Hänen vielä puhuessaan, katso, heidät varjosi valoisa pilvi; ja katso, pilvestä kuului ääni, joka sanoi: "Tämä on minun rakas Poikani, johon minä olen mielistynyt; kuulkaa häntä". 	 Tzmataq nyolin Pegr, tej tkubˈ juktzˈaj jun muj ntilkˈaj wen kyibˈaj. Ex tojjo muj etz yolin jun tqˈajqˈojil, ex tqˈma: Axixpen wejiˈy Nkˈwal lo kˈuˈjlinxix wuˈn, a o jaw nskˈoˈn. ¡Kybˈinkujiˈy Tyol!


samalla tavalla kuin "Aabraham uskoi Jumalaa, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi"? 	 Ikyxjo tzeˈnku te Abraham, a ojtxe qxeˈchil. Xi tnimin a tzaj tqˈmaˈn Dios te. Ex tuˈn ikyjo, ok tqˈoˈn Dios te jun xjal tzˈaqle twutz.


Mutta kun meidät nyt, veljet, on hetkeksi aikaa erotettu teistä, ulkonaisesti, ei sydämeltä, niin on meille tullut yhä suurempi halu päästä näkemään teidän kasvojanne. 	 Me atzin jaˈlin, erman, tukˈa telin qpaˈn qibˈ kyukˈiy, mi nloˈntl kywutza jaˈlin, me kukx nchi kubˈ qnaˈnjiˈy toj qanmiˈn. Ex tuˈn ikyjo, nimxix qaja tuˈn qxiˈy lol kyeˈy.


ja jos joku tahtoo sinun kanssasi käydä oikeutta ja ottaa ihokkaasi, anna hänen saada vaippasikin; 	 Ex qa at jun s‑ok tstzˈiˈminte tkamiẍ kyiˈja, ex chex qˈiˈn twutz kawil tuˈn tpajjo ikyjo, kyqˈonxa te, expe qa majxjo kychaketa kykotpinxa.


He sanoivat hänelle: "Herra, että meidän silmämme aukenisivat". 	 Tzaj kytzaqˈwin moẍ te: Ay, Tata, qaja tuˈn kykaˈyiˈn qwutza, chi chiˈ.


Ja sieltä he purjehtivat Antiokiaan, josta he olivat lähteneet, annettuina Jumalan armon haltuun sitä työtä varten, jonka he nyt olivat suorittaneet. 	 Antza, i xiˈ toj bark tuˈn kykanin tzma Antyokiy, jaˈ otaq chex oqxenine toj tqˈobˈ Dios, a nkˈuˈjlintaq kyiˈj, ex tojjo aqˈuntl, a otaq japin bˈaj kyuˈn.


Mitä varten sitten on laki? Se on rikkomusten tähden jäljestäpäin lisätty olemaan siihen asti, kunnes oli tuleva se siemen, jolle lupaus oli annettu; ja se säädettiin enkelien kautta, välimiehen kädellä. 	 Me qa ikytzjo, ¿Tiˈtzin tajbˈintzjo tkawbˈil Moiséstz? Tzaj qˈoˈn tkawbˈil Moisés noq tuˈn tyekˈinkuˈ kyilxjal, a naˈmxtaq tul kanin Kolil Jesús tnejil maj tzaluˈn twutz txˈotxˈ, a tyajil Abraham, axjo tzaj tqˈmaˈn Dios te. Atzin tkawbˈil Moisés qˈumj noq kyuˈn t‑angel Dios, ex atzin Moisés ajbˈin te jun yolil Tyol Dios kyxol xjal.


samoin kuin Sodoma ja Gomorra ja niiden ympärillä olevat kaupungit, jotka samalla tavalla kuin nekin harjoittivat haureutta ja eksyivät luonnottomiin lihanhimoihin, ovat varoittavana esimerkkinä, kärsiessään iankaikkisen tulen rangaistusta. 	 Ex ikyxjo, kynaˈntzintza kyiˈj xjal aj tnam Sodoma ex aj Gomorra, junx kyukˈa jniˈ xjal kyojjo txqantl muchˈ tnam kykˈatz. Ex i bˈinchin il, tzeˈnku kyej angel, tuˈnjo ẍi ok ten bˈinchil tkyaqil wiq il, ex i kyˈaˈjin kykyaqilx, ex ikyqex kye xjaljo xkubˈ kybˈinchin aj pajil; ichin tukˈa ichin ex qya tukˈa qya. Tuˈntzin tpajjo il luˈn, bˈeˈx i ja tyupin Diosjo tnam tukˈa qˈaqˈ. Atzin qˈaqˈ luˈn n‑ajbˈin te jun yekˈbˈil te qe jaˈlin, qa at jun najin tukˈa qˈaqˈ te jun majx te chojbˈil kye nchi bˈinchin il.


Rukoilkaa siis elon Herraa, että hän lähettäisi työmiehiä elonkorjuuseensa." 	 Tuˈnpetziˈn, kyqanixa te qMan Dios, a tAjaw awal, tuˈn kytzaj tsmaˈn aqˈnil tiˈj awal.


että olisitte Isänne lapsia, joka on taivaissa; sillä hän antaa aurinkonsa koittaa niin pahoille kuin hyvillekin, ja antaa sataa niin väärille kuin vanhurskaillekin. 	 Quˈn kˈwalbˈajqexixa te kytatiˈy, a at toj kyaˈj. Quˈn ate ntzaj qˈonte qˈij kyibˈajjo wen ex kyibˈajjo mina; ex n‑etz qˈonte jbˈal kyibˈajjo o chi nimin tiˈj exqetziˈn bˈinchil il.


Vai ettekö tiedä, veljet - minä puhun lain tunteville - että laki vallitsee ihmistä, niin kauan kuin hän elää? 	 Ayiˈy erman, a ojtzqiˈn ojtxe kawbˈil kyuˈn; bˈiˈn kyuˈn qa a kawbˈil at toklin te jun xjal qa itzˈx.


Nämä olivat jalompia kuin Tessalonikan juutalaiset; he ottivat sanan vastaan hyvin halukkaasti ja tutkivat joka päivä kirjoituksia, oliko asia niin. 	 Me ayetzin kye Judiy anetziˈn, wentaq chˈintl kyeˈ kynabˈl tzeˈnqeku kyej te aj Tesalónica, quˈn tuˈn toj twenil, xi kybˈiˈn kyyol Pabl ex Silas, ex i xpichˈin Tyol qMan Dios junjun qˈij, tuˈntzin telxix kynikyˈ te, qa twutzxtaqjo nyolajtz kye.


Gaius, minun ja koko seurakunnan majanantaja, tervehtii teitä. Erastus, kaupungin rahainhoitaja, ja veli Kvartus tervehtivät teitä. 	 Jun qˈolbˈil tuˈn Gay kyeˈy; loqiˈn intiˈn toj tja, quˈn qˈoˈnku tuˈn, tuˈn tajbˈin te tkyaqil Ttanim qMan Dios. Ex ikyxjo tuˈn erman Cuarto ex erman Erasto, a ajlal pwaq toj tnam.


Ja hän lähetti hänet hänen kotiinsa sanoen: "Älä edes poikkea kylään". 	 Bˈeˈxsin aj tchqˈoˈn Jesús tuˈn taj tja, me nej xi tqˈmaˈn te: Mina meltzˈajla toj tnam, chiˈ.


jossa teidän isänne minua kiusasivat ja koettelivat, vaikka olivat nähneet minun tekojani neljäkymmentä vuotta; 	 Ayeqetziˈn kyxeˈchila ojtxe, ayeˈ el kyiˈjlin wajbˈila, ¿Ma mitzin xkylijiˈy jniˈ yekˈbˈil wipiˈn toj kaˈwnaq abˈqˈe?


Mutta kaiken tämän lisäksi pukeutukaa rakkauteen, mikä on täydellisyyden side. 	 Kybˈinchinkuy tkyaqiljo lo tukˈa tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja, quˈn ntiˈ juntl tiˈ tzˈaqlexixtl tuˈn kymujbˈinte kyibˈa.


Ja hän otti leivän, kiitti, mursi ja antoi heille ja sanoi: "Tämä on minun ruumiini, joka teidän edestänne annetaan. Tehkää se minun muistokseni." 	 Ex jaw ttzyuˈn jun pan. Atzaj teˈ tbˈaj qˈon chjonte te Dios tiˈj, kubˈ tpiẍin, exsin xi tqˈoˈntz kye. Chiˈ kyjaluˈn: Atzin wejiˈy nxmilil lo, a kxel qˈoˈn tuˈn tkyim, noq tuˈn kykleta. Kybˈinchim kyejiˈy lo, noq te naˈbˈl weˈy.


Ja saatuansa nuoren aasin Jeesus istui sen selkään, niinkuin kirjoitettu on: 	 El jyet jun tal bur tuˈn Jesús, ex bˈeˈx jax qe tibˈaj, tzeˈnkuxtaqjo ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios:


Häpeäkseni sanon: tähän me kyllä olemme olleet liian heikkoja. Mutta minkä joku toinen uskaltaa - puhun kuin mieletön - sen uskallan minäkin. 	 ¡Me manyor ẍtijqexa tuˈn n‑ikyˈx kyuˈn ikyjo! Me qeˈ, nlayxla tzikyˈx qe quˈn ikyjo. Qalatzin kyeˈ n‑ikyˈx kye kyuˈn a nya wen tuˈn tikyˈx kyuˈn. Me qa ma jaw kynimsin kyeˈ txqantl kyibˈ, exsin ikyx wejiˈy, ex kjawil nnimsin chˈin we wibˈ, iˈchaqxsin ikytzjo tzeˈnku jun xjal o tzˈokx toj twiˈ.


Ja mitkä kallioperälle kylvettiin, ovat niinikään ne, jotka, kun kuulevat sanan, heti ottavat sen ilolla vastaan, 	 Attziˈn xjal tzeˈnku txˈotxˈ txol abˈj, mix chˈiyxix tlokˈ triy toj, ikyqetziˈn tzeˈnqe xjal jun paqx nxi kynimin Tyol Dios ex tukˈa tzaljbˈil. Me quˈn tuˈn ntiˈxix kykˈuˈj tiˈj, mi nchi kujix toj kynimbˈil. Qa akux saj jun tiˈ toj kychwinqil, mo qa akux ẍi ok lipinxjal kyiˈj noq tuˈn tpajjo nyola, bˈeˈx kchi kˈwel tzˈaq toj kynimbˈil.


jossa kaikki viisauden ja tiedon aarteet ovat kätkettyinä. 	 Quˈn noq tuˈn Jesús, o tzˈele pjet tkyaqiljo tqˈinimil t‑xilin nabˈl ex jniˈ ojtzqibˈl.


Ja he riisuivat hänet ja panivat hänen päällensä tulipunaisen vaipan 	 Ex bˈeˈx el kyiˈn t‑xbˈalin, ex ok kyqˈoˈn juntl xbˈalin tiˈj, kyaq kaˈyin, tzeˈnku kyxbˈalin jun nmaq kawil.


Sillä Raamattu sanoo faraolle: "Juuri sitä varten minä nostin sinut esiin, että näyttäisin sinussa voimani ja että minun nimeni julistettaisiin kaiken maan päällä". 	 Ex ntqˈmaˈn Dios toj Tuˈjil Tyol te nmaq kawil toj txˈotxˈ te Egipto: Ma jaw nskˈoˈn te tuˈn tyekˈit wipiˈn tiˈja, ex tuˈn tel tnikyˈtzajiljo nbˈiˈy toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Ja tultuaan hän kohta astui hänen luoksensa ja sanoi: "Rabbi!" ja antoi hänelle suuta. 	 Teˈ tkanin Judas tkˈatz Jesús, ex xi tqˈmaˈn te: ¡Xnaqˈtzil! Ex el tmaˈtzin.


Ja veisattuaan kiitosvirren he lähtivät Öljymäelle. 	 Tej tbˈaj qbˈitziˈn jun bˈitz, bˈeˈx o xiˈy twiˈ wutz Olivos.


Mutta nykyiset taivaat ja maa ovat samalla sanalla talletetut tulelle, säästetyt jumalattomain ihmisten tuomion ja kadotuksen päivään. 	 Ex ikyxjo jaˈlin, atzin kyaˈj exsin txˈotxˈ kˈuˈnqe tuˈn tyuchˈit tuˈn qˈaqˈ tuˈnxjo Tyol Dios. Tojjo qˈij anetziˈn, ktzajil tkawbˈil Dios kujxix wen kyibˈaj tkyaqil aj il. Ok kchi najil te jun majx.


Onko Kristus jaettu? Ei kaiketi Paavali ole ristiinnaulittu teidän edestänne? Vai oletteko te kastetut Paavalin nimeen? 	 ¿Ma ilaˈtzin elnin Crist toj kywutza? ¿Ma ajinqintzin weˈ ẍin jaw twutz cruz tuˈn kypaja? ¿Ma tiˈjtzin nbˈiˈy, i kuˈxiˈy toj aˈ, te jawsbˈil aˈ?


Sillä jos Joosua olisi saattanut heidät lepoon, niin hän ei puhuisi toisesta, senjälkeisestä päivästä. 	 Me mina nyolin David tiˈjjo jun tal txˈotxˈ te ajlabˈl, a tzaj tqˈoˈn Dios kye aj Israel ojtxe, junx tukˈa Josué, a kynejinel. Quˈn noqit ate Josué tzaj qˈoˈnte ajlabˈl te jun majx, mitla saj tqˈoˈn te Dios ambˈil te qe jaˈlin tuˈn qkanin tojjo juntl wiq ajlabˈl, tzeˈnku kyij ttzˈibˈin David.


Hän vastasi heille sanoen: "Voi, sinä epäuskoinen sukupolvi, kuinka kauan minun täytyy olla teidän luonanne? Kuinka kauan kärsiä teitä? Tuokaa hänet minun tyköni." 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye t‑xnaqˈtzbˈin: Ntiˈxsin kynimbˈila tiˈj Dios. ¿Jteˈxsin qˈij nkubˈlin ten kyxola, ex naˈmxsin tok qeˈ kykˈuˈja wiˈja? ¿Jteˈxsila qˈij kkyˈelixjo ikyjo wuˈn? Qˈintzinjiy qˈa, chiˈ.


Ja ihmiset eri kansoista ja sukukunnista ja kielistä ja kansanheimoista näkevät heidän ruumiinsa kolme ja puoli päivää, eivätkä salli, että heidän ruumiinsa pannaan hautaan. 	 Ex toj oxe qˈij tukˈa nikyˈjin, ayetzin xjal twutz tkyaqil txˈotxˈ, aˈlchaqx kye kyxeˈchil, kyyol ex kytanim, kchi kaˈyil kyiˈj, ex mi txi kyqˈoˈn ambˈil, tuˈn kykuˈx muqet.


Jokainen kirjoitus, joka on syntynyt Jumalan Hengen vaikutuksesta, on myös hyödyllinen opetukseksi, nuhteeksi, ojennukseksi, kasvatukseksi vanhurskaudessa, 	 Quˈn tkyaqiljo Tuˈjil Tyol qMan Dios, ax o qˈmante. Tuˈnpetziˈn, at tajbˈin te xnaqˈtzbˈil, te kawbˈil tiˈjjo nya wen, te jikysbˈil, ex te qˈolte tumil, tuˈntzin qbˈet tzˈaqle toj qchwinqil,


mikä on ollut tunnettua hamasta ikiajoista`. 	 Ate tAjaw Tkyaqil qˈman teˈ jniˈxjo luˈn, atxix ojtxe.


Mutta hän synkistyi siitä puheesta ja meni pois murheellisena, sillä hänellä oli paljon omaisuutta. 	 Tej tbˈin teˈ qˈinin ikyjo, bˈeˈx jaw bˈisin, quˈn manyor qˈininxtaq.


Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen rikoksensa. 	 Quˈn atzin nim kyil nyakuj ma jaw chˈuqit tzmax toj kyaˈj. Ex ma tzaj tqˈoj Dios tiˈj kyil.


Silloin he paastosivat ja rukoilivat ja panivat kätensä heidän päällensä ja laskivat heidät menemään. 	 Tej kybˈaj naˈn Dios, ex kybˈaj paˈn waˈyaj, kubˈ kyqˈoˈn nimil kyqˈobˈ kyibˈaj Bernabé ex Saulo, noq tuˈn kyxi oqxeniˈn toj tqˈobˈ qMan Dios, exsin i xi chqˈoˈntz toj tbˈi qAjaw.


Mutta kun Jeesus näki, että kansaa riensi sinne, nuhteli hän saastaista henkeä ja sanoi sille: "Sinä mykkä ja kuuro henki, minä käsken sinua: lähde ulos hänestä, äläkä enää häneen mene". 	 Teˈ tok tkaˈyin Jesús nimx xjal nbˈaj rinin tuˈn kykanin tkˈatz, xi tqˈmaˈn te taqˈnil tajaw il: Noq tuˈn tpaja, mina nbˈant tbˈiˈn ex tyolin qˈa. Kxel nqˈmaˈn teˈy, tuˈn tetza toj tanmin, ex tuˈn mina tzˈokx majla.


Niin ylipapit ja fariseukset kokosivat neuvoston ja sanoivat: "Mitä me teemme, sillä tuo mies tekee paljon tunnustekoja? 	 Tuˈnpetziˈn, aye Parisey exqetziˈn kynejinel pale, bˈeˈx ok kychmoˈn kyibˈ kyukˈa jniˈ Judiy aj kawil. I ok ten yolil kyxol: ¿Tiˈtzin kbˈantil quˈn tiˈjjo maˈ xjal lo? Nimku techil nbˈant tuˈn, tuˈn kykaˈylajxjal tiˈj.


Ja jos joku kysyy teiltä: `Miksi te sen päästätte?` niin sanokaa näin: `Herra tarvitsee sitä`." 	 Qa at jun aˈla saj qaninte kyeˈy: ¿Tiquˈnil n‑el kypjuˈn? qa chiˈ. At k‑okile te qAjaw, chichkujiˈy.


Mutta minä en ole ainoatakaan näistä oikeuksistani hyväkseni käyttänyt. Enkä kirjoitakaan tätä siinä tarkoituksessa, että niitä minuun sovitettaisiin, sillä mieluummin minä kuolen. Ei kukaan ole minun kerskaustani tyhjäksi tekevä. 	 Me tzeˈnku weˈ, ntiˈ nchin qaniˈn kyeˈy, tuˈn ttzaj kyqˈoˈnjiˈy onbˈil weˈy. Ex nya ma txi ntzˈibˈiˈn wejiˈy luˈn kyeˈy, a tuˈn t‑xi kyxikybˈin tuˈn ttzaj kyqˈoˈn onbˈil weˈ. Bˈaˈntla qa wen tuˈn nkyim weˈ, tzeˈnku a tuˈn ttzaj ntzyuˈnjiˈy onbˈil kyeˈy. Quˈn tuˈn ttzaj ntzyuˈnjiˈy onbˈil, ax nyola kˈwel tzˈaq wibˈaja.


ja sanoi: "Ihmisen Pojan pitää kärsimän paljon ja joutuman vanhinten ja ylipappien ja kirjanoppineiden hyljittäväksi ja tuleman tapetuksi ja kolmantena päivänä nouseman ylös". 	 Xi tqˈmaˈn kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn: Ayiˈn, a Tkˈwal Ichin, ilxix tiˈj tuˈn tikyˈx nim yajbˈil wuˈn, ex ok kchin elil iˈjliˈn kyuˈn kynejilxjal ex kyuˈn kynejil pale junx kyukˈa tkyaqil xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil. Ok kchin kˈwel bˈyoˈn kyuˈn, me toj toxin qˈij ok kchin jawitz anqˈintla juntl majl.


Vedettyään sen ylös he ryhtyivät varokeinoihin ja sitoivat laivan ympäri köysiä, ja kun pelkäsivät ajautuvansa Syrtteihin, laskivat he purjeet alas, ja niin he ajelehtivat. 	 Tej tjatzjo tal muchˈ bark, oktzin kykˈloˈn kyukˈa lawin aqwil tiˈj tkˈuˈjjo ma tij bark tuˈn mi laqje. Exsin tuˈn nimtaq kyxobˈil tuˈn tkyij txˈaˈyit bark toj tzˈawin, Sirte tbˈi, kutztzin kyiˈn xbˈalin, a jaˈ n‑okxi kyqˈiqˈ te limolte bark. Tuˈntziˈntzjo, xi kytzaqpin kyibˈ, tuˈn t‑xi qˈiˈn bark tuˈn kyqˈiqˈ.


He vastasivat ja sanoivat hänelle: "Aabraham on meidän isämme". Jeesus sanoi heille: "Jos olisitte Aabrahamin lapsia, niin te tekisitte Aabrahamin tekoja. 	 Xitzin kyqˈmaˈn Judiy te: A qejiˈy qman, a Abraham. Xi ttzaqˈwin Jesús kye: Noqit ax twutz qa tkˈwal Abrahamqe kyeˈ, tzuntla nkubˈ kybˈinchiˈn a tzeˈnkuˈ xbˈant tuˈn.


Sillä me odotamme uskosta vanhurskauden toivoa Hengen kautta. 	 Me metzin qeˈ, noq tuˈn qnimbˈila, a tzajnin tiˈj Xewbˈaj Xjan, qˈuqle qkˈuˈja tuˈn qoka tzˈaqle twutz Dios.


Ja sitä lujempi on meille nyt profeetallinen sana, ja te teette hyvin, jos otatte siitä vaarin, niinkuin pimeässä paikassa loistavasta lampusta, kunnes päivä valkenee ja kointähti koittaa teidän sydämissänne. 	 Quˈn tuˈn tkyaqiljo ma qliˈy, atzin ma kujsin teˈ kyyol yolil Tyol Dios, aye i kˈmonte Tyol ojtxe. Tuˈnpetziˈn, bˈaˈn tuˈn t‑xi kyqˈoˈn ambˈil tiˈjjo yol lo tuˈn kykleta, ikyx tzeˈnku nxi kyqˈoˈn ambˈil tiˈj jun tzaj nkˈant toj qxopin, tzmaxi aj tul Jesús juntl majl tzeˈnku jun akˈaj qˈij. Ex atzin jaˈlin, antza taˈ Jesús toj kyanmiˈn nqoptzˈaj tzeˈnku cheˈw ma tij, a nyekˈin qa chˈix tul tqˈijil.


Eikä hän säästänyt muinaista maailmaa, vaikka varjelikin Nooan, vanhurskauden saarnaajan, ynnä seitsemän muuta, vaan antoi vedenpaisumuksen tulla jumalattomain maailman päälle. 	 Ex mixpe kubˈ tnajsin Dios kyilxjal ojtxe, a nya wenqe; qalaˈ tzaj tsmaˈn nimku aˈ kyibˈaj, tuˈn kykyim. Me oˈkx Noé klet kyukˈa wuq tukˈa, quˈn wen te Noé, ex nyolintaq tiˈj jun chwinqil jikyin.


Koska meillä siis, veljet, on luja luottamus siihen, että meillä Jeesuksen veren kautta on pääsy kaikkeinpyhimpään, 	 Tuˈntzintzjo werman, qˈuqle qkˈuˈj, quˈn tuˈn at jun tumil tuˈn qokx tojjo Najbˈil Xjanxix, a at toj kyaˈj, jaˈ taˈ Dios, a ewintaq tuˈn jun maqsbˈilte, a bˈeˈx kubˈ yuchˈj, tej tkyim Jesús twutz cruz, ex el chitj tchkyˈel. Ex ikyxjo tzeˈnku kubˈ yuchˈj maqsbˈilte, ex ikyx ok yuchˈj t‑xmilil Jesúsjo twutz cruz, noq tuˈn tjqet jun tumil ex jun qbˈe, tuˈn qkanin junx tukˈa Dios. Ax Jesúsjo qbˈe saqxix ex itzˈxix.


Ja häntä peljästyen vartijat vapisivat ja kävivät ikäänkuin kuolleiksi. 	 Atzaj teˈ tok kykaˈyin xoˈl qˈaqˈ, bˈeˈx i jaw luˈlin, ex bˈeˈx i el kyim tuˈn kyxobˈil.


Niin hän sanoi heille: "Kuka teistä on se mies, joka ei, jos hänen ainoa lampaansa putoaa sapattina kuoppaan, tartu siihen ja nosta sitä ylös? 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Ankye jun kyeˈ, qa akux xi tzˈaq jun trit toj jun jul toj jun qˈij te ajlabˈl, ¿Ma nlaypela aku jatz kyiˈn? ¿Ma atpela kyila tiˈjjo ikyjo?


Toiset putosivat kallioperälle, jossa niillä ei ollut paljon maata, ja ne nousivat kohta oraalle, kun niillä ei ollut syvää maata. 	 Ex at pon chitj kyxol abˈj, me quˈn tuˈn ntiˈxix twutz txˈotxˈ antza, liwey ul twiˈ.


Ja hän koetti saada nähdä Jeesusta, kuka hän oli, mutta ei voinut kansalta, kun oli varreltansa vähäinen. 	 Tajtaq tej ichin anetziˈn tuˈn tlonte Jesús, me mixtaq jaˈ nbˈante, quˈn tuˈn tal muchˈtaq tweˈ, exsin nimxtaq texjal lipche tiˈj Jesús.


Jeesus sanoi hänelle: "Totisesti minä sanon sinulle: tänään, tänä yönä, ennenkuin kukko kahdesti laulaa, sinä kolmesti minut kiellät". 	 Xi tqˈmaˈn Jesús te Pegr: Twutzxix kxel nqˈmaˈn teˈy, tojxjo qnikyˈin lo, a naˈmtaqx toqˈ tman ekyˈ, otaq chin kubˈ tewiˈn oxe maj kywutzxjal, ex kxel tqˈmaˈn kye qa nya ojtzqiˈnqiˈn tuˈnch.


Niin Agrippa sanoi Paavalille: "Vähälläpä luulet taivuttavasi minut kristityksi". 	 Xitzin ttzaqˈwin Agripa: ¿Noqx chˈime xkubˈe nkˈuˈja tuˈn woka te nimil?


Eikä kaupunki tarvitse valoksensa aurinkoa eikä kuuta; sillä Jumalan kirkkaus valaisee sen, ja sen lamppu on Karitsa. 	 Ex anteˈ tnam ntiˈ tajbˈin qˈij te ex xjaw, tuˈn kyqopin tibˈaj, quˈn ate tqoptzˈajiyil Dios nqoptzˈinte. Ex ajo tal Tal rit ma tzˈok te tspikyˈemil.


En minä enää sano teitä palvelijoiksi, sillä palvelija ei tiedä, mitä hänen herransa tekee; vaan ystäviksi minä sanon teitä, sillä minä olen ilmoittanut teille kaikki, mitä minä olen kuullut Isältäni. 	 Mi chi ok nqˈoˈnl kye jaˈlin te waqˈnila, quˈn mi bˈinte aqˈnil tuˈn, tiˈ kˈwel tbˈinchin tajaw aqˈuntl. Qalaˈ kchi okil nqˈolbˈin kye te wukˈiy, quˈn ma txi nyekˈiˈn kyeˈy kykyaqiljo ma tzaj tqˈmaˈn nMaˈn weˈy.


Sentähden he oudoksuvat sitä, ettette juokse heidän mukanansa samaan riettauden lätäkköön, ja herjaavat. 	 Me atzin jaˈlin, nya wen n‑ele toj kywutzxjal, tuˈn mi nchi bˈettla toj kyachbˈil junx kyukˈa. Tuˈnpetziˈn, nchi yolbˈin nya wen kyiˈja.


Sillä lupauksen sana oli tämä: "Minä palaan tulevana vuonna tähän aikaan, ja silloin Saaralla on oleva poika". 	 Quˈn tej otaq chi tijin Abraham, ex ntiˈtaql tumil tuˈn tul jun kyal, xi tqˈmaˈn Dios kye: Tojjo qˈij, a xi nqˈmaˈn, tzul itzˈje jun tal Sara, a t‑xuˈjilach. Ex antza n‑ele qnikyˈ te, qa aku bˈant tuˈn Dios, tzeˈnchaqxjo tajtz.


niin rakkauden tähden minä kuitenkin mieluummin pyydän, ollen tämmöinen kuin olen, minä vanha Paavali, ja nyt myös Kristuksen Jeesuksen vanki - 	 me noq tuˈn at nkˈuˈja tiˈja, nchin kubˈsin nwutza tey tiˈjjo a kxel nqaniˈn tey. Qˈaqˈin tkˈuˈja, erman, quˈn tuˈn ma chin tijin, ex jpuˈnqiˈn jaˈlin toj tze noq tuˈn tpaj qAjaw Jesucrist.


Kun he olivat lakanneet puhumasta, lausui Jaakob: "Miehet, veljet, kuulkaa minua! 	 Atzaj teˈ tjapin bˈaj kyyol, jawtzin yolin Santyaw ex tqˈma: Chin kybˈintza, werman.


Sillä hänen pitää hallitseman "siihen asti, kunnes hän on pannut kaikki viholliset jalkojensa alle". 	 Quˈn ate Crist il tiˈj tuˈn tkawin, me tzmaxiˈ aj ttzaj tqˈoˈn qMan tuˈn tkanbˈin Crist kyibˈaj jniˈ tajqˈoj.


Mutta viikon ensimmäisenä päivänä Maria Magdaleena meni varhain, kun vielä oli pimeä, haudalle ja näki kiven otetuksi pois haudan suulta. 	 Toj tnejil qˈij te seman, xiˈ Mariy aj Xleˈn ttzi jul, a naˈmtaqx chˈintl qel sqix. Xi tkaˈyin qa otaq tzˈel te abˈj, a toktaq te jupil ttzi jul.


tunnustekojen ja ihmeiden voimalla, Pyhän Hengen voimalla, niin että minä Jerusalemista ja sen ympäristöstä alkaen Illyrikoniin saakka olen suorittanut Kristuksen evankeliumin julistamisen, 	 O kubˈ nyekˈiˈn tipin qMan Dios kyuˈn nim techil ex nbˈinchbˈiˈn tukˈa tmojbˈil Xewbˈaj Xjan, tuˈntzin kyja kykaˈylajxjal tiˈj. Ikytziˈn, ma japine nbˈajjo tyolajtz Tbˈanil Tqanil tiˈj Crist toj tnam Jerusalén ex tzmax toj txˈotxˈ te Ilírico.


Ja tuommoisia te olitte, jotkut teistä; mutta te olette vastaanottaneet peson, te olette pyhitetyt, te olette vanhurskautetut meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen nimessä ja meidän Jumalamme Hengessä. 	 Ikytaqtzin tten junjun kyejiˈy ojtxe. Me atzin jaˈlin, ma chi txjeta toj tkyaqiljo lo, ex ma chi el paˈn tuˈn Dios, tuˈn tsaqix kychwinqila, ex ma chi oka tzˈaqle twutz Dios toj tbˈi qAjaw Jesucrist, tuˈn Xewbˈaj Xjan.


Ja enkeli, jonka minä näin seisovan meren päällä ja maan päällä, kohotti oikean kätensä taivasta kohti 	 Atziˈn angel, a xi nkaˈyin waˈltaq tibˈaj ttxuyil aˈ ex tibˈaj txˈotxˈ, jaw tiˈn tman qˈobˈ toj kyaˈj.


Mutta jos eräs on tuottanut murhetta, ei hän ole tuottanut murhetta minulle, vaan teille kaikille, jossakin määrin, etten liikaa sanoisi. 	 Atzin jaˈlin, a xjal, aj xbˈinchin il, s‑ok qˈoˈnte jun bˈis wiˈja tuˈn tbˈinchbˈin nya bˈaˈn. Me nya noq oˈkqinxa, qalaˈ toj juntl tumil, majqexa.


Ja kun minä katsoin sitä tarkasti, näin minä siinä maan nelijalkaisia ja petoja ja matelijoita ja taivaan lintuja. 	 Me ok nkaˈyinxixa tiˈtaqjo at toj, ex nliˈy ilaˈtaq wiq txuk kyukˈa kyaje kyqan, junx kyukˈa kan, exqe txuk bˈaˈn chi lipin.


mutta se, joka tuottaa orjantappuroita ja ohdakkeita, on kelvoton ja lähellä kirousta, ja sen loppu on, että se poltetaan. 	 Metziˈn, qa noq txˈiˈx ex kˈul ntzaj toj, ntiˈx tajbˈin, ex ktzajil tqˈoj Dios tiˈj, ex ok kˈwel naj tuˈn qˈaqˈ. Ikyqetzin xjaljo, qa mi s‑ajtz tiˈj kyanmin.


Mutta te olette tottuneet siihen, että minä päästän teille yhden vangin irti pääsiäisenä; tahdotteko siis, että päästän teille juutalaisten kuninkaan?" 	 Me naqˈleqiˈy, tuˈn t‑xi ntzaqpiˈn jun xjal jpuˈnkux toj tze, noq tuˈn tikyˈsit nintz qˈij kyuˈn te Xjan Qˈij. ¿Kyajtzintza tuˈn t‑xi ntzaqpinjiˈy a nmaq kawil kyeˈy?


Ja hän istuutui, kutsui ne kaksitoista ja sanoi heille: "Jos joku tahtoo olla ensimmäinen, on hänen oltava kaikista viimeinen ja kaikkien palvelija". 	 Kubˈ qe Jesús, ex i xi ttxkoˈn t‑xnaqˈtzbˈin tkˈatz, exsin xi tqˈmaˈn kye: Alkye taj tuˈn tok te tnejil kyxol xjal, ilx tiˈj tuˈn tok te tchˈibˈil, ex tuˈn tajbˈin kye txqantl.


Toinen uskoo saavansa syödä kaikkea, mutta toinen, joka on heikko, syö vihanneksia. 	 Jun techil: At junjun nimil qa ntiˈ tkyˈi te te, tuˈn t‑xi tchyoˈn tkyaqil tiˈ, me at junjuntl toj tnimbˈil qa noq itzaj bˈaˈn txi tchyoˈn.


Mitä nyt epäjumalille uhratun lihan syömiseen tulee, niin tiedämme, ettei maailmassa ole yhtään epäjumalaa ja ettei ole muuta Jumalaa kuin yksi. 	 Atzin tumil tiˈjjo chibˈj kubˈnin kywutz twutzbˈiyil ntiˈ tajbˈin, quˈn ayetziˈn twutzbˈiyil ntiˈ kyoklin tzaluˈn twutz txˈotxˈ, quˈn ntiˈ juntl te Dios, qalaˈ oˈkxjo jun, a ojtzqiˈn quˈn.


Mutta kun hän tätä ajatteli, niin katso, hänelle ilmestyi unessa Herran enkeli, joka sanoi: "Joosef, Daavidin poika, älä pelkää ottaa tykösi Mariaa, vaimoasi; sillä se, mikä hänessä on siinnyt, on Pyhästä Hengestä. 	 Ex tzmataq nximin tiˈjjo lo, ok tyekˈin jun t‑angel qAjaw tibˈ te toj wutzikyˈ, ex xi tqˈmaˈn te: Jse, ay tyajil qtzan nmaq kawil David. Mi xobˈa tuˈn tjaw mejey tukˈa Mariy, quˈn atzin tal k‑itzˈjil nya tkˈwal jun ichin, qalaˈ tuˈn Xewbˈaj Xjan.


Mutta Pietari nosti hänet ylös sanoen: "Nouse; minäkin olen ihminen". 	 Me ante Pegr xi tqˈman te, tuˈn tjaw weˈks. Chiˈ kyjaluˈn: Weˈksa, quˈn ex ichinqin weˈ tzeˈnkuxjo ay.


Simonin, jolle hän myös antoi nimen Pietari, ja Andreaan, hänen veljensä, ja Jaakobin ja Johanneksen, ja Filippuksen ja Bartolomeuksen, 	 Atzin kybˈi junjun ichin i jaw tskˈoˈn: Simun, a ok tqˈoˈn juntl tbˈi te Pegr; majxljo Andrés, a titzˈin; Santyaw; Juan; Lip; Bartolomey;


Meistä he ovat lähteneet, mutta he eivät olleet yhtä meidän kanssamme; sillä jos he olisivat olleet yhtä meidän kanssamme, niin he olisivat meidän kanssamme pysyneet; mutta heissä oli tuleva ilmi, että kaikki eivät ole yhtä meidän kanssamme. 	 ¿Me jaˈtzin ẍi tzaje jyol qˈoj lo qa nya axsa ẍi exa qxol? Me nyala te nimilqextaq. Quˈn noqit qukˈaqextaq, mitla ẍi extz qxol. Me ma bˈajjo ikyjo tuˈntzin tyekˈit‑xix wen, qa aye nyakuj nimil, mi tzˈok te twutzxix Ttanim Dios.


Kaikki, jotka ovat orjina ikeen alla, pitäkööt isäntiänsä kaikkea kunnioitusta ansaitsevina, ettei Jumalan nimi ja oppi tulisi häväistyksi. 	 Tkyaqiljo nimil, ayeˈ ma chi ok te aqˈnil te jun majx, il tiˈj tuˈn tkubˈ kynimin tajaw aqˈuntl toj tkyaqil, tuˈntzintla mi chi yolbˈinxjal tiˈj tbˈi qMan Dios ex tiˈjjo qxnaqˈtzbˈil.


Toinen on tämä: `Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi`. Ei ole mitään käskyä, suurempaa kuin nämä." 	 Atzin tkabˈtz: Kˈuˈjlink t‑xjalila tzeˈnkux ay. Ntiˈx juntl tkawbˈil nim toklin tzeˈnqe luˈn.


ja halatkaa niinkuin vastasyntyneet lapset sanan väärentämätöntä maitoa, että te sen kautta kasvaisitte pelastukseen, 	 Ex chi okxa tzeˈnku jun neˈẍ n‑oqˈ tiˈj tmiˈẍ, tuˈn tchˈiy. Ikytzintla kyejiˈy kyjyomtzinjiˈy Tyol Dios, a tzˈaqle, tuˈntzintla kychˈiya tiˈjjo t‑xilin kolbˈil,


Ja kun rukoilette, älkää olko niinkuin ulkokullatut; sillä he mielellään seisovat ja rukoilevat synagoogissa ja katujen kulmissa, että ihmiset heidät näkisivät. Totisesti minä sanon teille: he ovat saaneet palkkansa. 	 Ex aj kynaˈn Dios, mi chi oka tzeˈn kye xmiletzˈ, a waˈlqenaj nchi naˈn Dios toj ja te kˈulbˈil ex toj xkyˈich bˈe toj tnam, noq tuˈn kyokku kaˈyin kyuˈnxjal, ex tuˈn kyjaw nimsin. Me twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa tiˈjjo ikyjo, kyinxla chˈin chojbˈiljo tiˈj.


Ja nähdessään eräälle heistä vääryyttä tehtävän hän puolusti häntä ja kosti pahoinpidellyn puolesta ja löi egyptiläisen kuoliaaksi. 	 Tej t‑xiˈ, ok tkaˈyin jun bˈujbˈil tuˈn jun aj Egipto tiˈj jun t‑xjalil Moisés. Bˈeˈx okx tlimoˈn Moisés tibˈ te kolil, ex bˈeˈx kubˈ tbˈyoˈn aj Egipto.


Mutta minä sanon teille: jokaisen, joka tunnustaa minut ihmisten edessä, myös Ihmisen Poika tunnustaa Jumalan enkelien edessä. 	 Kxel nqˈmaˈn kyeˈy jaˈlin, chi Jesúsjo, ankye te mi kubˈ tewin kywutzxjal, qa nimil wiˈja, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, ex ikyx wejiˈy mi kubˈ wewiˈn twutz t‑angel nMaˈn, a at toj kyaˈj.


ja rakasta Herraa, sinun Jumalaasi, kaikesta sydämestäsi ja kaikesta sielustasi ja kaikesta mielestäsi ja kaikesta voimastasi`. 	 Tuˈnpetzintzjo, kˈuˈjlinkxixa tukˈa tkyaqil tanmiˈn ex tukˈa tkyaqil tnabˈla ex tukˈa tkyaqil tipiˈn.


Ja he olivat matkalla, menossa ylös Jerusalemiin, ja Jeesus kulki heidän edellään; ja heidät valtasi hämmästys, ja ne, jotka seurasivat, olivat peloissaan. Ja hän otti taas tykönsä ne kaksitoista ja rupesi heille puhumaan, mitä hänelle oli tapahtuva: 	 Kyjaˈtaq kyjax Jesús kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin tzma Jerusalén; nejnin Jesús kywutzjo t‑xnaqˈtzbˈin, ex aye t‑xnaqˈtzbˈin tzaj tchewil kyiˈj, quˈn bˈeˈx kynabˈle tiˈ tuˈntaq tbˈaj tiˈj Jesús antza. Ex ayetzin xjal lipcheqextaq kyiˈj, bˈeˈx i tzaj xobˈ tuˈn ikyjo. Ajtz meltzˈaj Jesús, ex i tzaj ttxkoˈn t‑xnaqˈtzbˈin kyjunalx, ex ok ten qˈmalte kye:


kuin käskynhaltijoille, jotka hän on lähettänyt pahaa tekeville rangaistukseksi, mutta hyvää tekeville kiitokseksi; 	 ex ikyxjo kye aj kawil, a smaˈnqe tuˈn, tuˈn kykubˈ kawitjo bˈinchil il, ex tuˈn kyyolin wen kyiˈjjo aye nchi bˈinchin bˈaˈn.


Suostu pian sopimaan riitapuolesi kanssa, niin kauan kuin vielä olet hänen kanssaan tiellä, ettei riitapuolesi vetäisi sinua tuomarin eteen ja tuomari antaisi sinua oikeudenpalvelijalle, ja ettei sinua pantaisi vankeuteen. 	 Ikytziˈn, qa at jun taj tuˈn t‑xiˈ patil tey twutz kawil, qˈonka tilil, tuˈn tkyija toj wen tukˈa axsa toj bˈe, tuˈntzin mi txi qˈiˈn tuˈn twutz kawil. Quˈn qa mina, kxel qˈoˈn toj kyqˈobˈ xqˈuqil, tuˈn tkux jpuˈn toj tze.


Älkää antako kenenkään vietellä itseänne millään tavalla. Sillä se päivä ei tule, ennenkuin luopumus ensin tapahtuu ja laittomuuden ihminen ilmestyy, kadotuksen lapsi, 	 Mi txi kyqˈoˈn kyibˈa tuˈn kykubˈ sbˈuˈn kyuˈnxjal, quˈn aj naˈmxtaq tpon tqˈijil tuˈn tul qAjaw, ok chi qˈojlilxjal tiˈj qMan Dios nej, ex antza kˈwele tyekˈin ichin tibˈ, a ajqˈojxix tiˈj Dios, a o tzˈel qˈoˈn te najin te jun majx.


Mutta kun viinitarhurit näkivät hänet, neuvottelivat he keskenään ja sanoivat: `Tämä on perillinen; tappakaamme hänet, että perintö tulisi meidän omaksemme`. 	 Me atzaj teˈ t‑xi kykaˈyin manil txˈotxˈ, teˈ ttzaj kˈwalbˈaj, bˈaj kubˈ kyyolin manil kyxolx: Ate luˈn kyjel te tajaw txˈotxˈ. Qoˈqe, ex qbˈyonku, tuˈn qkyij te tajaw.


Maailmassa on, kuka tietää, kuinka monta eri kieltä, mutta ei ainoatakaan, jonka äänet eivät ole ymmärrettävissä. 	 Quˈn ilaˈku yol nyolajtz tzaluˈn twutz txˈotxˈ, me ntiˈ jun ntit ttxolil kye nchi yolin.


Sillä niinkuin oli Nooan päivinä, niin on Ihmisen Pojan tulemus oleva. 	 Quˈn ikytziˈn tzeˈnkuj bˈaj kyojjo qˈij te Noé, ex ikytzin kbˈajiljo, aj wula, ayiˈn Tkˈwal Ichin.


Ja he olivat unhottaneet ottaa mukaansa leipää, eikä heillä ollut muassaan venheessä enempää kuin yksi leipä. 	 Mi naˈn kywa t‑xnaqˈtzbˈin tuˈn t‑xi kyiqin; oˈkx junchˈintaq kywa tokx toj bark.


Ja heille ilmestyivät Elias ynnä Mooses, ja nämä puhuivat Jeesuksen kanssa. 	 Iwletzin Jesús kyuˈn t‑xnaqˈtzbˈin nchi yolintaq kyukˈa Elías ex Moisés.


Meidän isämme ovat kumartaen rukoilleet tällä vuorella; ja te sanotte, että Jerusalemissa on se paikka, jossa tulee kumartaen rukoilla." 	 Qa ikyjo, at jun nxjela teˈy: Ayetziˈn qxeˈchila aj Samaria i kˈulin te Dios twiˈ wutz lo; me ayetzin kyeˈ aj Judiy nkyqˈmaˈn qa noq oˈkx toj Jerusalén aku qo kˈuline.


Ja on oleva merkit auringossa ja kuussa ja tähdissä, ja ahdistus kansoilla maan päällä ja epätoivo, kun meri ja aallot pauhaavat. 	 Iteˈ techil ok kchi okil tiˈj qˈij ex tiˈj yaye ex kyiˈj cheˈw. Ex atzin teˈ twutz txˈotxˈ noqx kchi jawil najx kyexjal, ex nim kyxobˈil ktzajil, quˈn tuˈn okx ktinilxjo ttxuyil aˈ, aj tok ten puljil.


Mutta minä sanon teille: jokainen, joka vihastuu veljeensä, on ansainnut oikeuden tuomion; ja joka sanoo veljelleen: `Sinä tyhjänpäiväinen`, on ansainnut suuren neuvoston tuomion; ja joka sanoo: `Sinä hullu`, on ansainnut helvetin tulen. 	 Me metzin weˈ kxel nqˈmaˈn kyeˈy, ankyeˈ noqx qˈoj kxel taqˈnin tukˈa tukˈa, at til twutz kawbˈil. Ex ankyeˈ k‑okil lipin yisol tukˈa, at til twutz tnejil kawbˈil. Ex ankyeˈ kxel tqˈmaˈn te tukˈa: Ntiˈ tnabˈl, kxeˈl toj qˈaqˈ te jun majx.


Sen kuullessaan sanoivat muutamat niistä, jotka siinä seisoivat: "Katso, hän huutaa Eliasta". 	 Ax orjo jaw ẍchˈin Jesús kujxix wen, ex tqˈma: Eloi, Eloi, lama sabactani. Atzin tzˈelpine ikyjo: ¡NMan Dios! ¡NMan Dios! ¿Tiˈxsin quˈn ma chin kyij ttzaqpiˈn?


Ottakaa siis itsestänne vaari ja kaikesta laumasta, johon Pyhä Henki on teidät pannut kaitsijoiksi, paimentamaan Herran seurakuntaa, jonka hän omalla verellänsä on itselleen ansainnut. 	 Tuˈnpetziˈn, kykaˈyink kyibˈa, ex ikyxjo tkyaqil nimil, quˈn ma chi ok qˈoˈn tuˈn Xewbˈaj Xjan, te kyikˈlel tiˈj tkyaqil Ttanim qAjaw Jesús, a ma chi laqˈet tuˈnxjo tchkyˈel.


Vaan minä kirjoitin teille, että jos joku, jota kutsutaan veljeksi, on huorintekijä tai ahne tai epäjumalanpalvelija tai pilkkaaja tai juomari tai anastaja, te ette seurustelisi ettekä söisikään semmoisen kanssa. 	 Qalaˈ a wejiˈy nxi nqˈmaˈn, tuˈn mi tzˈoka kymujbˈin kyibˈa tukˈa jun, a ntqˈmaˈn qa nimil, me qa nkyˈaˈjin, mo qa n‑el kyanmin tiˈj txqan tiˈ, mo qa nkˈulin kywutzjo twutzbˈiyil, mo qa iqil yolj, mo qa txˈujtinelj, mo qa ileqˈj. Mixpe tuˈn t‑xi kytzyuˈn jun kywaˈy tukˈa xjal ikyjo.


Sillä sen me sanomme teille Herran sanana, että me, jotka olemme elossa, jotka jäämme tänne Herran tulemukseen, emme suinkaan ehdi ennen niitä, jotka ovat nukkuneet. 	 Tuˈnpetziˈn, nxi qqˈmaˈnjiˈy t‑xnaqˈtzbˈil qAjaw: A awo itzˈqox, ajxi tul kanin qAjaw, mi qo nej kywutzjo ayeˈ o chi kyim.


ja pani sen uuteen hautakammioonsa, jonka oli hakkauttanut kallioon. Ja hän vieritti suuren kiven hautakammion ovelle ja lähti pois. 	 Ex attaq jun jul aˈkxtaq tbˈaj tbˈinchin twutz piky tuˈntaq tajbˈin te. Antza okxi tqˈoˈn t‑xmilil Jesús, ex ok tjpuˈn tukˈa jun ma tij abˈj, ex bˈeˈx aj.


Niin hän sanoi kansalle, joka vaelsi hänen kastettavakseen: "Te kyykäärmeitten sikiöt, kuka on teitä neuvonut pakenemaan tulevaista vihaa? 	 Atzaj teˈ kyetzxjal tuˈn kykuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ tuˈn Juan, xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Ntiˈx kyeˈ kyajbˈin, ikyqexjiy tzeˈnku jun chˈuq maˈ kan. ¿Ma noqtzin tuˈnjo jawsbˈil aˈ, aku chi kleta toj tyabˈ twiˈ Dios kujxix wen, a chˈix tul kanin?


Ja tätä hän teki monta päivää. Mutta se vaivasi Paavalia, ja hän kääntyi ja sanoi hengelle: "Jeesuksen Kristuksen nimessä minä käsken sinun lähteä hänestä". Ja se lähti sillä hetkellä. 	 Ilaˈ qˈij tqˈma ikyjo; otaq bˈaj tkˈuˈj Pabl tiˈj. Tzaj meltzˈaj, ex tqˈma te taqˈnil tajaw il, a tokxtaq toj tanmin; chiˈ kyjaluˈn: Noq tiˈj tbˈi Jesucrist kxel nqˈmaˈn tey, tuˈn tetza toj tanminjo kuˈxin qya. Ex texjo paq anetziˈn, bˈeˈx etz.


Ja hän vannoi tytölle: "Mitä ikinä minulta anot, sen minä annan sinulle, vaikka puolet valtakuntaani". 	 Ex kubˈ tqˈmaˈn tbˈi Dios tiˈj tyol kabˈe maj, tej t‑xi tqˈmaˈn te txin: Kxel nqˈmaˈn tey, qa aku txi nqˈoˈn noq tiˈx taja, exla qa nikyˈjin txˈotxˈ, a tokx tjaqˈ nkawbˈila, chiˈ.


Niin sotamiehet, saamansa käskyn mukaan, ottivat Paavalin ja veivät hänet yötä myöten Antipatrikseen. 	 Xitzin xkoˈn Pabl, ex xi qˈiˈn toj qnikyˈin kyuˈn xoˈl qˈaqˈ, tuˈn kykanin toj Antípatris, tzeˈnkuxjo otaq tzaj qˈmaˈn kye.


Autuas se, joka lukee, ja autuaat ne, jotka kuulevat tämän profetian sanat ja ottavat vaarin siitä, mitä siihen kirjoitettu on; sillä aika on lähellä! 	 Kyˈiwlinqexix kyeˈ, aye nchi uˈjin ex nchi bˈin tiˈjjo Tqanil lo, a tzajnin te Dios, ex nchi ok lipe tiˈjjo yol tzˈibˈin, quˈn ajo tqˈijil tuˈn tjapin bˈaj tkyaqil laqˈeqˈin ttzaj.


Ja heti lapsen isä huusi ja sanoi: "Minä uskon; auta minun epäuskoani". 	 Atzin ttata qˈa jaw ẍchˈin, ex xi tqˈmaˈn: Qˈuqle weˈ nkˈuˈj tiˈja. Me chin tmojintza tuˈn tok qexix wen.


Taivaan piti omistaman hänet niihin aikoihin asti, jolloin kaikki jälleen kohdallensa asetetaan, mistä Jumala on ikiajoista saakka puhunut pyhäin profeettainsa suun kautta. 	 Il tiˈj, chi Pegr, tuˈn tten Jesús toj kyaˈj jaˈlin, ex kmeltzˈajil tzmaxi tojjo qˈij, aj tkubˈ tnikˈuˈn tkyaqil, ikyxjo tzeˈnkuj tqˈma, aj kyqˈma xjan yolil Tyol Dios ojtxe.


Jos joku minua palvelee, seuratkoon hän minua; ja missä minä olen, siellä on myös minun palvelijani oleva. Ja jos joku minua palvelee, niin Isä on kunnioittava häntä. 	 Ex ankye jun n‑ok tilil tuˈn, tuˈn tajbˈin weˈy, bˈaˈn tuˈn tok lipe wiˈja, tuˈn tten junx wukˈiy toj tkyaqil. Ex ankye te n‑ajbˈin weˈy, apente kjawil nimsiˈn tuˈn nMaˈn.


Paavali, Jumalan tahdosta Kristuksen Jeesuksen apostoli, Efesossa oleville pyhille ja uskoville Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Ayiˈn Pabl jun tsanjil Jesucrist, noq tuˈn tajbˈil qMan Dios. Kxel ntzˈibˈinjiˈy uˈj lo te kyeˈy, ayiˈy nimil iteˈ toj tnam Éfeso, a ayiˈy waˈlqexix toj kynimbˈila tiˈj Crist, a Jesús.


Kun he kuulivat hänen puhuvan heille hebreankielellä, syntyi vielä suurempi hiljaisuus. Ja hän sanoi: 	 Atzaj teˈ tel kynikyˈxjal, qa toj kyyol nyolintaq Pabl, ntiˈx chˈin jaw chˈotj. Ok tenl Pabl yolil kyjaluˈn:


Hän sanoi: "Teidän on annettu tuntea Jumalan valtakunnan salaisuudet, mutta muille ne esitetään vertauksissa, että he, vaikka näkevät, eivät näkisi, ja vaikka kuulevat, eivät ymmärtäisi. 	 Ajo techil, iky tzˈelpine teˈ kyjaluˈn, chi Jesúsjo: Ajo tumil, a ewintaq tiˈjxi Tkawbˈil qMan Dios, o tzˈel kynikyˈa te, quˈn tuˈn aku Dios o tzaj yekˈinte kyeˈy. Me ayetzin kyeˈ txqantl, a naˈmx tel kynikyˈ te, il tiˈj tuˈn nyoliˈn kye kyukˈa techil, tuˈntzintla aj nbˈaj yoliˈn, ajo otaq kyli, me mina s‑el kynikyˈ te; exsiˈn ajo otaq kybˈi, mi n‑okx toj kywiˈ.


Se on hapatuksen kaltainen, jonka nainen otti ja sekoitti kolmeen vakalliseen jauhoja, kunnes kaikki happani." 	 Quˈn iky te Diosjo Tkawbˈil tzeˈnkuˈ ttxˈamil wabˈj, a nkux tqˈoˈn jun qya toj oxe malbˈil jarin. Ex ajtzin tbˈaj tsmoˈn, tkyaqiljo tqˈotjil wabˈj ktxˈamixil, ex nchˈiy wen.


käydessäni Jerusalemissa juutalaisten ylipapit ja vanhimmat ilmoittivat syyttävänsä häntä ja pyysivät, että hänet tuomittaisiin. 	 Tej nteˈn toj Jerusalén, bˈeˈx i pon jniˈ kynejil pale junx kyukˈa nim kyoklin kyxol Judiy qˈmalte tiˈchaqjo til, ex tzaj kyqanin weˈy, tuˈn tkubˈ nkawiˈn.


Ja Jeesus varttui viisaudessa ja iässä ja armossa Jumalan ja ihmisten edessä. 	 Me ante Jesús nchˈiyxixe tweˈ ex tnabˈl. Ntzalajtaq Dios tiˈj ex jniˈ xjal.


Ja Jeesus nousi vuorelle ja istui sinne opetuslapsinensa. 	 Ex bˈeˈx jax twiˈ wutz, ex antza kubˈe qe qukˈiy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin.


Niin sotamiehillä oli aikomus tappaa vangit, ettei kukaan pääsisi uimalla karkuun. 	 Ayetzin kyej xoˈl qˈaqˈ, kyajtaq kyeˈ tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn jotxjo jniˈ xjal, a tzajninqe toj tze, tuˈn mina chi tzaqpaje, aj kyok tentaq xaˈlil aˈ.


eikä tehnyt mitään erotusta meidän ja heidän kesken, sillä hän puhdisti heidän sydämensä uskolla. 	 Tuˈntzintzjo, junx qten kyukˈa twutz Dios, quˈn o txˈixpit kychwinqil noq tuˈn kynimbˈil, ikyxjo tzeˈnku qe.


Uuden käskyn minä annan teille, että rakastatte toisianne, niinkuin minä olen teitä rakastanut - että tekin niin rakastatte toisianne. 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈoˈn jun akˈaj nukˈbˈil kyeˈy: Tuˈn kykˈuˈjlin te kyibˈa jun tukˈa juntl, ikytziˈn tzeˈnku ma chi ok nkˈuˈjliˈn. Ikytzin kyejiˈy, kykˈuˈjlink kyibˈa kyxolxa.


vaan minä kuritan ruumistani ja masennan sitä, etten minä, joka muille saarnaan, itse ehkä joutuisi hyljättäväksi. 	 Ikyqintzin wejiˈy tzeˈnku jun rinil ex jun bˈujil, nkubˈ ntzyuˈn wibˈa tuˈn nkanbˈintejiˈy jun oyaj toj kyaˈj, ex tuˈn mi chin eliˈy toj ntxˈixewa, quˈn qa otaq chin bˈaj xnaqˈtzin kyiˈj txqantl, exsin mi chin kanbˈintza.


Mutta teille, jotka kuulette, minä sanon: rakastakaa vihollisianne, tehkää hyvää niille, jotka teitä vihaavat, 	 Me atzin kyetza, a loqiˈy nchin kubˈ kybˈiˈn, kxel nqˈmaˈn: Kykˈuˈjlinqektzinjiˈy kyajqˈoja; kybˈinchinktziˈn jun wen kye nchi el ikyˈin kyeˈy.


Totisesti, totisesti minä sanon teille: joka ottaa vastaan sen, jonka minä lähetän, se ottaa vastaan minut; mutta joka ottaa vastaan minut, se ottaa vastaan hänet, joka on minut lähettänyt. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Ankye te kxel kˈmoˈn teˈ a kxel nchqˈoˈn, ayiˈn chin xel tkˈmoˈn. Ex ankye te kxel kˈmoˈn weˈy, a nMaˈn kxel tkˈmoˈn, a tzaj chqˈoˈn weˈy.


Lopuksi, vahvistukaa Herrassa ja hänen väkevyytensä voimassa. 	 Atzin jaˈlin, kykujsim kyibˈa tuˈnjo kymujbˈil kyibˈa tukˈa qAjaw, ex tuˈn nimxix tipin.


Helpompi on kamelin käydä neulansilmän läpi kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan." 	 Kxel nqˈmaˈn juntl majl kyeˈy: Jun paqxla aku tzˈex jun chej toj toyajil jun bˈaq te slepbˈil bˈuˈẍ, tzeˈnkul teˈ tuˈn tokx jun qˈinin toj Tkawbˈil Dios.


sillä me olemme hänen ruumiinsa jäseniä. 	 Ex ikyxjo qe, at qoklin tiˈjjo Ttanim, a t‑xmilil, a junchˈin.


Ja kaiken muun lisäksi jokapäiväistä tunkeilua luonani, huolta kaikista seurakunnista. 	 Toj tkyaqiljo lo, tkyaqil qˈij, nchin bˈisiˈn kyiˈjjo Ttanim Dios toj junjunl tnam.


Mutta kun ilta tuli, sanoi viinitarhan herra tilansa hoitajalle: `Kutsu työmiehet ja maksa heille palkka, viimeisistä alkaen ensimmäisiin asti`. 	 Atzaj teˈ qok yupj, xi tqˈmaˈn tajaw aqˈuntl te nejinel kye aqˈnil: Txkonqetzjiy aqˈnil jaˈlin, ex chjonxa twiˈ kykˈuˈj. Antza xi xkyeye kyukˈa i pon qalexi, tuˈn tpon bˈaj kyukˈa i bˈaj kanin qlixje.


Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: "Jos joku rakastaa minua, niin hän pitää minun sanani, ja minun Isäni rakastaa häntä, ja me tulemme hänen tykönsä ja jäämme hänen tykönsä asumaan. 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Ankye te nkˈuˈjlin weˈy, ex nkubˈ tbˈiˈn tkyaqiljo xi nqˈmaˈn, okpen k‑okil kˈuˈjlin teˈ tuˈn nMaˈn, ex ayin weˈ tukˈax nMaˈn qo ul qeˈ najal tukˈa te jun majx.


Te tyhmät ja sokeat! Kumpi on suurempi, kultako vai temppeli, joka kullan pyhittää? 	 Bˈisbˈajilxla kyeˈy, ayiˈy xkol moẍ. Quˈn nkyqˈmaˈn qa at jun xjal xkubˈ tqˈmaˈn jun tyol, exsin ma kubˈ tqˈmaˈn tbˈi tnejil ja te naˈbˈl Dios tiˈj, nyaxix il tiˈj tuˈn tjapin bˈaj tyol tzeˈnkux tqˈma. Me qa ma kubˈ tqˈmaˈn jun tyol, exsin xkubˈ tqˈmaˈn tbˈi qˈanpwaq toj tnejil ja te naˈbˈl Dios tiˈj, ilxixpen teˈ tiˈj tuˈn tjapin bˈaj, chi chijiˈy.


Tahi jos joku kuningas tahtoo lähteä sotimaan toista kuningasta vastaan, eikö hän ensin istu ja pidä neuvoa, kykeneekö hän kymmenellä tuhannella kohtaamaan sitä, joka tulee häntä vastaan kahdellakymmenellä tuhannella? 	 Ex ikyxjo, qa at jun nmaq kawil tibˈaj jun ma tij tnam, taj tuˈn tjyon qˈoj tukˈa juntl nmaq kawil, ¿Ma nyapetzila nej kˈwel qe ximilte, aj qa tukˈa lajaj mil xoˈl qˈaqˈ, aku xkye tiˈjljo tajqˈoj, a lipche winqin mil xoˈl qˈaqˈ tiˈj?


Ja Jerusalemissa asui juutalaisia, jumalaapelkääväisiä miehiä, kaikkinaisista kansoista, mitä taivaan alla on. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, otaq chi kanin Judiy toj Jerusalén, tuˈn tkubˈ nimitjo a tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios tiˈjjo qˈij te Pentecostés; ayetziˈn Judiy, i tzaj toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Olkoon siis teille tiettävä, että tämä Jumalan pelastussanoma on lähetetty pakanoille; ja he kuulevat sen." 	 Bˈiˈnkuxix kyuˈn, chi Pabl, qa ajo kolbˈil tuˈn qMan Dios, qˈoˈntz jaˈlin kye nya Judiy, ex ayepenkye ok chi kˈwel bˈiˈn teˈ Tbˈanil Tqanil.


ovat korvaankuiskuttelijoita, panettelijoita, Jumalaa vihaavaisia, väkivaltaisia, ylpeitä, kerskailijoita, pahankeksijöitä, vanhemmilleen tottelemattomia, 	 Nchi yolin nya bˈaˈn tiˈj juntl, ex n‑el kyikyˈin Dios, ex mibˈin chi bˈin, ex laˈjilqe, ex nja kynimsin kyibˈ, ex nkubˈ kyximiˈn tkyaqil nya wen, ex mibˈin chi nimin te kytata.


Sillä jos heidän hylkäämisensä on maailmalle sovitukseksi, mitä heidän armoihin-ottamisensa on muuta kuin elämä kuolleista? 	 Quˈn noq tpajlin ẍi el iˈjlin Judiy tuˈn Dios, tkyaqil nimil nya Judiy ma kyij toj wen tukˈa Dios. Me noqit chi meltzˈaj, manyorxitla kyˈiwbˈilx tuˈn qMan Dios tibˈaj tkyaqil nimil Judiy ex nya Judiy, exsintla jun anqˈbˈil kyxol kyimnin.


Mutta muille sanon minä, eikä Herra: jos jollakin veljellä on vaimo, joka ei usko, ja tämä suostuu asumaan hänen kanssaan, niin älköön mies häntä hyljätkö; 	 Me ayetziˈn, a mujleqe tukˈa jun nya nimil, mix yoline qAjaw Jesús tiˈjjo lo; qalaˈ ayiˈn kchin xel qˈmaˈnte: Qa at jun nimil, a nya nimil t‑xuˈjil, me qa tajqya tuˈn tnajan tukˈa, mi kubˈ tpaˈn tibˈ.


Nämä ovat ne, jotka eivät ole saastuttaneet itseään naisten kanssa; sillä he ovat niinkuin neitsyet. Nämä ovat ne, jotka seuraavat Karitsaa, mihin ikinä hän menee. Nämä ovat ostetut ihmisistä esikoiseksi Jumalalle ja Karitsalle, 	 Ex ayetzin xjaljo luˈn tzˈaqleqe, ex saqxix kychwinqil; mi kubˈ kybˈinchin aj pajil, ex mix knet jun yol te sbˈubˈl toj kytzi, qalaˈ i xi lipe tiˈjjo tal Tal rit toj tkyaqil. Ex ma chi laqˈet kyxoljo tkyaqilxjal twutz txˈotxˈ, tuˈn kyok tzeˈnku jun oyaj te tnejil twutz awal twutz Dios ex twutzjo tal Tal rit.


jonka julistamisessa minä kärsin vaivaa, kahleisiin asti, niinkuin pahantekijä; mutta Jumalan sana ei ole kahlehdittu. 	 Ex tuˈn tpajjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, nim yajbˈil n‑ikyˈx wuˈn, nyakuj tzeˈn jun ileqˈ, kˈloˈnqiˈn tuˈn kxbˈil tzaluˈn toj tze. Me metzin teˈ Tyol qMan Dios nlay kˈlet teˈ, qalaˈ lu teˈ nchˈiy wen tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Tämän tähden Pilatus koetti päästää hänet irti. Mutta juutalaiset huusivat sanoen: "Jos päästät hänet, et ole keisarin ystävä; jokainen, joka tekee itsensä kuninkaaksi, asettuu keisaria vastaan". 	 Texjo paq anetziˈn, ok ten Pilat jyol tumil tzeˈn tuˈn t‑xi tzaqpete Jesús. Me ayetziˈn Judiy i ok ten ẍchˈilte: Qa ma txi ttzaqpiˈn, nya wen k‑elile toj twutz nmaq kawil, a César. Quˈn alkye tzˈok tqˈoˈn tibˈ te nmaq kawil ajqˈoj tiˈjjo César, a manyor nmaq kawil toj Rom.


Katsokaa, ettei kukaan saa teitä saaliikseen järkeisopilla ja tyhjällä petoksella, pitäytyen ihmisten perinnäissääntöihin ja maailman alkeisvoimiin eikä Kristukseen. 	 Tuˈnpetziˈn, kyqˈonktziˈn tilil tuˈn mina chi kubˈ sbˈuˈniˈy kyuˈnxjal, a nya twutzxix kyyol, ex nimxix t‑xilin kynabˈl tuˈn kysbˈun. Quˈn atziˈn kyxnaqˈtzbˈil, ntiˈ tumil, quˈn nya tzajnin tiˈj Crist; qalaˈ tiˈjjo kyxnaqˈtzbˈil ojtxe xjal, ex tiˈjjo jun ojtxe kawbˈil, a ntiˈ tumil.


Sillä sen armon kautta, mikä minulle on annettu, minä sanon teille jokaiselle, ettei tule ajatella itsestänsä enempää, kuin ajatella sopii, vaan ajatella kohtuullisesti, sen uskonmäärän mukaan, minkä Jumala on kullekin suonut. 	 Noq tuˈn t‑xtalbˈil qMan Dios, ma tzaj qˈoˈn wokliˈn tuˈn t‑xi nqˈmaˈn kyeˈy, tuˈn mix aˈl jun, jaw tnimsin tibˈ kywutzjo txqantl; qalaˈ teyilex te junjun tuˈn tkubˈ t‑ximin tojxix tumil, tzeˈnkuxjo tnimbˈil o tzaj tqˈoˈn Dios.


Sillä toivossa me olemme pelastetut, mutta toivo, jonka näkee täyttyneen, ei ole mikään toivo; kuinka kukaan sitä toivoo, minkä näkee? 	 Tej qklet, bˈeˈx qe qkˈuˈj tiˈjjo etzbˈil toj kyaˈj, me naˈm qkˈmonte, quˈn noqit oje, mitla nqo ayontltz tiˈj. Quˈn ¿Tiquˈnil tuˈn qayonl tiˈjjo a atl?


ja ottakaa vastaan pelastuksen kypäri ja Hengen miekka, joka on Jumalan sana. 	 Kyqˈoˈnkxsinjiˈy kolbˈil tzeˈnku jun toj kywiˈy tuˈn tklet kywiˈy tuˈn. Ex kytzyuˈnktzinjiˈy Tyol Dios tzeˈnku jun machet te bˈujbˈil tuˈn tipin Xewbˈaj Xjan.


Ja kun hän näki heidän soutaessaan olevan hädässä, sillä tuuli oli heille vastainen, tuli hän neljännen yövartion vaiheilla heidän luoksensa kävellen järven päällä ja aikoi kulkea heidän ohitsensa. 	 Chebˈe nchi bˈet, teˈ kyxi tkaˈyin, quˈn kyjaˈtaq ntzaje kyqˈiqˈ tumil kybˈe. Qnuminx wen, teˈ t‑xi bˈet Jesús tibˈaj aˈ, nyakuj tuˈn tnej kywutz.


Jeesus sanoi heille: "Minä olen elämän leipä; joka tulee minun tyköni, se ei koskaan isoa, ja joka uskoo minuun, se ei koskaan janoa. 	 Bˈeˈx xi tqˈmaˈn Jesús kye: Ayin wejiˈy a Wabˈj, a qˈolte chwinqil. Ankye teˈ ma tzaj lipey wiˈja nlayxpen tzaj te waˈyaj tiˈj; ex ankye teˈ knimil wiˈja, ex nlayxpen tzaj te kˈwaj tiˈj.


Mutta Aabraham sanoi hänelle: `Jos he eivät kuule Moosesta ja profeettoja, niin eivät he usko, vaikka joku kuolleistakin nousisi ylös`." 	 Tzajtzin ttzaqˈwin Abrahamtz: Qa kykyˈeˈ tuˈn t‑xi kynimiˈn jniˈ tzˈibˈin taˈye tuˈn Moisés ex kyuˈn yolil Tyol Dios, mixla tuˈn jatz anqˈin jun kyimnin, nlay txi kyinimiˈn a kxel qˈmaˈn kye.


Mutta kun ei aurinkoa eikä tähtiä näkynyt moneen päivään ja kova myrsky painoi, katosi meiltä viimein kaikki pelastumisen toivo. 	 Toj ilaˈ qˈij, mix qlayiˈy tqan qˈij, exqetziˈn kyspikyˈimil cheˈw; ex otaq tzˈel toj qkˈuˈja, qa akutaq qo kleta, quˈn tuˈn nimxtaq jbˈal ex kyqˈiqˈ n‑ok jumintaq tiˈj qbarka.


puhuen keskenänne psalmeilla ja kiitosvirsillä ja hengellisillä lauluilla, veisaten ja laulaen sydämessänne Herralle, 	 Ex chi yoliˈn kyxoliliy tukˈa Tyol Dios, ex ilaˈ bˈitz te qnimbˈil. Ex chi bˈitziˈn, ex chi nimsiˈn tbˈi qAjaw tukˈa tkyaqil kyanmiˈn.


ja näin Aabraham, kärsivällisesti odotettuaan, sai, mitä luvattu oli. 	 Tuˈn ikyjo, kubˈ tayoˈn Abraham tukˈa tqˈuqbˈil tkˈuˈj, tuˈn ttzaj qˈoˈn a tzaj tqˈmaˈn Dios te.


Sen kuultuansa he menivät päivän koittaessa pyhäkköön ja opettivat. Niin saapui ylimmäinen pappi ja ne, jotka olivat hänen puolellansa, ja he kutsuivat koolle neuvoston ja israelilaisten vanhinten kokouksen; ja he lähettivät noutamaan heitä vankilasta. 	 Toj junxil qˈij qlixjexix, i okx toj tnejil ja te nabˈl Dios tuˈn t‑xnaqˈtzit tkyaqiljo a otaq kybˈi, tzeˈn tzaj tqˈmaˈn angel. Tzuntaq nchi xnaqˈtzin tsanjil, atzin tej tnejilxix pale exqetziˈn iteˈtaq tukˈa, i tzaj kytxkoˈn nim kyoklin kyxol aj Israel, tuˈn tok kychmoˈn kyibˈ toj Sanedrín, a tnejilxix chmobˈl kyxol aj Judiy. Tej kychmet, bˈeˈx xi kysmaˈn xqˈuqil, tuˈn kyxi iqˈbˈajjo tsanjil, a iteˈkuxtaq toj tze.


Autuas se mies, joka kiusauksen kestää, sillä kun hänet on koeteltu, on hän saava elämän kruunun, jonka Herra on luvannut niille, jotka häntä rakastavat! 	 At tkyˈiwbˈil qMan tibˈaj jun nimil qa ma weˈxix wen, aj tul kanin nya bˈaˈn tiˈj. Ajtzin tikyˈxtz tuˈn, ok ktzajil qˈoˈn jun oyaj te tbˈanilx, a chwinqil te jun majx, a o tzaj ttziyin qMan Dios kyeˈ, a ok kchi okil kˈuˈjlinte.


Älköön teiltä riistäkö voittopalkintoanne kukaan, joka on mieltynyt nöyryyteen ja enkelien palvelemiseen ja pöyhkeilee näyistään ja on lihallisen mielensä turhaan paisuttama 	 Quˈn tkyaqiljo luˈn noqx jun kyximxjal, ex ntiˈ tumil. Aye xjal luˈn noq n‑ok kyqˈoˈn kyibˈ te wenxix, me oˈkx nchi xnaqˈtzin tiˈjjo a kyaj, ex kyiˈjjo kywutzikyˈ, ex qa il tiˈj tuˈn qkˈulin kywutz angel. Me ayeˈ xjal lo, noq nkynimsin kyibˈ kywutzxjal, me ntiˈ tumil tuˈn qxi lipe kyiˈj. Quˈn qa ma kyij qtzaqpiˈnqe Tbˈanil Tqanil tiˈj Jesús, okla qo najil, ex ntiˈla jun oyaj te qe toj kyaˈj.


Sitten vielä, veljet, rukoilkaa meidän edestämme, että Herran sana nopeasti leviäisi ja tulisi kirkastetuksi muuallakin niinkuin teidän keskuudessanne, 	 Atzin jaˈlin, erman, chi naˈn Diosa qiˈja, tuˈn tkanin Tbˈanil Tqanil qAjaw liwey toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, ex tuˈn tkubˈ nimin, tzeˈnkuxjo tej xpon kanin kyxola.


Mutta kun Puolustaja tulee, jonka minä lähetän teille Isän tyköä, totuuden Henki, joka lähtee Isän tyköä, niin hän on todistava minusta. 	 Me ajtzin tuljo Xewbˈaj Xjan, a Onil, ex Qˈuqbˈil kykˈuˈja, ktzajil tqˈmaˈnjo twutzxix wiˈja, quˈn tkˈatz Dios ktzajile.


intoon nähden seurakunnan vainooja, lain vanhurskauteen nähden nuhteeton. 	 Ex qˈiˈnxixtaq wibˈa tuˈn kykubˈjo nimil wuˈn. Ex tuˈn tkubˈ bˈinchitjo tkawbˈil Moisés, mixtaq aˈl juntl aku tzaj qˈmaˈnte jun tyol wiˈja ex weˈy.


Niin se, mitä sanottiin, sai toiset vakuutetuiksi, mutta toiset eivät uskoneet. 	 Iteˈ junjun i xi niminte a ntqˈmaˈntaq Pabl, me iteˈ txqantl mix xi kynimine.


Ja he ottivat hänet ja veivät Areiopagille ja sanoivat: "Voimmeko saada tietää, mikä se uusi oppi on, jota sinä ilmoitat? 	 Bˈeˈxsin xi qˈiˈn Pabl jaˈ nchi chmetetaq kawil te tnam, Areópago tbˈi, exsin xi kyqanin te: ¿Akutzin tzaj tqˈmaˈn tzeˈntzin tzˈelpineˈ saq xnaqˈtzbˈil, a luˈy nyoliˈn tiˈj?


Mutta Jeesus sanoi: "Älkää häntä kieltäkö; sillä ei kukaan, joka tekee voimallisen teon minun nimeeni, voi kohta sen jälkeen puhua minusta pahaa. 	 Me ante Jesús xi tqˈmaˈn kye: ¡Mina txi kyqˈmaˈn kye ikyjo! Quˈn alkyeˈ nkubˈ tbˈinchin jun tiˈ wen nimx toklin tiˈj nbˈiˈy, nya ajqˈoj wiˈja, ex nlay jaw yolbˈin wiˈja.


Sebulonin sukukunnasta kaksitoista tuhatta, Joosefin sukukunnasta kaksitoista tuhatta, Benjaminin sukukunnasta kaksitoista tuhatta merkittyä. 	 Ex kyxoljo tyajil Zabulón, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Jse, kabˈlajaj mil; ex kyxoljo tyajil Benjamín, kabˈlajaj mil.


Mutta hän sanoi: "Voi teitäkin, te lainoppineet, kun te sälytätte ihmisten päälle vaikeasti kannettavia taakkoja ettekä itse sormellannekaan koske niihin taakkoihin! 	 Me atzin te Jesús xi ttzaqˈwin kyjaluˈn: Ex bˈisbˈajilxla kyeˈy, a ayiˈy xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, quˈn nxi kyqˈoˈn nimku nukˈbˈil, a kujxix wen, kyibˈajxjal, nyakuj jun iqtz, a nlay kyˈisje kyuˈn. Ex ayenajtzin kyetza, nipe jun tal twiˈ kyqˈobˈa n‑ok aqˈle tiˈjjo iqtz anetziˈn.


Niin hän sanoi: `Ei, isä Aabraham; vaan jos joku kuolleista menisi heidän tykönsä, niin he tekisivät parannuksen`. 	 Xitzin ttzaqˈwinl qˈinintz kyjaluˈn: Ay, Tata Abraham, aku txi kynimin kyetz, me tzmaxi noqit aku jaw anqˈin jun kyimnin, exsintla xiˈtz yolil kyukˈa.


Vai eikö savenvalajalla ole valta tehdä samasta savensa seoksesta toinen astia jaloa, toinen halpaa käyttöä varten? 	 ¿Ma nyapela at tokliˈn bˈinchil xoqˈl, tuˈn tkubˈ tbˈinchin noq tzeˈnchaqku taj? Aku kubˈ tbˈinchin qa taj tuˈn tkubˈ tbˈinchin jun kˈwil tbˈanilx wen, ex juntl noq te tkˈwel tzˈis.


Mutta hän ei vastannut hänelle sanaakaan. Niin hänen opetuslapsensa tulivat ja rukoilivat häntä sanoen: "Päästä hänet menemään, sillä hän huutaa meidän jälkeemme". 	 Me mix xi ttzaqˈwin Jesús jun tyol. Tuˈnpetziˈn, o tzaj laqˈeˈy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin tkˈatz, ex o kubˈsin qwutza te: Qalaˈ, qˈmanxa te qya tuˈn taj tja, quˈn luˈ tzunx nẍchˈinx wen, ex luˈtz lipchek qiˈj.


"Menkää ja astukaa esiin ja puhukaa pyhäkössä kansalle kaikki tämän elämän sanat". 	 Kux cheˈxa toj tnejil ja te naˈbˈl Dios, tuˈn t‑xi kyqˈmaˈn kye xjal antza tiˈjjo tkyaqil t‑xilin akˈaj chwinqil.


Jos siis täydellisyys olisi saavutettu leeviläisen pappeuden kautta, sillä tähän on kansa laissa sidottu, miksi sitten oli tarpeen, että nousi toinen pappi Melkisedekin järjestyksen mukaan eikä tullut nimitetyksi Aaronin järjestyksen mukaan? 	 ¿Me tiˈtzin tajbˈin luˈn ikyjo te qe? Aye xjal aj Israel tzaj kytzyuˈn ojtxe kawbˈil noq kyuˈn pale, ayeˈ tzajninqe tiˈj Leví, a t‑xeˈchil Aarón. Me atzin ojtxe kawbˈil nlay chi ok xjal tzˈaqle tuˈn. Quˈn noqit ikyjo, minatla xttxˈixpe Dios ojtxe kawbˈil, ex minatla saj tchqˈoˈn juntl pale, a Jesús, tuˈn tok te pale te jun majx, nya tzeˈnqeku aye tzajninqe tiˈj Aarón, qalaˈ tzeˈnku te Melquisedec.


Hänen vielä puhuessaan kansalle, katso, hänen äitinsä ja veljensä seisoivat ulkona, tahtoen häntä puhutella. 	 Tzmataq nyolin Jesús kyukˈaxjal, tej kykanin tnana kyukˈax titzˈin. I kubˈ weˈ twiˈ peˈn, me kyajtaq tuˈn kyyolin tukˈa Jesús.


Mutta sinne tuli Antiokiasta ja Ikonionista juutalaisia, ja he suostuttivat kansan puolellensa ja kivittivät Paavalia ja raastoivat hänet kaupungin ulkopuolelle, luullen hänet kuolleeksi. 	 Tojxjo ambˈil anetziˈn, i kanin jun jteˈbˈin Judiy te Antyokiy ex te Iconio. Aye txˈixpin teˈ kynabˈl xjal tiˈjjo nkubˈ kybˈinchin. Ex noq tuˈn kypaj, i ok xoˈn Pabl tukˈa abˈj, ex kubˈtzin kybˈisin qa otaq kyim kyuˈn. Xi jukikin tzma ttxaˈn tnam.


Ja he tulivat kaikki Pyhällä Hengellä täytetyiksi ja alkoivat puhua muilla kielillä, sen mukaan mitä Henki heille puhuttavaksi antoi. 	 Ex kykyaqil kux nojsin kyanmin tuˈn Xewbˈaj Xjan, ex i ok ten yolil, me toj junxil yol, tzeˈnku tqˈma Xewbˈaj Xjan.


Kun oli päätetty, että meidän oli purjehtiminen Italiaan, annettiin Paavali ja muutamat muut vangit erään Julius nimisen, keisarilliseen sotaväenosastoon kuuluvan sadanpäämiehen haltuun. 	 Atzaj teˈ tkubˈ kybˈisiˈn, tuˈn qxi chqˈoˈn tzma Italia, jaˈ taˈ Rom, atzin Pabl exqetziˈn txqantl iteˈtaq toj tze, bˈeˈx i xi qˈoˈn tjaqˈ tkawbˈiljo jun xoˈl qˈaqˈ, Juliotaq tbˈi, a toktaq te tajlaljo jun chˈuq xoˈl qˈaqˈ te Augusto César, a tnejilxix kawil toj Rom.


ja he sanoivat: "Tämä on sanonut: `Minä voin hajottaa maahan Jumalan temppelin ja kolmessa päivässä sen rakentaa`." 	 Atzin ichin lo o tqˈma, qa tuˈntaq tkubˈ tyuchˈin tnejil ja te qnaˈbˈl Dios, ex toj oxe qˈij noq bˈantninl t‑xel tuˈnch.


hän nöyryytti itsensä ja oli kuuliainen kuolemaan asti, hamaan ristin kuolemaan asti. 	 Atzaj teˈ s‑ok te xjal, xkubˈtzin tyekˈin tmutxbˈil tibˈ, ex kubˈ tnimin tMan, ex xi tqˈoˈn tibˈ tuˈn tkyim twutzjo cruz; ikytzin s‑ele kyiˈn xjaljo ttxˈixew, nyakuj tzeˈn jun aj il.


sillä ei minulla ole mitään tunnollani, mutta en minä silti ole vanhurskautettu, vaan minun tuomitsijani on Herra. 	 Te weˈy, bˈaˈn waqˈnbˈiˈn, me nya tuˈnjo luˈn, kchin eliliˈy wen twutz Dios. Quˈn oˈkx te Dios lol weˈy, qa bˈaˈn nteˈn mo minaj.


Tuomas sanoi hänelle: "Herra, me emme tiedä, mihin sinä menet; kuinka sitten tietäisimme tien?" 	 Xi tqˈmaˈn Tmas te Jesús: Ay wAjaw, mi bˈiˈn qe quˈn jaˈ kxeliy, ¿Tzeˈntzin ttentz tuˈn tel qnikyˈa tiˈjjo bˈe?


Ja hänen äitinsä ja veljensä tulivat häntä tapaamaan, mutta eivät väentungokselta päässeet hänen tykönsä. 	 Tzuntaq nyolin Jesús ikyjo, tej tpon kanin tnana exqetziˈn titzˈin antza, me mix i pon laqˈeyexix tkˈatz, quˈn tuˈn ma nintzxtaq xjal at.


Hengellinen ihminen sitä vastoin tutkistelee kaiken, mutta häntä itseään ei kukaan kykene tutkistelemaan. 	 Me atzin teˈ at Xewbˈaj Xjan toj tanmin, n‑el teˈ tnikyˈ te tkyaqil, ex mix aˈlx jun aku tzaj qˈoˈnte juntl tumil te.


Kun tämä oli tapahtunut, tulivat muutkin sairaat, mitä saarella oli, ja heidät parannettiin. 	 Tuˈn ikyjo, bˈeˈx i bˈijte kyuˈn txqantl yabˈ, a iteˈtaq tojjo txˈotxˈ antza, ex i tzaj kyej yabˈ anetziˈn, ex ikyxjo, bˈeˈx i qˈanit.


rajuja meren aaltoja, jotka vaahtoavat omia häpeitään, harhailevia tähtiä, joille pimeyden synkeys ikuisiksi ajoiksi on varattu. 	 Ex aye xjal ikyqexjo tzeˈn aˈ te ttxuyil aˈ; aj tul pulj tukˈa tplutil nim tzˈil toj. Ikytziˈn kybˈinchbˈin xjal luˈn nya wen. Iky qe xjal luˈn tzeˈnku cheˈw ntzaj tzˈaq. N‑el yupj toj qxopin te jun majx.


sillä sinä tiedät, että semmoinen ihminen on joutunut harhaan ja tekee syntiä, ja hän on itse itsensä tuominnut. 	 quˈn jun xjal ikyjo, ma txalpaj toj tchwinqil, ex nbˈet toj til, ex noq tuˈn ikyjo, tzul tkawbˈil Dios tibˈaj kujxix wen, tzeˈnkuxjo ntqanin tbˈinchbˈin.


Se on kaikista siemenistä pienin, mutta kun se on kasvanut, on se suurin vihanneskasveista ja tulee puuksi, niin että taivaan linnut tulevat ja tekevät pesänsä sen oksille." 	 Quˈn twutzxix a tal netzˈxix kywutzjo txqantl twutz ijaj, me ajtzin tchˈiy, jun tijx n‑oke kywutzjo txqantl. Chˈime njapin tzeˈnku jun tze, a jaˈ n‑okxi kybˈinchin pichˈ kypaqbˈil kyxol tqˈobˈ.


Silloin fariseukset menivät ja neuvottelivat, kuinka saisivat hänet sanoissa solmituksi. 	 Ayetziˈn Parisey i jaw yolin kyxolx tzeˈnxtaq jun tumil tuˈn tkubˈ tzˈaq Jesús kyuˈn toj til.


Eikö meillä olisi oikeus kuljettaa muassamme vaimoa, uskonsisarta, niinkuin muutkin apostolit ja Herran veljet ja Keefas tekevät? 	 Ex at wokliˈn tuˈn tok lipe jun nxuˈjila wiˈja, a nimil, tzeˈnku te Pegr ex kyeˈ txqantl tsanjil, exqetziˈn titzˈin qAjaw.


Ja se, joka hänet kavalsi, oli antanut heille merkin sanoen: "Se, jolle minä suuta annan, hän se on; ottakaa hänet kiinni". 	 Otaq bˈaj tqˈmaˈn Judas kye, tzeˈn ttxolil tuˈn tel tnikyˈtzajil: Ankyeˈ k‑okil nmaˈtziˈn, atziˈn. Bˈeˈx kˈaˈ tzˈok kytzyuˈn.


Sillä Jumala on sulkenut kaikki tottelemattomuuteen, että hän kaikkia armahtaisi. 	 Quˈn tkyaqil xjal o tzˈok tqˈoˈn Dios tjaqˈ tqanbˈil, tuˈn tel kyiˈjlin, ex tuˈn ntzaj qˈaqˈinl tkˈuˈj Dios kyiˈj kykyaqil xjal tuˈntzintla kyklet, aye aj Judiy ex nya Judiy.


Siitä me tiedämme pysyvämme hänessä ja hänen pysyvän meissä, että hän on antanut meille Henkeänsä. 	 Ex ikytziˈn, k‑elile qnikyˈjo te qa najleqo tukˈa qMan Dios, ex qa najle qMan Dios qukˈa, noq tuˈn Xewbˈaj Xjan, a o tzaj tqˈoˈn toj qanmin.


Minulla on siis kerskaukseni Kristuksessa Jeesuksessa palvellessani Jumalaa; 	 Ex nim nchin tzalaja tuˈn waqˈnbˈiˈn tiˈj qMan Dios, noq tuˈn Crist, a Jesús.


Niin tapahtui eräänä sapattina, että hän kulki viljavainioiden halki, ja hänen opetuslapsensa katkoivat tähkäpäitä, hiersivät niitä käsissään ja söivät. 	 Toj jun qˈij te ajlabˈl, nchi bˈettaq Jesús kyxol awal. Me ayetaqtziˈn t‑xnaqˈtzbˈin nbˈaj jawtaq kyxbˈoqin triy, ex nbˈaj kubˈ kyxqˈuchintaq toj kyqˈobˈ, exsin bˈaj xi kywaˈntz.


Ja tämän sanottuaan hän meni ja kutsui salaa sisarensa Marian sanoen: "Opettaja on täällä ja kutsuu sinua". 	 Tbˈajlinxiˈ tyolin ikyjo, bˈeˈx aj Mart qˈolbˈil te Mariy, ex xi tjaskˈin te: Lu Xnaqˈtzil at tzaluˈn, ex luy ntxokle tuˈn.


Ei ole tässä juutalaista eikä kreikkalaista, ei ole orjaa eikä vapaata, ei ole miestä eikä naista; sillä kaikki te olette yhtä Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Quˈn tuˈn kynimbˈila tiˈj Crist, at kyokliˈn jaˈlin, iˈchaqx Judiytz mo qa minaj, ex qa aqˈnil mo qa tajaw aqˈuntlj, ex qa ichin mo qa qya. Noq qa at kymujbˈil kyibˈa tukˈa Crist, a Jesús, ma chi oka te junxchˈin Ttanim qMan Dios.


Tervehdys minulta, Paavalilta, omakätisesti. Muistakaa minun kahleitani. Armo olkoon teidän kanssanne. 	 Ayin wejiˈy Pabl, ma kubˈ ntzˈibˈinjiˈy qˈolbˈil kyeˈy luˈn. Chi naˈn Diosa wiˈja, quˈn loqiˈn intinkux toj tze. Noqit tzaj tqˈoˈn Dios t‑xtalbˈil kyeˈy. Ikyxitjo.


Ja sellaisiksi hän myös on kutsunut meidät, ei ainoastaan juutalaisista, vaan myös pakanoista, 	 Ma qo txoklajtz tuˈn qMan Dios tuˈn qok te Ttanim, exla qa Judiyqo ex qa mina.


joka on muuttava meidän alennustilamme ruumiin kirkkautensa ruumiin kaltaiseksi sillä voimallaan, jolla hän myös voi tehdä kaikki itsellensä alamaiseksi. 	 Atzin kjawil txˈixpinte qxmililjo, a qˈiˈntaq quˈn twutz txˈotxˈ tzaluˈn, tuˈn tok tzeˈnku t‑xmilil Jesús toj kyaˈj, a tbˈanilx wen. Ex nya oˈkx kbˈantiljo tuˈn Jesús, qalaˈ okpe kbˈantil tetz tuˈn, tuˈn tokx tkyaqil tjaqˈ tkawbˈil, tuˈnxjo tipin.


Ja jos te Isänänne huudatte avuksi häntä, joka henkilöön katsomatta tuomitsee kunkin hänen tekojensa mukaan, niin vaeltakaa pelossa tämä muukalaisuutenne aika, 	 Ex qa ma tzˈok kyqˈoˈn Dios te kyMaˈn, kynaˈntziˈn qa kchi okilxjal toj xjelbˈil tuˈn, a mi n‑ok tkaˈyin kytenxjal, qalaˈ kkawil jikyinxix wen. Tuˈnpetziˈn, chi bˈettzintza toj tchewil Dios tkyaqil qˈij, quˈn ma chi oka te jun bˈetin xjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ, noq tuˈn tpaj kynimbˈila tiˈj Crist.


Mutta kun Jumalan, meidän vapahtajamme, hyvyys ja ihmisrakkaus ilmestyi, 	 Me atzaj teˈ saj tyekˈin Dios, a Klolqe, twenil ex tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qiˈj,


Ja kun he näkivät hänet, niin he kumartaen rukoilivat häntä, mutta muutamat epäilivät. 	 Tej tok qkaˈyiˈn Jesús, o kˈuliˈn twutz, me attaq junjun qxola attaq kabˈe kykˈuˈj tiˈj.


Mutta kun he nyt uskoivat Filippusta, joka julisti evankeliumia Jumalan valtakunnasta ja Jeesuksen Kristuksen nimestä, niin he ottivat kasteen, sekä miehet että naiset. 	 Me xi kynimiˈn yol te Tbˈanil Tqanil tqˈma Lip tiˈjjo Tkawbˈil Dios ex tiˈj Jesucrist, ex i kuˈx ichin ex qya toj aˈ, te jawsbˈil aˈ.


Silloin vaelsi hänen tykönsä Jerusalem ja koko Juudea ja kaikki Jordanin ympäristö, 	 Ex nimxjal toj tnam te Jerusalén ncheˈxtaq bˈilte, exqetziˈn toj txˈotxˈ te Judey ex tkˈatz Nim Aˈ Jordán.


Silloin se menee ja ottaa mukaansa seitsemän muuta henkeä, pahempaa kuin se itse, ja ne tulevat sisään ja asuvat siellä. Ja sen ihmisen viimeiset tulevat pahemmiksi kuin ensimmäiset. Niin käy myös tälle pahalle sukupolvelle." 	 Bˈeˈxsin k‑okixtz toj tanmin xjal me nya tjunalx jaˈlin; qalaˈ kyukˈa wuql tukˈa xininqexix toj il tzeˈnku a. Ex kykyaqilx kchi najal toj tanminjo xjal jaˈlin. Atzaj xjal noqx kyja kxeˈlix toj il tzeˈnkuˈ ttentaq te tnejil. Ikytzin kbˈajiljo kyukˈa xjal jaˈlin, a nya nimilqe.


ja seurakunnalle, joka kokoontuu heidän kodissansa. Tervehdys Epainetukselle, rakkaalleni, joka on Aasian ensi hedelmä Kristukselle. 	 Ikyxjo kyqˈolbˈinqexjiˈy jniˈ Ttanim Dios ok kychmoˈn kyibˈ toj tja Priscila ex Aquila. Ikyxjo te jun wukˈiy, a Epeneto, a tnejil nimil tiˈj Crist toj txˈotxˈ te Asia, ex nimxix kˈuˈjlin wuˈn.


Sillä me emme julista itseämme, vaan Kristusta Jeesusta, että hän on Herra ja me teidän palvelijanne Jeesuksen tähden. 	 Tuˈnpetziˈn, mi nqo yoliˈn toj aqˈuntl qil qibˈxa; qalaˈ nxi qqˈmaˈn qa a Jesucrist tAjaw Tkyaqil, ex awotzin qeˈ, ma tzˈok qqˈon qibˈa tuˈn qajbˈin kyeˈy toj tumil tbˈi.


Jokainen mies, joka rukoilee tai profetoi pää peitettynä, häpäisee päänsä. 	 Quˈn qa ma jax tktxuˈn ichin twiˈ tzeˈnku qya toj tja Dios, aj taqˈe naˈl Dios, mo qa aj tyolin Tyol Dios, n‑el tikyˈiˈn tmujbˈil tibˈ tukˈa Crist.


Kun sotamiehet olivat ristiinnaulinneet Jeesuksen, ottivat he hänen vaatteensa ja jakoivat ne neljään osaan, kullekin sotamiehelle osansa, sekä ihokkaan. Mutta ihokas oli saumaton, kauttaaltaan ylhäältä asti kudottu. 	 Tbˈajlinxiˈ kypejkˈin xoˈl qˈaqˈ Jesús twutz cruz, bˈaj jaw kychmoˈn t‑xbˈalin, ex bˈaj kubˈ kysipin kyxol te kyaje elnin, junjun te junjun xoˈl qˈaqˈ. Me atx juntl kamiẍj kyij, a ntiˈ slepinte; qalaˈ junx chinbˈinte tkyaqil.


kaikille Roomassa oleville Jumalan rakkaille, kutsutuille pyhille. Armo teille ja rauha Jumalalta, meidän Isältämme, ja Herralta Jeesukselta Kristukselta! 	 Nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn kyeˈy, kykyaqila ayiˈy nimil toj tnam Rom, aye kˈuˈjlinqiˈy tuˈn qMan Dios, ex ma chi txoklajtza tuˈn, tuˈn kyoka tzˈaqlexix toj kychwinqila. Noqxit ten t‑xtalbˈil ex tnukˈbˈil qMan Dios junx tukˈa qAjaw Jesucrist kyibˈaja toj tkyaqil.


Niinkuin lusteet kootaan ja tulessa poltetaan, niin on tapahtuva maailman lopussa. 	 Ikytziˈn tzeˈn kˈul aj tjaw noq tuˈn tokx toj qˈaqˈ tuˈn ttzˈeˈy, ikytzin kbˈajiljo, aj tbˈaj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Emme nyt taas suosittele itseämme teille, vaan tahdomme antaa teille aihetta kerskata meistä, että teillä olisi mitä vastata niille, jotka kerskaavat siitä, mikä silmään näkyy, eikä siitä, mikä sydämessä on. 	 Me nya tuˈn luˈn, nqo jyon tumil tzeˈn tten tuˈn qnimsin qibˈa kywutza; qalaˈ nqo qˈoˈn tumil kyeˈy, tuˈn kykoliˈn qiˈja, kye noq nchi nimsin kyibˈ kywutzxjal; ex tukˈa kabˈe kykˈuˈj nchi bˈinchin tkyaqil.


ja kun olivat tulleet tuntemaan sen armon, mikä oli minulle annettu, niin Jaakob ja Keefas ja Johannes, joita pidettiin pylväinä, antoivat minulle ja Barnabaalle yhteisen työn merkiksi kättä, mennäksemme, me pakanain keskuuteen ja he ympärileikattujen. 	 Tuˈnpetziˈn, ate Santyaw, Pegr ex Juan, aye nejinelqe te Ttanim Dios toj Jerusalén, el kynikyˈ te, qa a Dios tzaj qˈoˈnte wokliˈn tuˈn nyoliˈn Tyol kyxol nya aj Judiy. Ex noq tuˈn tok te jun yekˈbˈil qa otaq qo oka te kyukˈa, tzaj kyqˈoˈn kyqˈobˈ weˈy ex te Bernabé. Ex kubˈ kykˈuˈj, tuˈn qaqˈniˈn kyxoljo nya aj Judiyqe, ex ayetzin kyetz, kyxol qxjalila, aye Judiy.


Ja jos joku teille sanoo: `Miksi te noin teette?`, niin sanokaa: `Herra tarvitsee sitä ja lähettää sen kohta tänne takaisin`." 	 Qa at jun aˈla saj qaninte kyeˈy. ¿Tiquˈnil n‑el kypjuˈn? qa chiˈ. At k‑okile te qAjaw, chichkujiˈy, me jaˈlinx tzˈajtz qqˈoˈntla.


Ja kun jo oli tullut ilta, ja koska oli valmistuspäivä, se on sapatin aattopäivä, 	 Ayetziˈn qya, ayeˈ i bˈaj bˈet tukˈa Jesús teˈ nbˈettaq toj Galiley, ex i mojin tukˈa, me nya oˈkqexjo, ex iteˈxtaq txqantl ncheˈxtaq tukˈa Jerusalén.


Pitkän ajan kuluttua näiden palvelijain herra palasi ja ryhtyi tilintekoon heidän kanssansa. 	 Tbˈajlinxiˈ jun jteˈbˈin abˈqˈe, meltzˈajljo xjal, a kyajawjo aqˈnil, ex bˈaj xi tqanin tpwaq teyile junjun tukˈaxjo taˈl.


Silloin Pietari, Pyhää Henkeä täynnä, sanoi heille: "Kansan hallitusmiehet ja vanhimmat! 	 Nojnin tanmin Pegr tukˈa Xewbˈaj Xjan, ex i xi ttzaqˈwin: Noq sameqiˈy, tnejil kawil toj tnam, exqetziˈn nim kyokliˈn;


Lapset, olkaa vanhemmillenne kuuliaiset kaikessa, sillä se on otollista Herrassa. 	 Ex ayetziˈn kˈwalbˈaj, kyniminqekutzinjiˈy tyol kytatiˈy toj tkyaqil, quˈn atzin ntzalaj Diosjo tiˈj.


Jos joku näkee veljensä tekevän syntiä, joka ei ole kuolemaksi, niin rukoilkoon, ja hän on antava hänelle elämän, niille nimittäin, jotka eivät tee syntiä kuolemaksi. On syntiä, joka on kuolemaksi; siitä minä en sano, että olisi rukoiltava. 	 Qa at jun kyeˈ ma tzˈok tkaˈyin jun terman nbˈinchin il, a nya nxi tiˈn toj kyimin, bˈaˈn tuˈn tnaˈn Dios tiˈj. Ikytziˈn, ktzajile tqˈoˈn Diosjo tchwinqiljo erman anetziˈn. Me a wejiˈy nxi nqˈmaˈn tiˈjjo il, a mi nqox tiˈn toj kyimin, quˈn at te il te kyimin, ex nya wejiˈy nxi nqˈmaˈn tzaluˈn tuˈn qnaˈn Dios tiˈjjo il ikyjo.


Jos siis ette ole olleet uskolliset väärässä mammonassa, kuka teille uskoo sitä, mikä oikeata on? 	 Tuˈnpetziˈn, qa nya bˈaˈnjo xkubˈ kybˈinchiˈn tukˈa qˈinimil, a at tzaluˈn twutzjo txˈotxˈ, ¿Me altzin kye jun aku tzˈok qe tkˈuˈjtz kyiˈja, tuˈn ttzaj qˈoˈn qˈinimil kyeˈy, a nlayx bˈaj?


mutta nyt he pyrkivät parempaan, se on taivaalliseen. Sentähden Jumala ei heitä häpeä, vaan sallii kutsua itseään heidän Jumalaksensa; sillä hän on valmistanut heille kaupungin. 	 Tuˈn ikyjo, bˈiˈn quˈn qa kyajtaq jun najbˈil tbˈanil, nya tzaluˈn twutz txˈotxˈ, qalaˈ toj kyaˈj. Tuˈntziˈn ikyjo, mix tzaje txˈixwe Dios tuˈn tok tqˈoˈn tibˈ te kyDios, ex ax Dios o bˈinchin teˈ jun najbˈil tbˈanilxix toj kyaˈj te kye, tuˈn kynajan te jun majx junx tukˈa.


Niin huomaan siis itsessäni, minä, joka tahdon hyvää tehdä, sen lain, että paha riippuu minussa kiinni; 	 Tuˈn ikyjo, bˈiˈn wuˈn qa at jun tumil toj nwutza, tzeˈn tten tuˈn tbˈantjo bˈaˈn, me axixl il nkubˈ nej wuˈn, a nya wen.


Mutta se, joka teki lähimmäisellensä vääryyttä, työnsi hänet pois ja sanoi: `Kuka on asettanut sinut meidän päämieheksemme ja tuomariksemme? 	 Me atzin tej nbˈujintaq tiˈj tukˈa, bˈeˈx etz limoˈn Moisés tuˈn, ex tqˈma: ¿Ankyenaj te s‑ok qˈonte te nim toklin ex te kawil qxola?


Kun kuningas Herodes sen kuuli, hämmästyi hän ja koko Jerusalem hänen kanssaan. 	 Atzaj teˈ tbˈinte Herodes, a nmaq kawil, bˈeˈx najx tnabˈl kyukˈa tkyaqilxjal toj Jerusalén.


Sillä hyvä sanoma on julistettu meille niinkuin heillekin; mutta heidän kuulemansa sana ei heitä hyödyttänyt, koska se ei uskossa sulautunut niihin, jotka sen kuulivat. 	 Quˈn te qe, o qˈumlajtzjo yol luˈn te kolbˈil, ikytziˈn tzeˈnku qˈumlajtz kye xjal ojtxe. Me ayetziˈn xjal, ntiˈx ajbˈine yol kye, a qˈumj, quˈn noq ok kybˈiˈn, ex mix kubˈ kynimine.


Mutta se minulla on sinua vastaan, että sinä suvaitset tuota naista, Iisebeliä, joka sanoo itseään profeetaksi ja opettaa ja eksyttää minun palvelijoitani harjoittamaan haureutta ja syömään epäjumalille uhrattua. 	 Me at jun kykyˈiˈy nwutza, quˈn nkubˈ kywutzlinjiˈy qya, a Jezabel, a ok tqˈon tibˈ te jun yolil wiˈja. Me nchi kubˈ tsbˈuˈn tukˈa t‑xnaqˈtzbˈil aye nchi ajbˈin weˈy, noq tuˈn kykubˈ tzˈaq toj kyˈaˈjin, ex tuˈn t‑xi kychyoˈn chibˈj, a xi oyit kywutzjo kywutzbˈiyil kydiosxjal.


Ja pitkän ajan kuluttua juutalaiset pitivät keskenään neuvoa tappaaksensa hänet. 	 Tbˈajlinxiˈ ilaˈ qˈij, i kyij bˈant Judiy, tuˈn tkubˈ bˈyet Saulo,


vaan, vaikka me ennen, niinkuin tiedätte, olimme kärsineet Filippissä ja meitä siellä oli pahoin pidelty, oli meillä kuitenkin Jumalassamme rohkeutta puhua teille Jumalan evankeliumia, suuressa kilvoituksessa. 	 Bˈiˈn kyuˈn qa nimx ma tzikyˈx qiˈja tojjo tnam Filipos, ikyxjo tzeˈnku toj kytanima, a Tesalónica. Me ax Dios saj qˈonte qipiˈn tuˈn mi tzaj qxobˈila, qalaˈ tuˈn t‑xi qqˈmaˈnjiˈy Tbˈanil Tqanil kolbˈil toj tkyaqiljo yasbˈil qeˈy.


Lapsukaiseni, jotka minun jälleen täytyy kivulla synnyttää, kunnes Kristus saa muodon teissä, 	 Ayiˈy wermana, nyakuj tal nkˈwalqiˈy; juntl majl n‑ikyˈx kyixkˈoj wuˈn, ikyxjo tzeˈnku n‑ikyˈx tuˈn jun qya, aj tjaw qˈiˈn tukˈa tal, noq tuˈn kytijinkuy toj kynimbˈila, ex tuˈn tok qe kykˈuˈja tiˈj Crist.


Ja ne neljä olentoa sanoivat: "Amen", ja vanhimmat lankesivat kasvoilleen ja kumartaen rukoilivat. 	 Ex ayetzin kyaje ajbˈil nkyqˈmaˈn: Ikyxitjo. Ex aye nejinel kubˈ meje kˈulil twutz.


Niin juutalaiset ihmettelivät ja sanoivat: "Kuinka tämä osaa kirjoituksia, vaikkei ole oppia saanut?" 	 Ex nimx aj Judiy jaw kaˈylaj tiˈj t‑xnaqˈtzbˈil, ex kyqˈma: ¿Tzeˈntzin tten nimx tumil toj tnabˈl ichin lo, ex ntiˈ o tzˈokx toj xnaqˈtzbˈil?


Ja kun hän oli matkalla, tapahtui hänen lähestyessään Damaskoa, että yhtäkkiä valo taivaasta leimahti hänen ympärillänsä; 	 Me tej nqayintaq taˈ tkˈatz Damasco, xi tkaˈyin jun tqoptzˈajiyil tzaj, tzaj toj kyaˈj, ex noq tnaˈbˈinkux noq attaql tiˈjile.


Ja niinkuin Jannes ja Jambres vastustivat Moosesta, niin nuokin vastustavat totuutta, nuo mieleltään turmeltuneet ihmiset, jotka eivät uskonkoetuksissa kestä. 	 Ikyxsiˈn tzeˈnku bˈaj kye Janes ex Jambres, tej tel kyikyˈin Moisés, ex ikyqexsintzjo xnaqˈtzil kyxola ma tzˈel kyikyˈin tkyaqiljo twutzxix. Ma tzˈok naj kynabˈl, ex o chi kubˈ tzˈaq toj kynimbˈil.


Niin Jeesus tuli ulos, orjantappurakruunu päässään ja purppurainen vaippa yllään. Ja Pilatus sanoi heille: "Katso ihmistä!" 	 Atzaj teˈ tetz Jesús tukˈaˈ toj twiˈ, exsin t‑xbˈalin otaq tzˈok qˈoˈn, a kyaq kaˈyin, xi tqˈmaˈn Pilat kye: Lu ichin lo.


Niin he hämmästyivät yhä enemmän ja sanoivat toisillensa: "Kuka sitten voi pelastua?" 	 Ayetzin t‑xnaqˈtzbˈin, teˈ kybˈin teˈ ikyjo, i jaw kaˈylajxixtl, ex i jaw qanlaj kyxolilex: Qa nlay chi okx qˈinin toj kyaˈj, ¿Yajtzila qetz? ¿Altzila kye k‑okixtz?


Sen jälkeen, kun Jeesus tiesi, että kaikki jo oli täytetty, sanoi hän, että kirjoitus kävisi toteen: "Minun on jano". 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi tqˈmaˈn Jesús: At kˈwaj wiˈja. Xi tqˈmaˈn ikyjo tuˈntzin tjapin bˈajjo tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios, quˈn bˈiˈntaq tuˈn qa il tiˈj tuˈn tjapin bˈajjo tkyaqil otaq tqˈma Dios.


ja sanoi hänelle: "Sinulle minä annan kaiken tämän valtapiirin ja sen loiston, sillä minun haltuuni se on annettu, ja minä annan sen, kenelle tahdon. 	 exsin xi tqˈmaˈntz kyjaluˈn: Kxel nqˈoˈn tkyaqiljo kyoklin jniˈ tnam tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈn tkawiˈn kyibˈaj, junx tukˈa tkyaqil kynimsbˈil kyibˈ. Quˈn weˈy o tzaje qˈoˈneˈ luˈn, ex noq alqe wajiˈy tuˈn t‑xi nqˈoˈn.


mutta Pojasta: "Jumala, sinun valtaistuimesi pysyy aina ja iankaikkisesti, ja sinun valtakuntasi valtikka on oikeuden valtikka. 	 Me mikyxi yoline Diosjo tukˈa Tkˈwal, qalaˈ chitzin kyjaluˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Ay Dios, a tAjaw Tkyaqil, atzin Tkawbˈila nimxix toklin te jun majx, ex tzˈaqlexix wen.


eikä Aadamia petetty, vaan nainen petettiin ja joutui rikkomukseen. 	 Ex nya te Adán kubˈ sbˈuˈn tuˈn tajaw il, qalaˈ a teqya. Ex tej tkubˈ sbˈuˈn, bˈeˈx i ok aj il.


Mutta se Jerusalem, joka ylhäällä on, on vapaa, ja se on meidän äitimme. 	 Me atzin te Sara juntl techil Jerusalén, me toj kyaˈj, a tzaqpiˈn tjaqˈ ojtxe kawbˈil. Atzin tnam luˈn ok qˈoˈn nyakuj te qnana, awo nimilqo, quˈn tzaqpiˈnqo ikyx tzeˈnku te Sara.


Sinun silmäsi on ruumiin lamppu. Kun silmäsi on terve, on koko sinun ruumiisi valaistu, mutta kun se on viallinen, on myös sinun ruumiisi pimeä. 	 Ajo kywutza tzeˈnku jun tzaj te kyxmilila ex te kyanmiˈn. Qa wen kywutza, at spikyˈin toj kyanmiˈn tuˈn tel kynikyˈa tiˈj tkyaqiljo wen. Me qatzin ma txi kyqˈoˈn ambˈil te kywutza noq tuˈn tkaˈyin tiˈjjo nya wen, ex ikyx ok k‑okil kyanmiˈn te nya wen, ex toj qxopin.


Ja Herra ohjatkoon teidän sydämenne Jumalan rakkauteen ja Kristuksen kärsivällisyyteen. 	 Axit qAjaw tzˈonin kyeˈy, tuˈn tel kynikyˈa te tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qMan Dios kyukˈiy, ex tuˈn kykujsin te kyibˈa, tzeˈnku te Crist, toj tkyaqiljo a n‑ikyˈx kyuˈn.


Mutta Maria seisoi haudan edessä ulkopuolella ja itki. Kun hän näin itki, kurkisti hän hautaan 	 Me ante Mariy aj Xleˈn bˈeˈx kyij peˈn tzma ttzi jul. N‑oqˈ wen, me tzmataq n‑oqˈ, kubˈ kˈweˈ tuˈn tokx tkaˈyin tojxi jul.


Sentähden, joka vannoo alttarin kautta, vannoo sen kautta ja kaiken kautta, mitä sen päällä on. 	 ¡Ntiˈ kynabˈla, ex moẍqiˈy! ¿Ankyeˈ nimxixtl toklin? ¿Ma apela oyaj, mo qa a t‑altar Dios, a s‑ok qˈonte oyaj te xjanxix twutz? Kxel nqˈmaˈn qa junx kyoklin kykabˈil.


Kuitenkin hän pelasti hurskaan Lootin, jota rietasten vaellus irstaudessa vaivasi; 	 Me oˈkx Lot klet kyxol, a jun ichin wentaq, quˈn ma tzaj tbˈis, teˈ tok tkaˈyin kychwinqiljo xjal aj ilqe.


Minä kiitän Jumalaani aina, muistaessani sinua rukouksissani, 	 Kukx nchin qˈonjiˈy chjonte te Dios tiˈja toj nnaˈj Diosa,


tietäen, että mitä hyvää kukin tekee, sen hän saa takaisin Herralta, olkoonpa orja tai vapaa. 	 Quˈn bˈiˈn kyuˈn, qa teyile junjun, exla qa aqˈnil mo tajaw aqˈuntl, ktzajil tkˈmoˈn jun chojbˈil te te tuˈn qAjaw tzeˈnkuxjo wen, a otaq bˈant tuˈn.


Ja laskettuaan kansan hän nousi vuorelle yksinäisyyteen, rukoilemaan. Ja kun ilta tuli, oli hän siellä yksinänsä. 	 Tej kybˈaj tqˈolbˈin Jesús xjal, jax twiˈ jun wutz naˈl Dios tjunalx. Tej qok yupj, ex tjunalxtaq Jesús at.


semmoisilta on suu tukittava, sillä he kääntävät ylösalaisin kokonaisia huonekuntia opettamalla sopimattomia häpeällisen voiton vuoksi. 	 Tuˈnpetziˈn, il tiˈj tuˈn t‑xi yekˈit qa ntiˈ tumiljo kyxnaqˈtzbˈil luˈn, tuˈn mi chi xnaqˈtzinil, quˈn nchi najsin kynabˈl nimku xjal, ex nchi bˈinchin mibˈin kyiˈj. Ex tkyaqiljo lo nchi xnaqˈtzin xjal luˈn noq tuˈn kykanbˈin pwaq.


Ja sanokaa Arkippukselle: "Ota vaari virasta, jonka olet saanut Herrassa, että sen täysin toimitat". 	 Kyqˈmanxa te Arquipo kyjaluˈn: Qˈonk tilila tuˈn tjapin bˈajjo aqˈuntl tuˈn, a o tzaj toqxenin tAjaw Tkyaqil tey.


Eikä nuorta viiniä lasketa vanhoihin nahkaleileihin; muutoin leilit pakahtuvat, ja viini juoksee maahan, ja leilit turmeltuvat; vaan nuori viini lasketaan uusiin leileihin, ja niin molemmat säilyvät." 	 Ex tkabˈ, tzeˈn aj tkux bˈinchit vin; nlay kuˈx bˈinchit toj jun ttxˈaqin tzˈuˈn, quˈn ajtzin tloqlin, bˈeˈx aku tzˈex laqj, ex noq aku chi kubˈ najx kykabˈil. Tuˈntzintzjo, il tiˈj tuˈn tkux bˈinchit vin toj jun saq tzˈuˈn, tuˈntzin mi chi kubˈ naje kykabˈil. Ikytziˈn wejiˈy nxnaqˈtzbˈil, nlay bˈant tuˈn tok smet tukˈa juntl tumil.


Juutalaiset vastasivat hänelle: "Hyvän teon tähden me emme sinua kivitä, vaan jumalanpilkan tähden, ja koska sinä, joka olet ihminen, teet itsesi Jumalaksi". 	 Xi kytzaqˈwin Judiy te: Nlay tzˈok qxoˈn te tuˈn abˈj noq tuˈn wen nbˈant tuˈn; qalaˈ noq tuˈn nxoˈn yol tiˈj Dios tuˈn tyola, a noq jun tal ichin tzeˈnku qeˈ. ¿Me ma tzˈok tqˈoˈnnaj tibˈa te Dios?


Mutta autuaat ovat teidän silmänne, koska ne näkevät, ja teidän korvanne, koska ne kuulevat. 	 Me kyˈiwlinqexix kyeˈ, tuˈn nchi kaˈyiˈn kywutza, ex n‑el kynikyˈa te; ex nchi bˈin kyẍkyiˈn, ex n‑okx toj kywiˈy.


Eivät he ole tavanneet minua kenenkään kanssa väittelemästä eikä väentungoksia aikaansaamasta, ei pyhäkössä, ei synagoogissa eikä kaupungilla, 	 Ex mix jun maj in jyete, qa tzun nchin chˈotje tukˈa jun aˈla, ex mix jaˈ jaw tiljxjal wuˈn toj tnejil ja te kynaˈbˈl Dios Judiy, mo kyoj txqantl ja te naˈbˈl Dios, iˈchaqpetla ttxanila tnam.


Mutta Jumalan sana menestyi ja levisi. 	 Me metzin teˈ Tyol Dios tzunxtaq nchˈiy teˈ tyolajtz toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Ja heitä seurasi vielä kolmas enkeli, joka sanoi suurella äänellä: "Jos joku kumartaa petoa ja sen kuvaa ja ottaa sen merkin otsaansa tai käteensä, 	 Ex xi lipe jun toxin angel, a ntqˈmaˈn tukˈa tqˈajqˈojil twiˈ kujxix: Qa at jun ma kˈulin twutzjo ma tij txuk, mo twutzjo twutzbˈiyil, ex qa ma txi ttziyin, tuˈn tok techil tiˈj tplaj, mo tiˈj tman qˈobˈ,


Ja hän ajoi heidät pois tuomioistuimen edestä. 	 Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, bˈeˈx i etz lajoˈn kyexjal twutz kawil.


Kun fariseusten kirjanoppineet näkivät, että hän söi syntisten ja publikaanien kanssa, sanoivat he hänen opetuslapsilleen: "Publikaanien ja syntistenkö kanssa hän syö?" 	 Tej tok kykaˈyin Parisey exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil nwaˈntaq Jesús kyxolxjo xjal anetziˈn, xi kyqanin kye t‑xnaqˈtzbˈin: ¿Tzeˈntzin toke ikyjo, a kyxnaqˈtzila nwaˈn kyukˈa xjal peyil pwaq, ex kyukˈa noq tiˈchaqku maˈ xjal, a ntiˈ tajbˈin? chi chiˈ.


Ja kun paastoatte, älkää olko synkännäköisiä niinkuin ulkokullatut; sillä he tekevät kasvonsa surkeiksi, että ihmiset näkisivät heidän paastoavan. Totisesti minä sanon teille: he ovat saaneet palkkansa. 	 Ajtzin tkubˈ kypaˈn waˈyaj tuˈn kynaˈn Diosa, mi kubˈ kyyekˈiˈn qa nqˈaqˈin kykˈuˈja, ex mi chi jaw bˈisiˈn, tzeˈnku nbˈant kyuˈn xmiletzˈ, ayeˈ nimsil kyibˈ, noq tuˈn telku kynikyˈtzajil qa nchi paˈn waˈyaj. Twutzx kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa oˈkx chˈin chojbˈiljo tiˈjjo lo.


Hän vastasi ja sanoi heille: "Mitä Mooses on teille säätänyt?" 	 I xi ttzaqˈwin: ¿Tiˈtzin kyij ttzˈibˈin Moisés kyeˈy toj Ojtxe Kawbˈil?


Juudalle syntyi Faares ja Sera Taamarista, Faareelle syntyi Esrom, Esromille syntyi Aram; 	 Ante Judá tukˈa Tamar, ayeˈ kytata Fares tukˈa Zara. Ante Fares ttata Esrom, a ttata Aram,


Mutta Saulus puuskui yhä uhkaa ja murhaa Herran opetuslapsia vastaan ja meni ylimmäisen papin luo 	 Ikytaqtzin nbˈajjo, me atzinte Saulo tzunxtaq njyon teˈ tumil, tzeˈn tuˈn kykyime nimil tiˈj tAjaw Tkyaqil. Tuˈnpetziˈn, xtaˈj tukˈa tnejilxix pale,


vaan se olkoon salassa oleva sydämen ihminen, hiljaisen ja rauhaisan hengen katoamattomuudessa; tämä on Jumalan silmissä kallis. 	 Qalaˈ atzin kybˈinchbˈin kyibˈa, tuˈn tyekˈin t‑xilin kyanmiˈn, ajo tbˈanilx tuˈn mi naje, tzeˈnku jun kyanmiˈn bˈunin ex wenxix, a tbˈanilxix twutz qMan Dios.


Jeesus sanoi hänelle: "Taas on kirjoitettu: `Älä kiusaa Herraa, sinun Jumalaasi`." 	 Me xi ttzaqˈwin Jesús: Ex ikyxjo ntqˈmaˈn toj Tyol Dios kyjaluˈn: Mi tzˈok tqˈonjiy qAjaw, a tDiosa toj joybˈil tiˈjch.


Ja hän lähetti Pietarin ja Johanneksen sanoen: "Menkää ja valmistakaa meille pääsiäislammas syödäksemme". 	 I xiˈtzin chqˈoˈn Pegr exsin Juan tuˈn Jesús, ex xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Kux cheˈx kyeˈ bˈinchilte wabˈj te Xjan Qˈij.


Jos veli tai sisar on alaston ja jokapäiväistä ravintoa vailla 	 Ikyettziˈn atit jun nimil ntiˈ t‑xbˈalin, ex ntiˈ twa tuˈn tok junjun qˈij,


Ja me tiedämme, että Jumalan tuomio on totuuden mukainen niille, jotka senkaltaista tekevät. 	 Quˈn bˈin quˈn, qa a Dios kkawil kyibˈajjo jniˈ bˈinchil il.


Se, joka oli saanut viisi leiviskää, meni kohta ja asioitsi niillä ja voitti toiset viisi leiviskää. 	 Me ante aqˈnil, a xi ttzyuˈn jweˈ mil pwaq, bˈeˈx kubˈ tqˈoˈn tkˈaẍjil, tuˈn tchˈiy pwaq. Ex bˈeˈx tkanbˈe jweˈtl mil.


Me lähetämme siis Juudaan ja Silaan, jotka myös suusanalla ilmoittavat teille saman. 	 Ex ma chex qchqˈoˈn Judas ex Silas, ayetzin chi yoliljo kyukˈiy, tuˈn t‑xi kychikyˈbˈin tkyaqiljo ma bˈaj qqˈmaˈn.


jonka palvelijaksi minä olen tullut Jumalan armon lahjan kautta, joka minulle on annettu hänen voimansa vaikutuksesta. 	 Ex noq tuˈn nimxix tipin t‑xtalbˈil qMan, ma chin ok tqˈoˈn te taqˈnil tiˈjjo Tbˈanil Tqanil lo.


Kun Apollos oli Korintossa, tuli Paavali, kuljettuaan läpi ylämaakuntien, Efesoon ja tapasi siellä muutamia opetuslapsia. 	 Axtaqtza taˈye Apolos toj Corint, majx tqanx ikyˈx Pabl toj kˈul, tuˈn tkanin toj tnam te Éfeso. Antza, el jyete txqan xjal tuˈn, a nimilqetaq toj kywutz.


kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi astinlaudaksi.` 	 tzmaxiˈ aj tkubˈ kyiˈjjo tajqˈoja wuˈn, chi Dios.


Silloin he poimivat kiviä heittääksensä häntä niillä; mutta Jeesus lymysi ja lähti pyhäköstä. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈaj jaw kytzyuˈn abˈj, tuˈn tok kyxoˈn tiˈj Jesús, me bˈeˈx ewin, ex etz toj tnejil ja te naˈbˈl Dios.


Sentähden minä todistan teille tänä päivänä, että minä olen viaton kaikkien vereen. 	 Tuˈnpetziˈn, waja tuˈn t‑xi nqˈmaˈn jaˈlin, qa nyaqiˈn at npaja tiˈj jun aˈla,


Minä olen lähtenyt Isästä ja tullut maailmaan; jälleen minä jätän maailman ja menen Isän tykö." 	 Quˈn antza ẍin etziy tukˈa nMaˈn, ex ma chin ula tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Atziˈn jaˈlin, kyjel ntzaqpiˈn twutz txˈotxˈ, tuˈn waj meltzˈajla tkˈatz nMaˈn toj kyaˈj.


Niin Jeesus puhui heille ja sanoi: "Niinkuin ryöväriä vastaan te olette lähteneet minua miekoilla ja seipäillä vangitsemaan. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye jniˈ xjal: ¿Tiquˈn ma chi ula tzaluˈn kyukˈa jniˈ kykxbˈila ex jniˈ kytzeˈy wiˈja nyakuj ileqˈqiˈn toj kywutza?


"Sebulonin maa ja Naftalin maa, meren tie, Jordanin tuonpuoleinen maa, pakanain Galilea - 	 Ay, ttxˈotxˈ Zabulón, ex te Neftalí, a tkˈatz Nim Aˈ Jordán, ex jniˈqe iteˈk ttziyile ttxuyil aˈ tojx txˈotxˈ te Galiley, jaˈ najleqe xjal nya Judiyqe.


Sillä jokainen huone on jonkun rakentama, mutta kaiken rakentaja on Jumala. 	 Quˈn tkyaqil ja, at jun bˈinchilte, me ate qMan Dios bˈinchilte tkyaqil tchˈiˈysbˈin, noq tuˈn Tkˈwal.


ja Jumalan rauha, joka on kaikkea ymmärrystä ylempi, on varjeleva teidän sydämenne ja ajatuksenne Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Tuˈn ikyjo, tzul jun tnukˈbˈil Dios kyeˈy, a nimxixtl tzeˈnku n‑el kynikyˈxjal te. Ex atzin nukˈbˈil kˈuˈlte kyanmiˈn ex kynabˈla te nya wen, quˈn mujleqiˈy tukˈa Crist, a Jesús.


Ja hän sanoi myöskin kansalle: "Kun näette pilven nousevan lännestä, sanotte kohta: `Tulee sade`; ja niin tuleekin. 	 Ex xi tqˈmaˈnl Jesús kyexjal kyjaluˈn: Luˈ jbˈal tzul, chi chijiˈy, tzeˈnku nxi kykaˈyiˈn, aj qa ma tzaj qxope twutz kyaˈj tuˈn muj tumiljo jaˈ n‑exe qˈij. Ex ikyx nbˈajjo; bˈeˈx ntzaj jbˈal.


Älkääkä peljätkö niitä, jotka tappavat ruumiin, mutta eivät voi tappaa sielua; vaan ennemmin peljätkää häntä, joka voi sekä sielun että ruumiin hukuttaa helvettiin. 	 Ex mi chi xobˈa kye aku kubˈ bˈyonte kyxmilila, quˈn me kye kyanmin nlay kyim kyuˈn. Qalaˈ kxel nqˈmaˈn kyeˈy, antza chi xobˈa kyeˈ te Dios, quˈn nya noq kyxmilila aku kyim tuˈn, qalaˈ ikytzin majx kyanmiˈn. Ex nya noq oˈkxjo, qalaˈ ikytzin ajxi kykyim tuˈn, aku cheˈx tqˈoˈn toj qˈaqˈ te jun majx.


Niin Jeesus katsoi heihin ja sanoi heille: "Ihmisille se on mahdotonta, mutta Jumalalle on kaikki mahdollista". 	 O tzaj tkaˈyiˈn Jesús, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Nlay bˈant tuˈn kyklet‑xjal kyuˈnx kyibˈx. Me mete Dios kbˈantil teˈ tuˈn tkyaqil.


ja Johanna, Herodeksen taloudenhoitajan Kuusaan vaimo, ja Susanna ja useita muita, jotka palvelivat heitä varoillansa. 	 Ex majxjo Juana, a t‑xuˈjil Cuza, aj mojiltaq tukˈa Herodes, majx Susana exsin txqantl qya, ayej nchi mojintaq tukˈa Jesús.


Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo, hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä. 	 Quˈn nimxix tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj Dios kyiˈjxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ma chin tzaj tchqˈoˈn, a ayiˈn Tkˈwal junchˈin, tuˈntzin kykyaqiljo a kchi nimil wiˈja nlay chi naj, qalaˈ ktenbˈil kychwinqil te jun majx.


tämä Simeonin, tämä Juudan, tämä Joosefin, tämä Joonamin, tämä Eliakimin, 	 a tkˈwaltaq Leví, a tkˈwaltaq Simeón, a tkˈwaltaq Judá, a tkˈwaltaq Jse, a tkˈwaltaq Jonam, a tkˈwaltaq Eliaquim.


Ja toinen heistä, nimeltä Kleopas, vastasi ja sanoi hänelle: "Oletko sinä ainoa muukalainen Jerusalemissa, joka et tiedä, mitä siellä näinä päivinä on tapahtunut?" 	 Tzajtzin ttzaqˈwin teˈ jun, a Cleofas tbˈi: Bˈalaqa oˈkx chˈin te kyxoljo bˈetin xjal toj tnam te Jerusalén, a nya bˈiˈn tuˈn tiˈchaqjo ma bˈaj tojjo tnam anetziˈn.


Hän vastasi ja sanoi: "Minua ei ole lähetetty muitten kuin Israelin huoneen kadonneitten lammasten tykö". 	 Xi tqˈmaˈn Jesús te: Ma chin tzaj tchqˈon weˈ Dios noq kyukˈa xjal aj Judiy, ayeˈ najnin iteˈye tzeˈnku jun chˈuq rit.


Nyt käy tuomio tämän maailman ylitse; nyt tämän maailman ruhtinas pitää heitettämän ulos. 	 Quˈn atzin jaˈlin, chˈixxix tul kanin tqˈijil te kykyaqil xjal twutz txˈotxˈ, tuˈn kyok toj paˈbˈin twutz Dios, ex ilxix tiˈj tuˈn tex lajet tajaw il, quˈn twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa kˈwel tiˈj wuˈn te jun majx.


Ja sitä kesti kaksi vuotta, niin että kaikki Aasian asukkaat, sekä juutalaiset että kreikkalaiset, saivat kuulla Herran sanan. 	 Antza, yoline Pabl kykyaqil qˈij, ex ikytzin oke tuˈn, toj kabˈe abˈqˈe. Ikytzin kybˈiyeˈ Tyol Diosjo, aye Judiy exqetziˈn nya Judiy, a najleqetaq tojjo txˈotxˈ te Asia.


Ja ne, jotka kulkivat ohitse, herjasivat häntä ja nyökyttivät päätään ja sanoivat: "Voi sinua, joka hajotat maahan temppelin ja kolmessa päivässä sen rakennat! 	 Ikytzin japin bˈajjo Tyol Dios tiˈj Jesús, a ntqˈmaˈ: Ok qˈoˈn tzeˈnku jun ileqˈ.


Niin Saulus nousi maasta; mutta kun hän avasi silmänsä, ei hän nähnyt mitään, vaan he taluttivat häntä kädestä ja veivät hänet Damaskoon. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, jaw weˈks Saulo, me atzaj teˈ tjaw tjqoˈn twutz, mix bˈantil tkaˈyin. Tuˈn ikyjo, noq xi xkoˈn, ex xi qˈiˈn toj Damasco.


ja hän kärsi heidän tapojansa noin neljäkymmentä vuotta erämaassa 	 Tojjo kaˈwnaq abˈqˈe, nya bˈaˈn bˈant kyuˈn aj Israel tojjo tzqij txˈotxˈ, jaˈ ntiˈye kynajbˈilxjal; me tkyaqiljo lo, ma tzikyˈx tuˈn Dios.


"Miksi ei tätä voidetta myyty kolmeensataan denariin ja niitä annettu köyhille?" 	 ¿Tiquˈnil mi xi kˈayitjo jupsbˈil lo, a wiyilxix wen, tuˈn kyxi qmojin tal yajqe?


Ja he vastasivat Jeesukselle ja sanoivat: "Emme tiedä". Niin hänkin sanoi heille: "Niinpä en minäkään sano teille, millä vallalla minä näitä teen. 	 Tuˈnpetziˈn, xi kyqˈmaˈn: Mi bˈiˈn qe quˈn, chi chiˈ. I xi ttzaqˈwin Jesús: Exsin ikyx wejiˈy, nlay txi nqˈmaˈn weˈ, alkye saj qˈoˈnte wokliˈn tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn tkyaqiljo lo.


Mutta kun kansanjoukot sen näkivät, peljästyivät he ja ylistivät Jumalaa, joka oli antanut senkaltaisen vallan ihmisille. 	 Tej tok kykaˈyinxjal ikyjo, bˈeˈx i bˈaj jaw kaˈylaj. Ex jaw kynimsin tbˈi Dios, tuˈn tok kykaˈyin, qa otaq tzaj qˈoˈn kyoklinxjal tuˈn kyqˈanit yabˈ kyuˈn.


Ja hän lupautui ja etsi sopivaa tilaisuutta kavaltaakseen hänet heille ilman melua. 	 Xi ttziyin te Judas ikyjo, ex jun paqx, ok ten jyol tumil tzeˈn tuˈn t‑xi qˈoˈyit Jesús toj kyqˈobˈ pale, me atlaˈ toj ewajil, tuˈn mi kylixjal.


Rakkaani, älkää jokaista henkeä uskoko, vaan koetelkaa henget, ovatko ne Jumalasta; sillä monta väärää profeettaa on lähtenyt maailmaan. 	 Ayiˈy werman, nimxix nkˈuˈja kyiˈja. Mi chex kyniminjiˈy xjal qa: Nchin bˈeta yolil Tyol Dios, qa chiˈ. Qalaˈ nejxix, k‑okil kybˈiˈn qa toj tumil nyoline, ex qa tukˈa Xewbˈaj Xjan nxnaqˈtzine, mo qa t‑xnaqˈtzbˈil tajaw il qˈiˈn tuˈn. Nxi nqˈmanjiˈy ikyjo, quˈn nimx te xjal sbˈul nbˈeteje yolil tiˈj qMan Dios, a nya tukˈa Xewbˈaj Xjan.


Palvelijat, olkaa kuuliaiset maallisille isännillenne, pelossa ja vavistuksessa, sydämenne yksinkertaisuudessa, niinkuin Kristukselle, 	 Ex ayiˈy aqˈnil, kyniminqekujiˈy tajaw aqˈuntl tzaluˈn twutz txˈotxˈ tukˈa kymutxbˈil kyibˈa, ex tuˈn kykubˈ kynimin toj tumil, ex tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, nyakuxtlaj te Crist nchi ajbˈiniˈy.


Ja niitä, jotka aterioivat, oli neljätuhatta miestä, paitsi naisia ja lapsia. 	 Ayetziˈn ichin, ayeˈ i bˈaj waˈn, kyaje mil, me mix ok ajletjo qya exqetziˈn kˈwal.


Mutta Paavali valitsi Silaan, ja veljet jättivät hänet Herran armon haltuun, ja hän lähti matkalle. 	 Atzin te Pabl jaw tskˈoˈn Silas, ex xi oqxenin toj tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj tAjaw Tkyaqil kyuˈn txqantl nimil.


Ja kun minä hänet näin, kaaduin minä kuin kuolleena hänen jalkojensa juureen. Ja hän pani oikean kätensä minun päälleni sanoen: "Älä pelkää! Minä olen ensimmäinen ja viimeinen, 	 Atzaj teˈ nlontiˈy, bˈeˈx in kubˈ tzˈaqa t‑xe tqan, nyakuj jun kyimnin. Me bˈeˈx kubˈ tqˈoˈn tman qˈobˈ wibˈaja, ex tzaj tqˈmaˈn weˈy kyjaluˈn: Mi tzaj xobˈa. Ayin wejiˈy intiˈn te tnejil, ex kbˈajil tkyaqil wuˈn.


Vaeltakoon vain kukin sen mukaan, kuin Herra on hänelle hänen osansa antanut, ja siinä asemassa, missä hänet Jumala on kutsunut; näin minä säädän kaikissa seurakunnissa. 	 Tzeˈnchaqxla taj junjuntz tuˈn tajbˈin, me il tiˈj tuˈn tajbˈin tzeˈnkuxjo toklin ma tzaj tqˈoˈn qAjaw, tej ttxoklajtz tuˈn Dios, tej tnimin. Quˈn atzin nukˈbˈiljo lo, nxi nqˈmaˈn kyojile kykyaqil chˈuq Ttanim Dios.


Heidän kuuloonsa oli vain tullut: "Meidän entinen vainoojamme julistaa nyt sitä uskoa, jota hän ennen hävitti"; 	 Noq tqaniltaq at wiˈja kyxol nimil antza: Atzaj Pabl nqˈojletaq qiˈj, ex nimtaq taj tuˈn qel xitj; me atzin jaˈlin, lu nyolin tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, chi chiˈ.


Ja nämä ottivat takauksen Jaasonilta ja muilta ja päästivät heidät. 	 Me tuˈntzintla mi cheˈxa Jasón exqetziˈn tukˈa toj tze, kyij kyqˈoˈn pwaq te kyxel, ex tuˈntziˈn, bˈeˈx i tzaj tzaqpiˈn.


Silloin hän sanoi heille: "Minä näin saatanan lankeavan taivaasta niinkuin salaman. 	 Chi Jesús kyjaluˈn: Twutzx teˈ, nlonte weˈ tajaw il, tej ttzaj lankˈaj toj kyaˈj ikyjo tzeˈnkuˈ jun qˈankyaq.


Ja minä näin enkelin seisovan auringossa, ja hän huusi suurella äänellä sanoen kaikille keskitaivaalla lentäville linnuille: "Tulkaa, kokoontukaa Jumalan suurelle aterialle 	 Ex jun paqx nliˈy jun angel waˈltaq twutz qˈij. Ex jaw ẍchˈin kujxix wen kye tkyaqiljo pichˈ, aye kˈutzqe, a nchi lipin twutz kyaˈj. Chiˈ kyjaluˈn: Ku kytzaja, ex kychmom kyibˈa, tuˈn kyula toj nmaq waˈn te tkawbˈil Dios,


Niin juutalaiset nurisivat häntä vastaan, koska hän sanoi: "Minä olen se leipä, joka on tullut alas taivaasta"; 	 Junjun aj Judiy i ok ten yolbˈil tiˈj Jesús, tuˈn otaq tqˈma qa aku wabˈj ma kuˈtz toj kyaˈj.


ja tiedustelivat kuuluvalla äänellä, majailiko siellä Simon, jota myös Pietariksi kutsuttiin. 	 Tej kykanin, kujxix xi kyqanin qa antza taˈyetaq Simun, a ojtzqiˈntaq tukˈa juntl tbˈi, Pegr.


Ja hänen nimeensä pakanat panevat toivonsa." 	 Ex tojjo qˈij anetziˈn, tkyaqil xjal twutz txˈotxˈ kqebˈil kykˈuˈj tiˈj.


Kuka tekee koskaan sotapalvelusta omalla kustannuksellaan? Kuka istuttaa viinitarhan, eikä syö sen hedelmää? Tai kuka kaitsee karjaa, eikä nauti karjansa maitoa? 	 Twutzx at qeˈ qoklin, tzeˈnku jun xol qˈaqˈ at toklin tiˈj twiˈ tkˈuˈj; ex tzeˈnku jun kjol, aj tbˈaj aqˈnin; ex tzeˈnku jun kyikˈlel, at toklin tuˈn tkˈwaˈn chˈin tal timiẍ aluˈmj.


Kun tulette johonkin taloon, niin sanokaa ensiksi: `Rauha tälle talolle!` 	 Ajtzin kyokxa tuja, kchi qˈolbˈila kye iteˈkx toj tukˈa tnukˈbˈil Dios.


Sillä kaikki nuo panivat lahjansa liiastaan, mutta tämä pani puutteestaan, koko elämisensä, mikä hänellä oli." 	 Quˈn jotxjo xjal, a ma kux qˈonte toyaj, a kyoyajjo ma kux kyqˈoˈn, a t‑xkyijlbˈin; qalatzinl teˈ tal yaj, a ma kux tqˈoˈn, a attaq tajbˈin te tuˈn tanqˈin.


Jos hän sanoo jumaliksi niitä, joille Jumalan sana tuli - ja Raamattu ei voi raueta tyhjiin - 	 Atziˈn jaˈlin, bˈiˈn quˈn, a tzˈibˈiˈn toj Tuˈjil qMan, tzˈaqlexix ex ntiˈ tkyˈi. Quˈn qa ax Dios ok qˈoˈnte kybˈi te diosqe, a ayeˈ i xiˈ kˈmoˈnte Tyol ojtxe,


Ja hän meni hänen luokseen ja sitoi hänen haavansa ja vuodatti niihin öljyä ja viiniä, pani hänet juhtansa selkään ja vei hänet majataloon ja hoiti häntä. 	 Ok laqˈe tkˈatzjo xjal kyˈixbˈine, jatz tiˈn t‑aseyt exsin vin te qˈanbˈil, exsin ok tentz suˈlte tiˈjileˈ jniˈ tkyˈixlbˈin xjal. Atzaj teˈ tbˈaj tsuˈn, ok tqˈoˈn bˈuˈẍ te potzbˈilte, exsin jax tqˈoˈntz tibˈajjo tchej. Xi tiˈn toj jun ja, jaˈ ntzaje qˈoˈn qkuẍbˈil, exsin axsa kubˈe tene kaˈyilte.


Ja tuli salamoita ja ääniä ja ukkosenjylinää; ja tuli suuri maanjäristys, niin ankara ja suuri maanjäristys, ettei sen vertaista ole ollut siitä asti, kuin ihmisiä on ollut maan päällä. 	 Ex bˈeˈx tzaj qoptzˈaj xloqˈlin kyaˈj, ex txqan tqˈajqˈojil ntinin wen, ex poqˈle qˈankyaq. Ex bˈeˈx tzaj luˈlin txˈotxˈ tuˈn jun kyaqnajnabˈ, a nimxixtl tzeˈnku tkyaqil kyaqnajnabˈ atxix ojtxe.


Sillä jos uskomme, että Jeesus on kuollut ja noussut ylös, niin samoin on Jumala Jeesuksen kautta myös tuova poisnukkuneet esiin yhdessä hänen kanssaan. 	 Quˈn bˈiˈn quˈn qa kyim Jesucrist, ex jatz anqˈin juntl majl. Exsin ikyqexjo nimil, aye nchi kyim, kchi jawitz anqˈin juntl majl tuˈn Dios, ex kchi tzajil tiˈn tukˈa Jesús, aj tul juntl majl.


Sillä teidän on suotu, Kristuksen tähden, ei ainoastaan uskoa häneen, vaan myös kärsiä hänen tähtensä, 	 Ikytziˈn, noq tuˈn ma chi kleta tuˈn Crist, at kyokliˈn jaˈlin, nya noq oˈkxjo tuˈn kynimiˈn tiˈj, qalaˈ ikyxjo, tuˈn tikyˈx kyuˈn noq tuˈn tpaj tbˈi.


Mutta kun ilta tuli, menivät hänen opetuslapsensa hänen tykönsä ja sanoivat: "Tämä paikka on autio, ja päivä on jo pitkälle kulunut; laske siis kansa luotasi, että he menisivät kyliin ostamaan itsellensä ruokaa". 	 Tej chˈixtaq qok yupj, awotziˈn, a t‑xnaqˈtzbˈin, o tzaj laqˈeˈy tkˈatz, ex xi qqˈmaˈn te: Ma qoqixte jaˈlin, ex mix aˈl jun najle tzaluˈn. Qˈmanxa kye jniˈ xjal tuˈn kybˈaj xiˈ toj junjun kojbˈil, tuˈn kyxiˈ jyol kywa, qape at kˈaẍjil.


Tässä on ymmärrys, jossa viisaus on: Ne seitsemän päätä ovat seitsemän vuorta, joiden päällä nainen istuu; ne ovat myös seitsemän kuningasta; 	 Me taj te luˈn jun nim nabˈl kyeˈ kyaj tuˈn tel kynikyˈ te: Ayetziˈn wuq twiˈ, ntyekˈin wuq wutz, a jaˈ qˈuqle qya tibˈaj. Ex ikyxjo nyekˈin wuq nmaq kawil.


Mutta me tiedämme, että kaikki yhdessä vaikuttaa niiden parhaaksi, jotka Jumalaa rakastavat, niiden, jotka hänen aivoituksensa mukaan ovat kutsutut. 	 Bˈiˈn quˈn qa ax Dios nkubˈ bˈinchinte tkyaqil, tuˈn tel wen toj kychwinqiljo aye nchi ok kˈuˈjlinte, a ayeˈ o chi ttxok tzeˈnkuxjo t‑xim.


Ja meidän isämme ottivat sen perintönä vastaan ja toivat sen Joosuan johdolla maahan, minkä he valtasivat pakanoilta, jotka Jumala karkoitti meidän isiemme tieltä. Näin oli Daavidin päiviin saakka. 	 Tzaj kytzyuˈn ojtxe qxjalil, a ojtxe ja te naˈbˈl Dios, a iqintaq kyuˈn, ex ayetziˈn i ul tukˈa Josué, tzaj kyiˈn kyukˈa, tej tkanbˈitjo txˈotxˈ lo, Canaán tbˈi, a kytxˈotxˈjo txqantl xjal aj il, ayej xi xoˈn kywutzjo qxjalil, tuˈn Dios. Ikytzin bˈajjo, teˈ naˈmxtaq titzˈje David.


Mutta hän sanoi heille: "Minun tulee muillekin kaupungeille julistaa Jumalan valtakunnan evankeliumia, sillä sitä varten minä olen lähetetty". 	 Me atzin te Jesús xi tqˈmaˈn kye: ¡Mina! Quˈn il tiˈj tuˈn t‑xi nqˈmaˈnjiˈy Tbˈanil Tqanil tiˈj Tkawbˈil Dios kyoj kykyaqil txqantl tnam, quˈn apen wiljiˈy ẍin tzaj chqˈoˈn.


Ja kun ensimmäiset tulivat, luulivat he saavansa enemmän; mutta hekin saivat kukin denarin. 	 Tej kybˈaj pon chojbˈaj kyeˈ, a bˈeˈx i bˈaj okx aqˈnin qlixje, kubˈ kybˈisin qa nimxixtaq chˈintl kypwaq tuˈn ttzaj kytzyuˈn, quˈn tuˈn bˈeˈx i okx aqˈnil liwey.


Niin hän sanoi hänelle: `Poikani, sinä olet aina minun tykönäni, ja kaikki, mikä on minun omaani, on sinun. 	 Xitzin ttzaqˈwin manbˈaj kyjaluˈn: Ay nkˈwal, luˈ te majx at wukˈiy, ex te tejiy jotxjo jniˈ at weˈy.


sanoen: "Isä, jos sinä tahdot, niin ota pois minulta tämä malja; älköön kuitenkaan tapahtuko minun tahtoni, vaan sinun". 	 Chiˈ kyjaluˈn: NMaˈn, chin tklomila teˈ tkyaqil jniˈ kkyˈelix wuˈn; me noqit nya a tzeˈnku waja, qalaˈ atla tzeˈnkuxjo taja.


Heräjä valvomaan ja vahvista jäljellejääneitä, niitä, jotka ovat olleet kuolemaisillaan; sillä minä en ole havainnut sinun tekojasi täydellisiksi Jumalani edessä. 	 ¡Kysakˈpintz kyibˈa! Ex kykujsinqetzjiˈy aye chˈintl, a bˈaˈn chˈintl iteˈye, quˈn chˈix kykubˈ naja te jun majx. Quˈn ayetzin kybˈinchbˈiˈn nya tzˈaqleqe twutz qMan Dios.


eikä ainoastaan tämän kansan edestä, vaan myös kootakseen yhdeksi hajalla olevat Jumalan lapset. 	 junx kyukˈaˈ a kchi nimil tiˈj toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, tuˈn kymujbˈin te kyibˈ toj kynimbˈil.


Sillä kansa nousee kansaa vastaan ja valtakunta valtakuntaa vastaan, ja nälänhätää ja maanjäristyksiä tulee monin paikoin. 	 Quˈn il tiˈj tuˈn tok qˈoj kyxolile junjun chˈuq xjal, ex kyojile junjun ma tij tnam. Ex waˈyaj tzul, ex jniˈ yabˈil ex kyaqnajnabˈ noq jaˈchaqku.


Niin pitäköön jokainen meitä Kristuksen käskyläisinä ja Jumalan salaisuuksien huoneenhaltijoina. 	 Tuˈnpetziˈn, qo kyqˈonka tzeˈnku jun mojil te Crist, a oqxenilte qeˈy, tuˈn t‑xi qqˈmaˈnjiˈy Tyol, a noq ewintaq ojtxe.


Hän sanoi heille: `Sen on vihamies tehnyt`. Niin palvelijat sanoivat hänelle: `Tahdotko, että menemme ja kokoamme sen?` 	 Atzin te tajaw aqˈuntl xi tqˈmaˈn: Atla jun ajqˈoj xkubˈ bˈinchin teˈ ikyjo wiˈja. Xi kyqˈmaˈn taqˈnil te: ¿Mej qa ma qoˈxa xbˈoqil teˈ maˈ kˈul toj triy? chi chiˈ.


Niin hän heti kaatui hänen jalkojensa eteen ja heitti henkensä; ja kun nuorukaiset tulivat sisään, tapasivat he hänet kuolleena, kantoivat pois ja hautasivat hänet hänen miehensä viereen. 	 Texjo or anetziˈn, bˈeˈx kyim Safira t‑xe tqan Pegr. Tej kyokxjo kuˈxin qˈa, noq kyimnel. Tej tiwle, bˈeˈxsin xi kyiˈntz, tuˈn tkux muqet ttxlajjo qtzan tchmil.


ja hänessä te myös olette ympärileikatut, ette käsintehdyllä ympärileikkauksella, vaan lihan ruumiin poisriisumisella, Kristuksen ympärileikkauksella: 	 Ex noq tuˈn kymujbˈil kyibˈa tukˈa Crist, ma chi oka nyakuj at kyechila. Me nyateljo tzeˈnku kyij ttzˈibˈin Moisés, tuˈn tok qitittaq tiˈj kytzˈumil xjal ojtxe, ex tuˈn tel paˈyit chˈin kytzˈumil kyiˈj, ex tuˈn ikyjo, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa Dios; quˈn at juntl wiql paˈbˈl te qe jaˈlin: Noq tuˈn ma tzˈel qpaˈn qibˈ tiˈj ojtxe qten, ajo tkyaqil il, ex tiˈjjo jniˈ nya wen tokxtaq toj qanmin, aku bˈant tuˈn qkyij toj wen tukˈa Dios. Atziˈn tkabˈ paˈbˈl lo, axixsinte akˈaj techiljo toj qanmin, a tzajnin tiˈj Crist.


Ja hänen maineensa levisi kohta koko ympäristöön, kaikkialle Galileaan. 	 Ex jun paqx tel tqanil Jesús toj tkyaqil Galiley.


Jos kenellä on korva, hän kuulkoon. 	 Aˈlchaqx kyetz k‑okil bˈinte lo, bˈaˈn tuˈn tkubˈ kybˈiˈn.


Ja ylipapit tekivät monta syytöstä häntä vastaan. 	 Ayetzin kynejil pale nimx ja bˈant kyuˈn tiˈj Jesús twutz Pilat.


Ja he lähettivät hänen luoksensa opetuslapsensa herodilaisten kanssa sanomaan: "Opettaja, me tiedämme, että sinä olet totinen ja opetat Jumalan tietä totuudessa, kenestäkään välittämättä, sillä sinä et katso henkilöön. 	 Tuˈnpetziˈn, xi kychqˈoˈn junjun kyukˈa, junx kyukˈa junjun xjal, ayeˈ lipcheqektaq tiˈj Herodes, exsin xi kyqˈmaˈntz te Jesús: Ay, xnaqˈtzil, noq samiˈy, bˈiˈn qe quˈn, qa nyolin te twutzxix, ex nxnaqˈtziˈn noq tiˈjjo tbˈeyil chwinqil tuˈn qxiˈ tukˈa qMan Dios. Ex nya noq lipcheka tiˈjjo nkyqˈmanxjal, ex mi nchi kubˈ tniminjiy aye nim kyoklin, quˈn toj twutza, junx kyoklinxjal kykyaqil.


Tahtonsa mukaan hän synnytti meidät totuuden sanalla, ollaksemme hänen luotujensa esikoiset. 	 An Diosjo, tuˈn tajbˈil, ma tzaj tqˈoˈnjo saq chwinqil tuˈnjo Tbˈanil Tqanil, a Tyol twutzxix. Tuˈntziˈn, qokin awo tnejil nimil, jun tnejil oyaj te saq tchˈiysbˈin qMan Dios, tzeˈnku jun oyaj tiˈj tnejil twutz awal.


Eikä kukaan taivaassa eikä maan päällä eikä maan alla voinut avata kirjaa eikä katsoa siihen. 	 Mixpe noq toj kyaˈj, ex twutz txˈotxˈ, ex tzmax tjaqˈxi txˈotxˈ, mix aˈlx jun attaq toklin tuˈn tjqet tuˈn, mixpe noq tuˈn tok tkaˈyin.


Sen kuultuansa he yksimielisesti korottivat äänensä Jumalan puoleen ja sanoivat: "Herra, sinä, joka olet tehnyt taivaan ja maan ja meren ja kaikki, mitä niissä on! 	 Tbˈajlinxi kybˈiˈn tkyaqiljo nimil, i ok ten naˈl Dios junx, ex kyqˈma: Ay, tAjaw Tkyaqil, a te kubˈ bˈinchinte kyaˈj ex txˈotxˈ ex ttxuyil aˈ ex jniˈ tiˈchaqkul;


Sillä te ette ole käyneet sen vuoren tykö, jota voidaan käsin koskea ja joka tulessa palaa, ettekä synkeyden, ette pimeyden, ette myrskyn, 	 Ayetziˈn jaˈlin erman, o chi pon laqˈey tkˈatz Dios tuˈn kynimbˈila, me nya tzeˈnku toj Tuˈjil Tyol Dios ojtxe. Quˈn nyolin toj Tuˈjil Tyol Dios tiˈj jun wutz tzaluˈn twutz txˈotxˈ, a jaˈ kutze yoline Dios te Moisés, tej ttzaj tqˈoˈn tkawbˈil. A wutz anetziˈn, at qˈaqˈ njulintaq tibˈaj, ex kubˈ qxope wen, ex tinin tzeˈn qˈankyaq.


Mutta ennenkuin usko tuli, vartioitiin meitä lain alle suljettuina uskoa varten, joka oli vastedes ilmestyvä. 	 Ojtxe, tej naˈmtaq tuljo nimbˈil tiˈj Kolil Jesús, jpuˈnqokxtaq tjaqˈ tqanbˈil ojtxe kawbˈil, ex nqo ayoˈntaq tuˈn qtzaqpaj. Me atzin jaˈlin, ma qo tzaqpaj noq tuˈn qnimbˈil tiˈj Jesús.


Ja he juoksivat molemmat yhdessä; mutta se toinen opetuslapsi juoksi edellä, nopeammin kuin Pietari, ja saapui ensin haudalle. 	 Junx nqo rinintaqa, me nej in kaniˈn chˈintl weˈ ttzi jul tzeˈnkuˈ te Pegr.


Taas perkele otti hänet kanssansa sangen korkealle vuorelle ja näytti hänelle kaikki maailman valtakunnat ja niiden loiston 	 Ex juntl majl, xi tiˈn tajaw il Jesús tibˈaj jun wutz, ma nimxix tweˈ, ex xi tyekˈin tajaw il tkyaqil tnam twutz txˈotxˈ te, ex tkyaqiljo qˈinimil toj.