, ex n‑ok tkaˈyin, tzeˈnku te Crist tiˈj Ttanim, quˈn atzin t‑xmililjo.


Mutta kun tulette kaupunkiin, jossa teitä ei oteta vastaan, niin menkää sen kaduille ja sanokaa: 	 Ex qatzin qa mi ẍi kubˈ tziyin kyuˈn, ex qa mi xkubˈ kybˈiˈn kyyola, ku kyetza tojjo bˈe, ex kyqˈmanxa:


Mutta seuraavana päivänä, koska hän tahtoi saada varman tiedon, mistä juutalaiset häntä syyttivät, päästi hän hänet siteistä ja käski ylipappien ja koko neuvoston kokoontua, vei Paavalin alas ja asetti hänet heidän eteensä. 	 Tojxi junxil qˈij, tajtaq tej tnejil xqˈuqil, tuˈn tbˈinte tiˈjxixjo til Pabl toj kywutz Judiy. Tuˈntziˈn, bˈeˈx el tpjuˈn, exsin xi tqˈmaˈn, tuˈn kyok chmetjo kynejil pale, exqetziˈn tkyaqil Sanedrín, a tnejilxix chmobˈl kyxol aj Judiy. Texjo or anetziˈn, etz qˈiˈn Pabl, ex kubˈ qˈoˈn kywutz kykyaqil kawil.


me emme hetkeksikään alistuneet antamaan heille myöten, että evankeliumin totuus säilyisi teidän keskuudessanne. 	 mix kubˈe qniminjiˈy kyyol, quˈn qajtaqa tuˈn kukx tten Tbˈanil Tqanil kyukˈiy tzˈaqlexix, ex ntiˈ chˈintl tuˈn tok tzˈaqsit.


Missä siis on kerskaaminen? Se on suljettu pois. Minkä lain kautta? Tekojenko lain? Ei, vaan uskon lain kautta. 	 ¿Ma oktzin kjawil qnimsin qibˈ tiˈjjo kolbˈilqe? Mina. Quˈn atzin kolbˈil nya quˈnx, ex nya tuˈn tjapin bˈajjo a ntqˈmaˈn ojtxe kawbˈil quˈn, qalaˈ noq tuˈn qnimbˈil.


Kun olimme eronneet heistä ja lähteneet purjehtimaan, laskimme suoraan Koossaareen ja seuraavana päivänä Rodoon ja sieltä Pataraan. 	 Tej tel qpaˈn qibˈa kyiˈj nimil, o okxa toj bark. Bˈeˈx o xiˈy tzma toj tnam Cos, ex tojxi juntl qˈij, o kaniˈn toj tnam Rodas, ex antza, o xiˈyila tzma Pátara.


Silloin isä sanoi palvelijoilleen: `Tuokaa pian parhaat vaatteet ja pukekaa hänet niihin, ja pankaa sormus hänen sormeensa ja kengät hänen jalkaansa; 	 Me atzin tej manbˈaj bˈeˈx xi tqˈmaˈnkye taqˈnil kyjaluˈn: Jun paqx kyinktzjiˈy a tbˈanil xbˈalin, ex kyqˈonka tiˈj. Ex kyqˈonka jun xmilqˈobˈaj tbˈanilx wen tiˈj twiˈ tqˈobˈ, ex kyqˈonqekjiˈy t‑xjabˈ.


Markus, Aristarkus, Deemas ja Luukas, jotka ovat minun työtovereitani. 	 Ex ikyxjo jun qˈolbˈil tuˈn Marks, Aristarco, Demas, ex Lucas, ayeˈ nchi mojin wukˈiy toj taqˈin qMan.


Ja he tulivat toiselle puolelle järveä gerasalaisten alueelle. 	 Tej kykanin tjlajxi nijabˈ toj ttxˈotxˈjo jun tnam Gerasa tbˈi,


Niin kauan kuin minä maailmassa olen, olen minä maailman valkeus." 	 Loqin intiˈnx tzaluˈn, ayin weˈ tzaj kye kykyaqil xjal twutz txˈotxˈ.


Mutta nyt minä tulen sinun tykösi ja puhun tätä maailmassa, että heillä olisi minun iloni täydellisenä heissä itsessään. 	 Atzin jaˈlin, kyjaˈ waja, a jaˈ taˈy. Ma txi nqˈmanjiˈy jniˈ lo, a loqin intinx chˈintl tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈntzintla kynoj tukˈa tzaljbˈil tzeˈnku weˈ.


niin että teidän päinvastoin ennemmin tulee antaa anteeksi ja lohduttaa, ettei hän ehkä menehtyisi liian suureen murheeseen. 	 Qalaˈ bˈantla tuˈn tkubˈ kynajsiˈn til, ex tuˈn kynimsiˈn tkˈuˈj, tuˈntzintla mi kubˈ numje tuˈn txqan bˈis.


Mutta hän sanoi: "Tätä kaikkea minä olen noudattanut nuoruudestani asti". 	 Iky xi ttzaqˈwin ichin kyjaluˈn: Tkyaqiljo lo bˈeˈx japin bˈaj teˈ wuˈn, atxixj tej ẍin ntzaja toj nqˈayila.


Mutta kun Jeesus oli tämän sanonut, antoi eräs palvelija, joka seisoi vieressä, hänelle korvapuustin sanoen: "Niinkö sinä vastaat ylimmäiselle papille?" 	 Atzaj teˈ tbˈaj tqˈmaˈn Jesús ikyjo, attaq jun xqˈuqil ja te naˈbˈl Dios antza, okx ttzˈajchin toj twutz, ex xi tqˈmaˈn te: ¿Ma ikytzin ma txi ttzaqˈwinjiy te tnejil pale?


ja sanoi heille: "Joka ottaa tykönsä tämän lapsen minun nimeeni, se ottaa tykönsä minut; ja joka ottaa tykönsä minut, ottaa tykönsä hänet, joka on minut lähettänyt. Sillä joka teistä kaikista on pienin, se on suuri." 	 exsin xi tqˈmaˈn kye: Ankye jun kxel kˈmonte jun tal qˈa tzeˈnku lo noq tuˈn tnimbˈil tiˈj nbˈiˈy, nya oˈkxjo tal qˈa kxel tkˈmoˈn, qalaˈ ayiˈn. Ex alkyeˈ kxel kˈmon weˈy, nya oˈkqinxa chin xel tkˈmoˈn, qalaˈ majxjo Dios, a saj chqˈon weˈy. Tuˈnpetziˈn, alkye nya nim chˈin toklin kyxola toj kywutza, apente nimxix toklin, chiˈ Jesúsjo.


Sillä sana rististä on hullutus niille, jotka kadotukseen joutuvat, mutta meille, jotka pelastumme, se on Jumalan voima. 	 Quˈn atzin Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a xi nqˈmaˈn tiˈjjo tkyimlin Crist twutz cruz, ntiˈ tajbˈin toj kywutzxjal, ayeˈ kyja kyxiˈ toj najin. Me atzin Tqanil luˈn tipin Dios teˈ te qe, awoˈ nqo okx toj tbˈeyil kolbˈil, tuˈn qklet tuˈn.


Sentähden kehoittakaa toisianne ja rakentakaa toinen toistanne, niinkuin teettekin. 	 Tuˈnpetziˈn, kynimsinx kykˈuˈja kyxolilixa, ex kykujsinx kyibˈa, tzeˈnkuxjo ntena kyuˈn.


Tämän Jeesuksen on Jumala herättänyt, minkä todistajia me kaikki olemme. 	 quˈn ate qMan Dios jaw anqˈsinte juntl majl Jesús, a Kolil; ex awotziˈn o lonte, ex nqo yolin tiˈj jaˈlin qa itzˈ te jun majx, chi Pegr.


Ja heidän viivyttyään siellä jonkin aikaa veljet laskivat heidät rauhassa palaamaan niiden tykö, jotka olivat heidät lähettäneet. 	 Tbˈajlinxiˈ jun jteˈbˈin qˈij ikyjo, bˈeˈxsin i meltzˈajtz toj Ttanim Dios toj Jerusalén, ex kyij kyqˈoˈn jun qˈolbˈil te nukˈbˈil ex toj tbˈanilxix.


Sillä he rakastivat ihmiskunniaa enemmän kuin Jumalan kunniaa. 	 Quˈn wenxixtaq toj kywutz, tuˈn kyja nimsin kyuˈnxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tzeˈnku tuˈn kyja nimsin tuˈn Dios toj kyaˈj.


Ja kansa meni sinne ylös ja rupesi pyytämään, että hän tekisi heille, niinkuin hänen tapansa oli. 	 I bˈaj xitzin tiljo jniˈ xjal qˈmalte te Pilat, ex i ok ten qˈmalte te, tuˈn tjatz ttzaqpiˈn jun xjal tzeˈnkuxtaqjo ntene kyuˈn.


Mutta sen he sanoivat kiusaten häntä, päästäkseen häntä syyttämään. Silloin Jeesus kumartui alas ja kirjoitti sormellaan maahan. 	 O txi kyqˈmaˈn ikyjo, noq tuˈn tkubˈ tzˈaq toj jun til kyuˈn. Me bˈeˈx kubˈ mukˈe Jesús twutz txˈotxˈ, ex ok ten tzˈibˈil tukˈa twiˈ tqˈobˈ toj quq.


Ja he matkustivat Amfipolin ja Apollonian kautta ja tulivat Tessalonikaan, jossa oli juutalaisten synagooga. 	 Tej kyxiˈ Pabl ex Silas toj kybˈe, i ikyˈx kyojjo tnam te Anfípolis ex Apolonia, ex liweyxix, i kanin tzma Tesalónica, jaˈ iteˈtaq txqan xjal aj Judiy, ex jaˈ taˈtaq jun ja kyuˈn, te nabˈl Dios.


ja sanoi: "Miehet, minä näen, että purjehtiminen käy vaivalloiseksi ja vaaralliseksi, ei ainoastaan lastille ja laivalle, vaan myös meidän hengellemme". 	 Ayiˈy tata, nkubˈ nnabˈliˈn qa nya bˈaˈn tuˈn t‑xi qiˈn qbˈe, quˈn aku txi mulqˈajjo bark exsin tkyaqil tiqitz. Ex majqox, aku qo kyim.


Sillä minä olin päättänyt olla teidän tykönänne tuntematta mitään muuta paitsi Jeesuksen Kristuksen, ja hänet ristiinnaulittuna. 	 Quˈn tej nteˈn kyukˈiy, ntiˈtaq juntl t‑xilin nyola, qalaˈ oˈkxjo tiˈj Jesucrist ex tiˈjjo tkyimlin twutz cruz.


- sittenkuin olemme, te ja minun henkeni ynnä meidän Herramme Jeesuksen voima, tulleet yhteen - 	 Aj tok kychmoˈn kyibˈa toj tbˈi qAjaw Jesús, ex ktenbˈil tipin qAjaw kyukˈiy, ex nxi nqˈoˈn nyola te kujsilte, nyakuxitlaj ajinqiˈn kchin tenbˈil kyukˈiy,


ja enimmän suretti heitä se sana, jonka hän oli sanonut, etteivät he enää saisi nähdä hänen kasvojansa. Ja he saattoivat hänet laivaan. 	 Ex nimx i jaw bˈisinj nimil, quˈn tuˈn otaq tqˈma Pabl, qa nlay tzˈiwle juntl majl kyuˈn. Texjo or anetziˈn, i xiˈ waˈbˈilte tzmax jaˈ taˈyetaq bark.


Sillä he puhuvat pöyhkeitä turhuuden sanoja ja viekoittelevat lihan himoissa irstauksilla niitä, jotka tuskin ovat päässeet eksyksissä vaeltavia pakoon, 	 Quˈn nchi yolin tukˈa jun yol tbˈanilx, noq tuˈn kynimsin kyibˈ, me ntiˈ tajbˈin kyxnaqˈtzbˈil. Quˈn noq kyuˈn kytzeq ex jniˈ achbˈil, a ntqanin kyxmilil, kyaj tuˈn kyxmoxin kyiˈjxjal, a nya kujqe toj kynimbˈil, ayeˈ tzmaqe n‑el kypaˈn kyibˈ kyiˈjjo bˈinchil il.


Mitkä tien oheen putosivat, ovat ne, jotka kuulevat, mutta sitten perkele tulee ja ottaa sanan pois heidän sydämestään, etteivät he uskoisi ja pelastuisi. 	 Atziˈn ijaj, a xpon chitj toj bˈe, antza nyoline teˈ kyiˈjjo xjal, a nchi bˈin tiˈj Tyol qMan Dios, me liwey n‑ul kanin tajaw il najsilte toj kyanmin, tuˈntzintla mina txi kynimin, ex mina chi klet.


Ja katso, siellä oli mies, jonka käsi oli kuivettunut. Niin he kysyivät häneltä sanoen: "Onko luvallista sapattina parantaa?" voidaksensa nostaa syytteen häntä vastaan. 	 jaˈ attaq jun ichin ntiˈtaq tanmin jun tqˈobˈ. Me tzunxtaq njoyle tumil kyuˈn junjun tzeˈn tten tuˈn tjaw stzˈimin jun tiˈ tiˈj Jesús, ex tuˈn tkubˈ tzˈaq toj jun il kyuˈn. Xi kyqanin te Jesús: ¿Tziyintzin toj ojtxe kawbˈil, tuˈn tqˈanit jun xjal tojjo qˈij te ajlabˈl?


Eikö hän sano sitä kaiketikin meidän tähtemme? Meidän tähtemmehän on kirjoitettu, että kyntäjän tulee kyntää toivossa ja puivan puida osansa saamisen toivossa. 	 Qalaˈ nyolin qiˈj, quˈn bˈiˈn quˈn qa jun kjol exsin jun waˈbˈil triy qˈuqle tkˈuˈj tiˈj tawal, tuˈn tjaw, quˈn atzin chojbˈil teˈ.


eikä pitäydy häneen, joka on pää ja josta koko ruumis, nivelten ja jänteiden avulla koossa pysyen, kasvaa Jumalan antamaa kasvua. 	 Aye xnaqˈtzil lo, ntiˈ kymujbˈil kyibˈ tukˈa Jesucrist, a wibˈaj tibˈaj tkyaqil Ttanim Dios, a axjo t‑xmilil Crist. Atziˈn Crist tok te wiˈbˈaj, atzin nchˈiysin teˈ t‑xmilil, a Ttanim Dios: Nqo tzaj tkˈaˈchin, ex nqo ok tmujbˈin toj tumil tuˈntzin qchˈiy, tzeˈnkuxjo tajbˈil qMan Dios.


sillä ei koskaan ole mitään profetiaa tuotu esiin ihmisen tahdosta, vaan Pyhän Hengen johtamina ihmiset ovat puhuneet sen, minkä saivat Jumalalta. 	 Quˈn ayetzin yolil Tyol Dios ojtxe, mi ẍi yolin a tzeˈnkuxtaqjo kyaj tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Qalaˈ ayetzin ichin luˈn i yolin, ex kubˈ kytzˈibˈin tzeˈnkuxtaqjo taj Dios, quˈn qˈiˈnqetaq tuˈn Xewbˈaj Xjan.


Sitten he keräsivät palaset, kaksitoista täyttä vakallista, ja tähteet kaloista. 	 Teˈ kybˈaj waˈn kykyaqilx, exsin bˈaj jaw kychmoˈn jniˈ tbˈuchil wabˈj, kabˈlajaj chiˈl bˈant.


Sentähden Jeesus ei enää vaeltanut julkisesti juutalaisten keskellä, vaan lähti sieltä lähellä erämaata olevaan paikkaan, Efraim nimiseen kaupunkiin; ja siellä hän oleskeli opetuslapsineen. 	 Tuˈnpetziˈn, mix tenil Jesús kyxol Judiy; qalaˈ bˈeˈx etz tojjo ttxˈotxˈ Judey, ex bˈeˈx xiˈ ttxaˈn tzqij txˈotxˈ toj jun tnam, Efraín tbˈi. Axsa kyije tene junx qukˈiy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin.


Sillä jos me olemme olleet suunniltamme, niin olemme olleet Jumalan tähden; jos taas maltamme mielemme, teemme sen teidän tähtenne. 	 Qa ma qo ikyˈa tibˈajjo tumil toj twutz junjun kyeˈ tiˈj taqˈin Dios, ala Dios ojtzqilte. Me nya ikyjo; qalaˈ nchin yoliˈn tojxix tumil tuˈntzin kyel wena.


kokoontui paljon väkeä, niin etteivät he enää mahtuneet oven edustallekaan. Ja hän puhui heille sanaa. 	 Ul chmet txqan xjal lolte, me a mix bˈante kyten tuja; noq twutz ja i bˈaj oke tene txqan. Ante Jesús nyolintaq teˈ tiˈj Tyol Dios.


Jos nyt hänen Henkensä, hänen, joka herätti Jeesuksen kuolleista, asuu teissä, niin hän, joka herätti kuolleista Kristuksen Jeesuksen, on eläväksitekevä myös teidän kuolevaiset ruumiinne Henkensä kautta, joka teissä asuu. 	 Ex qa najle Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn, kjawil anqˈin kyxmilila tuˈn, tzeˈnku jatz anqˈin te Crist, a Jesús, juntl majl kyxol kyimnin tuˈn Xewbˈaj Xjan, a T‑xew qMan Dios.


ja sanoivat: "Sanokaa, että hänen opetuslapsensa tulivat yöllä ja veivät hänet varkain meidän nukkuessamme. 	 tuˈn mi kubˈ kyyoline; qalaˈ tuˈn t‑xi kyqˈmaˈn kyjaluˈn: Toj qnikyˈin, tej s‑aj chˈin qwatla, bˈeˈx ẍi uljo t‑xnaqˈtzbˈin, ex ma txi kyelqˈin t‑xmilil Jesús.


Mikä on alusta ollut, minkä olemme kuulleet, minkä omin silmin nähneet, mitä katselimme ja käsin kosketimme, siitä me puhumme: elämän Sanasta - 	 Nxi ntzˈibˈinjiˈy luˈn kyiˈjjo a noq attaql, teˈ naˈmxtaq tkubˈ xkye tkyaqil, a Yol te Chwinqil, a o tzˈok qbˈiˈn, ex a o tzˈok qkaˈyiˈn kyuˈn qwutza, ex a o tzˈok qmikoˈn kyuˈn qqˈobˈa.


Hän sanoi: "Tule". Ja Pietari astui ulos venheestä ja käveli vetten päällä mennäkseen Jeesuksen tykö. 	 Ku tzaja, chi Jesús. Ex jun paqx, tkuˈtz Pegr toj bark, ex xi bˈet tibˈaj aˈ, tuˈn tpon tkˈatz Jesús.


Hänen vielä puhuessaan tuli joku synagoogan esimiehen kotoa ja sanoi: "Tyttäresi on kuollut; älä enää opettajaa vaivaa". 	 Tzunxtaq yolin Jesús ikyjo, tej tul kanin jun xjal qˈolte jun tqanil te Jayr, aj nejinel tojjo muˈẍ ja te kynaˈbˈl Dios Judiy, exsin xi tqˈmaˈn kyjaluˈn: Taa, ma kyim te tkˈwal. Mi tzˈok ila tiˈj xnaqˈtzil jaˈlin. Mi txi tkˈleˈnla tjay.


Ja he olivat hämmästyksissään hänen opetuksestansa, sillä hän opetti heitä niinkuin se, jolla valta on, eikä niinkuin kirjanoppineet. 	 Atziˈn t‑xnaqˈtzbˈil ok, tkyaqil xjal bˈeˈx jaw kaˈylaj tuˈn, quˈn bˈajxitaq kybˈiˈye jun xnaqˈtzbˈil ikyjo, quˈn nya noq tiˈchaqku tyol bˈaj tqˈmaˈn, tzeˈnkutaqjo nbˈaj kubˈ kyxnaqˈtzin xnaqˈtzilkye. Quˈn ntiˈtaq kawbˈil tuˈn; qalatziˈn te Jesús noq tiˈj tkawbˈil Dios yoline.


ja joka ei saisi satakertaisesti: nyt tässä ajassa taloja ja veljiä ja sisaria ja äitejä ja lapsia ja peltoja, vainojen keskellä, ja tulevassa maailmassa iankaikkista elämää. 	 nimx t‑xel ktzajil tqˈoˈn Dios te twutzxjo txˈotxˈ luˈn, tzeˈnku tja, ttziky, titzˈin, tnana, tkˈwal, jniˈ ttxˈotxˈ, exla qa tukˈa yajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Me tojtziˈn juntl tchwinqil, ok tkanbˈe tchwinqil te jun majx.


Sinä ulkokullattu, ota ensin malka omasta silmästäsi, ja sitten sinä näet ottaa rikan veljesi silmästä. 	 Xmiletzˈa. Il tiˈj tuˈn tetz tiˈnjiy te nej a ma tij tze tokx toj twutza, tuˈntzin tlontejiy tal netzˈ tzˈis tokx toj twutz termana.


Ei ole opetuslapsi opettajaansa parempi; täysin oppineena jokainen on oleva niinkuin hänen opettajansa. 	 Ex mix aˈl jun xnaqˈtzbˈin aku tzˈok nimxixtl toklin tzeˈnku xnaqˈtzilte. Qalaˈ tzmaxi aj tjapin bˈaj xnaqˈtzbˈil tuˈn, okpin japin toklintz tzeˈnxjo te xnaqˈtzilte.


Mutta te sanotte: Joka sanoo isälleen tai äidilleen: `Se, minkä sinä olisit ollut minulta saapa, on annettu uhrilahjaksi`, sen ei tarvitse kunnioittaa isäänsä eikä äitiänsä. 	 Me ayetzin kyeˈ nchi qˈmante, qa bˈaˈn tuˈn t‑xi qqˈmaˈn te qtata mo te qnana kyjaluˈn: Matla txi nmojiˈn, noqit nya tkyaqiljo at weˈy jaˈlin, ma txi nqˈoˈn te Dios, tuˈn tajbˈin te, aj nkyima. Tuˈnpetziˈn, ntiˈx tuˈn nmojiˈn tiˈja, exla qa at tajbˈin teˈy. Ex bˈaˈnjo lo toj kywutza.


Hänellä on viskimensä kädessään, ja hän puhdistaa puimatanterensa ja kokoaa nisut aittaansa, mutta ruumenet hän polttaa sammumattomassa tulessa." 	 Quˈn luˈ Kawil kkawil kyibˈaj xjal tzeˈnku jun aj triyil, a qˈiˈn ma nim tze toj tqˈobˈ te xtulbˈil triy. Ex k‑elix tpaˈn kykyaqilxjal wen kyxoljo nya wen, ikyxjo tzeˈnku jun xjal, aj t‑xtulin triy, ex k‑elil tpaˈn paj tiˈj. Ex kchi xel tkˈleˈn nimil toj kyaˈj tzeˈnku tuˈn tkux tkˈuˈn triy toj ttxˈutxˈ. Me ayetzin nya nimil, ikyxjo tzeˈnku paj, ok kchi kˈwel tpatin tukˈa qˈaqˈ, a mixla k‑yupjilx.


Sillä heidän vihansa suuri päivä on tullut, ja kuka voi kestää?" 	 Quˈn ma kanin jaˈlin tqˈijiljo kujxix kawbˈil qibˈaja. ¿Ankye aku tzikyˈx tuˈn?


Katso, hän tulee pilvissä, ja kaikki silmät saavat nähdä hänet, niidenkin, jotka hänet lävistivät, ja kaikki maan sukukunnat vaikeroitsevat hänen tullessansa. Totisesti, amen. 	 Ikyxjo tzeˈnku nqˈumle: Kykaˈyinxa. Tzul Crist toj muj. Ex tkyaqilx klolte, majqexpeˈ aye i ok xyunte. Ex tkyaqiljo xjal twutz txˈotxˈ tzulx toj kykˈuˈj tukˈa bˈisbˈajil, tuˈn mi ẍi nimin, ex kchi oqˈil tiˈj. Ikytzin kbˈajileˈ. Ikyxitjo.


vaan kaikessa me osoittaudumme Jumalan palvelijoiksi: suuressa kärsivällisyydessä, vaivoissa, hädissä, ahdistuksissa, 	 Qalaˈ, qaja tuˈn tkubˈ qyekˈiˈn toj tkyaqil, qa jun bˈaˈn aqˈnilqoˈy te Dios, quˈn noqx paˈn tkyaqil wiq yajbˈil quˈn; ex atku maj ntiˈx chˈin at qey, ex atku maj nim bˈis ntzaj toj qchwinqila;


Mutta sydänten tutkija tietää, mikä Hengen mieli on, sillä Henki rukoilee Jumalan tahdon mukaan pyhien edestä. 	 Me ante qMan, a Xpichˈil qanmin, ex n‑el tnikyˈ te tnabˈl Xewbˈaj Xjan, quˈn kubˈsin twutz qiˈj tzeˈnkuxjo tajbˈil qMan Dios kyiˈjjo o chi ok te te.


ja he riensivät kiertämään koko sitä paikkakuntaa ja rupesivat vuoteilla kantamaan sairaita sinne, missä kuulivat hänen olevan. 	 ex bˈeˈx i ok ten rinil qˈmalte tqanil, ex bˈaj pon kyiqin jniˈ kyyabˈ twiˈ iqbˈil.


Siihen aikaan neljännysruhtinas Herodes kuuli maineen Jeesuksesta. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, bˈijte tqanil Jesús tuˈn Herodes, a tnejil kawil toj txˈotxˈ te Galiley.


Sillä ei kukaan meistä elä itsellensä, eikä kukaan kuole itsellensä. 	 Mix aˈlx jun nimil n‑anqˈin ex nkyim noqx tuˈn tnimsin te tibˈ.


Ja kaikki, jotka sen kuulivat, ihmettelivät sitä, mitä paimenet heille puhuivat. 	 Jotqexjo aye nchi bˈaj bˈintaq, bˈeˈx i el kyim tuˈn kyqˈma kyikˈlel.


Ja osa putosi kalliolle, ja oraalle noustuaan se kuivettui, kun sillä ei ollut kosteutta. 	 Ex ilaˈkul ijaj i pon tzˈaq kyxol abˈj. Ulpin kyeˈ kywiˈ, me liweyxix i jaw tzqij, quˈn tuˈn ntiˈtaq takˈiljo txˈotxˈ anetziˈn.


Ja kohta kun kaikki kansa hänet näki, hämmästyivät he ja riensivät hänen luoksensa ja tervehtivät häntä. 	 Teˈ tiwle kyuˈnxjal, chˈixtaq tkanin kykˈatz, i jaw kaˈylaj, ex bˈeˈx i el rinin qˈolbˈilte Jesús.


Ja Simonin anoppi makasi sairaana kuumeessa, ja kohta he puhuivat hänestä Jeesukselle. 	 Tej kykanin, kuẍlekxtaqjo tnana t‑xuˈjil Simun twiˈ watbˈil, yabˈtaq tuˈn kyaq. Ok kyqˈmaˈn t‑xnaqˈtzbˈin te Jesús, qa yabˈtaqjo qya,


Mutta ylhäältä tuleva viisaus on ensiksikin puhdas, sitten rauhaisa, lempeä, taipuisa, täynnä laupeutta ja hyviä hedelmiä, se ei epäile, ei teeskentele. 	 Qalatziˈn kyeˈ, ma tzaj qˈoˈn kye kyẍtijil tuˈn qMan Dios: Tnejil, saq kyanmin, ex ntiˈ ikyˈbˈil kyukˈiy; ex wen xjalqey; ntiˈ nkyqˈmaˈn a nya wen, ex bˈaˈn tzaj qˈaqˈin kykˈuˈja; ex tukˈa tkyaqilx kywenila; ex at junchˈin tumil kyuˈn, ex nchi bˈinchin wen.


Et kai sinä ole suurempi kuin meidän isämme Jaakob, joka antoi meille tämän kaivon ja joi siitä, hän itse sekä hänen poikansa ja karjansa?" 	 ¿Ankyenaj te? ¿Ma nimxixnajtzinl te toklin tzeˈnku qtzan qxjalil Jacob, a xkyij qˈon teˈ xoch lo, jaˈ xkˈwaˈne kyukˈa jniˈ tkˈwal majqexjo talin?


Sentähden me emme lannistu; vaan vaikka ulkonainen ihmisemme menehtyykin, niin sisällinen kuitenkin päivä päivältä uudistuu. 	 Tuˈnpetziˈn, mi qo tzaj numj. Exla qa a qxmilil lajoˈn tuˈn tbˈaj, me mete qanmin noq kyja tuˈn t‑xi kuˈxinix teˈ junjun qˈij.


Herran Jeesuksen Kristuksen armo ja Jumalan rakkaus ja Pyhän Hengen osallisuus olkoon kaikkien teidän kanssanne. 	 Ex tkyaqil erman tzaluˈn junx wukˈiˈy nxi kysmaˈn qˈolbˈil kyeˈy.


En minä tee mitättömäksi Jumalan armoa, sillä jos vanhurskaus on saatavissa lain kautta, silloinhan Kristus on turhaan kuollut. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, nlay tzˈel wikyˈiˈn t‑xtalbˈil qMan Dios. Quˈn noqit aku chin kleta noq tuˈn tjapin bˈajjo ojtxe kawbˈil wuˈn, ntiˈxitla tajbˈiˈn tkyimlin Crist.


synnin, koska he eivät usko minuun; 	 Quˈn aj ilqe kyexjal, noq tuˈn mi ẍinx kynimin.


Sillä kuka on meidän toivomme tai ilomme tai meidän kerskauksemme kruunu? Ettekö myös te, meidän Herramme Jeesuksen edessä hänen tulemuksessaan? 	 ¿Me tiquˈn qaja tuˈn qxiˈy lol kyeˈy? Quˈn tuˈn ayiˈy o chi oka te jun qˈuqbˈil qkˈuˈja tiˈjjo a nqo ayoˈn tiˈj, aj tul Jesucrist, a qtzaljbˈila ex a qˈuqbˈil qkˈuˈja toj kyaˈj.


Niin te siis tunnette heidät heidän hedelmistään. 	 Tuˈnpetziˈn, noq tiˈjjo kybˈinchbˈin, k‑elile kynikyˈa kye qa wen xjalqe mo minaj.


Ja kaikille, jotka tämän säännön mukaan vaeltavat, kaikille heille rauha ja laupeus, ja Jumalan Israelille! 	 Tuˈnpetziˈn, tkyaqiljo nbˈet tzeˈnku xnaqˈtzbˈil lo, a twutzxix Ttanim qMan Dios. Axit Dios kubˈ kyˈiwlin kyeˈy tukˈa jun nukˈbˈil ex tukˈa tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj.


taikka, kun hän pyytää kalaa, antaa hänelle käärmeen? 	 ¿Mo txi kyqˈoˈn jun kan te, qa ma tqanin jun tchiˈ kyiẍ? ¡Mina!


mutta hän, jonka sukua ei johdeta heistä, otti kymmenykset Aabrahamilta ja siunasi sen, jolla oli lupaukset. 	 Me qalatziˈn te Melquisedec, nya tzajnin tiˈj Leví. Atzin te Abraham, nimtaq teˈ toklin, quˈn tuˈn otaq yolin qMan Dios tukˈa, ex otaq tzaj tqˈoˈn Dios nim tkyˈiwbˈil tibˈaj. Me atzin te Melquisedec, nimxixtl te toklin tibˈaj Abraham, quˈn atzin Melquisedec el tpeyin ajo tlajajin tkanebˈ Abraham toj jyoj qˈoj. Ex ikytzin kubˈe tqˈoˈn Melquisedecjo tkyˈiwbˈil tibˈaj Abraham.


Jeesus vastasi hänelle: "Jos minä pahasti puhuin, niin näytä toteen, että se on pahaa; mutta jos minä puhuin oikein, miksi minua lyöt?" 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Qa at jun yol xi nqˈmaˈn nya wen, qˈmantza ankye nya wen. Mej qa twutzxjo nxi nqˈmaˈn ¿Tiquˈn chin ok tbˈyoˈn?


Niin Jeesus sanoi hänelle: "Ystäväni, mitä varten sinä tänne tulit?" Silloin he tulivat Jeesuksen luo, kävivät häneen käsiksi ja ottivat hänet kiinni. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús te: ¡Ay wukˈa! Ankye ma tzula bˈinchilte, ¡Bˈinchinkutziˈn! Bˈeˈxsin i tzaj laqˈe txqantl, ex ok kytzyuˈn Jesús, ex el qititin kyuˈn.


Tee siis tämä, minkä me nyt sinulle sanomme. Meillä on täällä neljä miestä, joilla on lupaus täytettävänä. 	 Qalaˈ il tiˈj tuˈn tkubˈ tbˈinchinjiy, a kˈwel qqˈmaˈn: At kyaje ichin nimil tzaluˈn qxol, a il tiˈj tuˈn tkubˈ kynimiˈn jun kyyol bˈantnin tiˈj tukˈa Dios, ikyxjo tzeˈnku kyij ttzˈibˈin Moisés toj Tuˈjil Tyol Dios ojtxe.


Tarkkaa, mitä sanon; Herra on antava sinulle ymmärrystä kaikkeen. 	 Ximinkuxixa wen tiˈj tkyaqiljo lo, ex ax qAjaw ktzajil qˈoˈnte tumil, tuˈn tel tnikyˈa te.


Mutta kun Jeesus näki paljon kansaa ympärillään, käski hän lähteä toiselle rannalle. 	 Tej tok tkaˈyin Jesús txqan xjal otaq tzˈok chmet tiˈjile, xi tqˈmaˈn kye t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈn kyikyˈx tukˈa tjlajxi nijabˈ.


ja sanoivat: "Tämä viettelee ihmisiä palvelemaan Jumalaa lainvastaisella tavalla". 	 ex xi kyqˈmaˈn te kyjaluˈn: Ajo xjal lo, lu nbˈetje xmoxil kyexjal, tuˈn kykˈulin twutz Dios, me nya ikyjo tzeˈnku qe qkawbˈil.


Sillä ylösnousemuksessa ei naida eikä mennä miehelle; vaan he ovat niinkuin enkelit taivaassa. 	 Ajtzin kybˈaj jaw itzˈje juntl majljo kyimnin, mikyxil teˈ chwinqil tzeˈnku luˈn. Ayetziˈn ichin exqetziˈn qya mina chi bˈaj jaw meje juntl majl. Iky kchi bˈaj okileˈ tzeˈnqekuˈ angel toj kyaˈj.


Jos tiedätte, että hän on vanhurskas, niin te ymmärrätte, että myös jokainen, joka vanhurskauden tekee, on hänestä syntynyt. 	 Bˈiˈn kyuˈn, qa a Klolqe Jesús tzˈaqlexix toj tkyaqil. Tuˈn ikyjo, il tiˈj tuˈn tel kynikyˈa te, qa kykyaqiljo nchi bˈet tzˈaqlexix toj kychwinqil, o chi ok te Tkˈwal Dios.


Sillä paatunut on tämän kansan sydän, ja korvillaan he työläästi kuulevat, ja silmänsä he ovat ummistaneet, etteivät he näkisi silmillään, eivät kuulisi korvillaan, eivät ymmärtäisi sydämellään eivätkä kääntyisi ja etten minä heitä parantaisi.` 	 Quˈn noqx ma tzˈok naj kynabˈljo xjal luˈn; jpuˈnqe kyẍkyin, tuˈn mi tzˈokx toj kywiˈ, jpuˈnqe kywutz, tuˈn mi tzˈele kynikyˈ te tbˈanil. Tuˈntzin ikyjo, mi nchi tzaj laqˈe nkˈatza, tuˈn kykubˈ nqˈaninch.


Mutta Jeesus puhui hänen kuolemastaan; he taas luulivat hänen puhuneen unessa-nukkumisesta. 	 Me atzin tzˈelpineˈ tyol Jesús ikyjo, qa otaq kyim. Me awotzin qe, kubˈ qximiˈn qa nyolintaq tiˈjjo watl te qxmilil.


Mutta kun fariseukset kuulivat, että hän oli tukkinut saddukeuksilta suun, kokoontuivat he yhteen; 	 Atzaj teˈ tok kybˈiˈn Parisey, qa otaq kubˈ kyiˈj Sadusey tuˈn Jesús, jaw kychmoˈn kyibˈ.


ja hänen harrastuksensa käy kahtaanne. Samoin vaimo, jolla ei enää ole miestä, ja neitsyt huolehtivat siitä, mikä on Herran, että olisivat pyhät sekä ruumiin että hengen puolesta; mutta naimisissa oleva huolehtii maailmallisista, kuinka olisi mieliksi miehellensä. 	 Ex ikyqexjo nana, ayeˈ ntiˈ kychmil, exqetziˈn jniˈ txin, ayeˈ naˈmx kymeje, i tok tilil kyuˈn tuˈn kyok tzˈaqle twutz Dios tukˈa kyanmin ex tukˈa kyxmilil. Me ante o meje, tok tilil tuˈn tiˈjjo te twutz txˈotxˈ, tuˈn ttzalaj tchmil tiˈj.


Voi raskaita ja imettäväisiä niinä päivinä! Sillä suuri hätä on oleva maan päällä ja viha tätä kansaa vastaan; 	 ¡Ayex kyeˈ tal qya, a chˈixtaq kykubˈ tzˈaq, ex ayeˈ tzmataq nbˈaj miˈẍin kyal, quˈn tuˈn nimx kyixkˈoj tzul tojjo tnam anetziˈn tuˈnjo kawbˈil ktzajil, kujxix wen, kyibˈajjo jniˈ xjal antza!


Ja tultuaan Salamiiseen he julistivat Jumalan sanaa juutalaisten synagoogissa, ja heillä oli mukanaan myös Johannes, palvelijana. 	 Atzaj teˈ kykanin toj jun tnam te Chipre, Salamina tbˈi, a at ttzi ttxuyil aˈ, bˈeˈx i ok ten yolil tiˈj Tyol Dios kyojileˈ ja te naˈbˈl Dios kye Judiy. Majxtaq Juan, a Marks juntl tbˈi, nbˈet mojil kyukˈa.


eikä yhtynyt häneen, ennenkuin hän oli synnyttänyt pojan. Ja hän antoi hänelle nimen Jeesus. 	 Me mix i kubˈe kẍe junx, tzmaxiˈ tej tul itzˈje tnejil tal, a qˈa, a otaqxi tzˈok tzˈaq. Ex ok tqˈoˈn tbˈi Jesús.


Näin on rakkaus tullut täydelliseksi meissä, että meillä olisi turva tuomiopäivänä; sillä sellainen kuin hän on, sellaisia mekin olemme tässä maailmassa. 	 Tuˈn ikyjo, tzˈaqleqoxix tuˈn tqˈaqˈbˈil qkˈuˈj qxolile, tuˈntzintla, aj tpon kanin qˈij tuˈn qok toj paˈbˈin twutz Dios, atitla jun qˈuqbˈil qkˈuˈj tiˈj, ex nya tuˈn qja xobˈ.


Ja maaherra puhui heille ja sanoi: "Kummanko näistä kahdesta tahdotte, että minä teille päästän?" Niin he sanoivat: "Barabbaan". 	 Me xi tqanin Pilat kye: ¿Ankyeˈ kyaja kyxoljo kabˈe, tuˈn t‑xi ntzaqpiˈn? A Barrabás, chi chiˈ.


Silloin te rupeatte sanomaan: `Mehän söimme ja joimme sinun seurassasi, ja meidän kaduillamme sinä opetit`. 	 Me ayetzin kyetza okla kchi okil teˈn qˈmalte kyjaluˈn: Taa, ¿Ma nyatzin ma qo waˈn, ex ma qo kˈwaˈn junx tukˈiy? Ex ma qo bˈaj t‑xnaqˈtziˈn kyojjo jniˈ bˈe, a iteˈ toj qtanima.


Sillä he olivat ennen nähneet efesolaisen Trofimuksen kaupungilla hänen kanssaan ja luulivat, että Paavali oli tuonut hänet pyhäkköön. 	 Kyqˈma ikyjo tiˈjjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, quˈn otaqxi tzˈiwle Pabl kyuˈn toj tnam junx tukˈa jun nya Judiy te Éfeso, Trófimo tbˈi, exsin kubˈ kybˈisin qa ax Pabl xi qˈintej Trófimo tojjo tnejil ja anetziˈn, quˈn tuˈn nya wentaq toj kykawbˈil aj Judiy tuˈn tokx jun nya aj Judiy toj.


Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo.`" 	 Aˈlchaqx kyetz k‑okil bˈinte a ntqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan kye wuq chˈuq Ttanim Dios, bˈaˈn tuˈn tkubˈ kybˈinchin.


Sillä Kristuksessa Jeesuksessa ei auta ympärileikkaus eikä ympärileikkaamattomuus, vaan rakkauden kautta vaikuttava usko. 	 Ex awo, a o qo klet tuˈn Crist, a Jesús, ntiˈxla tajbˈin qa tok qechil ex qa mina. Qalaˈ axix te at tajbˈin, tuˈn qnimin, ex atzin qnimbˈil ok qo anqˈil tuˈn, tuˈn qkˈuˈjlin te qibˈ qxolx.


Älkää antako pyhää koirille, älkääkä heittäkö helmiänne sikojen eteen, etteivät ne tallaisi niitä jalkoihinsa ja kääntyisi ja repisi teitä. 	 Bˈaˈnqexa noq txi kyqˈonjiˈy tumil, a tzˈaqle twutz Dios, kye xjal, ayeˈ noqx nchi yasin tiˈj Tbˈanil Tqanil, quˈn okla k‑elil kyiˈjlin kyyola, mo tzeˈnqekuˈ jun kuch nipela tuˈn t‑xiˈ jun qˈinimil kye, noq aku bˈaj kywaˈbˈin. Ex aku chi tzaj meltzˈaj kyiˈja tzeˈnku jun txˈuˈj txˈyan.


Siihen aikaan syntyi Mooses, ja hän oli Jumalalle otollinen. Häntä elätettiin kolme kuukautta isänsä kodissa. 	 Tojjo kawbˈil anetziˈn itzˈje Moisés, chi Esteban. Tbˈanilx ele qˈa anetziˈn twutz Dios, ex jaw chˈiy oxe xjaw toj tja ttata.


Miehet, rakastakaa vaimojanne, älkääkä olko heitä kohtaan katkerat. 	 Ex ayetziˈn chmilbˈaj, kykˈuˈjlinqektzinjiˈy kyxuˈjila, ex mina chi yolin kuj kye.


Ja tämä on se uskallus, joka meillä on häneen, että jos me jotakin anomme hänen tahtonsa mukaan, niin hän kuulee meitä. 	 Tuˈn ikyjo, at‑xix qˈuqbˈil qkˈuˈj tiˈj, quˈn bˈiˈn quˈn, qa ma txi qqanin jun tiˈ te toj qnaˈj Dios, a tzeˈnkuxjo tajbˈil, ok qo tzajil tbˈiˈn.


Tervehtikää toisianne pyhällä suunannolla. Kaikki pyhät lähettävät teille tervehdyksen. 	 Kyqˈolbˈink kyibˈa kyxolxa tukˈa tkyaqil kykˈuˈja.


Mutta kuinka? Jos jotkut ovat olleet epäuskoisia, ei kaiketi heidän epäuskonsa ole Jumalan uskollisuutta tyhjäksi tekevä? 	 ¿Tiˈn kbˈajiltz qa atku junjun mi weˈ toj tnimbˈil? ¿Ma tuˈntzintzjo ikyjo, okla kyjel ttzaqpiˈn te Dios twenil kyukˈa, noq tuˈn tmeltzˈin te Dios tibˈ, ex tuˈn mi japin bˈaje Tyol?


Ja tunnustetusti suuri on jumalisuuden salaisuus: Hän, joka on ilmestynyt lihassa, vanhurskautunut Hengessä, näyttäytynyt enkeleille, saarnattu pakanain keskuudessa, uskottu maailmassa, otettu ylös kirkkauteen. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈiˈnxix quˈn, qa nimxix t‑xilin qnimbˈil, ikyxjo tzeˈnku nqqˈmaˈn: Tzaj tyekˈin Dios tibˈ qe noq tuˈn Jesús, a Tkˈwal, tej tok te xjal. Ex tzaj tchikyˈbˈin Xewbˈaj Xjan qa twutzx, qa a Diosjo; ex iwle kyuˈn angel. O yolajtz kyexjal tkyaqil twutz txˈotxˈ, ex nim xjal o nimin tiˈj. Ex jax qˈiˈn toj kyaˈj, jaˈ nqoptzˈaje qMan Dios te jun majx.


Mutta minä sanon teille: Tyyron ja Siidonin on tuomiopäivänä oleva helpompi kuin teidän. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, toj tqˈijil paˈbˈin twutz Dios, kujxixtl kye tkawbˈil Dios tzul kyibˈaj, tzeˈnkuj kye aj Tiro ex Sidón.


Mutta hänen herransa vastasi ja sanoi hänelle: `Sinä paha ja laiska palvelija! Sinä tiesit minun leikkaavan sieltä, mihin en ole kylvänyt, ja kokoavan sieltä, missä en ole viskannut. 	 Atzin xi tqˈmaˈn tajaw pwaq te: Jun aqˈnil, a nya bˈaˈn, ex manyor kyˈajxa. Qa bˈiˈntaq tuˈn, qa at npwaqa noq tuˈn taqˈnbˈin juntl, ex qa at weˈy, tuˈn mi nchin aqˈniˈn;


Ja enkeli sanoi minulle: "Miksi ihmettelet? Minä sanon sinulle tuon naisen salaisuuden ja tuon pedon salaisuuden, joka häntä kantaa ja jolla on seitsemän päätä ja kymmenen sarvea. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx tzaj tqˈmaˈn angel weˈy: ¿Tiquˈn njaw kaˈylaja? Kxel nchikyˈbˈiˈn teˈy a t‑xilin qya, a mix aˈl n‑el tnikyˈ te, exsin ma tij txuk, a iqilte, a at wuq twiˈ ex lajaj tkach.


Tämän minä sanon, ettei näyttäisi siltä, kuin peloittelisin teitä kirjeilläni. 	 Tuˈn ikyjo, nya waja noq tuˈn tokku kyxobˈila kye wuˈja.


Nämä sitävastoin herjaavat sitä, mitä eivät tunne; mutta minkä he järjettömäin eläinten tavoin luonnostaan ymmärtävät, sillä he turmelevat itsensä. 	 Qalaqetziˈn xjal kyxola, loqe nchi yolbˈin nya bˈaˈn tiˈjxjo a mina n‑el kynikyˈ te. Noq n‑ok kyuˈn, ex atziˈn a ojtzqiˈn kyuˈn qa nya wen, axixsin ncheˈxjo bˈinchilte, ikyqe tzeˈnqe txuk ntiˈ kynabˈl. Tuˈntzintzjo, chi xeˈltz toj najin te jun majx.


pysykäämme järkähtämättä toivon tunnustuksessa, sillä hän, joka antoi lupauksen, on uskollinen; 	 Tuˈnpetziˈn tkyaqiljo luˈn, kukx tuˈn tqe qkˈuˈjjo tiˈj qnimbˈil tok tiˈj qMan Dios, ex tiˈjjo kolbˈil, a tzaj tqˈmaˈn, quˈn oˈkxte Dios njapinxixjo Tyol.


Nähdessään Pietarin ja Johanneksen, kun he olivat menossa pyhäkköön, hän pyysi heiltä almua. 	 Tej tlontej kox, teˈ kykanin Pegr ex Juan antza, xi tqanin jun tmobˈitz kye.


sanoen: "Mitä sinulla on meidän kanssamme tekemistä, Jeesus Nasaretilainen? Oletko tullut meitä tuhoamaan? Minä tunnen sinut, kuka olet, sinä Jumalan Pyhä." 	 Ay Jesús aj Nazaret. ¿Tiˈxsin s‑ula lolte qxola? Noqx ma tzula yuchˈil qeˈy. Wojtzqiˈn te, ex bˈiˈn weˈ wuˈn; a tejiy Tkˈwal Dios, xjanxix toklin.


me taas saarnaamme ristiinnaulittua Kristusta, joka on juutalaisille pahennus ja pakanoille hullutus, 	 Me metzin qeˈ, nqo yoliˈn tiˈj tkyimlin Crist twutz cruz. Me atzin toj kywutz Judiy nya wen n‑ele, ex toj kywutzjo aj uˈjil ntiˈ tajbˈin.


Näin älköön olko teillä keskenänne, vaan joka teidän keskuudessanne tahtoo suureksi tulla, se olkoon teidän palvelijanne, 	 Me atzin kyxola, nya iky teˈ. Qalaˈ ankye teˈ taj tuˈn tok te nim toklin kyxola, il tiˈj tuˈn tajbˈin kye txqantl.


Mutta minä sanon teille: älkää ensinkään vannoko, älkää taivaan kautta, sillä se on Jumalan valtaistuin, 	 Me metzin weˈ kxel nqˈmaˈn: Mi tzaj kytxkoˈn tbˈi jun aˈla mo tbˈi jun tiˈ toj kyyola; tzeˈnku tbˈi kyaˈj, quˈn atzin tqˈuqbˈil Diosjo;


Ja monet samarialaiset siitä kaupungista uskoivat häneen naisen puheen tähden, kun tämä todisti: "Hän on sanonut minulle kaikki, mitä minä olen tehnyt". 	 Nim aj Samaria i nimin tiˈj Jesús, noq tuˈn tyoljo qya, tej t‑xi tqˈmaˈn kye, qa o bˈaj tqˈmaˈn Jesús tkyaqiljo nya wen o bˈant tuˈn ojtxe.


Niin se ei siis ole sen vallassa, joka tahtoo, eikä sen, joka juoksee, vaan Jumalan, joka on armollinen. 	 Ikytziˈn, nya tuˈn tajbˈil, mo tuˈn t‑xim jun xjal, ex nya tuˈn tbˈinchbˈin kkletile, qalaˈ noq tuˈn tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qMan Dios.


Kun vanginvartija heräsi ja näki vankilan ovien olevan auki, veti hän miekkansa ja aikoi surmata itsensä, luullen vankien karanneen. 	 Atzaj teˈ ttzaj sakˈpajjo xqˈuqil tze, exsin ok tkaˈyintz qa otaq chi jaqpajjo tjpel, bˈeˈxsin jatz tiˈn jun kxbˈil te bˈiybˈil tibˈ, quˈn kubˈ tnaˈbˈlin qa otaq chi oqjo xjal tkyaqil.


Sillä jokainen ihminen on tulella suolattava, ja jokainen uhri on suolalla suolattava. 	 Ikyxjo qa noq tuˈn tpaj twutza, aku kubˈ tzˈaqiy toj il, wenitla tuˈn tetz tiˈn, exsin tuˈn tokxa toj kyaˈj jaˈ nkawine Dios, tukˈa junchˈin twutza, tzeˈnkuljo tuˈn t‑xiˈy toj qˈaqˈ tukˈa kykabˈilx,


Mutta jos kuka ei tottele sitä, mitä me tässä kirjeessä olemme sanoneet, niin merkitkää hänet älkääkä seurustelko hänen kanssaan, että hän häpeäisi. 	 Ex qa at jun kyxola mi nkubˈ tbˈiˈn a nxi qqˈmaˈn kyeˈy tojjo uˈj lo, noq kykaˈyinka, exsin kypamil kyibˈa tiˈj, tuˈntzin ttzaj txˈixwe.


Minä tulen pian; pidä, mitä sinulla on, ettei kukaan ottaisi sinun kruunuasi. 	 Kchin ula liwey. Tuˈnpetziˈn, mi kyij kytzaqpinjiˈy kynimbˈila, tuˈntzin mix aˈl jun k‑elil qˈintejo oyaj, a nchi yoˈn tiˈj.


Älkää eksykö, Jumala ei salli itseänsä pilkata; sillä mitä ihminen kylvää, sitä hän myös niittää. 	 Mi kubˈ kysbˈuˈn kyibˈa ayexa. Quˈn mix aˈlx te Dios aku kubˈ sbˈunte, quˈn tzeˈnxjo kbˈantil tuˈnxjal, ikyx t‑xeljo ktlaˈbˈil.


Sillä Isä ei myöskään tuomitse ketään, vaan hän on antanut kaiken tuomion Pojalle, 	 Ex nya te Dios tuˈn tkawin toj qˈij te paˈbˈin; qalaˈ tzaj tqˈoˈn Dios wokliˈn tuˈn nkawiˈn tibˈaj tkyaqil.


toiset taas ovat saaneet kokea pilkkaa ja ruoskimista, vieläpä kahleita ja vankeutta; 	 Ex ikyxjo, noq tuˈn tpaj kynimbˈil, iteˈ junjuntl i ok yisoˈn, ex i bˈaj jubˈchin. Ex ilaˈ maj, i kubˈ kˈloˈn tukˈa kxbˈil, ex i kuˈx toj tze.


Ja tämän kanssa pitävät yhtä profeettain sanat, sillä näin on kirjoitettu: 	 A qmujbˈil qibˈ kyukˈa nya Judiyqe, bˈeˈx qˈumle toj Tuˈjil Tyol Dios kyuˈn yolil Tyol. Chiˈ kyjaluˈn:


Ja he ajoivat ulos monta riivaajaa ja voitelivat monta sairasta öljyllä ja paransivat heidät. 	 Nimx xjal bˈaj exjo taqˈnil tajaw il toj kyanmin, ex bˈaj ul Dios kye kyuˈn, noq tukˈa chˈin aseyt.


Ja silloin ei enää kukaan opeta kansalaistaan eikä veli veljeään sanoen: `Tunne Herra`; sillä he kaikki, pienimmästä suurimpaan, tuntevat minut. 	 Tuˈntzintzjo, kyojjo qˈij anetziˈn, chi Diosjo, nya il tiˈj tuˈn tten jun xjal xnaqˈtzil kyeˈ txqantl, qa il tiˈj tuˈn tel kynikyˈ tiˈj tAjaw Tkyaqil, quˈn tkyaqil xjal k‑elil kynikyˈ weˈy; jniˈqe ma tij xjal ex jniˈqe tal netzˈ kˈwal.


Mutta minkä minä teille sanon, sen minä sanon kaikille: valvokaa." 	 Tuˈnpetziˈn, nxi nqˈmaˈn kyeˈy, ex nya noq kyekuy ex majx kye jniˈ xjal tkyaqil twutz txˈotxˈ: ¡Kybˈinchim kyteˈn!


Semmoiselle riittää se rangaistus, minkä hän useimmilta on saanut; 	 Quˈn atzin kawbˈil kuj kubˈ kyqˈoˈn tibˈajjo xjal lo, ¡Tukˈaxjo jaˈlin!


Sillä ei Ihmisen Poikakaan tullut palveltavaksi, vaan palvelemaan ja antamaan henkensä lunnaiksi monen edestä." 	 Quˈn kaˈntzinjiy weˈ, a ayiˈn Tkˈwal Ichin; mi ẍin ul weˈ tuˈn kyajbˈinxjal weˈy; qalaˈ ayin weˈ tuˈn wajbˈiˈn kye txqantl, ex tuˈn t‑xi nqˈoˈn nchwinqila te kyxel, tuˈn kyklet te jun majx.


Mutta kun minä näin, etteivät he vaeltaneet suoraan evankeliumin totuuden mukaan, sanoin minä Keefaalle kaikkien kuullen: "Jos sinä, joka olet juutalainen, noudatat pakanain tapoja etkä juutalaisten, miksi sinä pakotat pakanoita noudattamaan juutalaisten tapoja?" 	 Atzaj teˈ kyok nkaˈyiˈn mitaq nchi bˈet toj tumil, a tzeˈnxtaqjo a ntyekˈin Tbˈanil Tqanil, bˈeˈx xi nqˈmaˈn te Pegr kywutz tkyaqil nimil. Nchijiˈy kyjaluˈn: Noq samiˈy Pegr, me mi nbˈeta toj tumil tuˈn t‑xima tojjo lo. Quˈn tnejil, nbˈeta ikyx tzeˈnku jun nimil, a nya Judiy, exsin nya ikyjo tzeˈnku jun Judiy, a nbˈettaq tzeˈnku ojtxe qkawbˈil. Ex wentaqjo ntbˈinchiˈn ikyjo, quˈn junchˈin kyoklin tkyaqil nimil twutz Dios, exla qa Judiy mo nya Judiy. Me qa ikyjo, ¿tiquˈniltz n‑ok tqˈoˈn il kyiˈjjo ayeˈ nya Judiyqe, tuˈn t‑xi kyiˈn tzeˈnqe aj Judiy? Ntiˈ tumila tojjo lo.


Ja hän jätti heidät, meni taas ja rukoili kolmannen kerran ja sanoi samat sanat uudestaan. 	 Ex bˈeˈx i kyij ttzaqpiˈn, ex bˈeˈx xiˈ toj tox majin naˈl Dios. Ex ayex tyoljo i xi tqˈmaˈn toj tnaˈj Dios.


Ja Jeesus sanoi sadanpäämiehelle: "Mene. Niinkuin sinä uskot, niin sinulle tapahtukoon." Ja palvelija parani sillä hetkellä. 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús te nejinel: Kux tzˈaja tjay. Quˈn tzeˈnkuxsiˈn ma txi tnimiˈn, ikyx kbˈantiljo. Ex atzin tej qˈa, jun paqx qˈanit.


Mutta he eivät ymmärtäneet sitä sanaa, jonka hän heille puhui. 	 Me mix oke kybˈiˈne Jse ex Mariyjo ikyjo.


Vai mitä te lähditte? Profeettaako katsomaan? Totisesti, minä sanon teille: hän on enemmän kuin profeetta. 	 ¿Tzeˈntzintz tiˈtzin chi txaˈjtza lolte? ¿Bˈalaqa jun yolil Tyol Dios? ¡Ikytziˈn! Me ante Juan nimxixtl toklin kyibˈajjo yolil Tyol Dios ojtxe.


Sillä Herra on Henki, ja missä Herran Henki on, siinä on vapaus. 	 Quˈn axte qAjawjo, a Xewbˈaj Xjan, ex jaˈ taˈye T‑xew qAjaw, antza taˈye tzaqpibˈl tuˈn tel qnikyˈ te.


Ja enkeli heitti sirppinsä alas maahan ja korjasi maan viinipuun hedelmät ja heitti ne Jumalan vihan suureen kuurnaan. 	 Ex bˈeˈx xi tnuqpin tqˈobˈ tibˈaj txˈotxˈ, ex jaw tchmoˈn xjal anetziˈn, ex bˈeˈx i kux tqˈoˈn toj jyoj qˈoj, tzeˈnku jun jitzˈbˈil taˈl twutz uv, tuˈn tex yitzˈet. Ajo jitzˈbˈil lo jun yekˈbˈil tiˈj tyabˈ twiˈ Dios.


meitä parjataan, mutta me puhumme leppeästi; meistä on tullut kuin mikäkin maailman tunkio, kaikkien hylkimiä, aina tähän päivään asti. 	 ex chebˈe nxi qtzaqˈwiˈn, tzeˈnku nchi yolbˈin nya wen qiˈja. Ex ikyxjo jaˈlin, ikytzin ma qo okejiˈy kywutzxjal, tzeˈnku jun tiˈ, a ntiˈx tajbˈin, noq tuˈn t‑xi xoyit toj tzˈis.


Ja me olemme kaiken tämän todistajat, niin myös Pyhä Henki, jonka Jumala on antanut niille, jotka häntä tottelevat." 	 Tkyaqiljo lo o qliˈy, ex nqo yoliˈn tiˈj, junx tukˈa Xewbˈaj Xjan, a o tzaj tqˈoˈn qMan Dios kyeˈ nchi kubˈ niminte, chi chiˈ.


Ja he vastasivat ja sanoivat hänelle: "Missä, Herra?" Niin hän sanoi heille: "Missä raato on, sinne myös kotkat kokoontuvat". 	 Exla qa kabˈe ichin junx nchi aqˈnin toj kyaqˈnin; junchˈin teˈ kxel qˈiˈn; atzin teˈ juntl, axsa kyjele qˈoˈne teˈ.


Armo olkoon kaikkien teidän kanssanne. 	 Axit Dios kyˈiwlin kyeˈy tukˈa tkyaqil t‑xtalbˈil. Ikyxit bˈantjo.


Muistuta heitä olemaan hallituksille ja esivalloille alamaiset, kuuliaiset, kaikkiin hyviin tekoihin valmiit, 	 Naˈnxa kye nimil tuˈn tkubˈ kynimin aj kawil exsin tkyaqil kawbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex kukx tuˈn tkubˈ kybˈinchin tkyaqil bˈaˈn;


Mutta palkkalainen, joka ei ole paimen ja jonka omia lampaat eivät ole, kun hän näkee suden tulevan, niin hän jättää lampaat ja pakenee; ja susi ryöstää ja hajottaa ne. 	 Me anteˈ a n‑aqˈnin noq tuˈn tchjet twiˈ tkˈuˈj, ajtzin t‑xi tkaˈyin aj ttzaj xoˈj, bˈeˈx chi kyjel ttzaqpiˈn rit, ex bˈeˈx k‑elil oq, quˈn nya te kyikˈleljo, ex nya teqeku rit. Tuˈnpetziˈn, xi tqˈoˈn ambˈil te xoˈj tuˈn tokx kyxol rit, tuˈn kybˈaj junjun, ex tuˈn tbˈajel tiljjo txqantl.


pitäkää vain, mitä teillä on, siihen asti kuin minä tulen. 	 qalaˈ, chi bˈet‑xixsintza toj kynimbˈila tzmaxiˈ aj wula.


vaan niinkuin kirjoitettu on: "Ne, joille ei ole julistettu hänestä, saavat hänet nähdä, ja jotka eivät ole kuulleet, ne ymmärtävät". 	 Qalaˈ, tzeˈnku ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Aye xjal, a naˈm tpon tqanil kye, kchi jawil kaˈylaj. Exqetziˈn a naˈm kybˈiˈnte, k‑elil kynikyˈ te.


Autuaita ovat puhdassydämiset, sillä he saavat nähdä Jumalan. 	 Kyˈiwlinqexixjo ayeˈ o txjet il toj kyanmin, quˈn ok kylaˈbˈil Dios toj kyaˈj.


Ihmisen Poika lähettää enkelinsä, ja he kokoavat hänen valtakunnastaan kaikki, jotka ovat pahennukseksi ja jotka tekevät laittomuutta, 	 Ex ayiˈn, a Tkˈwal Ichin, chi xel nchqˈoˈn n‑angela, tuˈn kyetz xbˈoqitjo toj Tkawbˈil Dios kykyaqiljo nchi bˈinchin il, ex ayeˈ nchi xmoxin kyiˈj junjuntl tuˈn tkubˈ kybˈinchin il.


Niin pysyvät nyt usko, toivo, rakkaus, nämä kolme; mutta suurin niistä on rakkaus. 	 Atzin jaˈlin kyxol nimil tzaluˈn twutz txˈotxˈ atjo qnimbˈil, ex atjo qˈuqbˈil qkˈuˈj, ex atjo qkˈuˈj kyiˈj qukˈa. Me kyxoljo oxe luˈn, axix te nim tokliˈn: Qkˈuˈjbˈil qibˈ qxolx.


Rakkaani, niinkuin outoja ja muukalaisia minä kehoitan teitä pidättymään lihallisista himoista, jotka sotivat sielua vastaan, 	 Ayiˈy werman, nimx nkˈuˈja kyiˈja, ayiˈy nyakuj bˈetin xjalqiˈy tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈn tkubˈ kytzyuˈn kyibˈa tiˈjjo kyachbˈila, a nya wen, a nchi qˈojin tiˈj kyanmiˈn.


Niin syntyi taas erimielisyys juutalaisten kesken näiden sanain tähden. 	 Atzaj teˈ kybˈinte Judiy jniˈ yol ikyjo, mix mejeye kyyol tiˈj.


Mutta sen hän sanoi Juudaasta, Simon Iskariotin pojasta; sillä tämä oli hänet kavaltava ja oli yksi niistä kahdestatoista. 	 Tqˈma Jesúsjo ikyjo, quˈn ataqtza nyoline tiˈj Judas Iscariot, a tkˈwal Simun, quˈn ataq Judas tuˈn t‑xi kˈayinte Jesús toj kyqˈobˈ tajqˈoj, exla qa attaq toklin qxola, a awoˈy kabˈlajaj t‑xnaqˈtzbˈin.


Ja te joudutte kaikkien vihattaviksi minun nimeni tähden; mutta joka vahvana pysyy loppuun asti, se pelastuu. 	 Ex chi elil iˈjliˈn kyuˈnxjal, noq tuˈn tpajjo nimilqiˈy wiˈja. Me ankye teˈ kweˈbˈil twutz tkyaqiljo lo, ajxi tjapin bˈaj tkyaqil, okpin kletil teˈ te jun majx.


Uskotko, kuningas Agrippa, profeettoja? Minä tiedän, että uskot." 	 Ay, Agripa, chi Pabl, ¿Tzuntzin nxi tnimin tejiy a kyyol yolil Tyol Dios? ¡Bˈiˈn we wuˈn, qa nxi tnimiˈn!


Ja kaikki, jotka häntä kuulivat, ihmettelivät hänen ymmärrystänsä ja vastauksiansa. 	 Ayetziˈn nchi bˈaj bˈintaq tiˈj, noq i bˈajel kyim, quˈn tbˈanilxtaq tumil toj twutz tuˈn ttzaqˈwin a jniˈ nbˈaj xi kyqanintaq nmaq xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil te.


"Minä olen A ja O", sanoo Herra Jumala, joka on ja joka oli ja joka tuleva on, Kaikkivaltias. 	 Ayin weˈ ẍin kubˈ bˈinchinte ojtxe, ex kbˈajil tkyaqil wuˈn, a itzˈ te jun majx, a attaq ex tzul kanin, chi qAjaw, a Dios nimxix tipin.


Niin Pietari vastasi ja sanoi hänelle: "Selitä meille tämä vertaus". 	 Me ante Pegr xi tqˈmaˈn te Jesús: Chikyˈbˈintza qeˈy tiˈjjo xbˈaj tqˈmaˈn.


Oi sitä Jumalan rikkauden ja viisauden ja tiedon syvyyttä! Kuinka tutkimattomat ovat hänen tuomionsa ja käsittämättömät hänen tiensä! 	 Ntiˈ juntl tzeˈnku te qMan Dios. Quˈn nimxla taˈye t‑xilin tnabˈl ex jniˈ tojtzqibˈl. Nlayxla tzˈel qnikyˈ te jniˈ t‑ximbˈitz; nlayxla tzˈel pjetjo jniˈ tkawbˈil; ex nlayxla bˈant xpichˈit tkyaqil tumil quˈn.


Silloin kannettiin esille miestä, joka oli ollut rampa hamasta äitinsä kohdusta ja jonka he joka päivä panivat pyhäkön niin kutsutun Kauniin portin pieleen anomaan almua pyhäkköön meneviltä. 	 Tojjo ja anetziˈn, attaq jun ichin kox te titzˈjlin. Tzuntaq nxi qˈiˈn kykyaqil qˈij ex nkubˈtaq qˈoˈn ttxlaj jun nim ttzi ja, Ponix tbˈi, tuˈn tqanin tmobˈitz kyeˈ xjal nchi okxtaq.


Ja kun he olivat valinneet heille vanhimmat jokaisessa seurakunnassa, niin he rukoillen ja paastoten jättivät heidät Herran haltuun, johon he nyt uskoivat. 	 Ex jaw skˈoˈn tojjo Ttanim Dios, ilaˈ ichin tuˈn kyok te tnejil kyxol nimil, ex tej kybˈaj paˈn waˈyaj te naˈj Dios, bˈeˈx xi oqxenin toj tqˈobˈ tAjaw Tkyaqil, ayeˈ otaq chi nimin.


Mutta nyt Jumalan vanhurskaus, josta laki ja profeetat todistavat, on ilmoitettu ilman lakia, 	 Me atzin jaˈlin, ma tzˈel qnikyˈ tiˈj qa ma qo ok tzˈaqle twutz qMan Dios, me nya tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil quˈn, quˈn ntiˈx tumil tuˈn tjapin quˈn; qalaˈ noq tuˈn qnimbˈil, quˈn ikytzin xi kyxnaqˈtzin jniˈ yolil Tyol Dios ojtxe, ex ikyxjo kyij tzˈibˈit toj tkyaqil Tuˈjil Tyol Dios.


Mutta se tietäkää: jos perheenisäntä tietäisi, millä yövartiolla varas tulee, totta hän valvoisi, eikä sallisi taloonsa murtauduttavan. 	 Tzˈeltzin kynikyˈa te: Noqit bˈiˈn tuˈn jun tajaw ja, jniˈ or tuˈn tkanin ileqˈ qnikyˈin, matla kubˈ tutzˈlin tibˈ, tuˈn mi tzˈokxi ileqˈ elqˈil toj tja.


Ja Tyatiran seurakunnan enkelille kirjoita: `Näin sanoo Jumalan Poika, jolla on silmät niinkuin tulen liekki ja jonka jalat ovat niinkuin kiiltävä vaski: 	 Tzˈibˈinkujiy lo te nejinel toj Ttanim Dios toj tnam Tiatira: Ikytzin ntqˈmaˈn Jesús, a Tkˈwal Dios, a iteˈ tbˈaqˈ twutz, ikyjo tzeˈnku taqˈ qˈaqˈ njulin wen, ex ayetzin tqan nchi tilkˈaj tzeˈnku jun kxbˈil ntzˈiltzˈin wen:


ja että parannusta syntien anteeksisaamiseksi on saarnattava hänen nimessänsä kaikille kansoille, alkaen Jerusalemista. 	 Ex qa toj tumil nbˈiˈy, il tiˈj tuˈn t‑xi yolit kyeˈ jniˈ xjal, a iteˈ toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, qa il tiˈj tuˈn tajtz tiˈj kyanminxjal tukˈa Dios, tuˈntzintla tkubˈ nnajsiˈn jniˈ kyil. Antza tuˈn ttzaj xkye tqˈumle yol lo toj txˈotxˈ te Jerusalén.


Hoivatkaa sentähden toinen toistanne, niinkuin Kristuskin on teidät hoivaansa ottanut Jumalan kunniaksi. 	 Tuˈnpetziˈn, kymujbˈinktzin kyibˈa kyxolxa, tzeˈnku te Crist ma tzˈok tmujbˈin tibˈ qukˈa, te nimsbˈil tbˈi qMan Dios.


ja "heittäkää kaikki murheenne hänen päällensä, sillä hän pitää teistä huolen". 	 Kyoqxeninxjiˈy tkyaqiljo nbˈaj kykˈuˈja tiˈj toj tqˈobˈ Dios, quˈn nqˈaqˈin tkˈuˈj Dios kyiˈja.


miksi et siis antanut rahojani rahanvaihtajan pöytään, että minä tultuani olisin saanut periä ne korkoineen?` 	 ¿Tiˈtzin quˈntz mina xi tiˈn we npwaq tojjo nmaq ja te kˈuˈbˈl pwaq, exsintla saj tmeltzˈintza weˈy tukˈaxjo jniˈ manbˈilte, tej ẍin meltzˈaja njaˈy?


Sillä jos joku teistä tahtoo rakentaa tornin, eikö hän ensin istu laskemaan kustannuksia, nähdäkseen, onko hänellä varoja rakentaa se valmiiksi, 	 Qa at jun kyeˈ taj tuˈn tjaw tbˈinchin jun ja, a ma tijxix tweˈ, ¿Ma nyapela nej kˈwel qe ximilte jniˈ pwaq kbˈajil tuˈn, exsin kˈwel tnabˈlintz qa ok kkanilxixjo tpwaq at?


Sentähden, kun meillä on tämä virka sen laupeuden mukaan, joka on osaksemme tullut, me emme lannistu, 	 Tuˈnpetziˈn, mi qo kubˈ numj, quˈn axte Dios tukˈa tkyaqil tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj, ma tzaj toqxenin taqˈin qe toj akˈaj tumil, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa.


Eräs heistä, heidän oma profeettansa, on sanonut: "Petturi Kreetan mies, peto ilkeä, laiskurivatsa". 	 Ex jaw weˈ jun nmaq yolil kyxol xjal aj Creta, ex chiˈ kyjaluˈn kyiˈjx t‑xjalil: Aye aj Creta noqx ikyˈil yolqe, ex ntiˈ kynabˈl; noqx nchi bˈinchin tzeˈnku ntqanin kyxmilil; manyor loˈlqex ex manyor kyˈajqexch.


Eihän kaikilla ole parantamisen armolahjoja? Eiväthän kaikki puhu kielillä? Eiväthän kaikki kykene niitä selittämään? 	 mo tuˈn kyqˈanin yabˈ, mo tuˈn kyyolin toj tzeˈnchaqkul yol, mo tuˈn tpjet yol kyuˈn? ¡Mina!


ja hänellä oli yllään vereen kastettu vaippa, ja nimi, jolla häntä kutsutaan, on Jumalan Sana. 	 Ex toktaq jun t‑xbˈalin ukˈtzin t‑xe tqan tukˈa kychkyˈeljo tajqˈoj. Ex atzin tbˈi chejil lo, atzin Tyol Dios.


Ja hän käski meidän saarnata kansalle ja todistaa, että hän on se, jonka Jumala on asettanut elävien ja kuolleitten tuomariksi. 	 Ex atzintz xi chqˈoˈn qeˈy qˈmalte Tyol kyexjal, qa a Dios ma tzˈok qˈoˈnte te kawil kyxol kykyaqil xjal itzˈ ex kyimninqe.


pelastukseksi vihollisistamme ja kaikkien niiden kädestä, jotka meitä vihaavat, 	 A tuˈn tel klonqe kye qajqˈoj ex kye aye kykyˈeˈx qiˈj;


Voi teitä, kirjanoppineet ja fariseukset, te ulkokullatut, kun te olette valkeiksi kalkittujen hautojen kaltaisia: ulkoa ne kyllä näyttävät kauniilta, mutta ovat sisältä täynnä kuolleitten luita ja kaikkea saastaa! 	 Ayiˈy Parisey moẍqiˈy, kytxjonktzjiˈy tojxi tkˈwel kˈwabˈj nej ex tojxi laq. Quˈn ikytzin kyjela saqixjo tiˈjxi.


Olkaa alamaiset kaikelle inhimilliselle järjestykselle Herran tähden, niin hyvin kuninkaalle, joka on ylin, 	 Kyniminqekujiˈy tkyaqil kawbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, quˈn tuˈn nimilqiˈy; tzeˈnku te nmaq kawil, noq tuˈn toklin nimxix,


Ja heidän vaeltaessaan hän meni muutamaan kylään. Niin eräs nainen, nimeltä Martta, otti hänet kotiinsa. 	 Atzin te Jesús bˈeˈx xi tiˈnl teˈ tbˈe, exsin pon kanin toj jun kojbˈil, jaˈ najletaq jun qya, Mart tbˈi. Kˈamle Jesús tojjo ja anetziˈn.


Niin hän asetti kaksitoista olemaan kanssansa ja lähettääksensä heidät saarnaamaan, 	 Kyxoltziˈn xjal anetziˈn, i jaw tskˈoˈn kabˈlajaj ichin, tuˈn kyxi tkˈleˈn qˈmalte Tyol Dios kyojile jniˈ najbˈil. Ex xi tqˈoˈn kyoklin te tsanjil.


Mutta sadanpäämies uskoi enemmän perämiestä ja laivanisäntää kuin Paavalin sanoja. 	 Me atzin teˈ tnejil xoˈl qˈaqˈ kubˈ tnimiˈn a otaq kyqˈma tajaw, exsin otaq tqˈma qˈiltetaq bark, ex nya a otaq tqˈma Pabl.


Ja ensimmäinen lähti ja vuodatti maljansa maan päälle; ja tuli pahoja ja ilkeitä paiseita niihin ihmisiin, joissa oli pedon merkki ja jotka kumarsivat sen kuvaa. 	 Ex atzin tnejil angel xi tqonjo tlaq tibˈaj txˈotxˈ. Ex kyibˈajjo kykyaqiljo xjal, a toktaq techiljo ma tij txuk kyiˈj, exqetziˈn aye nchi kˈulintaq twutzjo twutzbˈiyil, bˈeˈx etz jun txˈaˈk kyiˈj, a nya wen ex manyor taqˈlinx.


Sillä jos olenkin jossakin kohden teitä hänelle kehunut, en ole joutunut häpeään, vaan niinkuin kaikki, mitä olemme teille puhuneet, on totta, niin on myös se, mistä olemme teitä Tiitukselle kehuneet, osoittautunut todeksi. 	 Quˈn otaq nqˈmay te Tito, tej naˈmxtaq txiˈ kyukˈiy, qa tbˈanil xjalqetaqa. Ex twutzx nya noq ẍin ela toj ntxˈixewa tiˈjjo nqˈmay kyiˈja. Qalaˈ, tzeˈnkuxjo nqˈmaˈy kyeˈy, twutzxix s‑ele teˈ, ex tkyaqiljo xi nqˈmaˈn kyiˈja te Tito, ex twutzxix s‑ele.


Ja se suuri kaupunki meni kolmeen osaan, ja kansojen kaupungit kukistuivat. Ja se suuri Babylon tuli muistetuksi Jumalan edessä, niin että hän antoi sille vihansa kiivauden viinimaljan. 	 Ex tzaj tnaˈn Diosjo nim tnam Babilonia, tuˈn kyxi tkawin tukˈa nimxix tyabˈ twiˈ, tzeˈnku tuˈn t‑xi tqˈoˈn jun kˈwabˈj, kˈaxix wen, a il tiˈj tuˈn t‑xi kykˈwaˈn, a nya smoˈn twutz tukˈa jun tiˈ. Ex ajo nim tnam, bˈeˈx kubˈ pax toj oxe elnin, ex tkyaqil tnam twutz txˈotxˈ bˈeˈx i tzaj yuchˈj.


Ja meidän kanssamme tuli myös opetuslapsia Kesareasta, jotka veivät meidät majapaikkaamme, erään vanhan opetuslapsen, kyprolaisen Mnasonin, tykö. 	 I tzaj jun jteˈbˈin nimil te aj Cesarea qukˈiy. Ayetziˈn i tzaj qˈinqejiˈy toj tja Mnasón, jun ichin te Chipre. Nimiltaqjo xjal anetziˈn atxix ojtxe, ex ataqtzintza tuˈn qkyijiˈy tukˈa.


vaan hirmuinen tuomion odotus ja tulen kiivaus, joka on kuluttava vastustajat. 	 qalaˈ noq oˈkx tzul qibˈaj jun tkawbˈil Dios kujxix wen, a qˈaqˈ njulin, a kˈwel yuchˈin teˈ ajqˈojqe tiˈj qMan Dios.


Nämä menivät Filippuksen luo, joka oli Galilean Beetsaidasta, ja pyysivät häntä sanoen: "Herra, me haluamme nähdä Jeesuksen". 	 Ex attaq jun qukˈiy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin Jesús, Lip tbˈi, tzajnin toj tnam Betsaida toj ttxˈotxˈ Galiley. Aye aj Grecia i tzaj laqˈe tkˈatz Lip, ex i kubˈsin kywutz te: Tata, noq same, qajatlaˈy tuˈn qyoliˈn tukˈa Jesús.


Mutta hän vastasi ja sanoi heille: "Miksi te itse rikotte Jumalan käskyn perinnäissääntönne tähden? 	 Ex xi tqanin Jesús kye: Ex ikyxjo kyeˈ. ¿Tiquˈn n‑el kyiˈjlinjiˈy Tkawbˈil Dios, noq tuˈn kyokku lipeˈy tiˈjjo xnaqˈtzbˈil xkyij kyqˈoˈn qtzan qtaˈẍ?


Mitä siis sanomme? Onko meidän pysyttävä synnissä, että armo suureksi tulisi? 	 Qatzin qa ikyjo, ¿Ma kukxpela qo bˈinchiltzjo il, noq tuˈn tkubˈ tnajsin qMan Dios qil tuˈn t‑xtalbˈil?


Niin enkeli sanoi hänelle: "Älä pelkää, Maria; sillä sinä olet saanut armon Jumalan edessä. 	 Xi tqˈmaˈn angel te: Mina ja xobˈa Mariy. Ntzalaj Dios tiˈja,


Jeesus vastasi: "Minun kuninkuuteni ei ole tästä maailmasta; jos minun kuninkuuteni olisi tästä maailmasta, niin minun palvelijani olisivat taistelleet, ettei minua olisi annettu juutalaisten käsiin; mutta nyt minun kuninkuuteni ei ole täältä". 	 Xi ttzaqˈwin Jesús te: Atziˈn nkawbˈila nya tzaluˈn te twutz txˈotxˈ. Quˈn noqit ikyjo, ayetzintla nxnaqˈtzbˈiˈn matla chi qˈojin, tuˈn mi chin tzaj qˈiniy kywutz aj Judiy; me tuˈn nya te tzaluˈn we nkawbˈil.


Ettekö sano: `Vielä on neljä kuukautta, niin elonleikkuu joutuu`? Katso, minä sanon teille: nostakaa silmänne ja katselkaa vainioita, kuinka ne ovat valjenneet leikattaviksi. 	 Xi qkaˈyiˈn kumnix kyjaˈ tzaje laqˈe txqan xjal tokx kyxbˈalin sjanin wen, ex tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy: ¿Ma nyapela kyaje xjaw tuˈn tjaw awal? Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Kykaˈyinxa kumnix, quˈn ma kubˈ sjaneˈ awal jaˈlin tuˈn tjaw chmet.


Olkoon puheenne aina suloista, suolalla höystettyä, ja tietäkää, kuinka teidän tulee itsekullekin vastata. 	 Ex kukx chi yoliˈn toj tumil, me tukˈa jun yol bˈaˈn ex bˈunin wen, tuˈn kybˈinxjal kyiˈja. Tenxit kynabˈla, tuˈn kytzaqˈwintejiˈy yol tojxix tumil teyile junjun.


Ja juuri sen minä kirjoitin sitä varten, etten tullessani saisi murhetta niistä, joista minun piti saada iloa, koska minulla on teihin kaikkiin se luottamus, että minun iloni on kaikkien teidän ilonne. 	 Qˈuqletaq nkˈuˈja kyiˈja, tuˈn qtzalaj junx qkyaqilx. Me tej tok nbˈiˈn qa attaq nya bˈaˈn kyxola, bˈeˈx xi ntzˈibˈiˈn wuˈja kyeˈy kuj chˈin, me ¿Nyapela tuˈn tkubˈ kybˈinchin kyibˈa, tuˈntzintla mi chin jaw bˈisiniˈy, aj nteˈn kyxola? Quˈn ayepen kyeˈ tuˈn kyqˈonte tzaljbˈil weˈy.


Onhan kirjoitettu, että Aabrahamilla oli kaksi poikaa, toinen orjattaresta, toinen vapaasta. 	 Quˈn tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios, qa a Abraham, a ojtxe qxeˈchil, ul kabˈe tkˈwal, jun tiˈj Agar, a qya noq ok te jun taqˈnil te jun majx, ex juntl tiˈj Sara, a t‑xuˈjilkuxix.


Jeesus Kristus on sama eilen ja tänään ja iankaikkisesti. 	 quˈn ax te Jesucrist ewe, ex jaˈlin, ex te jun majx. Ex bˈaˈn tuˈn ttzaj tqˈon tkyˈiwbˈil kyibˈaja, ikyxjo tzeˈnku tzaj tqˈoˈn kyibˈaj nejinel ojtxe.


Silloin toinenkin opetuslapsi, joka ensimmäisenä oli tullut haudalle, meni sisään ja näki ja uskoi. 	 Ex ikyx wejiˈy, a ayiˈn in kanin nej, in okxa, ex ok nkaˈyiˈn tiˈjjo otaq bˈaj, ex bˈeˈx xi nnimiˈn qa ntiˈtaq antza.


Viiden päivän kuluttua ylimmäinen pappi Ananias meni sinne alas muutamien vanhinten ja erään asianajajan, Tertulluksen, kanssa, ja he ilmoittivat maaherralle syyttävänsä Paavalia. 	 Otaqxi bˈaj jweˈ qˈij, tej tkanin tnejilxix pale, Ananías tbˈi, tzma Cesarea, junx kyukˈa jun jteˈbˈin nim kyoklin kyxol Judiy, ex tukˈa jun qˈol tumil, Tértulo tbˈi. Kykyaqilx i kanin twutz Félix, a tnejil kawil, tuˈn kyyolin txqan yol te patilte Pabl.


Sentähden, joka nämä hylkää, ei hylkää ihmistä, vaan Jumalan, joka myös antaa Pyhän Henkensä teihin. 	 Ikytziˈn, qa at jun n‑el ikyˈin teˈ xnaqˈtzbˈil lo, nya noq jun ichin n‑el tikyˈin, qalaˈ aku qMan Dios, a tzaj qˈonte Xewbˈaj Xjan toj qanmin.


Totisesti minä sanon teille: Sodoman ja Gomorran maan on tuomiopäivänä oleva helpompi kuin sen kaupungin. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa toj tqˈijil paˈbˈin twutz Dios, kujxixtljo tkawbˈil Dios ktzajil kyibˈaj, tzeˈnku tzaj kyibˈajjo xjal ojtxe kyojjo tnam Sodoma ex Gomorra, tej kybˈaj tuˈn qˈaqˈ.


Minun Isäni kodissa on monta asuinsijaa. Jos ei niin olisi, sanoisinko minä teille, että minä menen valmistamaan teille sijaa? 	 Quˈn toj tja nMaˈn at nimku najbˈil, jaˈ tuˈn qnajane; noqit ntiˈ, matla txi nqˈmaˈn kyeˈy. Tuˈnpetziˈn, ma chinka bˈinchil jun kynajbˈila.


Sitten Henki vei Jeesuksen ylös erämaahan perkeleen kiusattavaksi. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xiˈ Jesús tuˈn tkujil Xewbˈaj Xjan tzma tojjo tzqij txˈotxˈ, jaˈ ntiˈye kynajbˈilxjal toj, tuˈn tok toj joybˈil tiˈj tuˈn tajaw il, quˈn tjoy tajaw il ttxolil, tuˈn tel tikyˈin Jesús tkawbˈil tMan.


sittenkuin Johannes ennen hänen tuloansa oli saarnannut parannuksen kastetta kaikelle Israelin kansalle. 	 Naˈmxtaq t‑xi xkye taqˈin Jesús tzaluˈn twutz txˈotxˈ, otaq tzˈok ten Juan yolil tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kye xjal te Israel, ex ikyx tqˈma qa iltaq tiˈj tuˈn kymeltzˈaj tukˈa Dios, ex tuˈn kykuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, noq te jun yekˈbˈil, qa otaq txˈixpit kynabˈl.


kuinka paljoa enemmän on Kristuksen veri, hänen, joka iankaikkisen Hengen kautta uhrasi itsensä viattomana Jumalalle, puhdistava meidän omantuntomme kuolleista teoista palvelemaan elävää Jumalaa! 	 ¿Yajtzilaˈ te Cristtz tchkyˈel ma ntiˈtzin teˈ tipin tuˈn tsaqix toj qanmin tuˈn? Quˈn noq tuˈn attaq Xewbˈaj Xjan tukˈa Jesús, xi tqˈoˈn tibˈ te chojbˈil qil te jun majx twutz qMan. Ex atzin chojbˈil anetziˈn tzˈaqlexix wen, ex ntiˈ chˈin tkyˈi. Tuˈn ikyjo, atziˈn tchkyˈel nimxix tipin twutz kychkyˈel aluˈmj tuˈn tsaqix qanmin ex qnabˈl, ex tuˈn tnajsit tkyaqil qbˈinchbˈin nya wen, a nxi qˈinqe toj kyimin, tuˈntzin qajbˈin te qMan Dios itzˈxix te jun majx.


Kaikki katkeruus ja kiivastus ja viha ja huuto ja herjaus, kaikki pahuus olkoon kaukana teistä. 	 Mi chi yoliˈn kujxix kyukˈa kyukˈiy; ex mi txi kyqˈoˈn kyibˈa toj kyachbˈila; ex mi chi qˈojiˈn; ex mi chi ẍchˈiˈn tuˈn kyqˈoja; ex mi chi yasiˈn, ex mi kubˈ kybˈinchiˈn tkyaqil wiq il.


Mutta nyt minä matkustan Jerusalemiin viemään pyhille avustusta. 	 Me nej, ma chinka toj Jerusalén tuˈn t‑xi wiˈn jun oˈnbˈil kye nimil antza.


Kun hän tätä heille puhui, niin katso, eräs päämies tuli ja kumartui maahan hänen eteensä ja sanoi: "Minun tyttäreni kuoli juuri ikään, mutta tule ja pane kätesi hänen päällensä, niin hän virkoaa eloon". 	 Tzmataq nyolin Jesús kyiˈjjo luˈn, tej tkanin jun nejinel kyxol aj Judiy. Kubˈ meje twutz, ex xi tqˈmaˈn te: Ma kyim jun nkˈwala txin. Me qa ma tzaja, ex qa ma kubˈ tqˈoˈn tqˈobˈa tibˈaj, kjawil anqˈin juntl majl.


Ja tämän sanottuaan hän puhalsi heidän päällensä ja sanoi heille: "Ottakaa Pyhä Henki. 	 Tej tbˈaj tqˈmaˈn ikyjo, xi t‑xupin qibˈaja, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Kykˈmoˈnxa Xewbˈaj Xjan.


Niin hän sanoi heille: "Menkää ja sanokaa sille ketulle: `Katso, minä ajan ulos riivaajia ja parannan sairaita tänään ja huomenna, ja kolmantena päivänä minä pääsen määräni päähän`. 	 Xitzin ttzaqˈwin Jesús kyjaluˈn: Kux cheˈxa, ex kˈaˈ txi kyqˈmaˈn te Herodes, a sbˈulxix tnam, qa jaˈlin ex nchiˈj ok kchi elitz taqˈnil tajaw il wuˈn toj kyanminxjal, ex qa ok kchi kˈwel nqˈaniˈn yabˈ. Ex kabˈjxi japin bˈaj wuˈn.


Ja Jaakob meni Egyptiin ja kuoli siellä, niin myös kuolivat isämme, 	 Ikytzin bˈajjo, bˈeˈx xiˈ Jacob najal toj Egipto, ex antza kyime; ex ikyqexjo tkˈwal, aye ojtxe qxeˈchil, antza i kyime.


Kuritettuani häntä minä siis hänet päästän." 	 Ok kˈwel nqˈmaˈn tuˈn tjubˈchit tetz, me bˈeˈx kxel ntzaqpiˈn, aj tbˈaj jubˈchit.


Mutta kun hän, joka äitini kohdusta saakka on minut erottanut ja kutsunut armonsa kautta, näki hyväksi 	 Me ax te Dios xjaw skˈoˈn weˈy; teˈ naˈmxtaq witzˈjiˈy, ex noq tuˈn t‑xtalbˈil wiˈja, ma chin tzaj ttxkoˈn, a tzeˈnkuxjo taj.


Ja me laskimme maihin Syrakuusassa ja viivyimme siellä kolme päivää, 	 O xiˈy toj, ex o kaniˈn toj tnam Siracusa. Oxe qˈij o kyija antza.


Sillä jos tahtoisinkin kerskata, en olisi mieletön, sillä minä puhuisin totta; mutta minä pidättäydyn siitä, ettei kukaan ajattelisi minusta enempää, kuin mitä näkee minun olevan tai mitä hän minusta kuulee. 	 Aku txi nqˈmaˈn kyeˈy, qa ayinjiˈy ichin xtaˈj toj kyaˈj, noq tuˈn nnimsinku wibˈa kywutza. Exla qa ma txi nqˈmaˈn, ex nya noq nchin laˈjiˈn, quˈn twutzxix. Me ex nya nxi nqˈmanjiˈy luˈn noq tuˈn tkubˈ kybˈisiˈn qa nimxix wokliˈn tibˈajjo n‑ok kykaˈyiˈn tiˈjjo nbˈinchbˈiˈn mo tuˈn nyola.


Ja hän jätti heidät ja astui taas venheeseen ja lähti pois toiselle rannalle. 	 Bˈeˈx i kyij ttzaqpiˈn antza, ex bˈeˈx okx toj bark kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈn kyjlajinx tjlajxiˈ nijabˈ.


Sillä jos te annatte anteeksi ihmisille heidän rikkomuksensa, niin teidän taivaallinen Isänne myös antaa teille anteeksi; 	 Quˈn qa ma kubˈ kynajsiˈn kyiljo nchi ok lipin kyiˈja, ex ikyxjo te qMan Dios, a at toj kyaˈj, kˈwel tnajsin kyila.


Niin kuollut nousi istualleen ja rupesi puhumaan. Ja hän antoi hänet hänen äidillensä. 	 Bˈeˈxsin jaw qe tej kyimnintaq, exsin ok tentz yolil. Tuˈn ikyjo, bˈeˈxsin xi qˈoˈntz te tnana tuˈn Jesús.


Ja päästyämme erään pienen, Klauda nimisen saaren suojaan me töintuskin saimme venheen korjuuseen. 	 O ikyˈxa tiˈjxi jun tal muchˈ txˈotxˈ tkuˈx toj ttxuyil aˈ, Clauda tbˈi, jaˈ nyale njumintaq kyqˈiqˈjo. Ex tukˈa nim aqˈuntl, jaˈtza qiˈnjiˈy jun tal muchˈ bark te kolbˈil kyexjal, a kˈloˈntaq tiˈjxi bark jaˈ o tokxitaqa.


Ja hänen päänsä tuotiin lautasella ja annettiin tytölle; ja tämä vei sen äidilleen. 	 Exsin xi tqˈoˈntz twiˈ Juan toj jun laq te txin, tzeˈnkuxtaq otaq tqanin. Ex anteˈ txin bˈeˈx xi tqˈoˈn te tnana.


Totisesti minä sanon teille: tämä kaikki on tuleva tämän sukupolven päälle. 	 Me ktzajil tkawbˈil Dios kyibˈaja kujxix wen, noq tuˈn tpaj kychkyˈeljo qtzan xjal tzˈaqleqe, ayeˈ i kubˈ bˈyoˈn atxix tiˈj Abel, a tzˈaqle, ex Zakariy, a tkˈwal Berequías, a kubˈ kybˈyoˈn, ayiˈy Judiy, tojx tnejil ja te naˈbˈl Dios ex twutz t‑altar qMan.


Ei sinulla ole osaa eikä arpaa tähän sanaan, sillä sinun sydämesi ei ole oikea Jumalan edessä. 	 Ntiˈ te toklin tuˈn t‑xi tkˈmoˈn toyaj Dios, quˈn nya jikyin taˈye tanmiˈn twutz qMan Dios.


Sillä Jumala on minun todistajani, kuinka minä teitä kaikkia ikävöitsen Kristuksen Jeesuksen sydämellisellä rakkaudella. 	 Quˈn ate Dios ojtzqil weˈy, qa nimxix tqˈaqˈbˈil nkˈuˈja kyiˈja kykyaqila, noq tuˈn tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj Jesucrist toj wanmiˈn.


Mutta tämä on se leipä, joka tulee alas taivaasta, että se, joka sitä syö, ei kuolisi. 	 Me metzin weˈ, ayin wejiˈy, a wabˈj xkuˈtz toj kyaˈj. Ankye qe kchi waˈl tiˈj, nlayxpin chi kyim kyeˈ.


Henkeä älkää sammuttako, 	 Mi tzˈok kymiyonjiˈy a tajbˈil Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn.


Niin ne, jotka sen kuulivat, sanoivat: "Kuka sitten voi pelastua?" 	 Me atzaj teˈ kybˈinte xjaljo yol lo, bˈeˈx xi kyqanin te Jesús kyjaluˈn: Qa nlay chi okx qˈinin toj kyaˈj, ¿Yajtzila qetza? ¿Altzila kye k‑okixtz?


älkää siis olko niihin osallisia heidän kanssaan. 	 Tuˈnpetziˈn, mi tzˈok kymujbˈin kyibˈa kyukˈa.


Katsokaa siis tarkoin, kuinka vaellatte: ei niinkuin tyhmät, vaan niinkuin viisaat, 	 Tuˈnpetziˈn, kykaˈyinktzin kyibˈa tzeˈn tuˈn kybˈetiˈy, nya tzeˈnku jun ntiˈ tnabˈl, qalaˈ tukˈa tkyaqil tumil.


Ja kolmen päivän kuluttua he löysivät hänet pyhäköstä, jossa hän istui opettajain keskellä kuunnellen heitä ja kysellen heiltä. 	 Otaqxi bˈant oxe qˈij kyjoybˈin tiˈj, teˈ tjyet kyuˈn, tokxtaq tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, kyxoljo jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil nbˈintaq tiˈjjo jniˈ kyyol, ex nbˈaj xi tqanintaq junjun tiˈ kye. Ex ikyqextaqjo xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil ex nbˈaj xi kyqanintaq junjun tiˈ te.


ja koko kaupunki oli koolla oven edessä. 	 Bˈaj pon chmet txqan xjal ttzi ja,


Johannes vastasi heille sanoen: "Minä kastan vedellä; mutta teidän keskellänne seisoo hän, jota te ette tunne. 	 I xi ttzaqˈwin Juan: Ma chi kuˈxxjal toj aˈ wuˈn, te jawsbˈil aˈ, me at juntl kyxola, a mi ojtzqiˈn kyuˈn,


Kansa vastasi hänelle: "Me olemme laista kuulleet, että Kristus pysyy iankaikkisesti; kuinka sinä sitten sanot, että Ihmisen Poika pitää ylennettämän? Kuka on se Ihmisen Poika?" 	 Xi kytzaqˈwin xjal: ¿Ma nyatzin tzun ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios, qa ate Crist il tiˈj tuˈn tten te jun majx? ¿Tzeˈntzin ttentz ntqˈmaˈntza, qa ajo Tkˈwal Ichin il tiˈj tuˈn tjaw twutz cruz tuˈn tkyim? ¿Tzeˈntzin tzˈelpineˈ Tkˈwal Ichin?


mutta Kristus on uskollinen Poikana, hänen huoneensa haltijana; ja hänen huoneensa olemme me, jos loppuun asti pidämme vahvana toivon rohkeuden ja kerskauksen. 	 Qalatziˈn te Crist, nya jun aqˈnil, qalaˈ Kˈwalbˈaj, ex jikyinxixjo tkawbˈil qibˈaj, a awo, tja Diosqo, qa ma japin quˈn, ex qa ma qe qkˈuˈj te jun majx tiˈjjo a nqo ayoˈn tiˈj toj kyaˈj, ex nqo yolin tiˈj tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Ja he lähettivät hänen luoksensa muutamia fariseuksia ja herodilaisia kietomaan häntä sanoilla. 	 Ayetzin kynejil Judiy i xi kychqˈoˈn junjun Parisey ex junjuntljo aye lipcheqetaq tiˈj Herodes, tuˈn kyxiˈ qanil jun kyxjelbˈitz te Jesús, noq tuˈn tkubˈ tzˈaq kyuˈn tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil.


Sillä ei se ole koetuksen kestävä, joka itse itseään suosittelee, vaan se, jota Herra suosittelee. 	 Quˈn nya te nim tokliˈn a kjawil tnimsin tibˈ til tibˈx, qalaˈ a teˈ a kjawil tnimsin Dios tbˈi.


tämä Jaakobin, tämä Iisakin, tämä Aabrahamin, tämä Taaran, tämä Naahorin, 	 Ataqtzin te Judá kˈwalbˈajtaqtzin teˈ te Jacob, a tkˈwaltaq Isaac, a tkˈwaltaq Abraham, a tkˈwaltaq Taré, a tkˈwaltaq Nacor,


Ja minä näin pedon ja maan kuninkaat ja heidän sotajoukkonsa kokoontuneina sotiaksensa hevosen selässä istuvaa vastaan ja hänen sotajoukkoansa vastaan. 	 Ex nlijiˈy tkabˈ ma tij txuk exqetziˈn nmaq kawil twutz txˈotxˈ kyukˈax tkyaqiljo xoˈl qˈaqˈ otaq bˈaj kychmoˈn kyibˈ, tuˈn kyqˈojin tiˈjjo Crist, a nchejintaq tibˈaj tchej ex kyiˈj kykyaqil tukˈa.


Ja kun he tulivat opetuslasten luo, näkivät he paljon kansaa heidän ympärillään ja kirjanoppineita väittelemässä heidän kanssaan. 	 Kykˈulinxi twiˈ wutz kyukˈa oxe t‑xnaqˈtzbˈin kykˈatzjo txqantl, ayeˈ nchi yolintaql kyukˈa xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, ex attaql txqan xjal kyiˈjile.


"Sanokaa tytär Siionille: `Katso, sinun kuninkaasi tulee sinulle hiljaisena ja ratsastaen aasilla, ikeenalaisen aasin varsalla`." 	 Kyqˈmanxa kye xjal toj tnam Sion: Kykaˈyinxjiˈy Nmaq kyKawila tzul; mutxin tten, ex qˈuqlekx tibˈaj jun tal bur, kˈleˈn tal tal.


Luukas, rakas lääkäri, lähettää teille tervehdyksen, niin myös Deemas. 	 Ex ikyx te Lucas, a qˈanil, ex kˈuˈjlin quˈn, junx tukˈa Demas ncheˈx qˈolbˈiˈn kyuˈn.


Peltomiehen, joka vaivaa näkee, tulee ennen muita päästä osalliseksi hedelmistä. 	 Ex ikyxjo tzeˈnku jun aqˈnil toj kojbˈil, il tiˈj nej tuˈn tok tqˈoˈn tilil taqˈin, tuˈn tjaw tchmoˈn yajxi twutz tawal.


Hän sanoi heille: "Kenen kuva ja päällekirjoitus tämä on?" 	 Atzaj teˈ tok tkaˈyin Jesús, xi tqanin kye: ¿An qwutzbˈiyiljo lo, ex an qbˈi tzˈibˈink twutz?


Mutta me, jotka olemme päivän lapsia, olkaamme raittiit, ja olkoon pukunamme uskon ja rakkauden haarniska ja kypärinämme pelastuksen toivo. 	 Me metzin qeˈ, a awo nimil, te qˈijlqo. Tuˈnpetziˈn, qtzyuˈmtzin qibˈ, ex qklomtzin qibˈ noq tuˈn qnimbˈil tiˈj qMan Dios, ex tuˈn qkˈuˈjbˈil qibˈ qxol, ikyx tzeˈnku jun xoˈl qˈaqˈ ntkloˈn tibˈ tukˈa jun kxbˈil te kolbˈil tkˈuˈj. Ex qˈuqlek qkˈuˈj tiˈjjo kolbˈilqe, ikyxjo tzeˈnku kolbˈil twiˈ jun xoˈl qˈaqˈ.


Niin hän kutsui tykönsä lapsen, asetti sen heidän keskellensä 	 Tzaj ttxkoˈn Jesús jun tal kˈwal, ex kubˈ twaˈbˈin qxola,


Miehet, rakastakaa vaimojanne, niinkuin Kristuskin rakasti seurakuntaa ja antoi itsensä alttiiksi sen edestä, 	 Exsin ikyx kyejiˈy chmilbˈaj, kykˈuˈjlimqektzinjiˈy kyxuˈjila, tzeˈnku te Crist s‑ok tkˈuˈjlin Ttanim, ex xi tqˈoˈn tchwinqil tuˈn tpaj.


Niin hän sanoi heille: "Kun rukoilette, sanokaa: Isä, pyhitetty olkoon sinun nimesi; tulkoon sinun valtakuntasi; (tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niinkuin taivaassa;) 	 Chi Jesúsjo kyjaluˈn: Ajtzin kyok ten kyeˈ naˈl Dios, chichkujiˈy kyjaluˈn: Ay qMan Dios, noqit tzˈel kynikyˈxjal qa xjanxixjo tbˈiy. Noqit kuˈtzjo Tkawbˈila tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


sentähden hän valalla vannoen lupasi antaa hänelle, mitä ikinä hän anoisi. 	 Ex bˈeˈx pon tkˈuˈj Herodes tiˈj, ex kubˈ tqˈmaˈn tbˈi Dios tiˈj tyol: Qanintza weˈy noq alkye taja, chiˈ te txin.


Seuraavana päivänä Johannes taas seisoi siellä ja kaksi hänen opetuslapsistansa. 	 Toj junxil qˈij, attaq Juan kyukˈa kabˈe t‑xnaqˈtzbˈin.


joka lohduttaa meitä kaikessa ahdistuksessamme, että me sillä lohdutuksella, jolla Jumala meitä itseämme lohduttaa, voisimme lohduttaa niitä, jotka kaikkinaisessa ahdistuksessa ovat. 	 Ex ax ntzaj qˈonte chewsbˈil qanmin toj tkyaqiljo a n‑ikyˈx quˈn, tuˈntzintla tbˈantqe qchewsinte kyanmiˈnjo noq tiˈchaqku n‑ikyˈx kyuˈn, tuˈnxjo chewsbˈil anmin, a ma tzaj qˈon qe tuˈn Dios.


Eihän sitäkään, joka kilpailee, seppelöidä, ellei hän kilpaile sääntöjen mukaisesti. 	 Ex ikyxjo tzeˈn jun rinil, nlay kanbˈin jun chojbˈil, qa mi s‑ok tqˈoˈn tilil, tuˈn tjapin tuˈn, tzeˈnkuxjo nukˈbˈil.


Silloin Jeesus sanoi heille: "Älkää peljätkö; menkää ja viekää sana minun veljilleni, että he menisivät Galileaan: siellä he saavat minut nähdä". 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús kye: Mi chi xobˈa. Ku kyxiˈy qˈmalte kye txqantl, ayej lipcheqektaq wiˈja, tuˈn kyxiˈ tzmax toj txˈotxˈ te Galiley. Antza kchin okile kykaˈyiˈn.


Ja tultuaan Mysian kohdalle he yrittivät lähteä Bityniaan, mutta Jeesuksen Henki ei sallinut heidän sitä tehdä. 	 tuˈn kykanin tzma ttxaˈn txˈotxˈ te Misia. Antza, kubˈe kynaˈbˈlin, tuˈn kyokx toj txˈotxˈ te Bitinia, me juntl majl, mix ttziye Xewbˈaj Xjan, a T‑xew Jesús.


Ja kun hänen naapurinsa ja sukulaisensa kuulivat, että Herra oli tehnyt hänelle suuren laupeuden, iloitsivat he hänen kanssansa. 	 Teˈ tok kybˈiˈn jniˈ t‑xjalil, ex jniˈ xjal, a at iteˈke te, i xtaˈj qˈolbˈilte, quˈn otaq qˈaqˈin tkˈuˈj Dios tiˈj.


Sillä enkelien alle hän ei alistanut tulevaa maailmaa, josta me puhumme. 	 Nqo yolin tiˈjjo saq tchˈiysbˈin Dios, a tzul kanin. ¿Me alkye kkawilte saq tchˈiysbˈin anetziˈn? Nya angel, qalaˈ ax xjal,


Kun sillä välin kansaa oli kokoontunut tuhatmäärin, niin että he polkivat toisiaan, rupesi hän puhumaan opetuslapsillensa: "Ennen kaikkea kavahtakaa fariseusten hapatusta, se on: ulkokultaisuutta. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, jaw kychmoˈn jun jteˈ milxla xjalla, noqx jaw kylimoˈn kyibˈ, junjun tukˈa juntl. Ex ok ten Jesús yolil kyeˈ t‑xnaqˈtzbˈin. Chiˈ kyjaluˈn: Kyklom kyeˈ kyibˈ teˈ kytxˈamil xjal Parisey, a kyxmiletzˈil, a chebˈe n‑el lemimin kyiˈja.


Ja hän puhui heille paljon vertauksilla ja sanoi: "Katso, kylväjä meni kylvämään. 	 Ok ten xnaqˈtzil nimku tumil noq kyukˈa techil, ex tqˈma: Jun maj, xiˈ jun xjal awal triy.


kun tiedämme sen, että meidän vanha ihmisemme on hänen kanssaan ristiinnaulittu, että synnin ruumis kukistettaisiin, niin ettemme enää syntiä palvelisi; 	 Quˈn bˈiˈn quˈn, qa a ojtxe qten ntiˈ tipin qibˈaj, quˈn nyakuj o jaw pejkˈit twutz cruz junx tukˈa Crist tuˈn tkyimlin, tuˈntzintla ntiˈ tipin il toj qchwinqil jaˈlin, ex tuˈntzintla mi qo okine te taqˈnil il tuˈn qil,


Samoin leeviläinenkin: kun hän tuli sille paikalle ja näki hänet, meni hän ohitse. 	 Ex at jun nmaq nimil tiˈj kynimbˈil aj Judiy ikyˈ tojjo bˈe anetziˈn. Me ex ikyxjo, bˈeˈx xi ttxalpin tibˈ ttxlaj bˈe, tej tiwlej ichin tuˈn, aj otaq bˈaj bˈyoˈn kyuˈn ileqˈ.


Pilatus sanoi ylipapeille ja kansalle: "En minä löydä mitään syytä tässä miehessä". 	 Xitzin tqˈmaˈn Pilat kyeˈ kynejil pale, ex kyeˈ jniˈ xjal, a iteˈtaq antza. Chiˈ kyjaluˈn: Qa oˈkxjo lo, ntiˈ jun teˈ ichin til ma knettz wuˈn, chi Pilatjo.


Niin hän puhui vielä muutamille, jotka luottivat itseensä, luullen olevansa vanhurskaita, ja ylenkatsoivat muita, tämän vertauksen: 	 Ex kubˈ tyolinl Jesúsjo juntl techil lo kyiˈj junjuntl xjal, a tzuntaq n‑ok kyqˈoˈn kyibˈ te tbˈanilx, me tzuntaq nchi el kyikyˈiˈn jniˈ txqantl. Chiˈ kyjaluˈn:


Niin Pietari sanoi: "Hopeaa ja kultaa ei minulla ole, mutta mitä minulla on, sitä minä sinulle annan: Jeesuksen Kristuksen, Nasaretilaisen, nimessä, nouse ja käy." 	 Me ante Pegr xi tqˈmaˈn: Ntiˈ weˈ npwaq; me kxel nqˈoˈn tey a at weˈy. Tiˈj tipin tbˈi tAjaw Tkyaqil, a Jesucrist aj Nazaret, weˈksa ex kux bˈeta.


väijyen, miten saisivat hänet hänen sanoistaan ansaan. 	 quˈn kyajtaqjo xjal anetziˈn, tuˈn tkubˈ tzˈaq Jesús kyuˈn toj til kyuˈnxjo tyol.


tämä Iisain, tämä Oobedin, tämä Booaan, tämä Saalan, tämä Nahassonin, 	 Ataqtzin te Natán kˈwalbˈajtaql teˈ te David, a tkˈwaltaq Isaí, a tkˈwaltaq Obed, a tkˈwaltaq Booz, a tkˈwaltaq Sala, a tkˈwaltaq Naasón.


Sillä hän on säätänyt päivän, jona hän on tuomitseva maanpiirin vanhurskaudessa sen miehen kautta, jonka hän siihen on määrännyt; ja hän on antanut kaikille siitä vakuuden, herättämällä hänet kuolleista." 	 quˈn ma jaw tjyoˈn Dios jun qˈij, jaˈ tuˈn qoke toj paˈbˈin twutz. Quˈn ate Dios jaw tskˈoˈn jun ichin, a Jesucrist, tuˈn tok te kawil, ex o tyekˈe toklin kywutz kykyaqil xjal, tej tjatz anqˈin juntl majl kyxol kyimnin.


Tämä osti liinavaatteen ja otti hänet alas, kääri hänet liinavaatteeseen ja pani hautaan, joka oli hakattu kallioon, ja vieritti kiven hautakammion ovelle. 	 Teˈ tbˈaj tqˈmaˈn tkyaqil te Pilat, bˈeˈxsin xi ttziyin te Jse, tuˈn tel tiˈn, ex tuˈn tokx tmuquˈn.


Mutta jos sanomme: `Ihmisistä`, niin kaikki kansa kivittää meidät, sillä se uskoo vahvasti, että Johannes oli profeetta." 	 Ex nlay txi qqˈmaˈn qa noq aye xjal ẍi tzaj chqˈonte qtzan Juan, quˈn qa ma txi qqˈmaˈn ikyjo, bˈeˈx aku qo kubˈ kybˈyoˈnxjal tukˈa abˈj, quˈn tuˈn kykyaqiljo maˈ xjal lo i xi niminte qa ate Juan jun yolil Tyol Dios.


Ja he tulivat Jerikoon. Ja kun hän vaelsi Jerikosta opetuslastensa ja suuren väkijoukon seuraamana, istui sokea kerjäläinen, Bartimeus, Timeuksen poika, tien vieressä. 	 Tej kyxiˈ Jerusalén, iltaq tiˈj tuˈn kyikyˈ tojjo jun tnam, Jericó. Teˈ kyex ttxanxi tnam, lipcheqektaq txqan xjal kyiˈj. Ex attaq jun moẍ qˈuqle ttzi bˈe, Bartimey tbˈi, tkˈwal Timey, nmoˈntaq.


ja hän sanoi heille: `Menkää tekin minun viinitarhaani, ja mikä kohtuus on, sen minä annan teille`. 	 Xi tqˈmaˈn kye: Ikyqex kyejiˈy, ku kyxiˈy aqˈnil toj tqan wawala, ex kxel nchjoˈn twiˈ kykˈuˈja toj tumil tzˈaqle.


Jos sinun oikea silmäsi viettelee sinua, repäise se pois ja heitä luotasi; sillä parempi on sinulle, että yksi jäsenistäsi joutuu hukkaan, kuin että koko ruumiisi heitetään helvettiin. 	 Tuˈnpetziˈn, wenitla tuˈn tjatz kyiˈn toj kyanmiˈn tkyaqiljo, a nxi qˈiˈn kyeˈy toj il. Ikytziˈn, noqit qa tuˈn tpaj kywutza aku chi kubˈ tzˈaqiy toj il, kyimitza, ex kyxomixa najchaq. Quˈn wenitla tuˈn tnaj jun tnej kyxmilila, tzeˈnku tuˈn kyxiˈ kyxmilila tkyaqil toj qˈaqˈ te jun majx, aj kykyima.


Ja kun he olivat tulleet kaupunkiin, menivät he siihen yläsaliin, jossa he tavallisesti oleskelivat: Pietari ja Johannes ja Jaakob ja Andreas, Filippus ja Tuomas, Bartolomeus ja Matteus, Jaakob Alfeuksen poika ja Simon, kiivailija, ja Juudas Jaakobin poika. 	 Tej kykanin Jerusalén, i jax tojjo ja, a otaq tzaj qˈoˈn te kymajin. Iteˈtaq Pegr, Juan, Santyaw, Andrés, Lip, Tmas, Bartolomey, Matey, Santyaw, a tkˈwal Alpey; Simun, a tok qˈolbˈilte te Celote, a tajqˈojtaqjo kawil te Rom; ex Judas, a titzˈin Santyaw.


ja olen teidän Isänne, ja te tulette minun pojikseni ja tyttärikseni, sanoo Herra, Kaikkivaltias". 	 Ex ayiˈn kchin okil te kyTatiˈy, ex ayetzin kyeˈ kchi okil te nkˈwala, chitziˈn tAjaw Tkyaqil.


Kun kansa näki, mitä Paavali oli tehnyt, korottivat he äänensä ja sanoivat lykaoniankielellä: "Jumalat ovat ihmishahmossa astuneet alas meidän luoksemme". 	 Atzaj teˈ tok kykaˈyiˈn a otaq bˈant tuˈn Pabl, bˈeˈx i ok ten kye xjal ẍchˈil tojjo yol kye xjal te Licaonia, ex kyqˈma: Diosqe kyeˈ, a iky qeˈ tzeˈnku ichin, a loqe ma chi kˈuˈl qxol.


Olkoon rakkaus vilpitön, kammokaa pahaa, riippukaa hyvässä kiinni. 	 Kykˈuˈjlink kyibˈa kyxolxa, nya tukˈa kabˈe kykˈuˈja. Kyiˈjlemiljiˈy tkyaqiljo nya wen, ex chi lipeka tiˈjjo wen.


älkääkä luulko saattavanne sanoa mielessänne: `Onhan meillä isänä Aabraham`; sillä minä sanon teille, että Jumala voi näistä kivistä herättää lapsia Aabrahamille. 	 ¿Tzeˈntzin tten nkubˈ kybˈisintza, qa aku chi kleta noq tuˈn Judiyqiˈy, a tyajil qtzan Abraham, ex nya tuˈn tajtz tiˈj kyanmiˈn? Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈmaˈn kyeˈy, noqpetzin at kolbˈiltz ikyjo, majqexpetla kyeˈ abˈj luˈn, aku chi ok tqˈoˈn Dios te tyajil Abraham, tuˈn kyklet.


Mutta se sinulla on, että sinä vihaat nikolaiittain tekoja, joita myös minä vihaan. 	 Me oˈkxsin chˈin wenjo nbˈant kyuˈn tojjo lo: N‑el kyikyˈinjiˈy t‑xnaqˈtzbˈil aj Nicolaítas, a tzeˈnkuxjo weˈ, a n‑el wikyˈiˈn.


Sitten hän kaatoi vettä pesumaljaan ja rupesi pesemään opetuslastensa jalkoja ja pyyhkimään niitä liinavaatteella, jolla oli vyöttäytynyt. 	 ex kux tqoˈn aˈ toj jun txˈajbˈil, ex ok ten txjol qqaˈn, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin, ex i el ttzqijsin tuˈn bˈuˈẍ, a otaq tzˈok tbˈaltzˈin tiˈj tkˈuˈj.


Tämä kohteli kavalasti meidän kansaamme ja sorti meidän isiämme ja pakotti heidät panemaan heitteille pienet lapsensa, etteivät ne jäisi eloon. 	 Atej kawil anetziˈn i kubˈ tsbˈuˈn, ex i ok tyisoˈn ojtxe qxeˈchil, quˈn nim kybˈaj. Ex xi tqˈmaˈn kye tuˈn tkyij kykoliˈn kyneˈẍ, a aye qˈa, tuˈn kykyim, a aˈkxtaq kyitzˈje.


Ja rankkasade lankesi, ja virrat tulvivat, ja tuulet puhalsivat ja syöksyivät sitä huonetta vastaan, mutta se ei sortunut, sillä se oli kalliolle perustettu. 	 Tej ttzaj jbˈal, chˈiy nim aˈ tiˈjile, ex tzaj txqan kyqˈiqˈ tiˈj. Me mix yekchix, quˈn tuˈn tjaw tqˈuqil abˈj kujxix.


Ja ne pyysivät häntä, ettei hän käskisi heidän mennä syvyyteen. 	 Ayeˈ taqˈnil tajaw il lo, i kubˈsin kywutz te Jesús, tuˈntzintla mina chi xi xoˈne toj ma tij jul, a jaˈla taˈyile t‑xela.


Mutta anokoon uskossa, ollenkaan epäilemättä; sillä joka epäilee, on meren aallon kaltainen, jota tuuli ajaa ja heittelee. 	 Me atziˈn, kxel tqanin tukˈa tnimbˈil, ex nya nkaˈmin tkˈuˈj tzeˈnku aˈ te ttxuyil aˈ, n‑ul piqˈj ex n‑ajl tiˈj tuˈn kyqˈiqˈ.


Mutta nyt te kerskaatte ylvästelyssänne. Kaikki sellainen kerskaaminen on paha. 	 Me metzin kye kyuˈn, tzunxix nchi labˈte kyeˈ, tuˈn kyyolbˈiˈn, ex tuˈn tbˈant kyuˈn kyjunala. Tkyaqilxjo luˈn, a nja kyiˈn kyibˈa, nya wen ikyjo.


Ja kun Paavali tuli portaille, täytyi sotamiesten kantaa häntä kansan väkivallan tähden; 	 Atzaj teˈ kyjax twutz ja, bˈeˈx jaw iqin Pabl kyuˈn xoˈl qˈaqˈ, quˈn tuˈn tzunxtaq bˈiylajtz kyuˈn xjal,


Mutta minä vastasin heille: `Ei ole roomalaisten tapa antaa ketään alttiiksi, ennenkuin syytetty on asetettu vastakkain syyttäjäinsä kanssa ja on saanut puolustautua syytöstä vastaan`. 	 Me xiˈtzin nqˈmaˈntza kye, qa ajjo kawil te Rom, nya naqˈle, tuˈn tkubˈ tbˈyoˈn jun xjal, qa naˈmxtaq tmeje twutz kyukˈa tajqˈoj, tuˈn tkolin tiˈjx.


Jos te tämän tiedätte, niin olette autuaat, jos te sen teette. 	 Qa ma tzˈel kynikyˈa te tkyaqiljo lo, ex qa ma kubˈ kybˈinchiˈn ikyjo, at tkyˈiwbˈil Dios kyibˈaja te jun majx.


Vielä eräs toinen sanoi: "Minä tahdon seurata sinua, Herra; mutta salli minun ensin käydä ottamassa jäähyväiset kotiväeltäni". 	 Me atx juntlte xi qˈmante kyjaluˈn: Taa, waj weˈ tuˈn wok lipe tiˈja, me nej ma chinka qˈmalte nqanila kyeˈ iteˈ toj njaˈy.


Sillä hän on se, josta profeetta Esaias puhuu sanoen: "Huutavan ääni kuuluu erämaassa: `Valmistakaa Herralle tie, tehkää polut hänelle tasaisiksi`." 	 Anteˈ Juan luˈn a kubˈ ttzˈibˈin Isaías, a yolil Tyol Dios ojtxe, tej tqˈmante kyjaluˈn: Ex bˈijte tqˈajqˈojil twiˈ jun aˈla kujxix wen tojjo tzqij txˈotxˈ, jaˈ ntiˈye kynajbˈilxjal toj. Chiˈ kyjaluˈn: Kybˈinchima kyibˈa twutzjo tAjaw Tkyaqil. Kyqˈonx kyanmiˈn te, quˈn chˈix tul tzaluˈn twutz txˈotxˈ.