Niin Pilatus sanoi hänelle: "Sinä siis kuitenkin olet kuningas?" Jeesus vastasi: "Sinäpä sen sanot, että minä olen kuningas. Sitä varten minä olen syntynyt ja sitä varten maailmaan tullut, että minä todistaisin totuuden puolesta. Jokainen, joka on totuudesta, kuulee minun ääneni." 	 Tuˈnpetziˈn, xi ttzaqˈwin Pilat: ¿Aj kawiltzin tetza toj twutza? Xi ttzaqˈwin Jesús: Ayin weˈ nmaq kawil tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn. Quˈn ma chin itzˈje weˈ tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈn t‑xi nqˈmanjiˈy tkyaqil twutzxix. Kykyaqilxjo xjal, a kˈwel nimin teˈ twutzxix, ok kxel kybˈiˈn kykyaqiljo a nxi nqˈmaˈn.


Eikö se myymätönnä ollut sinun omasi, ja eikö myynnin jälkeenkin sen hinta ollut sinun? Miksi päätit sydämessäsi tämän tehdä? Et sinä ole valhetellut ihmisille, vaan Jumalalle." 	 ¿Ma nyatzin tetaqa txˈotxˈ? ¿Exsin teˈ xi tkˈayiˈn, ma nyatzin tetaqtza tkyaqil pwaq? ¿Tiquˈn xkubˈ tewin qeˈy? ¿Ex tiquˈnil xkubˈ t‑ximin tuˈn tkubˈ bˈinchitjo ikyjo, noq te yekˈbˈil tibˈa, qa jun tbˈanil nimila? Me tojjo lo, nya kye ichin ma nikyˈiniy yol, qalaˈ te Dios.


Joka kuulee teitä, se kuulee minua, ja joka hylkää teidät, hylkää minut; mutta joka minut hylkää, hylkää hänet, joka on minut lähettänyt." 	 Xi yolinl Jesús kyeˈ t‑xnaqˈtzbˈin. Chi kyjaluˈn: Ayetziˈn xjal, a kchi kˈwel bˈinte kyyola, a nyola nkubˈ kybˈiˈn. Ex ayetzin kyeˈ xjal, a kchi elil ikyˈin kyeˈy, ayin weˈ nchi el kyikyˈin. Ex alkyeˈ k‑elil ikyˈin weˈy, majxpe te Dios n‑el kyikyˈin, a saj chqˈon weˈy, chiˈ.


Jos joku sanoo: "Minä rakastan Jumalaa", mutta vihaa veljeänsä, niin hän on valhettelija. Sillä joka ei rakasta veljeänsä, jonka hän on nähnyt, se ei voi rakastaa Jumalaa, jota hän ei ole nähnyt. 	 Tuˈn ikyjo, qa at jun a qˈmante: Kˈuˈjlinxix weˈ Tata Dios wuˈn, qa chiˈ; exsin n‑el tikyˈin txqantl, jun sbˈul xjal teˈ. Quˈn qa mi nyekˈin tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj kyiˈj txqantl, ¿Tzeˈntzin ttentz tuˈn tok tkˈuˈjlin Dios, a nya qˈanchaˈl?


Ja niinkuin kävi Nooan päivinä, niin käy myöskin Ihmisen Pojan päivinä: 	 Iky kbˈajiljo tojjo qˈij, aj wul juntl majla, chi Jesúsjo, tzeˈnku ikyˈ kyojjo qˈij, tej tten Noé ojtxe.


Sillä kaikki, mikä maailmassa on, lihan himo, silmäin pyyntö ja elämän korskeus, se ei ole Isästä, vaan maailmasta. 	 Tkyaqiljo nya bˈaˈn twutz txˈotxˈ ikyqetziˈn tzeˈnku tkyaqil achbˈil, a ntqanin qxmilil; tkabˈ, tkyaqil tiˈ, a qajxix tuˈn tten qe; ex toxin, tkyaqiljo qnimsbˈil qibˈ kyiˈj tkyaqil at qe.


Oli mies, Jumalan lähettämä; hänen nimensä oli Johannes. 	 At jun ichin tzaj chqˈoˈn tuˈn Dios, atzin tbˈi Juan.


Mitkä tien oheen putosivat, ovat ne, joihin sana kylvetään, mutta kun he sen kuulevat, niin saatana heti tulee ja ottaa pois heihin kylvetyn sanan. 	 Attziˈn xjal kuj tzeˈnku txˈotxˈ toj bˈe. Mina nchex awle ijaj toj. Ayetzin xjal n‑ok kybˈiˈn Tyol Dios, ex nkubˈ kykujsin kyanmin te, ex ajtzin ttzaj tajaw il tzeˈnku pichˈ, n‑el tiˈn Tyol Dios toj kyanmin.


He väittävät tuntevansa Jumalan, mutta teoillaan he hänet kieltävät, sillä he ovat inhottavia ja tottelemattomia ja kaikkiin hyviin tekoihin kelvottomia. 	 Ex nkyqˈmaˈn xjal luˈn qa ojtzqiˈn Dios kyuˈn, me tukˈa kybˈinchbˈin n‑ele qnikyˈ tiˈj, qa nya twutzxjo kyyol. Quˈn aye xjal luˈn manyor ikyˈilqe, ex mibˈin chi nimin, ex ntiˈ kyaj tuˈn kybˈinchinte jun tiˈ, a wen.


Niin he sanoivat: "Herra tarvitsee sitä". 	 Xitzin kytzaqˈwintz kyjaluˈn: Quˈn tuˈn at k‑okile te qAjaw, chi chiˈ.


vaan iloitkaa, sitä myöten kuin olette osallisia Kristuksen kärsimyksistä, että te myös hänen kirkkautensa ilmestymisessä saisitte iloita ja riemuita. 	 Qalaˈ, chi tzalajxa tuˈn n‑ikyˈx kyuˈn tzeˈnku s‑ikyˈx tuˈn Crist, tuˈntzintla kynojxa tukˈa tzaljbˈil, aj tuljo tqoptzˈajiyil tulil.


Sillä Jumala ei ole antanut meille pelkuruuden henkeä, vaan voiman ja rakkauden ja raittiuden hengen. 	 Quˈn nya jun xewbˈaj te xobˈajil ma tzaj tqˈon Dios teˈy, qalaˈ a Xewbˈaj Xjan, a xi tqˈon teˈy nim tipin, nim tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj, ex nim toklin tuˈn tbˈant ttzyuˈnte tibˈa wen.


Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Totisesti minä sanon teille: jos teillä olisi uskoa ettekä epäilisi, niin ette ainoastaan voisi tehdä sitä, mikä viikunapuussa tapahtui, vaan vieläpä, jos sanoisitte tälle vuorelle: `Kohoa ja heittäydy mereen`, niin se tapahtuisi. 	 Tzaj ttzaqˈwin Jesús: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, noqit at‑xix kynimbˈila, ex noqit mi njawje kykˈuˈja, nya noq oˈkxjo luˈn aku bˈant kyuˈn, tzeˈnku xbˈant wuˈn tiˈjjo tqan iw, qalaˈ noqit txi kyqˈmaˈn te wutz luˈn: Ku tela tzaluˈn, ex ku txiˈy toj ttxuyil aˈ, ex akula tzikyˈ.


Mutta jos paha palvelija sanoo sydämessään: `Minun herrani viipyy`, 	 Me qa nya wenjo aqˈnil, exsin qa chiˈ kyjaluˈn toj tanmin: Yajla tzul tajaw ja.


Sillä Jumala ei katso henkilöön. 	 Ikytziˈn, ntiˈ n‑ok tkaˈyin Dios kyxeˈchilxjal, quˈn tkyaqilxjal junx toklin twutz.


Ja armahtakaa toisia, niitä, jotka epäilevät, pelastakaa heidät, tulesta temmaten; 	 At ilaˈ kyxola, a nkaˈmin kykˈuˈj tiˈj kynimbˈil. Kyqˈonk tilila, tuˈn tkubˈ tiˈj kynabˈl. Ex atx txqantl, ma chi el naj tiˈj kynimbˈil.


Valvokaa ja rukoilkaa, ettette joutuisi kiusaukseen; henki tosin on altis, mutta liha on heikko." 	 Kyimil kywatla, ex kux chi bˈaj naˈn Diosa, tuˈn mina chi kubˈ tzˈaqa toj tqˈobˈ tajaw il, quˈn kyaja tuˈn tkubˈ kybˈinchinjiˈy a taj Dios, me alkyetz kuj n‑ele te kyeˈy tuˈn tbˈant.


ja mitä ikinä anomme, sen me häneltä saamme, koska pidämme hänen käskynsä ja teemme sitä, mikä on hänelle otollista. 	 Ex noq tuˈn qbˈinchbˈin, ex tuˈn nkubˈ qnimin tnukˈbˈil, at qˈuqbˈil qkˈuˈj, tuˈn ttzaj tqˈoˈn Dios, ikyx tzeˈnku nxi qqanin te.


Simeonin sukukunnasta kaksitoista tuhatta, Leevin sukukunnasta kaksitoista tuhatta, Isaskarin sukukunnasta kaksitoista tuhatta, 	 Ex kyxoljo tyajil Simeón, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Leví, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Isacar, kabˈlajaj mil.


Ja kantaen itse omaa ristiänsä hän meni ulos niin sanotulle Pääkallonpaikalle, jota kutsutaan hebreankielellä Golgataksi. 	 Ex bˈeˈxsin etz kyiˈn Jesús iqin tcruz, tuˈn tkanin toj jun tal txˈotxˈ, a Tbˈaqil twiˈ kyimnin tbˈi, a Gólgota tbˈi toj kyyol aj Judiy.


Mutta Hengen hedelmä on rakkaus, ilo, rauha, pitkämielisyys, ystävällisyys, hyvyys, uskollisuus, sävyisyys, itsensähillitseminen. 	 Me atzin teˈ ntqˈoˈn Xewbˈaj Xjan kyjaluˈn: A qkˈuˈjbˈil qibˈ qxolx, tzaljbˈil, qmujbˈil qibˈ, tqˈuqbˈil qkˈuˈj tiˈj Dios, ex qwenil, tkyaqil bˈaˈn, tzˈaqleqoxix tuˈn tjapin bˈaj qyol,


Sillä elämän hengen laki Kristuksessa Jeesuksessa on vapauttanut sinut synnin ja kuoleman laista. 	 Quˈn a tumil, a tzajnin tuˈn Xewbˈaj Xjan, ntzaj tqˈoˈn akˈaj chwinqil qe, noq tuˈn qmujbˈil qibˈ tukˈa Crist, a Jesús, ex ma qo tzaqpaj tjaqˈjo tumil tuˈn il ex te kyimin.


Sillä minä annan hänestä sen todistuksen, että hän näkee paljon vaivaa teidän hyväksenne ja niiden hyväksi, jotka ovat Laodikeassa, sekä niiden, jotka ovat Hierapolissa. 	 Ex o nliˈy qa n‑aqˈnin Epafras kujxix wen te kyxela, ex te kyxeljo Ttanim Dios toj Laodicey ex Hierápolis.


Kun Jeesus huomasi sen, sanoi hän heille: "Mitä puhutte siitä, ettei teillä ole leipää? Ettekö vielä käsitä ettekä ymmärrä? Onko teidän sydämenne paatunut? 	 Me i bˈijte tuˈn Jesús, exsin xi tqˈmaˈn kye: ¿Tiquˈn nchi bˈisiˈn qa ntiˈ kywaˈy iqin? ¿Naˈmxsin tel kynikyˈa te? ¿Jpuˈnxsin kynabˈla te jun majx?


Ja tapahtui niinä päivinä, että hän sairastui ja kuoli; ja he pesivät hänet ja panivat yläsaliin. 	 Me bˈeˈx yabˈte, ex bˈeˈx kyim. Atzaj teˈ tbˈaj txjoˈn tiˈj, kubˈ qˈoˈn toj jun ja te tkabˈ kol.


Mutta hän vastasi ja sanoi hänelle: "Niin, Herra; mutta syöväthän penikatkin pöydän alla lasten muruja". 	 Ex xi ttzaqˈwin qya: Ikyx te tten, Tata. Me kaˈntzin kye tal chit nchi waˈn kye tjaqˈ meẍ tiˈjjo tbˈuchil wabˈj nbˈajel tzˈaq kyuˈn kyajaw. Ikyqintzintla wejiˈy, qˈontz chˈin weˈ tiˈjjo nxi tqˈoˈn kye t‑xjalila.


Niin heidät valtasi säikähdys ja pelko, ja he luulivat näkevänsä hengen. 	 Me ayetzin kyetz nimx kyxobˈil tzaj, quˈn kubˈ kybˈisin qa noq jun klelin otaq kyli.


Ja silloin hän lähettää enkelinsä ja kokoaa valittunsa neljältä ilmalta, maan äärestä hamaan taivaan ääreen. 	 Ajtzin nkˈula twutz txˈotxˈ, kchi tzajil nsmaˈn n‑angela, tuˈn kyok chmetjo jniˈ skˈoˈnqe wuˈn toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Ja Pietari seurasi häntä taampana ylimmäisen papin esipihaan asti; ja hän meni sinne ja istui palvelijain joukkoon nähdäksensä, kuinka lopulta kävisi. 	 Me najchaq lipchexitaq Pegr tzma tpeˈn tja kynejilxix pale, a jaˈ otaq tzˈokxi Jesús, ex kyij qe antza kyxol xoˈl qˈaqˈ yolte tiˈtaq kbˈajil tiˈj Jesús.


en tarkoittanut yleensä tämän maailman huorintekijöitä tai ahneita tai anastajia tai epäjumalanpalvelijoita, sillä silloinhan teidän täytyisi lähteä pois maailmasta. 	 me ex nya nxi nqˈmaˈn, tuˈn tel kypaˈn kyibˈa te jun majx kyiˈjjo nya nimilqe, ayeˈ ikyx kyten: Tzeˈnku aj kyˈaˈjil, ayeˈ tzunx n‑el kyanmin tiˈj tkyaqil, ex ayeˈ ileqˈqe, ex ayeˈ nchi kˈulin kywutzjo twutzbˈiyil. Quˈn noqit ikytzjo, ilitla tiˈj tuˈn kyikyˈa twutzjo txˈotxˈ.


Olinpa siis minä tai olivatpa he: näin me saarnaamme, ja näin te olette uskoon tulleet. 	 Quˈn nya tuˈn te, aj qa weˈy s‑ela kybˈiˈn, moj qa kye txqantl tsanjil Jesús, quˈn junxchˈin te Tbˈanil Tqanil, a xi qqˈmaˈn, ex o chi nimiˈn tiˈj.


Sillä minä en tunne omakseni sitä, mitä teen; sillä minä en toteuta sitä, mitä tahdon, vaan mitä minä vihaan, sitä minä teen. 	 Quˈn mi n‑el nnikyˈa te tiquˈnil mi nbˈant wuˈn a waja tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn. Ex atziˈn a nkyˈeˈy tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn, atzin bˈantjo wuˈn.


Astukoon hän, Kristus, Israelin kuningas, nyt alas ristiltä, että me näkisimme ja uskoisimme." Myöskin ne, jotka olivat ristiinnaulitut hänen kanssaan, herjasivat häntä. 	 Ikyx nbˈaj kyqˈmaˈntaqjo jniˈ kynejil pale exqetziˈn jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil. Nbˈaj kubˈ kyqˈmaˈntaq kyxolile: ¿Tzeˈn tten nbˈaj klettaq junjuntl xjal tuˈn, me antetz, mi nbˈant tklonte tibˈ? chi chiˈ.


Ja eräs Lyydia niminen purppuranmyyjä Tyatiran kaupungista, jumalaapelkääväinen nainen, oli kuulemassa; ja Herra avasi hänen sydämensä ottamaan vaarin siitä, mitä Paavali puhui. 	 Lidiataq teˈ jun tbˈi, te aj Tiatira, ex jun kˈayiltaq tbˈanil xbˈalin, a wiˈyilxix. Ajo qya lo, a bˈaˈnxixtaq kˈulin twutz Dios, ex nbˈintaq tiˈjjo nyolajtztaq. Ok tyekin Dios tanmin, tuˈn tok tbˈiˈnxixjo, a nqˈumletaq tuˈn Pabl.


Kun Pietari vielä näitä puhui, tuli Pyhä Henki kaikkien päälle, jotka puheen kuulivat. 	 Tzunxtaq nyolin Pegr, tej tul Xewbˈaj Xjan toj kyanminjo xjal, ayeˈ i txokin tiˈj Pegr exqetziˈn kyukˈa.


Sillä ei mikään ole salattuna muuta varten, kuin että se tulisi ilmi, eikä kätkettynä muuta varten, kuin tullakseen julki. 	 Ntiˈx jun te tiˈ mina tzˈel tqanil, qalaˈ ikytzin ilx tiˈj tuˈn tkubˈ chikyˈbˈit. Ikytzin te Diosjo Tyol; te tnejil, mina n‑eltaq kynikyˈa te. Me atzin jaˈlin, loqiˈn nchin xnaqˈtzin kyiˈja, tuˈn tel txˈole toj kynabˈla tzeˈnku tqan tzaj. Tuˈntzin ikyjo, ntiˈx jun tiˈ aku bˈant tuˈn tewit.


Mutta tämä on iankaikkinen elämä, että he tuntevat sinut, joka yksin olet totinen Jumala, ja hänet, jonka sinä olet lähettänyt, Jeesuksen Kristuksen. 	 Ex atzin chwinqiljo, tuˈn tel kynikyˈxjal teˈy, qa akuy Dios twutzxix, ex tuˈn tel kynikyˈ weˈy, ayiˈn Jesucrist, a saj tchqˈoˈn.


Jeesus vastasi heille ja sanoi: "Minun oppini ei ole minun, vaan hänen, joka on minut lähettänyt. 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Ajo xnaqˈtzbˈil ma txi nqˈoˈn, nya wekuy; qalaˈ te Dios, a tzaj chqˈoˈn weˈy.


Sillä minut jo uhrataan, ja minun lähtöni aika on jo tullut. 	 Quˈn ma japin kanin qˈij, jaˈ tuˈn nkubˈ bˈyoˈniˈy, jaˈ tuˈn wokiˈy tzeˈnku jun oyaj twutz Dios.


Evankeliumin kannalta he kyllä ovat vihollisia teidän tähtenne, mutta valinnan kannalta he ovat rakastettuja isien tähden. 	 Aye xjal aj Judiy i ok ajqˈoj tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, noq tuˈn xi qˈoˈn tumil kolbˈil kyeˈy, ayiˈy nya Judiyqiˈy. Me kˈuˈjlinqe tuˈn qMan Dios, quˈn ax jaw skˈoˈnkye atxix ojtxe kyukˈa tnejil kyxeˈchil.


ja olen ollut juutalaisille ikäänkuin juutalainen, voittaakseni juutalaisia; lain alaisille ikäänkuin lain alainen, vaikka itse en ole lain alainen, voittaakseni lain alaiset; 	 Tej ẍin bˈeta kyxol aj Judiy, ma tzˈok nmujbˈin wibˈa junx kyukˈa, noq tuˈn tok kybˈiˈnku wiˈja, ex tuˈn t‑xi kynimin a Tbˈanil Tqanil. Ex tej ẍin bˈeta kyxoljo kyaj tuˈn kyel wen twutz Dios noq tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil kyuˈn, ex ma txi nmujbˈin wibˈa kyukˈa, me nya tuˈn wel wena twutz Dios, qalaˈ noq tuˈn tok kybˈiˈnku xjal wiˈja, ex tuˈn t‑xi kyniminku Tbˈanil Tqanil.


Ja kaiken, mitä te anotte rukouksessa, uskoen, te saatte." 	 Quˈn tkyaqiljo kxel kyqanin toj naˈj Dios tukˈa kynimbˈila, ok ktzajil qˈoˈn.


Paavali, apostoli, virkansa saanut, ei ihmisiltä eikä ihmisen kautta, vaan Jeesuksen Kristuksen kautta ja Isän Jumalan, joka on hänet kuolleista herättänyt, 	 Ayiˈn Pabl jun tsanjil Jesús, ex nya qexjal ma chi jaw skˈoˈn weˈy, ex ma tzˈok qˈoˈn te wokliˈn, qalaˈ a qAjaw Jesucrist, junx tukˈa qMan Dios, axjo jaw anqˈsinte Jesús kyxol kyimnin.


että, vaikka he olivatkin monessa ahdistuksen koetuksessa, niin oli heidän ilonsa heidän suuressa köyhyydessäänkin niin ylenpalttinen, että he alttiisti antoivat runsaita lahjoja. 	 Exla qa nimx sikyˈx kyuˈn wen toj kynimbˈil, exla qa manyor yajqe erman anetziˈn, me tzunx nchi tzalajx, ex tbˈaˈnilx chi oyin tukˈa tkyaqil kyanmin, nyakuj manyor qˈininqexnaj wen, tuˈn kymojin kyukˈa nimil toj Jerusalén.


Mutta viimein hän lähetti heidän luokseen poikansa sanoen: `Minun poikaani he kavahtavat`. 	 Me kubˈ tbˈisin tajaw txˈotxˈ tuˈn t‑xi tchqˈoˈn a tkˈwalkuxix, quˈn kubˈ t‑ximin, nyapela kˈwel kynimin nkˈwalach.


Enkö minä ole vapaa? Enkö minä ole apostoli? Enkö ole nähnyt Jeesusta, meidän Herraamme? Ettekö te ole minun tekoni Herrassa? 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, quˈn at wokliˈn te tsanjil Jesús, ex nchin yoliˈn jikyinxix wen tiˈj Tyol, ex ma chin tzaqpaja tjaqˈ kykawbˈil tkyaqil xjal. Tzeˈnku weˈ, ma nliy qAjaw Jesús, ex ayetzin kyeˈ ẍi ok te waqˈnbˈiˈn toj taqˈin.


Olihan tosin ensimmäiselläkin liitolla jumalanpalvelussäännöt ja maallinen pyhäkkö. 	 Ojtxe, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa Dios, attaq nim kawbˈil te kˈulbˈil, ex jun ja bˈinchin tukˈa xbˈalin, te naˈbˈl Dios tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Niin he jättivät kohta verkot ja seurasivat häntä. 	 Jun paqx, kyij kytzaqpiˈn kypa te tzuybˈil kyiẍ, ex i xi lipe tiˈj.


Simeon Pietari, Jeesuksen Kristuksen palvelija ja apostoli, niille, jotka ovat saaneet yhtä kalliin uskon kuin mekin meidän Jumalamme ja Vapahtajan Jeesuksen Kristuksen vanhurskaudessa. 	 Ayiˈn Simun, a Pegr nbˈiˈy, jun taqˈnil ex jun tsanjil Jesucristqiˈn. Kxel ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn te kyeˈy, a ayiˈy at jun kynimbˈila tbˈanilx tzeˈnku qeˈ, noq tuˈn Dios, a qAjaw Jesucrist, a tzˈaqlexix.


Olkoot teidän kupeenne vyötetyt ja lamppunne palamassa; 	 Kybˈinchimtzin kyibˈtza, ex kyktxunktzin kyibˈtza, ex tukˈa kytzaja nkˈant wen.


voidakseen ohjata nuoria vaimoja rakastamaan miehiänsä ja lapsiansa, 	 Qalaˈ tuˈn kyok te jun yekˈbˈil twutzxix, tuˈn kyyekˈinte kye kuˈxin qya tuˈn kykˈuˈjlin te kychmil ex kyal,


ja joku teistä sanoo heille: "Menkää rauhassa, lämmitelkää ja ravitkaa itsenne", mutta ette anna heille ruumiin tarpeita, niin mitä hyötyä siitä on? 	 ex qa at jun kyeˈ xi qˈmaˈnte: Kˈaˈ tli tibˈa. Qˈonk t‑xbˈaliˈn, ex kˈaˈ waˈn wen, noq tzeˈn taja. Ex qa mina xi tqˈoˈn a tililx tiˈj te t‑xmilil, ¿Titzin k‑ajbˈila ikyjo?


Seuraavana päivänä heidän hallitusmiehensä ja vanhimpansa ja kirjanoppineensa kokoontuivat Jerusalemissa, 	 Toj junxil qˈij ok kychmoˈn kyibˈ toj Jerusalén aye kawil, junx kyukˈa nim kyoklin kyxol Judiy ex jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil,


Ja hän tuli ja tapasi heidät nukkumasta ja sanoi Pietarille: "Simon, nukutko? Etkö jaksanut yhtä hetkeä valvoa? 	 Bˈeˈx meltzˈaj kykˈatz oxe t‑xnaqˈtzbˈin. Atzaj teˈ tul kykˈatz, xi tqˈmaˈn te Pegr: Simun, ¿Ma tzuntzin nktan? ¿Ma mixsin s‑el jun orjo twatla?


jos kärsimme yhdessä, saamme hänen kanssaan myös hallita; jos kiellämme hänet, on hänkin kieltävä meidät; 	 Ex qa ma tzikyˈx quˈn, qo kawil junx tukˈa toj kyaˈj. Qa ma tzˈel qikyˈin, ex ikyxjo qo elil tikyˈin.


Uskon kautta pitivät Mooseksen vanhemmat häntä heti hänen syntymänsä jälkeen kätkössä kolme kuukautta, sillä he näkivät, että lapsi oli ihana; eivätkä he peljänneet kuninkaan käskyä. 	 Ex ikyxjo, tej titzˈje Moisés, tuˈn kynimbˈiljo ttata, oxe xjaw xi kyewin kyal, quˈn ok kykaˈyin qa tbˈanilxtaq kaˈyin Moisés. Tuˈn ikyjo, mix i tzaje xobˈ ttata tuˈnjo tyol nmaq kawil, qa iltaq tiˈj tuˈn tkubˈ bˈyet tkyaqil neˈẍ, a qˈa.


Silloin Pietari muisti Jeesuksen sanat ja sanoi hänelle: "Rabbi, katso, viikunapuu, jonka sinä kirosit, on kuivettunut". 	 Ante Pegr, teˈ tok tkaˈyin, tzaj tnaˈn tiˈjjo tqˈma Jesús tiˈjjo tqan iw, ex xi tqˈmaˈn: Aj Xnaqˈtzil, ¡Kaˈn! Ma tzqij tej tqan iw, aj kyij tqˈoˈn qanbˈil tiˈj.


Mutta Festus vastasi, että Paavalia pidettiin vartioituna Kesareassa ja että hän itse aikoi piakkoin lähteä sinne. 	 Me xi ttzaqˈwin Festo kyjaluˈn: Lu te Pabl tkuˈx toj tze tzma Cesarea, ex ayinxa, ma chin kubˈ bˈisinte tuˈn nxiˈy antza tojjo jteˈbˈin qˈijl, chiˈ.


hänen, joka on mennyt taivaaseen ja on Jumalan oikealla puolella; ja hänen allensa ovat enkelit ja vallat ja voimat alistetut. 	 a o japin toj kyaˈj kawil tukˈa qMan Dios tibˈaj tkyaqil angel, jniˈ kawil, ex tkyaqil at kyipin, tuˈntzintla tkubˈ kynimin.


Mutta Paavali viipyi siellä vielä jonkun aikaa; sitten hän sanoi veljille jäähyväiset ja purjehti Syyriaan, mukanansa Priskilla ja Akylas; hän oli leikkauttanut tukkansa Kenkreassa, sillä hän oli tehnyt lupauksen. 	 Axsa kyija Pabl ilaˈ qˈijl toj Corint. Tej tbˈajjo ikyjo, bˈeˈx i kyij tqˈolbˈin aye jniˈ nimil, ex junx tukˈa Priscila ex Aquila, i okx toj bark, tuˈn kyxiˈ toj txˈotxˈ te Siria. Me naˈmxtaq kyokx toj bark, axsa toj tnam ttzi ttxuyil aˈ, Cencrea tbˈi, bˈeˈx el tmitzoˈn Pabl tsmal twiˈ, te yekˈbˈilte qa iltaq tiˈj tuˈn tnimin tyol, a otaq tqˈma te qMan Dios, ikyx tzeˈnku kyij tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios.


Mutta hän vastasi ja sanoi: "Ei ole soveliasta ottaa lasten leipää ja heittää penikoille". 	 Me ante Jesús xi tqˈmaˈn te: Yonkuy nej, tuˈn kyxi nmojinjiˈy nxjalila, quˈn nya wen tuˈn tel kywaˈ tal kˈwal, exsin tuˈn t‑xiˈ kye chit, quˈn nej tuˈn kybˈaj waˈn tal kˈwal, exsin kxel xiljo kye chittz. Ikyqintzin wejiˈy kyukˈa nxjalila; nej chi okil nkaˈyiˈn, ex kxel nqˈoˈnjiˈy a ntiˈ at kye.


Tulta minä olen tullut heittämään maan päälle; ja kuinka minä tahtoisinkaan, että se jo olisi syttynyt! 	 Ma chin ula tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tzeˈnku jun qˈaqˈ njulin wen te kolbˈil ex te joybˈil qˈoj kyxolxjal. ¡Me atla wajiˈy noqit nkˈant jaˈlin!


ja ovat katoamattoman Jumalan kirkkauden muuttaneet katoavaisen ihmisen ja lintujen ja nelijalkaisten ja matelevaisten kuvan kaltaiseksi. 	 Quˈn el kyiˈjlin tqoptzˈajiyil qMan Dios, a Dios te jun majx, noq tuˈn kykˈulin kywutzjo twutzbˈiyil ichin, a kbˈajil, ex kywutzjo kyilbˈiyil pichˈ ex kan ex tkyaqil wiq txuk. Tkyaqiljo lo i ok kyqˈoˈn te t‑xel Dios toj kykˈulbˈil.


Tämä vastasi ja sanoi: `En tahdo`; mutta jäljestäpäin hän katui ja meni. 	 Me mina, chi kˈwal. Me jun paqx tja tmeltzˈin tnabˈl, ex bˈeˈx xiˈl aqˈnil.


ja pelasti hänet kaikista hänen ahdistuksistansa. Ja hän antoi hänelle armon ja viisauden faraon, Egyptin kuninkaan, edessä; ja tämä pani hänet Egyptin ja kaiken huoneensa haltijaksi. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx tzaqpaj toj tkyaqil bˈisbˈajil, ex tzaj qˈoˈn tumil tnabˈl. Tuˈntziˈn, ok kˈuˈjlin tuˈn Faraón, a tnejil kawil toj Egipto, ex ok qˈoˈn te tkabˈ kawil toj tkyaqil Egipto ex tojjo nmaq ja kye kawil.


Mutta he ahdistivat yhä enemmän ja sanoivat: "Hän yllyttää kansaa opettaen kaikkialla Juudeassa, Galileasta alkaen tänne asti". 	 Me noqx jaw kyinx kyibˈ, tej kybˈin teˈ ikyjo, ex xi kyqˈmaˈn kyjaluˈn: Me noqx ma chi jaw najx kyexjal tojjo tnam lo kyuˈnjo jniˈ t‑xnaqˈtzbˈil. Antza tzaje xkyeye tuˈn toj txˈotxˈ te Galiley, exsin luˈltz lajoˈn tuˈn tojjo txˈotxˈ lo te Judey.


"Ottakaa korviinne nämä sanat: Ihmisen Poika annetaan ihmisten käsiin". 	 Kybˈinkutzinjiˈy a kxel nqˈmaˈn kyeˈy, ex mina tuˈn tel naj toj kykˈuˈja: Ayin wejiˈy, a Tkˈwal Ichin, me ok kchin xel qˈoˈn toj kyqˈobˈxjal tuˈn nkyima, chiˈ.


Niin, Ihmisen Poika tosin menee pois, niinkuin hänestä on kirjoitettu, mutta voi sitä ihmistä, jonka kautta Ihmisen Poika kavalletaan! Parempi olisi sille ihmiselle, että hän ei olisi syntynyt." 	 Ayiˈn Tkˈwal Ichin, ok kbˈajilx wiˈja tzeˈn ntqˈmaˈn Tyol Dios, tuˈn nxi kˈayiˈn, me atziˈn kxel kˈayin weˈ, wenxpetla noqit mina s‑ul itzˈje twutz txˈotxˈ.


Niin he sanoivat: "Herra, katso, tässä on kaksi miekkaa". Mutta hän vastasi heille: "Riittää". 	 Chi chiljo t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn: Taa, loqe kabˈe kxbˈil lo, a kabˈe kyste. Xi ttzaqˈwin Jesús kyjaluˈn: Kukxjo jaˈlin, chiˈ.


Sillä koska Jerusalemin asukkaat ja heidän hallitusmiehensä eivät Jeesusta tunteneet, niin he tuomitessaan hänet myös toteuttivat profeettain sanat, joita kunakin sapattina luetaan; 	 Me ayetzin kyeˈ najleqetaq toj Jerusalén, ex ayeˈ nmaq kawil kyxol, nya bˈiˈntaq kyeˈ kyuˈn alkyetaqjo Jesús, ex mi n‑eltaq kynikyˈ te kyyoljo yolil Tyol Dios, a n‑uˈjit toj ja te naˈbˈl Dios tojile junjun qˈij te ajlabˈl. Ikytziˈn, ayex kye nchi bˈinchin il, ex nxi kyqˈmaˈn tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn. Me atziˈn lo n‑ajbˈin noq tuˈn tkubˈ nimitjo yol tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios kyuˈn yolil Tyol.


Tätä armoa hän on ylenpalttisesti antanut meille kaikkinaiseksi viisaudeksi ja ymmärrykseksi, 	 a noqx ma tzaj tchitin qibˈaj, tuˈn ttzqet‑xix qnabˈl ex qojtzqibˈl.


Kun he tämän kuulivat ja heidän omatuntonsa todisti heidät syyllisiksi, menivät he pois, toinen toisensa perästä, vanhimmista alkaen viimeisiin asti; ja siihen jäi ainoastaan Jeesus sekä nainen, joka seisoi hänen edessään. 	 Atzaj teˈ tok kybˈiˈn ikyjo, bˈeˈx kynaˈn toj kyanmin qa aj ilqe, ex junjunku i bˈajeˈtz; nejxix i bˈajeˈtzjo xjal o chi tijin, ex bˈajeˈtz lipe kykyaqil. Atzaj teˈ kybˈajeˈtz kykyaqil, tjunalx Jesús kyij ten tukˈa qya.


Ja miksi mekään antaudumme joka hetki vaaraan? 	 Quˈn noqpetzin mi chi jaw anqˈin kye kyimnin, ¿Tiquˈn n‑elje qiˈja junjun qˈijtz tuˈn tpajjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil?


Sentähden piti hänen kaikessa tuleman veljiensä kaltaiseksi, että hänestä tulisi laupias ja uskollinen ylimmäinen pappi tehtävissään Jumalan edessä, sovittaakseen kansan synnit. 	 Tuˈntzin qklet, iltaq tiˈj tuˈn tok Jesús tzeˈnkuxixjo qe, awo xjalqo. Oˈkx jun tumiljo, tuˈn tten tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qukˈa, ex tuˈn tok qˈoˈn toklin te tnejilxix pale, tuˈn tyolin kyiˈj xjal twutz qMan Dios; ex tuˈn tchjet qil tuˈn tchkyˈel el chitj twutz cruz, noq tuˈn qklet awo, a o qo nimin tiˈj.


Niin Pilatus meni taas sisälle palatsiin ja kutsui Jeesuksen ja sanoi hänelle: "Oletko sinä juutalaisten kuningas?" 	 Okx juntl majl Pilat toj ja te kawbˈil, ex okx ttxkoˈn Jesús, ex xi tqanin te: ¿Atzin tejiy nmaq kawil kye aj Judiy?


ja he ylistivät Jumalaa minun tähteni. 	 Ex noq tuˈn ikyjo, nimx jaw kynimsin tbˈi qMan Dios.


Eikä ainoastaan se, vaan meidän kerskauksenamme ovat myös ahdistukset, sillä me tiedämme, että ahdistus saa aikaan kärsivällisyyttä, 	 Ex nya noq oˈkxjo lo; ex ikyxjo, nqo tzalaj toj tkyaqiljo n‑ikyˈx quˈn, quˈn bˈiˈn quˈn, aj qa ma tzikyˈx quˈn tukˈa tkyaqil qanmin, nten tumil tzeˈn tten tuˈn qayon tiˈj tkyaqiljo tajbˈil Dios.


Seisokaa siis kupeet totuuteen vyötettyinä, ja olkoon pukunanne vanhurskauden haarniska, 	 Kukx chi weˈkujiˈy kujxix. Kypasim kykˈuˈja tukˈa twutzxix, nyakuj jun kˈalbˈil kykˈuˈja. Ex kykˈlonkxixa wen tukˈa jun chwinqil tzˈaqle, tzeˈnku jun kxbˈil tok tiˈj kykˈuˈj xoˈl qˈaqˈ te kolbˈilkye.


Ja kun he väentungokselta eivät saaneet viedyksi häntä sisään muuta tietä, nousivat he katolle ja laskivat hänet vuoteineen tiilikaton läpi heidän keskellensä Jeesuksen eteen. 	 Tuˈntzin mix jyete tumil kyuˈn tzeˈn tuˈn tokxi kyinetaq, tuˈn tpajjo nimxtaq xjal at; tuˈntziˈn ikyjo, bˈeˈx i bˈaj jax tibˈajxi ja, ex jaw kypoˈqˈin xkˈoˈn antza, ex kux tuninin yabˈ kyuˈn tukˈax tkuẍbˈil, ex kupin kyiˈntz twutz Jesús ex kywutz txqan xjal.


Ja kaikki hämmästyivät Jumalan valtasuuruutta. Mutta kun kaikki ihmettelivät kaikkea sitä, mitä Jeesus teki, sanoi hän opetuslapsillensa: 	 Jotx i bˈaj jaw kaˈylaj tuˈn tipin qMan Dios antza. Tzunxtaq nchi labˈtexjal antza tiˈjjo a nbˈanttaq tuˈn Jesús, xitzin tqˈmaˈn Jesús kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn:


Senkaltainen ylimmäinen pappi meille sopikin: pyhä, viaton, tahraton, syntisistä erotettu ja taivaita korkeammaksi tullut, 	 Quˈn ate Jesús jun tnejilxix pale nimxix toklin, ex nimxix tajbˈin te qe. Quˈn ate Jesús tzˈaqlexix wen: Ntiˈ til, ex ntiˈ tkyˈi, ex nya ikyjo tzeˈnqeku xjal, aj il. Ex atzin jaˈlin tokx toj kyaˈj, junx tukˈa Ttata, a qMan Dios.


Enkeli vastasi ja sanoi hänelle: "Pyhä Henki tulee sinun päällesi, ja Korkeimman voima varjoaa sinut; sentähden myös se pyhä, mikä syntyy, pitää kutsuttaman Jumalan Pojaksi. 	 Xi tqˈmaˈn angel te: A t‑xlekemil Xewbˈaj Xjan kˈwel tibˈaja tzeˈn t‑xlekemil muj, ex noq tuˈn tipin Dios, a nimxix toklin, k‑okil tzˈaq tala. Tuˈntziˈn ikyjo, a tala tzul itzˈje xjanxix ex k‑okil tbˈi te Tkˈwal Dios.


Mutta Gallionin ollessa Akaian käskynhaltijana juutalaiset yksimielisesti nousivat Paavalia vastaan ja veivät hänet tuomioistuimen eteen 	 Me kyojjo qˈij, tej toktaq Galión te kawil txˈotxˈ Acay tbˈi, bˈeˈx ok kychmoˈn Judiy kyibˈ, tuˈn kyok meltzˈaj tiˈj Pabl. Xi qˈiˈn kywutz kawil,


Ja teidät, jotka olitte kuolleet rikoksiinne ja lihanne ympärileikkaamattomuuteen, teidät hän teki eläviksi yhdessä hänen kanssaan, antaen meille anteeksi kaikki rikokset, 	 Tej naˈmtaq tel kypaˈn kyibˈa tiˈjjo ojtxe kyteˈn, kyimninqetaqa twutz Dios, ex otaq chi naja toj kyila. Me atziˈn jaˈlin, ma tzaj tqˈoˈn qMan Dios akˈaj kychwinqila junx tukˈa Jesucrist; ex noq tuˈn Jesús, o najsit tkyaqil kyila.


totuuden Hengen, jota maailma ei voi ottaa vastaan, koska se ei näe häntä eikä tunne häntä; mutta te tunnette hänet, sillä hän pysyy teidän tykönänne ja on teissä oleva. 	 Ayetzin xjal te twutz txˈotxˈ nlay txi kykˈmoˈn, quˈn mi nchi jyoˈn tiˈj, ex mi n‑el kynikyˈ te. Me metzin kye, ma tzˈel kye kynikyˈ tiˈj, quˈn loqin intin kyxola jaˈlin, ex ktzajil tqˈoˈn Dios toj kyanmiˈn, tuˈn tten te jun majx.


Silloin hän sanoi heille: "Minun sieluni on syvästi murheellinen, kuolemaan asti; olkaa tässä ja valvokaa minun kanssani". 	 ex xi tqˈmaˈn kye: Ma tzajx txqan bˈis toj wanmiˈn, nyakutzaj chin kyimila. Chi tenkjtziˈn tzaluˈn, me noq tzaj kywatla.


siinä oli kultainen suitsutusalttari ja liiton arkki, yltympäri kullalla päällystetty, jossa säilytettiin kultainen mannaa sisältävä astia ja Aaronin viheriöinyt sauva ja liiton taulut, 	 Ex tojxjo Najbˈil Xjanxix attaq juntl meẍ, a bˈinchinxix wen tukˈa taˈl qˈanpwaq, jaˈ nkubˈe patit storak te Dios; ex attaq jun kax, ex ikyxjo bˈinchinxix wen tukˈa taˈl qˈanpwaq, te yekˈbˈilte qa otaq bˈant tiˈj, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa Dios. Tojjo kax anetziˈn, attaq jun xar bˈinchin tukˈa qˈanpwaq, a jaˈ tkuˈxetaq jun piẍ maná, a tzaj tqˈoˈn Dios kyexjal, tej kybˈet toj tzqij txˈotxˈ ojtxe. Ex axsi tkuˈxetaqjo ttze Aarón, a ẍok twiˈ, a at t‑xul, junx kyukˈa tzˈlan abˈj, jaˈ tzˈibˈineˈ lajaj tkawbˈil Dios.


Jokainen, joka hylkää vaimonsa ja nai toisen, tekee huorin; ja joka nai miehensä hylkäämän, tekee huorin. 	 Kxel nqˈoˈn jun yekˈbˈil tiˈjjo lo: Quˈn qa at jun ichin ma kubˈ tpaˈn tibˈ tukˈa t‑xuˈjil, exsin qa ma tzˈok meje tukˈa juntl qya, ma kyˈaˈjiˈn ichin anetziˈn. Exsin qa at juntltz s‑ok meje tukˈa jun qya, a o kubˈ tpaˈn tibˈ tukˈa tchmil, ex ikyxjo, ma kyˈaˈjintl teˈ, chi Jesúsjo.


sanoen: `Mene tämän kansan luo ja sano: Kuulemalla kuulkaa älkääkä ymmärtäkö, näkemällä nähkää älkääkä käsittäkö. 	 Kux txiˈy, ex qˈmaˈnxa teˈ tnam lo: Mixla tuˈn chi bˈiˈn tiˈj, nlayx tzˈel kynikyˈ te. Ex mixla tuˈn tzˈok kykaˈyin, nlayx kylonte.


Niin he menivät ja turvasivat haudan lukitsemalla kiven sinetillä ja asettamalla vartijat. 	 Bˈeˈxsin i xiˈtz, jpulte wen, ex ok kyqˈoˈn juntl jupbˈilte, tuˈn mi yekˈjex. Ex kyij kyoqxenin kye xoˈl qˈaqˈ, tuˈn mi chi ikyˈ ktaneˈ.


sillä se on Jumalan tahto, että te hyvää tekemällä tukitte suun mielettömäin ihmisten ymmärtämättömyydeltä - 	 Quˈn ate Dios taj tuˈn tkubˈ kybˈinchinjiˈy wen, tuˈntzintla mi chi kybˈinxjal kyyoljo, a nchi yolbˈin kyiˈja, ayeˈ ntiˈ kynabˈl, ex ntiˈ tumil kyyol.


Mutta ne, joilla on uskovaiset isännät, älkööt pitäkö heitä vähemmässä arvossa sentähden, että he ovat veljiä, vaan palvelkoot heitä sitä mieluummin, koska he ovat uskovia ja rakastettuja ja harrastavat hyväntekemistä. Tätä opeta ja tähän kehoita. 	 Ex qa at jun tajaw aqˈuntl nimil, mi kubˈ kybˈisin aqˈnil qa noq tuˈn kyerman kyibˈ mi chi kubˈ kynimin, qalaˈ noqpe kyja chi kyniminku wen, ex chi ajbˈinxix kye, quˈn nchi ajbˈin kyex nimil, ayeˈ kˈuˈjlinqexix kyuˈn. Atzin luˈn, Timotey, xnaqˈtzinxa, ex qˈonxa tumil kye.


Sillä se ei mene hänen sydämeensä, vaan vatsaan, ja ulostuu." Näin hän sanoi kaikki ruuat puhtaiksi. 	 quˈn toj tkˈuˈj nbˈaj kupine, ex nya toj tanmin, ex tqanku n‑exl? (Antza ntqˈmaˈne qa a jniˈ nxi tnikyˈbˈin jun xjal, ntiˈ tkyˈi.)


Ja suuria rakeita, leiviskän painoisia, satoi taivaasta ihmisten päälle; ja ihmiset pilkkasivat Jumalaa raesateen vitsauksen tähden, sillä se vitsaus oli ylen suuri. 	 Ex bˈeˈx tzaj tzˈaq kyibˈajxjal nim saqbˈaqin toj kyaˈj, bˈalaqa wajxaq almud talil junjun. Me ayetzinxjal, bˈeˈx i bˈaj ok ten yasil tiˈj Dios, noq tuˈn tpajjo nim saqbˈaqin, quˈn nimxixjo kyˈixsbˈajil tuˈnjo lo.


Ja hän katsoi ympärilleen heihin kaikkiin ja sanoi miehelle: "Ojenna kätesi". Mies teki niin, ja hänen kätensä tuli jälleen terveeksi. 	 Tbˈajlinxi tqˈmaˈn ikyjo, bˈeˈx xi tkaˈyinku toj kywutzxjal iteˈtaq tiˈjile, exsin xi tqˈmaˈntz te ichin, yabˈtaqjo tqˈobˈ: Nuqpinx tqˈobˈa. Atzin tej ichin kubˈ tbˈinchin tzeˈnku otaq txi qˈmaˈn te, ex texjo tqan, bˈeˈx el weˈ tyabˈil tqˈobˈ.


Ja hän sanoi minulle: "Kirjoita: Autuaat ne, jotka ovat kutsutut Karitsan hääaterialle!" Vielä hän sanoi minulle: "Nämä sanat ovat totiset Jumalan sanat". 	 Ex ajo angel tzaj tqˈmaˈn weˈy: Tzˈibˈinkujiy luˈn: Kyˈiwlinqexixjo aye ma txi txokle tojjo nintz qˈij te mejebˈlin tejo tal Tal rit. Ex tzaj tqˈmaˈn weˈy: Ayetzin yol luˈn twutzxix te Diosqe.


Sillä tämä hetkisen kestävä ja kevyt ahdistuksemme tuottaa meille iankaikkisen ja määrättömän kirkkauden, ylenpalttisesti, 	 Quˈn tkyaqilxjo nya bˈaˈn n‑ikyˈx quˈn jaˈlin, nya nimxix, ex liwey kbˈajil teˈ. Me te t‑xeljo ikyjo, ktzajil qˈoˈn jun chojbˈil qe nimxix wen, a nlayx bˈaj toj kyaˈj.


Mutta orja ei pysy talossa iäti; Poika pysyy iäti. 	 Jun aqˈnil ntiˈ toklin tuˈn tok tajlal jun chˈuq xjal toj kyja. Me metzin te kˈwalbˈaj at teˈ toklin toj ja te jun majx.


Ja minä kuulin suuren äänen temppelistä sanovan niille seitsemälle enkelille: "Menkää ja vuodattakaa ne seitsemän Jumalan vihan maljaa maan päälle". 	 Ex xi nbˈiˈn jun tqˈajqˈojil twiˈ kujxix, a etz toj tja Dios toj kyaˈj. Xi tqˈmaˈn kye wuq angel kyjaluˈn: Ku kyxiˈy qolte tibˈaj txˈotxˈ a wuq laq, a nojnin tuˈn tyabˈ twiˈ Dios.


Eivät olleet, sanon minä teille, mutta ellette tee parannusta, niin samoin te kaikki hukutte." 	 Twutzx kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mina, chi Jesúsjo. Quˈn ikyqex kyejiˈy, ex ok chi kyimil kyeˈ, qa mina s‑ajtz tiˈj kyanmiˈn tukˈa Dios.


ja heidän puheensa jäytää ympäristöään niinkuin syöpä. Niitä ovat Hymeneus ja Filetus, 	 Ex atzin kyxnaqˈtzbˈil ikyjo tzeˈnku jun yabˈil qxol, a chebˈe nxi lemimin, ex aku qo kyim tuˈn. Atzin xbˈajjo tukˈa t‑xnaqˈtzbˈil Himeneo exsin Fileto,


Niin hän sanoi: "Kuinka minä voisin ymmärtää, ellei kukaan minua opasta?" Ja hän pyysi Filippusta nousemaan ja istumaan viereensä. 	 Tzajtzin ttzaqˈwin aj Etiopía: ¿Tzeˈn tten aj tel nnikyˈa te, ex mix aˈl ntzaj chikyˈbˈinte weˈy? Xi tqˈmaˈn, tuˈn tjax Lip toj tkarwaj, ex tuˈn tkubˈ qe junx tukˈa.


Niin ateriakumppanit rupesivat ajattelemaan mielessänsä: "Kuka tämä on, joka synnitkin anteeksi antaa?" 	 Ayetzin kyej txqantl xjal, a otaq chi pon txkoˈntl waˈl junx tukˈa Jesús, i ok ten kyeˈ qanilte kyxolx kyjaluˈn: ¿Ankye teˈ xjal lo, a nimsil tibˈ? ¿Majqexjo kyilxjal nchi kubˈ tnajsin?


Niin hänen opetuslapsensa vastasivat hänelle: "Mistä täällä erämaassa kukaan voi saada leipää näiden ravitsemiseksi?" 	 Xi kytzaqˈwin t‑xnaqˈtzbˈin: ¿Me jaˈn bˈaˈn tuˈn ttzaje kywa txqan xjal? Mix yaˈ tuˈn ntiˈx jun xjal najle tzaluˈn, chi chiˈ.


että tältä sukukunnalta vaadittaisiin kaikkien profeettain veri, mikä on vuodatettu maailman perustamisesta asti, 	 Me ayetzin kyeˈ xjal, a loqe nchi anqˈin jaˈlin, ok kˈwel tzˈaq tkawbˈil Dios kujxix kyibˈaj tuˈn tpaj kychkyˈeljo jniˈ yolil Tyol Dios ojtxe, atxix t‑xe tnejil,


Koska hän nyt oli profeetta ja tiesi, että Jumala oli valalla vannoen hänelle luvannut asettavansa hänen kupeittensa hedelmän hänen valtaistuimelleen, 	 Me atzin David jun yolil Tyol Dios, chi Pegr. Bˈiˈntaq tuˈn qa otaq tzaj tqˈmaˈn Dios, qa jun t‑xkachmanbˈaj tuˈn tok te nmaq kawil te jun majx.


Silloin ylimmäinen pappi nousi ja sanoi hänelle: "Etkö vastaa mitään siihen, mitä nämä todistavat sinua vastaan?" 	 Me anteˈ tnejilxix pale jaw weˈks, ex xi tqanin te Jesús: ¿Tiquˈn mi ntzaj ttzaqˈwiˈn chˈin? ¿Tiˈxsiˈn nkyqˈmaˈnxjal tiˈja?


Ja kuljettuaan yli toiselle rannalle he tulivat Gennesaretiin ja laskivat maihin. 	 Tkanin Jesús kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin toj jun najbˈil, Genesaret tbˈi. Teˈ kykanin, ok kykˈloˈn bark ttzi nijabˈ tiˈj jun tze.


Hän, joka on astunut alas, on se, joka myös astui ylös, kaikkia taivaita ylemmäksi, täyttääkseen kaikki. 	 Ex atzin xkutz, axsin xjaxjo najchaq kyibˈajxi kyaˈj, tuˈntzin tnoj tkyaqil tuˈn tukˈa tkyaqil tqoptzˈajiyil.


Me kiitämme Jumalaa aina kaikkien teidän tähtenne, mainiten teitä rukouksissamme, sillä lakkaamatta 	 Kukx nqo qˈoˈnjiˈy chjonte te qMan Dios kyiˈja,


niin Jeesus, tietäen, että Isä oli antanut kaikki hänen käsiinsä ja että hän oli lähtenyt Jumalan tyköä ja oli menevä Jumalan tykö, 	 Me bˈintaql te Jesús tuˈn, qa tukˈa Dios otaq tzaje, ex iltaq tiˈj tuˈn taj tukˈa juntl majl, ex ax Dios o tzaj qˈonte toklin tibˈaj tkyaqil.


Ja hän opetti heidän synagoogissaan, ja kaikki ylistivät häntä. 	 Xnaqˈtzin te Jesús kyojile muˈẍ ja te kynaˈbˈl Judiy Dios tojile junjun najbˈil, ex tkyaqil xjal i jaw nimsin teˈ tbˈi Jesús.


Mutta te ette usko, sillä te ette ole minun lampaitani. 	 Me mi nxi kynimiˈn, quˈn naˈm kyoka te nrita, tzeˈnkuxjo xi nqˈmaˈn kyeˈy te tnejil.


Ja heidän mieleensä tuli ajatus, kuka heistä mahtoi olla suurin. 	 Texjo paq anetziˈn, bˈeˈx i ok ten kyej t‑xnaqˈtzbˈin Jesús chˈotjil kyxolile, quˈn kyajtaq tuˈn kybˈinte alkyexixjo nimxixtl toklin kyxol.


Mutta juutalaiset eivät uskoneet hänestä, että hän oli ollut sokea ja saanut näkönsä, ennenkuin kutsuivat sen näkönsä saaneen vanhemmat 	 Me ayetzin kye Judiy kykyˈeˈtaq tuˈn txi kynimiˈn, qa ataqjo a moẍtaq otaq bˈant tkaˈyin, tzmaxix xi kyniminxjo, teˈ kytzaj kytxkoˈn ttataˈ a moẍtaq.


kooten itsellensä aarteen, hyvän perustuksen tulevaisuuden varalle, että saisivat todellisen elämän. 	 Quˈn tukˈaˈ ikyjo, kxel kyxikybˈin jun qˈinimil te jun majx toj kyaˈj, ex jun chwinqil, a mixla jtojx tuˈn tbˈaj.


Ja kun Paavali seuralaisineen oli purjehtinut Pafosta, tulivat he Pamfylian Pergeen; siellä Johannes erosi heistä ja palasi Jerusalemiin. 	 Ex Pabl toj Pafos toj bark kyukˈa tukˈa, tuˈn kykanin tzma Perge tojjo txˈotxˈ te Panfilia. Me atzin te Juan Marks, bˈeˈx meltzˈaj teˈ, tuˈn tpon toj Jerusalén.


Lähetän nyt kuitenkin nämä veljet, ettei kerskaamisemme teistä tässä kohden näyttäytyisi tyhjäksi, vaan että olisitte valmiit, niinkuin olen sanonut teidän olevan; 	 Me ma chex nchqˈonjiˈy erman lo, quˈn nya noq kukxjo nchin yoliˈn kyiˈja kywutzjo txqantl tiˈjjo lo. Qalaˈ tuˈntzintla noqx iteˈkula tzeˈnkuxjo o txi nqˈmaˈn kyeˈy.


Minä pyydän teitä, veljet: kestäkää tämä kehoituksen sana; sillä lyhykäisesti minä olen teille kirjoittanut. 	 Werman, nchin kubˈsin nwutza tuˈn kykˈmoˈntejiˈy tkyaqiljo yol luˈn, a nxi ntzˈibˈiˈn chˈin te qˈuqsbˈil kykˈuˈja.


että kaikki kunnioittaisivat Poikaa, niinkuin he kunnioittavat Isää. Joka ei kunnioita Poikaa, se ei kunnioita Isää, joka on hänet lähettänyt. 	 Kubˈ tbˈinchin Dios ikyjo, tuˈntzintla tjaw nimsiˈn nbˈiˈy kyuˈnxjal, ikyxjo tzeˈnkuxjo njaw nimsin tbˈi qMan kyuˈn. Quˈn ankye te mi xjaw nimsin te tbˈi Kˈwalbˈaj, ex mina xja tnimsin tbˈi qMan, a tzaj chqˈoˈn weˈy.


Ja te isät, älkää kiihoittako lapsianne vihaan, vaan kasvattakaa heitä Herran kurissa ja nuhteessa. 	 Ex ikyqex kyejiˈy manbˈaj, mi kaˈmin kykˈuˈja kyukˈa kykˈwala, tuˈn tbˈaj kykˈuˈj. Qalaˈ kychˈiysinqeksa tukˈa tumil, ex kyxnaqˈtzinqexa tuˈn kynimin tiˈj qAjaw.


Silloin on kaksi miestä pellolla; toinen korjataan talteen, ja toinen jätetään. 	 Tojjo qˈij anetziˈn, kabˈe ichin nchi aqˈnintaq toj kytxˈotxˈ. Jun teˈ kxel qˈiˈn, ex jun teˈ kyjel.


Ja koko gerasalaisten seutukunnan kansa pyysi häntä poistumaan heidän luotansa, sillä suuri pelko oli vallannut heidät; niin hän astui venheeseen ja palasi takaisin. 	 Tej tbˈijtej lo kyuˈnxjal, a iteˈtaq tojjo txˈotxˈ te Gerasa, nimx kyxobˈil tzaj. Tuˈn ikyjo, kykyaqilx i xiˈ kubˈsil kywutz te Jesús, tuˈntzintla tex tojjo kytanim. Okxsin Jesús toj bark, ex bˈeˈx ikyˈ antza.


Tähän asti te ette ole anoneet mitään minun nimessäni; anokaa, niin te saatte, että teidän ilonne olisi täydellinen. 	 Tzmax tzaluˈn, ntiˈ jun tiˈ o txi kyqaniˈn noq toj tumil nbˈiˈy. Me atziˈn jaˈlin, kyqaninxa, ex ok ktzajil tqˈoˈn, tuˈntzin kynoja tukˈa tzaljbˈil.


ja Kristuksen asua uskon kautta teidän sydämissänne, 	 tuˈntzintla tnajan Crist tukˈa tkyaqil tipin toj kyanmiˈn noq tuˈnjo kynimbˈila. Ex nchin naˈn Diosa kyiˈja, tuˈntzintla kyteˈn jikyinxix toj kynimbˈila, ex atitla nimxix tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyxolxa, tzeˈnku jun tlokˈ tze, a nimx ma txaˈye;


Niin he sanoivat hänelle: "Kuka sinä olet?" Jeesus sanoi heille: "Juuri se, mitä minä puhunkin teille. 	 Bˈeˈxsin xi kyqanin te: ¿Ankyenaj tetza? Xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Ma nyatzin o txi nqˈmaˈn kyeˈy te tnejil?


Ja hän tunnusti eikä kieltänyt; ja hän tunnusti: "Minä en ole Kristus". 	 I xitzin ttzaqˈwin; ntiˈx kubˈ tewin, ex twutzxix xi tqˈmaˈn: Nyaqin wejiˈy a Crist, a at toklin tuˈn Dios.


Ja hän käski sadanpäämiehen pitää Paavalia vartioituna, mutta lievässä vankeudessa, estämättä ketään hänen omaisistaan tekemästä hänelle palvelusta. 	 Exsin xi tqˈmaˈn Félix te jun xoˈl qˈaqˈ, qa il tiˈj tuˈn tok xqˈuqit Pabl, me tuˈn t‑xi qˈoˈn chˈin tzaqpibˈl te, ex tuˈn t‑xi qˈoˈn ambˈil kye tukˈa, tuˈn tok kaˈyin.


Kun te siis näette hävityksen kauhistuksen, josta on puhuttu profeetta Danielin kautta, seisovan pyhässä paikassa - joka tämän lukee, se tarkatkoon - 	 Tuˈnpetziˈn, k‑okil kykaˈyiˈn tzeˈnkuˈ kubˈ ttzˈibˈin Daniel, a yolil Tyol Dios ojtxe, tiˈj jun ichin, a kˈwel tbˈinchin tkyaqil, me tixqex toj Najbˈil Xjanxix toj tnejil ja te kynaˈbˈl Judiy Dios (aj tkux kyujinjiˈy luˈn, tzˈelku kynikyˈa te).


Mutta ensimmäisenä happamattoman leivän päivänä opetuslapset tulivat Jeesuksen tykö ja sanoivat: "Mihin tahdot, että valmistamme pääsiäislampaan sinun syödäksesi?" 	 Tojjo tnejil qˈij te Waˈj Pan, a waˈj pan ntiˈ txˈamsbˈilte nxiˈ, o xi laqˈeˈy tkˈatz Jesús, ex xi qqaniˈn te: ¿Jaˈtzin tajiy tuˈn tkubˈ qbˈinchinjiˈy wabˈj te ikyˈsbˈil Xjan Qˈij?


sillä te saavutatte uskon päämäärän, sielujen pelastuksen. 	 quˈn nkykˈmoˈnjiˈy ajo t‑xilin kynimbˈila, a kolbˈil te jun majx.


Sillä ennen näitä päiviä nousi Teudas, sanoen jokin olevansa, ja häneen liittyi noin neljäsataa miestä; hänet tapettiin, ja kaikki, jotka olivat häneen suostuneet, hajotettiin, ja he joutuivat häviöön. 	 Kynaˈntza, aj bˈaj tiˈj Teudas atxix ojtxe, tej tqˈma kujxix wen qa ataq nimxtaq toklin, ex kyaje syent ichin i ok lipe tiˈj. Me tej tkubˈ bˈyoˈn, bˈeˈx el kylaqˈwin, ex xiˈ kysipin kyibˈjo lipcheqetaq tiˈj, ex ikytzin pon bˈaje tkyaqil tbˈis Teudas.


Tämä paha ja avionrikkoja sukupolvi tavoittelee merkkiä, mutta sille ei anneta muuta merkkiä kuin Joonaan merkki." Ja hän jätti heidät ja meni pois. 	 Ayeˈ xjal tzaluˈn manyor aj ilqex ex aj pajilqe. Nkyqanin tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn jun tbˈanil techil wipiˈn kywutz, me mixla kbˈantil; oˈkxjo tzeˈn bˈaj tiˈj qtzan Jonás ojtxe. Ex bˈeˈx i kyij ttzaqpiˈn antza.


Eikä mitään kirousta ole enää oleva. Ja Jumalan ja Karitsan valtaistuin on siellä oleva, ja hänen palvelijansa palvelevat häntä 	 Atzin jaˈlin ntiˈx te aku kubˈ tjaqˈ tqanbˈil Dios. A tqˈuqbˈil Dios exsin te tal Tal rit kˈwel ten tojjo tnam lo. Ex ayetzin taqˈnil kchi kˈulil te.


Pankaa siis pois kaikki pahuus ja kaikki vilppi ja ulkokultaisuus ja kateus ja kaikki panettelu, 	 Tuˈnpetziˈn, kytzaqpinkjtzinjiˈy tkyaqiljo nya bˈaˈn, ex jniˈ sbˈuˈbˈl, junx tukˈa xmiletzˈil, exsin loˈchj kˈuˈjbˈaj ex tkyaqil iqj yol.


Ja tämä on se lupaus, minkä hän on meille luvannut: iankaikkinen elämä. 	 Quˈn ex o tzaj tqˈoˈn Dios jun qchwinqil te jun majx, tzeˈnkuxjo tqˈmaˈn.


mutta nainut huolehtii maailmallisista, kuinka olisi vaimolleen mieliksi, 	 Me atzin teˈ ichin at t‑xuˈjil, kabˈe ja nbˈisine, quˈn ex il tiˈj tuˈn tbˈisin tiˈjjo te twutz txˈotxˈ, tuˈntzin ttzalaj t‑xuˈjil tiˈj.


Mutta kun Ihmisen Poika tulee kirkkaudessaan ja kaikki enkelit hänen kanssaan, silloin hän istuu kirkkautensa valtaistuimelle. 	 Ok tenl Jesús qˈmalte: Aj wula, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, kchin ula tukˈa nim nqoptzˈajiyila ex kyukˈa kykyaqil n‑angela wukˈiy. Ex kchin kˈwel qeˈy tibˈaj nqˈuqbˈila kawil kyibˈaj kykyaqil tukˈa tkyaqil nqoptzˈajiyila.


niin ettekö ole joutuneet ristiriitaan itsenne kanssa, ja eikö teistä ole tullut väärämielisiä tuomareita? 	 Qa ikyjo kyuˈn, ayiˈy ẍi qˈmante s‑el kypaˈnjiˈy a nya nim toklin; nya wen kynabˈla ikyjo.


Mutta koska meillä on sama uskon Henki, niinkuin kirjoitettu on: "Minä uskon, sentähden minä puhun", niin mekin uskomme, ja sentähden me myös puhumme, 	 Quˈn qˈuqlek qkˈuˈja tiˈj Dios, ikyx tzeˈnkuxjo tqˈma jun xjal toj Tuˈjil Tyol Dios: Ma txi nnimiˈn. Tuˈnpetziˈn nchin yoliˈn tiˈjjo t‑xilin nnimbˈila. Ex ikyxjo qe jaˈlin. Ma txi qnimin. Tuˈnpetziˈn, nqo yolin tiˈjjo lo:


Mutta kuoleman ota on synti, ja synnin voima on laki. 	 A bˈiybˈil tuˈn kyimin, atziˈn a bˈinchj il. ¿Ex jaˈn ntzaje tipin bˈinchj il? Noq tuˈn qbˈinchbˈin tiˈjbˈinxiˈ tkawbˈil Dios.


Joka löytää elämänsä, kadottaa sen; ja joka kadottaa elämänsä minun tähteni, hän löytää sen. 	 Ankye teˈ k‑okil tkˈuˈjlin tchwinqil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ok knajil teˈ te jun majx. Me ankye teˈ k‑elil tiˈjlin tkyaqiljo achbˈil te twutz txˈotxˈ noq tuˈn npaja, okpin knetil teˈ tchwinqil tuˈn te jun majx.


sanoen: `Me soitimme teille huilua, ja te ette karkeloineet; me veisasimme itkuvirsiä, ja te ette valittaneet`. 	 Ma qo chinbˈiˈn kyukˈa xux, tuˈntzintla qsaqchan, ex tuˈn kytzalaja, ex tuˈn kybˈixiˈn, me mi ẍi bˈixiˈn. Tuˈnpetziˈn, ma txi qbˈitziˈn bˈitz te bˈisbˈajil, tuˈntzintla qsaqchan, ex tuˈn kyoqˈa, me mix aˈl s‑oqˈ. ¿Tiˈxsin kyajtza? chi chiˈ.


Niin he oleskelivat siellä kauan aikaa ja puhuivat rohkeasti, luottaen Herraan, joka armonsa sanan todistukseksi antoi tapahtua tunnustekoja ja ihmeitä heidän kättensä kautta. 	 Tuˈnpetziˈn, nim qˈij i kyij Pabl ex Bernabé, aye tsanjil, antza. I yolin jikyin wen tiˈjjo tkˈuˈjbˈil Dios, quˈn tuˈn qˈuqletaq kykˈuˈj tiˈj tAjaw Tkyaqil. Tuˈnpetziˈn, i tzaj mojin tiˈjjo nkyqˈmaˈntaq tuˈn tAjaw Tkyaqil, ex tzaj qˈoˈn kyoklin, tuˈn tbˈant techil tipin Dios kyuˈn.


kylvetään alhaisuudessa, nousee kirkkaudessa; kylvetään heikkoudessa, nousee voimassa; 	 Kˈwelix muqetjo jun qxmilil, a ntiˈ tipin, tuˈn tel qˈayj, me kjawitz anqˈin juntl qxmilil tbˈanilx wen, ex nimxix tipin.


Ja Filippus meni Samarian kaupunkiin ja saarnasi heille Kristusta. 	 Atziˈn jun kyukˈa, a Lip tbˈi, bˈeˈx xiˈ tojjo tnejil tnam toj txˈotxˈ te Samaria, ex ok ten yolil tiˈj Crist.


Silloin heidän silmänsä aukenivat, ja he tunsivat hänet. Ja hän katosi heidän näkyvistään. 	 Tzmaxipetzin jqet kywutzjo tuˈn tel kynikyˈ tiˈj Jesús, me texjo paq anetziˈn, bˈeˈx kubˈ naj te Jesús kywutz.


Mutta minä sanon teille: joka hylkää vaimonsa muun kuin huoruuden tähden ja nai toisen, se tekee huorin; ja joka nai hyljätyn, se tekee huorin." 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa ma kubˈ tpaˈn ichin tibˈ tukˈa t‑xuˈjil, qa nya noq tuˈn tpaj kyˈaˈjin tuˈn qya, exsin qa ma tzˈok meje tukˈa juntl, ma tzˈok aj kyˈaˈjil. Ex ankye k‑okil meje tukˈa qya, a o tzˈel lajoˈn tuˈn tchmil, ex ikyxjo, k‑okil aj kyˈaˈjil.


Ja Jeesus sanoi heille: "Varokaa ja kavahtakaa fariseusten ja saddukeusten hapatusta". 	 Tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy: Bˈaˈnqexa. Kykaˈyink kyibˈa noq cheˈxa tiˈjjo ttxˈamsbˈil kywa Parisey ex Sadusey.


soetkoot heidän silmänsä, etteivät he näkisi; ja paina yhäti heidän selkänsä kumaraan". 	 Noqit tzaj yupj toj kywutz, tuˈntzin mi kylaˈye, ex atzintlaˈ ttzkyel kyiˈj kyij kˈoweˈ tjaqˈ kyiqitz te bˈisbˈajil te jun majx.


Niin totta kuin Kristuksen totuus on minussa, ei tätä kerskausta minulta riistetä Akaian maanäärissä. 	 Twutzxix nyola erman, ex ojtzqiˈn wuˈn qa lu Crist nbˈin wiˈja: Ntiˈ jun xjal toj tkyaqil txˈotxˈ te Acay aku qˈmante qa ma tzˈonin wiˈja, ex qa nya twutzx nyola.


Ja kaiken kansan kuullen hän sanoi opetuslapsillensa: 	 Jotxtaq xjal antza nchi bˈintaq tiˈj Jesús, tej t‑xi tqˈmaˈn kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn:


Mutta kansanjoukosta huusivat toiset sitä, toiset tätä. Ja koska hän melun tähden ei voinut saada varmaa selkoa, käski hän viedä hänet kasarmiin. 	 Me junjunkye jaw ẍchˈinte jun tiˈla, me mikyxi kyuˈn junjuntl. Tuˈntzintzjo, mix bˈante tchikyˈbˈit tuˈn tnejil xqˈuqil, quˈn nimx chˈotjin nbˈanttaq kyuˈnxjal. Tuˈn ikyjo, bˈeˈx xi tqˈmaˈn tuˈn t‑xi qˈiˈn Pabl toj kyja xoˈl qˈaqˈ.


Ja hän kutsui luoksensa kymmenen palvelijaansa, antoi heille kymmenen leiviskää ja sanoi heille: `Asioikaa näillä, kunnes minä tulen`. 	 I tzaj ttxkoˈnj nmaq xjal anetziˈn, lajaj taqˈnil tej naˈmxtaq t‑xiˈ, exsin nimx tpwaqtz xi tqˈoˈn teyile junjun, ex xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Kyqˈonku chˈin kyeˈ tal kykˈaẍjil tukˈa pwaq lo, aˈkxitla n‑alin aj wula.


Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Yhden teon minä tein, ja te kaikki kummastelette. 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús kye: ¿Ma noq tuˈn tqˈanit jun xjal wuˈn toj qˈij te ajlabˈl, ma chi jaw labˈtey tiˈj?


Mutta siellä istui muutamia kirjanoppineita, ja he ajattelivat sydämessään: 	 Qˈuqejqetaqjo xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, tej tok kybˈiˈn ikyjo, kubˈ kyximin:


älkäämme jättäkö omaa seurakunnankokoustamme, niinkuin muutamien on tapana, vaan kehoittakaamme toisiamme, sitä enemmän, kuta enemmän näette tuon päivän lähestyvän. 	 Ex mi t‑xi qtzaqpiˈn tuˈn tok qchmoˈn qibˈ, tzeˈnku n‑oke kyuˈn junjun, a ma chi niqˈet ikyjo; qalaˈ kukx qkujsin te qibˈjo qxolx. Axixpen te, il tiˈjjo luˈn jaˈlin, quˈn nqatzxix taˈ tqˈijil tuˈn tul juntl majl qAjaw, ex tuˈn tbˈaj tkyaqiljo luˈn twutz txˈotxˈ.


Kun hän kaukaa näki Jeesuksen, juoksi hän ja kumartui maahan hänen eteensä 	 Tetziˈn tiwle Jesús tuˈn, xi rinin tkˈatz, ex kubˈ meje twutz.


Tervehdys Andronikukselle ja Juniaalle, heimolaisilleni ja vankeustovereilleni, joilla on suuri arvo apostolien joukossa ja jotka jo ennen minua ovat olleet Kristuksessa. 	 Kyqˈolbˈinqexjiˈy nxjalila, a Andrónico exsin Junias, quˈn ayetzin wukˈajiˈy i ten toj tze; nimxix o tzˈel kyqanil kyxol tsanjil qAjaw, ex ayexix nej i nimin nwutza.


Koeta päästä pian tulemaan luokseni. 	 Bˈaˈnx jyoˈn tumil tzeˈn tten tuˈn tula lol weˈy liweyxix,


Ja peto, jonka minä näin, oli leopardin näköinen, ja sen jalat ikäänkuin karhun, ja sen kita niinkuin leijonan kita. Ja lohikäärme antoi sille voimansa ja valtaistuimensa ja suuren vallan. 	 Me atziˈn txuk, a xi nkaˈyiˈn, ikytzin kaˈyiˈn tzeˈnku jun ma tij wech, me kyukˈa tqan tzeˈnku te oso, ex ttzi tzeˈnku te bˈalun. Me atzin ma tij txuk, a attaq nej, xi qˈoˈnte tipiˈn juntl, tukˈa nim toklin, ex tkyaqil tkawbˈil.


Ja kun hän rupesi tilintekoon, tuotiin hänen eteensä eräs, joka oli hänelle velkaa kymmenentuhatta leiviskää. 	 Tuˈnpetziˈn, a Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, ikytziˈn tzeˈnku jun kawil tajtaq tuˈn tpeyin kykˈas taqˈnil.


Jeesus sanoi hänelle: "Totisesti minä sanon sinulle: tänä yönä, ennenkuin kukko laulaa, sinä kolmesti minut kiellät". 	 Me xi tqˈmaˈn Jesús te: Twutzxix kxel nqˈmaˈn teˈy, tojxjo qnikyˈin lo, a naˈmtaqx toqˈ tman ekyˈ, otaq chin kubˈ tewiˈn oxe maj kywutzxjal, ex kxel tqˈmaˈn kye qa nya ojtzqiˈnqiˈn tuˈnch.


Tämän minä olen teille puhunut ollessani teidän tykönänne. 	 Nxi nqˈmaˈn tkyaqiljo lo a loqiˈn intinx kyukˈiy tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Ja minä näin valtaistuimella-istuvan oikeassa kädessä kirjakäärön, sisältä ja päältä täyteen kirjoitetun, seitsemällä sinetillä suljetun. 	 Ex xi nkaˈyiˈn toj tman qˈobˈjo a qˈuqletaq toj qˈuqbˈil jun uˈj bˈaltzˈin tten, ex tzˈibˈin tojxi ex tiˈjxi. Ajo uˈj jpuˈn wen kyukˈa wuq jupbˈilte.


ja kenkinä jaloissanne alttius rauhan evankeliumille. 	 Kybˈinchimtzin kyibˈa, tuˈn kyxiˈy qˈmal Tbˈanil Tqanil kolbˈil, tzeˈnku jun xoˈl qˈaqˈ ntbˈinchin tibˈ tuˈn tok t‑xjabˈ te joybˈil qˈoj.


Ja ne kaksi tulevat yhdeksi lihaksi.` Niin eivät he enää ole kaksi, vaan yksi liha. 	 Ex kykabˈilx kchi okil te junchˈin.


Sillä meillä ei ole taistelu verta ja lihaa vastaan, vaan hallituksia vastaan, valtoja vastaan, tässä pimeydessä hallitsevia maailmanvaltiaita vastaan, pahuuden henkiolentoja vastaan taivaan avaruuksissa. 	 Quˈn mina nqo jyon qˈoj kyukˈaxjal te twutz txˈotxˈ, a at kychibˈjil ex kybˈaqil, qalaˈ kyukˈa nejinelqe, a mi qˈanchaˈl, ex kyukˈa jniˈ kawil, exsin tkyaqil nya wen, a at tipin toj qxopin, ex kyiˈjjo tkyaqil taqˈnil tajaw il, a nya te twutz txˈotxˈqe.


Mutta muita apostoleja minä en nähnyt; näin ainoastaan Jaakobin, Herran veljen. 	 Ex mix aˈl juntl tsanjil Jesús nliˈy, oˈkx Santyaw, a titzˈin qAjaw.


mutta tällä on katoamaton pappeus, sentähden että hän pysyy iankaikkisesti, 	 Me atzin te Jesús itzˈ teˈ te jun majx, ex tuˈn ikyjo, at toklin te pale te jun majx. Ex nya il tiˈj tuˈn tkyij tqˈoˈn toklin te juntl, quˈn itzˈ te jun majx.


Ette voi juoda Herran maljasta ja riivaajien maljasta, ette voi olla osalliset Herran pöydästä ja riivaajien pöydästä. 	 Ex ntiˈ qmujbˈil qibˈ tukˈa qAjaw, qa axsa nqo kˈwane tojxjo Xjan Wabˈj, ex axsa tuˈn qkˈwan toj kykˈwabˈl taqˈnil tajaw il. Ex ntiˈ qmujbˈil qibˈ kyukˈa tkyaqil nimil, a junx nchi waˈn wabˈj toj Xjan Wabˈj, ex axsa tuˈn qmujbˈin te qibˈ kyukˈa xjal nchi waˈn kywutzjo kywutzbˈiyil taqˈnil tajaw il. Nlay qo ok te kabˈe tumil.


ja jos joku pakottaa sinua yhden virstan matkalle, kulje hänen kanssaan kaksi. 	 Ex qa ma tzˈok qˈoˈn il kyiˈja, tuˈn t‑xi kyiqin jun iqtz toj nikyˈjin ajlabˈ, majx kyiqinxa toj juntl ajlabˈ.


Ja katso, sinä tulet raskaaksi ja synnytät pojan, ja sinun on annettava hänelle nimi Jeesus. 	 ex k‑okil tzˈaq jun tala jaˈlin. Ex ajtzin tul itzˈje, k‑okil tqˈoˈn tbˈi Jesús.


Ja hän kysyi heiltä: "Mitä te väittelette heidän kanssaan?" 	 Xitzin tqanin Jesús kyexjal: ¿Tiˈtzin nkyyoliˈn kyukˈa nxnaqˈtzbˈiˈn?


Sillä jos vaimo ei verhoa päätään, leikkauttakoon hiuksensakin; mutta koska on häpeäksi vaimolle, että hän leikkauttaa tai ajattaa hiuksensa, niin verhotkoon itsensä. 	 Tuˈnpetziˈn, qa at jun qya, tkyˈeˈ jax tktxuˈn twiˈ toj tja Dios, bˈaˈntla tuˈn tel tmitzoˈn twiˈ, tuˈn tok tzeˈnku jun ichin te jun majx. Me jun tij ttxˈixewjo qya aku tzˈel ikyjo tuˈn tkyij twiˈ tzeˈn twiˈ jun ichin. Tuˈnpetziˈn, ilx tiˈj tuˈn tjax tktxuˈn twiˈ toj tja Dios.


Antakaa verta verrasta - puhun kuin lapsilleni - avartukaa tekin. 	 Nimxix tqˈaqˈbˈil nkˈuˈja kyiˈja tzeˈnku jun manbˈaj kyiˈj tkˈwal. Tuˈnpetziˈn, nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈntzintla kykˈuˈjliˈn wiˈja, tzeˈnku weˈ at nkˈuˈja kyiˈja.


tietäen, ettette ole millään katoavaisella, ette hopealla ettekä kullalla, lunastetut turhasta, isiltä peritystä vaelluksestanne, 	 Quˈn ate Dios ma klon kyeˈy tojjo kychwinqila, a ntiˈtaq tajbˈin, a tzeˈnku tzaj kyyekˈin ojtxe kyxeˈchila. Quˈn bˈiˈnxix kyuˈn, qa a chojbˈil tejo kolbˈil mix chjete tukˈa jun tiˈ, a kbˈajil, tzeˈnku qˈanpwaq mo saqpwaq;


odottaessamme autuaallisen toivon täyttymistä ja suuren Jumalan ja Vapahtajamme Kristuksen Jeesuksen kirkkauden ilmestymistä, 	 Ex ikyxjo, ntzaj tyekˈin Dios qe, tzeˈn tuˈn qayoˈn tukˈa tzaljbˈil a tulil Jesucrist, a qDios ex qAjaw, tukˈa tkyaqil tqoptzˈajiyil, ikyxjo tzeˈnku tzaj tqˈmaˈn Jesús qe.


Mutta ylipapit kiihoittivat kansaa anomaan, että hän ennemmin päästäisi heille Barabbaan. 	 I bˈaj ok ten kynejil pale qˈmalte kye jniˈ xjal, tuˈn t‑xi kyqanin te Pilat, tuˈn t‑xi tzaqpet Barrabás.


Avioliitto pidettäköön kunniassa kaikkien kesken, ja aviovuode saastuttamatonna; sillä haureelliset ja avionrikkojat Jumala tuomitsee. 	 Ex kyniminkuxixjiˈy mejebˈlin tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, a kymujbˈil kyibˈa tojjo mejebˈlin, quˈn tzul tkawbˈil Dios kyibˈajjo xjal aj kyˈaˈjilqe, exqetziˈn jniˈqe paˈl mejebˈlin.


Mutta hän vastasi ja sanoi sille, joka sen hänelle ilmoitti: "Kuka on minun äitini, ja ketkä ovat minun veljeni?" 	 Me ante Jesús xi tqˈmaˈn te a xi qˈmante ikyjo: ¿Ankyeqe weˈ nnana, ex ankyeqe weˈ witzˈin?


Samoin tekin, koska tavoittelette henkilahjoja, niin pyrkikää seurakunnan rakennukseksi saamaan niitä runsaasti. 	 Me ayetzin kyeˈ ma chi oka te junchˈin Ttanim Dios, ex kyaja tuˈn tyekˈit Xewbˈaj Xjan kyxola tuˈn kyokliˈn, tzeˈnku tuˈn kyyoliˈn toj junxilchaq yol. Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy, kyqˈonktzintza tilil kyiˈjjo kyoklin tuˈn tbˈant kyyoliˈn tzeˈnkuxjo chi yolinxjal tuˈn tchˈiyjo Ttanim Dios.


vaikka me Kristuksen apostoleina olisimme voineet vaatia arvonantoa; vaan me olimme lempeät teidän keskuudessanne, niinkuin imettävä äiti, joka vaalii lapsiansa; 	 Qalaˈ ikyx bˈantjo quˈn tzeˈnku jun txubˈaj kˈuˈjlinqe tal tuˈn.


Niin hän riensi pois ja tuli Simon Pietarin luo ja sen toisen opetuslapsen luo, joka oli Jeesukselle rakas, ja sanoi heille: "Ovat ottaneet Herran pois haudasta, emmekä tiedä, mihin ovat hänet panneet". 	 Atzaj teˈ tok tkaˈyin qa otaq jqet, bˈeˈx xi rinin a jaˈ otoˈtaqa, junx tukˈa Simun Pegr, a ayiˈn t‑xnaqˈtzbˈin Jesús kˈuˈjlinqinxixa tuˈn. Tzaj tqˈmaˈn Mariy qeˈy: O tzˈex qˈiˈn t‑xmilil qAjaw toj jul, ex ntiˈ bˈiˈn quˈn jax kubˈe qˈoˈne.


Ja katso, he huusivat sanoen: "Mitä sinulla on meidän kanssamme tekemistä, sinä Jumalan Poika? Oletko tullut tänne vaivaamaan meitä ennen aikaa?" 	 exsin i jaw ẍchˈintz kyjaluˈn: Ay Jesús, Tkˈwal Dios. ¿Tiˈ taja qiˈja? ¿Ma tzula yajil qeˈy, ex naˈm tpon tqˈijil paˈbˈin?


Sillä Jumala on pannut heidän sydämeensä, että he täyttävät hänen aivoituksensa, yksimielisesti, ja antavat kuninkuutensa pedolle, kunnes Jumalan sanat täyttyvät. 	 Quˈn ate Dios kˈwelix qˈonte toj kyanmin tuˈn tkubˈ kybˈinchin tzeˈnku taj. Noq tuˈn kykyij lajaj nmaq kawil toj wen, tuˈn t‑xi kyqˈoˈn kyoklin te ma tij txuk, tzmaxiˈ aj tjapin tzeˈnkuxjo o tqˈma Dios tiˈj tkawbˈil tibˈajjo qya, a kyˈaˈjil.


Jos siis te, jotka olette pahoja, osaatte antaa lapsillenne hyviä lahjoja, kuinka paljoa ennemmin taivaallinen Isä antaa Pyhän Hengen niille, jotka sitä häneltä anovat!" 	 Noqpe oˈkx kyejiˈy tbˈanilxix kyaj te kykˈwala, exla qa nya wenqiˈy. ¿Yajtzin te Diostz, a at toj kyaˈj? ¿Ma nlaypetzila tzaj tqˈoˈn teˈ Xewbˈaj Xjan qe, qa ma txi qqanin te?


Ja kun riita yhä kiihtyi, pelkäsi päällikkö, että he repisivät Paavalin kappaleiksi, ja käski sotaväen tulla alas ja temmata hänet heidän keskeltään ja viedä hänet kasarmiin. 	 Me quˈn noqxtaq kyjaˈtaq kyjaw tiljxtaq kyexjal; tuˈntzintzjo, bˈeˈx tzaj t‑xobˈiljo tnejil xqˈuqil, quˈn kubˈ tbˈisin, qa akutaq kubˈ kybˈyoˈn Pabl. Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn, tuˈn kytzaj txket jun jteˈbˈin xoˈl qˈaqˈ, tuˈn tex qˈiˈn Pabl, ex tuˈn t‑xi qˈiˈn juntl majl toj kyja xoˈl qˈaqˈ.


Ja kohta hänen suunsa aukeni, ja hänen kielensä vapautui, ja hän puhui kiittäen Jumalaa. 	 Ex tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx bˈantl tyolin Zakariy, exsin ok ten nimsil tbˈi Dios.


Ja Jumala, sydänten tuntija, todisti heidän puolestansa, antaen heille Pyhän Hengen samoinkuin meillekin. 	 Ex tuˈn tojtzqiˈntaq te Dios kyanmin, xi tqˈoˈn kyoklin, ex xi tqˈoˈn Xewbˈaj Xjan toj kyanmin te jun techil qa o chi nimin tiˈj, ex qa nya il tiˈj jun techil tiˈj kytzˈumil, ikyxjo tzeˈnku qeˈ, awo aj Judiy.


Niin päällikkö sanoi: "Minä olen paljolla rahalla hankkinut itselleni tämän kansalaisoikeuden". Paavali sanoi: "Mutta minulla se on syntymästäni asti". 	 Xitzin tqˈmaˈn tnejil xqˈuqiltz kyjaluˈn: Nimx pwaq bˈaj wuˈn, tuˈn tlaqˈetjo wokliˈn kyxol aj Rom. Ex ¿Yajnajtziˈn tetza? Xi ttzaqˈwin Pabl: Me ayintzin weˈ, at weˈ woklin, quˈn antza ẍin itzˈjiˈy.


Ja Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme, ja me katselimme hänen kirkkauttansa, senkaltaista kirkkautta, kuin ainokaisella Pojalla on Isältä; ja hän oli täynnä armoa ja totuutta. 	 Atziˈn Yol ok te xjal, najan qxol, ex awoqoxixa o lonte nim t‑xilin toklin; a toklin akuxixjo Tkˈwal qMan Dios, nimxix t‑xtalbˈil ex twutzxtaqjo Tyol.


Ja minä olen sen nähnyt ja olen todistanut, että tämä on Jumalan Poika." 	 Ma nliˈy, ex ayinkuxixa ẍin lonte qa a Jesúsjo Tkˈwal Dios.


Niin hän sanoi hänelle: "Miksi kysyt minulta, mikä on hyvää? On ainoastaan yksi, joka on hyvä. Mutta jos tahdot päästä elämään sisälle, niin pidä käskyt." 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Tiquˈn ntzaj tqˈmaˈn qa wenqiˈn? Ntiˈx jun te xjal wen tzaluˈn twutz txˈotxˈ, qalaˈ oˈkx te Dios. Me qa taja tuˈn tten tchwinqila te jun majx, niminqekutzinjiy ojtxe kawbˈil.


Ja hänen herransa vihastui ja antoi hänet vanginvartijan käsiin, kunnes hän maksaisi kaiken, minkä oli hänelle velkaa. 	 Ikytzintla tejiy matla tzaj qˈaqˈin tkˈuˈja tiˈj tukˈiy, tzeˈnku weˈ saj qˈaqˈin nkˈuˈja tiˈja.


Ja kun lohikäärme näki olevansa heitetty maan päälle, ajoi hän takaa sitä vaimoa, joka oli poikalapsen synnyttänyt. 	 Tej tok tkaˈyiˈn ma tij txuk qa otaq tzaj xoˈn twutz txˈotxˈ, bˈeˈx ok lipe tiˈjjo qya, a otaq tzul itzˈje tal.


Mutta te, rakkaani, muistakaa nämä sanat, mitkä meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen apostolit ovat edeltäpäin puhuneet, 	 Ayetzin kyeˈ, werman, kˈuˈjlinqiˈy wuˈn, kynaˈntzjiˈy yol, a kyij kyqˈmaˈn tsanjil qAjaw Jesucrist ojtxe.


Näin on sukupolvia Aabrahamista Daavidiin kaikkiaan neljätoista polvea, ja Daavidista Babyloniin siirtämiseen neljätoista polvea, ja Babyloniin siirtämisestä Kristukseen asti neljätoista polvea. 	 Ikytziˈn, attaq kyajlajaj tyajil tzajnin tiˈj Abraham tzmaxiˈ tej tul itzˈje David; ex kyajlajaj tyajil tzajnin tiˈj David, tej kyxi jtzˈoˈn aj Israel tzmax toj txˈotxˈ te Babilonia. Ex attaq kyajlajaj tyajil tzajnin, atxix teˈ kyxi jtzˈoˈnxjal toj Babilonia tzmax tej tul itzˈje Crist.


Sillä Voimallinen on tehnyt minulle suuria, ja hänen nimensä on pyhä, 	 Quˈn a Dios nimxix toklin, tbˈanilx ma tzaj tqˈoˈn weˈy. Xjanxixjo tbˈi.


Jeesus sanoi hänelle: "Minä olen ylösnousemus ja elämä; joka uskoo minuun, se elää, vaikka olisi kuollut. 	 Bˈeˈx xi tqˈmaˈn Jesús te: Ayiˈn weˈ Qˈol chwinqil, ex wuˈn weˈ kchi jawil anqˈinxjal kyxol kyimnin. Ankye teˈ knimil wiˈja, exla qa ma kyim t‑xmilil, me kjawil anqˈintl wuˈn, tuˈn tten jun chwinqil a nlay bˈaj.


Mutta muutamat heistä sanoivat: "Eikö hän, joka avasi sokean silmät, olisi voinut tehdä sitäkin, ettei tämä olisi kuollut?" 	 Me at junjuntl nkyqˈmaˈntaq: A ma jqet kywutz moẍ tuˈnx xjal lo, ¿Ma mipetla xbˈant jun tiˈ tuˈn, tuˈn mi kyime Lázaro?


Niin he menivät sisään, mutta eivät löytäneet Herran Jeesuksen ruumista. 	 I okx toj jul, me ntiˈ t‑xmilil qAjaw Jesús jyet kyuˈn.


Ja minä näin, ja katso: valkea hevonen; ja sen selässä istuvalla oli jousi, ja hänelle annettiin seppele, ja hän lähti voittajana ja voittamaan. 	 Ex xi nkaˈyiˈn jun chej sjanin. Ex atzin nchejin tibˈaj qˈintaq jun smaˈj te joybˈil qˈoj toj tqˈobˈ, ex xi qˈoˈn jun toj twiˈ tiˈjjo toklin, ex bˈeˈx xiˈ, tuˈn tkanbˈin kyiˈj txqantl, tukˈa nim tipin.


Niin Johannes kutsui luoksensa opetuslapsistaan kaksi ja lähetti heidät Herran tykö kysymään: "Oletko sinä se tuleva, vai pitääkö meidän toista odottaman?" 	 exsin xi tchqˈoˈntz qanilte te Jesús kyjaluˈn: ¿Atzinjiˈy a Crist, a attaq tulil, mo qa at juntl, tuˈn tkubˈ qyoˈn?


niin myös, että naiset ovat säädyllisessä puvussa, kaunistavat itseään kainosti ja siveästi, ei palmikoiduilla hiuksilla, ei kullalla, ei helmillä eikä kallisarvoisilla vaatteilla, 	 Ex waja tuˈn tok kyoksin qya kyxbˈalin tbˈanilx ex toj tumil, me nya noq tuˈn tjaw kynimin kyibˈ kywutzxjal, qalaˈ tukˈa jun mutxsbˈil; nya tuˈn tjax kyqˈoˈn txqan tiˈ toj kywiˈ tuˈn tqoptzˈaj, noq tuˈn kykaˈyinxjal kyiˈj, ex tuˈn mina tzˈok kyqˈoˈn kyxbˈalin ntzˈiltzˈin tukˈa taˈl qˈanpwaq, ex tuˈn mina tzˈokx kyqˈoˈn kyu noq tal abˈj nqopin wen,


Hyvä ihminen tuo hyvän runsaudesta esille hyvää, ja paha ihminen tuo pahan runsaudesta esille pahaa. 	 Me anteˈ xjal, a tbˈanil tanmin, tbˈanilxjo ntqˈmaˈn, quˈn toj tanmin njatze tkyaqiljo wen. Ex anteˈ xjal, a nya wen tanmin, tkyaqiljo ntqˈmaˈn nya wen.


Ja kun he olivat todistaneet ja Herran sanaa puhuneet, palasivat he Jerusalemiin ja julistivat evankeliumia monessa Samarian kylässä. 	 Tej tbˈaj kyqˈmaˈn tsanjil Tyol Dios junx tukˈaˈ otaq tzikyˈx kyiˈj, oktzin tentz qˈmalte Tbˈanil Tqanil toj tkyaqil txˈotxˈ te Samaria. Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx i meltzˈaj Jerusalén.


Ja hän kokosi kaikki kansan ylipapit ja kirjanoppineet ja kyseli heiltä, missä Kristus oli syntyvä. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx i tzaj ttxkoˈn kykyaqil kynejil pale exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈj tkawbˈil aj Judiy, ex xi tqanin kye: ¿Jaˈtzin tuˈn titzˈjetaq Crist?


Ja hän sanoi heille: "Niinkö ymmärtämättömiä tekin olette? Ettekö käsitä, ettei mikään, mikä ulkoapäin menee ihmiseen, voi häntä saastuttaa? 	 Xi tqˈmaˈn kye: Ex ikyx kyejiˈy, ¿Mi s‑el pjet toj kynabˈla? ¿Ma mitzin n‑el kynikyˈa te qa tkyaqiljo nbˈaj tuˈn jun xjal, nlay txi tiˈn toj il,


Mutta vältä tyhmiä ja taitamattomia väittelyjä, sillä tiedäthän, että ne synnyttävät riitoja. 	 Mi tzˈok tbˈinjiy jniˈ chˈotjbˈil, a ntiˈ tumil, ex ntiˈ tnabˈl, quˈn bˈiˈn tuˈn, qa noq te joybˈil qˈojjo anetziˈn.


Joka vihaa minua, se vihaa myös minun Isääni. 	 Ex noq tuˈn nchin el kyikyˈiˈn, nyekˈin qa n‑el kyikyˈin nMaˈn.


ja teistä tuli meidän seuraajiamme ja Herran, kun suuressa ahdingossa otitte sanan vastaan ilolla Pyhässä Hengessä, 	 Tzeˈn kyeˈ ma chi ok lipeˈy tiˈjjo yekˈbˈil quˈn, ex tiˈjjo yekˈbˈil tuˈn qAjaw Jesucrist. Ma txi kyniminjiˈy Tbˈanil Tqanil kolbˈil tukˈa tzaljbˈil, a tzajnin tuˈn Xewbˈaj Xjan, iˈchaqx nimx s‑ikyˈx kyuˈn.


Minä tiedän, että minun lähtöni jälkeen teidän keskuuteenne tulee julmia susia, jotka eivät laumaa säästä, 	 Bˈiˈnxix wuˈn, chi Pabl, qa aj wikyˈa, chi ul txqantl xjal te najsilte Ttanim qMan Dios, iky tzeˈnqeku txqan txˈuˈj xoˈj kyxol rit.


Ja ne kaksikymmentä neljä vanhinta ja neljä olentoa lankesivat maahan ja kumartaen rukoilivat Jumalaa, joka valtaistuimella istuu, ja sanoivat: "Amen, halleluja!" 	 Ex ayetziˈn kyaje toj kaˈwnaq nejinel, exqetziˈn kyaje ajbˈil twutz tqˈuqbˈil Dios, i kubˈ mukˈe tzmax twutz txˈotxˈ, ex i kˈulin twutz Dios, ajo qˈuqletaq toj tqˈuqbˈil. Ex kyqˈma: Nimxit tbˈiy. Ikyxitjo. ¡Aleluya!


Mutta jos en tiedä sanojen merkitystä, olen minä puhujalle muukalainen, ja puhuja on minulle muukalainen. 	 Tuˈnpetziˈn, qa mi n‑el nnikyˈa te tyol jun xjal, ma chin oka tzeˈnku jun amaqˈ xjal toj twutzjo xjal, ex ikyxjo texjal toj nwutza.


Silloin hänen opetuslapsensa muistivat, että on kirjoitettu: "Kiivaus sinun huoneesi puolesta kuluttaa minut". 	 Bˈeˈxsin tzaj kynaˈntz t‑xnaqˈtzbˈin, aj tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios: Ay, Dios, Nimxix nchin xkyˈaqiˈn tiˈj Tjaych.


Mutta kun hän oli Jerusalemissa pääsiäisenä, juhlan aikana, uskoivat monet hänen nimeensä, nähdessään hänen tunnustekonsa, jotka hän teki. 	 Kyojjo qˈij te Waˈj Pan lo, kubˈ tbˈinchin Jesús nim techil tipin, ex nimxjal i nimin tiˈj.


että tahrattomasti ja moitteettomasti pidät käskyn meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen ilmestymiseen saakka, 	 Niminkujiy a nxi nqˈmaˈn teˈy, tuˈn tkubˈ tbˈinchiˈn, ex mi jaw ttxˈixpiˈn, tuˈntzintla ntiˈx jun tiˈ tuˈn t‑xi kawita tiˈj. Bˈinchima ikyjo, tzmaxiˈ ajxi tul juntl majl qAjaw Jesucrist.


Olin nimittäin mielessäni päättänyt, etten tullessani teidän tykönne taas toisi murhetta mukanani. 	 Tuˈnpetziˈn, xkubˈ nbˈisiˈn ikyjo, tuˈn mi chinka juntl majla kyukˈiy jaˈlin, tuˈntzintla mi chi jaw bˈisiniˈy, noq tuˈn nkawbˈila kujxix kyibˈaja.


Taas hän meni pois toisen kerran ja rukoili sanoen: "Isäni, jos tämä malja ei voi mennä minun ohitseni, minun sitä juomattani, niin tapahtukoon sinun tahtosi". 	 Xiˈ toj tkabˈ majin naˈl Dios. Chiˈ kyjaluˈn: Ay nMaˈn, qa ntiˈx tumil tuˈn mi tzikyˈx xiˈ luˈn wuˈn, bˈinchimtzinjiy a taja wukˈiy.


Ja hän keskusteli synagoogassa jokaisena sapattina ja sai sekä juutalaisia että kreikkalaisia uskomaan. 	 Ex toj junjun qˈij te ajlabˈl, nxiˈtaq Pabl toj ja te naˈbˈl Dios; antza, nyolintaq, ex njyontaq tumil tzeˈn tuˈn tkubˈe kykˈuˈj qe Judiy exqetziˈn nya Judiy tuˈn, tiˈjjo Tbˈanil Tqanil Jesús.


Mutta sen minä sinulle tunnustan, että minä sitä tietä vaeltaen, jota he lahkoksi sanovat, niin palvelen isieni Jumalaa, että minä uskon kaiken, mitä on kirjoitettuna laissa ja profeetoissa, 	 Me okpetzin kˈwel nqˈmaˈntza, qa nchin ajbˈin te kyDios nxeˈchila, tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn Tbˈanil Tqanil, a tok tbˈi te maˈ chˈuq xjal kyuˈn. Quˈn nxi nnimiˈn a jotxjo tzˈibˈin kyojjo uˈj te kawbˈil, exsin tzˈibˈin kyuˈn yolil Tyol qMan Dios ojtxe.


tämä Serukin, tämä Ragaun, tämä Faalekin, tämä Eberin, tämä Saalan, 	 a tkˈwaltaq Serug, a tkˈwaltaq Ragau, a tkˈwaltaq Peleg, a tkˈwaltaq Heber, a tkˈwaltaq Sala.


ja minunkin puolestani, että minulle, kun suuni avaan, annettaisiin oikeat sanat rohkeasti julistaakseni evankeliumin salaisuutta, 	 Ex ikyxjo, chi naˈn Diosa wiˈja, tuˈntzintla ttzaj tqˈoˈn Dios jun nyola, aj nyoliˈn, ex tuˈntzintla at wipiˈn tuˈn t‑xi nyekˈinjiˈy jniˈ t‑xilin Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a ewintaq ojtxe.


Niin hän vastasi ja sanoi: "Hyvän siemenen kylväjä on Ihmisen Poika. 	 Ex tzaj ttzaqˈwin Jesús qeˈy: Atziˈn awal triy, ayin wejiˈy, a Tkˈwal Ichin.


Tervehdyksen lähettävät sinulle Epafras, minun vankitoverini Kristuksessa Jeesuksessa, 	 Ex nxi tsmaˈn Epafras jun qˈolbˈil, a wukˈiy at toj tze noq tuˈn tpaj Crist, a Jesús.


Herramme Jeesuksen Kristuksen armo olkoon teidän kanssanne. Amen. 	 Noqit a t‑xtalbˈil Jesucrist ten kyukˈiy kykyaqila. Ikyxitjo.


He vastasivat ja sanoivat hänelle: "Sinä olet kokonaan synneissä syntynyt, ja sinä tahdot opettaa meitä!" Ja he ajoivat hänet ulos. 	 Tuˈnpetziˈn xi kytzaqˈwin te: Ntiˈ te tajbˈiˈn tuˈn tyolin qukˈiy ikyjo, quˈn manyor aj ilx te atxix teˈ titzˈjiy. ¿Ex tajnaja tuˈn qkubˈ t‑xnaqˈtziˈn? Ex bˈeˈx etz kylajoˈn toj ja te naˈbˈl Dios.


Hän on `se kivi, jonka te, rakentajat, hylkäsitte, mutta joka on kulmakiveksi tullut`. 	 Ex ayiˈy ikyqejiˈy tzeˈnku bˈinchil ja, a nxi kyxoˈn jun abˈj nya wen toj kywutza, me axixpete abˈjjo ma tzˈokin te tqˈuqil tẍkyin, a nimxix toklin toj aqˈuntl. Atzin Jesúsjo a abˈj s‑el kyikyˈiˈn.


Ja hän koski mieheen, paransi hänet ja laski menemään. 	 Me ayetzin kyej xjal anetziˈn, noq i kubˈ mutxe tuˈn. Atzin te Jesús bˈeˈx tzaj ttzyuˈn yabˈ, ex bˈeˈx kubˈ tqˈanin. Atzaj teˈ tqˈanit, xi tqˈmaˈn Jesús te tuˈn taj tja.


Älkää puhuko valhetta toisistanne, te, jotka olette riisuneet pois vanhan ihmisen tekoinensa 	 Mina chi sbˈuˈn tukˈa juntl, quˈn o chi tzaqpaja toj ojtxe kyteˈn ex tkyaqiljo nya bˈaˈn, a nkubˈ kybˈinchintaqa ojtxe.


Ja hän meni synagoogaan, ja kolmen kuukauden ajan hän puhui heidän kanssansa rohkeasti ja vakuuttavasti Jumalan valtakunnasta. 	 Tojxjo oxe xjaw, tzuntaq nxiˈ Pabl tojjo ja te kynabˈl Dios Judiy. Antza, tzuntaq qˈumlaj tiˈjjo Tbˈanil Tqanil, me ntiˈxtaq chˈin t‑xobˈil. Tzuntaq nyolin, ex tzuntaq xmoxin, tuˈn tkubˈ kykˈuˈjxjal, tuˈn kynimin tiˈjjo Tkawbˈil qMan Dios.


Oletteko ymmärtäneet tämän kaiken?" He vastasivat hänelle: "Olemme". 	 Tzaj tqanin Jesús qeˈy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin: ¿Tzuntzin n‑el kynikyˈa tiˈj tkyaqiljo lo? chiˈ. Exsin xi qtzaqˈwiˈn: Tzun, qAjaw, qo chijiˈy.


ja he myivät maansa ja tavaransa ja jakelivat kaikille, sen mukaan kuin kukin tarvitsi. 	 Xi kykˈayin kytxˈotxˈ ex tkyaqiljo attaq kye, ex kubˈ kypaˈn kypwaq kyxolilex, tzeˈnkuxjo, a attaq tajbˈin kye.


Sillä näin myös muinoin pyhät vaimot, jotka panivat toivonsa Jumalaan, kaunistivat itsensä ja olivat miehillensä alamaiset; 	 Quˈn ikytziˈn kyojjo qˈij ojtxe, ikytzin ẍi bˈinchine kyibˈjo xuˈjlbˈaj, ayeˈ xjanqexix twutz Dios, ex ma qe kykˈuˈj twutz. Ex ma kubˈ kynimin kychmil,


mutta Jumalan lupausta hän ei epäuskossa epäillyt, vaan vahvistui uskossa, antaen kunnian Jumalalle, 	 Me mix ja kaˈmin tkˈuˈj, ex mix ele tiˈjlin a otaq tqˈma Dios te. Qalaˈ noq kyjaˈ tkujsin tnimbˈil, ex qexix tkˈuˈj tiˈj, ex jaw tnimsin tbˈi Dios,


Sillä hän oli käskemäisillään saastaista henkeä menemään ulos siitä miehestä. Sillä pitkät ajat se oli temponut häntä mukaansa; hänet oli sidottu kahleisiin ja jalkanuoriin, ja häntä oli vartioitu, mutta hän oli katkaissut siteet ja kulkeutunut riivaajan ajamana erämaihin. 	 Tqˈma xjaljo yol lo, quˈn bˈijte Jesús tej t‑xi tqˈmaˈn kyej taqˈnil tajaw il, qa iltaq tiˈj tuˈn kyetz toj tanminjo xjal anetziˈn. Ojtxetaq ttzyetla kyuˈn taqˈnil tajaw il. Mix tuˈn otaq chi kˈletjo tqˈobˈ exqetziˈn tqan kyukˈa kxbˈil kyuˈnxjal, tuˈntzintla mina tzaqpaje. Me bˈeˈx nchi laqjtaqjo kxbˈil tuˈn, tuˈn kyipin taqˈnil tajaw il. Ex ayejo taqˈnil tajaw il nxi qˈintetaq tojjo txˈotxˈ jaˈ ntiˈye kynajbˈilxjal.


en sellaista liittoa kuin se, jonka minä tein heidän isäinsä kanssa silloin, kun minä tartuin heidän käteensä ja vein heidät pois Egyptin maasta. Sillä he eivät pysyneet minun liitossani, ja niin en minäkään heistä huolinut, sanoo Herra. 	 Me atzin akˈaj tumil mikyxiˈ tzeˈnku bˈant tiˈj wuˈn te tnejil, kyukˈa ojtxe kyxeˈchila, tej kyetz nxkoˈn toj txˈotxˈ Egipto. Me mix japine kyuˈnxjal tzeˈnku kyij bˈant tiˈj wuˈn kyukˈa. Tuˈntziˈn, o chi kyij ntzaqpiˈn, chitzin Diosjo.


Ja jokainen, joka panee häneen tämän toivon, puhdistaa itsensä, niinkuin hän on puhdas. 	 Ex alkye taj tuˈn tok ikyjo, il tiˈj tuˈn tsaqsin te tibˈ toj tchwinqil, ikyx tzeˈnku te Jesús saqxix teˈ toj tkyaqil.


Mutta tämän minä sanon myönnytyksenä, en käskynä. 	 Nxi nqˈmaˈnjiˈy tumil lo kyeˈy, me nya ilxix tiˈj tuˈn tbˈant‑xix ikyjo. Qa wentaqku te kyeˈy tuˈn tkubˈ kypaˈn kyibˈa jun jteˈbˈin qˈij, bˈaˈn; me qa mina, ex bˈaˈn.


Silloin Herra sanoi hänelle: "Kyllä te, fariseukset, puhdistatte maljan ja vadin ulkopuolen, mutta sisäpuoli teissä on täynnä ryöstöä ja pahuutta. 	 Xitzin tqˈmaˈn qAjaw te kyjaluˈn: Atzin kyeˈ, a ayiˈy Parisey, tbˈanilx kykaˈyajtza kywutzxjal, tzeˈnku jun vas ex jun laq manyor txjonx tiˈj, me atzin tojxi, manyor tzuˈjx. Ikytzin kyejiˈy toj kyanmiˈn; nojnin iteˈya tuˈn nknet kyuˈn tuˈn kyelqˈbˈiˈn, ex tuˈn kybˈinchbˈiˈn nya bˈaˈn.


Kehoita niitä, jotka nykyisessä maailmanajassa ovat rikkaita, etteivät ylpeilisi eivätkä panisi toivoansa epävarmaan rikkauteen, vaan Jumalaan, joka runsaasti antaa meille kaikkea nautittavaksemme, 	 Ayetziˈn at kyqˈinimil twutzjo txˈotxˈ tzaluˈn, qˈmanxa kye tuˈn mi ja kynimin kyibˈ, ex tuˈn mi tzˈoke qe kykˈuˈj tiˈjjo kyqˈinimil, quˈn nya kukx teˈ tten. Qalaˈ oˈkx tuˈn tok qe kykˈuˈj tiˈj Dios, a nimxix ntzaj tqˈoˈn qe, tuˈn qtzalaj tiˈj.


Niin Kuningas vastaa ja sanoo heille: `Totisesti minä sanon teille: kaikki, mitä olette tehneet yhdelle näistä minun vähimmistä veljistäni, sen te olette tehneet minulle`. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn ayiˈn, a nmaq kawil, kyeˈy: Ex okxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, tkyaqilxjo xkubˈ kybˈinchiˈn tiˈj jun tal yaj mo tiˈj jun aˈla, a kˈuˈjlinkxix wuˈn, toj twutz Dios, wiˈja s‑oke kybˈinchiniˈy.


Ja hänellä oli neljä tytärtä, neitsyttä, joilla oli profetoimisen lahja. 	 Kyajetaq te Lip tkˈwal kuˈxin txin, a naˈmxtaq kymeje, exsin nchi qˈumlajtaq tiˈjjo otaq tqˈma Dios kye.


Mutta se sana oli käyvä toteen, joka on kirjoitettuna heidän laissaan: `He ovat vihanneet minua syyttä`. 	 Me ma bˈajjo ikyjo noq tuˈn tjapiˈn a yol tzˈibˈin tojjo Tuˈjil Tyol Dios, a bˈiˈn kyuˈn, tej tqˈma: Kchin elil kyikyˈin noq kukxjoch.


Ja hän kutsui opetuslapsensa tykönsä ja sanoi heille: "Totisesti minä sanon teille: tämä köyhä leski pani enemmän kuin kaikki muut, jotka panivat uhriarkkuun. 	 I tzaj ttxkoˈn Jesúsjo t‑xnaqˈtzbˈin, ex xi tqˈmaˈn kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy; ajo tal qya lo, nim chˈintljo toyaj ma kux tqˈoˈn kywutzjo txqantl,


Ja kun hän aterioi hänen kodissaan, niin katso, tuli monta publikaania ja syntistä, ja he aterioivat Jeesuksen ja hänen opetuslastensa kanssa. 	 Juntl maj, nwaˈntaq Jesús toj njaˈy junx kyukˈa txqantl t‑xnaqˈtzbˈin. Ex ilaˈku peyil pwaq exqetziˈn junjun aj il iteˈtaq antza, ex o ok qeˈy tiˈj meẍ junx tukˈa Jesús.


Ja he odottivat hänen ajettuvan tai äkisti kaatuvan kuolleena maahan. Mutta kun he olivat kauan odottaneet ja näkivät, ettei hänelle mitään pahaa tapahtunut, muuttivat he mielensä ja sanoivat hänen olevan jumalan. 	 Kykyaqilx nchi ayontaq jniˈ or kxel mal Pabl, tuˈn ttxˈaˈbˈin kan, mo jniˈ ortaq tuˈn tkyim. Nimku kubˈ kyayoˈn, me atzaj teˈ tel kynikyˈ te, qa ntiˈ otaq bˈajte, bˈeˈxsin ja kymeltzˈin kynabˈltz, exsin ok tentz qˈmalte qa jun diostaq te Pabl.


ja heidät siirrettiin Sikemiin ja pantiin siihen hautaan, jonka Aabraham oli rahalla ostanut Emmorin lapsilta Sikemissä. 	 Tej tkyim Jacob, tzaj qˈiˈn t‑xmilil toj txˈotxˈ te Siquem, ex okx muquˈn antza toj jun tjulil kyimnin, a otaq tloqˈ Abraham tukˈa nim pwaq kye tkˈwal Hamor.


Mutta muutamat liittyivät häneen ja uskoivat; niiden joukossa oli Dionysius, Areiopagin jäsen, ja eräs nainen, nimeltä Damaris, sekä muita heidän kanssansa. 	 Me jun jteˈbˈin xi lipe tiˈj, ex i nimin. Kyxoljo xjal anetziˈn, taˈyetaq Dionisio, a attaq toklin kyxol kawil toj Areópago, ex majx jun qya, Dámaris tbˈi, junx kyukˈa txqantl.


Kansa vastasi: "Sinussa on riivaaja; kuka sinua tavoittelee tappaaksensa?" 	 Xitzin kytzaqˈwinxjal: ¿Qape yabˈ te? ¿Ankye taj tuˈn tkubˈ bˈyontiy?


ja minä elän, en enää minä, vaan Kristus elää minussa; ja minkä nyt elän lihassa, sen minä elän Jumalan Pojan uskossa, hänen, joka on rakastanut minua ja antanut itsensä minun edestäni. 	 Ex atziˈn jaˈlin, nya wunx wibˈa itzˈqiˈn, qalaˈ noq tuˈn Crist, a najle toj wanmiˈn. Ex nchin bˈeta toj nchwinqila tzaluˈn twutz txˈotxˈ, noq tuˈn tipin Tkˈwal qMan Dios, a qˈaqˈin tkˈuˈj wiˈja, ex xi tqˈoˈn tibˈ tuˈn tkyim noq tuˈn npaja.


Ja tämä on se todistus: Jumala on antanut meille iankaikkisen elämän, ja tämä elämä on hänen Pojassansa. 	 Ex atzin tqaniljo lo: Qa ate Dios o tzaj qˈoˈnte qchwinqil te jun majx, ex atziˈn chwinqil luˈn a tzaj tqˈoˈn noq tuˈn Tkˈwal.


Ja hän saarnasi sanoen: "Minun jälkeeni tulee minua väkevämpi, jonka kengänpaulaa minä en ole kelvollinen maahan kumartuneena päästämään. 	 Ex ntqˈmaˈntaq Juan: Loqin weˈ nchin yolin kyxola tiˈj Tyol Dios. Me atx juntl tetz lipchetz wiˈja nimxixtl toklin tzeˈnku weˈ. Bˈinchil Tkyaqil ex nimxjo tkawbˈil. Ayintzin weˈ ntiˈx wokliˈn nipe tuˈn woka te taqˈnil.


josta koko ruumis, yhteen liitettynä ja koossa pysyen jokaisen jänteensä avulla, kasvaa rakentuakseen rakkaudessa sen voiman määrän mukaan, mikä kullakin osalla on. 	 Ex noq tuˈn Crist, tkyaqiljo t‑xmilil tmujbˈin tibˈ tiˈj, tuˈn taqˈin teyile tnej, tuˈntzintla tchˈiy, ex tuˈn kyonin te kyibˈ toj kyqˈaqˈbˈil kykˈuˈj, tzeˈnku taj.


Ja hänellä tulee myös olla hyvä todistus ulkopuolella olevilta, ettei hän joutuisi häväistyksen alaiseksi eikä perkeleen paulaan. 	 Ex il tiˈj tuˈn tnimajtz kyuˈnxjal nya nimilqe, noq tuˈn nbˈet toj tumil, tuˈntzin mi tzˈele toj ttxˈixew, ex tuˈn mi kubˈ tzˈaq toj tqˈobˈ tajaw il.


Sillä paljon on niskoittelevia, turhanpuhujia ja eksyttäjiä, varsinkin ympärileikattujen joukossa; 	 Il tiˈj jun nejinel ikyjo, quˈn tuˈn at nim xjal ajqˈoj tiˈj Tbˈanil Tqanil. Ex nimku xjal ntiˈ tajbˈin kyyol, ex nchi kubˈ kysbˈuˈn txqantl. Kyxoljo xjal luˈn nimku nkyqˈmaˈn, qa il tiˈj tuˈn tok kyechil tiˈj kytzˈumil tzeˈnku kyij tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios, qa kyajxjal tuˈn kykyij toj wen tukˈa Dios. Me tkyaqiljo yol luˈn, nya twutzx.


Mutta niinkuin teillä on ylenpalttisesti kaikkea: uskoa, sanaa, tietoa, kaikkinaista intoa ja meistä teihin tullutta rakkautta, niin olkaa ylenpalttiset tässäkin rakkaudentyössä. 	 Quˈn ikytziˈn tzeˈnkuxjo nchi chˈiya wen toj tkyaqil: Tzeˈnku toj kynimbˈila, ex jniˈ kyxnaqˈtzbˈila, ex at‑xix kynabˈla, ex o tzˈok tilil kyuˈn tuˈn kyela wen toj nwutza, ex nim kykˈuˈja qiˈja; ikyxsintzjo tojjo tbˈanil onbˈil lo, ok kchi elila twutz.


Sillä niinkuin Joonas oli meripedon vatsassa kolme päivää ja kolme yötä, niin on myös Ihmisen Poika oleva maan povessa kolme päivää ja kolme yötä. 	 Quˈn luˈtziˈn te Jonás ten oxe qˈij ex oxe qnikyˈin toj tkˈuˈj jun tij kyiẍ; ex ikyx wejiˈy, ayiˈn Tkˈwal Ichin, chin kˈwelix muquˈn toj txˈotxˈ oxe qˈij ex oxe qnikyˈin.


Ja he asettivat ehdolle kaksi, Joosefin, jota kutsuttiin Barsabbaaksi, lisänimeltä Justukseksi, ja Mattiaan. 	 Jawtzin skˈoˈn kabˈe ichin, Jse Barsabás, mo Just tbˈi; junx tukˈa Matías.


Hän sanoi hänelle: "Uskon, Herra; minä uskon, että sinä olet Kristus, Jumalan Poika, se, joka oli tuleva maailmaan". 	 Xi tqˈmaˈn Mart te: Ikytziˈn Tata, ma txi nnimin weˈ, a tejiy Crist, a Tkˈwal qMan Dios, a iltaq tiˈj tuˈn tul tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Mitä siis sanomme? Ei kaiketi Jumalassa ole vääryyttä? Pois se! 	 Me qa tkyaqil nbˈant oˈkx tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn Dios, akula txi qqˈmaˈn qa nya tzˈaqle te Dios. Me ntiˈx tumiljo xim lo,


Sillä he sanoivat: "Hänessä on saastainen henki". 	 Tqˈma Jesús ikyjo, noq tuˈn nxi kyqˈmaˈn te, qa tzyuˈntaq tuˈn tajaw il, ex qa nya tuˈn Xewbˈaj Xjan nbˈaj kubˈ tbˈinchintaq tkyaqil.


Ja tämä on rakkaus, että me vaellamme hänen käskyjensä mukaan. Tämä on käsky, että teidän, niinkuin olette alusta kuulleet, tulee siinä vaeltaa. 	 Atzin qkˈuˈjbˈil qibˈjo, a tuˈn qbˈet toj qchwinqil tzeˈnkux tnukˈbˈil Dios kyij ttzˈibˈin toj Tyol. Ex atzin tnukˈbˈil qMan Diosjo lo, a o tzˈok kybˈiˈn atxix ojtxe: Tuˈn qbˈet tukˈa tqˈaqˈbˈil qkˈuˈj qxolx.


Ja kun hän tuli Jerusalemiin, joutui koko kaupunki liikkeelle ja sanoi: "Kuka tämä on?" 	 Atzaj teˈ tokx Jesús toj Jerusalén, bˈeˈx i bˈaj jaw najxjal, ex nimx qˈmante: ¿Ankye teˈ xjal lo?


Sillä joka häpeää minua ja minun sanojani, sitä Ihmisen Poika on häpeävä, kun hän tulee omassa ja Isänsä ja pyhäin enkelien kirkkaudessa. 	 Tuˈnpetziˈn, qa at jun saj txˈixwe wiˈja ex tiˈjjo nyola, ex ikyx wejiˈy, ayiˈn Tkˈwal Ichin, ex ok kchin tzajil txˈixwe weˈ te, aj wula tukˈa nkawbˈila ex tukˈa tqoptzˈajiyil nMaˈn junx kyukˈa jniˈ xjan angel.


Uhkuuko lähde samasta silmästä makeaa ja karvasta vettä? 	 ¿Ma attzin jun xlokˈ aˈ, a n‑etz aˈ wen toj, ex axsa k‑elitze aˈ kˈa? ¡Mina!


Ja kun hän oli mennyt ulos portille, näki hänet toinen nainen ja sanoi sielläoleville: "Tämäkin oli Jeesuksen, Nasaretilaisen, seurassa". 	 Ex bˈeˈx xi laqˈe twutz tjpel ja, jaˈ iwle tuˈn juntl. Ex xi tqˈmaˈn kye txqantl: Ex ikyx teˈ luˈn nbˈettaq tukˈa Jesús aj Nazaretch.


ja pyydän, ettei minun, kun tulen teidän tykönne, tarvitsisi käyttää sitä rohkeutta, millä aion luottavaisesti uskaltaa käydä eräiden kimppuun, jotka ajattelevat meistä, aivan kuin vaeltaisimme lihan mukaan. 	 Me atzin jaˈlin, chin kubˈsil nwutza kyeˈy, tuˈn tkubˈ kybˈinchin kyteˈn, tuˈntzintla aj nxiˈy lol kyeˈy, nyatla ilxix tiˈj tuˈn tjaw nnimsin wibˈa, ex tuˈn nyoliˈn tiˈj junjun kyeˈ, a nkyqˈmaˈn, qa nqo aqˈniˈn tzeˈnku tachbˈil qxmilila, a tzeˈnku jun aˈla te twutz txˈotxˈ. Quˈn qa mi xkubˈ kybˈinchin kyibˈa, ok kchin yolila kuj kyiˈja.


Sillä minä tahdon, että te tiedätte, kuinka suuri kilvoittelu minulla on teidän tähtenne ja laodikealaisten ja kaikkien tähden, jotka eivät ole minun ruumiillisia kasvojani nähneet, 	 Wajbˈila tuˈn kybˈintiˈy, qa tok tilil wuˈn kujxix wen, tuˈn kyel wena toj kynimbˈila, ex ikyxjo kyeˈ aj tnam Laodicey, ex kykyaqilxjo a naˈmx wiwliˈy kyuˈn.


Ja nyt te tiedätte, mikä pidättää, niin että hän vasta ajallansa ilmestyy. 	 Ex atzin jaˈlin, bˈiˈn kyuˈn tiˈ ma tzˈok meqonte, tuˈn mi tzule ichin lo. Naˈmx tkanin tqˈijil.


ja häntä kuuntelivat kaikki, pienet ja suuret, ja sanoivat: "Tämä mies on se Jumalan voima, jota kutsutaan `suureksi`". 	 Aye ichin, aye qya, ex majqex kˈwal nchi bˈinxix wen tiˈtaqjo ntqˈmaˈn Simun, ex kykyaqilx qˈmante: Apen tej luˈn nqˈumle Nimxix Tipin Dios Tukˈa, chi chi xjaljo.


Miksi on teistä uskomatonta, että Jumala herättää kuolleet? 	 ¿Me tiˈxix quˈn mina nxi kynimin kye, qa kchi jawitz anqˈin juntl majl kyimnin tuˈn qMan Dios?


Jeesus vastasi: "Eikö päivässä ole kaksitoista hetkeä? Joka vaeltaa päivällä, se ei loukkaa itseänsä, sillä hän näkee tämän maailman valon. 	 Tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy: Ajo tspikyˈin qˈij oˈkx nweˈ te kabˈlajaj or. Qa nqo bˈet tqan qˈijil, nlay qo jaw takpaj, quˈn nqo kaˈyin toj tqan qˈij, a nkˈant twutzjo txˈotxˈ.


Kun Johanneksen lähettiläät olivat menneet, rupesi hän puhumaan kansalle Johanneksesta: "Mitä te lähditte erämaahan katselemaan? Ruokoako, jota tuuli huojuttaa? 	 Tej kymeltzˈajjo t‑xnaqˈtzbˈin Juan, bˈeˈx ok ten Jesús yolil tiˈj Juan kyukˈaxjal. Xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Tej kyxiˈy lolte Juan toj tzqij txˈotxˈ, ¿Tiˈtaqtzin wiq ichin kyajtaqa tuˈn kylontiˈy? ¿Ma noqpe jun ichin kabˈe tkˈuˈj, tzeˈnku jun ajlaj meltzˈaje tuˈn kyqˈiqˈ?


Ja kohta hän saarnasi synagoogissa Jeesusta, julistaen, että hän on Jumalan Poika. 	 Bˈeˈx xi t‑xikyˈbˈin Saulo, tuˈn tyolin kyojile ja te naˈbˈl Dios, ex tqˈma qa a Crist, Tkˈwal Dios.


Ja maine hänestä levisi kaikkialle ympäristön seutuihin. 	 Ajo toklin ex Tyol Jesús, nimx ikyˈeˈ tqanil kyxolileˈ tkyaqil tnam tiˈjile Capernaum.


Me hajotamme maahan järjen päätelmät ja jokaisen varustuksen, joka nostetaan Jumalan tuntemista vastaan, ja vangitsemme jokaisen ajatuksen kuuliaiseksi Kristukselle 	 ex tuˈn tyupitjo jniˈ kyximxjal, a ntiˈ tajbˈin, ex tkyaqil tiˈ, a nqˈojle tiˈj Dios, a nmiyon kyexjal tuˈn tel kynikyˈ te. Ex tok tilil quˈn, tuˈn tkubˈ tiˈjjo tkyaqil kyximxjal, a nya wen tiˈj Dios, tuˈntzintla kyniminxjal tukˈa tkyaqil kyanmin tiˈj Crist.


Taikka ne kahdeksantoista, jotka saivat surmansa, kun torni Siloassa kaatui heidän päällensä, luuletteko, että he olivat syyllisemmät kuin kaikki muut ihmiset, jotka Jerusalemissa asuvat? 	 Yajqetzin kye wajxaqlajaj ichin toj tnam te Siloé, ayej i kyim, tej ttzaj yuchˈj jun ja, a jun tijxtaq tweˈ, kyibˈaj. ¿Tzeˈntzinla chˈin kyeˈ toj kywutz? ¿Ma tuˈnpetzilaˈ nimxixtl kyil tzeˈnqekuljo txqantl xjal, ayeˈ najleqetaq toj Jerusalén?


Sentähden, rakkaat ja ikävöidyt veljeni, te minun iloni ja kruununi, seisokaa näin Herrassa lujina, rakkaat! 	 Tuˈntzintzjo, ayeqiˈy werman, a nimxix nqˈaqˈin nkˈuˈja kyiˈja, nim waja tuˈn nlon kyeˈy. Ikytziˈn ayeqiˈy ntzaljbˈila ex yekˈbˈil teˈ twutz waqˈnbˈiˈn. Mitzin tzˈel kytxalpin kyibˈa toj kynimbˈila tiˈj tAjaw Tkyaqil, qalaˈ kyinxsinjiˈy kyteˈn ikyjo a jikyin wen.


En sano tätä käskien, vaan viittaamalla muiden intoon minä tahdon koetella teidänkin rakkautenne vilpittömyyttä. 	 Mi xi nqˈmanjiˈy luˈn kyeˈy tzeˈnku jun kawbˈil, qalaˈ noq waja tuˈn tel nnikyˈa te, qa tukˈa tkyaqil kyanmiˈn kxel kyqˈonjiy onbˈil lo, ikyxjo tzeˈnku kye erman toj Macedonia.


ja etumaisia istuimia synagoogissa ja ensimmäisiä sijoja pidoissa, 	 Kyajxix tuˈn kyokx qe te tnejil kyojjo ja te naˈbˈl Dios ex toj jun waˈn toj jun nintz qˈij.


Sillä ei Jumala lähettänyt Poikaansa maailmaan tuomitsemaan maailmaa, vaan sitä varten, että maailma hänen kauttansa pelastuisi. 	 Quˈn atzin t‑xim Diosjo lo, nya tuˈn nkawiˈn kujxix wen kyibˈajxjal; qalaˈ tuˈn kyklet tkyaqilxjal wuˈn.


Niin Jeesus sanoi heille: "Totisesti minä sanon teille: siinä uudestisyntymisessä, jolloin Ihmisen Poika istuu kirkkautensa valtaistuimella, saatte tekin, jotka olette minua seuranneet, istua kahdellatoista valtaistuimella ja tuomita Israelin kahtatoista sukukuntaa. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, toj tqˈijil, a jaˈ ktxˈixpitile tkyaqil, aj nkubˈ qey ayiˈn, a Tkˈwal Ichin, tibˈaj nqˈuqbˈila, tukˈa tkyaqil nqoptzˈajiyila, ex ayetzin kyeˈ, tuˈn ma chi ok lipeˈy wiˈja, ex kchi kˈwel qey kyibˈaj kabˈlajaj qˈuqbˈil, tuˈn kykawiˈn kyibˈaj kabˈlajaj chˈuq xjal te tyajil Israel.


ja varatkaa ratsuja pannaksenne Paavalin ratsaille ja viedäksenne hänet vahingoittumatonna maaherra Feeliksin luo". 	 Ex xi tqˈmaˈn, tuˈn kyjyet chej te iqilte Pabl. Ex xi tqˈmaˈn, tuˈn tok kaˈyinxix toj bˈe, tuˈntzintla ntiˈ tkyˈi, aj tkanin twutz tnejil kawil, Félix tbˈi.


Ja näkyi toinen merkki taivaassa, ja katso: suuri, tulipunainen lohikäärme, jolla oli seitsemän päätä ja kymmenen sarvea, ja sen päissä seitsemän kruunua; 	 Ex tzaj yekˈin juntl techil toj kyaˈj: Jun kyaq txuk ma tijxix, iky kaˈyin tzeˈnku xmatx. Ex attaq wuq twiˈ ex lajaj tkach, ex tokxtaq jun toj kywiˈ tzeˈnku te nmaq kawil.


ja aamulla: `Tänään tulee rajuilma, sillä taivas ruskottaa ja on synkkä`. Taivaan muodon te osaatte arvioida, mutta aikain merkkejä ette osaa. 	 Ex qa qlixje, nya wen k‑elixe qˈij jaˈlin, chi chijiˈy, quˈn manyor chikyˈx twutz kyaˈj, ex manyor qˈaq mujilx. Qa n‑el kynikyˈa tiˈjjo techil te twutz kyaˈj, ¿Tzeˈntzin tten mi n‑el kynikyˈtza tiˈjjo tzeˈntzin t‑xilin techiljo tqˈijil jaˈlin?


Ja tuli eräs muu enkeli ja asettui alttarin ääreen pitäen kultaista suitsutusastiaa, ja hänelle annettiin paljon suitsukkeita pantavaksi kaikkien pyhien rukouksiin kultaiselle alttarille, joka oli valtaistuimen edessä. 	 Ex attaq juntl angel tukˈa jun tkˈwel storak bˈinchin tuˈn qˈanpwaq, ex kubˈ weˈ twutz t‑altar Dios toj kyaˈj. Xi qˈoˈn ma nintz storak, tuˈn t‑xi qˈoyit tibˈaj t‑altar twutzjo qˈuqbˈil, junx kyukˈa jniˈ kynaˈj Dios nimil. Ex ikyxjo, atzin altar bˈinchin tuˈn qˈanpwaq.


ja kertoi heille kaikki ja lähetti heidät Joppeen. 	 Atzin teˈ tbˈaj tqˈmaˈn tkyaqil tiˈjjo otaq bˈaj, bˈeˈx i xi tchqˈoˈn tzma Jope.


ja tiedetään, että lakia ei ole pantu vanhurskaalle, vaan laittomille ja niskoitteleville, jumalattomille ja syntisille, epähurskaille ja epäpyhille, isänsä tappajille ja äitinsä tappajille, murhamiehille, 	 Bˈaˈn tuˈn ttzaj qnaˈn, qa ntiˈ kawbˈil ntzaj kyibˈajjo nkubˈ kybˈinchin wen, qalaˈ kyibˈajjo nchi bˈinchin nya wen: Tzeˈnqeku xjal n‑el kyiˈjlin kawbˈil, ex kykyˈeˈ tuˈn kynimin, ex aye nya bˈaˈnqe, ex aj ilqe, ex aye kykyˈeˈ tuˈn t‑xi kynimin qMan Dios exsin Tyol, ex aye nkubˈ kybˈyoˈn kyman ex kytxu, ex kykyaqiljo bˈyol xjal,


mutta joka pilkkaa Pyhää Henkeä, se ei saa ikinä anteeksi, vaan on vikapää iankaikkiseen syntiin." 	 Me aye nchi xoˈn yol tiˈj Xewbˈaj Xjan nlay kubˈ tnajsinx Dios kyil; ma kyijx te jun majx.


Niin hänen opetuslapsensa tulivat ja sanoivat hänelle: "Minkätähden sinä puhut heille vertauksilla?" 	 O ul laqˈeˈy awoˈy, a t‑xnaqˈtzbˈin, tkˈatz, ex xi qqaniˈn te: ¿Tiquˈn nyoliˈn kyukˈaxjal noq kyukˈa techil?


Ja he tulivat Jerusalemiin. Ja hän meni pyhäkköön ja rupesi ajamaan ulos niitä, jotka myivät ja ostivat pyhäkössä, ja kaatoi kumoon rahanvaihtajain pöydät ja kyyhkysten myyjäin istuimet, 	 Atzaj teˈ tkanin Jesús juntl majl kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin Jerusalén, okx tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios. Bˈajetz tlajoˈn jniˈ xjal nchi bˈaj kˈayintaq, ex nchi bˈaj loqˈintaq toj. Bˈaj jaw tpichˈkin jniˈ kymeẍjo nchi bˈaj txˈexbˈintaq pwaq, jniˈ kyqˈuqiljo nchi bˈaj kˈayintaq palom, a aye nchi bˈaj ajbˈintaq te aqˈbˈil chjonte te Dios.


tulkoon sinun valtakuntasi; tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niinkuin taivaassa; 	 Noqit tkuˈtzjo Tkawbˈila tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈntzintla tbˈantjo tajbˈila tzaluˈn, tzeˈnkuxjo nbˈant toj kyaˈj.


Sillä me ahkeroitsemme sitä, mikä on hyvää ei ainoastaan Herran, vaan myös ihmisten edessä. 	 Quˈn tok tilil quˈn, tuˈn qbˈinchiˈn tkyaqil tojxix tumil twutz Dios ex kywutzxjal.


Ja kun Pietari kolkutti eteisen ovea, tuli siihen palvelijatar, nimeltä Rode, kuulostamaan; 	 Ok twokˈchin tjpel ja, jaˈ iteˈtaq, ex etz jun txin, Rode tbˈi, lolte alkyetaqjo nwokˈchintaq.


Mitä hyötyä, veljeni, siitä on, jos joku sanoo itsellään olevan uskon, mutta hänellä ei ole tekoja? Ei kaiketi usko voi häntä pelastaa? 	 Ayiˈy werman, ¿Titzin k‑ajbˈila qa at jun nqˈmaˈnte qa niminxix tuˈn, exsin qa mi nkubˈ tyekˈin tnimbˈil? ¿Ma okpetzila kkletil tuˈn jun tnimbˈil ikyjo? ¡Nlay!


Onhan Mooseksen laissa kirjoitettuna: "Älä sido puivan härän suuta". Eihän Jumala häristä näin huolta pitäne? 	 quˈn tzˈibˈinl taˈye toj tkawbˈil Moisés ojtxe: Mi tzˈok tjtzˈoˈn ttzi wakx, a nwaˈbˈin triy, noq tuˈn mi jawe tiˈnku chˈin twa triy, quˈn luˈ nwaˈbˈin tiˈj. Atzin n‑ele luˈn nya oˈkxsa nyoline kyiˈj aluˈmj.


ollen haudattuina hänen kanssaan kasteessa, jossa te myös hänen kanssaan olette herätetyt uskon kautta, jonka vaikuttaa Jumala, joka herätti hänet kuolleista. 	 Tuˈnpetziˈn, tej qkuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, nyakuj o qo kyim tojjo ojtxe qten, ex nyakuj o qo kux muqet junx tukˈa Crist, tej tkuˈx toj txˈotxˈ. Ex tej qjatz toj aˈ, jun techil qa ma qo jaw itzˈje tukˈa jun akˈaj qchwinqil, ikyxjo tzeˈnku jaw itzˈje te Jesús juntl majl kyxol kyimnin. Ex a teˈ akˈaj qchwinqil ma tzaj qkˈmoˈn noq tuˈn qnimbˈil tiˈj tipin Dios, a jatz anqˈin Jesús tuˈn.


Sillä joka tahtoo pelastaa elämänsä, hän kadottaa sen, mutta joka kadottaa elämänsä minun ja evankeliumin tähden, hän pelastaa sen. 	 Ikytziˈn, alkye taj noq tuˈn tkubˈ tbˈinchin tajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, kxeˈl toj najin te jun majx. Ex alkye kˈwel tzyuˈn tibˈ tiˈj tkyaqiljo at tajbˈin kyexjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ, noq tuˈn npaja ex tuˈn tpajjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, ktenbˈil tchwinqil te jun majx.


Mutta hän ei tahtonut, vaan meni ja heitti hänet vankeuteen, kunnes hän maksaisi velkansa. 	 Me antej kˈasbˈine kubˈ meje, ex ja kubˈsin twutz te: Qˈaqˈintz tkˈuˈja wiˈja. Ok chjetil weˈ wuˈn tkyaqilx, noq tuˈn chebˈeku.


Mutta Herran Jeesuksen Kristuksen nimessä me käskemme teitä, veljet, vetäytymään pois jokaisesta veljestä, joka vaeltaa kurittomasti eikä sen opetuksen mukaan, jonka olette meiltä saaneet. 	 Atzin jaˈlin erman, kxel qqˈmaˈn kyeˈy toj tbˈi qAjaw Jesucrist, tuˈn tel kypaˈn kyibˈa tiˈj tkyaqiljo erman, a tkyˈeˈ tuˈn taqˈnin, ex mi nbˈet tzeˈnku tojjo xnaqˈtzbˈil, a xi qyekˈiˈn.


Kun meillä siis on suuri ylimmäinen pappi, läpi taivasten kulkenut, Jeesus, Jumalan Poika, niin pitäkäämme kiinni tunnustuksesta. 	 Me metzin qetz, awo nimil, at jun Onil qiˈj toj paˈbˈin, a Jesús, a Tkˈwal Dios, a tnejilxix qpale, a o tzˈokx toj kyaˈj junx tukˈa Dios. Tuˈntziˈn, il tiˈj tuˈn qten waˈlxix wen toj qnimbˈil.


Sen nähdessään Pietari rupesi puhumaan kansalle ja sanoi: "Israelin miehet, mitä te tätä ihmettelette, tai mitä te meitä noin katselette, ikäänkuin me omalla voimallamme tai hurskaudellamme olisimme saaneet hänet kävelemään. 	 Tej tlonte Pegr ikyjo, xi tqˈmaˈn kye: ¿Tiquˈn nchi jaw kaˈylaj kyeˈ, ayiˈy nxjalil, aj Israel? ¿Tiquˈn nqo tzaj kykaˈyiˈn? ¿Ma awotzin qeˈ quˈnx qibˈa, ma qo kubˈ qˈanin teˈ ichin lo? ¿Ma tuˈntzin qipiˈn mo tuˈn qwenila twutz Dios, ma bˈant tbˈetjo ichin lo?


Pilatus sanoi heille: "Mitä minun sitten on tehtävä Jeesukselle, jota sanotaan Kristukseksi?" He sanoivat kaikki: "Ristiinnaulittakoon!" 	 Ex xi tqanin Pilat kye: ¿Tzeˈntzin k‑okile Jesústz wuˈn, a tok tbˈi Crist? Xi kytzaqˈwin kykyaqilx: Pejkˈinka twutz cruz, tuˈn tkyim.


Minä olen se elävä leipä, joka on tullut alas taivaasta. Jos joku syö tätä leipää, hän elää iankaikkisesti. Ja se leipä, jonka minä annan, on minun lihani, maailman elämän puolesta." 	 Ayin wejiˈy wabˈj itzˈ, a kuˈtz toj kyaˈj te qˈol te kychwinqilxjal. Ankye teˈ kxel waˈnte, k‑anqˈil teˈ te jun majx. Atzin wabˈj kxel nqˈoˈn, aku nchibˈjila, a kxel nqˈoˈn te qˈol chwinqil tkyaqilxjal twutz txˈotxˈ.


samoin nämäkin nyt ovat olleet tottelemattomia, että myös he teille tulleen armahtamisen kautta nyt saisivat laupeuden. 	 Exsin ikyxjo jaˈlin, ma tzˈel kyiˈjlin aj Israel Dios, tuˈn ttzaj qˈaqˈin tkˈuˈj kyiˈj, ikyxjo tzeˈnku kyeˈ.


sen sanan, joka lähtien Galileasta on levinnyt koko Juudeaan, sen kasteen jälkeen, jota Johannes saarnasi, sen te tiedätte; 	 Me bˈiˈn kyeˈ kyuˈn, tiˈ xbˈaj toj tkyaqil kytxˈotxˈ Judiy. Tzaj xkye toj txˈotxˈ te Galiley, tej tbˈajlinxi tqˈma Juan, qa iltaq tiˈj tuˈn kykuˈxxjal toj aˈ te jawsbˈil aˈ.


Mutta jos menetkin naimisiin, et syntiä tee; ja jos neitsyt menee naimisiin, ei hänkään tee syntiä; mutta ne, jotka niin tekevät, joutuvat kärsimään ruumiillista vaivaa, ja siitä minä tahtoisin teidät säästää. 	 Me qa ma knet t‑xuˈjila, ntiˈ tila tiˈj; ex qa jun txin ma knet tchmil, ntiˈ til tiˈj. Me qatzin qa ma chi meje, ok kchi okil jitzˈle toj nimku tiˈ tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Tuˈnpetziˈn, wajatlaˈy tuˈn mi tzikyˈxi tkyaqiljo lo kyuˈn.


Mutta se, joka on valmistanut meidät juuri tähän, on Jumala, joka on antanut meille Hengen vakuudeksi. 	 Quˈn axte Dios xqˈmante tuˈn tokjo qxmilil ikyjo. Ex a saj qˈonte Xewbˈaj Xjan toj qanmin te jun techiljo Tyol, qa yajxi, il tiˈj tuˈn ttzaj tqˈoˈn qxmilil anetziˈn.


Ja he veivät pojan sieltä elävänä ja tulivat suuresti lohdutetuiksi. 	 Me atzin tej kuˈxin qˈa, itzˈ teˈ te t‑xi qˈiˈn. Tuˈntzintzjo, qexix kykˈuˈjjo nimil.


Niin hän sanoi heille: "Elias tosin tulee ensin ja asettaa kaikki kohdalleen. Mutta kuinka sitten on kirjoitettu Ihmisen Pojasta, että hän on paljon kärsivä ja tuleva halveksituksi? 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Twutzx teˈ. Ate Elías tuˈntaq tul nej, tuˈntzintla noq bˈinchil kytenxjal, aj wula. Me ntqˈmaˈntl Tuˈjil Tyol Dios qa nimx tuˈn tikyˈx tuˈn Tkˈwal Ichin, ex qa tuˈn tel ikyˈin kyuˈn xjal.


Ja sieltä laskettuamme merelle purjehdimme Kypron suojaan, koska tuulet olivat vastaiset. 	 Tej qexa toj Sidón, o ex juntl majla toj bark. Mix bˈante tuˈn qxiˈy jikyin, quˈn qumila ntzaje juˈmintaq kyqˈiqˈ. Tuˈnpetziˈn, xi qtxalpin chˈin qibˈa toj qman qˈobˈa, tuˈn qikyˈxa ttxlajjo txˈotxˈ, Chipre.


ja asettui hänen taakseen hänen jalkojensa kohdalle, itki ja rupesi kastelemaan hänen jalkojansa kyynelillään ja kuivasi ne päänsä hiuksilla ja suuteli hänen jalkojaan ja voiteli ne hajuvoiteella. 	 Pon laqˈe tej qya kykˈatz tqan Jesús, ok ten oqˈil ex kyukˈa taˈl twutz, oktzin tentz txjolkye tqan Jesús. Atzaj teˈ kybˈaj txjet, bˈeˈxsin ok tentz tzqijsilkye kyukˈa tsmal twiˈ, ex i el tmaˈtzin tqan, exsin ok tqoˈn aˈ kˈokˈjsbˈil kyiˈj, a qˈiˈntaq tuˈn.


Sillä me emme tahdo, veljet, pitää teitä tietämättöminä siitä ahdistuksesta, jossa me olimme Aasiassa, kuinka ylenpalttiset, yli voimiemme käyvät, meidän rasituksemme olivat, niin että jo olimme epätoivossa hengestämmekin, 	 Werman, waja tuˈn kybˈintiˈy tkyaqiljo yajbˈil s‑ikyˈx qiˈja toj txˈotxˈ te Asia. Quˈn nyakuj tjaqˈ jun iqtz o nikyˈbˈajtziˈy, exsin ntiˈx qipiˈn tuˈn tkyˈisje quˈn. Ex otaq kubˈ qximiˈn qa nyataq tuˈn qetza antza tukˈa qchwinqila.


Mutta te olette "valittu suku, kuninkaallinen papisto, pyhä heimo, omaisuuskansa, julistaaksenne sen jaloja tekoja", joka on pimeydestä kutsunut teidät ihmeelliseen valkeuteensa; 	 Me metzin kyeˈ ma chi oka te jun tyajil skˈoˈnxix tuˈn Dios, a Nmaq Kawil toj kyaˈj, ex te pale tuˈn tajbˈin te, ex te jun chˈuq xjal xjanxix, ex te jun tnam, a teku Dios, tuˈntzintla t‑xi kyqˈmaˈnjiˈy a tbˈanil t‑xilin Dios, a xtxkon kyeˈy tuˈn kyetza tojjo tqxopinil il, tuˈn kyokxa tojjo tspikyˈemil te jun majx.


Mutta te - teissä pysyy se voitelu, jonka olette häneltä saaneet, ja te ette ole kenenkään opetuksen tarpeessa; vaan niinkuin hänen voitelunsa opettaa teitä kaikessa, niin se opetus on myös totta eikä ole valhetta; ja niinkuin se on opettanut teitä, niin pysykää hänessä. 	 Me at Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn, a tzajnin tiˈj Klolqe Jesús. Tuˈnpetziˈn, nya il tiˈj tuˈn kytzaj xnaqˈtziˈn tuˈn junl aˈla tiˈjjo luˈn, quˈn axte Xewbˈaj Xjan ktzajil xnaqˈtzin kyeˈy tiˈj tkyaqil. Quˈn a xnaqˈtzbˈil anetziˈn twutzxix, ex nya nikyˈj yol. Ex atzin xnaqˈtzbˈil luˈn, tuˈn kytenxixa kuj toj kynimbˈila.


Sillä sekä hän, joka pyhittää, että ne, jotka pyhitetään, ovat kaikki alkuisin yhdestä. Sentähden hän ei häpeä kutsua heitä veljiksi, 	 Noq tuˈn tkyimlin Jesús, a Tkˈwal Dios, ma qo el tpaˈn tuˈn qok saqxix, ex ma qo ok kˈwalbˈaj te Dios. Tuˈntzintzjo jaˈlin, noq tuˈn qnimbˈil tiˈj, junx qtata tukˈa Jesús. Ex atziˈn jaˈlin, ntiˈ ntxˈixwe Jesús tuˈn tok tqˈoˈn qbˈi te titzˈin, quˈn junchˈin qtata tukˈa.


Ja täällä kuolevaiset ihmiset ottavat kymmenyksiä, mutta siellä se, jonka todistetaan elävän. 	 Ex majqexjo pale jaˈlin kyxol Judiy, ayeˈ nchi peyin tlajajin kykanebˈ kyxjalil, noq xjalxiqe. Ex tuˈn xjalxiqe, te kyiminqe. Me metziˈn te Melquisedec, mina; qalaˈ nyakuj itzˈ teˈ te jun majx, ikyxjo tzeˈnkuˈ ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios. Tuˈn ikyjo, nimxixtl toklin Melquisedec kyibˈaj pale tzajninqe tiˈj Leví.


Ja heidän kulkiessaan alas vuorelta hän teroitti heille, etteivät kenellekään kertoisi, mitä olivat nähneet, ennenkuin vasta sitten, kun Ihmisen Poika oli noussut kuolleista. 	 Teˈ kymeltzˈaj twiˈ wutz, xi toqxeninxix Jesús kyeˈ kyjaluˈn: Mix alqe kxele kyqˈmaˈnjiˈy a ma kyliy, tzmaxi aj njatz anqˈin, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, kyxol kyimnin, chiˈ.


Silloin tuli fariseuksia ja kirjanoppineita Jerusalemista Jeesuksen luo, ja he sanoivat: 	 I tzaj laqˈe junjun Parisey, junx kyukˈa junjun xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil tkˈatz Jesús, aye otaq chi kanin Jerusalén. Ex xi kyqanin te:


Mutta sen hän sanoi koetellakseen häntä, sillä itse hän tiesi, mitä aikoi tehdä. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús ikyjo, noq tuˈn tnikyˈbˈajtz Lip tiˈ ktqˈmaˈ tiˈjjo lo, quˈn bˈintaql te Jesús tuˈn, tiˈ tuˈn tkubˈ tbˈinchin.


Mutta nyt Jumala on asettanut jäsenet, itsekunkin niistä, ruumiiseen, niinkuin hän on tahtonut. 	 Me axte Dios, ma tzˈok qˈonte junjun tnej qxmilil jaˈxjo at tajbˈin toj twutz.


Sillä Jumalan mielen mukainen murhe saa aikaan parannuksen, joka koituu pelastukseksi ja jota ei kukaan kadu; mutta maailman murhe tuottaa kuoleman. 	 Atziˈn bˈis ntzaj tzeˈnkuxjo taj Dios; n‑ajtz tiˈj kyanmiˈn tuˈn, tuˈn kykleta. Tuˈnpetziˈn, mi chin labˈtiˈy jaˈlin qa otaq txi nsmaˈn uˈj kyeˈy, quˈn atziˈn quˈja xi qsmaˈn nya noq kukxjo. Me te kyexjal nya nimilqe, atziˈn bˈis nya te kolbˈil, qalaˈ te najin, quˈn mi n‑ajtz tiˈj kyanmin tuˈn.


Hänen vanhempansa vastasivat ja sanoivat: "Me tiedämme, että tämä on meidän poikamme ja että hän on sokeana syntynyt; 	 Me atzin kye ttata xi kytzaqˈwin: Ojtzqiˈn qe quˈn, qa a qkˈwaljiˈy, a moẍ te titzˈje.


Ja kun he nostivat silmänsä, eivät he nähneet ketään muuta kuin Jeesuksen yksinään. 	 Atzaj teˈ kyjaw kaˈyin oˈkxtaql Jesús attaql, mixtaq aˈl juntl at tukˈa.


Sen jälkeen kuin perheenisäntä on noussut ja sulkenut oven ja te rupeatte seisomaan ulkona ja kolkuttamaan ovea sanoen: `Herra, avaa meille`, vastaa hän ja sanoo teille: `En minä tunne teitä enkä tiedä, mistä te olette`. 	 Quˈn pon kanin jun te qˈij, jaˈ tuˈn tjpete ja wuˈn, a ayiˈn tajaw ja. Me ayetzin kyetza, a kchi kyjela peˈn, oktzin k‑okix kyqˈolbˈin, ex chi chilajiˈy kyjaluˈn: Taa, jqonkxa ja qeˈy. Me atzin weˈ k‑elitz ntzaqˈwin kyjaluˈn: Nya bˈiˈn wuˈn jaˈ tzajninqe kyeˈ.


Niin he ovat halunneet, ja he ovatkin sen heille velkaa; sillä jos pakanat ovat tulleet osallisiksi heidän hengellisistä aarteistaan, niin he puolestaan ovat velvolliset auttamaan heitä maallisilla. 	 Ex kubˈ kybˈinchin tukˈa tzaljbˈil, ex axtaq jun tumiljo, quˈn ikytziˈn tzeˈnqeku nimil aj Judiy, kubˈ kysipin a at kye toj kynimbˈil kyukˈaˈ nya Judiyqe; exsin ikyxtzjo, il tiˈj tuˈn kyonin, ayeˈ nya Judiyqe, kyukˈa nimil Judiy tukˈa at kye tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Jos minä siis teen sitä, mitä en tahdo, niin sen tekijä en enää ole minä, vaan synti, joka minussa asuu. 	 Qatzin qa kukx nkubˈ nbˈinchinjiˈy a nkyˈeˈy tuˈn tbˈant, antza n‑ele nnikyˈa te qa atx il toj wanmiˈn, ex ax nxi jkˈuˈn wejiˈy, tuˈn nbˈinchin il.


Ja muuan juoksi ja täytti sienen hapanviinillä, pani sen ruovon päähän ja antoi hänelle juoda sanoen: "Annas, katsokaamme, tuleeko Elias ottamaan hänet alas". 	 At junjun bˈaj bˈinte, kyxolxjo iteˈxtaq axsa ex bˈaj kyqˈma: Kybˈinxsiˈn, luˈ nqˈolbˈin tiˈj Elías, a yolil Tyol Dios.


vaan jotka, niinkuin ruuat ja juomat ja erilaiset pesotkin, ovat ainoastaan lihan sääntöjä, jotka ovat voimassa uuden järjestyksen aikaan asti. 	 ¿Ex tiquˈnil? Quˈn a ojtxe tumil nyolin noq tiˈjjo wabˈj, ex kˈwabˈj, ex tuˈn tel txjetjo jun tiˈx tiˈ, ex ilaˈ kawbˈil tiˈjjo kybˈinchbˈin xjal. Me ntiˈtaq toklin tuˈn ttxˈixpit kyanminxjal tuˈn. Qalaˈ tkyaqiljo luˈn n‑ajbˈintaq kyexjal ojtxe, teˈ naˈmtaq tul kanin Jesús tuˈn ttxˈixpit tumil, tzeˈn tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa Dios.


Mutta nähdessään, kuinka tuuli, hän peljästyi ja rupesi vajoamaan ja huusi sanoen: "Herra, auta minua". 	 Me atzaj teˈ tnaˈnte txqan tipin kyqˈiqˈ, bˈeˈx tzaj xobˈ, ex kyjaˈtaq txi mulqˈaj toj aˈ. Bˈeˈx jaw ẍchˈin tuˈn t‑xobˈil: Chin tkloma, wAjawch.


mutta niiden kuluttua hän sanoi opetuslapsilleen: "Menkäämme taas Juudeaan". 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, tzaj tqˈmaˈn qeˈy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin: Qo meltzˈaj majl toj ttxˈotxˈ Judey.