Eikö itse luontokin opeta teille, että jos miehellä on pitkät hiukset, se on hänelle häpeäksi; 	 Quˈn ¿Ma nyatzin twutzx, qa ttxˈixew te ichiˈn tuˈn tkubˈ tchˈiysin twiˈ tzeˈnku twiˈ jun qya?


Mutta kun Jeesus kuuli, että Johannes oli pantu vankeuteen, poistui hän Galileaan. 	 Tej tbˈinte Jesús, qa otaq kux jpuˈn Juan, a Jawsil Aˈ, toj tze, bˈeˈx xiˈ toj txˈotxˈ Galiley.


Totisesti, totisesti minä sanon teille: joka kuulee minun sanani ja uskoo häneen, joka on minut lähettänyt, sillä on iankaikkinen elämä, eikä hän joudu tuomittavaksi, vaan on siirtynyt kuolemasta elämään. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Ankye teˈ nkubˈ tbˈin nyola tukˈa tkyaqil tanmin, ex kˈwel tnimin a saj chqˈon weˈy, atpen teˈ tchwinqil te jun majx. Ex nlay txi qˈoˈn toj najin, quˈn o txˈixpit tanmin te kyime tuˈn tok te chwinqil.


Jotka lihan vallassa ovat, ne eivät voi olla Jumalalle otolliset. 	 Tuˈnpetziˈn, aye nchi bˈet tzeˈnkuxjo ntqanin tachbˈil kyxmilil, mi ntzalaj Dios kyiˈj.


niin minä, jos milloin Hispaniaan matkustan, tulen luoksenne, sillä minä toivon sieltä kautta matkustaessani näkeväni teidät ja teidän avullanne pääseväni sinne, kunhan ensin olen vähän saanut iloita teidän seurastanne. 	 Me aj nxiˈy España, chin kyˈelixa qˈolbˈil kyeˈy. Aj tbˈaj jun jteˈ qˈij wuˈn kyxola, wajatlaˈy tuˈn kymojiˈn wukˈiy toj nbˈeˈy, aj nxiˈy tzma tzachiˈn.


Niin hän sanoi vaimolle: "Mitä tahdot?" Tämä sanoi hänelle: "Sano, että nämä minun kaksi poikaani saavat istua, toinen sinun oikealla ja toinen vasemmalla puolellasi, sinun valtakunnassasi". 	 Xi tqanin Jesús te: ¿Tiˈtzin tajach? Ante qya xi ttzaqˈwin: Wajatlaˈy, tuˈn kykubˈ tqˈuqbˈin wala toj Tkawbˈila toj tman qˈobˈa ex juntl toj tẍnayaja kawil tukˈiy.


Elias oli ihminen, yhtä vajavainen kuin mekin, ja hän rukoili rukoilemalla, ettei sataisi; eikä satanut maan päällä kolmeen vuoteen ja kuuteen kuukauteen. 	 Kaˈntzin tejiy yolil Tyol Dios ojtxe, a Elías: Xjalx tzeˈnku qe xjalqo. Me atziˈn teˈ t‑xi tqanin toj tnaˈj Dios, tuˈn mi tzˈetza jbˈal tibˈaj txˈotxˈ, ex mix etze jbˈal toj oxe abˈqˈe tukˈa nikyˈjin.


Autuaita ovat hiljaiset, sillä he saavat maan periä. 	 Kyˈiwlinqexixjo ayeˈ o tzˈajtz tiˈj kyanmin, quˈn kchi najal tojjo txˈotxˈ, a o tzaj ttziyin Dios kye.


Niinkuin minä Makedoniaan lähtiessäni kehoitin sinua jäämään Efesoon, käskeäksesi eräitä kavahtamaan, etteivät vieraita oppeja opettaisi 	 Quˈn ikytziˈn tzeˈnku in kubˈsin nwutza tey, tej nxiˈy toj txˈotxˈ te Macedonia, exsin ikyx teˈ jaˈlin kxel nqˈmaˈn juntl majla tey, tuˈn tkyija toj tnam Éfeso, tuˈn t‑xi tnikˈuˈn te junjun xjal, tuˈn mina txi kyyekˈin jun xnaqˈtzbˈil, nya toj tumil,


sanoi hän suurella äänellä: "Nouse pystyyn jaloillesi". Ja hän kavahti ylös ja käveli. 	 Xitzin tqˈmaˈn Pabl qˈajqˈoj wen kyjaluˈn: ¡Weˈksa, ex weˈkuxixa jikyin wen! Jaw tˈikypajjo ichin, ex ok ten bˈetil.


Minä sanon teille: ei ole vaimoista syntyneitten joukossa yhtäkään suurempaa kuin Johannes; mutta vähäisin Jumalan valtakunnassa on suurempi kuin hän. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn, qa kyxol tkyaqilxjal twutz txˈotxˈ, mix aˈl jun nimxixtl toklin tzeˈnku te Juan, a Jawsil Aˈ. Me ajo a noq tal chˈin toklin toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, nimxixtl toklin tzeˈnku te Juan.


Taivas ja maa katoavat, mutta minun sanani eivät koskaan katoa. 	 A kyaˈj ex txˈotxˈ ok kchi bˈajil, me mex weˈ Nyol nlayx chi kyijx kyeˈ, tuˈn mi chi japin bˈaje.


Ja kun he katselivat taivaalle hänen mennessään, niin katso, heidän tykönänsä seisoi kaksi miestä valkeissa vaatteissa; 	 Tzuntaqtzin nchi kaˈyin tzeˈn tten xjaw qˈiˈn Jesús twutz kyaˈj, tej tkubˈ kyyekˈin kyibˈ kabˈe ichin toktaq kyxbˈalin sjanin wen,


ettei teidän uskonne perustuisi ihmisten viisauteen, vaan Jumalan voimaan. 	 tuˈn mi tzˈoke qe kykˈuˈja tiˈjjo nabˈl, a tbˈanilx kyexjal, qalaˈ oˈkxjo tiˈjjo tipin qMan Dios.


Mutta Henki sanoo selvästi, että tulevina aikoina moniaat luopuvat uskosta ja noudattavat villitseviä henkiä ja riivaajien oppeja 	 Twutzxix ntqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan, qa aj chˈixtaq tjapin bˈaj tqˈijil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, at junjun kyjel ttzaqpiˈn tnimbˈil, tuˈn t‑xi lipe kyiˈj taqˈnil tajaw il, tukˈa kyxnaqˈtzbˈil, a noq te sbˈuˈbˈl.


ja niin te ette enää salli hänen antaa mitään avustusta isälleen tai äidilleen. 	 Ex nkyqˈmaˈn: Aˈltziˈn kqˈmalte ikyjo, ntiˈl il tiˈj tuˈn tmojin tiˈj ttata mo tiˈj tnana.


Ja milloin me näimme sinut outona ja otimme sinut huoneeseemme, tai alastonna ja vaatetimme sinut? 	 ¿Jtojetzin xqliˈy ay ma tzˈoka te bˈetin xjal, ex matla txi qqˈoˈn twatbˈila; ex jaˈtzin xqlaˈyiˈy ay ntiˈt t‑xbˈaliˈn tok, ex matla txi qqˈoˈn?


Jos olenkin oppimaton puheessa, en kuitenkaan tiedossa; olemmehan tuoneet sen teille kaikin tavoin ilmi kaikissa asioissa. 	 Bˈalaqa a chin yoliˈn nyaxix tbˈanil toj kywutza; me metzin nnabˈla, ojtzqiˈnl kyuˈn, ex o bˈaj nyekˈiˈn ilaˈ maj toj tkyaqil nbˈinchbˈiˈn.


Mutta Raamattu on sulkenut kaikki synnin alle, että se, mikä luvattu oli, annettaisiin uskosta Jeesukseen Kristukseen niille, jotka uskovat. 	 Quˈn qkyaqilx awo xjalqo twutz txˈotxˈ o qo bˈinchin il, ikytziˈn tzeˈn ntqˈmaˈn Tyol Dios. Tuˈn ikyjo, tkyaqilx xjal tokx tjaqˈ tkawbˈil il. Me noq tuˈn qnimbˈil tiˈj Jesucrist, at qoklin tiˈjjo aj bˈantnin tiˈj atxix ojtxe tukˈa Abraham, a chwinqil te jun majx.


Pietari sanoi hänelle: "Et ikinä sinä saa pestä minun jalkojani". Jeesus vastasi hänelle: "Ellen minä sinua pese, ei sinulla ole osuutta minun kanssani". 	 Me ante Pegr xi tqˈmaˈn: Nlayx ntziyiˈy jun maj tuˈn tel ttxjoˈn nqaˈn. Xi ttzaqˈwin Jesús: Qa mi s‑el ntxjoˈn tqan, ntiˈxpen toklintza wukˈiy.


Kun panemme suitset hevosten suuhun, että ne meitä tottelisivat, niin voimme ohjata niiden koko ruumiin. 	 Kaˈntzin te chejila; tuˈn tkubˈ nimin tuˈn chej, k‑okix tqˈoˈn kxbˈil tal netzˈ toj ttzi, tuˈn tqˈoˈnte tibˈ, ex tuˈn t‑xiˈ jaˈ taje chejil.


Ja tietäkää ennen kaikkea se, ettei yksikään Raamatun profetia ole kenenkään omin neuvoin selitettävissä; 	 Tuˈnpetziˈn, ilxix tiˈj tuˈn tel kynikyˈa tiˈjjo lo: Quˈn ntiˈ junte yol tzˈibˈin toj Tyol Dios, a aku pjet tuˈn jun xjal noq tzeˈnku taj.


Mutta hän tiesi heidän ajatuksensa ja sanoi heille: "Jokainen valtakunta, joka riitautuu itsensä kanssa, joutuu autioksi, ja talo kaatuu talon päälle. 	 Me bˈiˈntaq te Jesús tuˈn, tiˈtaqjo nkybˈisin xjal. Tuˈntziˈn, xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Qa paˈn kytenxjal toj jun nim tnam, ex qa kyajqˈoj kyibˈ, noqx aku chi kubˈ naj tuˈn qˈoj. Ex ikyxjo toj jun ja xjal; qa kyajqˈoj kyibˈ, nlay chi el wen.


Herodeksen, Juudean kuninkaan, aikana oli pappi, nimeltä Sakarias, Abian osastoa. Ja hänen vaimonsa oli Aaronin tyttäriä, ja tämän nimi oli Elisabet. 	 Teˈ attaq Herodes kawil toj Judey, attaq jun chˈuq pale tzajnin tiˈj tyajiljo jun qtzan pale Abías, ex tojjo chˈuq anetziˈn tokxtaq jun pale, Zakariy tbˈi. Ataqtzin t‑xuˈjil Zakariy, Lisabet tbˈi, tzajnin tiˈj tyajiljo qtzan tnejil pale Aarón.


Niin minä vastasin: `Kuka olet, herra?` Ja hän sanoi minulle: `Minä olen Jeesus Nasaretilainen, jota sinä vainoat`. 	 Xitzin nqanintza: ¿Ankye te, Tata? Tzajtzin ttzaqˈwintz weˈy: Ayin wejiˈy Jesús aj Nazaret, ex ayinxjiˈy, a nchin el tikyˈiˈn.


ja tuomion, koska tämän maailman ruhtinas on tuomittu. 	 Ex k‑elil kynikyˈ tiˈjjo kujxix tkawbˈil Dios, quˈn otaq kubˈ tiˈj tajaw il wuˈn, a nkawin tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex kxeˈl toj najin te jun majx.


jonka Jumala on edeltä luvannut profeettainsa kautta pyhissä kirjoituksissa, 	 A tqanil tzaj ttziyin qMan Dios kyuˈn yolil Tyol ojtxe, ex kyij kytzˈibˈin tojjo Tuˈjil Tyol Dios, a xjanxix.


Ja kun rukoilette, niin älkää tyhjiä hokeko niinkuin pakanat, jotka luulevat, että heitä heidän monisanaisuutensa tähden kuullaan. 	 Ex aj kyok ten naˈl Dios, nya noq tiˈchaqku kchi okil ten qˈmalte, tzeˈnku nbˈant kyuˈnxjal, a nya ojtzqiˈn Dios kyuˈn. Quˈn toj kywutz, nyakuj noq tuˈn ikyjo, kchi tzajil bˈiˈn tuˈn Dios; qalaˈ tukˈax jun jteˈ yol, me qa nkynaˈn toj kyanmiˈn.


Niin he sanoivat hänelle: "Missä sinun isäsi on?" Jeesus vastasi: "Te ette tunne minua ettekä minun Isääni; jos te tuntisitte minut, niin te tuntisitte myös minun Isäni". 	 Xi kyqanin te: ¿Jaˈtzin taˈye tMantza? I xi ttzaqˈwin Jesús: Mipe n‑el kyetza kynikyˈ wiˈja. ¿Yajtzilaˈ te nMaˈn? Noqit aku tzˈel kynikyˈa wiˈja, ex matla tzˈel kynikyˈa te nMaˈn.


Mutta me uskomme Herran Jeesuksen armon kautta pelastuvamme, samalla tapaa kuin hekin." 	 Awotzinqe nxi qnimin qa kloˈnqo toj il nya tukˈa juntl tiˈ, chi Pegr, qalaˈ noq tuˈn t‑xtalbˈil qAjaw Jesús, ikyxjo tzeˈnku kye nimil nya Judiy.


Ja Jeesus sanoi: "Tuomioksi minä olen tullut tähän maailmaan, että ne, jotka eivät näe, näkisivät, ja ne, jotka näkevät, tulisivat sokeiksi". 	 Bˈeˈx xi tqˈmaˈn Jesús: Ma chin ula tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈn nkawiˈn tukˈa tumil, tuˈntzintla ayejo moẍqe toj kyanmin, tuˈn tbˈant kykaˈyin; ex ayetziˈn njaw kynimsin kyibˈ, tuˈn kyok moẍ toj kyanmin.


Jos teitä solvataan Kristuksen nimen tähden, niin te olette autuaat, sillä kirkkauden ja Jumalan Henki lepää teidän päällänne. 	 Ex qa ma chi ok yisoˈn noq tuˈn tpaj Crist, at tkyˈiwbˈil kyibˈaja, noq tuˈn Xewbˈaj Xjan kyukˈiy, a T‑xew Dios nqoptzˈaj wen.


Ja Jeesus kutsui opetuslapsensa tykönsä ja sanoi: "Minun käy sääliksi kansaa, sillä he ovat jo kolme päivää olleet minun tykönäni, eikä heillä ole mitään syötävää; enkä minä tahdo laskea heitä syömättä menemään, etteivät nääntyisi matkalla". 	 O tzaj ttxkoˈn Jesús a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Nchyoˈn nkˈuˈja kyiˈjjo xjal lo, quˈn ma bˈant‑xi oxe qˈij kytenbˈile qukˈa, ex ntiˈx chˈin o txi kywaˈn. Ex nkyˈeˈy tuˈn kyaj nchqˈoˈn kyja kukxjo, quˈn aku chi kubˈ numj toj bˈe tuˈn waˈyaj.


Jos joku puhuu, puhukoon niinkuin Jumalan sanoja; jos joku palvelee, palvelkoon sen voiman mukaan, minkä Jumala antaa, että Jumala tulisi kaikessa kirkastetuksi Jeesuksen Kristuksen kautta. Hänen on kunnia ja valta aina ja iankaikkisesti. Amen. 	 Ikytziˈn, qa at jun at toklin tuˈn tyolin, noqit yolin tzeˈnkuxjo Tyol Dios. Ex qa at jun at toklin tuˈn tajbˈin kye txqantl, noqit tzˈajbˈin tukˈa tkyaqil tipin, tzeˈnkuxjo ma tzaj tqˈoˈn Dios, tuˈntzintla tkyaqiljo nbˈant, bˈant‑xitla te nimsbˈil tbˈi Dios, noq tuˈn Jesucrist, a nimxit tbˈi toj tkyaqil tipin jaˈlin ex te jun majx. Ikyxitjo.


Kolossassa asuville pyhille ja uskoville veljille Kristuksessa. Armo teille ja rauha Jumalalta, meidän Isältämme! 	 Nxi ntzˈibˈiˈn kyeˈy, ayiˈy werman te aj Colosa, a waˈlqiˈy toj kynimbˈila tiˈj Crist, a skˈoˈnxix tuˈn Dios. Axte qMan Dios ktzajil qˈonte jun t‑xtalbˈil kyibˈaja, ex jun kymujbˈil kyibˈa toj tkyaqil.


sanoen: "Amen! Ylistys ja kirkkaus ja viisaus ja kiitos ja kunnia ja voima ja väkevyys meidän Jumalallemme aina ja iankaikkisesti, amen!" 	 ex kyqˈma: ¡Ikyxitjo! Qqˈonx bˈitz te nimsbˈil tbˈi Dios, ex jniˈ qnabˈl, ex tkyaqil aqˈbˈil chjonte, junx tukˈa nim qoklin, qipin ex qkujil, jaˈlin ex te jun majx. ¡Ikyxitjo!


Heidän kurkkunsa on avoin hauta, kielellänsä he pettävät, kyykäärmeen myrkkyä on heidän huultensa alla; 	 Ex tkyaqilxjo n‑etz toj kytzi, ikytziˈn tzeˈnku ttzuwil jun kyimnin tokx toj jul. Ex manyor sbˈulqe tukˈa kyyol. Nchi kyˈixbˈe xjal tuˈn kyyol, tzeˈnku ttxˈaˈbˈl kan,


Ja taas: "Kiittäkää Herraa, kaikki pakanat, ja ylistäkööt häntä kaikki kansat". 	 Ex toj juntl tnej Tuˈjil Tyol Dios, ntqˈmaˈn: Chi bˈitzinqiˈy tbˈi qAjaw, ayiˈy nya Judiyqiˈy. Ex chi nimsiˈn tbˈi kyxol tkyaqil xjal twutz txˈotxˈch.


nyt iloitsen, en siitä, että tulitte murheellisiksi, vaan siitä, että murheenne oli teille parannukseksi; sillä te tulitte murheellisiksi Jumalan mielen mukaan, ettei teillä olisi mitään vahinkoa meistä. 	 Tuˈnpetziˈn, nchin tzalaja, nya tuˈn bˈis tzaj toj kyanmiˈn; quˈn atziˈn bˈis ma tzˈajbˈin tuˈn tajtz tiˈj kyanmiˈn, ex tuˈn kybˈinchinte kyteˈn twutz Dios. Ma tzikyˈx chˈin bˈis kyuˈn, me nya noq kukxjo, quˈn ma tzikyˈx kyuˈn tzeˈnku taj qMan Dios; ex nya noq taj kˈaˈnil qkˈuˈja kyiˈja.


Kuitenkin minä sanon teille totuuden: teille on hyväksi, että minä menen pois. Sillä ellen minä mene pois, ei Puolustaja tule teidän tykönne; mutta jos minä menen, niin minä hänet teille lähetän. 	 Me twutzxixjo ma txi nqˈmaˈn kyeˈy, qa wenxix te kyeˈy tuˈn nxiˈy, quˈn qa mi ẍinka, nlay tzuljo Xewbˈaj Xjan onil kyeˈy, ex qˈuqbˈil kykˈuˈja. Me aj qa ma chinka, ok ktzajil nchqˈoˈn.


Niin hän lähti ja rupesi Dekapolin alueella julistamaan, kuinka suuria tekoja Jeesus oli hänelle tehnyt; ja kaikki ihmettelivät. 	 Bˈeˈx xiˈ ichin, ex ok ten qˈmalte kyxolile jniˈ xjal kye tnam te Decápolis tkyaqiljo a otaq tbˈinchin Jesús tiˈj. Tkyaqiljo jniˈ xjal bˈeˈxtaq nbˈajel kyim tuˈn ikyjo.


Katso, laivatkin, vaikka ovat niin suuria ja tuimain tuulten kuljetettavia, ohjataan varsin pienellä peräsimellä, minne perämiehen mieli tekee. 	 Ex kaˈnqetzin kye bark, exsin tuˈnj ma tijqe, ex tzunx njuˈminx kyqˈiqˈ kyiˈj, tzeˈn nchi rinin toj ttxuyil aˈ, n‑okin jun tal netzˈ xuybˈilte kyuˈnxjal, a qˈilte, jaˈ tumil kyaje tuˈn kyxiˈye.


Ja niin Paavali lähti heidän keskeltänsä. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx el bˈet Pabl.


Niinpä Joosef, jota apostolit kutsuivat Barnabaaksi - se on käännettynä: kehoittaja - leeviläinen, syntyisin Kyprosta, 	 Ikytzin bˈajjo tiˈjjo jun ichin, Jse tbˈi, tzajnintaq toj txˈotxˈ Chipre, ex attaq toklin kyxol t‑xjalil qtzan Leví. Atzin te Jse ok qˈoˈn juntl tbˈi kyuˈn tsanjil, Bernabé, atzin tzˈelpineˈ, aj qˈuqbˈil kˈuˈjbˈaj.


Älä nuhtele kovasti vanhaa miestä, vaan neuvo niinkuin isää, nuorempia niinkuin veljiä, 	 Mi chi ok tmiyonjiy xjal ma chi tijin, qalaˈ chebˈe xmoxinqeka nyakuqexitlaj ttatiy ex tnaniy. Ex ikyqexjo kuˈxin qˈa, nyakutlaj titzˈinqiy; ex ikyqexjo txin nyakutlaj tanebˈqiy. Mi kubˈ tbˈinchin jun nya bˈaˈn kyiˈj, tuˈntzin mix aˈl jun jaw yolbˈin tiˈja.


Ja Pietari lähti ja seurasi häntä, mutta ei tiennyt, että se, mikä enkelin vaikutuksesta tapahtui, oli totta, vaan luuli näkevänsä näyn. 	 Bˈeˈxsin xi lipe Pegr tiˈj angel, me mix ele tnikyˈ te, qa twutzxjo nkubˈtaq tbˈinchin angel mo minaj, quˈn ikytaqjo lo te te, tzeˈnku jun twutzikyˈ n‑ok.


Niin kuningas nousi ja maaherra ja Bernike sekä ne, jotka istuivat heidän kanssansa. 	 Jawtzin weˈ nmaq kawil junx tukˈa t‑xuˈjil, Berenice tbˈi, ex tukˈa Festo, a kawil, ex kykyaqiljo a qˈuqleqetaq antza.


Ja Damaskossa oli eräs opetuslapsi, nimeltä Ananias. Hänelle Herra sanoi näyssä: "Ananias!" Hän vastasi: "Katso, tässä olen, Herra". 	 Tojx Damasco, najletaq jun nimil, Ananías tbˈi, a otaq tzˈok jun twutzikyˈ tuˈn tAjaw Tkyaqil, a qˈmante te: ¡Ananías! Tzajtzin ttzaqˈwin Ananías: Loqiˈn lo, wAjaw.


Sentähden minä notkistan polveni Isän edessä, 	 Tuˈnpetziˈn, nchin kubˈ mejeˈy naˈl Dios twutz qMan Dios kyiˈja.


Ja veli antaa veljensä kuolemaan ja isä lapsensa, ja lapset nousevat vanhempiansa vastaan ja tappavat heidät. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, iteˈ itzikybˈaj kchi bˈaj xel kykˈayin kyitzˈin kye kawil, tuˈn kybˈaj kubˈ bˈyoˈn; ex iteˈ manbˈaj kchi bˈaj kxel kykˈayin kykˈwal, ex ikyqexl kˈwalbˈajjo, kchi bˈaj xel kykˈayin kytata, tuˈn kybˈaj kubˈ bˈyoˈn.


Ja minä sanoin: `Herra, mitä minun pitää tekemän?` Herra sanoi minulle: `Nouse ja mene Damaskoon, niin siellä sinulle sanotaan kaikki, mikä sinulle on tehtäväksi asetettu`. 	 Xi nqaniˈn: ¿Tiˈtzin kˈwel nbˈinchintza, Tata? Tzajtzin tqˈmaˈn Tata weˈy kyjaluˈn: Weˈksa, ex qˈinx tumil tbˈey tzma Damasco. Antza, ktzajil qˈmaˈne tey tkyaqiljo a il tiˈj tuˈn tkubˈ tbˈinchiˈn.


ja sanoi: "Nouse, ota lapsi ja hänen äitinsä ja mene Israelin maahan, sillä ne ovat kuolleet, jotka väijyivät lapsen henkeä". 	 ¡Weˈksa! Ex qˈinxjiy tal kˈwal tukˈiy tukˈax tnana. Ku tmeltzˈaja toj txˈotxˈ te Israel, quˈn ma chi kyimjo aye kyajtaq tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn tal kˈwal.


Niinpä sitoo laki naidun vaimon hänen elossa olevaan mieheensä; mutta jos mies kuolee, on vaimo irti tästä miehen laista. 	 Ikyjo tzeˈnku jun qya, a ma jaw meje tukˈa tchmil. A itzˈxtaqjo tchmil, at toklin tkawbˈil mejebˈlin tibˈaj. Me qatzin qa ma kyimjo tchmil, ma tzaqpajjo qya tjaqˈjo tkawbˈil mejebˈlin, a attaq tibˈaj.


Ja he menivät kukin kotiinsa. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo; bˈeˈx i bˈaj aj junjun kyja.


Siitä me tiedämme, että olemme totuudesta, ja me saatamme hänen edessään rauhoittaa sydämemme sillä, 	 Ikytzin tumiljo, qa matxixix qo ok te tbˈanil nimil, ex ikytzin kqebˈil qkˈuˈjjo twutz Dios.


Samoin ylipapitkin ynnä kirjanoppineet keskenään pilkkasivat häntä ja sanoivat: "Muita hän on auttanut, itseään ei voi auttaa. 	 Klomiltzin tibˈa jaˈlin, ex qˈinkutz tibˈa twutz cruz, chi chiˈ.


Mutta kun Johannes oli juoksunsa päättävä, sanoi hän: `En minä ole se, joksi minua luulette; mutta katso, minun jälkeeni tulee se, jonka kenkiä minä en ole arvollinen jaloista riisumaan`. 	 Me atzaj teˈ chˈixtaq tkyim Juan, tqˈma kyjaluˈn: Nyaqin wejiˈy Kolil, a tzeˈnku kyeˈ nkubˈ kybˈisin. Quˈn at juntl tetz lipchetz wiˈja, ex nimxixtl toklin nwutza, nipila at chˈin wokliˈn tuˈn woka te taqˈnil.


Sillä ei Makedoniaan tultuammekaan lihamme saanut mitään rauhaa, vaan me olimme kaikin tavoin ahdistetut: ulkoapäin taisteluja, sisältäpäin pelkoa. 	 Atxixjo tej qkaniˈn toj txˈotxˈ te Macedonia, tuˈn qbˈintiˈy kyqanila, ntiˈ chˈin twenil o qnaˈy, qalaˈ noqx tiˈchaqku yajbˈil o tzaj qiˈja; nchi jaw xjal tuˈn kyqˈoj, ex nimxix bˈis toj qanmiˈn.


sen, joka on meidän perintömme vakuutena, hänen omaisuutensa lunastamiseksi - hänen kirkkautensa kiitokseksi. 	 a ma tzˈok te jun kujsbˈil Tyol qMan tiˈjjo qetzbˈil, a ktzajil tqˈoˈn, ajxi kykotpajjo tkyaqilx, a at toklin tiˈj, tuˈntzintla tjaw nimsitjo tbˈi, a nimxix t‑xilin.


Mutta tietääksenne, että Ihmisen Pojalla on valta maan päällä antaa syntejä anteeksi, niin" - hän sanoi halvatulle - "nouse, ota vuoteesi ja mene kotiisi." 	 Me mi xi kynimiˈn qa ikyjo. Me atzin jaˈlin, kxel nyekˈiˈn kywutza qa ayiˈn weˈ, a Tkˈwal Ichin, at wokliˈn tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈn tkubˈ nnajsiˈn kyilxjal te jun majx. Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn te yabˈ: ¡Weˈksa! ¡Qˈinxjiy tkuẍbˈila, ex kux tzˈaja tjay!


Mutta me tiedämme, että laki on hyvä, kun sitä lain mukaisesti käytetään 	 Quˈn bˈiˈn quˈn, qa bˈaˈn teˈ tkawbˈil Dios, me qa ma tzˈajbˈin quˈn tzeˈnkuxjo taj.


Ja Jeesus lähti sieltä ja vetäytyi Tyyron ja Siidonin tienoille. 	 Tej tetz Jesús antza, bˈeˈx xiˈ toj txˈotxˈ te Tiro ex te Sidón.


Niin he taas huusivat sanoen: "Älä häntä, vaan Barabbas!" Mutta Barabbas oli ryöväri. 	 Tuˈntziˈn, kykyaqilx i ok ten ẍchˈil juntl majl: ¡Mina teˈ! Qalaˈ tzaqpinxa Barrabás. Ex atzin te Barrabás jun toj kˈul xjaltaq teˈ.


Niin Paavali sanoi: "Johannes kastoi parannuksen kasteella, kehoittaen kansaa uskomaan häneen, joka oli tuleva hänen jälkeensä, se on, Jeesukseen". 	 Xitzin tqˈmaˈn Pabl: Twutzx teˈ, tzuntaq nchi kuˈx kyeˈ xjal toj aˈ tuˈn Juan, te jawsbˈil aˈ, aj kynimintaq tiˈj qMan Dios. Me tzuntaq nxi tqˈmaˈn kye, a nchi nimintaq, qa iltaq tiˈj tuˈn t‑xi nimitjo juntl, a lipchetztaq tiˈj, a Jesucrist.


Ja katso, eräs lainoppinut nousi ja kysyi kiusaten häntä: "Opettaja, mitä minun pitää tekemän, että minä iankaikkisen elämän perisin?" 	 Attaq jun xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil xi laqˈe yolil tkˈatz Jesús, me noq tuˈn tkubˈ tzˈaq tuˈn toj til tuˈn tyol. Xitzin tqanintz kyjaluˈn: Xnaqˈtzil, ¿Tiˈtzin weˈ tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn, tuˈn nkanbˈintejiˈy chwinqil te jun majx?


Vielä minä sanon teille: jos kaksi teistä maan päällä keskenään sopii mistä asiasta tahansa, että he sitä anovat, niin he saavat sen minun Isältäni, joka on taivaissa. 	 Ex twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa ma kotpitjo xjal tuˈn toj kyil, noq tuˈn ktqˈmaˈbˈila tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex aj kyok toj paˈbˈin twutz Dios toj kyaˈj, kchi kotpajil te jun majx. Ex qa mi xi kynimin a ktqˈmaˈbˈila, ma chi kˈlet tuˈn kyil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex aj kyok toj paˈbˈin twutz Dios toj kyaˈj, kchi xel toj najin te jun majx.


Mutta Jeesus sanoi hänelle: "Älkää kieltäkö; sillä joka ei ole teitä vastaan, se on teidän puolellanne". 	 Xitzin ttzaqˈwin Jesús kyjaluˈn: Mina txi kymiyoˈn kyeˈ, quˈn atziˈn luˈn nya qiˈjbˈinxi taˈ, qukˈa taˈ teˈ.


Kuitenkin olen paikka paikoin jotenkin rohkeasti teille kirjoittanut, uudestaan muistuttaakseni teille näitä asioita, sen armon kautta, jonka Jumala on minulle antanut 	 Tojjo wuˈja lo, ma txi ntzˈibˈiˈn junjun tumil kuj chˈin, tuˈntzin mi tzˈele najeˈ t‑xtalbˈil Dios toj kykˈuˈja, a ma tzaj toqxenin weˈy,


Ja kirjanoppineet, jotka olivat tulleet Jerusalemista, sanoivat: "Hänessä on Beelsebul", ja: "Riivaajien päämiehen voimalla hän ajaa ulos riivaajia". 	 Ex ikyjo kyqˈmaˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, a i tzaj toj Jerusalén, qa tzyuˈntaq tuˈn tajaw il, ex qa tuˈn tkawbˈil tajaw il nchi exetaqjo taqˈnil tajaw il tuˈn.


Ja kun Karitsa avasi toisen sinetin, kuulin minä toisen olennon sanovan: "Tule!" 	 Tej tjaw tlaqin tal Tal rit tkabˈ jupbˈilte, nbˈiy tkabˈ ajbˈil ntqˈmaˈn: Ku tzajach.


Ja hän rupesi taas opettamaan järven rannalla. Ja hänen luoksensa kokoontui hyvin paljon kansaa, jonka tähden hän astui venheeseen ja istui siinä järvellä, ja kaikki kansa oli maalla järven rannalla. 	 Juntl majl, ok ten Jesús xnaqˈtzil ttzi Nijabˈ te Galiley. Pon chmet txqan xjal tuˈn kybˈin tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil. Me bˈeˈx jax Jesús toj jun bark tuˈn t‑xi laqˈe chˈintl tojjo nijabˈ, quˈn nimxxjal pon chmet. Tej tokx laqˈe Jesús axsi, i kyije tene txqantl xjal ttzi nijabˈ.


Niin fariseukset ja kirjanoppineet kysyivät häneltä: "Miksi sinun opetuslapsesi eivät vaella vanhinten perinnäissäännön mukaan, vaan syövät leipää epäpuhtailla käsillä?" 	 Tuˈnpetziˈn, xi kyqanin Parisey exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil te Jesús: ¿Titzin quˈn mina nkubˈ kynimin t‑xnaqˈtzbˈiˈn a jniˈ kyij yekˈin qe ojtxe kyuˈn qtzan qtaˈẍ? Quˈn mina nchi txˈajin tzeˈn nchi waˈn.


Ja miehet, jotka matkustivat hänen kanssansa, seisoivat mykistyneinä: he kuulivat kyllä äänen, mutta eivät ketään nähneet. 	 Ayetzin kyej nchi bˈettaq tukˈa Saulo, bˈeˈx i xobˈx kyeˈ, quˈn tuˈn otaq kybˈi tqˈajqˈojil twiˈ jun aˈla, me ntiˈ jun otaq kyli.


niille, jotka hyvässä työssä kestävinä etsivät kirkkautta ja kunniaa ja katoamattomuutta, iankaikkisen elämän, 	 Kxel tqˈoˈn jun chwinqil te jun majx toj kyaˈj, exsin jun kyoklin tbˈanilxix tiˈjjo tqoptzˈajiyil qMan Dios, aye nchi jyon tiˈj, ex tok tilil kyuˈn, tuˈn kybˈinchin teˈ bˈaˈn tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Ja hänen sieltä lähtiessään kirjanoppineet ja fariseukset rupesivat kovasti ahdistamaan häntä ja urkkimaan häneltä moninaisia, 	 Atzaj teˈ tbˈaj tqˈmaˈn Jesúsjo jniˈ yol lo, ayetzaj jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil exqetziˈn Parisey nimx kyqˈoj tzaj. Tuˈntziˈn, bˈeˈx i ok ten qanilte noq tiˈchaqku tiˈ,


Ja eräänä päivänä, kun hän opetti, istui siinä fariseuksia ja lainopettajia, joita oli tullut kaikista Galilean ja Juudean kylistä ja Jerusalemista; ja Herran voima vaikutti, niin että hän paransi sairaat. 	 Toj jun qˈij, tzuntaq nchi kubˈ t‑xnaqˈtzin Jesús xjal, ex attaqjo tipin Dios tukˈa, tuˈn kyqˈanittaqjo yabˈ. Me antza, attaq junjun Parisey exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈjjo ojtxe kawbˈil tzajninqetaq toj junjun kojbˈil, iteˈkutaq toj ttxˈotxˈ Galiley, Judey, ex Jerusalén. Qˈuqleqetaq tkˈatz Jesús toj jun ja, tej kykanin junjun ichin iqintaq jun yabˈ kyuˈn twiˈ tkuẍbˈil. Ex ataqtzin teˈ yabˈ noq otaq tzˈok kˈolpaj. Kyajtaqjo xjal tuˈn tokx kyiˈn twutz Jesús, me mibˈintaq tokx.


niin myös muutamia naisia, jotka olivat parannetut pahoista hengistä ja taudeista: Maria, Magdaleenaksi kutsuttu, josta seitsemän riivaajaa oli lähtenyt ulos, 	 Ex iteˈtaq jun jteˈbˈin qya lipcheqektaq tiˈj, ayej a otaq chi qˈanit tuˈn Jesús kyeˈ taqˈnil tajaw il ex teˈ ilaˈkul yabˈil. Kyxoljo qya anetziˈn tokxtaq Mariy, aj Xleˈn tbˈi nqˈolbˈajtztaq, exsin otaq chi etzjo wuq taqˈnil tajaw il toj tanmin.


paljolla pyytämisellä anoen meiltä sitä suosiota, että pääsisivät osallisiksi pyhien avustamiseen; 	 Ox chi kubˈsinx kywutz qeˈy, tuˈn t‑xi qtziyiˈn tuˈn kyok mojil qukˈiˈy tiˈjjo onbˈil kye erman toj Jerusalén.


Sen jälkeen Jeesus taas ilmestyi opetuslapsilleen Tiberiaan järven rannalla; ja hän ilmestyi näin: 	 Tbˈajlinxiˈ tkyaqiljo lo, tzaj tyekˈin juntl majl Jesús tibˈ qwutza, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin, ttzij Nijabˈ Tiberias. Kubˈ tbˈinchin toj jun tumil kyjaluˈn:


Välimies taas ei ole yhtä varten; mutta Jumala on yksi. 	 Me tej tyolin Dios tukˈa Abraham, ntiˈtaq tajbˈin juntl xjal te yolil kyxol, quˈn aku Dios nyolintaq.


Ja me olemme kaiken sen todistajat, mitä hän teki juutalaisten maassa ja Jerusalemissa; ja hänet he ripustivat puuhun ja tappoivat. 	 Ex ma qliˈy tkyaqiljo xbˈant tuˈn Jesús toj txˈotxˈ te Judey ex toj Jerusalén. Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx jaw yoˈbˈin ex kubˈ bˈyoˈn twutz cruz.


yhtäkkiä, silmänräpäyksessä, viimeisen pasunan soidessa; sillä pasuna soi, ja kuolleet nousevat katoamattomina, ja me muutumme. 	 te jun paqx, tzeˈnku jun qmutzˈbˈin qwutz, aj t‑xi qbˈiˈn tqˈajqˈojil chun, te yekˈbˈil, aj tjapin bˈaj tkyaqil twutz txˈotxˈ. Ex ayetzin kyimnin kchi jawitz anqˈin, tuˈntzin mi chi kyime juntl majl, ex awotzin qe, awo itzˈqo, qo txˈixpitil.


Kun hän siis kuuli hänen sairastavan, viipyi hän siinä paikassa, missä hän oli, vielä kaksi päivää; 	 me tej tbˈinte Jesús, qa yabˈtaq Lázaro, axsa kyije tenl kabˈe qˈij, a jaˈ taˈyetaq.


Silloin he panivat kätensä heidän päällensä, ja he saivat Pyhän Hengen. 	 Kubˈtzin kyqˈoˈn Pegr ex Juan kyqˈobˈ kyibˈajxjal aj Samaria; ikytziˈn, bˈeˈx okx Xewbˈaj Xjan toj kyanmin.


Niin Juudas otti sotilasjoukon sekä ylipappien ja fariseusten palvelijoita ja tuli sinne soihdut ja lamput ja aseet mukanaan. 	 Tuˈnpetziˈn, kanin Judas tukˈa jun chˈuq xoˈl qˈaqˈ, ex junjun xqˈuqil tnejil ja te naˈbˈl Dios, a chqˈoˈnqe kyuˈn kynejil pale exqetziˈn Parisey; qˈimile kytze, chˈut twiˈ, ex kymachet; ex qˈimile kytzaj ex kykandil njulin wen.


Silmät teillä on, ettekö näe? Ja korvat teillä on, ettekö kuule? Ja ettekö muista: 	 ¿A iteˈ kywutza, me mina nkyloˈn? ¿Iteˈ kyẍkyiˈn, me mina nkybˈiˈn? ¿Minatzin naˈn kyuˈn?


Sitten hän myös sanoo vasemmalla puolellaan oleville: `Menkää pois minun tyköäni, te kirotut, siihen iankaikkiseen tuleen, joka on valmistettu perkeleelle ja hänen enkeleillensä. 	 Ex ikyxjo kxel nqˈmaˈn kye iteˈ toj nẍnayaja: Ku kyela nkˈatza, quˈn ma chi kyija tjaqˈ tqanbˈil nMaˈn. Ku kyxiˈy toj qˈaqˈ, a mixla k‑yupjilx, bˈinchinl te kawbˈil kujxix te tajaw il exqetziˈn jniˈ taqˈnil.


Ja hän päästi irti sen, joka kapinasta ja murhasta oli vankeuteen heitetty ja jota he vaativat, mutta Jeesuksen hän antoi alttiiksi heidän mielivallallensa. 	 Jatztzin ttzaqpiˈn Pilatjo Barrabás, a ichin tkuˈxtaq toj tze noq tuˈn tpaj tbˈujbˈin ex tbˈiˈybˈin, ikyxjo tzeˈnku nkyqanintaqxjal, exsin kubˈ tbˈinchin tukˈa Jesús tzeˈnkuxjo nkyqanintaq.


Iisaille syntyi Daavid, kuningas. Daavidille syntyi Salomo Uurian vaimosta; 	 Ante Isaí, ttata David, a nmaq kawiltaq. Ante David ttata Salomón, a taljo t‑xuˈjlbˈin Urías.


Mutta toivon Jumala täyttäköön teidät kaikella ilolla ja rauhalla uskossa, niin että teillä olisi runsas toivo Pyhän Hengen voiman kautta. 	 Ax Dios, a ntzaj qˈonte qˈuqbˈil qkˈuˈj, nojsinte kyanmiˈn tukˈa nim tzaljbˈil ex jun nukˈbˈil toj tkyaqil, tuˈntzintla kychˈiya wen tojjo kyqˈuqbˈil kykˈuˈja tiˈj, noq tuˈn tipin Xewbˈaj Xjan.


Totisesti minä sanon teille: tämä sukupolvi ei katoa, ennenkuin kaikki nämä tapahtuvat. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, a naˈmxtaq kybˈaj kyimxjal, a iteˈ tojjo tqˈijil jaˈlin, aj t‑xi xkyejo jniˈ luˈn.


Ja Jumala on voimallinen antamaan teille ylenpalttisesti kaikkea armoa, että teillä kaikessa aina olisi kaikkea riittävästi, voidaksenne ylenpalttisesti tehdä kaikkinaista hyvää; 	 Quˈn axte Dios nim tipin, tuˈn ttzaj qˈoˈnte nimxix kyeˈy tuˈn t‑xtalbˈil, tuˈntzintla ttzqetjo tkyaqil atx taj kyeˈy, ex tuˈntzintla kukx tuˈn kyoniˈn kyiˈjjo txqantl,


Ja heidän keskustellessaan ja tutkistellessaan tapahtui, että Jeesus itse lähestyi heitä ja kulki heidän kanssansa. 	 Toktaq kyyol, ex tzuntaq nchi chˈotj kyxolx, atzin te Jesús chebˈe ok laqˈe teˈ kykˈatz, ex xi lipe kytxlaj.


Vihdoin hän ilmestyi myöskin niille yhdelletoista heidän ollessaan aterialla; ja hän nuhteli heidän epäuskoaan ja heidän sydämensä kovuutta, kun he eivät olleet uskoneet niitä, jotka olivat nähneet hänet ylösnousseeksi. 	 Yajxi chˈintl, teˈ tokpin kykˈatz, txolejqetaqjo junlajaj t‑xnaqˈtzbˈin tiˈjjo meẍ toj jun ja. Noqx jniˈ i bˈaj tyisoˈn, quˈn mix xi kynimine ayeˈ i qˈmante qa otaq jaw anqˈin juntl majl,


Ja Paavali ja Barnabas viipyivät Antiokiassa opettaen ja julistaen useiden muidenkin kanssa Herran sanaa. 	 Ex atzin te Pabl ex Bernabé axsa i kyije kyeˈ toj Antyokiy, ex junx kyukˈa txqantl, i xnaqˈtzin, ex i qˈumlaj tiˈj Tyol tAjaw Tkyaqil.


tehdäkseen pappispalvelusta kaikkeinpyhimmässä, siinä oikeassa majassa, jonka on rakentanut Herra eikä ihminen. 	 Ex tkabˈ, lu n‑aqˈnin te qe tukˈa toklin te tnejilxix qpale, jaˈ najle Dios toj kyaˈj tojjo twutzxix tja, bˈinchin tuˈn, ex nya kyuˈnxjal.


Sillä elämä on minulle Kristus, ja kuolema on voitto. 	 Quˈn toj nchwinqila tzaluˈn, ntiˈ juntl tbˈanilx tzeˈn Crist; ex aj nkyima, nimxla tzaljbˈil, quˈn kchin tenbˈila tukˈa te jun majx.


Olkaa sen sijaan toisianne kohtaan ystävällisiä, hyväsydämisiä, anteeksiantavaisia toinen toisellenne, niinkuin Jumalakin on Kristuksessa teille anteeksi antanut. 	 Qalaˈ, chi okxa wen, bˈunin kyanmiˈn jun tukˈa juntl. Kynajsinkuy kyila kyxola, tzeˈnku te Dios ma kubˈ tnajsin kyila tuˈn Crist.


Ja toisena sapattina hän meni synagoogaan ja opetti; ja siellä oli mies, jonka oikea käsi oli kuivettunut. 	 Tojtzin juntl qˈij te ajlabˈl, okx Jesús toj jun muˈẍ ja te naˈbˈl Dios. Tokpinxi, ok ten xnaqˈtzil kyeˈ xjal. Tojxtaqtziˈn kˈulbˈil, attaq jun ichin, a ntiˈtaq tanmin tman tqˈobˈ.


Niin hän sanoi heille: "Teille on annettu Jumalan valtakunnan salaisuus, mutta noille ulkopuolella oleville kaikki tulee vertauksissa, 	 Xitzin tqˈmaˈntz kye: Ma tzaj tqˈoˈn Dios jun tumil kyeˈy, tuˈn tel kynikyˈa te tiˈjjo nbˈaj bˈant kyxolxjal twutz txˈotxˈ. Loqiˈn nchin yolin noq tukˈa techil, noq te ewil teˈ nyola kyeˈ a mina nxi kynimin.


Veljeni, älköön teidän uskonne meidän kirkastettuun Herraamme, Jeesukseen Kristukseen, olko sellainen, joka katsoo henkilöön. 	 Ayiˈy werman, a nimilqiˈy tiˈj qAjaw Jesucrist, a nimxix toklin, mi kubˈ kybˈinchiˈn tuˈn nya nim toklin jun xjal tzeˈnku juntl.


"Klaudius Lysias lausuu tervehdyksen korkea-arvoiselle maaherralle Feeliksille. 	 Ayiˈn, Claudio Lisias, kxel ntzˈibˈiˈn ex chin qˈolbˈila tey, Félix, ay tnejil kawil, nimxix tokliˈn.


että hän tavanmukaisessa pappistehtävien arpomisessa sai osaksensa mennä Herran temppeliin suitsuttamaan. 	 Me ataqtziˈn ntene kyuˈn nej nbˈaj kyjyoˈn kyxolx, alkye jun tuˈn tokx tojjo tnejil ja te nabˈl Dios, a jaˈ nkubˈe patittaq pon; me a Zakariy tzyet tuˈn tokx.


Sillä siinä Jumalan vanhurskaus ilmestyy uskosta uskoon, niinkuin kirjoitettu on: "Vanhurskas on elävä uskosta". 	 Quˈn noq tuˈn Tbˈanil Tqanil ma qo ok tzˈaqle twutz Dios, ex antza nyekˈine tzeˈn tuˈn qklete toj qil noq tuˈn qnimbˈil, ex tzeˈn tuˈn qbˈete toj tumil. Quˈn ikytziˈn ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios: Aye xjal, a tzˈaqleqe toj kyanmin, at kychwinqil te jun majx.


Herran Jeesuksen Kristuksen armo olkoon teidän henkenne kanssa. 	 Noqit ax qAjaw Jesucrist tzaj qˈoˈnte t‑xtalbˈil kyibˈaja kykyaqila.


Niin syntyi kansassa eripuraisuutta hänen tähtensä. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, bˈeˈx bˈaj kubˈ kypaˈnxjal kyibˈ noq tuˈn tpaj Jesús.


Ja Jeesus otti leivät ja kiitti ja jakeli istuville; samoin kaloistakin, niin paljon kuin he tahtoivat. 	 I jaw ttzyuˈn Jesúsjo wabˈj, ex xi tqˈoˈn chjonte te Dios tiˈj. Tbˈajlinxi naˈn Dios, tzaj tqˈoˈn qeˈy, ex xi qsipiˈn kyxoljo a qˈuqejqetaq. Ex ikyx kubˈ tbˈinchin kyukˈa tal kyiẍ; ex tzaj tqˈoˈn qeˈy tuˈn t‑xi qsipiˈn, noq jniˈ tuˈn tbˈaj kyuˈn.


Jos joku luulee olevansa profeetta tai hengellinen, niin tietäköön, että mitä minä kirjoitan teille, se on Herran käsky. 	 Qa at jun njaw tnimin tibˈ yolil Tyol Dios, ex qa at Xewbˈaj Xjan toj tanmin, bˈaˈn tuˈn tel tnikyˈ te, qa ajo nkubˈ ntzˈibˈiˈn axjo tnukˈbˈil qMan Dios.


Niin Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: Poika ei voi itsestänsä mitään tehdä, vaan ainoastaan sen, minkä hän näkee Isän tekevän; sillä mitä Isä tekee, sitä myös Poika samoin tekee. 	 Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn Jesús kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa ayiˈn Tkˈwal Dios, nlay bˈant tuˈn nbˈinchiˈn jun tiˈ noq wuˈnx wibˈxa; qalaˈ oˈkx nkubˈ nbˈinchinjiˈy a n‑ok nkaˈyiˈn te nMaˈn. Quˈn tkyaqilxjo nbˈant tuˈn nMaˈn, ex ikyxjo nbˈant wuˈn, ayiˈn Tkˈwal.


joiden kautta hän on lahjoittanut meille kalliit ja mitä suurimmat lupaukset, että te niiden kautta tulisitte jumalallisesta luonnosta osallisiksi ja pelastuisitte siitä turmeluksesta, joka maailmassa himojen tähden vallitsee, 	 Ex noq tuˈn tkyaqiljo lo, tzaj tqˈoˈn jun kujsbˈil tyol, a nim t‑xilin, tiˈj tkyaqiljo wen, a taj tuˈn tbˈinchin qiˈj, tuˈntzintla noq tuˈnjo yol lo, ma qo ok tzˈaqle tzeˈnku te Dios, tuˈntzintla qel oq twutzjo tkyaqiljo nya wen, a tzajnin tiˈjjo jniˈ achbˈil te twutz txˈotxˈ.


Ja he saapuivat Efesoon; sinne hän jätti heidät. Ja hän meni synagoogaan ja keskusteli juutalaisten kanssa. 	 Tej kykanin toj tnam Éfeso, bˈeˈx el tpaˈn te Pabl tibˈ tiˈj Priscila ex Aquila, ex bˈeˈx xiˈ tojjo ja te kynabˈl Dios Judiy. Antza, yoline kyukˈa Judiy, a nchi chmettaq antza.


Ja hän mestautti miekalla Jaakobin, Johanneksen veljen. 	 Xi tqˈmaˈn, tuˈn tkubˈ bˈyet Santyaw, a ttziky Juan, tukˈa jun kxbˈil, a kabˈe tste.


Älkää panetelko toisianne, veljet. Joka veljeään panettelee tai veljensä tuomitsee, se panettelee lakia ja tuomitsee lain; mutta jos sinä tuomitset lain, niin et ole lain noudattaja, vaan sen tuomari. 	 Ayiˈy werman, mina chi yolbˈiˈn nya bˈaˈn tiˈj junjun kyeˈ. Atzin nyolbˈin ikyjo, ikyx tzeˈnku nyolbˈin tiˈj kawbˈil, noq tqˈon tibˈ tzeˈnku jun kawil toj kawbˈil, ex ma kyij ttzaqpiˈn tkawbˈil qMan Dios. Qatzin ma tzˈok tqˈoˈn tibˈa ikyjo, a te ma tzˈok te kawil, qalaˈ a te, tuˈn tkubˈ niminte kawbˈil.


Nainen sanoi hänelle: "Herra, eipä sinulla ole ammennusastiaa, ja kaivo on syvä; mistä sinulla sitten on se elävä vesi? 	 Xi ttzaqˈwin teˈ qya: Ay Tata, noqittzin at pulbˈilte tuˈn, quˈn ma tij te xoch t‑xe. ¿Jaˈtzin ktzajile cheˈwe tuˈn, a itzˈ, tuˈn tzaj tqˈoˈn weˈy?


Ja toinen enkeli vuodatti maljansa mereen, ja se tuli vereksi, ikäänkuin kuolleen vereksi, ja jokainen elävä olento kuoli, mitä meressä oli. 	 Ex atzin tkabˈ angel xi tqonjo tlaq tibˈaj ttxuyil aˈ, ex bˈeˈx okjo aˈ te chikyˈ tzeˈnku tchkyˈel jun kyimnin. Ex bˈeˈx i bˈaj kyimjo tkyaqiljo najleqetaq toj.


Jeesus vastasi hänelle: "Minä sanon sinulle: ei seitsemän kertaa, vaan seitsemänkymmentä kertaa seitsemän. 	 Atzin te Pegr xi laqˈe, ex xi tqanin te Jesús: WAjaw, ¿Jteˈ maj kˈwel nnajsin til jun wukˈiy, qa ma kubˈ tbˈinchin jun nya wen wiˈja? ¿Ma noqpela wuq maj?


Mutta Jeesus kutsui heidät tykönsä ja sanoi: "Te tiedätte, että kansojen ruhtinaat herroina niitä hallitsevat, ja että mahtavat käyttävät valtaansa niitä kohtaan. 	 Me o xi ttxkoˈn Jesús, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Ojtzqiˈnl kyeˈ kyuˈn tzeˈn kytenxjal nya nimil; quˈn ayetziˈn tnejil kawil, qa tiˈx jun tiˈ, manyor txˈuˈjqex tukˈa kykawbˈil, quˈn nyakuj etzinqe kyuˈn.


ettei kukaan muu voisi ostaa eikä myydä kuin se, jossa on merkki: pedon nimi tai sen nimen luku. 	 Ex mix aˈltaq aku loqˈin, ex tuˈn tkˈayin qa ntiˈtaq kyechil tok, a bˈibˈaj te txuk, mo tajlal tbˈi.


Mutta jos hän ei sinua kuule, niin ota vielä yksi tai kaksi kanssasi, `että jokainen asia vahvistettaisiin kahden tai kolmen todistajan sanalla`. 	 Qa ma kubˈ tbˈinchin jun nimil jun tiˈ tiˈja, a nya bˈaˈn, ku txiˈy yolil tukˈa tjunalx. Qˈmanxa te, tiˈ xbˈajte tiˈja. Qatzin qa ma kubˈ tbˈiˈntz, atpenl kymujbˈil kyibˈtza tukˈa juntl majl.


Te hylkäätte Jumalan käskyn ja noudatatte ihmisten perinnäissääntöä." 	 Ma kyij kytzaqpinjiˈy tkawbˈil Dios, noq tuˈn tkubˈ kybˈinchinkujiˈy a kye kyajbˈil,


Kun siis ylipapit ja palvelijat näkivät hänet, huusivat he sanoen: "Ristiinnaulitse, ristiinnaulitse!" Pilatus sanoi heille: "Ottakaa te hänet ja ristiinnaulitkaa, sillä minä en löydä hänessä mitään syytä". 	 Atzaj teˈ tok kykaˈyiˈn kynejil pale exqetziˈn xqˈuqil tja Dios ikyjo, bˈeˈx i ok ten ẍchˈil: ¡Pejkˈinksa twutz cruz! ¡Pejkˈinksa twutz cruz tuˈn tkyim! chi chiˈ. Xi tqˈmaˈn Pilat kye: ¡Kutzin! Kyinxa, ex kypejkˈinksa twutz cruz, quˈn ntiˈ jun til ma knet wuˈn.


mutta jos te ette anna ihmisille anteeksi, niin ei myöskään teidän Isänne anna anteeksi teidän rikkomuksianne. 	 Me qa mix kubˈ kynajsiˈn kyiljo nchi ok lipin kyiˈja, ex ikyxjo te qMan Dios, mi kubˈ tnajsin kyila.


Onko meidän lupa antaa keisarille veroa vai eikö?" 	 Tuˈnpetziˈn, ¿Tzeˈntzin chˈin te toj twutz? ¿Wenpela tuˈn t‑xi qchjonjiˈy kˈaybˈil te kawil aj Rom, mo minaj?


Silloin he palasivat Jerusalemiin vuorelta, jota kutsutaan Öljymäeksi ja joka on lähellä Jerusalemia, sapatinmatkan päässä. 	 Tbˈajlinxitzin ikyjo, i meltzˈaj tsanjil Jesús twiˈ wutz Olivos, tuˈn kyul toj tnam Jerusalén, nya najchaq tzaj kybˈetin, noqla jun nikyˈjin ajlabˈ.


Toiset sanoivat: "Nämä eivät ole riivatun sanoja; eihän riivaaja voi avata sokeain silmiä?" 	 Me junjuntl qˈmante: Mina, quˈn ¿Ma akutzin yolin jun xjal, a at jun taqˈnil tajaw il toj tanmin ikyjo? ¿Akutzin bˈant kykaˈyin moẍ tuˈn jun taqˈnil tajaw il?


Niin hän mietti mielessään ja sanoi: `Mitä minä teen, kun ei minulla ole, mihin viljani kokoaisin?` 	 Oktzin ten qˈinintz ximil: ¿Tzeˈntzin k‑okile wuˈn jaˈlin? Quˈn mix jaˈ tuˈn tokxi nkˈuˈnjiˈy twutz wawala, chiˈ.


Ja niitä, jotka aterioivat, oli noin viisituhatta miestä, paitsi naisia ja lapsia. 	 Ayetziˈn i waˈn, jweˈ mil ichin, me nya telqetziˈn qya exqetziˈn kˈwal i ok te tajlal.


Ja he nousivat, koko joukko, ja veivät hänet Pilatuksen eteen. 	 I jaw weˈ kykyaqilx, exsin xi kyiˈn Jesús tzmax twutz Pilat.


Ja pakanakansat ovat vihastuneet, mutta sinun vihasi on tullut, ja tullut on aika tuomita kuolleet ja maksaa palkka sinun palvelijoillesi profeetoille ja pyhille ja niille, jotka sinun nimeäsi pelkäävät, pienille ja suurille, ja turmella ne, jotka maan turmelevat." 	 Aye nya nimil bˈeˈx tzaj kyqˈoj. Me atzin jaˈlin, ma kanin tqˈijil tyabˈ twiˈy. Ex atzin paqjo jaˈlin, tuˈn kyok tkyaqil kyimnin toj paˈbˈin tuˈn. Ex kxel tqˈoˈn chojbˈil kyejo taqˈnila, aye yolil Tyola, junx kyukˈa kykyaqil nimil tiˈja, ayeˈ njaw kynimsin tbˈiˈy, exla qa ma nim kyoklin, ex qa mina. Ex kchi kˈwel tyuchˈinjiy toj najin, aye nchi yuchˈinte twutz txˈotxˈ.


Johannes seitsemälle Aasian seurakunnalle: Armo teille ja rauha häneltä, joka on ja joka oli ja joka tuleva on, ja niiltä seitsemältä hengeltä, jotka ovat hänen valtaistuimensa edessä, 	 Ayiˈn Juan, nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn te kyeˈy, ayiˈy wuq Ttanim Dios toj txˈotxˈ Asia. Noqit xtalbˈil ex jun nukˈbˈil kyukˈiy, aye tzajnin te qMan Dios, a itzˈ te jun majx, a attaq, ex tzul kanin; ex tuˈn Xewbˈaj Xjan, a tzˈaqlexix;


niin että te kaikessa vaurastuen voitte vilpittömästi harjoittaa kaikkinaista anteliaisuutta, joka meidän kauttamme saa aikaan kiitosta Jumalalle. 	 Ikytziˈn, kchi qˈinimilxjiˈy toj tkyaqil, tuˈntzintla kukx t‑xi kysipinjiˈy kye txqantl, ayeˈ, a ntiˈ at kye, ex ajtzin t‑xi qinjiˈy kyoyaja kye erman toj Jerusalén, ktzajil anqˈin aqˈbˈil chjonte te qMan Dios toj kyanmin, noq tuˈn kywenila.


Tähän sanaan asti he kuuntelivat häntä; mutta silloin he korottivat äänensä ja sanoivat: "Pois maan päältä tuommoinen! Sillä ei hän saa elää." 	 Tzuntaq nchi bˈin xjal tiˈjjo lo. Me atzaj teˈ kybˈinte, qa il tiˈj tuˈn t‑xiˈ Pabl kyxol nya Judiy, bˈeˈxsin jaw kyẍchˈintz kyjaluˈn: Nya bˈaˈn tuˈn tanqˈin ichin lo twutz txˈotxˈ. Il tiˈj tuˈn tkyim.


Mutta me halajamme sitä, että kukin teistä osoittaa samaa intoa, säilyttääkseen toivon varmuuden loppuun asti, 	 Me qajatlaˈy tuˈn kukx kybˈinchinjiˈy luˈn, nya noq oˈkx jaˈlin, qalaˈ toj tkyaqil kychwinqila, tuˈntzin tjapin bˈaj tkyaqiljo wen nkybˈinchiˈn, ex tuˈn ikyjo ok ktzajil kytzyuˈn, a nchi ayoˈn tiˈj toj kyaˈj.


sillä jota Herra rakastaa, sitä hän kurittaa; ja hän ruoskii jokaista lasta, jonka hän ottaa huomaansa". 	 Quˈn tuˈn ate qAjaw njikysinte kychwinqil tkyaqiljo kˈwalbˈaj, ayeˈ kˈuˈjlinqe tuˈn; ex nchi kubˈ tkawiˈn aye nchi ok tqˈoˈn te tkˈwal.


Silloin ruvetaan sanomaan vuorille: `Langetkaa meidän päällemme`, ja kukkuloille: `Peittäkää meidät`. 	 Tzmaxipetzin kchi okil ten kye xjaljo ẍchˈilte kye wutz kyjaluˈn: Ayiˈy wuutz, kux kytzaj tilje qibˈaja; ex iky kxel kyqˈmaˈnjo kyeˈ muchˈila wutz kyjaluˈn: Qo tewinx qe.


mutta tämä on, uhrattuaan yhden ainoan uhrin syntien edestä, ainiaaksi istuutunut Jumalan oikealle puolelle, 	 Me metzin te Jesucrist, xi tqˈoˈn teˈ tibˈ tuˈn tkyim, ex tuˈn tok te jun chojbˈil te tkyaqil il te jun majx. Tbˈajlinxi ikyjo, kubˈ qe toj kyaˈj toj tman qˈobˈ qMan Dios tuˈn tkawin junx tukˈa.


on hän näinä viimeisinä päivinä puhunut meille Pojan kautta, jonka hän on pannut kaiken perilliseksi, jonka kautta hän myös on maailman luonut 	 Me atzin jaˈlin, nyolin qMan Dios qe, noq tuˈn Jesús, a Tkˈwal; quˈn tuˈn a Dios bˈinchilte tkyaqil twutz txˈotxˈ ex tkyaqil twutz kyaˈj, noq tuˈn Tkˈwal. Ikytziˈn tzeˈnku jun kˈwal at toklin tiˈj tkyaqiljo a at te ttata, exsin ikyxjo te Jesús at toklin tiˈj tkyaqiljo a at te ttata, a qMan Dios.


Kun Jeesus näki heidän uskonsa, sanoi hän halvatulle: "Poikani, sinun syntisi annetaan anteeksi". 	 Tej kyok tkaˈyin Jesúsjo tqˈuqbˈil kykˈuˈj tiˈj, bˈeˈxsin xi tqˈmaˈn te yabˈ: Nkˈwal, ayetzin tila ma chi kubˈ najsit jaˈlin, chiˈ.


Älkää kuitenkaan siitä iloitko, että henget ovat teille alamaiset, vaan iloitkaa siitä, että teidän nimenne ovat kirjoitettuina taivaissa." 	 Me mina chi jaw tzalaja noq tuˈn nchi kubˈ nimiˈn kyuˈn taqˈnil tajaw il; qalaˈ chi tzalaj kyeˈ, quˈn tuˈn luˈ kyeˈ kybˈi noq tzˈibˈinl toj kyaˈj toj kyajlal jniˈ nimil, chi Jesúsjo.


Ja palattuaan kotiinsa he valmistivat hyvänhajuisia yrttejä ja voiteita; mutta sapatin he viettivät hiljaisuudessa lain käskyn mukaan. 	 Atzaj teˈ kypon kanin kyja, i ok ten bˈinchil teˈ jniˈ qˈanbˈil, a n‑ajbˈin te kˈokˈjsbˈil t‑xmilil jun kyimnin, exsin qˈanbˈil, a tuˈn tok suˈyit tiˈj, tuˈn mi tzuwixe. Me bˈeˈx i ajlantz tojjo qˈij te ajlabˈl, tzeˈnxjo nqˈumlajtz toj Tyol Dios.


Sillä he eivät vielä ymmärtäneet Raamattua, että hän oli kuolleista nouseva. 	 Quˈn naˈmtaq tel qnikyˈa te a ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios, qa iltaq tiˈj tuˈn tjaw anqˈintl Jesús kyxol kyimnin.


sillä muutoin hänen olisi pitänyt kärsimän monta kertaa maailman perustamisesta asti; mutta nyt hän on yhden ainoan kerran maailmanaikojen lopulla ilmestynyt, poistaakseen synnin uhraamalla itsensä. 	 Quˈn noqit iky te Jesúsjo, ilitla tiˈj tuˈn tkyim ilaˈ maj atxix teˈ saj xkye tchˈiysbˈin Dios twutz txˈotxˈ, tuˈn tchjet tkyaqil kyilxjal. Me atzin jaˈlin, kyojjo qˈij lo, a chˈix kyjapin bˈaj, noq jun maj o txi tqˈoˈn te Jesús tibˈ te chojbˈilte qil ex tkyaqil kyil xjal atxix ojtxe ex te jun majx.


Ja kaikki kansa, joka häntä kuuli, publikaanitkin, tunnustivat Jumalan vanhurskaaksi ja antoivat kastaa itsensä Johanneksen kasteella. 	 Jotqexjo xjal, a otaq kybˈi tyol Juan ex majqexpe kyej xjal, a peyil pwaqqe te Rom, xi kytziyin te Juan tuˈn kykuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, ex xi kyqˈoˈn chjonte te Dios, quˈn el kynikyˈ te qa tzˈaqlexix te Dios.


Joka sanoo hänessä pysyvänsä, on velvollinen vaeltamaan, niinkuin hän vaelsi. 	 Ex qa at jun xjal ntqˈmaˈn qa mujle tukˈa Dios, bˈaˈn tuˈn tbˈet toj tchwinqil, tzeˈnku xbˈete Jesucrist.


Ja kun tuli neljästoista yö meidän ajelehtiessamme Adrianmerellä, tuntui merimiehistä keskiyön aikaan, että lähestyttiin jotakin maata. 	 Otaqxi bˈaj kyajlajaj qˈij qbˈetbˈiˈn tojjo ttxuyil aˈ, Adriático tbˈi, antza otaq qo pon suliliˈn tuˈn kyqˈiqˈ. Nikyˈjin aqˈwiljo ikyjo, ayetziˈn aqˈnil toj bark, bˈeˈx i kanin tiˈj, qa chˈixtaq qpon kaniˈn ttzi txˈotxˈ.


Sillä Isä rakastaa Poikaa ja näyttää hänelle kaikki, mitä hän itse tekee; ja hän on näyttävä hänelle suurempia tekoja kuin nämä, niin että te ihmettelette. 	 Nimxix nchin ok tkˈuˈjliˈn tuˈn nMan Dios, quˈn ayin weˈ Tkˈwal; ex ntzaj tyekˈin weˈy tkyaqiljo nbˈant tuˈn. Ex okpe ktzajil tyekˈin nimxixtl techil wipiˈn, tzeˈnku xbˈant wuˈn tiˈjjo kox lo, noqx tuˈn kyjaw kaˈylaja tiˈj.


Joka uskoo ja kastetaan, se pelastuu; mutta joka ei usko, se tuomitaan kadotukseen. 	 Ankyeˈ xjal kxel niminte ex qa ma kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, ok kletil teˈ. Me atziˈn mina txi tnimin, ok kxeˈl toj najin.


Ja vielä, veljet, kaikki, mikä on totta, mikä kunnioitettavaa, mikä oikeaa, mikä puhdasta, mikä rakastettavaa, mikä hyvältä kuuluvaa, jos on jokin avu ja jos on jotakin kiitettävää, sitä ajatelkaa; 	 Tuˈnpetziˈn werman, chi ximinqiˈy tiˈj tkyaqiljo a twutzx, ex tiˈj tkyaqiljo a at tajbˈin, ex tiˈj tkyaqiljo jikyin taˈye, ex tiˈj tkyaqiljo a tzˈaqlexix, ex tiˈj tkyaqiljo wen, ex tiˈj tkyaqiljo at tokin twutz qMan Dios. Atzin kyejiˈy kyximbˈitz, quˈn tuˈntzin wen kyyol xjaltz kyiˈja, ex okpela kˈwel kynimsin tbˈi Dios tuˈn ikyjo.


että kävisi toteen, mikä on puhuttu profeetta Esaiaan kautta, joka sanoo: 	 Nyatzin tiqeˈ ikyjo noq tuˈn tjapinkuˈ Tyol Dios, a kyij ttzˈibˈin yolil Tyol Dios ojtxe, a Isaías, tej tqˈma:


Ja he ristiinnaulitsivat hänen kanssaan kaksi ryöväriä, toisen hänen oikealle ja toisen hänen vasemmalle puolellensa. 	 Junx tukˈa Jesús jaw kyqˈoˈn kabˈe ileqˈ twutz cruz, jun toj tman qˈobˈ ex juntl toj tẍnayaj.


ja jotka palvelevat siinä, mikä on taivaallisten kuva ja varjo, niinkuin ilmoitettiin Moosekselle, kun hänen oli valmistettava maja. Sillä hänelle sanottiin: "Katso, että teet kaikki sen kaavan mukaan, joka sinulle vuorella näytettiin". 	 Ex ayetziˈn pale tzaluˈn, ayeˈ nchi aqˈnin toj tnejil ja te naˈbˈl Dios, ilaˈ tiˈ n‑ajbˈin kye toj kyaqˈin. Tkyaqiljo lo ikyjo tzeˈnku t‑xlekemil, ex tzeˈnku twutzbˈiyiljo, a at toj kyaˈj. Ex bˈiˈn quˈn qa noq twutzbˈiyil, quˈn kaˈntzaj, tej tkubˈ tbˈinchin Moisés tnejil ja te naˈbˈl Dios; aku Dios xi qˈmante te kyjaluˈn: Qˈoˈnktzin twiˈy tiˈjjo kxel nqˈmaˈn teˈy, tuˈn tkubˈ tbˈinchinjiy njaˈy ex tkyaqiljo at toj, ikyxixjo tzeˈnku xi nyekˈiˈn teˈy twiˈ wutz, tuˈn tbˈant tzeˈnkuxixjo tilbˈiyil twutzxix njaˈy, a at toj kyaˈj.


Niin opetuslapset katsoivat toisiinsa epätietoisina, kenestä hän puhui. 	 Me awotzin qeˈ, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin noqx o jaw kaˈylaja toj qwutza, ex mix ele qnikyˈa te alqiˈj nyolinetaq.


Mutta kaikille, jotka ottivat hänet vastaan, hän antoi voiman tulla Jumalan lapsiksi, niille, jotka uskovat hänen nimeensä, 	 Me ayetzinl kyeˈ, a i xi niminte, bˈeˈx ok tqˈoˈnku kyoklin te tkˈwal Dios.


Sillä missä kiivaus ja riitaisuus on, siellä on epäjärjestys ja kaikkinainen paha meno. 	 Quˈn jaˈtzin taˈye ikyˈbˈil ex bˈujbˈil; antza taˈye tkyaqil wiq il, jaˈ ntiˈye tumil.


Ja ne kaksikymmentä neljä vanhinta, jotka istuivat valtaistuimillaan Jumalan edessä, lankesivat kasvoillensa ja kumartaen rukoilivat Jumalaa, 	 Ex ayetzin kyaje toj kaˈwnaq nejinel, a qˈuqleqetaq toj kyqˈuqbˈil twutz Dios, bˈeˈx i kubˈ mukˈe twutz txˈotxˈ, ex i kˈulin twutz.


Jos minä nyt, veljet, tulisin luoksenne kielillä puhuen, mitä minä teitä sillä hyödyttäisin, ellen puhuisi teille ilmestyksen tai tiedon tai profetian tai opetuksen sanoja? 	 Atziˈn jaˈlin werman, qa ma chin kaniˈn yolil kyxola toj noq tzeˈnchaqku yol, ¿Tiˈn k‑ajbˈile kyeˈy, qa mi ẍin yoliˈn jun xim, jun nabˈl, jun yol, mo jun xnaqˈtzbˈil, a tiˈj Tyol Dios?


Sillä kielillä puhuva ei puhu ihmisille, vaan Jumalalle; ei häntä näet kukaan ymmärrä, sillä hän puhuu salaisuuksia hengessä. 	 Quˈn ayetziˈn nchi yolin toj noq tzeˈnchaqku yol, nya kyukˈa xjal nchi yoline, qalaˈ tukˈa Dios, quˈn a yol tzajnin te Xewbˈaj Xjan, ex mix aˈl n‑el tnikyˈ te.


Hän vastasi ja sanoi: "Ettekö ole lukeneet, että Luoja jo alussa `loi heidät mieheksi ja naiseksi` 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Ma naˈmxsin tkux kyuˈjiˈn toj Tuˈjil Tyol Dios, qa te tnejil, kubˈ tbˈinchin Dios ichin ex qya?


Tervehdys minulta, Paavalilta, omakätisesti. Tämä on merkkinä jokaisessa kirjeessäni; näin minä kirjoitan. 	 Atzin qˈolbˈil luˈn ayinkuy Pabl nchin kubˈ tzˈibˈiˈnte tzeˈnkuxjo nkubˈ ntzˈibˈinjiˈy tkyaqil wuˈja. Ex ikytzin k‑elile kynikyˈjiˈy te, qa ayinkuy nchin kubˈ tzˈibˈinte uˈj lo.


Niin Pietari astui esiin niiden yhdentoista kanssa, korotti äänensä ja puhui heille: "Miehet, juutalaiset ja kaikki Jerusalemissa asuvaiset, olkoon tämä teille tiettävä, ja ottakaa minun sanani korviinne. 	 Jawtzin weˈks Pegr junx kyukˈa junlajajtl tsanjil, ex tukˈaxix tajqˈojil twiˈ wen, xi tqˈmaˈn: Ayiˈy nxjalil, aj Judiy, ex kykyaqila najleqiˈy toj Jerusalén, bˈiˈnku kyuˈn ex kybˈinkuxixa wen a kxel nqˈmaˈn kyeˈy.


Niin Jeesus joutui taas liikutuksen valtaan ja meni haudalle; ja se oli luola, ja sen suulla oli kivi. 	 Atzin te Jesús, bˈeˈx tzaj chyoˈn juntl majl tanmin, ex bˈeˈx tzaj laqˈe ttzi jul, a jaˈ tokxitaq kyimnin, jpuˈntaq tukˈa jun ma tij abˈj.


Ja se tekee suuria ihmeitä, niin että saa tulenkin taivaasta lankeamaan maahan ihmisten nähden. 	 Ex kubˈ tbˈinchin nim techil tukˈa tipin, expe bˈant tuˈn, tuˈn ttzaj qˈaqˈ toj kyaˈj tuˈn tkˈuˈl twutz txˈotxˈ kywutzxjal.


Sentähden, niinkuin Pyhä Henki sanoo: "Tänä päivänä, jos te kuulette hänen äänensä, 	 Tuˈntziˈn ikyjo, chitzin Xewbˈaj Xjan toj Tuˈjil Tyol Dios kyjaluˈn: Qatzin ma kubˈ kybˈiˈn jaˈlin, a ntqˈman Tyol Dios,


Hänen herransa sanoi hänelle: `Hyvä on, sinä hyvä ja uskollinen palvelija. Vähässä sinä olet ollut uskollinen, minä panen sinut paljon haltijaksi. Mene herrasi iloon.` 	 Me antej tajaw pwaq xi tqˈmaˈn: Chjontiy. Jun aqˈnil, a tbˈanilx wen ex tzˈaqlexix. Atzin jaˈlin, quˈn tuˈn nimx xbˈant tuˈn tukˈa tal chˈin, nimxixtl kxel nqˈoˈn tey. Ku toktza ex ku ttzalaja wukˈiy.


Sillä kirjoitettu on: "Olkaa pyhät, sillä minä olen pyhä". 	 Ikytziˈn tzeˈnku ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Chi okxa xjan, quˈn xjanqin weˈch.


"että menestyisit ja kauan eläisit maan päällä". 	 tuˈntzintla kytzalaja, ex tuˈn kyteˈn ilaˈ qˈij twutz txˈotxˈ.


"Efeson seurakunnan enkelille kirjoita: `Näin sanoo hän, joka pitää niitä seitsemää tähteä oikeassa kädessään, hän, joka käyskelee niiden seitsemän kultaisen lampunjalan keskellä: 	 Tzˈibˈinkujiy lo te nejinel toj Ttanim Dios toj tnam Éfeso: Ikytzin ntqˈmaˈn Jesús, a tzyul teˈ wuq cheˈw toj tman qˈobˈ, ex nbˈet kyxoljo wuq xtankoˈl:


vaan että jokaisessa kansassa se, joka häntä pelkää ja tekee vanhurskautta, on hänelle otollinen. 	 Tuˈnpetziˈn, n‑ok qˈoˈn te nimil toj aˈlchaqx wiq xjaltz, ex nya noq oˈkx kyxol aj Judiy, qalaˈ alkyeˈ njaw nimsinte Dios, ex qa wenjo tbˈinchbˈin.


Ja muutamien päivien perästä hän taas meni Kapernaumiin; ja kun kuultiin hänen olevan kotona, 	 Tbˈajlinxiˈ jun jteˈ qˈij, teˈ tmeltzˈaj juntl majl Jesús kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin, ex el tqanil, qa attaq toj jun ja toj tnam Capernaum.


Sinä uskot, että Jumala on yksi. Siinä teet oikein; riivaajatkin sen uskovat ja vapisevat. 	 Nimin te tuˈn, qa at junchˈin Dios. Tbˈanilx ikyjo, quˈn ikypen kye taqˈnil tajaw iljo bˈiˈn kye kyuˈn, expe nchi tzaj luˈlin tuˈn kyxobˈil te.


Mutta jos teillä on katkera kiivaus ja riitaisuus sydämessänne, niin älkää kerskatko älkääkä valhetelko totuutta vastaan. 	 Me qa tzunx nloˈchj kyanmiˈn tukˈa ikyˈbˈil, ex qa nkubˈ kybˈinchiˈn tkyaqil tukˈa nimsbˈil kyibˈa; tuˈntzin ikyjo, mi tzˈok kyqˈoˈn kyibˈtza te ẍtij, qalaˈ ma chi txalpaja tojjo tumil, a twutzxix.


Hän oli näöltään niinkuin salama, ja hänen vaatteensa olivat valkeat kuin lumi. 	 Me ante angel tzunxtaq nqoptzˈajx tzeˈnku xloqˈlin kyaˈj, ex tok jun t‑xbˈalin manyor sjaninx wen, tzeˈnku ttxa cheˈw.


Mutta Herra on uskollinen, ja hän on vahvistava teitä ja varjeleva teidät pahasta. 	 Me me te Dios tzˈaqlexix teˈ, ex chi kˈwel tzyuˈn tuˈn jikyinxix, ajxi tjapin bˈaj tkyaqil; ex ok chi elil kloˈn tuˈn, toj tqˈobˈ tajaw il.


Minä kehoitan siis ennen kaikkea anomaan, rukoilemaan, pitämään esirukouksia ja kiittämään kaikkien ihmisten puolesta, 	 Tuˈnpetziˈn, kxel woqxeniˈn tey, tuˈn kykubˈsin kywutza tukˈa naˈj Dios tiˈj tkyaqil xjal, ex tuˈn kyyolin tukˈa Dios kyiˈj, tukˈa nim aqˈbˈil chjonte te;


niin että kansa ihmetteli nähdessään mykkäin puhuvan, raajarikkojen olevan terveitä, rampojen kävelevän ja sokeain näkevän; ja he ylistivät Israelin Jumalaa. 	 Ex ayetziˈn xjal bˈeˈx i bˈaj jaw kaˈylaj, tej tok kykaˈyin tbˈant kyyoliˈn a mibˈintaq chi yolin; ex otaq bˈant kybˈetjo a mibˈintaq chi bˈet; ex otaq jqet kyẍkyin a mibˈintaq chi bˈin; ex otaq chi el weˈ kox, ex otaq kˈant kywutzjo moẍqetaq. Jotxjo jniˈ xjal i bˈaj ok ten nimsil tbˈi Dios, a kyDios aj Israel.


Te olette minun ystäväni, jos teette, mitä minä käsken teidän tehdä. 	 Me ayetzin kye ma chi oka te wukˈiy, qa ma kubˈ kybˈinchiˈn tzeˈnkuxjo ma txi nqˈmaˈn.


kääntyköön pois pahasta ja tehköön hyvää, etsiköön rauhaa ja pyrkiköön siihen. 	 Bˈaˈn tuˈn tel tpaˈn tibˈ tiˈjjo nya bˈaˈn, tuˈn tkubˈ bˈinchitjo wen, ex tuˈn tok tilil tuˈn, tuˈn tknetjo nukˈbˈil toj tchwinqil, ex tuˈn tok lipe tiˈj.


Voi teitä, te lainoppineet, kun te olette vieneet tiedon avaimen! Itse te ette ole menneet sisälle, ja sisälle meneviä te olette estäneet." 	 Ex bˈisbˈajilxla kyeˈy, a ayiˈy xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, tuˈn a ma kubˈ kyetzinjiˈy tumiljo tzeˈn tuˈn tela kynikyˈxjal tiˈj Dios. Me majqexpe kyeˈ, mi n‑el kynikyˈ te tumil, ex nchi ok kymeqoˈnjiˈy txqantl, a kyaj tuˈn tel kynikyˈ tiˈj Dios.


Mutta kun Tessalonikan juutalaiset saivat tietää, että Paavali Bereassakin julisti Jumalan sanaa, tulivat he sinnekin yllyttämään ja kiihoittamaan kansaa. 	 Me atzaj teˈ kybˈinte Judiy te Tesalónica, qa tzuntaq nyolin Pabl toj Berea tiˈj Tyol Dios, bˈeˈxsin i xiˈtz antza, ex nimku bˈant kyuˈn, tuˈn kyjaw tiljxjal.


Mutta Jumala kääntyi heistä pois ja hylkäsi heidät palvelemaan taivaan sotajoukkoa, niinkuin on kirjoitettu profeettain kirjassa: `Toitteko te teurasuhreja ja muita uhreja minulle erämaassa neljänäkymmenenä vuotena, te, Israelin heimo? 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx el tlaqˈbˈin te Dios tibˈ kyiˈj, ex xi tqˈoˈn ambˈil kye, tuˈn kykˈulin kywutz qe cheˈw te twutz kyaˈj, quˈn ikytziˈn tzˈibˈin tojjo uˈj kye yolil Tyol Dios: Ayiˈy aj Israel, twutzxix qa kubˈ kybˈyoˈn aluˈmj te chojbˈil kyila, ex tuˈn t‑xi kyqˈoˈn oyaj toj kaˈwnaq abˈqˈe, tej kybˈeta toj tzqij txˈotxˈ. Me ntiˈ tajbˈin, quˈn nya te weˈy tzaje kyqˈoˈniˈy tkyaqiljo luˈn,


Mutta joka vahvana pysyy loppuun asti, se pelastuu. 	 Me ankye teˈ kweˈbˈilx wen, ajxi tpon tqˈijil, apente kletiljo.


Sillä niinkuin salaman leimaus loistaa taivaan äärestä taivaan ääreen, niin on Ihmisen Poika päivänänsä oleva. 	 Quˈn ajtzin wul juntl majl weˈ, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, ikytzin wuliljiˈy tzeˈnku xloqˈlin kyaˈj, a qa ma jaw qoptzˈaj toj jun plaj t‑xe kyaˈj, ex bˈeˈx npon qoptzˈaj tojjo juntl.


Älkääkä mukautuko tämän maailmanajan mukaan, vaan muuttukaa mielenne uudistuksen kautta, tutkiaksenne, mikä on Jumalan tahto, mikä hyvää ja otollista ja täydellistä. 	 Ikytziˈn, mi chi ok lipeˈy tiˈjjo kynabˈlxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ; qalaˈ kytxˈixpinks kynabˈla, tuˈntzin ttxˈixpitjo kychwinqila, tuˈn tokjo kynabˈla saqxix wen. Quˈn ikytzin k‑elile kynikyˈjiˈy te tajbˈil qMan Dios, a tbˈanilx, a tzˈaqlexix, a ntzalaj Dios tiˈj.


Silloin ristiinnaulittiin hänen kanssansa kaksi ryöväriä, toinen oikealle ja toinen vasemmalle puolelle. 	 Ex i jaw pejkˈinl kabˈe ileqˈ tukˈa twutz cruz, jun toj tman qˈobˈ ex jun toj tẍnayaj.


Kaikessa ottakaa uskon kilpi, jolla voitte sammuttaa kaikki pahan palavat nuolet, 	 Ex tibˈaj tkyaqiljo lo, tenxit kynimbˈila tzeˈnku jun maqbˈil te yupbˈiltejo jniˈ tbˈaqˈ smaˈj nkˈant tuˈn tajaw il.


Jolle sanaa opetetaan, se jakakoon kaikkea hyvää opettajallensa. 	 Ikytzin kyeˈ werman, alkye ntzaj kˈmonte Tyol Dios te jun xnaqˈtzil, il tiˈj tuˈn tkubˈ tpaˈn a at te tukˈa xnaqˈtzilte.


Jos minun kerskata täytyy, niin kerskaan heikkoudestani. 	 Ikytziˈn erman, qa iltaq tiˈj tuˈn nnimin chˈin wibˈa kywutza, me noq tuˈn tkubˈ nyekˈinkuy, qa ntiˈ wipiˈn wilx wibˈxa.


Mutta ennen kaikkea, veljeni, älkää vannoko, älkää taivaan kautta älkääkä maan, älkää mitään muutakaan valaa; vaan "on" olkoon teillä "on", ja "ei" olkoon teillä "ei", ettette joutuisi tuomion alle. 	 Me atzin jaˈlin, toj tkyaqil, ilxix tiˈj tuˈn qyolin toj ttxolil. Mi tzaj qqˈolbˈin tbˈi kyaˈj, ex tbˈi txˈotxˈ, ex mix aˈl tbˈi juntl, tuˈn qqˈmante qa twutzx jun qyol. Qalaˈ, qa twutzxtaq jun tiˈ, ex twutzx qyoltz; ex qa nya twutzx, exsinx minaxtz, tuˈntzin mi qo tzaj tkawin qMan Dios.


Tämä lähestyi takaapäin ja kosketti hänen vaippansa tupsua, ja heti hänen verenjuoksunsa asettui. 	 Tzaj lipexi tej qya lo tiˈjxi Jesús, exsin ok ttzyuˈn ttxaˈn t‑xbˈalin. Ex noq tuˈn ikyjo, bˈeˈx qeˈn tyabˈil.


Ja kun viikon ensimmäisenä päivänä olimme kokoontuneet murtamaan leipää, niin Paavali, joka seuraavana päivänä aikoi matkustaa pois, keskusteli heidän kanssansa ja pitkitti puhettaan puoliyöhön saakka. 	 Tojjo tnejil qˈij te seman, ok qchmoˈn qibˈa, tuˈn qwaˈn junx, ex tuˈn tsipitjo xjan wabˈj. Antza, bˈaje yoline Pabl kye nimil, me tuˈntaq tex toj jun tbˈe aj qsqixtaq, nimx xiˈye tumil tyol, ex tzmaxi el bˈajjo te tnikyˈjin aqˈwil.


Varma on tämä sana; sillä: jos olemme kuolleet yhdessä hänen kanssaan, saamme myös hänen kanssaan elää; 	 Twutzxixjo yol, a qˈumle kyjaluˈn: Qa o qo kyim tukˈa tiˈj il tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex qo jawil anqˈin juntl majl tukˈa te jun majx.


Niin he kaikki jättivät hänet ja pakenivat. 	 Te tok kykaˈyin t‑xnaqˈtzbˈin teˈ ttzyet, bˈeˈx i bˈaj kubˈ toj bˈe, exsin kyij kytzaqpiˈntz tjunalx.


Eikä sen portteja suljeta päivällä, ja yötä ei siellä ole, 	 Ex aye tjpel, mi chi jpet, quˈn ntiˈ qnikyˈin toj.


Joka voittaa, on tämän perivä, ja minä olen oleva hänen Jumalansa, ja hän on oleva minun poikani. 	 Ankye ma kubˈ tiˈj il tuˈn, at toklin tiˈj tkyaqiljo at weˈy, ex kchin okila te tDios, ex k‑okil te nkˈwala.


Samana päivänä, viikon ensimmäisenä, myöhään illalla, kun opetuslapset olivat koolla lukittujen ovien takana, juutalaisten pelosta, tuli Jeesus ja seisoi heidän keskellään ja sanoi heille: "Rauha teille!" 	 Ax qˈijjo, a tnejil qˈij te seman, toj qnikyˈin ok qchmoˈn qibˈa junx, ex otaq tzˈetz qjpuˈn ja, tuˈn qxobˈila kye nejinel kye aj Judiy. Jun paqx kubˈ weˈ Jesús qxola, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Qexit kykˈuˈja, ex tzalajxit kyanmiˈn.


Sillä jos kadotustuomion virka jo oli kirkkautta, niin on vanhurskauden virka vielä paljoa runsaammassa määrin kirkkautta. 	 Qa a ojtxe kawbˈil ma tzul tukˈa tqoptzˈajiyil Dios, exsin nqanintz kyiˈjxjal tuˈn kykyim tuˈn, ¿Yajtzila teˈ akˈaj tumil, a ma chi okxjal tzˈaqle tuˈn?


Sentähden rukoilkoon se, joka kielillä puhuu, että hän taitaisi selittää. 	 Tuˈnpetziˈn, aye nchi yolin toj noq tzeˈnchaqku yol, bˈaˈn tuˈn t‑xi kyqanin toj kynaˈj Dios, tuˈn tpjetjo yol anetziˈn.


Ja sen jälkeisenä päivänä he saapuivat Kesareaan; ja Kornelius odotti heitä ja oli kutsunut koolle sukulaisensa ja lähimmät ystävänsä. 	 Tojxi tkabˈ qˈij, i kanin toj Cesarea, jaˈ nyontaq Cornelio kyiˈj, junx tukˈa jun chˈuq t‑xjalil ex qeˈ tukˈa, ayeˈ otaq chi tzaj ttxkoˈn.


ja lukekaa meidän Herramme pitkämielisyys pelastukseksi, josta myös meidän rakas veljemme Paavali hänelle annetun viisauden mukaan teille on kirjoittanut; 	 Tzˈeltzin kynikyˈa te, qa ajo oybˈil te Dios tuˈn tul juntl majl, noq tuˈn tzaj tqˈoˈn ambˈil tuˈn kyklet‑xjal. Quˈn ikyxjo o kubˈ ttzˈibˈin erman Pabl, a kˈuˈjlin quˈn, tukˈa tkyaqil tnabˈl, a xi tqˈoˈn Dios te.


Sillä mies, joka ei usko, on pyhitetty vaimonsa kautta, ja vaimo, joka ei usko, on pyhitetty miehensä, uskonveljen, kautta; muutoinhan teidän lapsenne olisivat saastaisia, mutta nyt he ovat pyhiä. 	 Quˈn atzin ichin, nya nimil, ma tzˈel paˈn tuˈn Dios, bˈalaqa tuˈn tnimin noq tuˈn t‑xuˈjil. Ex atzin qya, nya nimil, ma tzˈel paˈn tuˈn Dios, bˈalaqa tuˈn tnimin tuˈn tchmil. Quˈn qa ma kubˈ kypaˈn kyibˈ, bˈalaqa ayejo kyal, nlay tzˈel kynikyˈ te qAjaw. Me qa kukx nchi najan junx, at ambˈil tuˈn kynimin, ex tuˈn kyok te xjan twutz qMan.


Sillä nuo kurittivat meitä vain muutamia päiviä varten, oman ymmärryksensä mukaan, mutta tämä kurittaa meitä tosi parhaaksemme, että me pääsisimme osallisiksi hänen pyhyydestään. 	 Me metzin kye qtata tzaluˈn twutz txˈotxˈ nqo xi kykawin tzeˈnku n‑ele toj kywutz, me noq oˈkx toj jteˈbˈin abˈqˈe. Me metzin te qTata Dios nqo tzaj tkawin teˈ tukˈa tkyaqil tumil, tuˈn ttenxix jun bˈaˈn te qe, tuˈntzin qok jikyinxix wen tzeˈnku te.


Niin Pietari taas kielsi, ja samassa lauloi kukko. 	 Ex kubˈ tewin Pegr toj tox majin. Texjo paq anetziˈn, jaw oqˈ tman ekyˈ.


Mutta Jumala herätti hänet kuolleista. 	 Me ate qMan Dios, jatz anqˈsintlte juntl majl.


Kuitenkin on sinulla Sardeessa muutamia harvoja nimiä, jotka eivät ole tahranneet vaatteitaan, ja he saavat käyskennellä minun kanssani valkeissa vaatteissa, sillä he ovat siihen arvolliset. 	 Me at junjun kyxola toj Sardis, ayeˈ mi nkubˈ kybˈinchin il, ex toj nwutza, ma chi ok tzeˈnku jun xjal txjoˈn t‑xbˈalin wen. Ex kchi bˈetil wukˈiy toj kyaˈj tukˈa kyxbˈalin sjanin wen te t‑xeljo wen xbˈant kyuˈn, quˈn at kyoklin toj nwutza.


Niin Herra sanoi: "Jos teillä olisi uskoa sinapinsiemenenkään verran, niin te voisitte sanoa tälle silkkiäispuulle: `Nouse juurinesi ja istuta itsesi mereen`, ja se tottelisi teitä. 	 Chi tAjaw Tkyaqiljo kyjaluˈn, tej ttzaj ttzaqˈwin: Noqit at‑xix kyeˈ kynimbˈil, iˈchaqxpetla kyiˈn tzeˈnku jun tal twutz mistas, aku txi kyqˈmaˈn teˈ tqan txˈiˈx wech lo, kyjaluˈn: Xbˈoqinktz tibˈa tzaluˈn, exsin awankux tibˈtza tzmax toj ttxuyil aˈ, ex akula chi kubˈ nimiˈn tuˈn.


jotka ovat panneet henkensä alttiiksi meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen nimen tähden. 	 quˈn ayetzin kye o txi kyqˈoˈn kyibˈ te kyimin, noq tiˈj tbˈi Jesucrist, a tAjaw Tkyaqil.


Maan kuninkaat nousevat, ja ruhtinaat kokoontuvat yhteen Herraa ja hänen Voideltuansa vastaan.` 	 Ayeˈ nmaq kawil twutz txˈotxˈ i qˈojin, ex i ok kychmoˈn kyibˈ, tuˈn kyximin tiˈtaqjo tuˈntaq tbˈant kyuˈn tiˈjjo qMan Dios, ex tiˈjjo Crist, a qˈoˈntz te Kolil.


ja sanoi: "Katso, minä näen taivaat auenneina ja Ihmisen Pojan seisovan Jumalan oikealla puolella". 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, tqˈma: ¡Kykaˈyintza! Loqiˈn nchin kaˈyin kyiˈjjo kyaˈj jaqleqe, ex tiˈjjo Klolqe Jesús, a Tkˈwal Ichin, at toj tman qˈobˈ qMan Dios.


Totisesti, totisesti minä sanon teille: jos joku pitää minun sanani, hän ei ikinä näe kuolemaa." 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, ankye te kˈwel nimin weˈy, nlayxpen kyim teˈ.


Niin he neuvottelivat keskenänsä sanoen: "Jos sanomme: `Taivaasta`, niin hän sanoo: `Miksi ette siis uskoneet häntä?` 	 Tej kybˈinte ikyjo, bˈeˈxsin ok tentz chˈotjil kyxolx. Chi chiˈ kyjaluˈn: Qa ma txi qqˈmaˈn, qa Dios saj chqˈonte ¿Tiˈtzin quˈntz mina xi kynimiˈn? chilaˈ.


Sillä sitä varten Kristus kuoli ja heräsi eloon, että hän olisi sekä kuolleitten että elävien Herra. 	 Quˈn tuˈnpetziˈn, kyime Crist, ex jatz anqˈin juntl majl, tuˈn tok te tAjaw tkyaqil itzˈ ex kyimnin.


Niin tapahtui eräänä päivänä, että hän astui opetuslapsinensa venheeseen ja sanoi heille: "Menkäämme järven tuolle puolen". Ja he lähtivät vesille. 	 Jun majjo ikyjo, okx Jesús exqetziˈn t‑xnaqˈtzbˈin toj jun bark, exsin xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Qo ikyˈx tzma tjlajxi nijabˈ, chiˈ. Ex bˈeˈxsin i xiˈtz.


Sentähden: "Ojentakaa hervonneet kätenne ja rauenneet polvenne"; 	 Me ilaˈ at kyxola tzeˈnkuˈ ntzaj nya bˈaˈn kyiˈj, mina nbˈantl kyjaw weˈ toj kynimbˈil. Iky tzˈelpineˈ tzeˈn jun xjal ma qˈajle tqˈobˈ moj qa tqan.


Mutta pysy erilläsi epäpyhistä ja tyhjistä puheista, sillä niiden puhujat menevät yhä pitemmälle jumalattomuudessa, 	 Ikyˈimilijiy jniˈ kyyolxjal, a nya wen, quˈn ayetziˈn xjal nchi yolin ikyjo, noqx ipin kyxiˈ toj il.


Silloin Jeesus puhui kansalle ja opetuslapsilleen 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, ok ten Jesús yolil kyukˈaxjal ex qukˈiy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin. Chiˈ kyjaluˈn:


sillä kunkin on kannettava oma taakkansa. 	 Quˈn teyilex te junjun k‑okil toj paˈbˈin twutz Dios, ex nlay tzˈok tqˈoˈn til te tpaj juntl.


Ja hän teki Jeesukselle monia kysymyksiä; mutta tämä ei vastannut hänelle mitään. 	 Nimx ok ten qanilte te, me atzin te Jesús ntiˈx chˈin teˈ xi ttzaqˈwin.


Sillä ette te itse puhu, vaan teidän Isänne Henki puhuu teissä. 	 Quˈn nyaqe kyeˈ kchi yolil, qalaˈ ate Xewbˈaj Xjan, a T‑xew kyMaˈn, k‑yolil kyiˈja.


nämä tekevät sitä rakkaudesta, koska tietävät, että minut on pantu evankeliumia puolustamaan, 	 Ayetzin kyeˈ tkabˈ chˈuq, a nchi qˈman tqanil Jesús tukˈa qˈoj, nya jikyin iteˈ toj kynimbˈil, ex nkubˈ kybˈisin tuˈn tok nimxixl bˈis wiˈja, tuˈn intinkutza toj tze. Me atzin tnejil chˈuq, nchi yolin kyeˈ tqanil Crist toj tumil, ex tukˈa tqˈaqˈbˈil kykˈuˈj tiˈj qMan Dios; ikytzin bˈin kyuˈn, qa noq tuˈn nchin kolintaqa tiˈj Tbˈanil Tqanil Jesucrist, intinkutza tzaluˈn toj tze.


niin että me kehoitimme Tiitusta, niinkuin hän jo oli alkanut, saattamaan teidän keskuudessanne päätökseen tämänkin rakkaudentyön. 	 Tuˈnpetziˈn, ma qo kubˈsin qwutza te Tito, tuˈn t‑xiˈ juntl majl kyukˈiy, tuˈntzintla tjapin kyuˈn tuˈn kywenila, tuˈn tja chmetjo oyaj, a otaq txi xkye tuˈn.


Ja useita juutalaisia oli tullut Martan ja Marian luokse lohduttamaan heitä heidän veljensä kuolemasta. 	 Tuˈn nqayin taˈ, nim xjal Judiy otaq kanin qˈolbˈilkye Mart tukˈa Mariy, tuˈn tchewsit kyanmin tiˈjjo tkyimlin kyxibˈin.


Vaan veli käy oikeutta veljen kanssa, vieläpä uskottomain edessä! 	 Ex nya noq nchi bˈaj ja jyoˈn qˈoj kyxolxa, qalaˈ ex liweyxix ncheˈxa chikyˈbˈil kyibˈa kywutzjo kawil nya nimilqe. ¿Ma mixsin aˈl jun kyxola, a ayiˈy nyakuj aj nabˈlqiˈy, tukˈaxpetla jun, a at chˈin tnabˈl tuˈn tnikˈetjo jun tiˈ kyxoljo nimil?


Ja Pergamon seurakunnan enkelille kirjoita: `Näin sanoo hän, jolla on se kaksiteräinen, terävä miekka: 	 Tzˈibˈinkujiy lo te nejinel toj Ttanim Dios toj tnam Pérgamo: Ikytzin ntqˈmaˈn Jesús, a at tkxbˈil te qˈoj te kabˈe tste, a juchˈ twiˈ:


Sillä "teidän tähtenne Jumalan nimi tulee pilkatuksi pakanain seassa", niinkuin kirjoitettu on. 	 Bˈisbˈajilxla ayiˈy Judiyqiy. Noq tuˈn kyxmiletzˈila ikyjo, kyij tzˈibˈit toj Tuˈjil Tyol Dios, qa noq tuˈn kypaja nchi yolin aye nya Judiy, qa ntiˈ tajbˈin Dios.


eikä ainoastaan se, vaan myös me, joilla on Hengen esikoislahja, mekin huokaamme sisimmässämme, odottaen lapseksi-ottamista, meidän ruumiimme lunastusta. 	 Ex nya oˈkxjo tchˈiysbˈin Dios, qalaˈ ikyxjo qe, exla qa ma tzaj tqˈoˈn Xewbˈaj Xjan toj qanmin te jun kujsbˈilte tiˈj a ktzajil qkˈmoˈn toj kyaˈj, nqo tˈiˈnin toj qanmin, ex nqo ayon tiˈj tqˈijil, tuˈn t‑xi tqˈmaˈn kywutzx tkyaqil xjal, qa o tzaj qˈoˈn qoklin te tkˈwal Dios, ex tuˈn tkotpit qxmilil tjaqˈjo qanbˈil.


Ja kohta pitali lähti hänestä, ja hän puhdistui. 	 Texjo paq anetziˈn, bˈeˈx qˈanitkux te jun majx, ex bˈeˈx el qolpajjo txˈaˈk tiˈj.


Silloin he olisivat tahtoneet ottaa hänet kiinni, mutta pelkäsivät kansaa; sillä he ymmärsivät, että hän oli puhunut tämän vertauksen heistä. Ja he jättivät hänet ja menivät pois. 	 Tetziˈn tkubˈ tyolin Jesús ikyjo, bˈeˈxtaq xi qˈiˈn toj tze kyuˈn kynejil Judiy, quˈn bˈeˈx el kynikyˈ te techil, qa kyiˈjtaq nyoline. Me bˈeˈx kyij kytzaqpiˈn, tuˈn kyxobˈil kye xjal.


Ja valkeus loistaa pimeydessä, ja pimeys ei sitä käsittänyt. 	 Ex tzunx nqoptzˈajxjo spikyˈin toj kyanminxjal, a o noj tuˈn qxopin tuˈn il, me atzin qxopin nlay yupjxjo spikyˈin tuˈn.


Niin vastasi ääni taivaasta toistamiseen ja sanoi: `Minkä Jumala on puhdistanut, sitä älä sinä sano epäpyhäksi`. 	 Tzaj qˈmaˈn juntl majl weˈy toj kyaˈj kyjaluˈn: Mina tzˈok tqˈoˈn te nya wen, quˈn ate Dios o qˈmante qa wen.


Vaan jos muuten olen rikkonut ja tehnyt jotakin, mikä ansaitsee kuoleman, en pyri pääsemään kuolemasta; mutta jos se, mistä nämä minua syyttävät, on perätöntä, niin ei kukaan voi luovuttaa minua heille. Minä vetoan keisariin." 	 Qatzin at jun wiltza o kuˈx, a at kyimin tiˈj, nlay kubˈ nxkˈaˈyin wibˈa tuˈn nkyima. Metzin qa nya twutzxjo, a tiˈchaqjo nqˈumlajtz wiˈja, mix aˈl junte at toklin tuˈn nxi qˈoˈn weˈy kye. Tuˈnpetzintzjo, ma bˈaj nkˈuˈja tojjo luˈn jaˈlin. Ok kxel nqaniˈn, tuˈn nxi tsmaˈn twutz César, a tnejilxix kawil te Rom, tuˈn woka toj xjelbˈil tuˈn.


Sillä me, jotka elämme, olemme alati annetut kuolemaan Jeesuksen tähden, että Jeesuksen elämäkin tulisi kuolevaisessa lihassamme näkyviin. 	 Tzeˈnku qe, awo nimilqo tiˈj Jesús, noqx n‑elje qiˈj tuˈn qkyim, noq tuˈn tpaj, tuˈn tyekˈit kyexjal, a akˈaj chwinqil te jun majx toj qanmin, a tzajnin tuˈn Jesús.


ja minun puheeni ja saarnani ei ollut kiehtovia viisauden sanoja, vaan Hengen ja voiman osoittamista, 	 Ex tej t‑xi nqˈmaˈnjiˈy Tbˈanil Tqanil kolbˈil, mix in yoliniˈy tukˈa nmaq yol noq tuˈn tkubˈku kykˈuˈja wuˈn. Qalaˈ ma kubˈ kyeˈ kykˈuˈj, me tukˈa jun yekˈbˈil tuˈn tipin Xewbˈaj Xjan,


Ja myöhemmin toisetkin neitsyet tulivat ja sanoivat: `Herra, Herra, avaa meille!` 	 Maˈytaq chˈintl, tej kykanin kyej jweˈ, ex i okx qˈolbˈin: Tata, tata, jqonkxjiy ja qeˈy, chi chiˈ.


Sillä Johannes Kastaja on tullut, ei syö leipää eikä juo viiniä, ja te sanotte: `Hänessä on riivaaja`. 	 Ikytzin kyejiˈy, chi Jesús. Quˈn tej tul Juan, a mix waˈn pan ex mix kˈwan vin kyukˈa txqantl, ex xi kyqˈmaˈn qa attaq taqˈnil tajaw il toj tanmin.


Ja kun hän kuuli, että se oli Jeesus Nasaretilainen, rupesi hän huutamaan ja sanomaan: "Jeesus, Daavidin poika, armahda minua". 	 Teˈ tbˈiˈnte qa ataq Jesús aj Nazaret, bˈeˈx ok ten ẍchˈil: Jesús, tyajil David, qˈaqˈintz tkˈuˈja wiˈja.


Ja kun he huusivat ja heittelivät vaatteitaan ja viskoivat tomua ilmaan, 	 Ex i oktzin tentz ẍchˈil, ex xolpil teˈ kytxoˈw, ex jaw kychtoˈn quq toj kyqˈiqˈ.


Kuka ikinä hänessä pysyy, hän ei tee syntiä; kuka ikinä syntiä tekee, hän ei ole häntä nähnyt eikä häntä tuntenut. 	 Tuˈn ikyjo, tkyaqil xjal, a o tmujbˈe tibˈ tukˈa, mi nbˈetl toj il. Me ayetzin xjal nchi bˈet toj il, naˈm tel kynikyˈ te, ex nya ojtzqiˈn kyuˈn.


Täytyyhän teidän keskuudessanne olla puolueitakin, että kävisi ilmi, ketkä teistä kestävät koetuksen. 	 Quˈn bˈalaqa toj kywutza, il tiˈj tuˈn kypaˈn kyibˈa kyukˈa txqantl, tuˈntzintla kynimsin kyibˈa, ex tuˈn tyekˈinte nyakuj wenqiˈy twutz Dios kywutz txqantl.


jolla ei ole isää, ei äitiä, ei sukua, ei päivien alkua eikä elämän loppua, mutta joka on Jumalan Poikaan verrattava - hän pysyy pappina ainaisesti. 	 Ex mix aˈl bˈilte alkye ttata ex alkye tnana, ex alkye tyajil, ex tiˈjjo titzˈjlin ex tiˈjjo tkyimlin. Tuˈntzin ikyjo, nyakuj tzeˈnku Jesús, a Tkˈwal Dios, quˈn mix jaˈ saje xkyeye, ex mibˈin bˈaj, ex tok te tnejilxix pale te jun majx.


Sentähden emme mekään, siitä päivästä alkaen, jona sen kuulimme, ole lakanneet teidän edestänne rukoilemasta ja anomasta, että tulisitte täyteen hänen tahtonsa tuntemista kaikessa hengellisessä viisaudessa ja ymmärtämisessä, 	 Tuˈnpetziˈn, atxix tej qbˈintiˈy, kukx nqo naˈn Diosa kyiˈja, ex nqo qaniˈn te, tuˈn tqˈoˈnte tumil kyeˈy, tuˈn tel kynikyˈa tiˈj tajbˈil, ex tuˈn ttzaj tqˈoˈn nim kynabˈla, ex tuˈn tel kynikyˈa toj kyanmin tiˈjjo a taj Dios kyukˈiy.


Ja hän sanoi heille: "Ihmisen Poika on sapatin herra". 	 Exsin xi tqˈmaˈnltz: Tzeˈnku nteˈn, ayiˈn Tkˈwal Ichin, chqˈonqintza tuˈn Dios kyxola; ex ayiˈn at woklin tibˈajjo qˈij te ajlabˈl, ex ayiˈn chin qˈmalte qa wen tuˈn tkubˈ bˈinchit jun tiˈ mo qa minaj.


jonka tähden hän myös voi täydellisesti pelastaa ne, jotka hänen kauttaan Jumalan tykö tulevat, koska hän aina elää rukoillakseen heidän puolestansa. 	 Tuˈnpetzintzjo, ate Jesús at tipin tuˈn kyklet‑xjal tuˈn te jun majx, ayeˈ kchi tzajil laqˈe tkˈatz qMan Dios noq tuˈn Jesús; quˈn najle te jun majx, ex nkubˈsin twutz te Dios kyiˈj.


Tuntekaa kurjuutenne ja murehtikaa ja itkekää; naurunne muuttukoon murheeksi ja ilonne suruksi. 	 I tjawje kykˈuˈja tuˈn bˈis. Chi oqˈa. Kynaˈnkuy tchibˈl kyila o bˈant. Atzin kytzebˈla i tokin te taˈl kywutza, ex atzin kytzaljbˈila i tokin te bˈisbˈajil.


Ja taas hän meni pois ja rukoili sanoen samat sanat. 	 Xiˈ juntl majl naˈl Dios, ex ikyxl tnaˈj Diosjo kubˈ tqˈmaˈn.


Toinen sanoi: `Minä ostin viisi paria härkiä ja menen niitä koettelemaan; pyydän sinua, pidä minut estettynä`. 	 Atzin teˈ juntl iky teˈ tqˈma kyjaluˈn: Nlay chin kanin weˈ, quˈn ma nloqˈa jweˈ muj nwakixa te kjol, ex ma chink chˈin lolkye qa bˈaˈn chi kjon; noqx cheˈwx tkˈuˈja wiˈja, chichkujiˈy.


ja joka teidän keskuudessanne tahtoo olla ensimmäinen, se olkoon teidän orjanne; 	 Ex ankye taj tuˈn tok te tnejil, il tiˈj tuˈn tok tzeˈnku jun aqˈnil te jun majx kye txqantl.


Jeesus sanoi hänelle: "Miksi sanot minua hyväksi? Ei kukaan ole hyvä, paitsi Jumala yksin. 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Tiquˈn ntzaj tqˈmaˈn weˈy qa wenqiˈn? Ntiˈx jun te xjal wen tzaluˈn twutz txˈotxˈ, qalaˈ oˈkx te Dios.


mutta että pakanat laupeuden tähden ovat ylistäneet Jumalaa, niinkuin kirjoitettu on: "Sentähden minä ylistän sinua pakanain seassa ja veisaan kiitosta sinun nimellesi". 	 Ex nya oˈkqox; qalaˈ tuˈn tnimsit tbˈi qMan Dios kyuˈnxjal nya Judiyqe, noq tuˈn tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qMan kyiˈj, tzeˈnku ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Tuˈnpetziˈn, kchin bˈitzila bˈitz, ex ok kjawil nnimsiˈn tbˈiy kyxol txqantl xjal, ayeˈ nya Judiyqe.


Silloin tuli se, joka oli saanut viisi leiviskää, ja toi toiset viisi leiviskää ja sanoi: `Herra, viisi leiviskää sinä minulle uskoit, katso, toiset viisi leiviskää minä olen voittanut`. 	 Nejxix xi xkye tukˈaˈ xi tzyuˈnte jweˈ mil, ex xi tqˈoˈn jweˈ mil te tajaw tukˈaxjo juntl jweˈ miltl, a otaq kanbˈit tuˈn. Ex xi tqˈmaˈn te: Taa, jweˈ mil tzaj tqˈoˈn weˈy. Me luˈ juntl jweˈ miltl, ma nkanbˈiy tukˈa.


Armo teille ja rauha Jumalalta, meidän Isältämme, ja Herralta Jeesukselta Kristukselta! 	 Axit qMan Dios junx tukˈa qAjaw Jesucrist ktzajil qˈoˈnte t‑xtalbˈil ex jun kymujbˈil kyibˈa kyxola.


Sillä saddukeukset sanovat, ettei ylösnousemusta ole, ei enkeliä eikä henkeä, mutta fariseukset tunnustavat kumpaisetkin. 	 quˈn ayetzin kye Sadusey nkyqˈmaˈn, qa mina nchi jatz anqˈin juntl majl kyimnin, ex qa ntiˈqe t‑anjel Dios exqetziˈn jniˈ xewbˈaj. Me ayetzin kye Parisey nimin tkyaqiljo luˈn kyuˈn.


Niin he huusivat kaikki yhdessä, sanoen: "Vie pois tämä, mutta päästä meille Barabbas!" 	 Me kykyaqilx xjal i jaw ẍchˈin junx: ¡Ntiˈpen teˈ ikyjo! ¡A te Barrabás tuˈn t‑xi tzaqpet!


Tuli myös Nikodeemus, joka ensi kerran oli yöllä tullut Jeesuksen tykö, ja toi mirhan ja aloen seosta noin sata naulaa. 	 Ikyx te Nicodemjo; a xtaˈj yolil tukˈa Jesús toj qnikyˈin, pon tiˈn bˈalaqa qaq alme qˈanbˈil te jupsbˈil, smaˈn tten tukˈa mir ex áloe.


He ovat maailmasta; sentähden he puhuvat, niinkuin maailma puhuu, ja maailma kuulee heitä. 	 Ayetzin xjal, ayeˈ nya nimin Dios kyuˈn, oˈkxtza nchi yoline tiˈjjo te twutz txˈotxˈ, ikyxjo tzeˈnku te tajaw il. Ex jniˈqe xjal nya nimilqe nbˈaj xi kynimiˈn jniˈ nkyqˈmaˈn.


Niin hänelle annettiin profeetta Esaiaan kirja, ja kun hän avasi kirjan, löysi hän sen paikan, jossa oli kirjoitettuna: 	 Xi qˈoˈn tuˈj Isaías te, aj yolil Tyol Dios. Atzaj teˈ tjaw tjqoˈn Jesús, antza jatze jyete jun tnej yol tuˈn, tzˈibˈinku kyjaluˈn:


Mutta jos he tahtovat tietoa jostakin, niin kysykööt kotonaan omilta miehiltään, sillä häpeällistä on naisen puhua seurakunnassa. 	 Qatla qa kyaj tuˈn kyqanin jun tiˈ, bˈaˈntla tuˈn t‑xi kyqaninte kychmil tzma kyja, quˈn nya wen tuˈn tyuchˈitjo kˈulbˈil tuˈn ikyjo.


Sillä hän oli sanomaisillaan sille: "Lähde ulos miehestä, sinä saastainen henki". 	 Ja yolin ichin ikyjo, quˈn tuˈn t‑xi tqˈmaˈn Jesús, tuˈn kyexjo taqˈnil tajaw il toj tanmin.


Niin on myös kuolleitten ylösnousemus: kylvetään katoavaisuudessa, nousee katoamattomuudessa; 	 Tuˈnpetziˈn, bˈin quˈn qa tkyaqiljo tbˈanil tzaluˈn twutz txˈotxˈ ex tkyaqiljo nqoptzˈaje toj kyaˈj nchi ajbˈin te jun yekˈbˈil tiˈjjo kyjawlintz anqˈin kyimnin. Ikytziˈn qxmilil kˈwelix muqet tzeˈnku jun ijaj, tuˈn tqˈayj. Me ex kjawitz anqˈin, tuˈn mi kyime te jun majx.


Ja Simon itsekin uskoi, ja kasteen saatuansa hän pysytteli Filippuksen seurassa; ja nähdessään ihmeitä ja suuria, voimallisia tekoja hän hämmästyi. 	 Ex majx Simun nimin, ex kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ. Ok lipe tiˈj Lip, ex bˈeˈx jaw kaˈylaj kyiˈjjo nim techil tipin Dios tli.


Ja myös muutamat Aasian hallitusmiehistä, jotka olivat hänen ystäviään, lähettivät hänelle sanan ja pyysivät, ettei hän menisi näytelmäpaikkaan. 	 Ex kyxoljo kawil te Asia, iteˈtaq junjun tukˈa Pabl, xi kychqˈoˈn qˈmalte, tuˈn mina tzˈokx antza.


Me olemme Jumalasta. Joka tuntee Jumalan, se kuulee meitä; joka ei ole Jumalasta, se ei kuule meitä. Siitä me tunnemme totuuden hengen ja eksytyksen hengen. 	 Me metzin qe te qMan Dios qoqe, ex ayetziˈn a o tzˈel kynikyˈ te Dios nqo kubˈ kybˈin. Me ayetzin kye nya te Diosqe, mi nqo kubˈ kybˈin kyeˈ. Tuˈntzin ikyjo, k‑elile qnikyˈ te ankyeˈ a at Xewbˈaj Xjan tukˈa, ex ankyeˈ a at xewbˈaj te tajaw il tukˈa.


Sillä hänestä ja hänen kauttansa ja häneen on kaikki; hänelle kunnia iankaikkisesti! Amen. 	 Quˈn tkyaqilx antza ntzaje te qMan Dios, ex ax kubˈ bˈinchinte tkyaqil, ex ax tAjaw Tkyaqil. Nimxit tbˈi qMan Dios te jun majx. Ikyxitjo.


Ja monet tulivat hänen tykönsä ja sanoivat: "Johannes ei tehnyt yhtäkään tunnustekoa; mutta kaikki, mitä Johannes sanoi tästä, on totta". 	 Nimku xjal i xtaˈj lolte Jesús, ex kyqˈma: Exla qa ntiˈ te Juan techil xbˈant tuˈn a nim tipin, me tkyaqilxjo o tqˈma tiˈjjo ichin lo twutzxix.


He sanoivat: "Sadanpäämies Kornelius, hurskas ja Jumalaa pelkääväinen mies, josta koko Juudan kansa todistaa hyvää, on pyhältä enkeliltä ilmestyksessä saanut käskyn haettaa sinut kotiinsa ja kuulla, mitä sinulla on sanottavaa". 	 Xitzin kytzaqˈwin: Ma qo ula tiˈj tbˈi Cornelio, jun nejinel kywutz xoˈl qˈaqˈ, jun ichin tzˈaqlexix, at tchewil Dios tiˈj, ex kˈuˈjlinxix kyuˈn kykyaqil aj Judiy. Jun t‑angel Dios qˈmante te, qa iltaq tiˈj tuˈn t‑xi txketa, tuˈntzintla t‑xiy tzma tja, tuˈn tok tbˈiˈn, tiˈ tuˈn t‑xi tqˈmaˈn te.


sillä kirjoitettu on: `Hän antaa enkeleilleen käskyn sinusta, että he varjelevat sinua`, 	 Quˈn ikytzin ntqˈmaˈn Tyol Dios kyjaluˈn: Kchi tzajil tsmaˈn Dios t‑angel te kloltiy.


Te olette kuulleet sanotuksi: `Älä tee huorin`. 	 O kybˈiˈy ajo qˈumle kye ojtxe qxeˈchil: Mi chi kyˈaˈjiˈnch.


Ja hän, joka on minut lähettänyt, on minun kanssani; hän ei ole jättänyt minua yksinäni, koska minä aina teen sitä, mikä hänelle on otollista." 	 Quˈn a tzaj chqˈon weˈy, kukx atjo wukˈiy. Mi ma chin kyij ttzaqpiˈn njunalxa, quˈn kukx nkubˈ nbˈinchinjiˈy a ntzalaj tiˈj.


Tuomas vastasi ja sanoi hänelle: "Minun Herrani ja minun Jumalani!" 	 Tuˈnpetziˈn, xi ttzaqˈwin Tmas te: Ay wAjaw, ex nDiosa.


mutta me purjehdimme happamattoman leivän juhlan jälkeen Filippistä ja tulimme viidentenä päivänä heidän luoksensa Trooaaseen ja viivyimme siellä seitsemän päivää. 	 Atzaj teˈ tbˈajjo nintz qˈij te Waˈj Pan, a ntiˈ txˈamsbˈilte tkuˈx, o exa toj bark toj tnam te Filipos, ex toj jun qˈij, o kaniˈn toj Troas, jaˈ atetaqjo Timotey ex txqantl nimil tukˈa. Antza, o kyijiˈy wuq qˈij kyukˈa.


Ja veli antaa veljensä kuolemaan ja isä lapsensa, ja lapset nousevat vanhempiansa vastaan ja tappavat heidät. 	 Quˈn kyxol xjal nya nimil, ayex itzˈinbˈaj kchi kˈwel bˈyonte itzikybˈaj, mo ayeˈ itzikybˈaj kyiˈj itzˈinbˈaj. Ayex chi xel qˈonte kykˈwal toj kyimin, ex ikyqex kˈwalbˈajjo ayex chi okil meltzˈaj kyiˈj kytata, ex chi xel kyqˈoˈn tuˈn kykyim.


Enkö saa tehdä omallani, mitä tahdon? Vai onko silmäsi nurja sentähden, että minä olen hyvä?` 	 ¿Ma ntiˈtzin weˈ woklin tiˈj npwaqa, tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn noq alqe wajiˈy? ¿Mo qa nloˈchj kyeˈ kykˈuˈj, tuˈn soˈjqiˈn?


Ja katso, järvellä nousi kova myrsky, niin että venhe peittyi aaltoihin; mutta hän nukkui. 	 Me n‑okku ten txqan qˈankyaq tukˈa txqan kyqˈiqˈ toj nijabˈ; bˈeˈx bˈaj okx piqˈj txqan aˈ tzma toj bark. Exsin otaq tzikyˈ ktan Jesús.


Ja monta päivää me purjehdimme hitaasti ja pääsimme vaivoin Knidon kohdalle. Ja kun tuulelta emme päässeet sinne, purjehdimme Salmonen nenitse Kreetan suojaan. 	 Chebˈexix o bˈeta toj ilaˈ qˈij, ex tukˈa nimxix aqˈuntl, o kaniˈn nqayin tkˈatz Gnido, quˈn njumintaq kyqˈiqˈ wen qwutza. O ikyˈa tkˈatz Salmón, ex o ikyˈa tiˈjxi txˈotxˈ, Creta tbˈi.


ja taivas väistyi pois niinkuin kirja, joka kääritään kokoon, ja kaikki vuoret ja saaret siirtyivät sijoiltansa. 	 Ex atzin kyaˈj bˈeˈx el naj, tzeˈnku jun uˈj njaw tbˈaltzˈin tibˈ. Ex kykyaqiljo wutz ex jniˈ txˈotxˈ toj ttxuyil aˈ, bˈeˈx i txˈixpaj jaˈ iteˈku.


Ja heti, vedestä noustessaan, hän näki taivasten aukeavan ja Hengen niinkuin kyyhkysen laskeutuvan häneen. 	 Texjo paq, teˈ tjatz Jesús toj aˈ, xi tkaˈyin kyaˈj, teˈ t‑xi jaqpaj, ex xi tkaˈyin Xewbˈaj Xjan, teˈ ttzaj toj kyaˈj tibˈaj, tzeˈnku jun palom.


ja Jumala, joka herätti kuolleista Herran, on herättävä meidätkin voimallansa. 	 Quˈn ikytziˈn tzeˈnku xjaw anqˈin t‑xmilil qAjaw tuˈn Dios, exsin ikyxjo qe, kjawil anqˈin qxmilil, tuˈn tipin.


Mutta tiedä se, että viimeisinä päivinä on tuleva vaikeita aikoja. 	 Tzˈelxix tnikyˈa tiˈjjo lo: Aj chˈixtaq tjapin bˈaj tqˈijil twutz txˈotxˈ, tzul kanin jun qˈij te bˈisbˈajil.


Ja he heittivät hänet ulos viinitarhasta ja tappoivat. Mitä nyt viinitarhan herra on tekevä heille? 	 Ikytziˈn, tzaj kytzyuˈn, ex kyiˈn tzma ttxaˈn txˈotxˈ, ex kubˈ kybˈyoˈn. ¿Tzeˈntzin chˈin kyeˈ toj kywutz? ¿Tiˈtzila kbˈajil teˈ tajaw txˈotxˈ kyiˈjjo manil anetziˈn?


Niin mies meni ja ilmoitti juutalaisille, että Jeesus oli hänet terveeksi tehnyt. 	 Ex antza ele tnikyˈ te, qa a Jesús otaq qˈaninte, ex xi tqˈmaˈn tqanil kye aj Judiy.


He likapilkkuina teidän rakkausaterioillanne julkeasti kemuilevat ja itseään kestitsevät. He ovat vedettömiä, tuulten ajeltavia pilviä, paljaita, syksyisiä puita, hedelmättömiä, kahdesti kuolleita, juurineen maasta reväistyjä, 	 Ayeqetziˈn xjal luˈn, nchi okx kyxola te elsil kytxˈixewa, tzeˈnku n‑ok tchmoˈn Ttanim Dios tibˈ, ex qa at jun nim waˈn nbˈaj. Aye xjal n‑ok kyqˈoˈn kyibˈ te nimil, me nya nimilqe. Noq nchi tzeˈn ex nchi xmayin kyiˈja. Noq nchi bˈet waˈl, ex mina n‑el kynikyˈ te, tzeˈn t‑xilin kychwinqil twutz qMan Dios. Oˈkx n‑ok tilil kyuˈn te kyex, ex ntiˈ nchi bˈisin tiˈj juntl. Ntiˈ tajbˈin, ikyxjo tzeˈnku muj ntiˈ jbˈal toj, ex bˈeˈx nxi tiqin kyqˈiqˈ. Ex aye xjal luˈn ikyqexjo tzeˈnqe tze nchi jatz xbˈoqit; nyakuj kabˈe maj nchi kyim: Tnejil, tuˈn ntiˈl kywutz n‑el, ex tkabˈ, ntzqij kylokˈ. Tuˈn ikyjo, kxel toj qˈaqˈ te jun majx. Ex ikyxjo ok chi xeˈljo xjal luˈn toj qˈaqˈ.


Sitten hän sanoi miehelle: "Ojenna kätesi!" Ja hän ojensi; ja se tuli entiselleen, terveeksi niinkuin toinenkin. 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús te yabˈ: Nuqpinx tqˈobˈa. Bˈeˈx nuqpajkux tqˈobˈjo tal yabˈ, ex bˈeˈx bˈant tzeˈnkuxjo juntl.


Niin hän keskusteli synagoogassa juutalaisten ja jumalaapelkääväisten kanssa ja torilla joka päivä niiden kanssa, joita hän siellä tapasi. 	 Tuˈnpetziˈn, nimxix jaw chˈotj tojjo ja te kynabˈl Dios Judiy, kyukˈa a nchi naˈntaq Dios. Ex ikyxjo, o chˈotj tojile junjun qˈij tojjo plas, ja nchi chmetetaq xjal.


Ja muutamat niistä, jotka siellä seisoivat, sanoivat heille: "Mitä te teette, kun päästätte varsan?" 	 Me xi kyqanin jun chˈuq xjal kye, a iteˈtaq antza: ¿Titziˈn nbˈaj kyeˈy? ¿Ti qe n‑el kypjunjiˈy tal bur?


Mutta etten aivan kauan sinua viivyttäisi, pyydän sinua hetkisen meitä suosiollisesti kuulemaan. 	 Me nya waja tuˈn tel wiˈn nim ambˈil tey, chtej Tértulo. Chin kubˈsil nwutza tey jaˈlin, tuˈn qtzaj tbˈiˈn chˈin tukˈa twenila.


"Ja kun minä mursin ne seitsemän leipää neljälletuhannelle, kuinka monta vasun täyttä palasia te keräsitte?" He sanoivat: "Seitsemän". 	 Ex tej tbˈaj nsipinjiˈy wuq wabˈj kyxoljo kyaje mil, ¿Jteˈn chiˈljo tbˈuchil jaw kychmoˈn? Xi kytzaqˈwin juntl majl: Wuq.


ja minä kaaduin maahan ja kuulin äänen sanovan minulle: `Saul, Saul, miksi vainoat minua?` 	 Ex tuˈn ikyjo, bˈeˈx nkubˈ tzˈaqa twutz txˈotxˈ, ex xi nbˈiˈn tqˈajqˈojil jun tqˈajqˈojil yol. Chiˈ kyjaluˈn: Saulo, Saulo, ¿Tiquˈn nchin lajchiˈy tuˈn?


Vai luuletteko, että Raamattu turhaan sanoo: "Kateuteen asti hän halajaa henkeä, jonka hän on pannut meihin asumaan"? 	 Twutzxix teˈ Tuˈjil Tyol Dios, qa n‑ok tkˈuˈjlin Diosjo a qxew, a xkyij tqˈoˈn qojxi.


Jolla sitävastoin ei niitä ole, se on sokea, likinäköinen, on unhottanut puhdistuneensa entisistä synneistänsä. 	 Me ayetzin xjal, exla qa jun nimil, a ntiˈjo lo kyukˈa, noq oˈkx n‑el kynikyˈ tiˈjjo te twutz txˈotxˈ, ex ma tzˈok kyjpuˈn kywutz tiˈj Dios, ex ma tzˈel naj toj kykˈuˈj, qa o chi txjet tojjo kyil.


Ja muutamat heistä tulivat uskoon ja liittyivät Paavaliin ja Silaaseen, niin myös suuri joukko jumalaapelkääväisiä kreikkalaisia sekä useat ylhäiset naiset. 	 Tuˈntzintzjo, ilaˈ Judiy, a nchi naˈntaq tbˈi Dios, me naˈmxtaq kynimin, i jaw nimin, junx kyukˈa txqan qya nim kyoklin, ex txqan xjal aj Grecia; ok kymujbˈin kyibˈ tukˈa Pabl ex Silas.


Ja kohta hän kutsui heidät; ja he jättivät isänsä, Sebedeuksen, palkkalaisineen venheeseen ja lähtivät seuraamaan häntä. 	 Bˈeˈxsin i xi tqˈolbˈin Jesústz, tuˈn kyxiˈ tukˈa, ex noq teˈ kybˈin teˈ ikyjo, bˈeˈx kyij kytzaqpiˈn kytata toj bark kyukˈax taqˈnil, exsin i xiˈtz tukˈa Jesús tzma tojjo jun tnam, Capernaum tbˈi.


sillä me olemme tulleet osallisiksi Kristuksesta, kunhan vain pysymme luottamuksessa, joka meillä alussa oli, vahvoina loppuun asti. 	 Qa qaj tuˈn qten junx tukˈa Crist toj kyaˈj, il tiˈj tuˈn qten waˈlxix toj tkyaqil, tuˈn qbˈet wen toj qchwinqil, ex tuˈn tqexix qkˈuˈj, tzeˈnkuxjo tej xqo nimin te tnejil.


Jeesus sanoi heille: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: ennenkuin Aabraham syntyi, olen minä ollut". 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Tej naˈmxtaq tul itzˈje Abraham, ayin weˈ intintaq.


Niin Pilatus sanoi heille: "Tuossa on vartijaväkeä, menkää, vartioikaa niin hyvin kuin taidatte". 	 Me ante Pilat xi tqˈmaˈn: Ex iteˈ kyxoˈl qˈaqˈa. Kyqˈoˈnqekja te xqˈuqilte. Ku kyxiˈy ex noqit tzeˈn tzˈoka chˈintl tuˈn tjpet‑xix.


Mutta Tykikuksen minä olen lähettänyt Efesoon. 	 Atzin te Tíquico, ma txi nsmaˈn toj Éfeso.


ja noutakaa syötetty vasikka ja teurastakaa. Ja syökäämme ja pitäkäämme iloa, 	 Ex kyintzjiˈy tal wakx, a maˈ qˈeˈsxix, exsin kybˈyonkutza. Okxpetzin qo waˈlxte, ex ok qo ikyˈsil nintz qˈij,


siihen aikaan kun Hannas oli ylimmäisenä pappina, ynnä myös Kaifas, tuli Jumalan sana Johannekselle, Sakariaan pojalle, erämaassa. 	 Ayetaqtziˈn kye Anás tukˈa Caifás nmaq paleqetaq kyeˈ kyxol aj Judiy. Tojjo ambˈil anetziˈn ex tojjo jun txˈotxˈ jaˈ ntiˈyetaq kynajbˈilxjal, kubˈ toqxenin Dios Tyol te Juan, a tkˈwal Zakariy.


tahtoen olla lainopettajia, vaikka eivät ymmärrä, mitä puhuvat ja minkä varmaksi väittävät. 	 Kyaj tuˈn kyok te xnaqˈtzil tiˈjjo tkawbˈil qMan Dios, ex mi n‑el kynikyˈ te a nkyqˈmaˈn, ex tiˈjjo kyxnaqˈtzbˈil nxi kyqˈoˈn nyakuj twutzxix.


Sillä jokainen, joka tekee minun taivaallisen Isäni tahdon, on minun veljeni ja sisareni ja äitini." 	 Ayeˈ chi kˈwel bˈinchin teˈ taj nMaˈn, a at toj kyaˈj, ayetzin wejiˈy witzˈin, ex wanebˈ ex nnaniy.


Mutta kun Jeesus sen näki, närkästyi hän ja sanoi heille: "Sallikaa lasten tulla minun tyköni, älkääkä estäkö heitä, sillä senkaltaisten on Jumalan valtakunta. 	 Tej kyok tkaˈyin Jesús ikyjo, bˈeˈx tzaj tqˈoj kyiˈj t‑xnaqˈtzbˈin, ex xi tqˈmaˈn kye: Kytzaqpinqetzjiˈy tal kˈwal, tuˈn kybˈaj tzaj laqˈe nkˈatza. Mi chi kubˈ kymeqoˈn, quˈn kykyaqiljo kˈwel kymutxsin kyibˈ tzeˈnqeˈ tal kˈwal lo, ayepen kye kchi okixjo toj Tkawbˈil Dios.


Ja tuli nälänhätä koko Egyptiin ja Kanaaniin ja suuri vaiva, eivätkä meidän isämme saaneet mistään ravintoa. 	 Tbˈajlinxi ikyjo, ul nim waˈyaj ex nim yajbˈil toj tkyaqil Egipto ex tzaluˈn toj Canaán, jaˈ najleqetaq ojtxe qxjalil, ex ntiˈtaq kywa.


Jeesus sanoi heille: "Eiväthän häävieraat voi paastota silloin, kun ylkä on heidän kanssaan? Niin kauan kuin heillä on ylkä seurassaan, eivät he voi paastota. 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Ma akutzin kubˈ kypaˈn kyeˈ txokenj toj jun mejebˈlin waˈyaj, a qa at chmilbˈaj kyxol? Nlay, quˈn nim tzaljbˈil at, ex nim waˈn nbˈaj bˈaj. Ikyqetziˈn wejiˈy nxnaqˈtzbˈin, quˈn loqiˈn intin kyxol.


me olemme houkkia Kristuksen tähden, mutta te älykkäitä Kristuksessa, me olemme heikkoja, mutta te väkeviä; te kunnioitettuja, mutta me halveksittuja. 	 Quˈn ma qo oka toj kywutza nyakuj ntiˈ qnabˈla, ex ntiˈ qipiˈn toj chˈin tal qaqˈiˈn toj tbˈi Crist. Qalatzin kye, ma tzˈok kyqˈoˈn kyibˈa twutz Crist, manyor ẍtijx ex nim kyipiˈn wen. Quˈn ma kubˈ kynimiˈn kyibˈa kyxola; me atzin qeˈ, ma qo el kyikyˈiˈn.


Rauha veljille ja rakkaus, uskon kanssa, Isältä Jumalalta ja Herralta Jeesukselta Kristukselta! 	 Noqit ax qMan Dios ex qAjaw Jesucrist, txi qˈonte kymujbˈil kyibˈa kyxolxa, ex kyxol tkyaqil nimil, ex tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja, junx tukˈa kynimbˈila.


Myös kieli on tuli, on vääryyden maailma; kieli on se meidän jäsenistämme, joka tahraa koko ruumiin, sytyttää tuleen elämän pyörän, itse syttyen helvetistä. 	 Ex ikytzin qaqˈjo tzeˈnku qˈaqˈ anetziˈn; tex jun joybˈil qˈojx toj qxmilil; ex nya wen nqo ele tuˈn. Qˈontz tqˈaqˈil tuˈn tqˈaqˈil tajaw il. Nim ntjyoˈn tumil tuˈn qbˈinchin il. Tuˈntzintzjo, atkux ikyx kbˈajile qchwinqiljo tzaluˈn twutz txˈotxˈ tukˈa qˈoj.


joka on katolla, älköön astuko alas älköönkä menkö sisään noutamaan mitään huoneestansa; 	 Ex atzin xjal, a tokxtaq twiˈja, nlay taqˈ ambˈil tuˈn tkuˈtz qˈilte jun tiˈ te tuja.


Mutta minä olen sanonut teille, että te olette nähneet minut, ettekä kuitenkaan usko. 	 Me ma txi nqˈmaˈn kyeˈy, me mi nchinx kynimiˈn, exla qa ma chin kyliˈy.


Minä annan vain neuvon tässä asiassa; sillä se on hyödyksi teille, jotka jo viime vuonna olitte ensimmäiset, ette ainoastaan tekemässä, vaan myös tahtomassa. 	 Tiˈj tkyaqiljo luˈn kxel nqˈoˈn jun tumil: Tojjo abˈqˈe xbˈaj, nya noq kubˈ kybˈisiˈn tuˈn t‑xi kyqˈoˈn jun oyaj, qalaˈ bˈeˈx tzyetku tchimle kyuˈn.


Ja hänet nähdessään Herra armahti häntä ja sanoi hänelle: "Älä itke". 	 Atzaj teˈ tiwleˈ mebˈe qya tuˈn Jesús, a tAjaw Tkyaqil, bˈeˈx tzaj qˈaqˈin tkˈuˈj tiˈj, exsin xi tqˈmaˈntz te kyjaluˈn: Ay qya, mina tzˈoˈqˈ te.


Ja katso, taivaista kuului ääni, joka sanoi: "Tämä on minun rakas Poikani, johon minä olen mielistynyt". 	 Ex qˈajqˈojin jun yol toj kyaˈj. Chiˈ kyjaluˈn: Axixpen wejiˈy Nkˈwal kˈuˈjlin wuˈn, a o jaw nskˈoˈn.


Silloin se sanoo: `Minä palaan huoneeseeni, josta lähdin`. Ja kun se tulee, tapaa se huoneen tyhjänä ja lakaistuna ja kaunistettuna. 	 Kchin meltzˈajil weˈ juntl majl tojjo njaˈy, jaˈ ẍin etziˈych. Ex ajtzin tkanin juntl majl tkˈatzjo xjal, knetiljo xjal tuˈn, tzeˈnku jun ja, mix aˈl najalte, ex chebˈe misoˈn ex nikˈuˈn wen.


Jeesus vastasi hänelle: "Sinä näet nämä suuret rakennukset. Niistä ei ole jäävä kiveä kiven päälle maahan jaottamatta." 	 Xi tqˈmaˈn Jesús te: Tbˈanilqex kye junjun tij ja nchi ok tkaˈyiˈn, me twutzxix kxel nqˈmaˈn tey, qa tkyaqilx kchi kˈwel yuchˈj, ex ntiˈx jun abˈj kyjel tibˈaj juntl, aj tpon tqˈijil.


ja he tulivat ja suostuttelivat heitä ja veivät heidät ulos ja pyysivät heitä lähtemään pois kaupungista. 	 Tuˈntzintzjo, i xtaˈj kubˈsil kywutz te Pabl ex Silas, tuˈn tkubˈ najsin kyil, ex tukˈa jun mutxin, xi kyqanin kye, tuˈn kyex tojjo tnam anetziˈn.


Mutta heitäkin koeteltakoon ensin, sitten palvelkoot, jos ovat nuhteettomat. 	 Me il tiˈj tuˈn kyok kaˈyit nej, ex qa ntiˈ chˈin kykyˈi, bˈaˈn tuˈn kyok te mojil toj Ttanim Dios.


Kuinka siis on? Saammeko tehdä syntiä, koska emme ole lain alla, vaan armon alla? Pois se! 	 ¿Tzeˈntzintz? ¿Ma okpela qo bˈinchiltz il, tuˈn nya otoˈkx tjaqˈ ojtxe kawbˈil, a nqanintaq qiˈj tuˈn qkyim, a qa at t‑xtalbˈil qMan Dios qukˈa te najsbˈil qil? ¡Mina!


Ja te olette paisuneet pöyhkeiksi! Eikö teidän pikemminkin olisi pitänyt tulla murheellisiksi, että se, joka on tuommoisen teon tehnyt, poistettaisiin teidän keskuudestanne? 	 Majqexpe kyeˈ, nchi tzalaj, ex njaw kynimin kyibˈa tiˈjjo ikyjo. ¿Nyapetla ma tzaj kybˈisa tuˈn ikyjo? ¿Ex matla tzˈex kylajoˈn kyxola?


Mutta kun he huomasivat, että hän oli juutalainen, rupesivat he kaikki yhteen ääneen huutamaan ja kirkuivat noin kaksi hetkeä: "Suuri on efesolaisten Artemis!" 	 Me atzaj teˈ tel kynikyˈxjal qa Judiytaq teˈ Lejantr, i jaw ẍchˈin kabˈe or kykyaqilx. Chi chiˈ kyjaluˈn: Nimx toklin Artemisa, a qdios a awo aj Éfeso.


Mutta ylösnoustuani minä menen teidän edellänne Galileaan." 	 Me ajtzin njaw anqˈiˈntla, kchin kˈwel neja kywutza toj Galiley.


Ja kun hän oli noussut maihin, tuli häntä vastaan kaupungista mies, jossa oli riivaajia; ja hän ei ollut pitkään aikaan pukenut vaatteita ylleen eikä asunut huoneessa, vaan haudoissa. 	 Noqxix nkuˈtzku Jesús toj bark, tej tpon laqˈe jun ichin tkˈatz, a antza etza kyxolxjal toj tnam. Atziˈn ichin anetziˈn, iteˈtaq taqˈnil tajaw il toj tanmin ilaˈxitaq abˈqˈe. Minataq nchi ok tqˈoˈnjo t‑xbˈalin, ex nya toj jun ja najletaq; qalaˈ antza n‑anqˈinetaq toj muqbˈil kyimnin.


Ja tyhmät sanoivat ymmärtäväisille: `Antakaa meille öljyänne, sillä meidän lamppumme sammuvat`. 	 Me ayetzin kyeˈ jweˈtl ntiˈ kynabˈl xi kyqˈmaˈn kye ẍtij: Kyqˈontz chˈin qeˈ qaseyt tiˈjjo kyeˈ, quˈn chˈix tkubˈ yupj qtzaja, chi chiˈ.


Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Te eksytte, koska te ette tunne kirjoituksia ettekä Jumalan voimaa. 	 Xi ttzaqˈwin Jesús kye: Najninx iteˈ kyeˈ. ¿Naˈmxsin tel kynikyˈa te Tyol Dios, ex te jniˈ tipin?


ja sitten teidän kauttanne matkustaa Makedoniaan, ja taas Makedoniasta palata teidän tykönne ja teidän varustamananne matkata Juudeaan. 	 Quˈn kubˈ nximiˈn tuˈn wikyˈa kyukˈiy, aj nxiˈy toj nbˈeˈy tzmax toj txˈotxˈ te Macedonia. Ex aj nmeltzˈaja, tuˈn wikyˈtaq juntl majla lol kyeˈy, ex tuˈn kymojintaqa wiˈja toj nbˈeˈy, aj nxiˈy toj Judey.


Ja miten soveltuvat yhteen Jumalan temppeli ja epäjumalat? Sillä me olemme elävän Jumalan temppeli, niinkuin Jumala on sanonut: "Minä olen heissä asuva ja vaeltava heidän keskellään ja oleva heidän Jumalansa, ja he ovat minun kansani". 	 ¿Ma junxsin tten tja Dios tukˈa jun twutzbˈiyil? Quˈn ayetzin kyeˈ ma chi oka te tja Dios itzˈxix, tzeˈnkuxjo tqˈma Dios toj Tyol: Kchin tenbˈila kyukˈiy, ex kchin bˈetila kyxola. Ex ayiˈn kchin okil te kyDiosa, ex ayetzin kyeˈ, kchi okil te Ntanima, chiˈ.


Tähän aikaan syntyi sangen suuri melu siitä tiestä. 	 Tojjo tnam anetziˈn, jaw tilj xjal tiˈjjo Tbˈanil Tqanil,


Niin Paavali astui keskelle Areiopagia ja sanoi: "Ateenan miehet, minä näen kaikesta, että te suuresti kunnioitatte jumalia. 	 Jawtzin weˈks Pabl kyxoljo kawil tnam antza, ex tqˈma: Ayiˈy xjal te Atenas, tiˈj tkyaqiljo a n‑ok nkaˈyiˈn kyiˈja, tzuntzin n‑el nnikyˈtza te, qa ayejiˈy xjal, a nimin ilaˈku dios kyuˈn,


ja sanoivat Jeesukselle: "Opettaja, tämä nainen on tavattu itse teosta, aviorikosta tekemästä. 	 exsin xi kyqˈmaˈn te Jesús: Ay Aj xnaqˈtzil, anteˈ qya lo tzmataq n‑ok tilil kyˈaˈjin tuˈn, tej s‑el qkˈulbˈiˈn.


Ja mihin hän menee, sen talon isännälle sanokaa: `Opettaja sanoo: Missä on minun vierashuoneeni, syödäkseni siinä pääsiäislampaan opetuslasteni kanssa?` 	 axsa kˈaˈ chi okxiy, exsin kˈaˈ txi kyqaniˈn te tajaw ja, ¿Ankye ja, jaˈ kchin waliy kyukˈa nxnaqˈtzbˈiˈn? chitzin xnaqˈtziljo.


Ja hän lähetti edellänsä sanansaattajia; ja he lähtivät matkalle ja menivät erääseen samarialaisten kylään valmistaakseen hänelle majaa. 	 Me nej i xi tnejsin kabˈe t‑xnaqˈtzbˈin tzma tojjo jun kojbˈil te Samaria, tuˈntzintla tjyet jun ja kyuˈn, jaˈ tuˈntaq tktane Jesús.


Sillä Moosekselle hän sanoo: "Minä olen armollinen, kenelle olen armollinen, ja armahdan, ketä armahdan". 	 quˈn tqˈma Dios te Moisés kyjaluˈn: Kˈwel nnajsin weˈ til jun xjal, qa waja tuˈn tkubˈ nnajsiˈn, ex ktzajil qˈaqˈin nkˈuˈja tiˈj jun xjal, qa waja tuˈn ttzaj qˈaqˈin nkˈuˈja tiˈjch.


Ja he sylkivät häntä, ottivat ruovon ja löivät häntä päähän. 	 Ex bˈaj ok kytzuˈbˈin tiˈj, ex axjo ttze el kyiˈn, tuˈn tkux kyjemin toj twiˈ.


Niin heidät lähetettiin matkalle, ja he tulivat Antiokiaan; siellä he kutsuivat koolle seurakunnan ja antoivat heille kirjeen. 	 Atzaj teˈ kybˈaj yolin, ex tej tbˈaj kytzˈibˈin uˈj, bˈeˈxsin i xiˈtz toj Antyokiy. Atzaj teˈ kykanin, oktzin kychmoˈn Ttanim Dios, ex xi kyqˈoˈn uˈj.


Ja heti, hänen vielä puhuessaan, Juudas, yksi niistä kahdestatoista, saapui, ja hänen mukanaan joukko ylipappien ja kirjanoppineiden ja vanhinten luota, miekat ja seipäät käsissä. 	 Tzmataq nyolin Jesús, teˈ tul Judas, a jun t‑xnaqˈtzbˈin. Ex lipcheqektaq txqan xjal tiˈj, qˈimile jniˈ kykxbˈil, a at kyste te bˈiˈybˈil, ex jniˈ kytze te kybˈujbˈil. Aye xjal luˈn otaq chi tzaj kychqˈoˈn kynejil pale, exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈjjo ojtxe kawbˈil, ex kyuˈn nejinel kyxol aj Judiy.


Jos ette usko, kun minä puhun teille maallisista, kuinka te uskoisitte, jos minä puhun teille taivaallisista? 	 Ex qa mina xi tniminjiy a xbˈaj nqˈmaˈn tey tiˈjjo kyqˈiqˈ te twutz txˈotxˈ, ¿Tzeˈntzin ttentz tuˈn t‑xi tniminjiˈy, a kxel nqˈmaˈn tiˈjjo te toj kyaˈj?


Vielä toisen vertauksen hän puhui heille sanoen: "Taivasten valtakunta on sinapinsiemenen kaltainen, jonka mies otti ja kylvi peltoonsa. 	 Ex kubˈ tqˈoˈn Jesús juntl techil kyjaluˈn: A Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, ikytziˈn t‑xilin tzeˈnku jun tal twutz mistas, aj tkux tawaˈn jun xjal toj txˈotxˈ.


Mutta juutalaisten pääsiäinen oli lähellä, ja monet menivät maaseudulta ylös Jerusalemiin ennen pääsiäisjuhlaa, puhdistamaan itsensä. 	 Nyataq ilaˈ qˈij tuˈn tul kanin Xjan Qˈij kye Judiy. Tuˈnpetziˈn, nimku xjal aj Judiy bˈeˈx i xiˈ toj Jerusalén, tuˈn kybˈinchin kyten tzeˈnkuxtaqjo nbˈant kyuˈn.


ettemme enää olisi alaikäisiä, jotka ajelehtivat ja joita viskellään kaikissa opintuulissa ja ihmisten arpapelissä ja eksytyksen kavalissa juonissa; 	 tuˈntzintla mi qo okil tzeˈnku kyekˈwal, a jun paqx ntxˈixpit kynabˈl, ex jun paqx nchex lipe tiˈj alkyechaqku xnaqˈtzbˈil, a nya toj tumil; ex nxi kyqˈoˈn kyibˈ tuˈn kykubˈ sbˈuˈn kyuˈnxjal, a ẍtijqe, a nchi chuˈchin kyiˈj, tuˈn kyxiˈ toj jun bˈe te najin.


Ja vielä on sanottu: "Riemuitkaa, te pakanat, hänen kansansa kanssa". 	 Ex juntl majl ntqˈmaˈn: Chi tzalajxa, ayiˈy nya Judiyqiˈy, junx kyukˈa Ttanim qMan Dios.


Mutta hän vastasi heille ja sanoi: "Tämä paha ja avionrikkoja sukupolvi tavoittelee merkkiä, mutta sille ei anneta muuta merkkiä kuin profeetta Joonaan merkki. 	 I xi ttzaqˈwin Jesús: Ayetziˈn xjal nya wenqe ex aj il nchi qanin jun techil wipiˈn. Me nlay txi yekˈiˈt kye; qalaˈ oˈkxjo techil tiˈjjo bˈaj tiˈj Jonás, a yolil Tyol Dios ojtxe.


Sillä mistä tiedät, vaimo, voitko pelastaa miehesi? Tai mistä tiedät, mies, voitko pelastaa vaimosi? 	 Nkubˈ ntzˈibˈiˈnjiˈy luˈn, quˈn ¿Ma bˈiˈntzin tuˈn, ay qya, qa aku kletjo tchmila tuˈnjo yekˈbˈil tuˈn? Ex ay, ichin, ¿Ma bˈiˈntzin tuˈn, qa aku kletjo t‑xuˈjila tuˈnjo yekˈbˈil tuˈn?


Ja Pilatus kirjoitti myös päällekirjoituksen ja kiinnitti sen ristiin; ja se oli näin kirjoitettu: "Jeesus Nasaretilainen, juutalaisten kuningas". 	 Ante Pilat xi tqˈmaˈn tuˈn kypejkˈit jun tzˈlan tibˈaj twiˈ, tukˈa jun yol tzˈibˈink tiˈj, a ntqˈmaˈn: Jesús aj Nazaret, a Nmaq Kawil kye aj Judiy.


Ja minä lankesin hänen jalkojensa juureen, kumartaen rukoillakseni häntä. Mutta hän sanoi minulle: "Varo, ettet sitä tee; minä olen sinun ja sinun veljiesi kanssapalvelija, niiden, joilla on Jeesuksen todistus; kumarra ja rukoile Jumalaa. Sillä Jeesuksen todistus on profetian henki." 	 Bˈeˈx in kubˈ mejeˈy t‑xe tqan angel, tuˈn nkˈulin te. Me tzaj tqˈmaˈn weˈy: Mi kubˈ tbˈinchinjiy ikyjo, qalaˈ kˈuliˈn twutz Dios. Quˈn aqˈnilqin weˈ tzeˈnkuxjo te, junx kyukˈa termana, aye lipcheqek tiˈjjo Tbˈanil Tqanil Jesús. Quˈn atzin Tbˈanil Tqanil tiˈj Jesús, atzin t‑xilin kyyoljo tkyaqil nchi yolin tiˈj tojjo uˈj lo.


Ja hän vei hänet Jeesuksen tykö. Jeesus kiinnitti katseensa häneen ja sanoi: "Sinä olet Simon, Johanneksen poika; sinun nimesi on oleva Keefas", joka käännettynä on Pietari. 	 Bˈeˈxsin xi kˈleˈn Simun tuˈn Andrés tkˈatz Jesús. Tetziˈn tok kaˈyin teˈ tuˈn Jesús, xi tqˈmaˈn te: Simun, ay tkˈwal Jonás. Me atzin jaˈlin k‑okil nqˈoˈn juntl tbˈiy, a Cefas, a ntqˈmaˈ, abˈj toj qyol, mo Pegr.


niinkuin myös toisessa psalmissa on kirjoitettu: `Sinä olet minun Poikani, tänä päivänä minä olen sinut synnyttänyt`. 	 Me atzin jaˈlin, ma tzaj qˈoˈn jun oybˈil tiˈj jun akˈaj chwinqil qe, a awo tzajninqo kyiˈj. Atzin t‑xilin yol lo, ma kubˈ tbˈinchin tzmaxiˈ teˈ xjatz anqˈin juntl majl, tzeˈnkuxjo tzˈibˈin toj tkabˈ Bˈitz te Tuˈjil Tyol Dios: Axix te nkˈwala, quˈn jaˈlin ma txi nqˈoˈn tchwinqila twutz txˈotxˈ.


Niin tuli muuan synagoogan esimies, nimeltä Jairus, ja lankesi hänet nähdessään hänen jalkojensa juureen, 	 Waˈltaq ttzi nijabˈ, teˈ tpon jun kynejiljo kawil te jun muˈẍ ja te naˈbˈl Dios, Jayr tbˈi.


Vai ettekö tiedä, että joka yhtyy porttoon, tulee yhdeksi ruumiiksi hänen kanssaan? Onhan sanottu: "Ne kaksi tulevat yhdeksi lihaksi". 	 ¿Ma nyapela bˈiˈn kyuˈn, qa ma tzˈok meje jun ichin tukˈa jun qya aj kyˈaˈjil, kykabˈil kchi okil junx kyxmilil? Quˈn ikytziˈn ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios kyjaluˈn: Toj nwutza, chi Diosjo, aye kabˈe nchi ok meje, junxchˈin kyxmililch.