Mutta Paavali sanoi: "Toivoisin Jumalalta, että, olipa vähällä tai paljolla, et ainoastaan sinä, vaan myös kaikki te, jotka minua tänään kuulette, tulisitte semmoisiksi, kuin minä olen, näitä kahleita lukuunottamatta". 	 Xi ttzaqˈwin Pabl te: Qa noq chˈime mo qa nimxtaq, me noqit iky tajbˈil qMan Dios, nya oˈkxa a ay, nim tokliˈn, qalaˈ kykyaqilxitlaˈ a loqe nchi bˈin wiˈja jaˈlin, tuˈn kyoke nimil tzeˈnku weˈ; me nya kˈloˈnqiˈy tuˈn kxbˈil tzeˈnku weˈ.


Mutta ennemmin taivas ja maa katoavat, kuin yksikään lain piirto häviää. 	 Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy. Jun paqx aku naj te kyaˈj exsiˈn jniˈ txˈotxˈ, me mexjo kawbˈil, a xi ttziyin Dios ojtxe, nipe jun tal tẍkyin yol, a tzˈibˈinku, nlayx tziyajtzx teˈ, tuˈn mi japin bˈaje.


Sillä laki saa aikaan vihaa; mutta missä lakia ei ole, siellä ei ole rikkomustakaan. 	 Noqit ntiˈ kawbˈil, mitla nkawin Dios qibˈaj. Me at te kawbˈil tzajnin tuˈn Dios, me nlay qo klet, noq tuˈn tjapin bˈajjo kawbˈil quˈn, quˈn a ojtxe kawbˈil oˈkx nkawin qibˈaj tuˈn tpajjo qil.


Älkää siis heittäkö pois uskallustanne, jonka palkka on suuri. 	 Tuˈntzin ikyjo, mi kyij kynajsin kynimbˈila tiˈj qMan Dios, quˈn axsin ktzajil qˈoˈnte tbˈanil chojbˈil, qa mi ẍi meltzˈaja kyiˈjxiy.


Ja synagoogassa oli mies, jossa oli saastaisen riivaajan henki. Tämä huusi suurella äänellä: 	 Me tojtaqtziˈn jun muˈẍ ja te kynaˈbˈl Dios aj Judiy, attaq jun ichin tzyuˈntaq tuˈn jun taqˈnil tajaw il. Jaw ẍchˈin, ex tqˈma kyjaluˈn:


sillä minun silmäni ovat nähneet sinun autuutesi, 	 Quˈn ma nli wejiˈy Kolil,


Niin loistakoon teidän valonne ihmisten edessä, että he näkisivät teidän hyvät tekonne ja ylistäisivät teidän Isäänne, joka on taivaissa. 	 Ikytzin kyejiˈy, kyyekˈima kynimbˈila kywutzxjal, tzeˈnku spikyˈin, tuˈntzin aj tok kykaˈyin xjaljo kybˈinchbˈiˈn tbˈanilx, ex kjawil kynimsin tbˈi qMan Dios toj kyaˈj.


Ja Jeesus rupesi taas puhumaan heille vertauksilla ja sanoi: 	 Ok tenl Jesús yolil juntl majl tukˈa techil, ex xi tqˈmaˈn:


Sillä vääriä kristuksia ja vääriä profeettoja nousee, ja he tekevät suuria tunnustekoja ja ihmeitä, niin että eksyttävät, jos mahdollista, valitutkin. 	 Quˈn chi ul sbˈul k‑okil kyqˈoˈn kyibˈ te Crist, mo te jun xjal tzeˈnku jun yolil Tyol Dios ojtxe. Ex okpe kˈwel kybˈinchin nim techil kyipin, noq tuˈn kysbˈetkuxjal kyuˈn. Ex okpela k‑okil kynikyˈin tuˈn kykubˈjo skˈoˈnqe tuˈn Dios, me nlay chi kubˈ.


Jos joku tulee teidän luoksenne eikä tuo mukanaan tätä oppia, niin älkää ottako häntä huoneeseenne älkääkä sanoko häntä tervetulleeksi; 	 Qa at jun xjal xkanin xnaqˈtzil kyukˈiy, qa nyatil t‑xnaqˈtzbˈiljo tzeˈnku te Jesús, mi tzˈokx kykˈleˈn toj kyjay, ex mina kubˈ kytziyiˈn.


Ja nyt, katso, minä tiedän, ettette enää saa nähdä minun kasvojani, ei kukaan teistä, joiden keskuudessa minä olen vaeltanut ja saarnannut valtakuntaa. 	 O chin bˈaj yoliˈn Tkawbˈil qMan Dios kyxola, chi Pabl, ex bˈinpetzintz wuˈn jaˈlin, qa mi chin iwle juntl majltza tuˈn jun kyeˈ.


Ja he löivät häntä päähän ruovolla, sylkivät häntä ja laskeutuen polvilleen kumarsivat häntä. 	 I bˈaj ok ten jemil toj twiˈ Jesús tukˈa tze, bˈaj ok kytzubˈin tiˈj, ex bˈaj kubˈ meje twutz, nyakutlaj nchi kˈulenaj twutz.


Älä ole liian kerkeä panemaan käsiäsi kenenkään päälle, äläkä antaudu osalliseksi muiden synteihin. Pidä itsesi puhtaana. 	 Mi kubˈ tqˈoˈn tqˈobˈa jun paqx tibˈaj jun aˈla tuˈn tok te nejinel toj Ttanim Dios, qa naˈmxtaq tok tkaˈyin tbˈinchbˈin. Quˈn yajtzilaˈ, qa nyataqku wen tbˈinchbˈin, ajin kxel bˈlen toj til. Qalaˈ kaˈyinkxix tibˈa wen.


Sitten hän sanoi toiselle: `Entä sinä, paljonko sinä olet velkaa?` Tämä sanoi: `Sata tynnyriä nisuja`. Hän sanoi hänelle: `Tässä on velkakirjasi, kirjoita kahdeksankymmentä`. 	 Xitzin tqaniltz te juntl kˈasbˈinel. Chiˈ kyjaluˈn: ¿Yajtziˈn te, jteˈtzin te tkˈas? Atziˈn weˈ jun jweˈ kˈal milon triy weˈ nkˈas, chiˈ, te txi ttzaqˈwin. Luˈ te tuˈjil tkˈas lo, chtej kaˈyiltaq aqˈuntl. Me txˈixpinksa, oˈkx jun mutxˈ ktzajil tchjoˈn, chiˈ.


Ja katso, temppelin esirippu repesi kahtia ylhäältä alas asti, ja maa järisi, ja kalliot halkesivat, 	 Atzin xbˈalin tokxtaq tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, bˈeˈx kubˈ laqj te kabˈe; tzaj xkye tiˈjjo ttxaˈn jawl, tuˈn tkˈuˈl kanin tiˈjjo juntl ttxaˈn. Ex tzaj luˈlin txˈotxˈ, ex jniˈ abˈj bˈeˈx bˈaj kubˈ kaˈmin,


ja havaitsin, että häntä syytettiin heidän lakiaan koskevista riitakysymyksistä, mutta ettei ollut kannetta mistään, mikä ansaitsisi kuoleman tai kahleet. 	 Ex antza nbˈiyiˈy, qa nya nim til, qa noq tuˈn kynimbˈil tiˈj kykawbˈil Judiy. Tuˈn ikyjo, bˈin wuˈn, qa nya il tiˈj tuˈn tkubˈ bˈyet, nipela noq tuˈn tkuˈx toj tze.


"Opettaja, Mooses on säätänyt meille: `Jos joltakin kuolee veli, joka jättää jälkeensä vaimon, mutta ei jätä lasta, niin ottakoon hän veljensä lesken ja herättäköön veljellensä siemenen`. 	 Xnaqˈtzil, kyij ttzˈibˈin Moisés toj Tyol Dios, qa aj tkyim jun ichin, ex qa ntiˈ jun tkˈwal kyij tukˈa t‑xuˈjil, il tiˈj tuˈn tjaw meje tukˈaxjo ttziky mo titzˈin qtzan tchmil, quˈn tuˈntzin aj tuljo tnejil tal, te tkˈwaljo qtzan tchmil tuˈn toke.


Sillä mitä Raamattu sanoo? "Aabraham uskoi Jumalaa, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi". 	 Quˈn ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios kyjaluˈn: Ma niminte Abraham tiˈj Dios. Ex noq tuˈn ikyjo, ma tzˈok qˈoˈn tzˈaqle tuˈn Dios.


he, jotka olivat liian hyviä tälle maailmalle -; he ovat harhailleet erämaissa ja vuorilla ja luolissa ja maakuopissa. 	 Me aye nimil lo bˈaˈnxix i ele twutz Dios, exla qa bˈeˈx i ok ikyˈin kyuˈnxjal, a nya nimilqe. Tuˈntziˈn ikyjo, ntiˈ kynajbˈil, noq nchi bˈetejetaq toj kˈul ex tojjo txˈotxˈ, jaˈ ntiˈye kynajbˈilxjal toj. Atku ma chi najan toj xaq ex toj jul.


Ja neuvoteltuaan he ostivat niillä savenvalajan pellon muukalaisten hautausmaaksi. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx kyij bˈant, tuˈn tlaqˈet jun txˈotxˈ, toktaq tbˈi te Ttxˈotxˈil Bˈinchil Kˈwil, tuˈn pwaq anetziˈn, jaˈ tuˈn kybˈaj kux muqetjo jniˈ bˈetin xjal toj Jerusalén, aj kykyim.


Niin venheessä-olijat kumarsivat häntä ja sanoivat: "Totisesti sinä olet Jumalan Poika". 	 Ex awotzin qe, a otokxtaqa toj bark, bˈeˈx o kubˈ mejey twutz Jesús, ex o nimsin tbˈi kyjaluˈn: Twutzxix Tkˈwal Diosx te.


Minä kuitenkin huomasin, ettei hän ole tehnyt mitään, mikä ansaitsisi kuoleman; mutta kun hän itse vetosi majesteettiin, niin minä päätin lähettää hänet sinne. 	 Metzin wetza te we, chi Festo, nyakutzaj ntiˈ te ma tbˈinche, tuˈn tikyˈxjo luˈn tiˈj. Me quˈn ax ma qaninte, tuˈn tok toj xjelbˈitz tuˈn tnejilxix kawil toj Rom, César Augusto, a nim toklin tbˈi. Tuˈnpetziˈn, ma kubˈ nbˈisiˈn, tuˈn t‑xi smet antza.


Ja kun Paavali oli kutsuttu esille, rupesi Tertullus syyttämään ja sanoi: 	 Atzaj teˈ ttzaj qˈiˈn Pabl, xitzin t‑xikybˈiˈn Tértulo tyol ex tqˈma: Noq samexixa, ex nimxix chjonte kxel qqˈoˈn tey, ay, Tata tnejil kawil, quˈn wen qeˈ qten toj qtanim, ex ntiˈ qˈoj qxola; ex chjonte noq tuˈn t‑xilin tnabˈla, quˈn nimku ma bˈant tuˈn tojjo qtxˈotxˈa.


Sentähden pankaa pois kaikki saastaisuus ja kaikkinainen pahuus ja ottakaa hiljaisuudella vastaan sana, joka on teihin istutettu ja joka voi teidän sielunne pelastaa. 	 Tuˈnpetziˈn, kytzaqpinkjiˈy tkyaqiljo il exsin jniˈ nya bˈaˈn, quˈn oˈkx te ma chˈiyxjo kyojjo qˈij luˈn, exsin kyniminkujiˈy Tbˈanil Tqanil, a o kyij awaˈn toj kyanmiˈn; me kyniminkuy tukˈa kymutxbˈil kyibˈa. Atzin Tqaniljo lo at tipin tuˈn kykleta tuˈn.


ja: "heidän syntejänsä ja laittomuuksiansa en minä enää muista". 	 Ex ikyxjo tqˈma: Nlayx tzaj nnaˈntljiˈy kyil ex tkyaqil kybˈinchbˈin nya wen.


Minä iloitsen Stefanaan ja Fortunatuksen ja Akaikuksen tännetulosta, koska he korvaavat minulle teidän poissaolonne; 	 Me nim ma chin tzalaja, tuˈn ma chi ul Estéfanas, Fortunato ex Acaico, quˈn ma kubˈ kybˈinchiˈn a naˈmxtaq tbˈant kyuˈn, quˈn ntiˈqetaqa.


Ja apostolit kokoontuivat Jeesuksen tykö ja kertoivat hänelle kaikki, mitä olivat tehneet ja mitä olivat opettaneet. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, teˈ kybˈaj meltzˈaj t‑xnaqˈtzbˈin, bˈaj ok kychmoˈn kyibˈ kykyaqilx tukˈa Jesús, ex bˈaj i ok ten qˈmalte jniˈ otaq bˈaj bˈant kyuˈn.


Myöskin kaupungeista Jerusalemin ympäriltä tuli paljon kansaa, ja he toivat sairaita ja saastaisten henkien vaivaamia, ja ne kaikki tulivat parannetuiksi. 	 Ex at txqan xjal tzaj kyojjo tnam nqayin, tuˈn kyul kanin toj Jerusalén. Tzaj kyiˈn kyyabˈ exqetziˈn xjal tzyuˈnqetaq kyuˈn taqˈnil tajaw il. Ex kykyaqilx bˈeˈx i qˈanit.


Ja sen jälkeen Jeesus vaelsi ympäri Galileassa; sillä hän ei tahtonut vaeltaa Juudeassa, koska juutalaiset tavoittelivat häntä tappaaksensa. 	 Tbˈajlinxiˈ tkyaqiljo ikyjo, nbˈettaq Jesús toj ttxˈotxˈ Galiley; quˈn tkyˈeˈtaq tuˈn tkyij ten toj ttxˈotxˈ Judey, quˈn at junjun kyxol aj Judiy kyajtaq tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn.


mutta toivo ei saata häpeään; sillä Jumalan rakkaus on vuodatettu meidän sydämiimme Pyhän Hengen kautta, joka on meille annettu. 	 Ex nlay qo numj tuˈnjo qˈuqbˈil qkˈuˈj lo, quˈn ate Dios ma nojsin te qanmin tukˈa tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj, noq tuˈn Xewbˈaj Xjan, a tzaj tqˈoˈn qe.


Ja hän sanoi heille: "Te tiedätte, että on luvatonta juutalaisen miehen seurustella vierasheimoisen kanssa tai mennä hänen tykönsä; mutta minulle Jumala on osoittanut, etten saa sanoa ketään ihmistä epäpyhäksi enkä saastaiseksi. 	 Xi tqˈmaˈn Pegr kye: Bˈiˈn kyeˈ kyuˈn, qa nya wen toj qkawbˈila awoˈy Judiyqoˈy, tuˈn tok qmujbˈin qibˈa kyukˈa xjal nya Judiyqe, tzeˈnku ayiˈy, ex nya wen tuˈn qokxa toj kyja. Me ante Dios ma tzaj xnaqˈtzinte weˈy toj jun wutzikyˈ, qa nya bˈaˈn tuˈn tel wikyˈiˈn jun aˈla, mo tuˈn tok nqˈoˈn te nya wen.


Seurakuntapalvelija olkoon yhden vaimon mies, lapsensa ja kotinsa hyvin hallitseva. 	 Ex ikyqexjo, aye ichin mojilqe, junxchˈin kyxuˈjil tuˈn tten, ex il tiˈj tuˈn tten jun bˈaˈn kawbˈil toj kyja kyxol kykˈwal.


juurtuneina häneen ja hänessä rakentuen ja uskossa vahvistuen, niinkuin teille on opetettu; ja olkoon teidän kiitoksenne ylitsevuotavainen. 	 Jun nimil ikyjo, ikyx tzeˈnku jun tze, a nimxix ma txaˈye tlokˈ toj txˈotxˈ, tuˈn tchˈiy wen, ex tuˈntzin mi yekje. Ex ikytzin jun nimiljo qa ma qexix tkˈuˈj tiˈjjo nimbˈil twutzxix, a tzaj xnaqˈtzin te, nlay jaw kaˈmin tkˈuˈj tojjo tnimbˈil, ex kukx nqˈoˈn chjonte te qMan Dios.


Sillä minä annan anteeksi heidän vääryytensä enkä enää muista heidän syntejänsä." 	 Ex kˈwel nnajsin kybˈinchbˈin nya wen, ex nlay tzaj nnaˈntla juntl majl kyil.


Kuka ikinä menee edemmäksi eikä pysy Kristuksen opissa, hänellä ei ole Jumalaa; joka siinä opissa pysyy, hänellä on sekä Isä että Poika. 	 Qa at jun xjaw tnimsin tibˈ, ex qa ma ja ttxˈixpiˈn xnaqˈtzbˈil luˈn, a xkyij tyekˈin Crist, ex ntiˈ teˈ qMan Dios tukˈa. Me atzin k‑okil lipe tiˈjjo a t‑xnaqˈtzbˈil Jesús, at teˈ Dios tukˈa, junx tukˈa Jesús, a Tkˈwal.


Silloin he ymmärsivät, ettei hän käskenyt kavahtamaan leivän hapatusta, vaan fariseusten ja saddukeusten oppia. 	 Tzmaxitzin el qnikyˈjiˈy tiˈj, qa mi nyolintaq Jesús tiˈjjo juntl txˈamsbˈil wabˈj, qalaˈ tiˈjjo kyxnaqˈtzbˈil Parisey exqetziˈn Sadusey.


Sinä tiedät, että kaikki aasialaiset ovat kääntyneet minusta pois; niiden joukossa ovat Fygelus ja Hermogenes. 	 Bˈiˈnl tuˈn, qa jniˈ erman toj txˈotxˈ te Asia ma chin kyij kytzaqpiˈn, tzeˈnku Figelo ex Hermógenes.


Jaakobille syntyi Joosef, Marian mies, hänen, josta syntyi Jeesus, jota kutsutaan Kristukseksi. 	 a ttata Jse, a tchmil Mariy, a tnana Jesús, a ok tbˈi te Crist, a skˈoˈnxix tuˈn Dios tuˈn tok te Kolil.


Jeesus vastasi hänelle: "Itsestäsikö sen sanot, vai ovatko muut sen sinulle minusta sanoneet?" 	 Xi ttzaqˈwin Jesús te: ¿Ma akutzin ma tzaj qanin te weˈy, mo at juntlj ma qˈmante tey ikyjo?


Ja jos korva sanoisi: "Koska en ole silmä, en kuulu ruumiiseen", niin ei se silti olisi ruumiiseen kuulumaton. 	 Exitla tqˈma ẍkyinbˈaj kyjaluˈn: Tuˈn nya wutzbˈajqin weˈ, ntiˈ weˈ woklin tiˈjjo xmilil, chitjo. Me nya tuˈnjo luˈn, ntiˈt toklin tiˈj qxmilil.


Mutta koska Paavali tiesi osan heistä olevan saddukeuksia ja toisen osan fariseuksia, huusi hän neuvoston edessä: "Miehet, veljet, minä olen fariseus, fariseusten jälkeläinen; toivon ja kuolleitten ylösnousemuksen tähden minä olen tuomittavana". 	 Texjo or anetziˈn, el tnikyˈ Pabl, qa attaq kabˈe chˈuq xjal toj Sanedrín: Jun chˈuq Sadusey ex juntl Parisey. Tuˈntzintzjo, jaw yolin Pabl kujxix wen: Ayiˈy nxjalil, Pariseyqin weˈ, ex tzajninqiˈn tiˈj t‑xeˈchil Parisey. Exsin atzin jaˈlin, nchin oka toj paˈbˈin, noq tuˈn nxi nnimiˈn, qa nchi jatz anqˈin juntl majljo kyimnin.


Olkaa varuillanne, valvokaa ja rukoilkaa, sillä ette tiedä, milloin se aika tulee. 	 Tuˈnpetziˈn kyimil kywatla toj kynimbˈila, ex kykaˈyink kyibˈa, quˈn nya bˈiˈn kyuˈn jtoj bˈaˈn nmeltzˈaja.


Niiden kauppiaat, ne, jotka rikastuivat tästä kaupungista, seisovat loitolla kauhistuen hänen vaivaansa, itkien ja surren, 	 Ex ayetziˈn kˈayil, a ma chi suqin tkyaqiljo lo, bˈeˈx i qˈinimix tuˈn tpwaqjo tnam lo, okla kchi kyjel ten najchaq tuˈn kyxobˈil tiˈjjo kawbˈil, ex okla kchi oqˈil, ex ok kchi labˈil,


sanoen: "Mooseksen istuimella istuvat kirjanoppineet ja fariseukset. 	 Ayetziˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil exqetziˈn Parisey n‑ok kyqˈoˈn kyibˈ, tuˈn tel pjet, ex tuˈn kyxnaqˈtzin tiˈj tkawbˈil Moisés.


Kuninkaan virkamies sanoi hänelle: "Herra, tule, ennenkuin minun lapseni kuolee". 	 Me atzin tej aqˈnil jun paqx xi tqˈmaˈn te: Ay Tata, ku tzaja jaˈlinxix; chˈix tkyim weˈ nkˈwal.


sillä hän ei ollut vielä tullut yhteenkään heistä, vaan he olivat ainoastaan kastetut Herran Jeesuksen nimeen. 	 quˈn naˈmtaq t‑xi tqˈoˈn Dios a Xewbˈaj Xjan kye; noq oˈkx i kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ tiˈj tbˈi Jesús, a tAjaw Tkyaqil.


Autuaita ovat ne, joita vanhurskauden tähden vainotaan, sillä heidän on taivasten valtakunta. 	 Kyˈiwlinqexixjo ayeˈ n‑ikyˈx yajbˈil kyuˈn, noq tuˈn nkubˈ kybˈinchin a tzˈaqle, a tzeˈnku taj Dios, quˈn at kyoklin tiˈj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj.


Mutta jos sinä kutsut itseäsi juutalaiseksi ja luotat lakiin ja Jumala on sinun kerskauksesi 	 Me atzin te, a ntqˈmaˈn qa Judiy xjala, ex qa qˈuqle tkˈuˈja tiˈj tkawbˈil Moisés, ex njaw tnimsin tibˈa noq tiˈjjo tbˈi Dios,


Älköön näet kukaan teistä kärsikö murhaajana tai varkaana tai pahantekijänä tahi sentähden, että sekaantuu hänelle kuulumattomiin; 	 Ex qa at jun kyeˈ n‑ikyˈx tuˈn, me noqit nya tuˈn tbˈiybˈin, mo tuˈn telqˈbˈin, mo tuˈn jun il, ex nya tuˈn tlimoˈn tibˈ tiˈjjo a ntiˈ toklin tiˈj, quˈn kykyaqiljo lo n‑ikyˈx kyuˈn noq tuˈnxjo kybˈinchbˈin.


Silloin opetuslapset ymmärsivät hänen puhuneen heille Johannes Kastajasta. 	 Bˈeˈxsin el kynikyˈtzjo t‑xnaqˈtzbˈin te, qa tiˈjtaq Juan, a Jawsil Aˈ, nyoline Jesús.


Ja siitä hetkestä hän etsi sopivaa tilaisuutta kavaltaaksensa hänet. 	 Oktzin ten Judas jyol tumil, tzeˈn tten tuˈn t‑xi tqˈoˈn toj kyqˈobˈ.


Niin he puhuivat keskenään sanoen: "Emme ottaneet leipää mukaamme". 	 Me bˈeˈx o bˈaj jaw yolin awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin qxolxa, ex qqˈmaˈy: Ma tzaj tqˈmaˈn qe, tuˈn tok qkaˈyin qibˈ, bˈalaqa tuˈn mi saj qiˈn qwa; yaj qa saj kyqˈoˈnku Parisey qwa, exsin qa tiˈku xi kyqˈoˈn toj.


Sillä hän sanoi itsekseen: "Jos vain saan koskettaa hänen vaippaansa, niin minä tulen terveeksi". 	 quˈn kubˈ tbˈisin, qa noq tuˈn tok tmikoˈn ttxaˈn t‑xbˈalin, bˈeˈx k‑elil weˈ.


Minulla on teihin se luottamus Herrassa, että te ette missään kohden tule ajattelemaan toisin; mutta teidän häiritsijänne saa kantaa tuomionsa, olkoon kuka hyvänsä. 	 Ikytzin n‑ele tumil luˈn tiˈjjo jun, a nxnaqˈtzin juntl xnaqˈtzbˈil kyeˈy, a nya twutzx, quˈn aku bˈinchin mibˈin tiˈj Ttanim Dios tkyaqil. Me qˈuqle weˈ nkˈuˈj tiˈj qMan Dios, qa nlay chex lipey tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil. Ex tzul te Dios tqˈoj tiˈjjo xnaqˈtzil ikyjo, ex aˈlchaqx kyetz.


Jos me elämme, niin elämme Herralle, ja jos kuolemme, niin kuolemme Herralle. Sentähden, elimmepä tai kuolimme, niin me olemme Herran omat. 	 Quˈn qa itzˈqo, te nimsbˈil tbˈi qAjaw; ex aj qkyim, ex ikyxjo, te nimsbˈil tbˈi qAjaw. Ex qa itzˈqo ex qa ma qo kyim, te qAjawqo.


tämä Maahatin, tämä Mattatiaan, tämä Semeinin, tämä Joosekin, tämä Joodan, 	 Ataqtzin te Nagai kˈwalbˈajtaq teˈ te Maat, a tkˈwaltaq Matatías, a tkˈwaltaq Semei, a tkˈwaltaq Josec, a tkˈwaltaq Judá.


Ja kansanjoukko istui hänen ympärillään, ja he sanoivat hänelle: "Katso, sinun äitisi ja veljesi tuolla ulkona kysyvät sinua". 	 Me ayetziˈn xjal qˈuqleqetaq tiˈjile xi kyqˈmaˈn te: Luˈ tnaniy exqetziˈn titzˈin iteˈ peˈn; ma chi ul jyol tey, chi chiˈ.


Ei myöskään ollut heidän seassaan ketään puutteenalaista; sillä kaikki, joilla oli maatiloja tai taloja, myivät ne ja toivat myytyjen hinnan 	 Ntiˈtaq jun yaj kyxol, quˈn ayetziˈn attaq kytxˈotxˈ ex kyja, bˈeˈxtaq nxi kykˈayin.


Mutta vierasta ne eivät seuraa, vaan pakenevat häntä, koska eivät tunne vierasten ääntä." 	 Me nlayx chi ok lipe tiˈj juntl, a nya kyikˈlel; qalaˈ bˈeˈx kchi elil oq, quˈn nya ojtzqiˈn tqˈajqˈojil twiˈ juntl, a nya kyikˈlel.


Kun nämä sen kuulivat, ihastuivat he ja lupasivat antaa hänelle rahaa. Ja hän mietti, kuinka hänet sopivassa tilaisuudessa kavaltaisi. 	 Teˈ kybˈinte kynejil pale ikyjo, ox chi tzalajx wen, exsin bˈeˈx xi kysuqin pwaq te Judas. Bˈeˈxsin okku tentz jyol ttxolil, tzeˈn tten tuˈn tel jyet Jesús tuˈn, tuˈntzin t‑xi tqˈoˈn kye pale.


Ovatpa teidän päänne hiuksetkin kaikki luetut. Älkää peljätkö; te olette suurempiarvoiset kuin monta varpusta. 	 ¿Yajtziljo kyetza? Majqexpeˈ jniˈ tsmal kywiˈy ajlaˈnqemile tuˈn Dios. Tuˈnpetziˈn, mina chi tzaj xobˈ kyeˈ, quˈn tuˈn nimxixtl kyeˈ kyoklin kywutzjo txqan tal pichˈ.


Ja kun he ovat lopettaneet todistamisensa, on peto, se, joka nousee syvyydestä, käyvä sotaa heitä vastaan ja voittava heidät ja tappava heidät. 	 Me ajtzin tjapin bˈajjo kyaqˈin tuˈn kyqˈoˈn yekˈbˈil, jun ma tij txuk kjawitz tojjo jul te kawbˈil, a ma nintz t‑xe. Kˈwel kyiˈj tuˈn, ex kchi kˈwel bˈyoˈn tuˈn.


Mutta hänen oli kuljettava Samarian kautta. 	 Me ilx tiˈj nej tuˈn tikyˈ toj ttxˈotxˈ Samaria.


sillä tämä on minun vereni, liiton veri, joka monen edestä vuodatetaan syntien anteeksiantamiseksi. 	 quˈn atziˈn nchkyˈeljiˈy, jun akˈaj tumil, a bˈantnin tiˈj tuˈn Dios, tuˈn kykyijxjal toj wen tukˈa. Quˈn a nchkyˈela k‑elil chitj te chojbˈil kyilxjal.


Niin Saulus, myös Paavaliksi kutsuttu, täynnä Pyhää Henkeä loi katseensa häneen 	 Atzin te Saulo, a Pabljo juntl tbˈi, nojnintaq tanmin tukˈa Xewbˈaj Xjan, xi kyimxix toj twutz yuẍ,


Niin eivät he enää ole kaksi, vaan yksi liha. Minkä siis Jumala on yhdistänyt, sitä älköön ihminen erottako." 	 Nya kabˈel kyten, qalaˈ junchˈin. Tuˈnpetziˈn, nlay tzˈel tpaˈn te xjaljo, a s‑ok tmujbˈin Dios.


Syökää kaikkea, mitä lihakaupassa myydään, kyselemättä mitään omantunnon tähden, 	 Bˈaˈn txi kychyoˈnjiˈy tkyaqil chibˈj nkˈayajtz toj kˈaybˈil chibˈj, ex mi kubˈ kybˈisiˈn, mo tuˈn t‑xi kyqaniˈn, qa nej xkubˈ bˈyet kywutzjo twutzbˈiyil.


Isä, minä tahdon, että missä minä olen, siellä nekin, jotka sinä olet minulle antanut, olisivat minun kanssani, että he näkisivät minun kirkkauteni, jonka sinä olet minulle antanut, koska olet rakastanut minua jo ennen maailman perustamista. 	 Tata, ma chi tzaj tqˈoˈn weˈy, ex wajatlaˈy tuˈn kyten wukˈiy, a jaˈ kchin tenbˈiliy, tuˈn tok kykaˈyiˈn tqoptzˈajiyil wokliˈn, a otaq tzaj tqˈoˈn. Quˈn nimxix o chin ok tkˈuˈjliˈn, atxix te naˈmtaq tbˈant twutz txˈotxˈ.


Niin hän rupesi puhumaan heille: "Tänä päivänä tämä kirjoitus on käynyt toteen teidän korvainne kuullen". 	 Xitzin t‑xikybˈintz tuˈn tyolin, ex tqˈma kyjaluˈn: Kywutzxa ex texjo qˈij luˈn, ma japin bˈajjo a xjaw wuˈjiˈn toj Tyol Dios.


Eikä lahjan laita ole, niinkuin on sen, mikä tuli yhden synnintekijän kautta; sillä tuomio tuli yhdestä ihmisestä kadotukseksi, mutta armolahja tulee monesta rikkomuksesta vanhurskauttamiseksi. 	 Quˈn anteˈ til Adán, nya ikyjo tzeˈnku kolbˈil, a tzaj tqˈoˈn qMan Dios. Quˈn noq tuˈn jun il, tzaj tkawbˈil Dios kujxix wen qibˈaj qkyaqilx. Me metzin teˈ oyaj, a tzaj tqˈoˈn Dios, tuˈn tnajsit nim il, ex tuˈn qok tzˈaqle twutz.


Jeesus sanoi hänelle: "Sinäpä sen sanoit. Mutta minä sanon teille: tästedes te saatte nähdä Ihmisen Pojan istuvan Voiman oikealla puolella ja tulevan taivaan pilvien päällä." 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Ikytziˈn tzeˈnku ma tqˈmay. Ex ikyx wejiˈy kxel nqˈmaˈn: Ok kylaˈbˈila a ayiˈn Tkˈwal Ichin, aj nkubˈ qeˈy toj tman qˈobˈjo Dios, a nimxix tipin, ex aj nmeltzˈaja toj muj toj kyaˈj.


Kun opetuslapset saapuivat toiselle rannalle, olivat he unhottaneet ottaa leipää mukaansa. 	 Tej qjlajinxa tjlajxi nijabˈ, bˈeˈx el naj toj qkˈuˈja tuˈn t‑xi qiˈn qwaˈy.


Mutta Pietari kolkutti yhä; ja kun he avasivat, näkivät he hänet ja hämmästyivät. 	 Tzuntaq nchi yolin ikyjo, atzin te Pegr tzunxtaq wokˈchin teˈ. Atzaj teˈ toktz jqoˈn tjpel ja, ex tej kylonte, bˈeˈx i xobˈx.


Ja käärittyään kirjan kokoon hän antoi sen palvelijalle ja istuutui; ja kaikkien synagoogassa olevien silmät olivat häneen kiinnitetyt. 	 Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, bˈeˈx kubˈ tjpuˈn Jesúsjo uˈj, exsin xi tqˈoˈntz teˈ mojil tojjo muˈẍ ja te kynaˈbˈl Judiy Dios, ex bˈeˈx kubˈ qe. Kykyaqilxjo iteˈtaq antza, noqx otaq chi ok kyim tiˈj.


Sillä tapahtuu, niinkuin tapahtui, kun mies matkusti muille maille: hän kutsui palvelijansa ja uskoi heille omaisuutensa; 	 Ex ikyxjo, a Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, tzeˈnku jun xjal, tuˈntaq t‑xiˈ toj jun tbˈe najchaq. I tzaj ttxkoˈn taqˈnil, ex xi toqxenin tpwaq kye.


Vielä hän sanoi: "Eräällä miehellä oli kaksi poikaa. 	 Ex at juntl tyol Jesús bˈaj tqˈmaˈn. Chiˈ kyjaluˈn: At jun xjal attaq kabˈe tkˈwal.


Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: "Sentähden, että minä sanoin sinulle: `minä näin sinut viikunapuun alla`, sinä uskot. Sinä saat nähdä suurempia, kuin nämä ovat." 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: ¿Ma man txi tnimiˈn noq tuˈn t‑xi nqˈmaˈn tey, qa o tzˈiwliy wuˈn t‑xe tqan iw? Me tzaluˈn ok tlaˈbˈila txqantl tiˈ, a nimixixtl tzeˈnku lo.


Eivät olleet, sanon minä teille, mutta ellette tee parannusta, niin samoin te kaikki hukutte. 	 Ok kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mina, chi Jesúsjo. Quˈn ikyqex kyejiˈy, ok chi kyimil kyeˈ, qa mina s‑ajtz tiˈj kyanmiˈn tukˈa Dios.


Sentähden: "Lähtekää pois heidän keskeltänsä ja erotkaa heistä, sanoo Herra, älkääkä saastaiseen koskeko; niin minä otan teidät huostaani 	 Tuˈnpetziˈn, ku kyetza kyxol nya nimil, ex kypaˈmil kyibˈa kyiˈj, chi qAjaw. Mi chi bˈinchiˈn il, ex ok kchi kˈmetila wuˈn.


Niin Herra sanoi: "Kuulkaa, mitä tuo väärä tuomari sanoo! 	 Atzin te qAjaw ikyl teˈ tqˈma kyjaluˈn: Ikytzin tqˈmaˈ aj kawil nya wen.


Euodiaa minä kehoitan ja Syntykeä minä kehoitan olemaan yksimielisiä Herrassa. 	 Atzin jaˈlin, chin kubˈsil nwutza kyeˈ erman qya, a Evodia tukˈa Síntique, noq tuˈn tkubˈ kyxmoxin kyibˈ wen kyxolx, ex tuˈn tok kymujbˈin kyibˈ toj kynimbˈil ex toj taqˈin qAjaw, a Klolqe te jun majx.


Sillä Daavid sanoo hänestä: `Minä näen alati edessäni Herran, sillä hän on minun oikealla puolellani, etten horjahtaisi. 	 Bˈiˈn quˈn, chi Pegr, quˈn atzin David, a nmaq kawil te Israel ojtxe, kyij ttzˈibˈin tiˈj Jesús toj Tuˈjil Tyol Dios, ex tqˈma kyjaluˈn: Kukx n‑ok nkaˈyinjiˈy Ay qAjaw, ata nwutza. Tuˈnpetziˈn, nlay chin jaw tzˈaqa, quˈn luˈy at toj nman qˈobˈa tuˈn tkoliˈn wiˈja.


Sinä päivänä tuli hänen luoksensa saddukeuksia, jotka sanovat, ettei ylösnousemusta ole, ja he kysyivät häneltä 	 Tojxjo qˈij anetziˈn, at junjun Sadusey ul kanin tkˈatz Jesús tukˈa jun kyxjelbˈitz. Toj kywutz nlay chi jatz anqˈintl juntl majl kyimnin. Tuˈnpetziˈn, xi kyqanin te Jesús:


Niin Barnabas tahtoi ottaa mukaan Johanneksenkin, jota kutsuttiin Markukseksi. 	 Kutzin, chte Bernabé. Me tajtaq Bernabé tuˈn t‑xiˈ Juan, a Marksjo juntl tbˈi, kyukˈa.


Samoin tekin ulkoa kyllä näytätte ihmisten silmissä hurskailta, mutta sisältä te olette täynnä ulkokultaisuutta ja laittomuutta. 	 Bˈisbˈajilxla kyeˈy, ayiˈy xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil exqetziˈn Parisey xmiletzˈ. Quˈn ikyqejiˈy tzeˈnku jun tja kyimnin tbˈanilx tkaˈyajtzjo tiˈjxi, me atziˈn tojxi nojnin tukˈa tbˈaqil kyimnin ex manyor tzuˈjx.


Ei ole opetuslapsi opettajaansa parempi, eikä palvelija parempi isäntäänsä. 	 Quˈn a nxnaqˈtzin tibˈ nlay jawjo toklin tibˈajjo nxnaqˈtzinte. Ex nlay jaw toklin aqˈnil tibˈaj tajaw aqˈuntl.


ja oli nyt leski, kahdeksankymmenen neljän vuoden ikäinen. Hän ei poistunut pyhäköstä, vaan palveli siellä Jumalaa paastoilla ja rukouksilla yötä ja päivää. 	 Kyaje toj jweˈ kˈal abˈqˈetaq Ana, ex noqtaq tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios tokxitaq. Minaxtaq n‑etz chˈin qnikyˈin ex qˈijl noqx nnaˈnku Dios, ex nimku maj nkubˈ tpaˈn waˈyaj toj naˈj Dios.


Katso, minä seison ovella ja kolkutan; jos joku kuulee minun ääneni ja avaa oven, niin minä käyn hänen tykönsä sisälle ja aterioitsen hänen kanssaan, ja hän minun kanssani. 	 Loqiˈn intin nqayin kykˈatza, tzeˈnku jun kyukˈiy nqˈolbˈin ttzi kyjay, a jpuˈnxix wen. Ankye teˈ, qa ma txi tbˈiˈn tqˈajqˈojil nwiˈy, ex qa ma txi tjqoˈn tanmin, kchin okixa toj, kchin tenbˈila tukˈa, ex ktenbˈil wukˈiy toj tzaljbˈil.


Tästä syystä minä nyt olen kutsunut teidät, saadakseni nähdä ja puhutella teitä; sillä Israelin toivon tähden minä kannan tätä kahletta." 	 Tuˈnpetziˈn, ma chi tzaj ntxkoˈn, tuˈn kyok nkaˈyiˈn, ex tuˈn nyoliˈn kyukˈiy, quˈn awo aj Judiyqo at junqe qqˈuqbˈil qkˈuˈj tuˈn tten tkawbˈil qMan Dios qxol, ex tuˈn qjaw anqˈin juntl majl kyxol kyimnin, aj qkyim. Ex noq tuˈn tpajjo ikyjo, loqiˈn kˈloˈnqin tuˈn kxbˈil.


Ja nyt minä seison oikeuden edessä sentähden, että panen toivoni siihen lupaukseen, jonka Jumala on meidän isillemme antanut 	 Ex atzin jaˈlin, ma chin tzaj qˈiˈn toj paˈbˈin noqxix tuˈn at jun qˈuqbˈil qkˈuˈja tiˈjjo o tzaj tqˈmaˈn qMan Dios kye ojtxe qxjalila.


Niin he lähtivät vankilasta ja menivät Lyydian tykö; ja nähtyään veljet ja rohkaistuaan heitä he lähtivät pois. 	 Atzaj teˈ tetz Pabl ex Silas toj tze, bˈeˈxsin i xiˈtz tzma tja Lidia. Tej kykanin antza, i nimsin kykˈuˈjjo nimil, a iteˈtaq antza. Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx i xiˈ.


Ja kaikki lausuivat hänestä hyvän todistuksen ja ihmettelivät niitä armon sanoja, jotka hänen suustansa lähtivät; ja he sanoivat: "Eikö tämä ole Joosefin poika?" 	 Kykyaqilx xjal wentaq nkyyolin tiˈj Jesús, ex nchi jawtaq kaˈylaj, quˈn tbˈanilxtaq t‑xiliˈn tumil Tyol. Nchi bˈaj jawtaq qanlaj kyxol kyjaluˈn: ¿Ma nyatzin tej tkˈwal Jse lo?


Sillä niinkuin ihmiset olivat niinä päivinä ennen vedenpaisumusta: söivät ja joivat, naivat ja naittivat, aina siihen päivään asti, jona Nooa meni arkkiin, 	 Quˈn ikytziˈn tzeˈnqej qˈij, tej naˈmtaq ttzaj qˈaqabˈil; kykyaqil xjal twutz txˈotxˈ nchi bˈaj waˈntaq, ex nchi bˈaj txˈujtetaq, ex nchi bˈaj mejetaq, ex nchi bˈaj xi kyqˈoˈntaq kykˈwal toj mejebˈlin, tzmaxi teˈ kyokx Noé toj ma tij bark.


Ja hän lähetti vielä toisen, ja sen he tappoivat; ja samoin useita muita: toisia he pieksivät, toisia tappoivat. 	 Tzaj tchqˈoˈn juntl taqˈnil; noqx teˈ tkanin, bˈeˈx kubˈ kybˈyoˈn. I tzaj tchqˈoˈnl txqantl. Me ikyx bˈajjo kyiˈj: At kyˈixbˈe, ex at bˈeˈx bˈaj kubˈ kybˈyoˈn.


Jolla Poika on, sillä on elämä; jolla Jumalan Poikaa ei ole, sillä ei ole elämää. 	 Tkyaqiljo kˈwel niminte Tkˈwal Dios, at te chwinqil te jun majx, ex tkyaqiljo a mi nkubˈ niminte, ntiˈ teˈ chwinqil te jun majx.


Tämän kuultuaan Jeesus ihmetteli ja sanoi niille, jotka häntä seurasivat: "Totisesti minä sanon teille: en ole kenelläkään Israelissa löytänyt näin suurta uskoa. 	 Tej tbˈinte Jesúsjo ikyjo, bˈeˈx jaw kaˈylaj, ex xi tqˈmaˈn kye lipajqe tiˈj kyjaluˈn: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy; bˈajxi nbˈintiˈy jun xjal kyxol kykyaqil aj Israel iky tnimbˈiljo tzeˈnku tnimbˈiljo ichin lo.


Ja samoinkuin ihmisille on määrätty, että heidän kerran on kuoleminen, mutta senjälkeen tulee tuomio, 	 Quˈn tuˈn tkyaqil texjal bˈantnin tiˈj tuˈn tkyim noq jun maj; ex ikyx te Jesús, iltaq tiˈj tuˈn tkyim. Me awo xjalqo, aj qkyim, qo okix toj paˈbˈin. Me metzin te Jesús, tej tkyim, bˈeˈx el tiˈn qil ex kyiljo xjal, a o chi nimin ex kchi nimil tiˈj, tuˈntzintla wen qo ele toj paˈbˈin. Ex tzul kanin juntl majl te Jesús, me nya tuˈn tchjetl qil, qalaˈ tuˈn qxi tiˈn toj kyaˈj te jun majx, a awo nqo ayoˈn tiˈj.


Ja jos tämä tulee maaherran korviin, niin me lepytämme hänet ja toimitamme niin, että saatte olla huoletta." 	 Ex qa ma tzˈel tqanil toj twiˈ aj kawil tiˈjjo lo, ok kxmoxitil quˈn, tuˈntzin ntiˈ tuˈn tbˈaj kyiˈja.


Sillä totisesti minä sanon teille: kunnes taivas ja maa katoavat, ei laista katoa pieninkään kirjain, ei ainoakaan piirto, ennenkuin kaikki on tapahtunut. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, nlay najjo kawbˈil lo, nipela jun tal netzˈ yol tiˈj, ajxi tjapin bˈaj tkyaqil t‑xim Dios, ex ajxi tikyˈ kyaˈj ex txˈotxˈ.


Sillä me emme rohkene lukeutua emmekä verrata itseämme eräisiin, jotka itseänsä suosittelevat; mutta he ovat ymmärtämättömiä, kun mittaavat itsensä omalla itsellään ja vertailevat itseään omaan itseensä. 	 Quˈn nlay qo ela jun elnin junx kyukˈa junjun, a nchi nimsin kyibˈ kyil kyibˈx, ayeˈ nchi yolin qa wenqe, ex qa at tumil kyukˈa; qatzila qa attz, me noq te jun nukˈbˈil kyibˈ kyxolx. Ntiˈxla tumil ikyjo.


Te miehet, veljet, on lupa teille rohkeasti sanoa, mitä kantaisäämme Daavidiin tulee, että hän on sekä kuollut että haudattu; onhan hänen hautansa meidän keskellämme vielä tänäkin päivänä. 	 Ayiˈy nxjalil, chi Pegr, kyqˈontza ambˈil weˈy, tuˈn t‑xi nqˈmaˈn kyeˈy; twutzxix qa a qxeˈchil David kyim, ex kux muqet, ex lu muqbˈilte; atx qxol jaˈlin.


ja sanoi: "Me olemme kieltämällä kieltäneet teitä opettamasta tähän nimeen; ja katso, te olette täyttäneet Jerusalemin opetuksellanne ja tahdotte saattaa meidän päällemme tuon miehen veren". 	 ¿Ma nya otaq txi qqˈmaˈn kujxix wen kyeˈy, tuˈn mina chi xnaqˈtzinila tiˈjjo ichin Jesús? ¿Me titziˈn ma kubˈ kybˈinchiˈn? Ma bˈaj kyyoliˈn kyxol kykyaqil xjal te Jerusalén a xnaqˈtzbˈil. Ex kyaja tuˈn tok kyqˈoˈn te qpaja a tkyimliˈn ichin anetziˈn, chiˈ.


Ei kukaan joka sytyttää lampun, peitä sitä astialla tai pane vuoteen alle, vaan panee sen lampunjalkaan, että sisälletulijat näkisivät valon. 	 Yolin Jesús tiˈjjo juntl techil lo: Mix aˈl jun te xjal aku tzˈok txqonte jun tzaj, tuˈntzintla at spikyˈin tuja, exsin liwey tuˈn tkubˈ tmaqsiˈnl, mo tuˈn tokx tqˈoˈnl tjaqˈ jun watbˈil. Qalaˈ k‑okil txqet jun te tzaj, exsin tuˈn tjax qˈoyit twiˈ jun xtankoˈl, tuˈntzintla spikyˈin te kyeˈ, a nchi okxik tuja. Ex ikyxjo ajo nyola nlay bˈant tuˈn tmaqet.


Ja ne, jotka kulkivat edellä, ja jotka seurasivat, huusivat: "Hoosianna, siunattu olkoon hän, joka tulee Herran nimeen! 	 I bˈaj kubˈ nejjo txqan xjal twutz, ex txqantl bˈaj ok lipe; kykyaqilxtaq nchi bˈaj bˈitzin wen, ex kyqˈmaˈntaq: Qo bˈitzin tiˈj tbˈi a tzul tiˈj tbˈi tAjaw Tkyaqil, quˈn kyˈiwlinxix.


Voi teitä, te sokeat taluttajat, jotka sanotte: `Jos joku vannoo temppelin kautta, niin se ei ole mitään; mutta jos joku vannoo temppelin kullan kautta, niin hän on valaansa sidottu`! 	 Bˈisbˈajilxla kyeˈy, ayiˈy xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil exqetziˈn Parisey xmiletzˈ. Quˈn nchi bˈaj bˈetjiˈy tkyaqil twutz txˈotxˈ xmoxil kyexjal tuˈn kynimin kyukˈiy tiˈjjo kynimbˈila. Ex ajtzin tkubˈ jun xjal kyuˈn, ma txi kyqˈoˈn toj il, tuˈn t‑xiˈ toj qˈaqˈ te jun majx tzeˈnku kyeˈ.


Mutta antakaa almuksi se, mikä sisällä on; katso, silloin kaikki on teille puhdasta. 	 Tuˈnpetziˈn, tnejilxix, kyqˈonxsinjiˈy oyaj te mojbˈil tukˈa jun kyanmiˈn txjonxix, ex noq tuˈn ikyjo, tkyaqilx kychwinqila ok k‑elil saqix.


Jotka nyt ottivat hänen sanansa vastaan, ne kastettiin, ja niin heitä lisääntyi sinä päivänä noin kolmetuhatta sielua. 	 Ikytzin bˈajjo, ayetziˈn kubˈ kynimin tyol Pegr, bˈeˈx i kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ. Tojjo qˈij anetziˈn, bˈalaqa oxe mil xjal ok kychmoˈn kyibˈ kyukˈa txqantl nimil.


Ja jos siellä on rauhan lapsi, niin teidän rauhanne on lepäävä hänen päällänsä; mutta jos ei ole, niin se palajaa teille. 	 Ikytziˈn, qa aye xjal iteˈkx tuja at kyoklin tiˈjjo nukˈbˈil lo, ok kbˈantil; metzin qa mina, nlay bˈanttz.


Niin saatana meni Juudaaseen, jota kutsuttiin Iskariotiksi ja joka oli yksi niistä kahdestatoista. 	 Okxsin tajaw il toj tanmin Judas, a Iscariot tbˈi nqˈolbˈajtz, ex toktaq te tkabˈlajajin t‑xnaqˈtzbˈin Jesús.


tietäen, veljet, te Jumalan rakastetut, teidän valitsemisenne: 	 Ayiˈy erman, kˈuˈjlinqiˈy tuˈn qMan Dios; bˈiˈn quˈn qa ax o jaw skˈoˈn kyeˈy,


mutta sinä päivänä, jona Loot lähti Sodomasta, satoi tulta ja tulikiveä taivaasta, ja se hukutti heidät kaikki, 	 Me atzaj teˈ tetz Lot toj tnam te Sodoma, bˈeˈx tzaj chitj qˈaqˈ toj kyaˈj tukˈa nimx tkˈokˈjil tzˈeˈnaq, ex bˈeˈx i bˈaj kyim kykyaqilx.


Mutta hän pani hänet viralta ja herätti heille kuninkaaksi Daavidin, josta hän myös todisti ja sanoi: `Minä olen löytänyt Daavidin, Iisain pojan, sydämeni mukaisen miehen, joka on tekevä kaikessa minun tahtoni`. 	 Kybˈajlinxi abˈqˈe anetziˈn, el qˈiˈn Saúl tojjo toklin tuˈn Dios, ex ok qˈoˈn juntl t‑xel, David tbˈi, ex tqˈma: Ma jyet David wuˈn, tkˈwal Isaí, chi Dios, a jun ichin tbˈanilx ma tzˈele weˈy, ex nimjo taj tuˈn tkubˈ tbˈinchin tkyaqiljo waja.


Mutta ylipapit ja fariseukset olivat antaneet käskyjä, että jos joku tietäisi, missä hän oli, hänen oli annettava se ilmi, jotta he ottaisivat hänet kiinni. 	 Quˈn ayetziˈn Parisey exqetziˈn kynejinel pale otaq kubˈ kyqˈoˈn jun kykawbˈil, qa attaq jun xbˈinte jaˈ taˈtaq Jesús, ilx tiˈj tuˈn tzaj kyiˈn tqanil, tuˈntzintla tok kytzyuˈn, tuˈn tkuˈx toj tze.


Teidän rikkautenne on mädännyt, ja teidän vaatteenne ovat koin syömät; 	 Ikytziˈn, ajo kyqˈinimila ma qˈayj, ex ikyxjo, a kyxbˈaliˈn tbˈanilx ma bˈaj tuˈn pokˈ.


joille Jumala tahtoi tehdä tiettäväksi, kuinka suuri pakanain keskuudessa on tämän salaisuuden kirkkaus: Kristus teissä, kirkkauden toivo. 	 Quˈn taj Dios tuˈn tkubˈ yekˈit twutz tkyaqil Ttanim, tuˈn tel tnikyˈ tiˈjjo t‑xim, a ewintaq. Iky t‑xim Diosjo kyjaluˈn: Qa tkyaqil xjal twutz txˈotxˈ at kyoklin junx, tuˈn kyok te Ttanim Dios, ex tuˈn tokx Jesucrist toj kyanmin. Ex noq tuˈn at Crist toj qanmin, loqo nqo ayoˈn tukˈa tqˈuqbˈil qkˈuˈj, tuˈn qpoˈn junx tukˈa toj kyaˈj, jaˈ qo jawila nimsin tuˈn.


mutta elämän ruhtinaan te tapoitte; hänet Jumala on herättänyt kuolleista, ja me olemme sen todistajat. 	 Ex ikytzin kubˈe kybˈyoˈnejiy Jesús, a tAjaw chwinqil; me jaw anqˈin juntl majl tuˈn Dios. Ex twutzxixjo anetziˈn, quˈn o qliˈy, ex bˈiˈn quˈn.


Mutta siitä päivästä tai hetkestä ei tiedä kukaan, eivät enkelit taivaassa, eikä myöskään Poika, vaan ainoastaan Isä. 	 Me alkye qˈij ex alkye or chin ula, mix aˈl teˈ bˈilte, mixpe aye angel toj kyaˈj, mixpe ayinkuy, a Kˈwalbˈaj te Dios; qalaˈ oˈkx te nMan bˈilte.


Hänen opetuslapsensa sanoivat: "Katso, nyt sinä puhut avonaisesti etkä käytä mitään kuvausta. 	 Tuˈnpetziˈn, xi qqˈmaˈn awoˈy t‑xnaqtzbˈin te: Bˈapetzintz jaˈlin. Akupetzintza ma tzaj nikˈunte qeˈy, ex nya tukˈa techil.


Minun täytyy kerskata; se tosin ei ole hyödyllistä, mutta minä siirryn nyt näkyihin ja Herran ilmestyksiin. 	 Exla qa nya wen tuˈn nnimsin wibˈa kywutza, me il tiˈj tuˈn nbˈinchiˈn, tuˈntzin tel kynikyˈa weˈy, qa jun taqˈnil qMan Diosqinxixa wen. Ex tuˈntzin ikyjo, kˈwel nqˈmaˈn chˈin kyeˈy tiˈjjo a tzaj tyekˈin qAjaw weˈy, nyakuj noq toj wutzikyˈ.


Ja kun teitä vainotaan yhdessä kaupungissa, paetkaa toiseen; sillä totisesti minä sanon teille: te ette ehdi loppuun käydä Israelin kaupunkeja, ennenkuin Ihmisen Poika tulee. 	 Me ajtzin kyok weˈxjal lajol kyeˈy toj jun tnam, liweyx cheˈxa toj juntl. Quˈn twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, naˈmtaqx kyelpin bˈaj kykyaqil tnam toj Israel tuˈn kybˈetintiˈy, aj wula juntl majl, ayiˈn Tkˈwal Ichin.


eikä hän heikontunut uskossansa, vaikka näki, että hänen ruumiinsa oli kuolettunut - sillä hän oli jo noin satavuotias - ja että Saaran kohtu oli kuolettunut; 	 Tuˈn ikyjo, mix kubˈe numje Abraham toj tnimbˈil, exla qa otaq tijin. Ntiˈtaq jun tkˈwal otaq tzul tukˈa t‑xuˈjil, ex chˈixtaq tjapin te jweˈ kˈal abˈqˈe. Ex ikyxjo te Sara, a t‑xuˈjil, ex mibˈin tzˈalin, ex manyor bˈiˈẍ.


Ja hän sanoi heille: "Seuratkaa minua, niin minä teen teistä ihmisten kalastajia". 	 xi tqˈmaˈn Jesús kye: Chi lipeka wiˈja. Quˈn ayetzin kyeˈ nchi chmoˈn kyiẍ jaˈlin, me kchi xel nxnaqˈtziˈn tzeˈn tten tuˈn tbˈant kychmoˈn xjal tuˈn kyklet.


Ja katso, hänen vielä puhuessaan tuli joukko kansaa, ja yksi niistä kahdestatoista, se, jonka nimi oli Juudas, kulki heidän edellään. Ja hän tuli Jeesuksen luo antamaan hänelle suuta. 	 Tzunxtaq nyolin Jesús kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin, tej kypon tilj txqan xjal. Ataq Judas, a attaq toklin kyxol kabˈlajaj t‑xnaqˈtzbˈin, nejnin kywutz. Ok laqˈe maˈtzil te Jesús.


Hän sanoi heille: "Heittäkää verkko oikealle puolelle venhettä, niin saatte". He heittivät verkon, mutta eivät jaksaneet vetää sitä ylös kalojen paljouden tähden. 	 Tzaj tqˈmaˈnl Jesús qeˈy: Xoˈnkuxjiˈy kypaˈy toj juntl ttxlaj bark, toj kyman qˈobˈa, ex kchi tzyetil kyiẍ. Ikytzin kubˈ qbˈinchinjiˈy. Tbˈajlinxiˈ ikyjo, mix jatza pa quˈn toj aˈ, tuˈn talil txqan kyiẍ tkuxtaq toj.


Ja niin he tekivätkin ja lähettivät sen vanhimmille Barnabaan ja Sauluksen kätten kautta. 	 Ikytzin bˈantjo kyuˈn, ex noq te Bernabé ex Saulo xi smaˈne mojbˈil kye nejinel toj Ttanim Dios toj Jerusalén, tuˈn t‑xi kysipin kye nimil antza.


Tämä on minun käskyni, että te rakastatte toisianne, niinkuin minä olen teitä rakastanut. 	 Atzin nnukˈbˈiljiˈy lo, tuˈn kykˈuˈjlin te kyibˈa kyxolxa, tzeˈnku we nchi ok nkˈuˈjliˈn.


Sillä me emme kurota itseämme liiaksi, ikäänkuin emme teihin ulottuisikaan, sillä olemmehan ehtineet Kristuksen evankeliumin julistamisessa teihinkin asti. 	 Aj qa nqo yoliˈn kyiˈja kywutz txqantl, mi nqo yoliˈn tiˈjjo taqˈnbˈin juntl, nyakutlaj tiˈj juntl tzajnin kynimbˈila. Quˈn awoˈy xqo pon nej kyxola yolil Tbˈanil Tqanil Crist.


te, jotka enkelien toimen kautta saitte lain, mutta ette sitä pitäneet." 	 ¿Me tzeˈnx tten, ayiˈy aj Israel? Ayeˈ ojtxe qxeˈchil tzaj tzyuˈnte tkawbˈil Dios noq kyuˈn qe angel, me ayetzin kyeˈ mina nkubˈ kynimiˈn.


Sillä katsokaa, veljet, omaa kutsumistanne: ei ole monta inhimillisesti viisasta, ei monta mahtavaa, ei monta jalosukuista, 	 Ayiˈy erman, bˈiˈn kye kyuˈn, qa ma chi txokliˈy tuˈn kyoka te Ttanim Dios, exla qa nya ilaˈ aj uˈjil kyxola, ex qa nya ilaˈ at kyipin mo at kyoklin kywutzxjal.


Kun nyt tulivat ne, jotka olivat saapuneet yhdennentoista hetken vaiheilla, saivat he kukin denarin. 	 I bˈaj tzaj laqˈe aye, a oˈkx jun or i aqˈnin, ex teyile junjun xi ttzyuˈn jun pwaq te twiˈ kykˈuˈj, nyakutlaj otaq tzˈex kyqˈij tuˈn kyaqˈnin.


Mutta ihmisten nukkuessa hänen vihamiehensä tuli ja kylvi lustetta nisun sekaan ja meni pois. 	 Tej tok bˈaj, bˈeˈx ajtz. Me tej qok yupj, ul jun ajqˈoj, ex xi tchtoˈntl jun wiq kˈul toj triy, ex bˈeˈx oq.


Isät, älkää kiihoittako lapsianne, etteivät he kävisi aroiksi. 	 Ex ikyqex kyejiˈy manbˈaj, kybˈinchinkujiˈy jikyin wen kyukˈa kykˈwala, ex nya tukˈa tyabˈ kywiˈy, tuˈn mina jaw bˈaj kykˈuˈj.


Kun sen kuulimme, pyysimme, sekä me että ne, jotka siellä asuivat, ettei hän menisi Jerusalemiin. 	 Tej qbˈintejiˈy ikyjo, exqetziˈn aj Cesarea, o kubˈsin qwutza te Pabl, tuˈn mina txiˈye tzma Jerusalén.


Mutta kun hänen isäntänsä näkivät, että tulojen toivo oli heiltä kadonnut, ottivat he Paavalin ja Silaan kiinni ja vetivät heidät torille hallitusmiesten eteen. 	 Me atzaj teˈ tel kynikyˈ tajaw kuˈxin qya, qa nlay kykanbˈe txqantl pwaq tuˈn, bˈeˈxsin ok kytzyuˈntz Pabl ex Silas,


He sanoivat hänelle: "Juudean Beetlehemissä; sillä näin on kirjoitettu profeetan kautta: 	 Aye nejinel kyxol aj Judiy xi kytzaqˈwin: Toj tnam Belén toj txˈotxˈ Judey, chi chiˈ. Quˈn ikytziˈn kyij ttzˈibˈin yolil Tyol Dios ojtxe. Chiˈ kyjaluˈn:


Ja Jumala on eläviksi tehnyt teidät, jotka olitte kuolleet rikoksiinne ja synteihinne, 	 Quˈn ojtxe kyimnintaq otoˈye twutz Dios, noq tuˈn tpajjo tkyaqil qil ex jniˈ qachbˈil,


Ja he ristiinnaulitsivat hänet ja jakoivat keskenään hänen vaatteensa heittäen niistä arpaa, mitä kukin oli saava. 	 Bˈeˈxsin jaw kypejkˈiˈn xqˈuqil te Rom twutz cruz, ex bˈaj kubˈ kypaˈn t‑xbˈalin Jesús kywutz. Me nej, i bˈaj saqchan tiˈj alkyetaq tuˈn tkanbˈinte, tuˈn t‑xi tiˈn.


Niin Maria sanoi enkelille: "Kuinka tämä voi tapahtua, kun minä en miehestä mitään tiedä?" 	 Xi ttzaqˈwin Mariy te angel: ¿Tzeˈn tten tuˈn tok tzˈaq wala, ex bˈajxi chin kubˈ kẍeyiy tukˈa jun ichin? chiˈ.


Ja kun päivä jo oli pitkälle kulunut, menivät hänen opetuslapsensa hänen tykönsä ja sanoivat: "Tämä paikka on autio, ja aika on jo myöhäinen; 	 Teˈ qok yupj, xi kyqˈmaˈn t‑xnaqˈtzbˈin te: Ma qoqixte. Chqˈonqexjiy xjal tuˈn kyxiˈ tojile najbˈil ex kyojile muchˈ tnam, tuˈn kyxiˈ laqˈol kywa, quˈn ntiˈ bˈaˈn txi kywaˈn tzaluˈn, chi chiˈ.


Ja heidän päästäessään varsaa sen omistajat sanoivat heille: "Miksi te päästätte varsan?" 	 Tzuntaq nchi pjun tiˈjjo tal bur, tej ttzaj qanin kye kyuˈn tajaw: ¿Tiquˈn n‑el kypjuˈnjiˈy tal bur?


Ja sen muuri oli rakennettu jaspiksesta, ja kaupunki oli puhdasta kultaa, puhtaan lasin kaltaista. 	 Atzin tiˈjile bˈinchin tuˈn abˈj jaspe, ex atzin tnam bˈinchin tuˈn qˈanpwaq, ikyxix kaˈyin tzeˈnku kaˈybˈil wutzbˈaj. Ntiˈ chˈin tzˈil tiˈj.


ettei saatana pääsisi meistä voitolle; sillä hänen juonensa eivät ole meille tuntemattomat. 	 Quˈn qa ma kubˈ qnajsin til juntl, mi qo kubˈ tuˈn tajaw il, quˈn bˈiˈn quˈn, qa ilaˈ tumil tzeˈn tten tuˈn qkubˈ tsbˈuˈn.


Ja yhdeksännen hetken vaiheilla Jeesus huusi suurella äänellä sanoen: "Eeli, Eeli, lama sabaktani?" Se on: Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit? 	 Ax orjo jaw ẍchˈin Jesús kujxix wen, ex tqˈma: Eli, Eli, ¿Lama sabactani? Atzin tzˈelpineˈ yol lo, NMan Dios, nMan Dios, ¿Tiˈxsin quˈn ma chin kyij ttzaqpiˈn?


Kumpi on helpompaa, sanoako: `Sinun syntisi ovat sinulle anteeksi annetut`, vai sanoa: `Nouse ja käy`? 	 ¿Ankye junx tzˈele tuˈn t‑xi qˈmet, tuˈn tkubˈ najsit til jun xjal, a tzeˈnkuljo tuˈn t‑xi qˈmet: Weˈksa, ex kux bˈeta? ¿Ma nyapela a te kujxixjo a tuˈn tnajsit til jun xjal?


sillä minä toivon pian näkeväni sinut, ja silloin saamme suullisesti puhella. 	 quˈn waja tuˈn nkaniˈn loltiy, ex tuˈn nyolinkuy tukˈiy.


Iloitkaa sinä päivänä, riemuun ratketkaa; sillä katso, teidän palkkanne on suuri taivaassa; sillä näin tekivät heidän isänsä profeetoille. 	 Qa ma tzikyˈx kyuˈn, chi tzeˈjixa, ex chi tzalajxa, quˈn ktzajil tqˈoˈn Dios nim t‑xel kyeˈy toj kyaˈj, tzeˈnku xi tqˈoˈn kye yolil Tyol Dios ojtxe, tuˈn nim sikyˈx kyuˈn, tzeˈnkuxjo kye jaˈlin.


ja löydettyään yhden kallisarvoisen helmen hän meni ja myi kaikki, mitä hänellä oli, ja osti sen. 	 Ajtzin tknet jun tuˈn, a wiˈyilxix wen, kbˈaj xel tkˈayin tkyaqiljo at te, noq tuˈn tlaqˈetku tal abˈj tuˈn.


Mutta jos silmäsi on viallinen, niin koko ruumiisi on pimeä. Jos siis se valo, joka sinussa on, on pimeyttä, kuinka suuri onkaan pimeys! 	 Me qatzin ma txi kyqˈoˈn ambˈil te kywutza noq tuˈn kykaˈyiˈn tiˈjjo nya wen, ex ikyxjo ok k‑okil kyanmiˈn te nya wen, ex toj qxopin. Mi qe kykˈuˈja tiˈj jun kyanmiˈn nya wen, quˈn kchi kˈwel sbˈuˈn tuˈn, tuˈn kyxi qˈiˈn toj manyor qxopin.


Ja kulkiessaan tietä he tulivat veden ääreen; ja hoviherra sanoi: "Katso, tässä on vettä. Mikä estää kastamasta minua?" 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, tej kypon kanin toj jun txˈotxˈ jaˈ attaq aˈ, xitzin tqˈmaˈn tej aj Etiopía kyjaluˈn: Atpe te aˈ tzaluˈn. ¿Atpela tkyˈi tuˈn nkuˈxa toj aˈ te jawsbˈil aˈ?


ei ole ketään ymmärtäväistä, ei ketään, joka etsii Jumalaa; 	 Ex mix aˈl jun n‑el tnikyˈ te Dios, ex mix aˈl jun njyon tiˈj.


Ja kun he olivat keskenään erimielisiä, erosivat he toisistaan, Paavalin sanoessa ainoastaan nämä sanat: "Oikein on Pyhä Henki puhunut profeetta Esaiaan kautta teidän isillenne, 	 Tbˈajlinxiˈ yolin Pabl, bˈeˈx el kypaˈn kyibˈ, quˈn tuˈn mix jaˈtaq nchi kyija toj wen kyxolilex. Xitzin tqˈmaˈn Pabl kye kyjaluˈn: Wen teˈ a bˈaj tyolin Xewbˈaj Xjan kyeˈ ojtxe qxjalil, tej tkyij tzˈibˈin tuˈn Isaías, a yolil Tyol Dios, a chiˈ kyjaluˈn:


Silloin hänen äänensä järkytti maata, mutta nyt hän on luvannut sanoen: "Vielä kerran minä liikutan maan, jopa taivaankin". 	 Tej tyolin Dios tukˈa Moisés ojtxe, tzaj luˈlin txˈotxˈ noq tuˈn Tyol. Me tbˈajlinxiˈ ilaˈ abˈqˈe, tqˈma juntl majl Dios kyjaluˈn: Juntl majl ok kchi tzajil luˈlin nya noq oˈkx txˈotxˈ, qalaˈ majx jniˈ kyaˈj.


Hän, joka teitä kutsuu, on uskollinen, ja hän on sen myös tekevä. 	 Quˈn tzˈaqlexix teˈ, a ma txkon kyeˈy, tuˈn tjapin bˈaj Tyol, tzeˈnkuxjo ma tzaj tqˈmaˈn kyeˈy.


Mutta Ananias vastasi: "Herra, minä olen monelta kuullut siitä miehestä, kuinka paljon pahaa hän on tehnyt sinun pyhillesi Jerusalemissa; 	 Tej tbˈinte Ananías ikyjo, tqˈma: WAjaw, ilaˈ o yolin tiˈjjo ichin anetziˈn, ex tiˈjjo tkyaqil nya bˈaˈn o bˈant tuˈn toj Jerusalén, a xjan Ttanima.


Niin useat juutalaisista, jotka olivat tulleet Marian luokse ja nähneet, mitä Jeesus teki, uskoivat häneen. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, nimx Judiy, ayej o chex lipe tiˈj Mariy, ex ok kykaˈyiˈn bˈant tuˈn Jesús, i nimin tiˈj.


Mutta kun hedelmä on kypsynyt, lähettää hän kohta sinne sirpin, sillä elonaika on käsissä." 	 Ajtzin tzqijtz, njaw tchmoˈn ex njaw tkˈuˈn. Ikytzin tten Tyol Diosjo toj tanmin jun xjal.


mutta maailman huolet ja rikkauden viettelys ja muut himot pääsevät valtaan ja tukahuttavat sanan, ja se jää hedelmättömäksi. 	 me oˈkxtza nchi bˈisine tiˈj tkyaqiljo tkubˈ twutz txˈotxˈ. Ex kyaj tuˈn tten tkyaqil tiˈchaqku tiˈ kye ex jniˈ kyqˈinimil. Tuˈntzintzjo anetziˈn, n‑el naje kynimbˈil tiˈj Dios. Ikyxsin tzeˈnku triy njaw chˈiy toj txˈiˈx. Noq n‑el xkyˈiˈsix ex ntiˈ toj n‑el.


kun te toisaalta olitte häväistysten ja ahdistusten alaisina, kaikkien katseltavina, toisaalta taas tulitte niiden osaveljiksi, joiden kävi samalla tavalla. 	 Quˈn atku junjun maj, ma chi ok yisoˈn junjun kyeˈ, ex iteˈ junjun ma chi ok bˈyoˈn kywutzxjal. Me iteˈ junjuntl ok kymujbˈin kyibˈ kyukˈa txqantl nimil, qˈol jun tumil tuˈn tjaw kyin kyibˈ toj kynimbˈil, tej tul kaniˈn nya bˈaˈn tzeˈnku luˈn kyiˈj, noq tuˈn tpaj kynimbˈil.


Jeesus sanoi hänelle: "Sinun veljesi on nouseva ylös". 	 Xi tqˈmaˈn Jesús te: Kjawil anqˈintl te t‑xibˈinch.


Ja tultuaan ulos synagoogasta he menivät kohta Simonin ja Andreaan taloon Jaakobin ja Johanneksen kanssa. 	 Tej tetz Jesús tukˈa Santyaw ex Juan tojjo muˈẍ ja te naˈbˈl Dios, bˈeˈx i xiˈ tja Simun ex Andrés.


ja he sen huomasivat, pakenivat he Lykaonian kaupunkeihin, Lystraan ja Derbeen, ja niiden ympäristöön. 	 Me atzaj teˈ kybˈiˈnte Pabl ex Bernabé, bˈeˈx i okx tzma Listra ex Derbe, tnamqe toj txˈotxˈ te Licaonia, ex kyojjo najbˈil iteˈtaq kyiˈjile.


Niin Jeesus meni ja otti leivän ja antoi heille, ja samoin kalan. 	 Ex jun paqx tzaj laqˈe Jesús qkˈatza, ex jaw ttzyuˈn wabˈj toj tqˈobˈ, exsin tzaj tqˈoˈntz qeˈy, ex ikyx oke kyiẍjo tuˈn.


nousi ehtoolliselta ja riisui vaippansa, otti liinavaatteen ja vyötti sillä itsensä. 	 Tuˈnpetziˈn, a tzmataq nqo waˈn, ja weˈks tiˈj meẍ, el tiˈn ttxoˈw, ex ok tbˈaltzˈin jun bˈuˈẍ tiˈj tkˈuˈj,


sillä hänessä me elämme ja liikumme ja olemme, niinkuin myös muutamat teidän runoilijoistanne ovat sanoneet: `Sillä me olemme myös hänen sukuansa`. 	 quˈn itzˈqo noq tuˈn Dios, ex noq tuˈn, nqo yekje, ex nqo anqˈin. Tzeˈnkux kyyoljo junjun kyxjalila, a aj tzˈibˈilqe, a kyqˈma kyjaluˈn: Awotzinqe tyajil Diosqo, chi chiˈ.


Ja mitä hän on nähnyt ja kuullut, sitä hän todistaa; ja hänen todistustansa ei kukaan ota vastaan. 	 Quˈn ate Jesús tzaj tiˈn tqanil tiˈjjo tkyaqil a o tli ex o tbˈi toj kyaˈj, me mix aˈlx jun nxi niminte.


Mutta kieltämätöntä on, että halvempi saa siunauksen paremmaltaan. 	 Ex bˈiˈn quˈn, qa alkye jun nkubˈ qˈoˈnte kyˈiwbˈil kyibˈajjo xjal, nimxixtl teˈ toklin kyibˈajjo txqantl xjal, aye nchi kubˈ tkyˈiwlin. Tuˈn ikyjo, ate Melquisedec nimxixtl toklin tibˈaj Abraham.


Niin Sakarias sanoi enkelille: "Kuinka minä tämän käsittäisin? Sillä minä olen vanha, ja minun vaimoni on iälliseksi tullut." 	 Xi tqˈmaˈn Zakariy te angel: ¿Tiˈn ktzajil tqˈoˈn weˈy tuˈn t‑xi niminjiˈy tyola? Quˈn noq taˈẍqinla ex ikyx nxuˈjiljiˈy, ¿Exsin tuˈn tul jun nkˈwala jaˈlin?


Minä en siis juokse umpimähkään, en taistele niinkuin ilmaan hosuen, 	 Tzeˈnku weˈ nkubˈ nbˈinchiˈn toj nnimbˈila tzeˈnku jun rinil lajoˈnxix tuˈn jikyin wen, tuˈn tkanin tzma jaˈ taˈye chojbˈil. Ex ikyx tzeˈnku jun bˈujil toj saqchbˈil, nya noq k‑okil ten tzaqpilkye tqˈobˈ, qalaˈ ok tjyabˈil jaˈ tumil k‑aqˈila tukˈa tuˈn.


mutta minun oikealla tai vasemmalla puolellani istuminen ei ole minun annettavissani, vaan se annetaan niille, joille se on valmistettu". 	 me atziˈn tuˈn tkubˈ qe jun kyeˈ toj nman qˈobˈa ex juntl toj nẍnayaja kawil wukˈiy, nyaqin weˈ tiˈj teˈ; qalaˈ a nMaˈn, quˈn oˈkx teˈ ojtzqilte ex bˈilte alqe kxele tqˈoˈne.


Kavahtakaa ihmisiä, sillä he vetävät teidät oikeuksiin, ja synagoogissaan he teitä ruoskivat; 	 Bˈaˈnqexa, quˈn kchi xeˈl qˈoˈn kyuˈn toj kyqˈobˈ kawil, ex kchi okil lipin kyiˈja kyojjo muˈẍ ja te kynaˈbˈlxjal Dios.


ja neuvottelivat, kuinka ottaisivat Jeesuksen kiinni kavaluudella ja tappaisivat hänet. 	 Ex ma bˈaj kyjyoˈn tumil, tzeˈn tuˈn ttzyet Jesús kyuˈn tukˈa sbˈubˈl, ex tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn.


Oli rikas mies, joka pukeutui purppuraan ja hienoihin pellavavaatteisiin ja eli joka päivä ilossa loisteliaasti. 	 Attaq jun xjal qˈinin, tbˈanilqextaqjo t‑xbˈalin nchi ok, exsin twiˈ wiˈyilqetaq. Tkyaqil qˈij tzuntaq n‑ikyˈsin nintz qˈij, ex tbˈanilxtaq waˈn nbˈaj toj tja.


Mutta sen kuultuaan Jeesus sanoi hänelle: "Älä pelkää; usko ainoastaan, niin hän paranee". 	 Me bˈeˈx bˈij teˈ lo tuˈn Jesús, exsin xi tqˈmaˈntz te Jayr kyjaluˈn: Mina tzaj xobˈa, oˈkx qe tkˈuˈja wiˈja, ex ok kqˈanitil te tkˈwal, chiˈ.


Mutta Elymas, noita - sillä niin tulkitaan hänen nimensä - vastusti heitä, koettaen kääntää käskynhaltijaa pois uskosta. 	 Me atzin tej yuẍ, a Elimas tbˈi toj yol griego, bˈeˈx i kubˈ tmeqoˈn, quˈn tajtaq, tuˈn mina t‑xi tnimin nmaq kawil Tyol Dios.


sillä hän on katsonut palvelijattarensa alhaisuuteen. Katso, tästedes kaikki sukupolvet ylistävät minua autuaaksi. 	 Ntiˈxtaq wokliˈn, me atziˈn jaˈlin, ma chin tzaj tkaˈyiˈn Dios. Oˈkqinxa nimxix wokliˈn kyxoljo jniˈ xjal jaˈlin.


Niin kansa, joka seisoi ja kuuli sen, sanoi ukkosen jylisseen. Toiset sanoivat: "Häntä puhutteli enkeli". 	 Ayetziˈn xjal iteˈtaq tkˈatz, te kybˈinte yol luˈn, xi kyqˈmaˈn kyxolile, qa noq jun qˈankyaq jaw tinin. Me junjuntl qˈmante qa jun angel tzaj yolin tukˈa.


Ja he olivat hämmästyksissään hänen opetuksestansa, sillä hänen puheessansa oli voima. 	 Ex bˈeˈx i jaw kaˈylaj kyeˈ xjal tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil, quˈn nimxtaq kyokliˈn Tyol.


korkeammalle kaikkea hallitusta ja valtaa ja voimaa ja herrautta ja jokaista nimeä, mikä mainitaan, ei ainoastaan tässä maailmanajassa, vaan myös tulevassa. 	 Xi tqˈoˈn Dios toklin kyibˈajjo tkyaqil nukˈbˈil, ex tkyaqil kawbˈil, ex jniˈ at tipin, ex kykyaqiljo nejinelqe, ex tibˈaj tkyaqiljo a n‑ok qˈoˈn kyoklin tojjo tqˈijil jaˈlin, ex tojjo tzul kanin.


Jeesus sanoi hänelle: "Enkö minä sanonut sinulle, että jos uskoisit, niin sinä näkisit Jumalan kirkkauden?" 	 Me ante Jesús xi tqˈmaˈn te: ¿Ma nyatzin ma txi nqˈmaˈn teˈy, qa ma txi tnimiˈn, okpin ktlabˈil te nimxix tipin Dios?


"Muita hän on auttanut, itseään ei voi auttaa. Onhan hän Israelin kuningas; astukoon nyt alas ristiltä, niin me uskomme häneen. 	 ¿Tzeˈn tten nbˈaj klettaq junjuntl xjal tuˈn, me antetz, mix klet‑x tuˈnx tibˈ? ¿Ma nyaˈtziˈn nmaq kawil qibˈaj, a awo aj Israel? In tkuˈtz twutz cruz jaˈlin, tuˈn t‑xi qnimin.


Sentähden, katso, minä lähetän teidän tykönne profeettoja ja viisaita ja kirjanoppineita. Muutamat heistä te tapatte ja ristiinnaulitsette, ja toisia heistä te ruoskitte synagoogissanne ja vainoatte kaupungista kaupunkiin; 	 ¡Maˈ kan, ex maˈ tyajil qˈantinqiˈy! ¿Tzeˈntzin tten tuˈn kyel oqa twutzjo kawbˈil tzul, a qˈaqˈ, a tzunx njulinx wen?


Etkö usko, että minä olen Isässä, ja että Isä on minussa? Niitä sanoja, jotka minä teille puhun, minä en puhu itsestäni; ja Isä, joka minussa asuu, tekee teot, jotka ovat hänen. 	 ¿Ma miˈtzin nxi tnimiˈn, qa mujleqiˈn tukˈa nMaˈn, ex mujle nMaˈn wukˈiy? Tuˈnpetziˈn, tkyaqiljo jniˈ yol nxi nqˈmaˈn, nya wekuy, qalaˈ te nMaˈn, a najle wukˈiy, ex aku n‑aqˈnin wukˈiy tuˈn tbˈantjo jniˈ tajbˈil.


Noita tietämättömyyden aikoja Jumala on kärsinyt, mutta nyt hän tekee tiettäväksi, että kaikkien ihmisten kaikkialla on tehtävä parannus. 	 Ma tzikyˈx tnaˈljtzjo tqˈijil ojtxe tuˈn Dios, a mi n‑eltaq kynikyˈxjal te. Me atzin jaˈlin, ntzaj tqˈmaˈn qe qkyaqilx toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, tuˈn qmeltzˈaj tukˈa,


Ja vaimo meni kotiinsa ja havaitsi lapsen makaavan vuoteella ja riivaajan lähteneen hänestä. 	 Atzin teˈ tkanin qya tja, kuẍletaqjo tal twiˈ twatbˈil, quˈn otaq tzˈexjo taqˈnil tajaw il toj tanmin.


Jos minä ihmisten tavoin olen taistellut petojen kanssa Efesossa, mitä hyötyä minulle siitä on? Jos kuolleet eivät heräjä, niin: "syökäämme ja juokaamme, sillä huomenna me kuolemme". 	 Qa ma tzˈok tilil wuˈn tuˈn nyoliˈn Tbˈanil Tqanil kyukˈaxjal toj Éfeso, ayeˈ mi n‑okx toj kywiˈ, tzeˈnqeku toj kˈul txuk, mix aˈl n‑oksin kyiˈj, me ¿Tiˈtzin nkanebˈa tiˈj, qa oˈkx nchin bˈisinjiˈy tiˈj jun chojbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex noqit mi nchi jaw anqˈin kyimnin? Noqit ikytzjo, bˈaˈntla tuˈn tkubˈ qqˈmaˈn tzeˈnku ntqˈmaˈn jun yol kyxolxjal: Qo waˈn ex qo txˈujte, quˈn yajtzilaˈ qa xqo kyimku nchiˈj.


Mutta ettemme heitä loukkaisi, niin mene ja heitä onki järveen. Ota sitten ensiksi saamasi kala, ja kun avaat sen suun, löydät hopearahan. Ota se ja anna heille minun puolestani ja omasta puolestasi." 	 Xi ttzaqˈwin Pegr: Ayeˈ jniˈ noq xjalqexa, chi Pegr. Ex xi tqˈmaˈn Jesús te: ¡Ikytziˈn! Quˈn ayetziˈn kˈwalbˈaj ntiˈ kykˈas twutz kawil. Ikytzintlaˈ qetz ntiˈtla tuˈn qchojinqe pwaq te mojbˈil tiˈj ja te naˈbˈl Dios, quˈn Tkˈwal Diosqo.


eivätkä kiinnittäisi huomiotansa juutalaisiin taruihin eikä totuudesta pois kääntyvien ihmisten käskyihin. 	 ex tuˈn mina txiˈ ambˈil te kyxnaqˈtzbˈil xjal aj Judiy, a ntiˈ tumil, ex a tzajnin kye ojtxe qxjalila; ex tuˈn mina txi kybˈiˈnjiˈy a kyajbˈil, quˈn aye xjal luˈn ma kyij kyiˈjlin a yol twutzxix.


Mitä sitten, jos saatte nähdä Ihmisen Pojan nousevan sinne, missä hän oli ennen! 	 Bˈalaqa tuˈn n‑ok kykaˈyiˈn nyakuj jun xjalqiˈn te twutz txˈotxˈ. ¿Me tiˈtzila kyqˈmaˈy, aj nxi kykaˈyiˈn, aj njaxa toj kyaˈj, ayiˈn Tkˈwal Ichin, qˈuqleqinkxa toj nqˈuqbˈila, a jaˈ intinetaqa te tnejil? ¿Akupela txi kyqˈmaˈn qa nya wenjo nxnaqˈtzbˈila?


Silloin vastasi eräs mies kansanjoukosta hänelle: "Opettaja, minä toin sinun tykösi poikani, jossa on mykkä henki. 	 Tzajtzin ttzaqˈwin jun ichin kyxoljo txqan xjal: Xnaqˈtzil, ma tzaj wiˈn nkˈwala twutza, tuˈn tkubˈ tqˈaniˈn, quˈn mina nbˈant tyolin, tuˈn tzyuˈn tuˈn jun taqˈnil tajaw il.


Menkää siis teiden risteyksiin ja kutsukaa häihin, keitä tapaatte.` 	 Ku kyxiˈ toj xkyˈich bˈe, ex kyojileˈ jniˈ nim bˈe toj tnam, ex kytxkonqetza aˈlchaqx kye xjaltz jaˈlin, tuˈn kytzaj toj mejebˈlin.


ja hän lähtee villitsemään maan neljällä kulmalla olevia kansoja, Googia ja Maagogia, kootakseen heidät sotaan, ja niiden luku on kuin meren hiekka. 	 ex kjawitz, tuˈn tsbˈuˈn tibˈaj tkyaqilxjal toj tkyaqil nmaq tnam twutz txˈotxˈ, a Gog ex Magog. Ex ktzajil tchmoˈn, tuˈn kyxiˈ toj jyoj qˈoj. Ma nintz kybˈaj, tzeˈnku tzˈawin ttzi ttxuyil aˈ.


Niin siellä oli vuorella suuri sikalauma laitumella; ja ne pyysivät häntä, että hän antaisi heille luvan mennä sikoihin. Ja hän antoi niille luvan. 	 Me quˈn tuˈn iteˈtaq txqan kuch nchi waˈntaq twiˈ wutz, xitzin kyqaniˈn taqˈnil tajaw il te Jesús, tuˈntzintla t‑xi tqˈoˈn ambˈil kye, tuˈn kyokx kyojjo kye kuch. Xitzin tqˈoˈn Jesús ambˈil kye.


Sillä joka häpeää minua ja minun sanojani tässä avionrikkojassa ja syntisessä sukupolvessa, sitä myös Ihmisen Poika on häpeävä, kun hän tulee Isänsä kirkkaudessa pyhien enkelien kanssa." 	 Ikytziˈn, aj qa at jun saj txˈixwe wiˈja ex tiˈjjo nyola kywutzjo jniˈ xjal aj il, ex ikyx wejiˈy, ayiˈn Tkˈwal Ichin, ex ok kchin tzajil txˈixwe weˈ te, aj wula tukˈa nkawbˈila ex tukˈa tkyaqil tqoptzˈajiyil nMaˈn junx kyukˈa jniˈ xjan angel.


Jolla on korvat, se kuulkoon. 	 Qa at kywiˈy te bˈilte, kybˈinkujiˈy tkyaqiljo nxi nqˈmaˈn kyeˈy.


Mutta heidän salahankkeensa tuli Sauluksen tietoon. Ja he vartioivat porttejakin yöt päivät, saadakseen hänet tapetuksi. 	 me bˈeˈx kanin te Saulo tiˈj. Ayetzin bˈiyil nkubˈtaq kyyoˈn qˈijl ex qnikyˈin ttxanila tnam, tuˈn tkubˈ bˈyet.


"Sillä taivasten valtakunta on perheenisännän kaltainen, joka varhain aamulla lähti ulos palkkaamaan työmiehiä viinitarhaansa. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús: A Tkawbˈil Dios toj kyaˈj, ikytziˈn tzeˈnku jun tajaw aqˈuntl; xiˈ qlixje wen toj plas jyol taqˈnil, tuˈn kyxiˈ aqˈnil toj tqan uv.


Mutta kun he tulivat Jeesuksen luo ja näkivät hänet jo kuolleeksi, eivät he rikkoneet hänen luitaan, 	 Me atzaj teˈ kyxi laqˈe tkˈatz Jesús, ok kykaˈyin qa otaq tzˈel kyim. Tuˈnpetziˈn, mix oke kywaqˈine tkux Jesús.


Sillä hän on jossakin sanonut seitsemännestä päivästä näin: "Ja Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä kaikista teoistansa"; 	 Ex toj Tuˈjil Tyol Dios, tqˈma kyjaluˈn tiˈjjo twuqin qˈij: Ajlan te Dios toj twuqin qˈij, tej bˈantjo tkyaqil taqˈin.


Mutta heidän mennessään, katso, muutamat vartijaväestä tulivat kaupunkiin ja ilmoittivat ylipapeille kaikki, mitä oli tapahtunut. 	 Nchi bˈettaqjo qya, tej kypon xoˈl qˈaqˈ toj tnam, ex i ok ten qˈmalte kye kynejil pale tkyaqiljo otaq bˈaj.


Eikö meillä olisi oikeus saada ruokamme ja juomamme? 	 Quˈn tuˈn tsanjil Jesúsqiˈn, il tiˈj tuˈn ttzaj kyqˈoˈn nwaˈy ex nkˈwaˈy.


Ennen te olitte pimeys, mutta nyt te olette valkeus Herrassa. Vaeltakaa valkeuden lapsina 	 Quˈn atzin ojtxe, nchi bˈettaqa toj qxopin; me atzin jaˈlin, noq tuˈn kymujbˈil kyibˈa tukˈa qAjaw, nchi bˈeta tqan qˈijil. Chi bˈet‑xsintza toj kychwinqila, tzeˈnqeku nchi bˈet tqan qˈijil.


en tarkoita sinun omaatuntoasi, vaan tuon toisen; sillä miksi minun vapauteni joutuisi toisen omantunnon tuomittavaksi? 	 tuˈntzintla mi kubˈ kybˈinchiˈn a nya wen tuˈn tbˈinchinte jun nimil toj twutzjo nya nimil, iˈchaqxla ntiˈ tkyˈi twutz Dios. Me qa ikyjo, aku bˈant tuˈn ttzaj tqanin weˈy kyjaluˈn: ¿Me tiquˈn nyolbˈiˈn wiˈja tiˈj jun tiˈ, a ntiˈ tkyˈi twutz Dios, exla qa at tkyˈi twutz jun aˈla?


Niin hän tapasi pyhäkössä ne, jotka myivät härkiä ja lampaita ja kyyhkysiä, ja rahanvaihtajat istumassa. 	 Ex okx tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, jaˈ ate junjun sbˈul nchi bˈaj kˈayin aluˈmj te chojbˈil kyilxjal, tzeˈnku wakx, rit ex palom. Ex ikyxjo, ok tkaˈyin aye xjal nya wen qˈuqejqe txˈexbˈil pwaq.


Armo ja rauha lisääntyköön teille Jumalan ja meidän Herramme Jeesuksen tuntemisen kautta. 	 Noqit aku chˈiy t‑xtalbˈil Dios ex tnukˈbˈil kyukˈiy, tuˈnjo ma tzˈel kynikyˈa tiˈj Dios ex tiˈj qAjaw Jesús.


Ja kun he olivat aterialla ja söivät, sanoi Jeesus: "Totisesti minä sanon teille: yksi teistä kavaltaa minut, yksi, joka syö minun kanssani". 	 Tej kykanin, bˈeˈx i ok ten waˈl. Me nchi bˈaj waˈntaq, teˈ t‑xi tqˈmaˈn Jesús kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, at jun kyeˈ, a luˈ nwaˈn wukˈiy k‑okil meltzˈaj wiˈja, ex kchin xel tkˈayiˈn.


eikä Eliasta lähetetty kenenkään tykö heistä, vaan ainoastaan leskivaimon tykö Siidonin-maan Sareptaan. 	 Me exla qa nimx waˈyaj tzaj toj txˈotxˈ te Israel, mix xaye tchqˈoˈne Dios Elías qanil twa te jun mebˈe qya tzaluˈn toj Israel, qalaˈ antza xi chqˈoˈnil tukˈa jun qya otaq kyim tchmil, tojjo tnam Sarepta, nqayin taˈtaql teˈ tkˈatzjo tnam Sidón tojjo txˈotxˈ te amaqˈ xjal. ¿Tiquˈnil?


Sillä liha himoitsee Henkeä vastaan, ja Henki lihaa vastaan; nämä ovat nimittäin toisiansa vastaan, niin että te ette tee sitä, mitä tahdotte. 	 Quˈn jniˈ ntqanin ojtxe kyteˈn, a nya bˈaˈn, tkyˈeˈ Xewbˈaj Xjan tiˈj; ex a taj Xewbˈaj Xjan, tkyˈeˈ ojtxe kyteˈn tiˈj. Tkyˈeˈ teˈ jun tiˈjjo tajjo juntl, ikyx teˈ juntl. Me axte Xewbˈaj Xjan n‑onin kyeˈy tuˈn tbˈantjo a taj.


Mutta päivän tultua juutalaiset tekivät salaliiton ja vannoivat valan, etteivät söisi eivätkä joisi, ennenkuin olivat tappaneet Paavalin. 	 Atzin tej qsqix, i kyij jun jteˈbˈin Judiy toj wen, tuˈn tkyim Pabl kyuˈn. Kubˈ kyqˈmaˈn kyxolx kyjaluˈn: Kˈwel qkˈluˈn twutz Dios, qa nlay qo waˈn, ex qa nlay qo kˈwan, qa mina xkyim Pabl quˈn.


Mutta hän tiesi heidän ajatuksensa ja sanoi miehelle, jonka käsi oli kuivettunut: "Nouse ja astu esille". Ja hän nousi ja astui esille. 	 Me ataqtzin te Jesús tojtzqiˈntaql teˈ kyxim, exsin xi tqˈmaˈntz teˈ yabˈ: ¡Weˈksa, ex weˈkuy kywutzxjal! Atzin tej ichin bˈeˈx jaw weˈ.


Hän vastasi ja sanoi: "Sentähden, että teidän on annettu tuntea taivasten valtakunnan salaisuudet, mutta heidän ei ole annettu. 	 Tzaj ttzaqˈwin Jesús qeˈy: Ma tzaj tyekˈin Diosjo tumil kyeˈy, tuˈn tel kynikyˈa tiˈjjo a ewintaq ojtxe tiˈjjo Tkawbˈil Dios, a at toj kyaˈj; quˈn metziˈn kyexjal nlay tzˈel kynikyˈ te.


Silloin Jeesus, joka tiesi kaiken, mikä oli häntä kohtaava, astui esiin ja sanoi heille: "Ketä te etsitte?" 	 Me ojtzqiˈntaql te Jesús tuˈn, tkyaqiljo tuˈntaq tbˈaj. Tuˈnpetziˈn, etz laqˈe kˈlulkye, ex xi tqanin kye: ¿Ankye nkyjyoˈn?


Mutta kun väkijoukko oli ajettu ulos, meni hän sisälle ja tarttui hänen käteensä; ja tyttö nousi. 	 Me bˈeˈx i bˈajetz tlajoˈn xjal peˈn. Atzaj teˈ tokpin Jesús tuja, ex jaw ttzyuˈn tqˈobˈjo tal txin, ex bˈeˈx jaw weˈks.


joka kuitenkaan ei ole mikään toinen; on vain eräitä, jotka hämmentävät teitä ja tahtovat vääristellä Kristuksen evankeliumin. 	 Twutzxix nya atx juntl tqanil kolbˈil; qalaˈ ikytzin at junjun ma jaw najsinte kynabˈla, quˈn kyaj tuˈn kytxˈixpin teˈ Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a aku Crist.


Ja eräs hallitusmies kysyi häneltä sanoen: "Hyvä opettaja, mitä minun pitää tekemän, että minä iankaikkisen elämän perisin?" 	 Jun maj, jun kawil xi tqanin te Jesús kyjaluˈn: Ay, xnaqˈtzil wenxix, ¿Tiˈn kˈwel nbˈinchiˈn, tuˈn nkanbˈintejiˈy chwinqil te jun majx?


minä heissä, ja sinä minussa - että he olisivat täydellisesti yhtä, niin että maailma ymmärtäisi, että sinä olet minut lähettänyt ja rakastanut heitä, niinkuin sinä olet minua rakastanut. 	 Noqit aku chi ten wukˈiy, ex a te wukˈiy, tuˈntzintla kyok tzˈaqle junx kykyaqil. Quˈn ikytziˈn k‑elile kynikyˈ xjaljo te, qa ay saj chqˈoˈn weˈy, ex qa kˈuˈjlinqexix tuˈn, tzeˈnku kˈuˈjlinqiˈn tuˈn.


jumalallisessa kärsivällisyydessään, osoittaaksensa vanhurskauttaan nykyajassa, sitä, että hän itse on vanhurskas ja vanhurskauttaa sen, jolla on usko Jeesukseen. 	 Bˈajjo luˈn noq tuˈn tyekˈit jaˈlin, qa tzˈaqlexix qMan Dios, ex qa kukx tzˈaqle, ex ma qo ok tqˈoˈn te tzˈaqle twutz, noq tuˈn qnimbˈil tiˈj Jesús.


Hänessä oli elämä, ja elämä oli ihmisten valkeus. 	 Tuˈn teˈ Yol at tkyaqil chwinqil, ex atziˈn chwinqil n‑el spikyˈe te jun yekˈbˈil tiˈj Dios toj kynabˈlxjal.


mutta joka ei töitä tee, vaan uskoo häneen, joka vanhurskauttaa jumalattoman, sille luetaan hänen uskonsa vanhurskaudeksi; 	 Me metzin qe tiˈjjo kolbˈil, ntiˈ tuˈn qaqˈnin tiˈj. Qalaˈ noq tuˈn qnimbˈil tiˈj qMan Dios, a nchi klet aj il tuˈn, ma qo ok tqˈoˈn te tzˈaqle twutz, ex ma qo klet tuˈn.


ja vaeltakaa rakkaudessa, niinkuin Kristuskin rakasti teitä ja antoi itsensä meidän edestämme lahjaksi ja uhriksi, Jumalalle "suloiseksi tuoksuksi". 	 Kukx chi bˈetjiˈy toj tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyukˈa kykyaqil, tzeˈnku te Crist, nqo ok tkˈuˈjlin, ex xi tqˈoˈn tibˈ te jun chojbˈil qil, ex te jun oyaj tbˈanilx ele twutz qMan Dios.


ja ihmisen vihamiehiksi tulevat hänen omat perhekuntalaisensa`. 	 Ikytziˈn, teyile junjun at qˈoj kyiˈj tojx tja.


Ja hän otti mukaansa Pietarin ja Jaakobin ja Johanneksen; ja hän alkoi kauhistua ja tulla tuskaan. 	 Me i xi tkˈleˈn oxe tukˈa; a Pegr, Santyaw exsin Juan. Tzajx txqan bˈis toj tanmin,


Niin Paavali sanoi: "Minä olen juutalainen mies, Tarson, tunnetun Kilikian kaupungin, kansalainen; pyydän sinua, salli minun puhua kansalle". 	 Xitzin ttzaqˈwin Pabltz: Mina. Ayin wejiˈy jun aj Judiy, ex at woklin kyxol aj Rom, quˈn antza ẍin itzˈjiˈy toj tnam, Tarso tbˈi, toj txˈotxˈ Cilicia, jun tnam nimxix toklin kye aj Rom. Tuˈnpetziˈn, bˈinchin t‑xtalbˈila. Qˈontza ambˈil weˈy, noq tuˈn nyoliˈn chˈin kyexjal.


etteivät paastoamistasi näkisi ihmiset, vaan sinun Isäsi, joka on salassa; ja sinun Isäsi, joka salassa näkee, maksaa sinulle. 	 tuˈntzin mi tzˈele kynikyˈxjal kyeˈy, qa nchi paˈn waˈyaj; qalaˈ oˈkx kyMaˈn, ex ax ktzajil qˈonte chojbˈil kyeˈy.


Minä suljen teidän suosioonne sisaremme Foiben, joka on Kenkrean seurakunnan palvelija, 	 Kxel woqxeniˈn erman Febe kyeˈy, a tok te mojil toj Ttanim qMan Dios toj Cencrea.


Kielellä me kiitämme Herraa ja Isää, ja sillä me kiroamme ihmisiä, Jumalan kaltaisiksi luotuja; 	 Tuˈn qaqˈ, nqo nimsin tbˈi qMan Dios; ex tuˈn qaqˈ, nqo yolbˈin kyiˈjxjal, aye bˈinchin tuˈn Dios tukˈa toklin toj tanmin, tuˈn t‑ximin, ex tuˈn t‑xi tiˈn toj tumilxix tzeˈnku Dios.


niin myös ylimmäinen pappi Hannas ja Kaifas ja Johannes ja Aleksander sekä kaikki, jotka olivat ylimmäispapillista sukua. 	 exsiˈn tnejilxix pale, Anás tbˈi; junx tukˈa Caifás, Juan, Lejantr ex ilaˈ ichin t‑xjalil Anás.


Ja siellä oli nainen, joka kaksitoista vuotta oli sairastanut verenjuoksua ja lääkäreille kuluttanut kaiken omaisuutensa, eikä kukaan ollut voinut häntä parantaa. 	 Kyxoljo xjal, a lipcheqetaq tiˈj Jesús, attaq jun qya, a otaq bˈant‑xiˈ kabˈlajaj abˈqˈe ttzyetlin tukˈa kyyabˈilqya, ex mix jaˈ nqenetaq. Ex tuˈn ikyjo, otaq xbˈaj tyajiˈn tibˈ kyukˈa qˈanil, ex otaq bˈaj tyupin jniˈ attaq te, te twiˈ tqˈanbˈil, me mix aˈltaq otaq qˈaninte.


Kun viinitarhan herra tulee, mitä hän tekee noille viinitarhureille?" 	 Tuˈntzintzjo, xi tqanin Jesús kye: ¿Yajtzilaˈ? Aj tuljo tajaw txˈotxˈ, ¿Tiˈtzila kbˈajil kyiˈjjo manil txˈotxˈ?


Mutta Jeesus sanoi hänelle: "Tyttäreni, sinun uskosi on tehnyt sinut terveeksi. Mene rauhaan ja ole terve vaivastasi." 	 Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn Jesús te: Nkˈwal, tuˈn tnimbˈila wiˈja ma tzˈel weˈy. Kux tzˈajxiy jaˈlin.


Jos jollakin on korvat kuulla, hän kuulkoon." 	 Alkye taj tuˈn tok tbˈiˈn in tok tbˈiˈntz, exsin in tkubˈ tbˈinchiˈntz.


Niin on myös teillä nyt murhe; mutta minä olen taas näkevä teidät, ja teidän sydämenne on iloitseva, eikä kukaan ota teiltä pois teidän iloanne. 	 Ikytzin kyejiˈy jaˈlin, chi jawil bˈisiˈn; me chin ultla lol kyeˈy juntl majl. Bˈeˈxpen knojil kyanmintza tukˈa tzaljbˈil, a mix aˈlx aku tzˈel qˈinte.


Puhdistakaa sielunne totuuden kuuliaisuudessa vilpittömään veljenrakkauteen ja rakastakaa toisianne hartaasti puhtaasta sydämestä, 	 Atzin jaˈlin, noq tuˈn ma kubˈ kyniminjiˈy Tbˈanil Tqanil, ma chi saqixa tuˈn, tuˈntzintla ttenxix kykˈuˈja kyiˈj txqantl nimil. Tuˈnpetziˈn, kykˈuˈjlimtzin kyibˈtza nimxix jun tukˈa juntl, tukˈa tkyaqil kyanmiˈn.


Herran Jeesuksen nimessä hyljättävä saatanan haltuun lihan turmioksi, että hänen henkensä pelastuisi Herran päivänä. 	 tuˈn tex kylajonjiˈy ichin luˈn, tuˈn t‑xiˈ juntl majl kyxol nya nimil, jaˈ nkawin tajaw il, tuˈn tkyˈixbˈajtzjo t‑xmilil, tuˈn tajtz tiˈj tanmin, ex tuˈn tklet te jun majx, aj tul tqˈijil qAjaw.


Sillä meidän kerskauksemme on tämä: meidän omantuntomme todistus siitä, että me maailmassa ja varsinkin teidän luonanne olemme vaeltaneet Jumalan pyhyydessä ja puhtaudessa, emme lihallisessa viisaudessa, vaan Jumalan armossa. 	 Atzin jaˈlin nqo tzalaja tiˈjjo lo: Quˈn a qanmiˈn qˈmante qa bˈaˈn ma qo bˈetiˈy kyxolxjal, ayeˈ nya nimilqe, ex ikyxjo kyxola tukˈa jun qchwinqila saqxix ex junchˈin tumil. Atziˈn lo tzajnin tuˈn t‑xtalbˈil qMan Dios, ex nya te jun kynabˈlxjal te twutz txˈotxˈ.


Jos minä en tee Isäni tekoja, älkää uskoko minua. 	 Qa mi xkubˈ nbˈinchiˈn tkyaqil techil wipiˈn tzeˈnkuxjo nbˈant tuˈn nMaˈn, nlayx chinx kynimiˈn.


Sillä jos Aabraham on teoista vanhurskautettu, on hänellä kerskaamista, mutta ei Jumalan edessä. 	 Quˈn noqit tuˈn tbˈinchbˈin Abraham s‑oke tzˈaqle twutz Dios, atitla tumil tuˈn tnimsin tibˈ, quˈn tuˈnxitla tibˈtz xtkanbˈe kolbˈil. Me twutz Dios ntiˈx tumiljo ikyjo.


Mutta hän kielsi kaikkien kuullen ja sanoi: "En ymmärrä, mitä sanot". 	 Me bˈeˈx kubˈ tewin Pegr twutz tkyaqil, ex xi tqˈmaˈn: Ntiˈ bˈiˈn wuˈn tiˈ qiˈjil nyoliniych.


Kun olin palannut Jerusalemiin, tapahtui minun rukoillessani pyhäkössä, että minä jouduin hurmoksiin 	 Atzaj teˈ nmeltzˈaja, chi Pabl, tuˈn wula toj Jerusalén, in xtaˈja tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios, tuˈn nnaˈn Dios. Nliˈy ikyjo, tzeˈnku jun wutzikyˈ.


Ja hän poltti poroksi Sodoman ja Gomorran kaupungit ja tuomitsi ne häviöön, asettaen ne varoitukseksi niille, jotka vastedes jumalattomasti elävät. 	 Ex xi tqˈoˈn Dios qanbˈil tibˈaj xjal kyojjo tnam Sodoma ex Gomorra, noq tuˈn ttzˈeˈy te jun majx, tuˈn kyok te jun yekˈbˈil jaˈlin tiˈj tiˈ kbˈajil kyiˈjjo tkyaqil xjal, a nya wenqe.


Ja he rukoilivat ja sanoivat: "Herra, sinä, joka kaikkien sydämet tunnet, osoita, kummanko näistä kahdesta sinä olet valinnut 	 Tej kyskˈetjo aye kabˈe, i naˈn Dios kyjaluˈn: Noq samiy, qAjaw, ate ojtzqilte kyanmin kykyaqil xjal. Yekˈintziˈn alkye taja,


Sillä te olette kaikki uskon kautta Jumalan lapsia Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Atzin jaˈlin, noq tuˈn kynimbˈila tiˈj Crist, a Jesús, ma tzaj tqˈoˈn Dios kyokliˈn te tkˈwal.


Ja kaikki söivät ja tulivat ravituiksi. 	 Elpin kanin te tkyaqil, ex noqx jniˈ bˈaj noj.


Köyhät teillä on aina keskuudessanne, mutta minua teillä ei ole aina. 	 Quˈn bˈapeˈ kye yaj loqe kye iteˈ axsa kyxola, me metzin weˈ, mi chin tenl weˈ kyukˈiy.


Siis, rakkaani, samoin kuin aina olette olleet kuuliaiset, niin ahkeroikaa, ei ainoastaan niinkuin silloin, kun minä olin teidän tykönänne, vaan paljoa enemmän nyt, kun olen poissa, pelolla ja vavistuksella, että pelastuisitte; 	 Atzin jaˈlin, werman, ex nimx nqˈaqˈin nkˈuˈja kyiˈja; ikytziˈn tzeˈnkuj in kubˈ kynimiˈn, tej nteˈn kyukˈiy, exsintla nimxixtl tuˈn nkubˈ kynimiˈn jaˈlin, a najchaq intiniˈy kykˈatza. Quˈn tuˈnjo ma chi kleta, kyqˈonktzin tilil, tuˈn tkubˈ kyniminjiˈy kolbˈil kyeˈy, me tukˈa kymutxbˈil kyibˈa, ex tuˈn tten tchewil qMan Dios kyiˈja.


Ja koko Juudean maa ja kaikki jerusalemilaiset vaelsivat hänen tykönsä, ja hän kastoi heidät Jordanin virrassa, kun he tunnustivat syntinsä. 	 Nim xjal aj Judey exsin jniˈ aj Jerusalén i bˈajetz bˈil teˈ tyol Juan. Bˈaj kubˈ kypaˈn kyil, ex i kux tqˈoˈn Juan toj jun nim aˈ, Jordán tbˈi, te jawsbˈil aˈ. Atzin teˈ kyjatz toj aˈ, kubˈ kyyekˈiˈn kynimbˈil tiˈj Dios.


Sillä totiset ja vanhurskaat ovat hänen tuomionsa; sillä hän on tuominnut sen suuren porton, joka turmeli maan haureudellaan, ja on kostanut ja on vaatinut hänen kädestänsä palvelijainsa veren." 	 Quˈn nkawin jikyinxix wen ex twutzxix. Quˈn ma kawin kujxix wen tibˈajjo qya, a kyˈaˈjil, quˈn ma chi najxjal tuˈn, tuˈnjo tkyˈaˈjbˈin ex tkyaqil wiq il kubˈ tbˈinchin kyukˈa. Ma tzaj tqˈoˈn Dios t‑xel tejo qya, tuˈnjo otaq chi kubˈ tbˈyoˈn aye taqˈnil, noq tuˈn tpajjo Tbˈanil Tqanil.


Ja ylipapit ja kirjanoppineet seisoivat siinä ja syyttivät häntä kiivaasti. 	 Ex majqextaq kyeˈ jniˈ kynejil pale, exqetziˈn jniˈ xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawil iteˈtaq antza; tzunx nchi labˈtextaq wen tuˈn t‑xi kypatin Jesús.


Ja Herra kääntyi ja katsoi Pietariin; ja Pietari muisti Herran sanat, kuinka hän oli hänelle sanonut: "Ennenkuin kukko tänään laulaa, sinä kolmesti minut kiellät". 	 Tzaj meltzˈaj te tAjaw Tkyaqil, exsin xi kyimtz toj twutz Pegr. Bˈeˈxpen i ul julkˈaj tej tyol Jesús toj tkˈuˈj Pegr, aj otaq chex tqˈmaˈn te kyjaluˈn: A naˈmxtaq toqˈ tman ekyˈ, ok kchin kˈwel tewiˈn oxe maj.


siunatkaa niitä, jotka teitä kiroavat, rukoilkaa niiden edestä, jotka teitä parjaavat. 	 Kyqaninxa kyˈiwbˈil kyibˈajjo nchi qanbˈin kyiˈja. Chi naˈn Diosa kyiˈjjo nchi ok yison kyeˈy.


Sinä kyllä kiität hyvin, mutta toinen ei siitä rakennu. 	 Bˈalaqa toj tumil nchi qˈoniˈy chjonte te Dios, me ante, a mi n‑el tnikyˈ te, nlay chˈiy toj tnimbˈil.


olen usein ollut matkoilla, vaaroissa virtojen vesillä, vaaroissa rosvojen keskellä, vaaroissa heimoni puolelta, vaaroissa pakanain puolelta, vaaroissa kaupungeissa, vaaroissa erämaassa, vaaroissa merellä, vaaroissa valheveljien keskellä; 	 Ilaˈku maj in bˈeta najchaq, ex n‑elje wiˈja tuˈn nxiˈy tuˈn aˈ, ex n‑elje wiˈja kyuˈn ileqˈ, kyuˈn nxjalila aj Judiy, ex kyuˈn nya Judiyqe. N‑elje wiˈja kyoj tnam ex toj kˈul, ex toj ttxuyil aˈ, ex kyxoljo nimil xmiletzˈqe.


Daavid itse sanoo häntä Herraksi; kuinka hän sitten on hänen poikansa?" Ja suuri kansanjoukko kuunteli häntä mielellään. 	 Twutzx teˈ qa a David t‑xeˈchil Crist. ¿Me tzeˈntzin ttentz o yolin te David tiˈj Crist, a naˈmtaq titzˈje, ex ok tqˈoˈn te tAjaw? Tbˈanilx ele t‑xnaqˈtzbˈin toj kywutzjo jniˈ xjal.


Ja heillä oli silloin kuuluisa vanki, jota sanottiin Barabbaaksi. 	 Me kyojjo qˈij anetziˈn, attaq jun xjal tkuˈxtaq toj tze, nimxtaq tyolajtz, Barrabás tbˈi.


Mutta haureutta ja minkäänlaista saastaisuutta tai ahneutta älköön edes mainittako teidän keskuudessanne - niinkuin pyhien sopii - 	 Ayetzin kye, a te Diosqiˈy. Tuˈntziˈn, mi chi yoliˈn kukxjo tiˈjjo kyˈaˈjin, ex jniˈ nya wen, ex tkyaqilxjo npon kykˈuˈjxjal tiˈj. Quˈn nya wen tuˈn qyolin tiˈj qxolx.


Ja jos joku kuulee minun sanani eikä niitä noudata, niin häntä en minä tuomitse; sillä en minä ole tullut maailmaa tuomitsemaan, vaan pelastamaan maailman. 	 Me qa at jun ma bˈinte nyola, ex mi xi tnimin, ok najil teˈ; me nya npaja, quˈn nya ma chin ula tuˈn nkawiˈn kyibˈaj kykyaqil xjal, qalaˈ noq tuˈn kyklet wuˈn.


sillä suuri kansanpaljous seurasi perässä ja huusi: "Vie pois hänet!" 	 a lipcheqetaq tiˈj, ex njaw kyẍchˈintaq tuˈn tkyim.


Syntiä tekeviä nuhtele kaikkien kuullen, että muutkin pelkäisivät. 	 Me ayetzin nejinel tzunx nchi bˈinchin il, bˈaˈn tuˈn kyxi kawit kywutz txqantl, tuˈntzin kyxobˈjo txqantl.


niin hän, joka on sinut ja hänet kutsunut, ehkä tulee ja sanoo sinulle: `Anna tälle sija`, ja silloin sinä saat häveten siirtyä viimeiselle paikalle. 	 ex atziˈn xjal, a xtxokin kyiˈja kykabˈila, aku tzaj qˈmante tey kyjaluˈn: ¡Weˈksa! Qˈonx tqˈuqila teljo juntl lo chitjo tey. Ex tukˈatzin ttxˈixewtza, bˈeˈx aku txiˈy qebˈil twiˈ qˈuqbˈil, a at tzma tiˈjxi.


He vastasivat ja sanoivat hänelle: "Jos tämä ei olisi pahantekijä, emme olisi antaneet häntä sinun käsiisi". 	 Xi kytzaqˈwin te: Noqit nya jun bˈinchil il, mitla saj qiˈn twutza.


- sillä kaikkinainen hyvyys ja vanhurskaus ja totuus on valkeuden hedelmä - 	 Quˈn ikytzin k‑yekˈila kychwinqiljiˈy tbˈanilx, ex tzˈaqle, ex twutzxix.


ja antoivat ne savenvalajan pellosta, niinkuin Herra oli minun kauttani käskenyt". 	 Tuˈntzintzjo lo, tzaj kylaqˈoˈn jun txˈotxˈ, a ttxˈotxˈil bˈinchil kˈwil, tzeˈnkuxjo tqˈma tAjaw Tkyaqilch.


Ja minä näin toisen tunnusmerkin taivaassa, suuren ja ihmeellisen: seitsemän enkeliä, joilla oli seitsemän viimeistä vitsausta, sillä niissä Jumalan viha täyttyy. 	 Xi nkaˈyiˈn juntl techil nimxix toj kyaˈj, tuˈn kyjaw kaˈylajxjal tiˈj. Atzin techiljo lo: Wuq angel tukˈa wuq kyˈixsbˈajil, a jaˈ tuˈn tjapin bˈaj tyabˈ twiˈ Dios twutz txˈotxˈ.


Tervehdys Ampliatukselle, rakkaalleni Herrassa. 	 Kyqˈolbˈinxa Ampliato, jun wukˈiy kˈuˈjlinxix wuˈn, quˈn nimilxix tiˈj qAjaw.


Tehkää sentähden parannuksen soveliaita hedelmiä, älkääkä ruvetko sanomaan mielessänne: `Onhan meillä isänä Aabraham`, sillä minä sanon teille, että Jumala voi näistä kivistä herättää lapsia Aabrahamille. 	 Quˈn ojtzqiˈn kyuˈn kykyaqilxjal, qa axjo kybˈinchbˈiˈn nyekˈinte qa naˈm tajtz tiˈj kyanmiˈn. ¿Tzeˈntzin tten nkubˈ kyximiˈn kyxola, qa aku chi kleta noq tuˈn Judiyqiˈy, a tyajil qtzan Abraham, ex nya tuˈn tajtz tiˈj kyanmiˈn? Tunpetziˈn, kxel nqˈmaˈn kyeˈy, noqpetzin at kolbˈiltz ikyjo, majqexpetla kyeˈ abˈj luˈn, aku chi ok tqˈoˈn Dios te tyajil Abraham, tuˈn kyklet.


että kukin teistä tietää ottaa oman vaimon pyhyydessä ja kunniassa, 	 Quˈn teyilex te junjun tuˈn tel tnikyˈ te, tuˈn tnajan xjan wen tukˈa t‑xuˈjil, ex atitla toklin t‑xuˈjil toj twutz;


Ja hän otti mukaansa Pietarin ja ne kaksi Sebedeuksen poikaa; ja hän alkoi murehtia ja tulla tuskaan. 	 Oˈkqex Pegr i xi tkˈleˈn exqetziˈn tkˈwal Zebedey, a Juan ex Santyaw, ex tzaj txqan bˈis toj tanmin ex txqan tzqij tzibˈaj,


Silloin he sylkivät häntä silmille ja löivät häntä nyrkillä kasvoihin; ja toiset sivalsivat häntä poskelle 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx bˈaj joˈkx kytzuˈbˈin toj twutz, ex bˈaj kybˈyoˈn. Ex junjuntl bˈaj okx tzˈajchinte toj twutz,


Mutta Tuomas, jota sanottiin Didymukseksi, yksi niistä kahdestatoista, ei ollut heidän kanssansa, kun Jeesus tuli. 	 Me ante Tmas, a jun t‑xnaqˈtzbˈin Jesús, a toktaq tbˈi, Kwaˈch, ntiˈtaq teˈ, teˈ tul Jesús.


Mutta nähdessään paljon fariseuksia ja saddukeuksia tulevan kasteelle hän sanoi heille: "Te kyykäärmeitten sikiöt, kuka on neuvonut teitä pakenemaan tulevaista vihaa? 	 Me atzaj teˈ tok tkaˈyin Juan nimtaq xjal kyxol Parisey ex Sadusey nchi ultaq, tuˈn kykuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, bˈeˈx xi tqˈmaˈn kye: Ntiˈx kyeˈ kyajbˈin, ikyqexjiˈy tzeˈnku jun chˈuq maˈ kan. ¿Ma noqtzin tuˈn aj kykuˈxa toj aˈ, ok kchi kletiliˈy te tkawbˈil Dios kujxix wen, a chˈix tul kanin kyibˈaja?


Sillä jos minä uudestaan rakennan sen, minkä olen hajottanut maahan, osoitan minä olevani lain rikkoja. 	 Me qa ma kyij tiˈjliˈn tnimbˈila noq tuˈn t‑xiˈy juntl majl bˈinchil teˈ a ntqˈmaˈn ojtxe kawbˈil, tuˈn tnimsin tibˈa, axa at tpaj tiˈjxa. Atziˈn luˈn ikytzin tzeˈnku jun xjal nkubˈ tyuchˈin jun tiˈ, ex njaw tbˈinchin juntl majl. Ntiˈ tnabˈljo ikyjo. Ikytziˈn xi nqˈmanjiˈy te Pegr.


Filippus sanoi hänelle: "Herra, näytä meille Isä, niin me tyydymme". 	 Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn Lip: Ay wAjaw; yekˈintzin Manbˈaj qeˈy. Tukˈaxjo lo, bˈeˈxpen k‑elil qnikyˈtza te.


Ja jokaiselle sielulle tuli pelko; ja monta ihmettä ja tunnustekoa tapahtui apostolien kautta. 	 Jaw kaˈylaj kykyaqilx, tuˈn nim techil ex nim kybˈinchbˈin tsanjil otaq bˈant, tuˈn tyekˈit tipin Dios.


Vanhin rakkaalle Gaiukselle, jota minä totuudessa rakastan. 	 Ayiˈn at wokliˈn te nejinel toj tkyaqil Ttanim Dios, ex nxi ntzˈibˈiˈn tey, Gay, a nimx nkˈuˈja tiˈja, tzeˈnku tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj Dios qiˈj, a twutzxix.


Niin he noudattivat hänen neuvoansa. Ja he kutsuivat apostolit sisään ja pieksättivät heitä ja kielsivät heitä puhumasta Jeesuksen nimeen ja päästivät heidät menemään. 	 I tzajtzin qˈolbˈiˈn tsanjil, ok jubˈchin, ex xi qˈmaˈn kye, tuˈn ntiˈxl tuˈn kyyolin tiˈj tumil tbˈi Jesús. Tbˈajlinxitzin ikyjo, i xi tzaqpiˈn.


Mutta minä olen kasteella kastettava, ja kuinka minä olenkaan ahdistettu, kunnes se on täytetty! 	 Nimx kyixkˈoj kkyˈelix wuˈn, ex nimx bˈis nnaˈn jaˈlin tzmax aj tjapin bˈaj.


Vanhin valitulle rouvalle ja hänen lapsillensa, joita minä totuudessa rakastan - enkä ainoastaan minä, vaan myös kaikki, jotka ovat tulleet totuuden tuntemaan - 	 Ayiˈn at wokliˈn te nejinel toj tkyaqil Ttanim Dios, ex nxi ntzˈibˈiˈn kyeˈy, ayiˈy nimilqiˈy, aye o chi skˈeta tuˈn qMan Dios. Nimxix nkˈuˈja kyiˈja, ex nya oˈkqenxi, qalaˈ tkyaqiljo nimil, aye o tzˈel kynikyˈ tiˈj Tyol Dios, a twutzxix.


Vaan etsikää Jumalan valtakuntaa, niin myös nämä teille annetaan sen ohessa. 	 Kyjyomtziˈn Tkawbˈil qMan Dios, ex ok ktzajil tqˈoˈn tkyaqiljo at tajbˈin kyeˈy.


että lain vanhurskaus täytettäisiin meissä, jotka emme vaella lihan mukaan, vaan Hengen. 	 Tuˈntzin tjapin bˈajjo t‑xilin tumil ojtxe kawbˈil, mina nqo bˈet jaˈlin tzeˈnku ntqanin qxmilil, qalaˈ tzeˈnku taj Xewbˈaj Xjan.


Mutta kun Simon näki, että Henki annettiin sille, jonka päälle apostolit panivat kätensä, toi hän heille rahaa 	 Tli Simun, a yuẍtaq, tyekˈbˈil tibˈ Xewbˈaj Xjan, tej tkubˈ kyqˈoˈn tsanjil kyqˈobˈ kyibˈajxjal. Tuˈntziˈn ikyjo, xi tsuqin pwaq te chojbˈil kye tsanjil,


ja he sanoivat suurella äänellä: "Karitsa, joka on teurastettu, on arvollinen saamaan voiman ja rikkauden ja viisauden ja väkevyyden ja kunnian ja kirkkauden ja ylistyksen". 	 Ex nkyqˈmaˈn tukˈa tqˈajqˈojil kywiˈ kujxix wen: Ajo tal Tal rit, a kubˈ bˈyoˈn, nimxix toklin tuˈn tkˈmonte tkyaqil tipin, ex jniˈ tqˈinimil, ex tkyaqil tnabˈl ex tkujil, junx tukˈa jniˈ toklin, nimsbˈil tbˈi, ex bˈitz te.


Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo. Sen, joka voittaa, minä annan syödä elämän puusta, joka on Jumalan paratiisissa.` 	 Aˈlchaqx kyetz k‑okil bˈin te a ntqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan kye wuq chˈuq Ttanim Dios, bˈaˈn tuˈn tkubˈ kybˈinchin. Ankye qe kchi weˈbˈil twutz tkyaqiljo lo, kxel nqˈoˈn kyoklin tuˈn kywaˈn tiˈjjo twutz tze te chwinqil, a at tkˈatz Dios toj kyaˈj.


suodakseen meidän, vapahdettuina vihollistemme kädestä, pelkäämättä palvella häntä 	 tuˈn qel tkloˈn kye qajqˈoj, ex tuˈn qajbˈin te tukˈa tkyaqil qanmin;


Vaan jos ei ole kuolleitten ylösnousemusta, ei Kristuskaan ole noussut. 	 A noqit ikytzjo, mitla xjatz anqˈintl juntl majl te Cristtz.


Meidän isiemme Jumala on herättänyt Jeesuksen, jonka te ripustitte puuhun ja surmasitte. 	 A qMan Dios, a kyDios ojtxe qxeˈchil jatz anqˈsinte juntl majl Jesús, aj kubˈ kybˈyoˈn twutz cruz.


Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Minä myös teen teille yhden kysymyksen; jos te minulle siihen vastaatte, niin minäkin sanon teille, millä vallalla minä näitä teen. 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Ex ikyx wejiˈy, kxel nqaniˈn jun nxjelbˈitza kyeˈy.


Ja he veisasivat Mooseksen, Jumalan palvelijan, virttä ja Karitsan virttä, sanoen: "Suuret ja ihmeelliset ovat sinun tekosi, Herra Jumala, Kaikkivaltias; vanhurskaat ja totiset ovat sinun tiesi, sinä kansojen kuningas. 	 Ex i bˈitzin tiˈjjo tbˈitz tal Tal rit ex te Moisés, a taqˈnil Dios. Ex kyqˈma: Ay qAjawa Dios nimxix tipiˈn, ex te kaˈybˈajilxjo tkyaqil tbˈinchbˈiˈn; ex jikyin ex twutzqexixjo ayejo tumil, quˈn Ay, Kawil tibˈaj tkyaqil tnam.


Minä elin ennen ilman lakia; mutta kun käskysana tuli, niin synti virkosi, 	 Quˈn tej kˈwalqinxtaqa, attaq nchwinqila, exla qa naˈmtaq tel nnikyˈa kyiˈjjo nukˈbˈil toj kawbˈil. Me atzin tej ẍin ntijiˈn, ma tzˈel nnikyˈa tiˈjjo nukˈbˈil; tzmaxitzin s‑el nnikyˈjiˈy te wila, ex tuˈn ikyjo, bˈeˈx el npaˈn wibˈa tiˈj Dios, quˈn nyataq bˈaˈn nten twutz; ikyqintaqjiˈy tzeˈnku jun kyimnin.


Sen jälkeen minä näin tulevan taivaasta alas erään toisen enkelin, jolla oli suuri valta, ja maa valkeni hänen kirkkaudestaan. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi nkaˈyiˈn juntl angel, kyjaˈtaq tkuˈtz toj kyaˈj tukˈa nim tkawbˈil, ex ante txˈotxˈ bˈeˈx qoptzˈaj tukˈa tqoptzˈajiyil.


Mutta Esaias huudahtaa Israelista: "Vaikka Israelin lapset olisivat luvultaan kuin meren hiekka, niin pelastuu heistä vain jäännös. 	 Ex ikyxjo kye aj Israel, tqˈma Isaías kyiˈj toj Tuˈjil Tyol Dios: Exla qa ma nintzxix kybˈaj aj Israel tzeˈnku tzˈawin ttzi ttxuyil aˈ, me noqx jteˈbˈin kkletil.


Kuinka näet rikan, joka on veljesi silmässä, mutta et huomaa malkaa omassa silmässäsi? 	 Mi chi oktza tzeˈnqeku xnaqˈtzil, a at jun il nbˈant tuˈn, bˈalaqa tzeˈnku jun ma tij tze toj twutz, exsin taj tuˈn tmojin, tuˈn tetz jun tal netzˈ tzˈis toj twutz tukˈa.


Mutta viinitarhurit ottivat kiinni hänen palvelijansa; minkä he pieksivät, minkä tappoivat, minkä kivittivät. 	 Me ayetziˈn manil txˈotxˈ i ok lipin kyiˈjjo taqˈnil tajaw txˈotxˈ. Jun teˈ noq bˈaj kylankˈin, jun teˈ bˈeˈx kyim, ex jun teˈ noqx techx kyˈixbˈe tuˈn abˈj.


sanoen teille: "Viimeisenä aikana tulee pilkkaajia, jotka vaeltavat jumalattomuutensa himojen mukaan". 	 Chi chiˈ kyjaluˈn: Kyojjo qˈij, aj chˈixtaq tul qAjaw Jesús, kchi ul xjal xmayil tiˈj tkyaqiljo bˈaˈn, quˈn oˈkx nchi bˈinchin tiˈj alkye nya bˈaˈn, tzeˈnkux kyaj.


Ja joka vannoo taivaan kautta, vannoo Jumalan valtaistuimen kautta ja hänen kauttansa, joka sillä istuu. 	 Ex ankyeˈ kˈwel tqˈmaˈn tbˈi tnejil ja te naˈbˈl Dios tiˈj tyol, nya noq tiˈjjo tnejil ja te naˈbˈl Dios ma kubˈe tqˈmaˈne, qalaˈ majx tiˈj Dios, a najle toj.


Kun nyt juutalaiset, jotka olivat Marian kanssa huoneessa häntä lohduttamassa, näkivät hänen nopeasti nousevan ja lähtevän ulos, seurasivat he häntä, luullen hänen menevän haudalle, itkemään siellä. 	 Atzaj teˈ tok kaˈyin Mariy kyuˈn qˈuqbˈil kykˈuˈj iteˈtaq tuja, tej tex ajqelin, bˈeˈx bˈaj xi lipe tiˈj, quˈn kubˈ kyximin qa tuˈntaq t‑xiˈ oqˈil tibˈajjo muqbˈin te Lázaro.


Ja tullessaan sisälle hänen tykönsä enkeli sanoi: "Terve, armoitettu! Herra olkoon sinun kanssasi." 	 Teˈ tkanin Gabriel, xi tqˈmaˈn teˈ txin: Ma chin tzaja qˈolbˈil tey, Mariy. Ax Dios tukˈiy ex kyˈiwlinxixa tuˈn.


Niin Simon sanoi hänelle: "Herra, sinun kanssasi minä olen valmis menemään sekä vankeuteen että kuolemaan". 	 Me atzin te Pegr xi ttzaqˈwin kyjaluˈn: Ay Taa, loqiˈn lo, qˈoˈnx weˈ wibˈ tuˈn nteˈn junx tukˈiy toj tkyaqil, qa toj tze expe qa ma chin kyima tukˈiy.


Mutta mikä hyvään maahan putosi, ne ovat ne, jotka sanan kuultuansa säilyttävät sen vilpittömässä ja hyvässä sydämessä ja tuottavat hedelmän kärsivällisyydessä. 	 Me atzin teˈ ijaj, a xpon chitj toj tbˈanil txˈotxˈ, antza nyoline teˈ kyiˈjjo xjal, a tbˈanilxjo kyanmin ex at‑xixjo kyajbˈil tuˈn kybˈin ex tuˈn tkubˈ kybˈinchiˈn a ntqˈmaˈn Tyol qMan Dios. Tuˈntziˈn, jikyinxix iteˈye toj kynimbˈil, ex tbˈanilxjo kywutz n‑el toj kychwinqil, chi Jesúsjo kye.


Niin, Isä, sillä näin on sinulle hyväksi näkynyt. 	 Ikytziˈn Tata, quˈn ikytzin tejiy taj.


Niin hän lähti hänen kanssansa. Ja häntä seurasi suuri kansan paljous, ja he tunkeutuivat hänen ympärilleen. 	 Bˈeˈxsin xi lipe Jesús lolte. Xi lipe txqan xjal tiˈj, me tzunxtaq nbˈaj kylimon kyibˈ tiˈj.


tietäen, että teidän uskonne kestäväisyys koetuksissa saa aikaan kärsivällisyyttä. 	 quˈn tuˈn bˈiˈn kyuˈn, qa ma nikyˈbˈajtz kynimbˈila tuˈn Dios. Ikytzin kchi bˈantilejiˈy tuˈn tten nim kykˈuˈja tuˈn kyayoˈn tiˈj tkyaqil tajbˈil qMan.


Mutta missä nämä ovat anteeksi annetut, siinä ei uhria synnin edestä enää tarvita. 	 Tuˈnpetzintzjo, qa ma najsit il tuˈn qMan Dios, nya il tiˈj tuˈn t‑xiˈ juntl chojbˈil, quˈn o japin bˈaj te jun majx tuˈn Jesús.


Sen jälkeen minä näin, ja katso: taivaassa oli ovi avoinna, ja ensimmäinen ääni, jonka minä olin kuullut ikäänkuin pasunan puhuvan minulle, sanoi: "Nouse ylös tänne, niin minä näytän sinulle, mitä tämän jälkeen on tapahtuva". 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi nkaˈyiˈn jun ttzija jqoˈn toj kyaˈj. Ex xi nbˈiˈn jun tqˈajqˈojil twiˈ, a nyolintaq wukˈiy, tzeˈn tqˈajqˈojil chun, a tzeˈnkuxjo otaq nbˈiˈy nej. Chiˈ kyjaluˈn: Ku tjatza tzaluˈn, quˈn kxel nyekˈiˈn tey tkyaqiljo kbˈajil tibˈajxi luˈn.


Sentähden minä teen teille tiettäväksi, ettei kukaan, joka puhuu Jumalan Hengessä, sano: "Jeesus olkoon kirottu", ja ettei kukaan voi sanoa: "Jeesus olkoon Herra", paitsi Pyhässä Hengessä. 	 Qalaˈ te Jesús aku tAjaw Tkyaqil. Tuˈnpetziˈn, waja tuˈn kybˈintiˈy qa mix aˈl jun aku qˈmante aj kˈa te Jesús, a qa at Xewbˈaj Xjan tukˈa. Ex ikyxjo, mix aˈl juntl aku qˈmante tukˈa tkyaqil tanmin qa ate Jesús tAjaw Tkyaqil, a qa mina nyolin tuˈn Xewbˈaj Xjan.


Siellä tapasimme veljiä, jotka pyysivät meitä viipymään heidän tykönänsä seitsemän päivää. Ja sitten me lähdimme Roomaan. 	 jaˈ ele qkˈulbˈiˈn qibˈa kyukˈa ilaˈ nimil, a xi txkoˈn qeˈy, tuˈn qkyija wuq qˈij kyukˈa. Ikytziˈn, o kaninjiˈy tzmax Rom.


kun hän sinä päivänä tulee, että hän kirkastuisi pyhissänsä ja olisi ihmeteltävä kaikissa uskovissa, sillä te olette uskoneet meidän todistuksemme. 	 Tkyaqiljo lo kbˈajil, aj tul tqˈijil, tuˈn tul qAjaw, tuˈn tjaw nimsin tbˈi, ex tuˈn kyjaw kaˈylaj tkyaqil nimil, junx kyukˈiy, ayiˈy ma txi kyniminjiˈy a yol xi qqˈmaˈn kyeˈy.


Mutta he eivät käsittäneet tätä puhetta, ja se oli heiltä peitetty, niin etteivät he sitä ymmärtäneet, ja he pelkäsivät kysyä häneltä, mitä se puhe oli. 	 Me mix ele kynikyˈjo t‑xnaqˈtzbˈin teˈ a otaq bˈaj tqˈmaˈn Jesús kye, quˈn tuˈn axtaq te Dios otaq tzˈok jpunte kynabˈl, tuˈn minataq tzˈele kynikyˈ te. Ex nimx kyxobˈil tzaj tuˈn t‑xi kyqanin juntl majl, tzeˈn chi elpineˈ yol anetziˈn.


Ja saastainen henki kouristi häntä ja lähti hänestä huutaen suurella äänellä. 	 Atziˈn taqˈnil tajaw il tbˈinche tuˈn tjaw luˈlin ichin, ex bˈeˈx ex toj tanmin, me ox latˈinx teˈ tex.


Autuas se palvelija, jonka hänen herransa tullessaan havaitsee näin tekevän! 	 Kyˈiwlinxix teˈ aqˈnil, qa nbˈinchintaq tiˈjjo taqˈin toj tumil, aj tuljo tajaw ja.


Teille, pakanoille, minä sanon: Koska olen pakanain apostoli, pidän minä virkaani kunniassa, 	 At jun nyola kyukˈiy, ayiˈy nya Judiyqiˈy, quˈn ma tzaj tqˈoˈn Dios wokliˈn te tsanjil kyxola. Tuˈnpetziˈn, tokxix tilil wuˈn toj waqˈiˈn,


Ja he purjehtivat gerasalaisten alueelle, joka on vastapäätä Galileaa. 	 I pontzin tojjo txˈotxˈ te Gerasa, a at tjlajxi nijabˈ, ttxlaj Galiley.


Ja minä tiedän, että tämä mies - oliko hän ruumiissaan vai poissa ruumiista, en tiedä, Jumala sen tietää - 	 Me atziˈn bˈiˈn wuˈn ajo ichin, qa tukˈa t‑xmilil mo minaj; oˈkx Dios ojtzqilte,


ja kaikilla vääryyden viettelyksillä niille, jotka joutuvat kadotukseen, sentähden etteivät ottaneet vastaan rakkautta totuuteen, voidaksensa pelastua. 	 Ex kˈwel tbˈinchin tkyaqil wiq il, noq tuˈn kysbˈetku xjal tuˈn, aye kyjaˈ kyxiˈ toj najin, quˈn kykyˈeˈ tuˈn kynimin tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a twutzxix, tuˈn kyklet.


Sentähden, rakkaat veljeni, olkaa lujat, järkähtämättömät, aina innokkaat Herran työssä, tietäen, että teidän vaivannäkönne ei ole turha Herrassa. 	 Tuˈnpetziˈn werman, nimx tqˈaqˈbˈil nkˈuˈja kyiˈja, chi weˈkuxixa wen, ex mi chi yekjxa toj kynimbˈila. Kybˈinchinkuy taqˈin qMan Dios tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, quˈn ojtzqiˈn kyuˈn, qa a kyaqˈiˈn anetziˈn, nya noqx kukxjo, qalaˈ at chojbˈil te.


Ja Juudas ja Silas, jotka itsekin olivat profeettoja, kehoittivat veljiä monin sanoin ja vahvistivat heitä. 	 Ayetzin kye Judas ex Silas, a qˈoˈntztaq kyoklin tuˈn qMan Dios te qˈmal teˈ Tyol, i nimsin kykˈuˈjjo nimil tuˈn kyyol, ex xi kyqˈmaˈn, tzeˈn tuˈn tjaw kyin kyibˈ tojjo kynimbˈil.


Teillä on voitelu Pyhältä, ja kaikilla teillä on tieto. 	 Me metzin kyeˈ, a ayiˈy nimil twutzxix, ma tzaj qˈoˈn Xewbˈaj Xjan toj kyanmiˈn tuˈn Klolqe Jesús, ex kykyaqil kyeˈ ma tzˈel kynikyˈa tiˈj tkyaqiljo luˈn.


Ei ole mitään peitettyä, mikä ei tule paljastetuksi, eikä mitään salattua, mikä ei tule tunnetuksi. 	 Quˈn ntiˈ jun tiˈ toj ewajil taˈye, a nlay tzˈel tqanil. Ex ntiˈ jun tiˈ ewin taˈye, a nlay tzˈetz toj qˈanchaˈl.


Ja jos sinun silmäsi viettelee sinua, heitä se pois. Parempi on sinulle, että silmäpuolena menet sisälle Jumalan valtakuntaan, kuin että sinut, molemmat silmät tallella, heitetään helvettiin, 	 Ikyxjo qa tuˈn tpaj tqan, aku kubˈ tzˈaqiy toj il, bˈantla tuˈn tel ttxˈemin, exsin tuˈn tokxa toj kyaˈj noq tukˈa junchˈin tqan, tzeˈnkuljo tuˈn t‑xiˈy toj qˈaqˈ tukˈa kykabˈilx,


Mutta kun oikeudenpalvelijat tulivat vankilaan, eivät he löytäneet heitä sieltä, vaan palasivat takaisin ja kertoivat, 	 Me tej kykanin antza, mix i jyetil. Tuˈntziˈn, bˈeˈx i meltzˈaj tukˈa tqanil,


Tämä sanoi: `Sata astiaa öljyä`. Niin hän sanoi hänelle: `Tässä on velkakirjasi, istu ja kirjoita pian viisikymmentä`. 	 Bˈapetzin wetza, jun jweˈ kˈal ma tij ẍoqˈ aseyt weˈ nkˈas, chiˈ. Twutzx, chtej kaˈyiltaq aqˈuntl, quˈn ikyxjo tzˈibˈin toj uˈjch. Qekuy jaˈlin, exsin bˈinchinkul juntl tuˈja, nya jun jweˈ kˈal tkˈasa kˈwelix tqˈon, qalaˈ noq lajaj toj ox kˈal.


Ja kaikki maan päällä asuvaiset kumartavat sitä, jokainen, jonka nimi ei ole kirjoitettu teurastetun Karitsan elämänkirjaan, hamasta maailman perustamisesta. 	 Tkyaqil xjal kchi kˈulil twutzjo txuk, ayeˈ a nya tzˈibˈin kybˈi toj Tuˈjil Chwinqil, a teˈ tal Tal rit, a kyim, a tzeˈnkuxtaqjo t‑xim Dios, a atxix naˈmtaq kubˈ tchˈiysin tkyaqil.


Pankaa siis sydämellenne, ettette edeltäpäin huolehdi, miten te vastaatte puolestanne. 	 Me ntiˈ tuˈn kyok ten bˈisilte jaˈlin, tiˈ tuˈn t‑xi kyqˈmaˈn te kolbˈil kyeˈy, aj tpon qˈij anetziˈn.


Heitä oli kaikkiaan noin kaksitoista miestä. 	 Bˈalaqa kabˈlajajtaq kybˈajjo ichin anetziˈn.


Mutta jos te olette Hengen kuljetettavina, niin ette ole lain alla. 	 Quˈn qa ma chi bˈeta tzeˈnku taj Xewbˈaj Xjan, nya il tiˈj tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil kyuˈn, tuˈn kykyija toj wen tukˈa qMan Dios.


Ei ole Jumalan pelko heidän silmäinsä edessä." 	 Ex ntiˈx chˈin tchewil Dios kyiˈj.


sillä meidän sota-aseemme eivät ole lihalliset, vaan ne ovat voimalliset Jumalan edessä hajottamaan maahan linnoituksia. 	 Quˈn atzin qipiˈn, nya ikyjo tzeˈnku kyexjal nya nimil te twutz txˈotxˈ. Quˈn a qipiˈn tzajnin te Dios, tuˈn tkubˈ tiˈjjo jniˈ tipin tajaw il,


Niin me siis, veljet, emme ole orjattaren lapsia, vaan vapaan. 	 Ikytzin qe jaˈlin werman; nya albˈajqo teˈ Agar, a noq aqˈnil te jun majx, quˈn mi nqe qkˈuˈj tiˈj, tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil quˈn, tuˈn qklet. Qalaˈ at qchwinqil te jun majx noq tuˈn Tyol Dios bˈantnin tiˈj tuˈn. Tuˈnpetziˈn, ma qo ok albˈaj jaˈlin te Sara, a qya, a at tzaqpibˈl teˈ.


Ja hän kutsui taas kansan tykönsä ja sanoi heille: "Kuulkaa minua kaikki ja ymmärtäkää: 	 I xi ttxkoˈn Jesús jniˈ xjal tkˈatz, ex xi tqˈmaˈn kye: Chin kybˈintziˈn, ex tzˈelku kynikyˈa te:


Katsokaa, kuinka suurilla kirjaimilla minä omakätisesti teille kirjoitan! 	 Kykaˈyinkutziˈn; ayinkuy ma chin kubˈ tzˈibˈiˈnte luˈn tukˈa ma nmaq ntzˈibˈiˈn.


- niinkuin meitä osaksi myös olette oppineet ymmärtämään - että me olemme teidän kerskauksenne, samoin kuin tekin meidän, Herramme Jeesuksen päivänä. 	 quˈn ikytziˈn tzeˈnku ma tzˈel kynikyˈa te toj junjun tnej, me nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈn kytzalaja qiˈja toj tkyaqil, tzeˈnku qe qo tzalajila kyiˈja, aj tul tqˈijil tuˈn tul qAjaw Jesús.


ja uhrataksensa, niinkuin Herran laissa on säädetty, parin metsäkyyhkysiä tai kaksi kyyhkysenpoikaa. 	 I xtaˈj qˈol chjonte te Dios tukˈa jun oyaj tzeˈnku ntqˈmaˈn tkawbˈil Dios; jun muj xlukˈekˈ mo kabˈe tal palomj.


Ja sille annettiin suu puhua suuria sanoja ja pilkkapuheita, ja sille annettiin valta tehdä sitä neljäkymmentä kaksi kuukautta. 	 Ex xi qˈoˈn ambˈil tuˈn tnimsin tibˈ, ex tuˈn tyasin tiˈj Dios, ex tuˈn tkawin tibˈaj tkyaqil twutz txˈotxˈ toj kabˈe toj ox kˈal xjaw.


Sillä ensiksikin olen kuullut, että kun kokoonnutte seurakunnankokoukseen, teillä on riitaisuuksia keskenänne, ja osittain sen uskonkin. 	 Toj tnejil, nqˈumle weˈy qa, aj tok kychmoˈn kyibˈa tuˈn tikyˈsit Xjan Wabˈj kyuˈn, noqx nimku paˈbˈl kyxola. Me toj jun tnej, bˈalaqa twutzx.


mutta jos hän on tehnyt sinulle jotakin vääryyttä tai on sinulle jotakin velkaa, niin pane se minun laskuuni. 	 Ex qa at jun nya bˈaˈn o tzˈok tbˈinchin tiˈja, mo qa at tkˈas tey, peyimila wiˈja,


teidän, jotka odotatte ja joudutatte Jumalan päivän tulemista, jonka voimasta taivaat hehkuen hajoavat ja alkuaineet kuumuudesta sulavat! 	 Ex kyyonkutzinjiˈy tqˈijil Dios tukˈa tzaljbˈil, ex kybˈinchinkuy tajbˈil, tuˈntzintla tzaj laqˈe tqˈijil, jaˈ tuˈn tbˈaje kyaˈj tuˈn qˈaqˈ, ex tkyaqiljo at, k‑elil oqˈ toj taqˈ qˈaqˈ.


Mutta meidän Jumalallemme ja Isällemme kunnia aina ja iankaikkisesti! Amen. 	 Tuˈn tkyaqiljo luˈn, njaw nimsit tbˈi qMan Dios te jun majx. Ikyxit bˈantjo.


Ja hänen vanhempansa hämmästyivät; mutta Jeesus kielsi heitä kenellekään sanomasta, mitä oli tapahtunut. 	 Bˈeˈx i jaw kaˈylaj kyej ttata kˈwal tuˈn ikyjo, me bˈeˈx xi qˈmaˈn kye tuˈn Jesús, tuˈn mix alqeye, tuˈn t‑xi kyqˈmaˈne tkyaqilxjo otaq bˈaj.


Älkää ihmetelkö tätä, sillä hetki tulee, jolloin kaikki, jotka haudoissa ovat, kuulevat hänen äänensä 	 Mi chi jaw kaˈylaja tiˈj tkyaqiljo lo, quˈn pon kanin jun qˈij nimxixtl tzeˈnku lo, aj kybˈinte tkyaqil kyimnin muquˈnqekux toj txˈotxˈ, tqˈajqˈojil nwiˈy,


Niin juutalaiset vastasivat ja sanoivat hänelle: "Emmekö ole oikeassa, kun sanomme, että sinä olet samarialainen ja että sinussa on riivaaja?" 	 Tuˈnpetziˈn, xi kyqˈmaˈn Judiy te: Twutzxla qe qyol, a nxi qqˈmaˈn tey, qa sikyˈaja, exsin qa tokx jun taqˈnil tajaw il toj tanmiˈn.


Ajatelkaa häntä, joka syntisiltä on saanut kärsiä sellaista vastustusta itseänsä kohtaan, ettette väsyisi ja menettäisi toivoanne. 	 Tuˈn ikyjo, kyximinkutziˈn tiˈjjo Jesús, a Yekˈbˈil te qe, nimxjo nya bˈaˈn s‑ikyˈx tuˈn, kyuˈnxjal aj il. Tuˈntzintzjo, mina chi sikytiy, ex mina chi kubˈ numja toj kynimbˈila, tuˈn mi chi kubˈ tzˈaqiy toj il. Quˈn naˈmx tuˈn tikyˈx kyuˈn tzeˈnku s‑ikyˈx tuˈn Jesús, a o kyim, noq tuˈn tpaj il.


Sillä tähän nykyiseen maailmaan rakastuneena jätti minut Deemas ja matkusti Tessalonikaan, Kreskes meni Galatiaan ja Tiitus Dalmatiaan. 	 quˈn ate Demas, ma chin kyij ttzaqpiˈn tuˈn t‑xi Tesalónica, quˈn ma pon tkˈuˈj tiˈjjo at tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Atzin te Crescente o txiˈ toj txˈotxˈ Galacia; ex ikyxjo te Tito, o txiˈ toj Dalmacia.


Varokaamme siis, koska lupaus päästä hänen lepoonsa vielä pysyy varmana, ettei vain havaittaisi kenenkään teistä jääneen taipaleelle. 	 Tunpetziˈn, qqˈonktzin tilil jaˈlin, tuˈn atx ambˈil, tuˈn qokx tojjo jun ajlabˈl, a qˈoˈnku tuˈn Dios. Qxqˈuqim qibˈ, tuˈntzin mix aˈl junqe kyij naj tiˈjjo ajlabˈl.


Sillä joka antaa teille juodaksenne maljallisen vettä siinä nimessä, että te olette Kristuksen omia, totisesti minä sanon teille: se ei jää palkkaansa vaille. 	 Aˈlchaqx kye jun xjaltz tzaj qˈoˈnte chˈin tiˈ kyeˈy, iˈchaqx noq jun tal pulbˈil aˈ, quˈn tuˈn weqiˈy, twutzxix kxel nqˈmaˈn, ok ktzajil chjon teˈ tuˈn Dios.


Sentähden hän maailmaan tullessaan sanoo: "Uhria ja antia sinä et tahtonut, mutta ruumiin sinä minulle valmistit; 	 Tuˈn ikyjo, tej tul kanin Jesús, a Klolqe, tzaluˈn twutz txˈotxˈ, xi tqˈmaˈn te Ttata kyjaluˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Tkyˈeˈy tuˈn tkubˈ bˈyoˈn aluˈmj te chojbˈil il. Ex mi ntzalaja tuˈn tkubˈ patin aluˈmj te oyaj twutza. Tuˈn ikyjo, ma tzaj tqˈoˈn jun nxmilila, tuˈn woka te chojbˈil il, ikyxixjo tzeˈnku taja.


Mutta hänen koetellun mielensä te tunnette, että hän, niinkuin poika isäänsä, on minua palvellut evankeliumin työssä. 	 Me ikytzin bˈin kyeˈ kyuˈn, ex ojtzqiˈn kyeˈ kyuˈn, qa tzun n‑aqˈnin Timotey; ex tukˈa tkyaqil tajbˈil n‑aqˈnin wukˈiy, tuˈn tqˈmet Tbˈanil Tqanil kolbˈil, iky tzeˈnku jun kˈwal n‑ajbˈin te ttata.


Hän vastasi heille: "Johan minä teille sanoin, ettekä te kuulleet. Miksi taas tahdotte sitä kuulla? Tahdotteko tekin ruveta hänen opetuslapsiksensa?" 	 I xi ttzaqˈwin: Ma txi nqˈmaˈn kyeˈy ilaˈ maj, me mi n‑okx toj kywiˈy. ¿Tiquˈn kyaja tuˈn t‑xi nqˈmaˈntla juntl majl? ¿Bˈalaqa kyaja tuˈn kyok lipey tiˈj?


Jos sanomme, että meillä on yhteys hänen kanssaan, mutta vaellamme pimeydessä, niin me valhettelemme emmekä tee totuutta. 	 Qa ma txi qqˈmaˈn at qmujbˈil qibˈ tukˈa Dios, exsin nqo bˈetl toj qxopin, tuˈn qbˈinchin il, nqo nikyˈin yol tuˈn ikyjo; ntiˈx njapin yol quˈn, a twutzxix.


Ja he ovat voittaneet hänet Karitsan veren kautta ja todistuksensa sanan kautta, eivätkä ole henkeänsä rakastaneet, vaan olleet alttiit kuolemaan asti. 	 Quˈn ma kubˈ tiˈj kyuˈn noq tuˈn tchkyˈeljo Jesús, a tal Tal rit, ex kubˈ kyyekˈin kynimbˈil tukˈa kyyol ex tukˈa kybˈinchbˈin, tuˈn mix i xobˈe tuˈn kykyim tuˈn tpaj Tbˈanil Tqanil.


Minä sanon teille: sinä yönä on kaksi miestä yhdellä vuoteella; toinen korjataan talteen, ja toinen jätetään. 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, chi Jesúsjo, qa tojtaq qnikyˈin ẍin uliˈy, exla qa kabˈetaq xjal junx kuẍle tibˈaj jun watbˈil, junchˈin teˈ kxel qˈiˈn; atzin teˈ juntl, axsa kyjele qˈoˈne teˈ.


Sillä se on hyvää ja otollista Jumalalle, meidän vapahtajallemme, 	 Quˈn tbˈanilxjo luˈn, ex ntzalaj Dios, a Klolqe te jun majx, tiˈj.


Paavali, Jumalan tahdosta Kristuksen Jeesuksen apostoli, ja veli Timoteus 	 Ayiˈn Pabl, jun tsanjil Jesucristqiˈn, noq tuˈn tajbˈil qMan Dios. Nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn junx tukˈa qerman Timotey.


ja jotka kieltävät menemästä naimisiin ja nauttimasta ruokia, mitkä Jumala on luonut niiden nautittavaksi kiitoksella, jotka uskovat ja ovat tulleet totuuden tuntemaan. 	 Ex n‑el kyikyˈin mejebˈlin, ex n‑el kyikyˈin junjun tiˈ, a tchˈiysbˈin Dios, a wen tuˈn t‑xi qnikyˈbˈin te jun tzaljbˈil te qe, ex tuˈn t‑xi qqˈoˈn chjonte te Dios, a awo ma qo nimin tiˈjjo yol twutzxix.


Sillä hän opetti opetuslapsiaan ja sanoi heille: "Ihmisen Poika annetaan ihmisten käsiin, ja he tappavat hänet; ja kun hän on tapettu, nousee hän kolmen päivän perästä ylös". 	 quˈn nchex t‑xnaqˈtzintaqjo t‑xnaqˈtzbˈin. Ex nxitaq tqˈmaˈn kye: Ayintziˈn Tkˈwal Ichin, skˈoˈnqiˈn tuˈn Dios, kchin xel qˈoˈn kyeˈ xjal, tuˈn nkubˈ kybˈyoˈn, chiˈ. Aj nkyima, me toj toxin qˈij, kchin jawitz anqˈin juntl majl.


Sentähden minä kehoitan teitä, että päätätte ruveta osoittamaan rakkautta häntä kohtaan; 	 Tuˈnpetziˈn, nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈn tkubˈ kyxmoxin kyibˈa tukˈa.


Nyt minä iloitsen kärsiessäni teidän tähtenne, ja mikä vielä puuttuu Kristuksen ahdistuksista, sen minä täytän lihassani hänen ruumiinsa hyväksi, joka on seurakunta, 	 Atziˈn jaˈlin, tzun nchin tzalaja tiˈjjo n‑ikyˈx wuˈn, quˈn bˈiˈn wuˈn, qa n‑ajbˈin luˈn tuˈn kychˈiya, ikyx tzeˈnku a ma tzikyˈx tuˈn Jesús n‑ajbˈin te kolbˈilqe. Ayintzin weˈ loqiˈn nchin ikyˈsin tiˈjjo a atx taj noq tuˈn tel wenjo Ttanim Dios, a t‑xmilil Crist.


Sillä jos Jumalan totuus tulee minun valheeni kautta selvemmin julki hänen kirkkaudekseen, miksi sitten minutkin vielä syntisenä tuomitaan? 	 Me lu jun yekˈbˈil lo: Qa noq njaw bˈantjo jun yol wuˈn, ex qa ajo il lo nyekˈinte qa nimx tqoptzˈajiyil Dios, noq tuˈn tnajsit wila, ¿Tiquˈnil kchin kˈwel tkawin Diostza tzeˈnkuxjo jun aj il? ¿Nyaˈpela a taqˈin Diosjo tuˈn tnajsit qilch?


Ja he sanoivat toisilleen: "Kuka meille vierittää kiven hautakammion ovelta?" 	 ex chˈixtaq kypon ttzi jul, teˈ kyja yolin: ¿Altzila kye k‑elil qˈinte abˈj ttzi jul? chi chiˈ.