Mutta ei ylienkeli Miikaelkaan, kun riiteli ja väitteli perkeleen kanssa Mooseksen ruumiista, rohjennut lausua herjaavaa tuomiota, vaan sanoi: "Rangaiskoon sinua Herra!" 	 Mikyxipe teˈ tnejil angel, Miyel, tqˈma, tej kyjaw chˈotj tukˈa tajaw il tiˈjjo t‑xmilil Moisés, a otaq kyim, ex mix kubˈe tqˈoˈne tkawbˈil tzeˈnku tajbˈil tiˈj tajaw il. Noq oˈkx xi tqˈmaˈn kyjaluˈn: Ala te qAjaw kxel kawin tey, chiˈ.


Niin hän puhui heille kolmannen kerran: "Mitä pahaa hän sitten on tehnyt? En ole havainnut hänessä mitään, mistä hän ansaitsisi kuoleman. Kuritettuani häntä minä siis hänet päästän." 	 Toj tox majin, xi tqˈmaˈn Pilat kye kyjaluˈn: Qalaˈ, ¿Tiˈxixsin iltz ma bˈant tuˈn? Ntiˈx wetza til ma jyet wuˈn, a atit kyimin tiˈj. Ok kˈwel jubˈchit tetz, me bˈeˈx kxel ntzaqpiˈn, aj tbˈaj jubˈchit.


Ja kun hän oli yhdessä heidän kanssansa, käski hän heitä ja sanoi: "Älkää lähtekö Jerusalemista, vaan odottakaa Isältä sen lupauksen täyttymistä, jonka te olette minulta kuulleet. 	 Tej atxtaq Jesús kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin, xi tqˈmaˈn kye, tuˈn mina chi ikyˈ toj Jerusalén. Chiˈ kyjaluˈn: Kyyonkuy ajxi tbˈantjo a tzaj tqˈmaˈn nMaˈn kyeˈy, ex ax xi nqˈmanjiˈy kyeˈy:


ja pyyhki pois sen kirjoituksen säädöksineen, joka oli meitä vastaan ja oli meidän vastustajamme; sen hän otti meidän tieltämme pois ja naulitsi ristiin. 	 Noq tuˈn tpaj qil, at jun qkˈas twutz Dios, a nqanintaq qiˈj tuˈn qkyim, ikyxjo tzeˈnku ntqˈmaˈn ojtxe tkawbˈil Dios. Ex ojtxe, iltaq tiˈj tuˈn tkyim jun aj il twutz cruz tjaqˈ jun tuˈjil til, a pejkˈinktaq tibˈaj twiˈ. Me atzin te Jesús, ntiˈ til, me xi tqˈoˈn tibˈ te qxel tuˈn tchjet tkyaqil qil, nyakuj ma tzˈok pejkˈit tuˈjil qil junx tukˈa, tej tkyim twutz cruz tuˈn qpaj.


Mutta minä sanon teille: tässä on se, joka on pyhäkköä suurempi. 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa atx juntl tumil nimxixtl toklin tzeˈnku tumil tiˈjjo tnejil ja te kˈulbˈil.


Jos en olekaan apostoli muille, olen ainakin teille; sillä te olette minun apostolinvirkani sinetti Herrassa. 	 Bˈalaqa at junjun nkaˈmin tanmin qa nya tsanjil Jesúsqiˈn. Me metzin kyeˈ, bˈiˈn kyeˈ kyuˈn, aj qa iky woklinjiˈy. Quˈn wuˈn ẍi niminiˈy, ex atzin yekˈbˈiljo qa tsanjil Jesúsqiˈn.


Ja he vaelsivat toiseen kylään. 	 Quˈn ayiˈn, a Tkˈwal Ichin, mi ẍin ula yuchˈil kychwinqilxjal, qalaˈ tuˈn kyklet. Noqx teˈ tbˈaj tqˈmaˈn ikyjo, bˈeˈx i xiˈ toj junxil kojbˈil.


Ja me astuimme adramyttiläiseen laivaan, jonka oli määrä purjehtia Aasian rannikkopaikkoihin, ja lähdimme merelle, ja seurassamme oli Aristarkus, makedonialainen Tessalonikasta. 	 O okxa toj bark, a attaq toj tnam Adramitio, a chˈixtaq tex tuˈn tkanin kyojjo ilaˈ tnam te Asia, aye iteˈtaq ttzi ttxuyil aˈ. Ex attaq Aristarco qukˈiy, jun xjal aj Tesalónica, jun tnam toj txˈotxˈ te Macedonia.


ja haudat aukenivat, ja monta nukkuneiden pyhien ruumista nousi ylös. 	 exqetziˈn jniˈ kyja kyimnin bˈeˈx bˈaj xi pax, ex ma nintzx nimil tiˈj Dios, bˈeˈx i bˈaj jatz anqˈintl.


Ja he asettivat heidät eteensä ja kysyivät: "Millä voimalla tai kenen nimeen te tämän teitte?" 	 Ayetziˈn ichin lo i qˈmante, tuˈn kytzaj qˈiˈn Pegr ex Juan, tuˈn kykubˈ qˈoˈn kyxol, ex xi kyqanin kye: ¿Tiˈn kyeˈ kyoklin mo an tiˈj qbˈi nkubˈ kybˈinchin kyejiˈy ikyjo? chi chiˈ.


Ja sen jälkeen hän vaelsi kaupungista kaupunkiin ja kylästä kylään ja saarnasi ja julisti Jumalan valtakunnan evankeliumia; ja ne kaksitoista olivat hänen kanssansa, 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈaj bˈet Jesús tojile ilaˈ tnam ex tojile ilaˈ kojbˈil, tuˈn tqˈmet, ex tuˈn tchikyˈbˈitjo Tkawbˈil qMan Dios. Majqex kyeˈ kabˈlajaj t‑xnaqˈtzbˈin, lipcheqektaq tiˈj.


ja kasvakaa meidän Herramme ja Vapahtajamme Jeesuksen Kristuksen armossa ja tuntemisessa. Hänen olkoon kunnia sekä nyt että hamaan iankaikkisuuden päivään. 	 Qalaˈ chi chˈiyxa toj t‑xtalbˈil Dios ex toj kyojtzqibˈla tiˈjjo qAjaw ex Klolqe Jesucrist; nimxit tbˈi jaˈlin ex te jun majx. Ikyxitjo.


Oppikoon nainen hiljaisuudessa, kaikin puolin alistuvaisena; 	 Ayejo qya, aj kyok toj xnaqˈtzbˈil tiˈj Tyol qMan toj tja Ttanim Dios, bˈaˈn tuˈn kykubˈ nume, ex tuˈn mutxin kyten.


Menneitten sukupolvien aikoina hän on sallinut kaikkien pakanain vaeltaa omia teitänsä; 	 Exla qa kyoj junxil qˈij te ojtxe, ma tzaj ttziyin te Dios, tuˈn t‑xi tiˈn teyile junjun tumil tbˈe nya wen.


Ja sinä, Kapernaum, korotetaankohan sinut hamaan taivaaseen? Hamaan tuonelaan on sinun astuttava alas. Sillä jos ne voimalliset teot, jotka ovat tapahtuneet sinussa, olisivat tapahtuneet Sodomassa, niin se seisoisi vielä tänäkin päivänä. 	 Ikyxjo kyeˈ aj tnam Capernaum; ¿Chila, qa chi japin kyeˈ toj kyaˈj? ¡Me mina! Quˈn ayexixpe kyeˈ kchi xeˈl tojjo ma tij jul, a jaˈla taˈye t‑xele. Quˈn noqit tojjo tnam Sodoma ma bˈant teˈ jniˈ yekˈbˈil wipiˈn, a ma bˈant kyxola, mipetla xyuchˈj te tnam anetziˈn; atxpetla teˈ jaˈlin.


Sillä heitä oli noin viisituhatta miestä. Niin hän sanoi opetuslapsilleen: "Asettakaa heidät aterioimaan ruokakunnittain, noin viisikymmentä kuhunkin". 	 Attaq jun jweˈ mil ichin antza. Me chi Jesúsjo kye t‑xnaqˈtzbˈin kyjaluˈn: Kyqˈmanxa kyexjal tuˈn tok kychmoˈn kyibˈ toj chˈuqin, lajaj toj ox kˈal tuˈn tten toj junjun chˈuq, ex tuˈn kykubˈ qe.


Mutta menkää ja oppikaa, mitä tämä on: `Laupeutta minä tahdon enkä uhria`. Sillä en minä ole tullut kutsumaan vanhurskaita, vaan syntisiä." 	 Tuˈnpetziˈn, kux cheˈxa, ex noqit tzˈel kynikyˈa te t‑xilinjo yol lo toj Tuˈjil Tyol Dios: Atzin wajiˈy, tuˈn tten tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyxolxa, ex nya noq tuˈn kyok teˈn patil kychibˈjil aluˈmj te chojbˈil kyila. Tuˈnpetziˈn, chi Jesús, nya ma chin tzaj weˈ txkol kye xjal nbˈaj kubˈ kybˈisin qa bˈaˈn kyten; qalaˈ ayin wejiˈy ma chin tzaj txkolkye, ayeˈ bˈinchil ilqe, ex tuˈn tkubˈ najsit kyil.


Niin hän kutsui heidät luoksensa ja sanoi heille vertauksilla: "Kuinka saatana voi ajaa ulos saatanan? 	 Teˈ tbˈinte Jesúsjo ikyjo, i tzaj ttxkoˈn, ex kubˈ tqˈmaˈn jun techil kye: ¿Tzeˈntzin tteˈn tajaw il tuˈn tbˈant tlajonte tibˈ, ex tuˈn tok meltzˈaj tiˈjx?


Mutta Jumala osoittaa rakkautensa meitä kohtaan siinä, että Kristus, kun me vielä olimme syntisiä, kuoli meidän edestämme. 	 Me metzin te Dios tzaj tyekˈin tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qe: Quˈn tej naˈmxtaq qnimin, ex otoˈxtaq toj il, bˈeˈx kyim Crist te qxel.


ja Jeesukselta Kristukselta, uskolliselta todistajalta, häneltä, joka on kuolleitten esikoinen ja maan kuningasten hallitsija! Hänelle, joka meitä rakastaa ja on päästänyt meidät synneistämme verellänsä 	 ex tuˈn Jesucrist, a twutzxix yolin tiˈj tkyaqil a ma tli, a tnejil xjatz anqˈin te jun majx kyxol kyimnin, ex at tipin kyibˈaj tkyaqil kawil te twutz txˈotxˈ. Ate Jesucrist nkˈuˈjlinqe, ex ma qo kotpaj tuˈn toj il, noq tuˈn tchkyˈel.


Sillä tämä avustamispalvelus ei ainoastaan poista pyhien puutteita, vaan käy vieläkin hedelmällisemmäksi Jumalalle annettujen monien kiitosten kautta, 	 Quˈn atziˈn kyoyaja kxel kysmaˈn at kabˈe tumil: Tnejil, tiˈjjo onbˈil a kxel kysmaˈn, ex tkabˈ, te aqˈbˈil chjonte te qMan Dios. Quˈn atziˈn kyoyaja k‑okil te jun yekˈbˈil kywutz txqantl, qa ma kubˈ kynimiˈn Tbˈanil Tqanil tiˈj Crist tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, ex kjawil kynimsin tbˈi qMan Dios tuˈn kyoyaja, a kxel kyqˈoˈn kye, ex kye txqantl.


Mutta kun tämä sinun poikasi tuli, joka on tuhlannut sinun omaisuutesi porttojen kanssa, niin hänelle sinä teurastit syötetyn vasikan.` 	 Qalatziljo, ma kubˈ tbˈyonjiy ma qˈeˈs tal wakx te ikyˈsbˈil, teˈ tulin tkˈwala, a ma bˈaj tyajinxjo tpwaqa kyukˈa tkyˈaˈj.


Fariseukset kuulivat kansan näin kiistelevän hänestä; niin ylipapit ja fariseukset lähettivät palvelijoita ottamaan häntä kiinni. 	 Atzaj teˈ kybˈinte Parisey kyyolxjal nkyqˈmaˈn tiˈj Jesús, i jaw labˈte tiˈj, ex i kyij toj wen kyukˈa kynejil pale, tuˈn tkux kyjpuˈn toj tze. Bˈaj xi kychqˈoˈn xqˈuqil teˈ tnejil ja te naˈbˈl Dios, tuˈn tok kytzyuˈn.


on tehnyt meidät, jotka olimme kuolleet rikoksiimme, eläviksi Kristuksen kanssa - armosta te olette pelastetut - 	 ex ma tzaj tqˈoˈn qchwinqil junx tukˈa Crist, exla qa kyimninqotaq twutz Dios tuˈn tpaj qil. Me noq tuˈn t‑xtalbˈil Dios, ma qo klete.


Mutta minä sanon teille, että Elias on jo tullut. Mutta he eivät tunteneet häntä, vaan tekivät hänelle, mitä tahtoivat. Samoin myös Ihmisen Poika saa kärsiä heiltä." 	 Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy, o tzul te Elías, me mi s‑el kynikyˈxjal te. Ex ma tzikyˈx tuˈn, tzeˈnkuxtaq kyajxjal tiˈj. Exsin ikyx wejiˈy, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, nimx kkyˈelix wuˈn toj kyqˈobˈxjal.


He kysyivät häneltä: "Kuka on se mies, joka sanoi sinulle: `Ota vuoteesi ja käy`?" 	 Ayetzin kyeˈ Judiy xi kyqanin te: ¿Ankye xqˈmante teˈy, tuˈn t‑xi tiqin tkuẍila, ex tuˈn tbˈeta?


Niin hän sanoi heille: "Totisesti minä sanon teille: ei ole ketään, joka Jumalan valtakunnan tähden on luopunut talosta tai vaimosta tai veljistä tai vanhemmista tai lapsista, 	 Xitzin ttzaqˈwin Jesús kyjaluˈn: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, a qa at jun xjal ma kyij ttzaqpiˈn tja, exqe ttata, ex t‑xuˈjil, exqe titzˈin, exqe ttziky, exqe tkˈwal, noq tuˈn tpaj Tkawbˈil qMan Dios,


Älkäämme siis nukkuko niinkuin muut, vaan valvokaamme ja olkaamme raittiit. 	 Tuˈnpetziˈn, mi qo ktan toj qnimbˈil tzeˈnqekuˈ xjal nchi ktan, aj tul ileqˈ. Qalaˈ qkˈasim qibˈ toj qnimbˈil, ex tenxit qnabˈl, tuˈntzintla noq bˈinchil qten, aj tul.


Ja kun helluntaipäivä oli tullut, olivat he kaikki yhdessä koolla. 	 Tej tjapin kanin nintz qˈij Pentecostés, kykyaqil qe nimil chˈuqleqetaq junx.


Niin Jeesus vastasi ja sanoi heille: "Menkää ja kertokaa Johannekselle, mitä kuulette ja näette: 	 Xi ttzaqˈwin Jesús: Kux cheˈxa, ex kyqˈmanxa te Juan ajo ma kyliˈy, exsiˈn ma kybˈiˈy, ikyxjo tzeˈnku kyij tzˈibˈit wiˈja toj Tuˈjil Tyol Dios. Chiˈ kyjaluˈn:


ja sanon sielulleni: sielu, sinulla on paljon hyvää tallessa moneksi vuodeksi; nauti lepoa, syö, juo ja iloitse`. 	 Ex kxel nqˈmaˈn te wanmiˈn kyjaluˈn: Ay qˈaye, nimx te tiˈ ma kˈuˈyit te, te nimku abˈqˈe. Atziˈn jaˈlin, kuxsin tzˈajlantza, kuxsin waˈntza, kuxsin txˈuˈjte chˈintza ex kuxsin tzalajtza.


älköön myös rivoutta tai tyhmää lorua tai ilvehtimistä, jotka ovat sopimattomia, vaan paremmin kiitosta. 	 Ex mi chi yoliˈn tiˈjjo yol te txˈixwejil, exqetziˈn yol, a ntiˈ kyajbˈin, ex jniˈ yaq. Quˈn tkyaqiljo lo nya wen te qe, qalaˈ qo yolin tiˈj aqˈbˈil chjonte te Dios.


Opetuslapset sanoivat hänelle: "Rabbi, äsken juutalaiset yrittivät kivittää sinut, ja taas sinä menet sinne!" 	 Awotzin qeˈ xi qqˈmaˈn te: Xnaqˈtzil, ¿Ma nyatzin itzqeyin qajlintz antza, ex kyajtaqxjal tuˈn tkubˈ bˈyoˈn kyuˈn tukˈa abˈj? ¿Tiquˈnil taja tuˈn tmeltzˈaja antza?


Mutta Pietari nousi ja juoksi haudalle; ja kun hän kurkisti sisään, näki hän siellä ainoastaan käärinliinat. Ja hän meni pois ihmetellen itsekseen sitä, mikä oli tapahtunut. 	 Me atzin te Pegr, bˈeˈxkux tzaj rinin teˈ, tuˈn tul kanin tzma ttzi jul. Atziˈn teˈ tokx tkaˈyin, oˈkqexjo iqbˈil iteˈkutaq. Bˈeˈxsin aj meltzˈajtz tja, ex noqx jaw kaˈylaj tiˈj tkyaqilj lo.


Mutta sitä ennen pitää hänen kärsimän paljon ja joutuman tämän sukupolven hyljittäväksi. 	 Me nej, k‑ikyˈix nim yajbˈil wuˈn, ex tuˈn wel iˈjliˈn kyuˈnxjal, a loqe nchi najan kyojjo qˈij jaˈlin.


Ja oli muutamia kreikkalaisia niiden joukosta, jotka tulivat ylös juhlaan rukoilemaan. 	 Kyxoljo xjal a otaq chi kanin ikyˈsil nintz qˈij toj Jerusalén, attaq junjun xjal aj Grecia.


Hän on myös vahvistava teitä loppuun asti, niin että te olette nuhteettomat meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen päivänä. 	 Ex axte Dios kˈwel waˈbˈin kyeˈy jikyinxix wen toj kynimbˈila te jun majx, tuˈntzin mix aˈl jun tzˈokx ẍchˈinte jun tiˈ toj kywutza, aj tpon tqˈijil tuˈn tul qAjaw Jesucrist.


Hänellä on viskimensä kädessään, ja hän puhdistaa puimatanterensa ja kokoaa nisunsa aittaan, mutta ruumenet hän polttaa sammumattomassa tulessa." 	 Quˈn luˈ Kawil kkawil kyibˈaj xjal tzeˈnku jun aj triyil, a qˈiˈn ma nim tze toj tqˈobˈ te xtulbˈil triy. Ex k‑elix tpaˈn kykyaqilxjal wen kyxoljo nya wen, ikyxjo tzeˈnku jun xjal aj t‑xtulin triy, ex k‑elil tpaˈn paj tiˈj. Ex kchi xel tkˈleˈn nimil toj kyaˈj tzeˈnku tuˈn tkux tkˈuˈn triy toj ttxˈutxˈ. Me ayetziˈn nya nimil, ikyxjo tzeˈnku paj, ok kchi kˈwel tpatin tukˈa qˈaqˈ, a mixla k‑yupjilx.


Senjälkeen minä näin neljä enkeliä seisovan maan neljällä kulmalla ja pitävän kiinni maan neljää tuulta, ettei mikään tuuli pääsisi puhaltamaan maan päälle eikä meren päälle eikä yhteenkään puuhun. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi nkaˈyiˈn kyaje angel waˈlqetaq toj kyaje tumil txˈotxˈ, a tzyuˈntaq kyaje kyqˈiqˈ kyuˈn, tuˈntzintla mi xupin kyqˈiqˈ tibˈaj txˈotxˈ, ex tibˈaj ttxuyil aˈ, mixpe tibˈaj jun tze.


Mutta Jeesus huusi ja sanoi: "Joka uskoo minuun, se ei usko minuun, vaan häneen, joka on minut lähettänyt. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús tukˈa tqˈajqˈojil twiˈ: Ankye te knimil wiˈja, nya oˈkqinxa kchin xel tnimin; qalaˈ aku nMaˈn, a tzaj chqˈon weˈy.


Kun ylipapit ja fariseukset kuulivat nämä hänen vertauksensa, ymmärsivät he, että hän puhui heistä. 	 Me atzaj teˈ kybˈinte kynejil pale exqetziˈn Parisey, jniˈ techil bˈaj kubˈ tqˈoˈn Jesús, ex qa kyiˈjxtaq nyoline,


äläkä vanno pääsi kautta, sillä et sinä voi yhtäkään hiusta tehdä valkeaksi etkä mustaksi; 	 Ex mi kubˈ kyqˈmaˈn jun kyyola, tiˈj tsaqil kywiˈy, quˈn nlay saqix mo qˈaqix jun tsmal kywiˈy kyuˈnxa.


Niin Festus, joka tavoitteli juutalaisten suosiota, vastasi Paavalille ja sanoi: "Tahdotko lähteä Jerusalemiin ja siellä vastata näihin syytöksiin minun edessäni?" 	 Me quˈn tuˈn tajtaq te Festo, tuˈn tkanbˈitjo kyajbˈil Judiy tuˈn, xitzin tqanintz te Pabl kyjaluˈn: ¿Tajtzin te tuˈn t‑xiy tzma Jerusalén, tuˈntzintla toka toj xjelbˈil antza?


Hän sanoi heille: "Yksi teistä kahdestatoista, se, joka kastaa vatiin minun kanssani. 	 I xi ttzaqˈwin: Jun kyeˈ, a luˈ nwaˈn junx wukˈiy.


Joka rakastaa isäänsä taikka äitiänsä enemmän kuin minua, se ei ole minulle sovelias; ja joka rakastaa poikaansa taikka tytärtänsä enemmän kuin minua, se ei ole minulle sovelias; 	 Quˈn ankye teˈ k‑okil tkˈuˈjlin ttata ex tnana nimxixtl tzeˈnku weˈ, ntiˈ toklin tuˈn tok te weˈy. Ex ankye teˈ k‑okil tkˈuˈjlin tkˈwal qˈa mo qa txin nimxixtl tzeˈnku weˈ, ntiˈ toklin tuˈn tok te weˈy.


että heidänkin yltäkylläisyytensä tulisi teidän puutteenne hyväksi, niin että syntyisi tasaus, 	 Quˈn qa at chˈin kyeˈy jaˈlin, tuˈn kymojiˈn kyiˈjjo txqantl; ex bˈalaqa toj juntl majl ayetl kchi mojil kyiˈja, aj tel bˈajjo kye. Ikytzin tumiljo, tuˈn qel junx,


Niin olkaa kärsivällisiä, veljet, Herran tulemukseen asti. Katso, peltomies odottaa maan kallista hedelmää, kärsivällisesti sitä vartoen, kunnes saa syksyisen sateen ja keväisen. 	 Atzin kyetza, werman, qetzin kyeˈ kykˈuˈj tuˈn kyayoˈn tajbˈil qMan Dios, tzmaxi aj tul qAjaw, ikytziˈn tzeˈnku jun aqˈnil twutz txˈotxˈ, il tiˈj tuˈn tayoˈn ajxi tul jbˈalil. Ajxi takˈ ttxˈotxˈ aˈlexsin at tkˈuˈjjo tuˈn tayoˈn, tuˈn tlonte tbˈanil tawal.


Niin olemme siis yhdessä hänen kanssaan haudatut kasteen kautta kuolemaan, että niinkuin Kristus herätettiin kuolleista Isän kirkkauden kautta, samoin pitää meidänkin uudessa elämässä vaeltaman. 	 Quˈn ikytziˈn, tej qkuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, ikytziˈn tzeˈnku ma qo kux muqet junx tukˈa Crist, tej tkyim. Exsin tej qjatz toj aˈ, tzaj tqˈoˈn qMan Dios jun akˈaj chwinqil qe tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ikyxjo tzeˈnku te Crist, tej tjaw anqˈin juntl majl kyxol kyimnin, tuˈn tipin tqoptzˈajiyil qMan Dios.


Katso, `teidän huoneenne on jäävä hyljätyksi`. Mutta minä sanon teille: te ette näe minua, ennenkuin se aika tulee, jolloin te sanotte: `Siunattu olkoon hän, joka tulee Herran nimeen`." 	 Kykaˈyinktzinjiˈy kynajbˈila kyjel naj te jun majx. Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, texjo qˈij jaˈlin, mixla chin kylaˈbˈilix jun majla, qa nya ajxi tpon tqˈijil aj kyqˈmantiy: Kyˈiwlinxix teˈ, a tzul toj tbˈi qAjaw.


Mutta heidän silmänsä olivat pimitetyt, niin etteivät he tunteneet häntä. 	 Me exla qa iwle Jesús kyuˈn, me atla jun tiˈ, a mix taqˈe tuˈn tel kynikyˈ te, alkyetaqjo nbˈettaq kytxlaj.


joka "itse kantoi meidän syntimme" ruumiissansa ristinpuuhun, että me, synneistä pois kuolleina, eläisimme vanhurskaudelle; ja hänen "haavainsa kautta te olette paratut". 	 Ate Crist xi iqin teˈ jniˈ qil tuˈnjo t‑xmilil, tej tkyim twutz cruz, tuˈntzintla qkyimqe tiˈj tkyaqiljo il, ex tuˈn qanqˈin toj jun chwinqil tzˈaqle. Quˈn tuˈn tkyˈixjlbˈin, ex tuˈn tkyimlin twutz cruz, ma qo qˈanit.


niin te, ylipaimenen ilmestyessä, saatte kirkkauden kuihtumattoman seppeleen. 	 Quˈn tuˈntzin aj tul Crist, ajo Tnejilxix Kyikˈlel, ktzajil kytzyuˈn jun oyaj tbˈanilx, a mi bˈaj, qalaˈ kqoptzˈajiyil te jun majx.


Mutta tahdotko tietää, sinä turha ihminen, että usko ilman tekoja on voimaton? 	 Ay, ntiˈ tnabˈla ikyjo. Quˈn qa noq oˈkx tuˈn bˈiˈn quˈn, ex qa nya il tiˈj tuˈn tyekˈit tuˈn qbˈinchbˈin, ntiˈ te jun nimbˈil tajbˈin ikyjo.


Älkää luulko, että minä olen syyttävä teitä Isän tykönä; teillä on syyttäjänne, Mooses, johon te panette toivonne. 	 Ma qe kykˈuˈja tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil Moisés tuˈn kykleta, quˈn toj kywutza qa ayiˈn weˈ nchinx patin kyeˈy twutz Dios. Me mina, quˈn atzin kpatil kyeˈ toj paˈbˈin twutz Dios, aku Moisés, quˈn mi njapin bˈajjo t‑xilin t‑xnaqˈtzbˈil kyuˈn.


Kuka ikinä kieltää Pojan, hänellä ei ole Isääkään. Joka tunnustaa Pojan, hänellä on myös Isä. 	 Ex alkye n‑el tiˈjlin Tkˈwal Dios, ntiˈ qMan Dios tukˈa. Me ankyeˈ, a n‑el tnikyˈ te qa ate Jesús Klolqe, at qMan Dios tukˈa.


Niin Simon Pietari astui venheeseen ja veti maalle verkon, täynnä suuria kaloja, sata viisikymmentä kolme. Ja vaikka niitä oli niin paljon, ei verkko revennyt. 	 Ante Simun Pegr jax toj bark ex tzaj qititinljo pa tuˈn, tzma ttzi tzˈawin. Ante pa nojnintaq kyukˈa txqan kyiẍ ma nmaq wen, oxlajaj toj wajxaq kˈal kybˈaj. Exla qa ma nintz kybˈaj, me mix laqje pa kyuˈn.


Veljeni, jos joku teistä eksyy totuudesta ja hänet joku palauttaa, 	 Ayiˈy werman, qa at jun o tzˈel txalpaj tiˈjjo tumil twutzxix, il tiˈj tuˈn ttzaj onit, tuˈn tajtz meltzˈaj.


Veljet, minä puhun ihmisten tavalla. Eihän kukaan voi kumota ihmisenkään vahvistettua testamenttia eikä siihen mitään lisätä. 	 Ayiˈy werman, noq tuˈn tel kynikyˈa tiˈjjo lo, kˈwel nqˈoˈn jun techil. Qa at jun xjal nbˈant jun tyol tukˈa juntl, il tiˈj tuˈn tkubˈ tqˈoˈn tbˈi toj uˈj, ex tuˈn tkubˈ tsqitinte tbˈi tibˈaj, noq tuˈn tkujsit, tuˈntzin mix aˈl juntl tzˈok qˈonte chˈintl tiˈ tiˈj, mo tuˈn tqˈmante qa nya twutzx.


Niin juutalaiset sanoivat: "Katso, kuinka rakas hän oli hänelle!" 	 Xi kyqˈmaˈn Judiy kyxolile: Kykaˈyinktziˈn. Chebˈex kˈuˈjlintaq Lázaro tuˈn.


Niin Jeesus sanoi hänelle: "Ellette näe merkkejä ja ihmeitä, te ette usko". 	 Atzin te Jesús xi tqˈmaˈn te: Nlayx txi kynimin kye, qa ntiˈ jun techil wipiˈn tuˈn tbˈant.


Ja hän lähti ulos kolmannen hetken vaiheilla ja näki toisia seisomassa torilla joutilaina; 	 Tej t‑xiˈ tajaw aqˈuntl juntl majl, otaq tzˈok bˈeljaj or te qlixje, ex i ok tkaˈyin txqantl xjal iteˈtaq toj plas, ntiˈtaq kyaqˈin.


Olkaa minun seuraajiani, veljet, ja katselkaa niitä, jotka näin vaeltavat, niinkuin me olemme teille esikuvana. 	 Ayiˈy werman, chi lipektziˈn wiˈja, ex tiˈjjo a nxi nqˈmaˈn, ex kykaˈyinktziˈn kyiˈjjo aye iky nchi bˈete tzeˈnku a o txi qxnaqˈtziˈn kyeˈy.


kärsikää toinen toistanne ja antakaa toisillenne anteeksi, jos kenellä on moitetta toista vastaan. Niinkuin Herrakin on antanut teille anteeksi, niin myös te antakaa. 	 Tzikyˈxku kyuˈn kyxolxa, ex kynajsinkuy qa at jun kyqˈoja kyxola. Il tiˈj tuˈn kynajsiˈn kyil txqantl, ikyx tzeˈnku kubˈ najsit kyila tuˈn qAjaw.


Mutta jos minä Beelsebulin voimalla ajan ulos riivaajia, kenenkä voimalla sitten teidän lapsenne ajavat niitä ulos? Sentähden he tulevat olemaan teidän tuomarinne. 	 Ex noqit ikyjo tzeˈnku nkyqˈmaˈn, qa tuˈn tipin Beelzebú nchi etza taqˈnil tajaw il toj kyanminxjal wuˈn, ¿Yajqetzin kyeˈ, a lipcheqek kyiˈja? ¿Ankye kye tzaj qˈoˈnte kyipin tuˈn tetz kylajoˈn taqˈnil tajaw il toj kyanminxjal, qa nya ax Dios? Tuˈnpetziˈn, ayexjo kyukˈiy kchi qˈmalte qa nya toj tumil kyyola tiˈjjo lo.


Ja missä vain se käy hänen kimppuunsa, riuhtoo se häntä, ja hänestä lähtee vaahto, ja hän kiristelee hampaitaan; ja hän kuihtuu. Ja minä sanoin sinun opetuslapsillesi, että he ajaisivat sen ulos, mutta he eivät kyenneet." 	 Noq ja taˈ, aj ttzaj tiˈj, ex bˈeˈx nkubˈ tzˈaq tuˈn, ex nbˈaj n‑etz plut toj ttzi, tzunx nchi juˈchˈin tste, ex bˈeˈx n‑el ttxˈiˈlin tibˈ. Ma txi ntqˈmaˈn kye t‑xnaqˈtzbˈiˈn, tuˈn tex kylajoˈn taqˈnil tajaw il toj tanmin, me mina n‑ex kyuˈn.


Ja kun he olivat täyttäneet kaiken, mikä hänestä on kirjoitettu, ottivat he hänet alas puusta ja panivat hautaan. 	 Tkyimlinxi Jesús, chi Pabljo, ex aˈkxtaq tbˈaj tkyaqiljo, a otaq yolajtz tiˈj toj Tuˈjil Tyol Dios, kutz qˈiˈn twutz cruz, ex kux muquˈn toj tjulil kyimnin.


Ja Agrippa sanoi Festukselle: "Tämän miehen olisi voinut päästää irti, jos hän ei olisi vedonnut keisariin". 	 Atzin te Agripa xi tqˈmaˈn te Festo: Matla txi tzaqpet te ichin lo, noqit nya ax saj qaninte, tuˈn tok toj paˈbˈin twutz Augusto César, a tnejilxix kawil te Rom.


Sillä me emme seuranneet viekkaasti sommiteltuja taruja tehdessämme teille tiettäväksi Herramme Jeesuksen Kristuksen voimaa ja tulemusta, vaan me olimme omin silmin nähneet hänen valtasuuruutensa. 	 Quˈn atzin xnaqˈtzbˈil xi qqˈoˈn kyeˈy tiˈjjo tipin ex tulil qAjaw Jesucrist, nya noqx kyyolxjal te sbˈuˈbˈl. Qalaˈ, ma tzˈok qkaˈyin qAjaw tukˈa tkyaqil tipin kyuˈnkuxix qwutza.


ja heidät Jaason on ottanut vastaan; ja nämä kaikki tekevät vastoin keisarin asetuksia, sanoen erään toisen, Jeesuksen, olevan kuninkaan". 	 ex ma chi kubˈ wutzlin tuˈn Jasón toj tja. Kykyaqilx mi nkubˈ kynimin tkawbˈil kawil te Rom, quˈn tzuntzin nkyqˈman qa atx juntl kawil, Jesús tbˈi.


Ja he tulivat tuoden hänen tykönsä halvattua, jota kantamassa oli neljä miestä. 	 Me tzmataq nyolin, teˈ kypon kyaje ichin iqintaq jun yabˈ kyuˈn twiˈ jun tkuẍbˈil. Atzin yabˈ noq otaq tzˈok kˈolpaj.


Ja seitsemäs enkeli puhalsi pasunaan; niin kuului taivaassa suuria ääniä, jotka sanoivat: "Maailman kuninkuus on tullut meidän Herrallemme ja hänen Voidellullensa, ja hän on hallitseva aina ja iankaikkisesti". 	 Atzin twuqin angel xi toqˈsin tchun, ex i bˈijte tqˈajqˈojil wiˈbˈaj kujxix wen toj kyaˈj, a nkyqˈmaˈn: Atzin txˈotxˈ, a jaˈ nkawinetaq tajaw il, ma tzˈok tetzin qAjaw, a Crist, a jaˈ kkawile te jun majx.


Anna sille, joka sinulta anoo, äläkä käännä selkääsi sille, joka sinulta lainaa pyytää. 	 Chi oka soˈj tukˈa tkyaqil, ex mi chi oka nya soˈj tukˈa xjal, a ntiˈ at te.


Älä ihmettele, että minä sanoin sinulle: teidän täytyy syntyä uudesti, ylhäältä. 	 Mi jaw kaˈmin tkˈuˈja tiˈjjo ma txi nqˈmaˈn tey: Tkyaqilx tetz il tiˈj tuˈn tjaw itzˈje tkabˈ majin.


Sillä jokainen ylimmäinen pappi, ollen ihmisten joukosta otettu, asetetaan ihmisten puolesta toimittamaan sitä, mikä Jumalalle tulee, uhraamaan lahjoja ja uhreja syntien edestä, 	 Kykyaqil kynejilxix pale skˈoˈnqe kyxol ichin, tuˈn kyyolin kyiˈjxjal twutz qMan Dios, ex tuˈn kyqˈoˈn oyaj te Dios, ex tuˈn kybˈyoˈn aluˈmj te chojbˈil kyilxjal.


Paljonkin, kaikin tavoin; ennen kaikkea se, että heille on uskottu, mitä Jumala on puhunut. 	 ¡Ma nintzx tumil! Tnejilxix, ma txi tqˈoˈn te Dios Tyol kye Judiy.


Ja jos sinun jalkasi viettelee sinua, hakkaa se poikki. Parempi on sinulle, että jalkapuolena menet elämään sisälle, kuin että sinut, molemmat jalat tallella, heitetään helvettiin. 	 Toj qˈaqˈ, aye ẍchuqˈ mina nchi kyim, ex mina nyupjjo qˈaqˈ.


ja: `He kantavat sinua käsillänsä, ettet jalkaasi kiveen loukkaisi`." 	 Ex kjawil qˈiˈn kyuˈn toj kyqˈobˈ, tuˈntzintla mi kyˈixbˈiy twiˈ abˈj.


Hänen olisi parempi, että myllynkivi pantaisiin hänen kaulaansa ja hänet heitettäisiin mereen, kuin että hän viettelee yhden näistä pienistä. 	 Bˈaˈntla tuˈn tok tkˈloˈn jun ma tij abˈj te chebˈl triy tiˈj tqul, ex tuˈn t‑xi t‑xoˈn tibˈ toj ttxuyil aˈ tuˈn tkyim, tzeˈnku tuˈn tokx toj paˈbˈin twutz Dios tukˈa til, a tuˈn tjaw tzˈaq jun neˈẍ nimil toj il tuˈn tpaj.


Ja taas hän sanoi: "Mihin minä vertaisin Jumalan valtakunnan? 	 Xi tqˈmaˈn Jesús juntl majl kyjaluˈn: ¿Anqukˈa aku tzˈok qmujbˈineˈ Tkawbˈil qMan Dios?


Myykää, mitä teillä on, ja antakaa almuja; hankkikaa itsellenne kulumattomat kukkarot, loppumaton aarre taivaisiin, mihin ei varas ulotu ja missä koi ei turmele. 	 Kykˈayinxjiˈy tkyaqil at kyeˈy, ex kyqˈonxa kyeˈ jniˈ yaj. Ikytziˈn kchmetila kyqˈinimiljiˈy twutz Dios toj kyaˈj, a nlay bˈaj. Tzˈok tilil kyuˈn tuˈn tkubˈ kybˈinchinjiˈy a taj Dios tzaluˈn twutz txˈotxˈ, quˈn atzin k‑okiljo te kyqˈinimila, a kˈwel tkˈuˈn Dios toj kyaˈj, a jaˈ nlay tzˈokxi ileqˈ elqˈil, ex nlay bˈajjo qˈinimil anetziˈn tuˈn pokˈ.


Mutta Jeesus ei ottanut kuullakseen, mitä puhuttiin, vaan sanoi synagoogan esimiehelle: "Älä pelkää, usko ainoastaan". 	 Me mina, chi Jesúsjo. Xi tqˈmaˈn te Jayr: Mina tzaj xobˈa, noq qek tkˈuˈja wiˈja.


Mutta me kaikki, jotka peittämättömin kasvoin katselemme Herran kirkkautta kuin kuvastimesta, muutumme saman kuvan kaltaisiksi kirkkaudesta kirkkauteen, niinkuin muuttaa Herra, joka on Henki. 	 Tuˈnpetziˈn, qkyaqilx nya ktxun qwutz tukˈa jun kutxbˈilte tzeˈnku te Moisés; qalaˈ ma qo ok tzeˈnku jun kaˈybˈil wutzbˈaj, tuˈn kykaˈyinxjal tqoptzˈajiyil qAjaw toj qchwinqil. Quˈn axte T‑xew qAjaw ntxˈixpinte qchwinqil, tuˈntzintla chebˈe tuˈn qxi laqˈe, tuˈn qok tzeˈnku te Crist.


sitä, jota ei kukaan tämän maailman valtiaista ole tuntenut - sillä jos he olisivat sen tunteneet, eivät he olisi kirkkauden Herraa ristiinnaulinneet - 	 Quˈn ayetzin kye nejinel twutz txˈotxˈ, mi s‑el kynikyˈ te, quˈn noqit maˈy, mitla xkubˈ kybˈyoˈn tAjaw Tkyaqil twutz cruz, a nqoptzˈaj jaˈlin toj kyaˈj.


Ja kaikki laivurit ja kaikki rannikkopurjehtijat ja merimiehet ja kaikki merenkulkijat seisoivat loitolla 	 Ex te jun paqx ma najjo qˈinimil lo. Ex tkyaqiljo nejinel toj bark, exqetziˈn xjal, a iqintaq kyuˈn, ex jniˈ nchi aqˈnin toj, ex kykyaqiljo nchi kanbˈin tibˈaj ttxuyil aˈ, kchi kyjel ten najchaq.


Sillä seurakunnan kaitsijan on, niinkuin Jumalan huoneenhaltijan tulee, oltava nuhteeton, ei itserakas, ei pikavihainen, ei juomari, ei tappelija, ei häpeällisen voiton pyytäjä, 	 Quˈn ayetzin xjal luˈn at‑xix kyoklin tuˈn kyok te nejinel toj Ttanim qMan Dios, ex ma tzaj tabˈtzin Dios jniˈ taqˈin kye. Tuˈnpetziˈn, il tiˈj tuˈn tten jun kychwinqil jikyin wen. Ex nya wen tuˈn tok jpet kynabˈl, ex nya aj qˈojilqe, ex nya txˈujtinelqe, ex nya aj yasilqe, ex mina pon kykˈuˈj tiˈj jun kykanebˈ nyaxix toj tumil.


ja sanoi: "Totisesti minä sanon teille: ellette käänny ja tule lasten kaltaisiksi, ette pääse taivasten valtakuntaan. 	 ex tzaj tqˈmaˈn: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mi s‑ok kyanmiˈn tzeˈn tanminjo tal kˈwal lo, a manyor tal mutxin, nlayxpen chi okxtza toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj.


Vai ettekö tiedä, että me kaikki, jotka olemme kastetut Kristukseen Jeesukseen, olemme hänen kuolemaansa kastetut? 	 Quˈn bˈin quˈn qkyaqilx, a ma qo kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ toj tbˈi Crist, a Jesús, tuˈntzin qyekˈinte kywutzxjal, qa ma qo kyim junx tukˈa, ikyxjo tzeˈnku jun kyimnin nkux muqet toj txˈotxˈ.


Niin he sanoivat: "Mitä me enää todistusta tarvitsemme? Sillä me itse olemme kuulleet sen hänen omasta suustansa." 	 Chi chiljo kyjaluˈn: ¿Me tiˈ til txqantl tstiyiltz te qe? A tojx ttzi ma chi bˈajetza jniˈ xoˈj yol tuˈn tiˈj Dios, a ma chi qbˈi, chi chiˈ.


Valvokaa ja rukoilkaa, ettette joutuisi kiusaukseen; henki tosin on altis, mutta liha on heikko." 	 Kyimil kywatla, ex kux chi bˈaj naˈn Dios, tuˈn mina chi kubˈ tzˈaqa toj tqˈobˈ tajaw il, quˈn kyaja tuˈn tkubˈ kybˈinchinjiˈy a taj Dios, me alkyetz kuj n‑ele te kyeˈy tuˈn tbˈant.


Niin Jeesus sanoi heille: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: ellette syö Ihmisen Pojan lihaa ja juo hänen vertansa, ei teillä ole elämää itsessänne. 	 Atzin te Jesús xi tqˈmaˈn kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa mi xi kywaˈnjiˈy nchibˈjila, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, ex qa mi xi kykˈwaˈnjiˈy nchkyˈela, ntiˈ t‑xilin kychwinqila tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex ntiˈ kyokliˈn tiˈjjo chwinqil te jun majx toj kyaˈj.


sanoi hän: "Menkää pois, sillä tyttö ei ole kuollut, vaan nukkuu". Niin he nauroivat häntä. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye: Ku kybˈaj exa peˈn. Quˈn a tal txin lo nya ma kyim, qalaˈ noq nktan. Me noqx i bˈaj jaw tzeˈnxjal tiˈj.


anna meille tänä päivänä meidän jokapäiväinen leipämme; 	 Qˈontzjiy qwaˈy nimxix te qˈij jaˈlin.


heidän tulisi nyt olla saapuvilla sinun edessäsi ja syyttää, jos heillä olisi jotakin minua vastaan. 	 Ayepetzintla kye xjaljo ẍi ul patil weˈy twutza, qa at wila toj kywutz.


Hän oli hurskas ja Jumalaa pelkääväinen, niinkuin koko hänen perhekuntansakin, ja antoi paljon almuja kansalle ja rukoili alati Jumalaa. 	 Wenxixtaqjo ichin anetziˈn, junx tukˈa t‑xuˈjil ex kyukˈa tkˈwal; bˈaˈntaq chi kˈulin twutz Dios, me naˈmtaq kynimin Tbˈanil Tqanil tiˈj Jesús. Exsin nimtaq pwaq nxi tqˈoˈn te mojbˈil kye Judiy, ex kukxtaq nnaˈn Diosjo.


Ja he havaitsivat kiven vieritetyksi pois haudalta. 	 Atzaj teˈ kyul kanin, txulinx kywutz tiˈj, qa otaq txi yekˈj tej abˈj, a kyij qˈoˈn te jupbˈilte ttzi jul.


Sillä minä sanon teille, että minussa pitää käymän toteen tämän, mikä kirjoitettu on: `Ja hänet luettiin pahantekijäin joukkoon`. Sillä se, mikä minusta on sanottu, on täyttynyt." 	 Quˈn twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa il tiˈj tuˈn tjapin bˈaj wiˈja a tzˈibˈin taˈ toj Tuˈjil Tyol Dios, a iky ntqˈmaˈn kyjaluˈn: Ex kxel qˈoyit junx kyukˈa a nya wen xjalqe. Oc japin bˈajx teˈ jotxjo jniˈ tzˈibˈin wiˈja.


Ja katso, samassa seisoi sen talon edessä, jossa me olimme, kolme miestä, jotka Kesareasta oli lähetetty minun luokseni. 	 Texjo or anetziˈn, pon kanin oxe ichin xi chqˈoˈn toj tnam Cesarea jyol weˈy tojjo ja, jaˈ intintaqa junx kyukˈa wukˈiy.


Sillä hänen kirjeensä ovat, sanotaan, kyllä mahtavat ja pontevat, mutta ruumiillisesti läsnäollessaan hän on heikko, eikä hänen puheensa ole minkään arvoista. 	 Quˈn at junjun nqˈmante qa ayeˈ wuˈja nim kyxilin ex kujxix wen, me metzilaˈ aj nteˈn kyxola, ntiˈxsila wipiˈn, ex ayetzin nyola ntiˈxsila kyajbˈin, chi chiˈ.


koskapa juutalaiset vaativat tunnustekoja ja kreikkalaiset etsivät viisautta, 	 Quˈn ayetzin kye Judiy nchi qanin tiˈj jun techil tipin Dios, tuˈn tyekˈin qa twutzxixjo Tbˈanil Tqanil. Ex ayetzin aj uˈjil te Grecia, nchi jyoˈn txqan tumil tbˈanilx kywutz xjal.


Älkääkä saattako murheelliseksi Jumalan Pyhää Henkeä, joka on teille annettu sinetiksi lunastuksen päivään saakka. 	 Mi txi kyqˈoˈn ambˈil, tuˈn tbˈisin Xewbˈaj Xjan, quˈn noq tuˈn Xewbˈaj Xjan, ma txi tqˈoˈn Dios kyechila toj kyanmiˈn, tuˈn tel kynikyˈtzajila qa te Diosqiˈy, ex tuˈn kykotpaja tojjo tqˈijil tzul te paˈbˈin.


Sillä laki asettaa ylimmäisiksi papeiksi ihmisiä, jotka ovat heikkoja, mutta valan sana, joka on myöhäisempi kuin laki, asettaa Pojan, iankaikkisesti täydelliseksi tulleen. 	 Toj tkawbˈil Moisés ojtxe, i ok qˈoˈn te tnejilxix pale, ayeˈ ichin,a nya tzˈaqle. Me metzin te Jesús, tzˈaqlexix teˈ te jun majx. Ex tej otaqxi tzaj tqˈoˈn Dios kawbˈil te Moisés, kubˈ tkujsin Dios Tyol tiˈj Tkˈwal tukˈa tkyaqil tipin, tuˈn tok te juntl wiq tnejilxix pale te jun majx.


Jeesus sanoi heille: "Jos Jumala olisi teidän Isänne, niin te rakastaisitte minua, sillä minä olen Jumalasta lähtenyt ja tullut; en minä ole itsestäni tullut, vaan hän on minut lähettänyt. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye: Noqit twutzxix kyeˈy qa tkˈwal Diosqiˈy, matla chin ok kykˈuˈjlintza, quˈn tkˈatz Dios ẍin tzajiˈy. Quˈn mi ẍin ula wunx wibˈa tzaluˈn, qalaˈ a Dios saj chqˈoˈn weˈy.


ja huutaen suurella äänellä sanoi: "Mitä sinulla on minun kanssani tekemistä, Jeesus, Jumalan, Korkeimman, Poika? Minä vannotan sinua Jumalan kautta, älä vaivaa minua." 	 Jaw ẍchˈin, ex tqˈma: ¿Tiˈn taja wukˈiy? Ay Jesús Tkˈwal Dios, a nimx toklin tkawbˈil. Chin kubˈsil nwutza tey, tuˈn mina chin kubˈ tyajinxa.


Ja hän ajoi ulos riivaajan, ja se oli mykkä; ja kun riivaaja oli lähtenyt, niin tapahtui, että mykkä mies puhui; ja kansa ihmetteli. 	 Attaq jun xjal, minataql nbˈant tyolin, tuˈn otaq tzˈokx jun taqˈnil tajaw il toj tanmin. Me atzaj teˈ tetz qˈiˈn toj tanmin tuˈn Jesús, bˈeˈx bˈantl tej xjal tyolin. Tuˈnpetziˈn, nimx i jaw kaˈylajxjal tuˈn ikyjo.


Sillä hetkellä hän riemuitsi Pyhässä Hengessä ja sanoi: "Minä ylistän sinua, Isä, taivaan ja maan Herra, että olet salannut nämä viisailta ja ymmärtäväisiltä ja ilmoittanut ne lapsenmielisille. Niin, Isä, sillä näin on sinulle hyväksi näkynyt. 	 Texjo paq anetziˈn, jaw tzalajxix Jesús tuˈn Xewbˈaj Xjan, exsin tqˈma kyjaluˈn: Taa, ay tAjaw kyaˈj ex ay tAjaw txˈotxˈ; loqiˈn nchin nimsin Tbˈiy jaˈlin, quˈn tuˈn ma kubˈ tewin tejiy t‑xilin tumil kolbˈil kyeˈ xjal a ẍtijqe ex nim kynabˈl toj kywutz, exsin ma kubˈ tchikyˈbˈintza kywutzjo xjal, a qˈoˈnk kyoklin te ntiˈ bˈaˈn kyuˈn. Ikytziˈn Tata, quˈn ikytaqkuxla tajiy.


Minun lampaani kuulevat minun ääntäni, ja minä tunnen ne, ja ne seuraavat minua. 	 Quˈn noqit o chi oka te nrita, matla txi kybˈiˈn tqˈajqˈojil nwiˈy. Quˈn wojtzqiˈnqejiˈy weˈ, ex nchi ok lipe wiˈja toj tkyaqil.


Ja ne, jotka ovat Kristuksen Jeesuksen omat, ovat ristiinnaulinneet lihansa himoineen ja haluineen. 	 Ayetzin o chi nimin tiˈj Crist o jaw kyqˈoˈn twutz cruz a nbˈanttaq kyuˈn ojtxe, tzeˈnku tkyaqil achbˈil ex jniˈ tzeqbˈajil nya bˈaˈn.


Ja siellä olivat Maria Magdaleena ja toinen Maria, jotka istuivat vastapäätä hautaa. 	 Me ante Mariy, aj Xleˈn, tukˈaxjo juntl Mariy i kyij qe ttzi jul.


Hän vastasi heille: "Se, joka teki minut terveeksi, sanoi minulle: `Ota vuoteesi ja käy`." 	 I xi ttzaqˈwiˈn ichin: Ajo xjal, a xkubˈ qˈanin weˈy, saj qˈmante weˈy, tuˈn t‑xi wiqiˈn nkuẍila, ex tuˈn nbˈeta.


Ja nainen, jonka sinä näit, on se suuri kaupunki, jolla on maan kuninkaitten kuninkuus." 	 Atzin qya, a ma tliˈy, atziˈn nmaq tnamjo a nkawin tibˈajjo tkyaqil nmaq kawil twutz txˈotxˈ.


Niin Jeesus sanoi niille juutalaisille, jotka uskoivat häneen: "Jos te pysytte minun sanassani, niin te totisesti olette minun opetuslapsiani; 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kyeˈ Judiy, aye otaq chi ok lipe tiˈj: Qa ma chi weˈxixa toj tkyaqiljo o txi nqˈmaˈn kyeˈy, okpin kchi okil kye twutzxix te nxnaqˈtzbˈiˈn.


Ja katso, koko kaupunki lähti Jeesusta vastaan; ja kun he hänet näkivät, pyysivät he häntä menemään pois heidän alueeltaan. 	 Tuˈntziˈn ikyjo, kykyaqiljo jniˈ xjal toj tnam, bˈeˈx i bˈaj tzaj lolte Jesús. Tej tok kykaˈyin ikyjo, i kubˈsin kywutz te Jesús, tuˈn tikyˈ jaˈ taˈyetaq.


Sentähden se luettiinkin hänelle vanhurskaudeksi. 	 Tuˈntzintzjo, noq tuˈn tnimbˈil, ok qˈoˈn te tzˈaqle twutz Dios.


niin että te yksimielisesti ja yhdestä suusta ylistäisitte Jumalaa ja meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen isää. 	 tuˈntzin kykyaqilxa junx ja kynimsiˈn tbˈi qMan Dios te jun majx, a Ttata qAjaw Jesucrist.


ja sanoi: `Sentähden mies luopukoon isästänsä ja äidistänsä ja liittyköön vaimoonsa, ja ne kaksi tulevat yhdeksi lihaksi`? 	 Ex ikyxjo tqˈma: Tuˈnpetziˈn, kyjel ttzaqpiˈn te ichin ttata ex tnana, noq tuˈn tok meje tukˈa t‑xuˈjil. Ex kykabˈilx kchi okil te junchˈin.


Sillä jos joku näkee sinun, jolla on tieto, aterioivan epäjumalan huoneessa, eikö hänen omatuntonsa, kun hän on heikko, vahvistu epäjumalille uhratun syömiseen? 	 Quˈn aku bˈaj ikyjo; qa nxi kychyoˈn tchibˈjil aluˈmj, a otaq kubˈ kywutzjo kywutzbˈiyil toj tja kydiosxjal, exsin qa atkutaq jun nimil nkaˈyin kyiˈja, a naˈmxix tweˈ toj tnimbˈil; exsin qa xkubˈ tbˈinchinkutaq tzeˈnkuˈ kyeˈ, exsin bˈalaqa ntiˈtaq bˈisin tuˈn ikyjo. Me noq tuˈn s‑ok tkaˈyin kyiˈja ikyjo, ja xkubˈe tzˈaqe te jun majx toj il.


ja jonka kautta te myös pelastutte, jos pidätte siitä kiinni semmoisena, kuin minä sen teille julistin, ellette turhaan ole uskoneet. 	 ex tuˈn yol lo ma chi kleta, qa ma kubˈ kykˈuˈnjiˈy, a xi nqˈmaˈn. Qatzin mina, ntiˈxla tajbˈin kynimbˈila ikyjo.


Ja katso, kaksi heistä kulki sinä päivänä Emmaus nimiseen kylään, joka on kuudenkymmenen vakomitan päässä Jerusalemista. 	 Tojxjo qˈij anetziˈn, iteˈtaq kabˈe nimil tiˈj Jesús kyjaˈtaq kyxiˈ toj jun tnam, Emaús tbˈi, bˈalaqa chˈime oxe ajlabˈtaq taˈye tkˈatz tnam te Jerusalén.


Aurinko muuttuu pimeydeksi ja kuu vereksi, ennenkuin Herran päivä tulee, se suuri ja julkinen. 	 Atzin twutz kyaˈj, ok k‑okil naj tqan qˈij, ex k‑elil kyaqix twutz yaye, ikyx tzeˈnku chikyˈ; chˈixtaqtzin tul kanin qˈij te tulil juntl majl qAjaw. Nimx tokliˈn qˈij anetziˈn te bˈisbˈajil, ex ok kqoptzˈajil tipin Dios.


Mutta nyt lausuttiin lupaukset Aabrahamille ja hänen siemenelleen. Hän ei sano: "Ja siemenille", ikäänkuin monesta, vaan ikäänkuin yhdestä: "Ja sinun siemenellesi", joka on Kristus. 	 Me atzin jaˈlin, a Dios tzaj tqˈoˈn tkyˈiwbˈil te Abraham ex te tyajil. Me mi ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios qa kyiˈj ilaˈ tyajil, qalaˈ tiˈj junchˈin tyajil, ax Crist.


Kun siis nämä kaikki näin hajoavat, millaisia tuleekaan teidän olla pyhässä vaelluksessa ja jumalisuudessa, 	 Axla twutz ok kbˈajil teˈ ikyjo. Tuˈnpetziˈn, il tiˈj tuˈn kybˈeta tukˈa jun kychwinqila xjanxix ex tzˈaqle.


Kuka ei pelkäisi, Herra, ja ylistäisi sinun nimeäsi? Sillä sinä yksin olet Pyhä; sillä kaikki kansat tulevat ja kumartavat sinua, koska sinun vanhurskaat tuomiosi ovat julki tulleet." 	 ¿Ankye jun nlay jaw xobˈ teˈy, Ay qAjawa? ¿Ex ankye jun nlay jaw nimsin te tbˈiy? Quˈn oˈkx teˈ xjanxix. Ex tkyaqil tnam twutz txˈotxˈ tzul tkˈatza kˈulil teˈy, quˈn tkyaqil taqˈnbˈiˈn tzˈaqlexix, ex ma qˈanchaˈlix.


Minua on suuresti ilahuttanut, että olen lastesi joukossa havainnut olevan niitä, jotka totuudessa vaeltavat sen käskyn mukaan, jonka me olemme saaneet Isältä. 	 Nimx jun tzaljbˈil toj wanmiˈn, quˈn at junjun kyxola, aye nchi bˈet toj tumil, a twutzxix toj kychwinqil, a ikyxjo tzeˈnkuˈ xkyij tqˈmaˈn Dios.


Onko siis hyvä tullut minulle kuolemaksi? Pois se! Vaan synti, että se synniksi nähtäisiin, on hyvän kautta tuottanut minulle kuoleman, että synti tulisi ylenmäärin synnilliseksi käskysanan kautta. 	 Qa ikytzjo, ¿Ma apelaˈ kawbˈil wenxix kxel qˈin weˈy toj najin? ¡Mina! Qalaˈ ikytzin ate il xi qˈin weˈy toj kyimin. Quˈn ikytzin s‑ele qnikyˈjo te qa nimxix tipin il, ex qa noq tuˈn, xbˈante tkyaqil nya bˈaˈn wuˈn.


Mutta kun näette hävityksen kauhistuksen seisovan siinä, missä ei tulisi - joka tämän lukee, se tarkatkoon - silloin ne, jotka Juudeassa ovat, paetkoot vuorille; 	 Ajtzin t‑xi kykaˈyinjiˈy ajo ichin, a kˈwel tbˈinchin a tixqex toj najbˈil xjanxix (aj tkux kyuˈjinjiˈy luˈn, tzˈelku kynikyˈa te). Ajtzin tok kykaˈyin xjaljo tkyaqiljo lo, ayeˈ iteˈ toj txˈotxˈ te Judey, bˈeˈx kchi xel oq toj kˈul.


Ja hän kierteli kautta koko Galilean ja opetti heidän synagoogissaan ja saarnasi valtakunnan evankeliumia ja paransi kaikkinaisia tauteja ja kaikkinaista raihnautta, mitä kansassa oli. 	 Nbˈettaq Jesús toj tkyaqil txˈotxˈ te Galiley, ex nxnaqˈtzintaq kyojile junjun tnam antza kyojjo muˈẍ ja te kynaˈbˈl aj Judiy Dios. Nyolintaq Tbˈanil Tqanil tiˈj Tkawbˈil Dios, ex nqˈanintaq tkyaqil wiq yabˈil, a otaq tzˈok lemtzˈaj kyiˈjxjal.


Silloin kuningas tuli hyvin murheelliseksi, mutta valansa ja pöytävierasten tähden hän ei tahtonut hyljätä hänen pyyntöään. 	 Teˈ t‑xi tqanin txin ikyjo te Herodes, bˈeˈx jaw bˈisin, quˈn otaq kubˈ tqˈmaˈn tyol tiˈj tbˈi Dios kywutz txqan xjal, tuˈn t‑xi tqˈoˈn tiˈxtaq tajjo txin. Tuˈnpetziˈn, mix kubˈe tzyuˈne tibˈ, tuˈn t‑xi tqˈoˈn.


Hän johdatti heidät sieltä pois, tehden ihmeitä ja tunnustekoja Egyptin maassa ja Punaisessa meressä ja erämaassa neljänäkymmenenä vuotena. 	 Ex ate Moisés etz qˈinkye ojtxe qxjalil toj txˈotxˈ Egipto, ex tuˈn bˈant nim techil tipin Dios tojjo txˈotxˈ anetziˈn, ex toj ttxuyil aˈ, Chikyˈ tbˈi, ex tojjo tzqij txˈotxˈ, jaˈ ntiˈ najbˈil. Jotxjo luˈn bˈant toj kaˈwnaq abˈqˈe.


Älkää luulko, että minä olen tullut tuomaan rauhaa maan päälle; en ole tullut tuomaan rauhaa, vaan miekan. 	 ¿Tzeˈntzintz toj kywutza? ¿Ma man chin kˈuˈl wetza noq tuˈn kytzalajxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ? ¡Me twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, aj qa mina! Qalaˈ ma chin kˈuˈl weˈ noq tuˈn nqˈoˈn qˈoj kyxolxjal.


Mutta tuo kansa, joka ei lakia tunne, on kirottu." 	 Me oˈkqexjo maˈ xjal, a mi n‑el kynikyˈ te Tuˈjil Tyol Dios; bˈaˈn tuˈn kyxiˈ toj najin te jun majx.


sillä sinä olet oleva hänen todistajansa kaikkien ihmisten edessä, sen todistaja, mitä olet nähnyt ja kuullut. 	 Quˈn ate k‑yolilte kye kykyaqil xjal, ex axa kxel qˈmante tiˈjjo ma tliy, ex ma tbˈiy.


Mutta Filippus tavattiin Asdodissa; ja hän vaelsi ympäri ja julisti evankeliumia kaikissa kaupungeissa, kunnes tuli Kesareaan. 	 Noq tnaˈbˈinku Lip, noq atl toj tnam te Azoto. Ikyˈxsin tojileˈ junjun tnam qˈmalte Tbˈanil Tqanil, ex ikytziˈn, kanine toj tnam te Cesarea.


Voi teitä, kirjanoppineet ja fariseukset, te ulkokullatut, kun te rakennatte profeettain hautoja ja kaunistatte vanhurskasten hautakammioita, 	 Ikyqetzinjiˈy, quˈn tbˈanilx nbˈant kyuˈn kywutzxjal, me toj kyanmiˈn, nojnin taˈye tukˈa ttzˈilil ex tkyaqil wiq il.


Ja he tulivat Jeesuksen luo ja näkivät riivatun, jossa legio oli ollut, istuvan puettuna ja täydessä ymmärryksessään; ja he peljästyivät. 	 Ex atziˈn teˈ kykanin tkˈatz Jesús, iwlej ichin kyuˈn, aj otaq chi etz taqˈnil tajaw il toj tanmin. Atzaj ichin anetziˈn qˈuqletaq t‑xe tqan Jesús; iteˈktaq t‑xbˈalin, ex otaq tzul spikyˈeˈ toj twutz. Tuˈn ikyjo, bˈeˈx tzaj kyej xjal kyxobˈil.


Sillä vaikka olisikin niin sanottuja jumalia, olipa heitä sitten taivaassa tai maassa, ja niitä on paljon semmoisia jumalia ja herroja, 	 Twutzx tetz qa toj kywutzxjal, ilaˈku dios twutz txˈotxˈ, ex toj kyaˈj, quˈn ilaˈ kybˈaj dios kye xjal ex ilaˈ kyajaw.


tuli Joosef, arimatialainen, arvossapidetty neuvoston jäsen, joka hänkin odotti Jumalan valtakuntaa, rohkaisi mielensä ja meni sisälle Pilatuksen luo ja pyysi Jeesuksen ruumista. 	 Atzaj teˈ qok yupj tojjo qˈij anetziˈn, jotxtaq xjal tuˈn tbˈanttaq kyten te junxil qˈij, a qˈij te ajlabˈl, a jaˈ mix aˈltaq tuˈn taqˈnin.


Ja Jeesus palasi Hengen voimassa Galileaan; ja sanoma hänestä levisi kaikkiin ympärillä oleviin seutuihin. 	 Nojnintaq te Jesús tuˈn tipin Xewbˈaj Xjan, tej tmeltzˈaj toj ttxˈotxˈ Galiley, ex nimxtaq nyolajtz tqanil toj kykyaqiljo tnam iteˈtaq tiˈjileˈ txˈotxˈ anetziˈn.


Mutta he lähtivät ja saarnasivat kaikkialla, ja Herra vaikutti heidän kanssansa ja vahvisti sanan sitä seuraavien merkkien kautta. 	 Ayetziˈn t‑xnaqˈtzbˈin bˈeˈx i xiˈku qˈmal teˈ Tyol Dios te kolbˈil kyexjal kyojile jniˈ najbˈil. Tbˈanilx bˈaj bˈant kyuˈn, quˈn ax Dios kubˈ yekˈinte tiˈchaqku tiˈ te yekˈbˈilte qa twutzxtaqjo nbˈaj kyqˈmaˈntaq.


Ja kun Stefanuksen, sinun todistajasi, veri vuodatettiin, olin minäkin läsnä, hyväksyin sen ja vartioin hänen surmaajainsa vaatteita.` 	 Ex intintaqa antza, tej tkubˈ bˈyoˈn taqˈnila, Esteban tbˈi, a nqˈumlajtaq tiˈja. Xi nqˈmaˈn, tuˈn tkubˈ bˈyet. Ex majx, ayiˈn in ok te xqˈuqil teˈ kyxbˈalin, a kubˈ bˈyonte Esteban.


Tulkaa minun kaltaisikseni, koska minäkin olen tullut teidän kaltaiseksenne, veljet, minä pyydän sitä teiltä. Ette ole minua mitenkään loukanneet. 	 Ayiˈy werman, tej t‑xi nnimiˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil, mix oke qeye nkˈuˈja tiˈj Tkawbˈil Moisés te Klol wey. Tuˈn ikyjo, ma tzˈok nqˈoˈn wibˈa tzeˈnku kyeˈ, ayiˈy nya Judiyqe, quˈn atzin kolbˈil kyeˈy nya tzajnin tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil kyuˈn, qalaˈ noq tuˈn tqe kykˈuˈja tiˈj Crist. Me atzin jaˈlin, nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈn kymeltzˈaja, ex tuˈn kyoka tzeˈnku weˈ toj kynimbˈila. Quˈn tej intintaqa kyukˈiy, ntiˈx chˈin nya bˈaˈn s‑ok kybˈinchiˈn wiˈja. Me atzin jaˈlin, ma kyij kytzaqpinjiˈy nxnaqˈtzbˈila.


Ja siellä oli myös naisia taampaa katselemassa. Näiden joukossa olivat Maria Magdaleena ja Maria, Jaakob nuoremman ja Jooseen äiti, ja Salome, 	 Atzin kynejineljo xqˈuqil te Rom, waˈltaq twutz Jesús, teˈ tok tkaˈyin otaq tzˈel kyim, tqˈma kyjaluˈn: Twutzx tetz Tkˈwal Diostaq teˈ ichin lo.


Ja käydessään sisään hän sanoi heille: "Mitä te hälisette ja itkette? Lapsi ei ole kuollut, vaan nukkuu." 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye: ¿Tiquˈn nchi labˈin, ex nchi bˈaj oqˈa wen? Noq nktan teˈ txin luˈn, nya ma kyim, chiˈ.


ja ahneudessaan he valheellisilla sanoilla kiskovat teistä hyötyä; mutta jo ammoisista ajoista heidän tuomionsa valvoo, eikä heidän perikatonsa torku. 	 Noq kyaj tuˈn kykanbˈin pwaq kyiˈja; kyaj tuˈn kykubˈ sbˈuˈn kyuˈn, tuˈn jun xnaqˈtzbˈil kyeku. Me kchi najil te jun majx, quˈn atxix ojtxe bˈantnin tiˈj tuˈn kynaj.


sanoen: `Tuo mies ryhtyi rakentamaan, mutta ei kyennyt saamaan valmiiksi`? 	 Chi chilaˈ kyjaluˈn: Ax teˈ xjal chiˈ, ma tzyetnajjo tbˈinchajtz tja, me mina xjapin bˈaj tuˈn, chi chilaˈ. Ikytziˈn, il tiˈj tuˈn tkubˈ kyximiˈn wen qa tuˈn kyxi lipey wiˈja.


Te kuulitte minun sanovan teille: `Minä menen pois ja palajan jälleen teidän tykönne`. Jos te minua rakastaisitte, niin te iloitsisitte siitä, että minä menen Isän tykö, sillä Isä on minua suurempi. 	 Ma tzˈok kybˈiˈn weˈy, tej t‑xi nqˈmaˈn, qa ma chinka, ex kchin ul meltzˈaja tuˈn nteˈn kyukˈiy juntl majl. Noqit qa twutzx kˈuˈjlinqiˈn kyuˈn, matla chi jaw tzalaja, aj kybˈintiˈy qa ma chiˈn tukˈa nMaˈn, quˈn ate nimxixtl toklin nwutza.


Ja lähetetyt olivat fariseuksia; 	 Ex ayetziˈn i xi chqˈoˈn kyuˈn Parisey tuˈn kyyolin tukˈa Juan xi kyqanin te:


Silloin Johanneksen opetuslapset tulivat hänen tykönsä ja sanoivat: "Me ja fariseukset paastoamme paljon; miksi sinun opetuslapsesi eivät paastoa?" 	 Jun maj, i pon t‑xnaqˈtzbˈin Juan, a Jawsil Aˈ, tkˈatz Jesús, ex xi kyqanin te: ¿Tzeˈntzin tten qeˈ exqetziˈn Parisey noqx nqo paˈnkuy waˈyaj tuˈn qnaˈn Dios, ex ayetzin kyeˈ t‑xnaqˈtzbˈiˈn mina?


Kun hän siis sanoi heille: "Minä se olen", peräytyivät he ja kaatuivat maahan. 	 Xi ttzaqˈwin Jesús kye: ¡Ayin wejiˈy! Jun paqx, bˈaj xi pakˈchaj kyiˈjxi, ex i bˈaj kubˈ lankˈaj twutz txˈotxˈ.


Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja ja minä tietäisin kaikki salaisuudet ja kaiken tiedon, ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että voisin vuoria siirtää, mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi. 	 Ex qa ma tzaj tqˈoˈn Dios tuˈn qyolin Tyol, ex tuˈn tel qnikyˈ te tkyaqil t‑xilin t‑xim Dios, a ewintaq, ex jniˈ tnabˈl, exla qa at nim qnimbˈil, tuˈn tikyˈ jun wutz quˈn, ex tuˈn tpon toj juntl tqˈuqbˈil, exsin qa ntiˈ qkˈuˈj kyiˈj qukˈa, ntiˈx qajbˈin ikyjo.


Älkää hankkiko sitä ruokaa, joka katoaa, vaan sitä ruokaa, joka pysyy hamaan iankaikkiseen elämään ja jonka Ihmisen Poika on teille antava; sillä häneen on Isä, Jumala itse, sinettinsä painanut." 	 Tuˈnpetziˈn, mi tzˈok tilil kyuˈn tiˈjjo wabˈj te twutz txˈotxˈ, a kbˈajil; qalaˈ tzˈokx tilil kyuˈn tiˈjjo wabˈj te kyanmiˈn, a kolbˈil te jun majx. Quˈn a Dios saj smaˈn weˈy, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, tuˈn nqˈoˈn chwinqil kyeˈy, tzeˈnku jun oyaj te jun majx. Quˈn noq tuˈn techil wipiˈn, nyekˈine qa ayiˈn Tkˈwal Dios.


Niin hän sanoi heille: "Mutta nyt, jolla on kukkaro, ottakoon sen mukaansa; niin myös laukun. Ja jolla ei ole, myyköön vaippansa ja ostakoon miekan. 	 Ex xi tqˈmaˈntl Jesús kyjaluˈn: Me metziˈn jaˈlin, ankye teˈ at tpa, bˈaˈn tuˈn t‑xi tiˈn, ex bˈaˈn tuˈn t‑xi tiˈn tchˈuˈẍ, qa at. Exsin qa at juntz, a ntiˈ tkxbˈil, a kabˈe tste, bˈaˈn tuˈn t‑xi tkˈayin jun tal tkamiẍ, mo jun ttxoˈw, exsin tuˈn ttzaj tlaqˈoˈn juntz.


Niin he ottivat Jeesuksen ruumiin ja käärivät sen hyvänhajuisten yrttien kanssa käärinliinoihin, niinkuin juutalaisilla on tapana haudata. 	 Ikytziˈn, ate Jse tukˈa Nicodem, xi kyiˈn t‑xmilil Jesús, ex kubˈ kybˈaltzˈin toj iqbˈil tukˈa qˈanbˈil te jupsbˈil, ikyxjo tzeˈnkuˈ kyxnaqˈtzbˈin aj Judiy, aj tkux muqet jun kyimnin.


Sillä kansa nousee kansaa vastaan ja valtakunta valtakuntaa vastaan, tulee maanjäristyksiä monin paikoin, tulee nälänhätää. Tämä on synnytystuskien alkua. 	 Ilx tiˈj tuˈn kykˈul kaniˈn qˈij, jaˈ tuˈn toke qˈoj tuˈn junjun nim tnam tukˈa junjuntl; ex tzul kyaqnajnabˈ ex nintz waˈyaj noq jaˈchaqku tkyaqil twutz txˈotxˈ. Tkyaqiljo ikyjo, ikyjo tzeˈnku tnejil tchyoˈn tkˈuˈj jun qya tukˈa tal.


Ja kun te kuulette sotien melskettä ja sanomia sodista, älkää peljästykö. Näin täytyy tapahtua, mutta se ei ole vielä loppu. 	 Aj tok kybˈiˈn tqanil jniˈ qˈoj n‑ok tzaluˈn mo tzachiˈn, mina chi jaw xobˈa, quˈn atziˈn jniˈ anetziˈn ilx tiˈj tuˈn tbˈaj. Me naˈmtaqtzin tul kanin teˈ qˈij, a jaˈ tuˈn tbˈaje twutz txˈotxˈ tkyaqilx.


Ensi kertaa puolustautuessani ei kukaan tullut avukseni, vaan kaikki jättivät minut; älköön sitä heille syyksi luettako. 	 Tej nxi qˈiˈn tnejil maj twutz kawil tuˈn nkleta, mix aˈl jun kyxol nimil ten mojil weˈy. Kykyaqilx in kyij kytzaqpiˈn. Noqit ntiˈ kyil twutz Dios tuˈnjo ikyjo.


Mutta hän pudisti elukan tuleen, eikä hänelle tullut mitään vahinkoa. 	 Me atzin te Pabl, bˈeˈx el tchtoˈn tiˈj tqˈobˈ. Tuˈn ikyjo, bˈeˈx kux tzˈaq tej kan toj qˈaqˈ, ex ntiˈ te Pabl bˈajte.


Sillä Jumala on sanonut: `Kunnioita isääsi ja äitiäsi`, ja: `Joka kiroaa isäänsä tai äitiänsä, sen pitää kuolemalla kuoleman`. 	 Quˈn chte Diosjo kyjaluˈn: Kyniminku kytatiy, ex kynaniy, ex ankye teˈ k‑elil tzaqpaj ttzi te ttata ex te tnana, il tiˈj tuˈn tkyim.


Ja kun Pietari tuli Jerusalemiin, ahdistelivat ympärileikatut häntä 	 Tuˈnpetziˈn, tej tmeltzˈaj juntl majl Pegr toj Jerusalén, jaw yolbˈil tiˈj, kyuˈn jun jteˈbˈin nimil aj Judiy.


hänet minä lähetän sinulle takaisin, hänet, se on: oman sydämeni. 	 Nimxix nkˈuˈja tiˈj, me kxel nsmaˈn juntl majl tukˈiy.


Ja hänen täyteydestään me kaikki olemme saaneet, ja armoa armon päälle. 	 Quˈn tuˈn qkyaqilx ma qo kˈmonte nimx tkyˈiwbˈil qAjaw, noq tuˈn nim t‑xtalbˈil qiˈj.


Ja meidän Herramme Jeesus Kristus itse ja Jumala, meidän Isämme, joka on rakastanut meitä ja armossa antanut meille iankaikkisen lohdutuksen ja hyvän toivon, 	 Aku qAjaw Jesucrist ex qMan Dios o tzˈok kˈuˈjlinqe, ex o tzaj tqˈoˈn jun qˈuqbˈil qkˈuˈj te jun majx. Ex tuˈn ikyjo, tzaj tqˈoˈn jun tbˈanil tumil tuˈn kyayoˈn tiˈjjo a at toj kyaˈj, noq tuˈn t‑xtalbˈil. Axit qAjaw ex qMan Dios nimsin te kyanmiˈn ex tuˈn kyweˈxixa kujxix, tuˈntzin kyyoliˈn ex tuˈn kybˈinchintejiˈy wenxix toj tkyaqil.


Vaan jos ne kaikki olisivat yhtenä jäsenenä, missä sitten ruumis olisi? 	 Quˈn noqit junx tnej tkyaqil, ntiˈtla teˈ qxmilil.


He luulivat hänen olevan matkaseurueessa ja kulkivat päivänmatkan ja etsivät häntä sukulaisten ja tuttavien joukosta; 	 Ikyla te kye qa ajintaq Jesús lipchek kyiˈj kyxoljo jniˈ xjal. Me atzaj teˈ tok kykaˈyin, ex tbˈaj kyjyoˈn kyxoljo jniˈ xjal ex kyxoljo jniˈ aye kyojtzqiˈntaq, ntiˈl; exsin jun qˈij otaq txi kybˈetin.


Johanneksen kasteesta alkaen hamaan siihen päivään, jona hänet meiltä otettiin ylös, tuleman hänen ylösnousemisensa todistajaksi meidän kanssamme." 	 tzaj xkye atxix tej tkuˈx Jesús toj aˈ, te jawsbˈil aˈ tuˈn Juan, ex pon bˈaj, tej tjaw qˈiˈn twutz kyaˈj. Tuˈnpetziˈn, il tiˈj tuˈn tjaw skˈet juntl qxol tuˈn tok te t‑xel Judas, tuˈn tten junx qukˈa, tuˈntzin tyolin tiˈj Jesús, qa ma jaw anqˈin juntl majl, chi Pegr.


Mutta yöllä avasi Herran enkeli vankilan ovet ja vei heidät ulos ja sanoi: 	 Me toj qnikyˈin, ul jun t‑angel tAjaw Tkyaqil jqolte tjpel tze tuˈn kyetz, ex xi tqˈmaˈn kye:


Hän asusti haudoissa, eikä kukaan enää voinut häntä kahleillakaan sitoa; 	 Atzin ichin otaq najan tojjo muqbˈil kyimnin kyuˈn taqˈnil tajaw il. Kujxtaq teˈ ichin anetziˈn; mixtaq aˈl nxkye tiˈj, tuˈn tkubˈ kˈloˈn tukˈa kxbˈil.


Minä, Jeesus, lähetin enkelini todistamaan näitä teille seurakunnissa. Minä olen Daavidin juurivesa ja hänen suvustansa, se kirkas kointähti." 	 Ex ayin weˈ Jesús. Ma txi nchqˈonjiˈy n‑angela, tuˈn t‑xi tchikyˈbˈin tkyaqiljo lo te tkyaqil Ntanima. Ayin weˈ tlokˈil, a jaˈ saje David. Ex tzaluˈn twutz txˈotxˈ, antza ẍin tzajiˈy tiˈj. Ex ayin weˈ cheˈw nqoptzˈaj wen, a nyekˈinte qa chˈixtaq ttzaj t‑xe kyaˈj. Ikytziˈn, chˈix tul nqˈijila tuˈn wula.


Eihän kukaan voi tunkeutua väkevän taloon ja ryöstää hänen tavaraansa, ellei hän ensin sido sitä väkevää; vasta sitten hän ryöstää tyhjäksi hänen talonsa. 	 Atx juntl tumil: Qa taj jun ileqˈ tzˈokx elqˈil toj tja jun xjal nim tipin, nlay bˈant telqˈin, qa mi xkubˈ kˈlet tajaw ja nej. Ikytzin toke tajaw iljo tzeˈnku tajaw ja lo, quˈn a tajaw jniˈ xjal aye tzyuˈnqe tuˈn. Me ayin weˈ ma chin kanbˈin tiˈj tajaw il. Tuˈnpetziˈn, nchi ex nlajonjiˈy taqˈnil toj kyanmin xjal.


tullen enkeleitä niin paljoa korkeammaksi, kuin hänen perimänsä nimi on jalompi kuin heidän. 	 Tuˈntzin tkyaqiljo luˈn, ate Jesús o tzˈok nimxixtl toklin tzeˈnku tkyaqil angel, quˈn tuˈn kˈwalbˈaj te qMan Dios. Qalaqetziˈn kye angel, at kyoklin, me noq te taqˈnil.


Sentähden minä sanoin teille, että te kuolette synteihinne; sillä ellette usko minua siksi, joka minä olen, niin te kuolette synteihinne." 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈmaˈn, qa mina ẍinx kynimiˈn qa ayinjiˈy, a xi nqˈmaˈn kyeˈy, kchi kyimila tjaqˈ tqanbˈil kyila.


Ja myös Jeesus ja hänen opetuslapsensa olivat kutsutut häihin. 	 Ex ikyx te Jesúsjo kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin i tzaj txkoˈn toj mejebˈlin.


Eiväthän nekään, jotka ympärileikkauttavat itsensä, itse noudata lakia, vaan he tahtovat teitä ympärileikkauttamaan itsenne saadakseen kerskata teidän lihastanne. 	 Me ayetzin xjal luˈn, a kyaj tuˈn tok kyechila tiˈj kychibˈjila, me mi njapin tkyaqil ojtxe kawbˈil kyuˈn. Oˈkxnaj kyajjo tuˈn tok kyeˈ kyechil, noq tuˈn tjaw kynimsin kyibˈ, qa noq tuˈn kytzi nkubˈ kybˈinchinjiˈy a nkyqˈmaˈn.


Ja nähdessään kansanjoukot hänen tuli heitä sääli, kun he olivat nääntyneet ja hyljätyt niinkuin lampaat, joilla ei ole paimenta. 	 Tzaj qˈaqˈinx tkˈuˈj Jesús tiˈj kyten xjal, quˈn ikyqe tzeˈn jun chˈuq rit, mix aˈl kyikˈlelkye, ex ntiˈ tumil kybˈe, tzeˈn tuˈn kyxaˈye.


Niin oli nyt seurakunnalla koko Juudeassa ja Galileassa ja Samariassa rauha; ja se rakentui ja vaelsi Herran pelossa ja lisääntyi Pyhän Hengen virvoittavasta vaikutuksesta. 	 Tuˈn ntiˈtaq tqˈoj Saulo kyiˈj, chˈiyjo Ttanim Dios toj tkyaqil txˈotxˈ te Judey, Galiley ex Samaria. Nimx i tzalaj, ex chˈiyjo kynimbˈil, ex najleqetaq tukˈa kymutxbˈil kyibˈ twutz qMan Dios, quˈn tuˈn nimintaq kyuˈn, ex attaq tchewil Dios kyiˈj. Tuˈn ikyjo, ex tukˈa tmojbˈil Xewbˈaj Xjan, chˈiye kybˈaj.


Kun siis tiedämme, mitä Herran pelko on, niin me koetamme saada ihmisiä uskomaan, mutta Jumala kyllä meidät tuntee; ja minä toivon, että tekin omissatunnoissanne meidät tunnette. 	 Bˈiˈn quˈn qa at tchewil Dios; tuˈnpetziˈn, i tok qqˈoˈn tilil, tuˈn tkubˈ kykˈuˈjxjal quˈn, tuˈn kynimin. Ojtzqiˈn te Dios tuˈn, qa tukˈa junchˈin qanmiˈn nqo aqˈniˈn, ex qˈuqle qkˈuˈja kyiˈja noqit aku tzˈel kynikyˈa te.


ja he tappavat hänet, ja kolmantena päivänä hän nousee ylös". Ja he tulivat kovin murheellisiksi. 	 Qikyˈlinxiˈy antza, ex nqo bˈettaqa junx toj txˈotxˈ te Galiley, tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy: Ayiˈn, a Tkˈwal Ichin, kchin xel kˈayiˈn kyexjal


Silloin perkele otti hänet kanssansa pyhään kaupunkiin ja asetti hänet pyhäkön harjalle 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx xi tiˈn tajaw il Jesús toj xjan tnam te Jerusalén. Jax tkˈleˈn tzmax toj tjuchˈiljo tnejil ja te naˈbˈl Dios, a nimxix tweˈ.


Suola on hyvä; mutta jos suola käy suolattomaksi, millä te sen maustatte? Olkoon teillä suola itsessänne, ja pitäkää keskenänne rauha." 	 quˈn toj qˈaqˈ, aye ẍchuqˈ mina nchi kyim, ex mina nyupjjo qˈaqˈ.


Mutta kun kuningas meni katsomaan pöytävieraita, näki hän siellä miehen, joka ei ollut puettu häävaatteisiin. 	 Me atzaj teˈ tokx te nmaq kawil kaˈyil kye txokenj, ok kyim tiˈj jun ichin, a tokxtaq, ntiˈtaq t‑xbˈalin iteˈk tzeˈnku toj jun mejebˈlin, tzeˈnqeku kyeˈ txqantl.


Sentähden, veljeni, kun kokoonnutte aterioimaan, odottakaa toisianne. 	 Tuˈnpetziˈn werman, ajtzin tok kychmoˈn kyibˈa waˈl teˈ Xjan Wabˈj, kyyoˈnku kyibˈa kykyaqilxa, quˈn junx kyokliˈn kykyaqila.


että me olisimme hänen kirkkautensa kiitokseksi, me, jotka jo edeltä olimme panneet toivomme Kristukseen. 	 Kubˈ tbˈinchin tkyaqiljo lo tuˈntzintla awo qeˈ, a Judiyqoˈy, a tnejil tuˈn tqe qkˈuˈja tiˈj Crist, tuˈn qoka te Ttanim te jun nimsbˈil tbˈi Dios, a nimxix t‑xilin.


heidän ovat isät, ja heistä on Kristus lihan puolesta, hän, joka on yli kaiken, Jumala, ylistetty iankaikkisesti, amen! 	 Ex kˈwalbˈajqe kye tnejil qxeˈchil, aye nmaq nimil tiˈj Dios. Ex tuˈntzin kyyajil ikyjo, itzˈje Crist, a Dios, tAjaw Tkyaqil, nimxit tbˈi te jun majx. Ikyxitjo.


ja että jos vaimolla on pitkät hiukset, se on hänelle kunniaksi? Sillä ovathan hiukset annetut hänelle hunnuksi. 	 Qalaˈ ma tzaj tqˈoˈnx te Dios tsmal twiˈqya nmaq, tuˈn tok te jun yekˈbˈil qa at txˈixpibˈl kyxol tqoptzˈajiyil qya tukˈa tqoptzˈajiyil ichin. Quˈn ma tzaj tqˈoˈn twiˈqya, tuˈn tchˈiy nmaq wen, tuˈn tok te kutxbˈil twiˈ.


ja Jaakobin, Sebedeuksen pojan, ja Johanneksen, Jaakobin veljen, joille hän antoi nimen Boanerges, se on: ukkosenjylinän pojat, 	 Ayetzin kabˈel, Santyaw ex Juan, kyitzˈin kyibˈ, kˈwalbˈajqe te Zebedey, ok tqˈoˈn juntl kybˈi te Kˈwalbˈaj te Qˈankyaq.


Ja silloin he näkevät Ihmisen Pojan tulevan pilvessä suurella voimalla ja kirkkaudella. 	 Aj tul kanin tkyaqiljo lo, okpetzin kchin iwliltza, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, aj ntzaja toj muj twutz kyaˈj tukˈa tkyaqil wipiˈn ex jniˈ nqoptzˈajiyila.


mutta jäsenissäni minä näen toisen lain, joka sotii minun mieleni lakia vastaan ja pitää minut vangittuna synnin laissa, joka minun jäsenissäni on. 	 me n‑el nnikyˈa te, qa a ojtxe nteˈn jun ajqˈoj tiˈjjo bˈaˈn, a waja tuˈn tkubˈ nbˈinchiˈn. Atziˈn iljo luˈn, atzin jtzˈol wejiˈy, tuˈn wajbˈiˈn te.


Sillä ei meillä ole sellainen ylimmäinen pappi, joka ei voi sääliä meidän heikkouksiamme, vaan joka on ollut kaikessa kiusattu samalla lailla kuin mekin, kuitenkin ilman syntiä. 	 Ex atzin tnejilxix qpale at tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj qiˈj, quˈn ojtzqiˈn tuˈn tkyaqiljo n‑ikyˈx qiˈj, quˈn ok te xjal tzeˈnku qe. Tuˈntziˈn, ikyˈx tkyaqil tuˈn, tzeˈnku qe, ex ok yekin tuˈn tajaw il tuˈn tkubˈtaq tzˈaq toj il, me mix kubˈe tiˈj.


ja minä tiedän, että tullessani teidän tykönne tulen Kristuksen täydellinen siunaus mukanani. 	 Quˈn bˈiˈn wuˈn, aj npoˈn kyukˈiy, chin ponbˈila tukˈa t‑xilin Tbˈanil Tqanil, ex tukˈa tkyaqil tkyˈiwbˈil Crist.


Ja kun se oli ottanut kirjan, niin ne neljä olentoa ja kaksikymmentä neljä vanhinta lankesivat Karitsan eteen, ja heillä oli kantele kullakin, ja heillä oli kultaiset maljat täynnä suitsutuksia, jotka ovat pyhien rukoukset, 	 Tej tjaw ttzyuˈnjo uˈj, ayetzin kyaje ajbˈil exqetziˈn kyaje toj kaˈwnaq nejinel i kubˈ meje twutzjo tal Tal rit. Teyile junjun nejinel attaq jun tchinibˈ, ex qˈiˈntaq junjun laq kyuˈn, bˈinchin tuˈn qˈanpwaq, ex nojnintaq tukˈa storak, a yekˈbˈil tiˈj naˈj Dios kyejo aye nimil tiˈj.


Ei ole hyvä, että kerskaatte. Ettekö tiedä, että vähäinen hapatus hapattaa koko taikinan? 	 Nya bˈaˈn tuˈn tjaw kynimin kyibˈa tiˈjjo nbˈaj kyxola. ¿Ma mitzin bˈiˈn kyuˈn, qa at jun kyxola tzunx nbˈet toj il, bˈeˈx kchi xel lipe txqantl tiˈj? Quˈn ikytziˈn tzeˈnku chˈin ttxˈamsbˈil tqˈotjil pan noq tal kyiˈn, me bˈeˈx n‑el txˈamix txqankux qˈotj tuˈn. Atzin txˈamsbˈil jun yekˈbˈil te il toj tchwinqil jun xjal.


Niin kansa lähti katsomaan, mitä oli tapahtunut, ja he tulivat Jeesuksen luo ja tapasivat miehen, josta riivaajat olivat lähteneet, istumassa Jeesuksen jalkojen juuressa puettuna ja täydessä ymmärryksessä; ja he peljästyivät. 	 Bˈeˈxsin i bˈajetz kyej xjal lolte qa twutzxtaqjo otaq kybˈi. Ex atziˈn teˈ kykanin tkˈatz Jesús, iwleˈ ichin kyuˈn, aj otaq chi etz taqˈnil tajaw il toj tanmin. Atzaj ichin anetziˈn qˈuqletaq t‑xe tqan Jesús; iteˈktaq t‑xbˈalin, ex otaq tzul spikyˈeˈ toj twutz. Tuˈn ikyjo, bˈeˈx tzaj kyej xjal kyxobˈil.


Nöyrtykää siis Jumalan väkevän käden alle, että hän ajallansa teidät korottaisi, 	 Tuˈnpetziˈn, kymutxsinku kyibˈa twutz Dios, a nimxix tipin, tuˈntzintla kyjaw nimsiˈn tuˈn, aj tpon tqˈijil.


Minä olen nähnyt kansani kurjuuden Egyptissä ja kuullut heidän huokauksensa, ja minä olen astunut alas vapauttamaan heidät. Ja nyt, tule tänne, minä lähetän sinut Egyptiin.` 	 Twutzxix ma nliˈy nya bˈaˈn ma tzikyˈx tuˈn Ntanima tzachiˈn toj Egipto. Tzunx nchi latˈinx tzeˈn ncheˈx nbˈiˈn; tuˈnpetziˈn, ma chin kˈula kolil kyiˈj. Atzin jaˈlin, kxel nchqˈoˈn tzma Egipto kolil Ntanima, chi Diosjo te Moisés.


Ja päivän tultua hän kutsui tykönsä opetuslapsensa ja valitsi heistä kaksitoista, joille hän myös antoi apostolin nimen: 	 Atzaj teˈ qsqix, kykyaqiljo lipcheqetaq tiˈj i tzaj ttxkoˈn, exsin i jaw tjyoˈntz kabˈlajaj ichin kyxolx, tuˈn kyok te t‑xnaqˈtzbˈin.


Puhdas ja tahraton jumalanpalvelus Jumalan ja Isän silmissä on käydä katsomassa orpoja ja leskiä heidän ahdistuksessaan ja varjella itsensä niin, ettei maailma saastuta. 	 Qalatzin teˈ nimbˈiltz tbˈanilx, ex ntiˈ tkyˈi twutz qMan Dios, a nmojin kyiˈj mebˈe, exqetziˈn qya, a o chi kyim kychmil, ex aye toj jun kyixkˈoj iteˈke; ex mi nxiˈ yajil tibˈ toj il tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


eikä olla Kainin kaltaisia, joka oli pahasta ja tappoi veljensä. Ja minkätähden hän tappoi hänet? Sentähden, että hänen tekonsa olivat pahat, mutta hänen veljensä teot vanhurskaat. 	 Ex mi qo ok tzeˈnku te Caín, a xi tqˈoˈn tibˈ te tajaw il. Ex tuˈn ikyjo, kubˈ tbˈyoˈn titzˈin. ¿Me tinquˈnil kubˈ tbˈyoˈn? Quˈn tuˈn nya wentaq tbˈinchbˈin Caín, quˈn tuˈn tlochˈj tanmin tiˈj titzˈin, quˈn atzin tbˈinchbˈin titzˈin wentaq taˈ.


Siitä lähtien Jeesus rupesi saarnaamaan ja sanomaan: "Tehkää parannus, sillä taivasten valtakunta on tullut lähelle". 	 Atxixsiˈn ttzaj xkye taqˈin Jesús, tuˈn tyolin Tyol Dios, ex xi tqˈmaˈn: Ku tajtz tiˈj kyanmiˈn, ex ku kymeltzˈaja tukˈa qMan Dios, quˈn a Tkawbˈil Dios toj kyaˈj ma tzaj laqˈe.


Mutta auringon noustua ne paahtuivat, ja kun niillä ei ollut juurta, niin ne kuivettuivat. 	 Me atzaj teˈ tok qˈijil, bˈeˈx jaw tzqij, quˈn nya nim xaˈye tlokˈ.


Pietari sanoi hänelle: "Vaikka minun pitäisi kuolla sinun kanssasi, en sittenkään minä sinua kiellä". Samoin sanoivat myös kaikki muut opetuslapset. 	 Ex xi tqˈmaˈn Pegr: Exla qa ma chin kyim weˈ tukˈiy, me nlayx kubˈ wewiˈn. Ex ikyxjo qqˈmaˈy qkyaqila.


Nyt me tiedämme, että sinä tiedät kaikki, etkä tarvitse, että kukaan sinulta kysyy; sentähden me uskomme sinun Jumalan tyköä lähteneen." 	 ¿Mapen tzˈel qnikyˈtza te jaˈlin, qa ntiˈ jun tiˈ mi n‑el tnikyˈa te, ex nyapen il tiˈjtz tuˈn ttzaj tqˈmaˈn jun aˈla jun tumil teˈy? Atziˈn jaˈlin, ma tzˈel qnikyˈa te, qa tukˈa Dios sajiy.


Toivon Herrassa Jeesuksessa pian voivani lähettää Timoteuksen teidän tykönne, että minäkin tulisin rohkaistuksi, saatuani tietää, kuinka teidän on. 	 Atzin jaˈlin, qa iky tajbˈil qAjaw Jesús, nchin ximin tuˈn t‑xi smet Timotey liweyku te lol kyeˈy. Ex qa bˈaˈn iteˈyiˈy, ikytzin k‑ajbˈile kyqaniljiˈy te jun tzaljbˈil te weˈy.


Minulla on vielä paljon sanottavaa teille, mutta te ette voi nyt sitä kantaa. 	 Atx nimxku tuˈn t‑xi nqˈmaˈn kyeˈy, me nlay tzˈel kynikyˈa te jaˈlin.


sanoen: "Siunattu olkoon hän, joka tulee, Kuningas Herran nimessä; rauha taivaassa ja kunnia korkeuksissa!" 	 Iky kyqˈmaˈ kyjaluˈn: ¡Kyˈiwlinxitjo a Nmaq Kawil, a luˈ ma tzul tiˈj tbˈi tAjaw Tkyaqil! Noqit jun nukˈbˈil toj kyaˈj, ex nimxitjo toklin tbˈiy toj tnajbˈila.


Kun Jeesus näki äitinsä ja sen opetuslapsen, jota hän rakasti, seisovan siinä vieressä, sanoi hän äidillensä: "Vaimo, katso, poikasi!" 	 Tej tok tkaˈyin Jesús tnana waˈltaq junx wukˈiy, a ayiˈn jun t‑xnaqˈtzbˈin, a kˈuˈjlinxixtaq tuˈn, xi tqˈmaˈn te tnana: Qya, atzin jaˈlin, ma tzˈokjo luˈn te tala.


kunnes Egyptiä hallitsemaan nousi toinen kuningas, joka ei Joosefista mitään tiennyt. 	 Ex kyojjo qˈij anetziˈn, xi xkye tkawbˈil jun kawil toj Egipto, me nyataq bˈiˈn jun tqanil tuˈn tiˈj Jse.


Sentähden, niinkuin yhden ihmisen kautta synti tuli maailmaan, ja synnin kautta kuolema, niin kuolema on tullut kaikkien ihmisten osaksi, koska kaikki ovat syntiä tehneet - 	 Noq tuˈn jun ichin s‑oke il twutz txˈotxˈ. Ex noq tuˈn il, tkyaqilxjal il tiˈj tuˈn tkyim, quˈn tkyaqilxjal aj il.


Silloin tuotiin hänen tykönsä riivattu mies, joka oli sokea ja mykkä, ja hän paransi hänet, niin että mykkä puhui ja näki. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, xi kyiˈnxjal jun ichin twutz Jesús, a tokxtaq jun taqˈnil tajaw il toj tanmin; ex otaq chi jpet twutz, ex mibˈintaq yolin. Me bˈeˈx el weˈ tuˈn Jesús, quˈn bˈeˈx bˈant tkaˈyin, ex bˈant tyolin.


Niin Pietari ja se toinen opetuslapsi lähtivät ja menivät haudalle. 	 Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx o xiˈy tukˈa Pegr, exsin o pon kaniˈn tzma ttzi jul.


Ja he toivat hänen tykönsä myös pieniä lapsia, että hän koskisi heihin; mutta sen nähdessään opetuslapset nuhtelivat tuojia. 	 Ex bˈaj xi kyiˈn xjaljo junjun tal kˈwal tkˈatz Jesús, tuˈn tkubˈ tqˈoˈn tqˈobˈ kyibˈaj, tuˈn kykubˈ tkyˈiwlin. Me ayetzin t‑xnaqˈtzbˈin bˈeˈx i ok ten yisol kyeˈ nchi bˈaj kanintaq.


Mutta viholliseni, jotka eivät tahtoneet minua kuninkaaksensa, tuokaa tänne ja teloittakaa minun edessäni.`" 	 Ex ikyqexjo wajqˈoja, a kykyˈeˈtaq tuˈn woka te nmaq kawil, kux chi tzaj kyiˈn tzaluˈn, ex kybˈyonqekuy nwutzxa.


ja löydettyään hänet he sanoivat hänelle: "Kaikki etsivät sinua". 	 Atzaj teˈ tjyet kyuˈn, xi kyqˈmaˈn te: Tkyaqil xjal njyon tiˈja, chi chiˈ.


Mutta muut sanoivat: "Annas, katsokaamme, tuleeko Elias häntä pelastamaan". 	 Me ayetzin kyeˈ txqantl xi kyqˈmaˈn: Ex tenkuj. Jekytzin tzul Elías klolte.


Fariseus seisoi ja rukoili itsekseen näin: `Jumala, minä kiitän sinua, etten minä ole niinkuin muut ihmiset, riistäjät, väärämieliset, huorintekijät, enkä myöskään niinkuin tuo publikaani. 	 Atzin te Parisey waˈltaq teˈ, tej tok ten naˈl Dios noq te nimsbˈil tibˈ, ex chiˈ kyjaluˈn: Ay Taa, ok kxel nqˈoˈn chjonte tey, quˈn tuˈn mikyxiqin wejiˈy tzeˈnqeku txqantl xjal, a maˈ ileqˈqe, nya ma wen xjalqe, maˈ aj kyˈaˈjilqe. Ex nya ikyqin wejiˈy tzeˈnkuˈ maˈ peyil pwaq lo tok ntxlaja.


Niin juutalaiset sanoivat keskenään: "Minne tämä aikoo mennä, koska emme voi löytää häntä? Eihän vain aikone mennä niiden luo, jotka asuvat hajallaan kreikkalaisten keskellä, ja opettaa kreikkalaisia? 	 Tuˈntzin ikyjo, i ok ten Judiy qanilte kyxolx: ¿Jaˈtzila kxela qa nlay knet quˈn? ¿Mej qa antza kanin kyxol aj Judiy, noq jaˈchaqku najleqe kyojile tnam kyxol amaqˈ xjal, moj qa ma txiˈ xnaqˈtzil kye xjal nya Judiy?


kun Jumala yhdessä heidän kanssaan todisti tunnusmerkeillä ja ihmeillä ja moninaisilla väkevillä teoilla ja jakamalla Pyhää Henkeä tahtonsa mukaan? 	 Majxte qMan Dios yekˈinte qa twutzxixjo yol luˈn, noq tuˈn nim techil ex nim yekˈbˈil tipin, ex tuˈn tkyaqiljo nbˈant kyuˈn nimil, a qˈoˈntz tzeˈnku jun oyaj tuˈn Xewbˈaj Xjan, ex tzeˈnku tajbˈil tukˈa junjun.


joka laista kerskaat, häväiset lainrikkomisella Jumalaa? 	 Me noq njaw tnimsin tbˈiy tibˈajjo ojtxe kawbˈil, ex n‑el tiˈjliˈn Dios, noq tuˈn mi nkubˈ tbˈinchiˈn a tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn ojtxe kawbˈil.


Silloin hän sanoi opetuslapsillensa: "Eloa on paljon, mutta työmiehiä vähän. 	 Tuˈnpetziˈn, tzaj tqˈmaˈn Jesús qeˈy, awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin: Kxel nqˈmaˈn qa atziˈn kytenxjal lo twutz Dios, ikytziˈn tzeˈn tqan awal, ex nya ilaˈ aqˈnil tiˈj.


Autuaita ovat laupiaat, sillä he saavat laupeuden. 	 Kyˈiwlinqexixjo ayeˈ nqˈaqˈin kykˈuˈj kyiˈjjo txqantl, quˈn axte Dios ktzajil qˈaqˈin tkˈuˈj kyiˈj.


vaan hyvillä teoilla, niinkuin sopii naisille, jotka tunnustautuvat jumalaapelkääviksi. 	 qalaˈ tukˈa kybˈinchbˈin bˈaˈn tzeˈnkux ntene tuˈn jun qya nimil tiˈj qMan Dios.


Omat vanhemmatkin ja veljet ja sukulaiset ja ystävät antavat teidät alttiiksi; ja muutamia teistä tapetaan, 	 Toj tkyaqiljo lo, atkula maj ayex kytatiy, ex kyitzˈiˈn, mo ayex kyxjalila mo jniˈ kyukˈiy kchi okil meltzˈaj kyiˈja, tuˈn kyxi kˈayita. Iteˈla junjun kyeˈ ok kchi kˈwel bˈyoˈn kyuˈn,


Ja nämä kaksitoista hän asetti: Pietarin - tämän nimen hän antoi Simonille - 	 Atziˈn kybˈi kabˈlajaj ichin, ayeˈ i jaw tskˈoˈn: Simun, me ok tqˈoˈn Jesús juntl tbˈi te Pegr.


Ja he kumarsivat lohikäärmettä, koska se oli antanut sellaisen vallan pedolle, ja kumarsivat petoa sanoen: "Kuka on pedon vertainen, ja kuka voi sotia sitä vastaan?" 	 Tkyaqil xjal i kˈulin twutzjo ma tij txuk tnejil, quˈn tuˈn xi tqˈoˈn tkawbˈil te tkabˈ txuk. Ex ikyxjo, i kˈulin twutzjo tkabˈ txuk, ex kyqˈma: Mix tiˈx jun tzeˈnku te txuk lo. ¿Ma attzin jun aku qˈojin tukˈa?


Tästedes on minulle talletettuna vanhurskauden seppele, jonka Herra, vanhurskas tuomari, on antava minulle sinä päivänä, eikä ainoastaan minulle, vaan myös kaikille, jotka hänen ilmestymistään rakastavat. 	 Atziˈn jaˈlin, noq nchin ayoˈn tiˈjjo tbˈanil oyaj ktzajil qˈoˈn weˈy tuˈn Kawil tzˈaqlexix, a qAjaw, aj tjapin tqˈijil. Ex nya noq te weˈy; qalaˈ majx kye jniˈ nchi ayoˈn tiˈj tulil tukˈa tzaljbˈil.


Jos te anotte minulta jotakin minun nimessäni, niin minä sen teen. 	 Kˈwel nbˈinchiˈn tiˈchaqx txi kyqanintza tiˈj tumil nbˈiˈy.


Käyttäytykää vain Kristuksen evankeliumin arvon mukaisesti, että minä, tulinpa sitten teidän tykönne ja näin teidät tai olin tulematta, saan kuulla teistä, että te pysytte samassa hengessä ja yksimielisinä taistelette minun kanssani evankeliumin uskon puolesta, 	 Oˈkx jun tumiljo nxi nqˈoˈn kyeˈy: Kyqˈoˈnka tilil, tuˈn tten kychwinqila, ikyxixjo tzeˈnku ntzaj tyekˈin Tbˈanil Tqanil Crist. Exla qa intiˈn kyukˈiy exla qa mina, quˈn tuˈn najchaq intiniˈy kykˈatza; me atla wajiˈy, noq tuˈn tul jun kyqanila, qa tbˈanilx iteˈyiˈy, ex qa jikyin iteˈyiˈy toj kychwinqila, ex qa at kymujbˈil kyibˈa kyxolilixa kykyaqila, ex qa nchi aqˈniˈn wen toj kynimbˈila, a tzaj qˈoˈn kyeˈy, tej kynimiˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil,


- niinkuin on kirjoitettuna Herran laissa: "Jokainen miehenpuoli, joka avaa äidinkohdun, luettakoon Herralle pyhitetyksi" - 	 Kubˈ kybˈinchiˈn ikyjo quˈn ikyxtaqjo tzˈibˈin toj tkawbˈil Dios: Tkyaqiljo tnejil kˈwal qa qˈa, il tiˈj tuˈn t‑xi kyqˈoˈn toj tqˈobˈ Dios.


Isännät, tehkää palvelijoillenne, mitä oikeus ja kohtuus vaatii, sillä te tiedätte, että teilläkin on Herra taivaassa. 	 Ex ikyx kyejiˈy, ayiˈy tajaw aqˈuntl; chi oka tzˈaqle ex toj tumil kyukˈa kyaqˈnila, quˈn bˈiˈn kyuˈn qa ikyqex kyejiˈy at jun kyeˈ kyAjaw toj kyaˈj, a nkaˈyin kyiˈja.


Ja kun hän oli sopinut työmiesten kanssa denarista päivältä, lähetti hän heidät viinitarhaansa. 	 I kyijku bˈant kyukˈa, tuˈn t‑xi chjet jun pwaq twiˈ kykˈuˈj junjun qˈij, exsin i xi tchqˈoˈntz tzma toj ttxˈotxˈ, tuˈn kyaqˈnin.


sillä jo ennen lakiakin oli synti maailmassa, mutta syntiä ei lueta, missä lakia ei ole; 	 Tej naˈmxtaq tuljo ojtxe kawbˈil, attaq il twutz txˈotxˈ, me mix kawine Dios, quˈn naˈmtaq tzaj tqˈoˈn kawbˈil.


Ja hänen tuli nälkä, ja hän halusi ruokaa. Mutta sitä valmistettaessa hän joutui hurmoksiin. 	 Attaq waˈyaj tiˈj, ex tajtaq tuˈn twaˈn. Me tzunxtaq nbˈinchajtztaq twa, texjo tok jun twutzikyˈ.


Ja hänen luoksensa tuli saddukeuksia, jotka sanovat, ettei ylösnousemusta ole; ja he kysyivät häneltä sanoen: 	 Attaq jun chˈuq Sadusey nbˈaj xnaqˈtzintaq, qa aj tkyim jun xjal, minataq njaw itzˈje juntl majl. I tzaj tkˈatz Jesús, ex xi kyqˈmaˈn te:


Mutta sinä, minkätähden sinä tuomitset veljeäsi? Taikka sinä toinen, minkätähden sinä halveksit veljeäsi? Sillä kaikki meidät asetetaan Jumalan tuomioistuimen eteen. 	 Tuˈnpetziˈn, ¿Tiˈn te toklin tuˈn tkawiˈn kyibˈaj txqantl nimil? ¿Ex tiquˈnil nchi el tiˈjliˈn? Quˈn qkyaqilx qo pon twutz Crist, tuˈn qkawajtz tuˈn.


Ja kun hän oli matkalla Jerusalemiin, kulki hän Samarian ja Galilean välistä rajaa. 	 Tej kyjaˈtaq t‑xiˈ Jesús toj tnam te Jerusalén, antza bˈete tojjo bˈe tkuˈx kyxol tnam te Samaria ex Galiley.


Niin Jeesus sanoi heille: "Vielä vähän aikaa valkeus on teidän keskuudessanne. Vaeltakaa, niin kauan kuin teillä valkeus on, ettei pimeys saisi teitä valtaansa. Joka pimeässä vaeltaa, se ei tiedä, mihin hän menee. 	 Xi tqˈmaˈn Jesús kye: Ayin weˈ spikyˈin loqiˈn intiˈnx kyxola. Me noq te jun paql intiˈn kyukˈiy. Tuˈnpetziˈn, chi lipeka tiˈjjo spikyˈin, tuˈntzin mi chi kyijiˈy toj qxopin. Quˈn ankye teˈ nbˈet toj qxopin, ntiˈ bˈiˈn tuˈn jaˈtzin t‑xiye.


Ja kiinnittäen katseensa Jeesukseen, joka siellä käveli, hän sanoi: "Katso, Jumalan Karitsa!" 	 Tej t‑xi kykaˈyin nbˈet Jesús, xi tqˈmaˈn Juan kye: Kykaˈyinxa atzin ichin chiˈ, atzin tal Tal Trit Diosjo.


Ja etten niin erinomaisten ilmestysten tähden ylpeilisi, on minulle annettu lihaani pistin, saatanan enkeli, rusikoimaan minua, etten ylpeilisi. 	 Te weˈy, tbˈanilxitla tuˈn tjaw nnimin wibˈa toj tkyaqiljo tzaj tyekˈin Dios weˈy, me mina, quˈn ex bˈeˈx tzaj qˈoˈn jun kyixkˈoj toj nxmilila te aqˈbˈil nnabˈla, tuˈn mina jaw nnimsin wibˈa. Atziˈn kyixkˈoj ma tzaj smaˈn tzeˈnku jun taqˈnil tajaw il, tuˈn nkyˈixbˈajtza tuˈn, tuˈn mi jawe nnimin wibˈa.


ei niin, että tahdomme vallita teidän uskoanne, vaan me yhdessä autamme teitä teidän iloonne; sillä uskossa te olette lujat. 	 Qa ma chex nkawiˈn, nya noq tuˈn qnimsin qibˈa kywutza, qalaˈ tuˈn qmojiˈn kyiˈja tuˈn kytzalaja toj kynimbˈila. Quˈn noq tuˈnjo lo, kchi elile wena toj tkyaqil.


Ja yksi vanhimmista sanoi minulle: "Älä itke; katso, jalopeura Juudan sukukunnasta, Daavidin juurivesa, on voittanut, niin että hän voi avata kirjan ja sen seitsemän sinettiä". 	 Me jun kyxol nejinel tzaj tqˈmaˈn weˈy: Mi tzˈoqˈila, quˈn at toklin Jesucrist tuˈn tjqet uˈj tuˈn, quˈn tuˈn ma kubˈ tiˈj tkyaqil tuˈn. Ikytziˈn, kyij tzˈibˈin toj Tuˈjil Tyol Dios tiˈj nimxix tipin Crist, nyakuj jun bˈalun tzajnin kyuˈn chˈuq xjal a tzajnin tiˈj qtzan Judá, ex at toklin te nmaq kawil, quˈn tyajil nmaq kawil David.


Kristuksen puolesta me siis olemme lähettiläinä, ja Jumala kehoittaa meidän kauttamme. Me pyydämme Kristuksen puolesta: antakaa sovittaa itsenne Jumalan kanssa. 	 Ma qo ok nyakuj t‑xel Crist tzaluˈn twutz txˈotxˈ. Ex nqo yolin kyukˈaxjal nya nimil, nyakuj aku Dios nkubˈsin twutz kye. Tuˈnpetziˈn, nxi qqˈmaˈn kye tuˈn kymujbˈin te kyibˈ tukˈa Dios.


Ja hän meni ja yhtyi erääseen sen maan kansalaiseen, ja tämä lähetti hänet tiluksilleen kaitsemaan sikoja. 	 Xiˈtzintz jyol jun taqˈin tukˈa jun ichin, a antza najletaq tojjo tnam anetziˈn. Tzaj qˈoˈn tetz taqˈin me noq te kyikˈlel kyiˈj kuch. Bˈeˈxsin xi chqˈoˈntz tzmax toj kojbˈil, jaˈ iteˈyetaqjo kuch.


He vastasivat hänelle: "Me olemme Aabrahamin jälkeläisiä emmekä ole koskaan olleet kenenkään orjia. Kuinka sinä sitten sanot: `Te tulette vapaiksi`?" 	 Xitzin kytzaqˈwin kyjaluˈn: Tyajil Abrahamqo qe. Bˈajx txaye qkˈayinqe qibˈ te taqˈnil jun aˈla. ¿Tzeˈntzin toke tyola ikyjo tuˈn qtzaqpeta?


Ja minä sanon teille: monet tulevat idästä ja lännestä ja aterioitsevat Aabrahamin ja Iisakin ja Jaakobin kanssa taivasten valtakunnassa; 	 Tuˈnpetziˈn, kxel nqˈmaˈn qa nimjo xjal nya Judiy, ktzajil toj tjawitz qˈij ex toj telix, ex kchi kˈwel qe waˈl tukˈa Abraham, tukˈa Isaac ex Jacob toj nintz qˈij toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj.


Jos siis on puhe Tiituksesta, niin hän on minun toverini ja työkumppanini teidän hyväksenne; meidän veljemme taas ovat seurakuntien lähettiläitä, ovat Kristuksen kunnia. 	 Atzin kyiˈjjo erman ayeˈ, ntiˈ jun chˈotjbˈil kyiˈj. Quˈn te Tito jun wukˈa wejiˈy toj aqˈuntl kyxola, ex ayetzin txqantl, aye Ttanim Dios i xi smaˈnte kyxola te kyxel, ex ntzalaj Crist kyiˈj.


ja sitä varten minä olen saarnaajaksi ja apostoliksi asetettu - minä puhun totta, en valhettele - pakanain opettajaksi uskossa ja totuudessa. 	 Tuˈnpetziˈn, ma tzaj qˈoˈn wokliˈn, tuˈn nyoliˈn tiˈjjo tzaqpibˈl lo, ex ma chin oka te tsanjil qMan, tuˈn kyxnaqˈtzitjo aye nya Judiyqe tiˈjjo nimbˈil, a twutzxix. Twutzxix weˈy; nya noq nja bˈant wuˈn.


Kuitenkin minun pitää vaeltaman tänään ja huomenna ja ylihuomenna, sillä ei sovi, että profeetta saa surmansa muualla kuin Jerusalemissa. 	 Me twutzxix, qa il tiˈj tuˈn t‑xi wiˈn wibˈa, quˈn tuˈn il tiˈj tuˈn nkaniˈn nchiˈj mo kabˈj tzma Jerusalén, quˈn nlay kyim jun te xjal, a tok toklin te yolil Tyol Dios, toj junxil tnam.


Niin hän sanoi miehelle, jonka käsi oli kuivettunut: "Nouse ja astu esille". 	 Xitzin tqˈmaˈn Jesús te ichin: ¡Weˈksa, ex weˈkuy kywutzxjal!


Mutta me emme ole saaneet maailman henkeä, vaan sen Hengen, joka on Jumalasta, että tietäisimme, mitä Jumala on meille lahjoittanut; 	 Ex awotzinqe, nya ma tzaj qkˈmoˈn jun xewbˈaj, a tzajnin te twutz txˈotxˈ, qalaˈ a Xewbˈaj Xjan, a tzajnin te Dios, tuˈntzin tel qnikyˈ te tkyaqiljo a o tzaj tqˈoˈn noq tuˈn t‑xtalbˈil.


ja hänessä tekin yhdessä muitten kanssa rakennutte Jumalan asumukseksi Hengessä. 	 Ex ikyqex kyejiˈy, ayiˈy nimil toj tnam Éfeso, junx ma chi jawe chˈiya, tuˈn kyoka te jun ja, jaˈ najle Dios tuˈn Xewbˈaj Xjan.


Voi teitä, kun te rakennatte profeettain hautakammioita, ja teidän isänne ovat heidät tappaneet! 	 Ex bˈisbˈajilxla kyeˈy, a tuˈn njaw kybˈinchinljiˈy kyja kyimnin, a yolil Tyol Dios, aye i kˈmonte Tyol ojtxe. ¿Ma nyatzin ayexjo ojtxe kychmaˈn i kubˈ bˈyonkye?


oppia kasteista ja kätten päällepanemisesta, kuolleitten ylösnousemisesta ja iankaikkisesta tuomiosta. 	 ex kyiˈjjo xnaqˈtzbˈil tiˈj jawsbˈil aˈ; ex tiˈjjo xnaqˈtzbˈil tuˈn tten Xewbˈaj Xjan toj qanmin; ex tiˈjjo tuˈn kyjaw anqˈin kyimnin juntl majl; ex tiˈjjo tuˈn kyok tkyaqilxjal toj paˈbˈin twutz Dios.


Ja tämän me kirjoitamme, että meidän ilomme olisi täydellinen. 	 Tuˈntziˈn, nxi qtzˈibˈiˈn tkyaqiljo lo kyeˈy, tuˈntzin tnoj kyanmiˈn tukˈa tzaljbˈil.


Toiselle hän sanoi: "Seuraa minua". Mutta tämä sanoi: "Herra, salli minun ensin käydä hautaamassa isäni". 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús te juntl: Lipeka wiˈjach. Me ante xjal xi ttzaqˈwin: Me ntiˈ ambˈil wiˈja jaˈlin, quˈn ma tijin ntatiy. Wajatlaˈy nej tuˈn tkubˈ nyoˈn ajxi tkyim, ex tuˈn tkuˈx nmuquˈn, tzmaxitzintla ẍinx lipejiˈy tiˈja.


Ja taloon palatessaan lähettiläät tapasivat palvelijan terveenä. 	 Otaq qˈanit tej taqˈnil kawil, tej kymeltzˈajjo xjal, ayej i xi chqˈoˈn tuˈn nejinel txkolte Jesús.


niinkuin hän toisessakin paikassa sanoo: "Sinä olet pappi iankaikkisesti Melkisedekin järjestyksen mukaan". 	 Ex ikyxjo ntqˈmaˈn toj juntl tumil: A te pale te jun majx, ikyxjo tzeˈn te Melquisedec.


että se sana kävisi toteen, jonka hän oli sanonut: "En minä ole kadottanut ketään niistä, jotka sinä olet minulle antanut". 	 O bˈajjo ikyjo, noq tuˈn tjapiˈn tyol Jesús, a akxtaq tbˈaj tqˈmaˈn kyjaluˈn: Kykyaqilxjo ma chi tzaj tqˈoˈn weˈy, ntiˈ jun ma naj.


Seuraavana sapattina kokoontui lähes koko kaupunki kuulemaan Jumalan sanaa. 	 Toj junxil qˈij te ajlabˈl, bˈalaqa kykyaqil xjal te toj tnam, ok kychmoˈn kyibˈ, tuˈn tok kybˈiˈn Tbˈanil Tqanil.


Niinkuin kirjoitettu on: "Sinun tähtesi meitä surmataan kaiken päivää; meitä pidetään teuraslampaina". 	 Quˈn ntqˈmaˈn toj Tuˈjil Tyol Dios: Tkyaqil qˈij n‑elje qiˈja tuˈn qkubˈ bˈyoˈn, noq tuˈn tpaja. Ex nqo ok qˈoˈn tzeˈnku tal rit nxi qˈiˈn toj bˈiybˈil.


samoin käy sinä päivänä, jona Ihmisen Poika ilmestyy. 	 Ex ikyxsin te kbˈajiljo, aj wul juntl majla, a ayiˈn Tkˈwal Ichin, chi Jesúsjo.


Sillä jokainen, joka pahaa tekee, vihaa valkeutta eikä tule valkeuteen, ettei hänen tekojansa nuhdeltaisi. 	 Quˈn tkyaqilxjo nchi bˈinchin nya wen, n‑el kyiˈjlin spikyˈin, ex kykyˈeˈ tuˈn kytzaj laqˈe tkˈatz, tuˈntzin mi tzˈele tnikyˈtzajiljo kybˈinchbˈin nya wen.


Niin hänen tätä puhuessaan eräs nainen kansanjoukosta korotti äänensä ja sanoi hänelle: "Autuas on se kohtu, joka on kantanut sinut, ja ne rinnat, joita olet imenyt". 	 Tzuntaq nyolin Jesús ikyjo, tej tjaw ẍchˈin jun qya kyxolxjal. Chiˈ kyjaluˈn: ¡Kyˈiwlinxix teˈ qya, a xkubˈ alintiy ex xjaw chˈiysintiy!


Olettehan kuulleet minun entisestä vaelluksestani juutalaisuudessa, että minä ylenmäärin vainosin Jumalan seurakuntaa ja sitä hävitin 	 Me ola chin ok kybˈiˈn chˈin, tej intintaqa kyxol aj Judiy ojtxe. Nim in qˈojliˈy tiˈj tkyaqil Ttanim Dios, ex nim ok tilil wuˈn tuˈn tkubˈ yuchˈj.


joka "ei syntiä tehnyt ja jonka suussa ei petosta ollut", 	 Quˈn ntiˈx jun til kubˈ tbˈinchin, ex mix jun maj kubˈ tsbˈuˈn jun aˈla.


Ja eräs kirjanoppinut tuli ja sanoi hänelle: "Opettaja, minä seuraan sinua, mihin ikinä menet". 	 Antza, xi laqˈe jun xnaqˈtzil tiˈj ojtxe tkawbˈil Judiy tkˈatz, ex xi tqˈmaˈn te: Xnaqˈtzil, waja tuˈn nxi lipeˈy tiˈja, jaˈchaqx txiyitza, chiˈ.


noita, jotka syövät leskien huoneet ja näön vuoksi pitävät pitkiä rukouksia; he saavat sitä kovemman tuomion". 	 Ex kukx n‑el kyiˈn kyja tal qya, a o kyim kychmil, ex nimxix tqan nchi naˈn Dios, me noqtzintla tuˈn mina tzˈele tnikyˈtzajil kybˈinchbˈin, a nya wen, kywutzxjal. Me ayetziˈn xjal lo, nimxixtl tkawbˈil qMan ktzajil kyibˈaj, a kujxix wen, chi Jesúsjo.


Eliudille syntyi Eleasar, Eleasarille syntyi Mattan, Mattanille syntyi Jaakob; 	 a ttata Eleazar, a ttata Matán, a ttata Jacob,


Niin hän tarttui sokean käteen, talutti hänet kylän ulkopuolelle, sylki hänen silmiinsä ja pani kätensä hänen päälleen ja kysyi häneltä: "Näetkö mitään?" 	 ex bˈeˈx xi t‑xkoˈn Jesúsjo moẍ ttxanxi tnam. Teˈ kykanin antza, i ok takˈsin twutzjo moẍ tukˈa taˈl ttzi, ex kubˈ tqˈoˈn tqˈobˈ tibˈaj, ex xi tqanin te qa otaq tli jun tiˈ.


Voi teitä, jotka nyt olette kylläiset, sillä teidän on oleva nälkä! Voi teitä, jotka nyt nauratte, sillä te saatte murehtia ja itkeä! 	 Ex bˈisbˈajilxla kyeˈy, a ayiˈy noqx nchi loˈnkuy jaˈlin, quˈn tzul jun qˈij kyibˈaja te nim waˈyaj. Ex bˈisbˈajilxla kyeˈy, loqiˈy noqx nchi tzeˈja jaˈlin, quˈn okxla kchi oqˈila, ex kchi labˈila.


rakkaudettomia, epäsopuisia, panettelijoita, hillittömiä, raakoja, hyvän vihamiehiä, 	 Mi ntzaj qˈaqˈin kykˈuˈj kyiˈj txqantl, aj qˈojilqe, iqil yolqe, mibˈin chi tzyuˈn kyibˈ, kuj kyanmin, ikyˈil tiˈj tkyaqiljo bˈaˈn,


Oli seitsemän veljestä. Ensimmäinen otti vaimon, ja kun hän kuoli, ei häneltä jäänyt jälkeläistä. 	 Jun maj, attaq wuq ichin kyitzˈimila kyibˈ. Atzin kytziky knet t‑xuˈjil, me ntiˈx jun tkˈwal kyij, teˈ tkyim.


Niin minä Jumalan armahtavan laupeuden kautta kehoitan teitä, veljet, antamaan ruumiinne eläväksi, pyhäksi, Jumalalle otolliseksi uhriksi; tämä on teidän järjellinen jumalanpalveluksenne. 	 Ayiˈy werman, nimxix nqˈaqˈin tkˈuˈj qMan Dios kyiˈja. Tuˈnpetziˈn, nchin kubˈsin nwutza kyeˈy, tuˈn t‑xi kyqˈonjiˈy kyxmilila te tzeˈnku jun oyaj itzˈ, xjanxix ex tbˈanilx twutz qMan Dios. Quˈn atziˈn tumil kykˈulbˈiljiˈy luˈn, twutzxix ex tojxix tumil.


kunniassa ja häpeässä, pahassa maineessa ja hyvässä, villitsijöinä ja kuitenkin totta puhuvina, 	 Atku maj nqo kubˈ nimiˈn, ex atku maj mina. Atku maj nyolajtz bˈaˈn qiˈja, ex atku mina. Exla qa nqo yoliˈn Tyol Dios jikyin wen, me atku maj n‑ok qˈmaˈn qa sbˈulqoˈy.


Ja suuri voitto onkin jumalisuus yhdessä tyytyväisyyden kanssa. 	 Twutzx teˈ qa at jun qˈinimil tuˈnjo qnimbˈil, a tuˈn qtzalaj tiˈjjo chˈin, a at qe.


Mutta venhe oli jo monen vakomitan päässä maasta, aaltojen ahdistamana, sillä tuuli oli vastainen. 	 Me noqx nnikyˈjinku nijabˈ tuˈn bark, tej ttzaj txqan kyqˈiqˈ, ex bˈeˈx okx piqˈj txqan aˈ toj.


Ja hän sanoi: "Mikä ihmisestä lähtee ulos, se saastuttaa ihmisen. 	 Me a nbˈajetz toj ttzi, apente iljo,


Jos siis te, jotka olette pahoja, osaatte antaa lapsillenne hyviä lahjoja, kuinka paljoa ennemmin teidän Isänne, joka on taivaissa, antaa sitä, mikä hyvää on, niille, jotka sitä häneltä anovat! 	 Quˈn exla qa aj ilqiˈy, me tililx tiˈj kxel kyqˈoˈn jun tbˈanil tiˈ te kykˈwala. ¿Yajtzilaˈ te kyMaˈn at toj kyaˈj? ¿Ma nlaypela tzaj tqˈoˈn jun tbˈanil tiˈ kyeˈ, ayeˈ nchi qanin tiˈj?


Älköön sellainen ihminen luulko Herralta mitään saavansa, 	 Qa at jun xjal iky t‑ximjo, qa nlay tzaj qˈoˈn te tuˈn qAjaw,


kaitkaa teille uskottua Jumalan laumaa, ei pakosta, vaan vapaaehtoisesti, Jumalan tahdon mukaan, ei häpeällisen voiton tähden, vaan sydämen halusta, 	 Ayiˈy nejinel, kykaˈyinktzinjiˈy nimil tiˈj Dios, a oqxeninqe kyeˈy, tzeˈnku jun wen kyikˈlel kyiˈj trit. Kybˈinchima tukˈa tkyaqil kyanmiˈn, tzeˈnkuxjo taj Dios, nya noq tuˈn at kyaqˈiˈn kyiˈj, ex nya noq tuˈn kykanbˈin pwaq, qalaˈ tukˈa tkyaqil kyajbˈila.


Sentähden, joka nöyrtyy tämän lapsen kaltaiseksi, se on suurin taivasten valtakunnassa. 	 Tuˈnpetziˈn, atzin te nim tokliˈn toj Tkawbˈil Dios, a kˈwel tmutxsin tibˈ tzeˈnku tal kˈwal lo.


Niin muutamat nousivat ja todistivat väärin häntä vastaan, sanoen: 	 At junjun bˈaj jaw kytxˈixpin teˈ tyol Jesús, ex kyqˈma:


Hän on se, joka tulee minun jälkeeni ja jonka kengänpaulaa minä en ole arvollinen päästämään." 	 a lipchetz wiˈja, a nimxix toklin. Ntiˈ wokliˈn nixpe tuˈn woka te taqˈnil.


Mutta Jeesus sanoi: "Vieläkö tekin olette ymmärtämättömiä? 	 Tzaj ttzaqˈwin Jesús qeˈy: Ex ikyx kyejiˈy, ¿Mi s‑el pjet toj kynabˈla?


Ja he viipyivät pitkän aikaa opetuslasten tykönä. 	 Atzin te Pabl ex Bernabé, ilaˈ qˈij i kyij ten kyeˈ kyukˈaˈ nimil antza.


Ja Jeesus käyskeli pyhäkössä, Salomon pylväskäytävässä. 	 Nbˈettaq Jesús twutzjo ja anetziˈn, a nim telimitz, a tok tbˈi: Te Salomón.


Sillä jokainen anova saa, ja etsivä löytää, ja kolkuttavalle avataan. 	 Quˈn alkye nqanin jun tiˈ, ok kˈmetil tuˈn; ex alkye njyoˈnxix, ok knetil tuˈn; ex alkye nqˈolbˈin, ex ok ktzajil tzaqˈwin.


Sillä te olette kuolleet, ja teidän elämänne on kätkettynä Kristuksen kanssa Jumalassa; 	 Quˈn o chi kyima toj tkyaqiljo ojtxe kawbˈil lo, a ntiˈ tumil, ex atziˈn jaˈlin, atzin kychwinqila ma kyij tkˈuˈn Crist toj kyaˈj junx tukˈa qMan Dios.


Mutta tämä on tuomio, että valkeus on tullut maailmaan, ja ihmiset rakastivat pimeyttä enemmän kuin valkeutta; sillä heidän tekonsa olivat pahat. 	 Axixsin t‑xilin tkyaqiljo lo: Ma chin kanin tzaluˈn twutz txˈotxˈ te jun spikyˈin kyexjal. Me ayetzin xjal kykyˈeˈ tiˈjjo spikyˈin; qalaˈ tok tilil kyuˈn tuˈn kykyij toj qxopin, quˈn nya wenjo kybˈinchbˈin.


Niin on myös sinulla niitä, jotka samoin pitävät kiinni nikolaiittain opista. 	 Ex iteˈ junjun ncheˈx lipe kyiˈjjo xnaqˈtzbˈil nya wen te aj Nicolaítas.


Ja katso, Jerusalemissa oli mies, nimeltä Simeon; hän oli hurskas ja jumalinen mies, joka odotti Israelin lohdutusta, ja Pyhä Henki oli hänen päällänsä. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, najletaq jun ichin Jerusalén, Simeón tbˈi, nnaˈntaq Dios ex nyoˈntaq tiˈjjo Klolkye aj Judiy tuˈn tul, ex attaq Xewbˈaj Xjan tukˈa.


Ja päällekirjoitukseksi oli merkitty hänen syynsä: "Juutalaisten kuningas". 	 Ok kypejkˈin jun tzˈlan tibˈajxi twiˈ, me nej ok kytzˈibˈin twutz kyjaluˈn: Ate Jesúsjo, a Nmaq Kawil kye aj Judiy.


Sillä tuomio on laupeudeton sille, joka ei ole laupeutta tehnyt; laupeudelle tuomio koituu kerskaukseksi. 	 Quˈn ayetzin kyeˈ, a mi ntzaj qˈaqˈin kykˈuˈj tiˈj juntl, nlay tzaj qˈaqˈin tkˈuˈj Dios kyiˈj, aj kyok toj paˈbˈin. Me ayetzin kyeˈ, a ntzaj qˈaqˈin kykˈuˈj tiˈj juntl, ayetzin kye kchi kletiljo, aj kyok toj paˈbˈin twutz Kawil.


Ja milloin me näimme sinun sairastavan tai olevan vankeudessa ja tulimme sinun tykösi?` 	 ¿Ex jtojetzin xqliˈy tuˈn tyabˈtiy mo qa tkuxa toj tze, ex o xtajatlaˈy loltiˈy?


Mutta tämä tapahtui, että kävisi toteen, mikä on puhuttu profeetan kautta, joka sanoo: 	 Bˈajjo ikyjo, quˈn iltaq tiˈj tuˈn tjapin yol kyij ttzˈibˈin yolil Tyol Dios ojtxe, tej tqˈma:


Tervehdys Laodikeassa oleville veljille ja Nymfalle sekä hänen kodissaan kokoontuvalle seurakunnalle. 	 Atziˈn jaˈlin, kyqˈolbˈinqexa Ttanim Dios toj tnam Laodicey, ex ikyx kyqˈolbˈinxjiˈy qya, Ninfa tbˈi, junx kyukˈa kykyaqil nimil, a nchi chmet toj tja.


Sillä joka orjana on kutsuttu Herrassa, on Herran vapaa; samoin vapaana kutsuttu on Kristuksen orja. 	 Quˈn qa at jun nimil, a otaq tzˈok te aqˈnil te jun majx kyukˈaxjal, tej ttxoklajtz tuˈn qAjaw, exla qa aqˈnil, me atziˈn jaˈlin tej tnimin, ma tzaqpaj tuˈn tajbˈin toj taqˈin qAjaw. Ex ikyxjo, qa tzaqpiˈntaq jun xjal, tej ttxoklajtz, atziˈn jaˈlin ma tzˈok te aqˈnil te jun majx te Crist. Quˈn junx kyoklin kykabˈilx twutz Dios.


Ja pilvestä kuului ääni, joka sanoi: "Tämä on minun Poikani, se valittu; kuulkaa häntä". 	 Tojjo muj anetziˈn, etz yolin jun tqˈajqˈojil, ex tqˈma: Axixpen wejiˈy Nkˈwal lo, skˈoˈnxix wuˈn. Kybˈinkujiˈy Tyol.


Ja niiden joukossa, jotka näin tekivät, oli myös erään juutalaisen ylipapin, Skeuaan, seitsemän poikaa; 	 Ikytaqtzin nbˈantjo kyuˈn wuq tkˈwaljo jun Judiy, Esceva tbˈi, a nejinel kyxol pale.


Autuas ja pyhä on se, jolla on osa ensimmäisessä ylösnousemuksessa; heihin ei toisella kuolemalla ole valtaa, vaan he tulevat olemaan Jumalan ja Kristuksen pappeja ja hallitsevat hänen kanssaan ne tuhannen vuotta. 	 Kyˈiwlinxix, ex xjanqe aye, a at kyoklin tiˈj tnejil anqˈbˈil, quˈn atzin a tkabˈ kyimin ntiˈ tipin kyibˈaj; qalaˈ kchi okil te pale te Dios ex te Crist, ex kchi kawil tukˈa toj mil abˈqˈe.


Ihmistenkö suosiota minä nyt etsin vai Jumalan? Tai ihmisillekö pyydän olla mieliksi? Jos minä vielä tahtoisin olla ihmisille mieliksi, en olisi Kristuksen palvelija. 	 ¿Me tin quˈn waja tuˈn tkubˈ ntzˈibˈinjiˈy luˈn? ¿Ma tuˈnpela kyyolin xjal bˈaˈn wiˈja? ¡Mina! Qalaˈ a wajiˈy tuˈn ttzalaj Dios wiˈja. Quˈn noqit noq tuˈn nnimsin wibˈa kywutzxjal, mitla xi ntziyiˈn tuˈn woka te taqˈnil Crist.


ja eräs heistä, joka oli lainoppinut, kysyi häneltä kiusaten: 	 Me attaq jun kyxol xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil, tajtaq tuˈn tkubˈ tzˈaq toj til tuˈn. Xi tqanin te:


Hiskialle syntyi Manasse, Manasselle syntyi Aamon, Aamonille syntyi Joosia; 	 a ttata Manasés, a ttata Amón, a ttata Josías,


Sillä eikö muutoin olisi lakattu niitä uhraamasta, koska näillä, jotka jumalanpalvelustaan toimittavat, kerran puhdistettuina, ei enää olisi ollut mitään tuntoa synneistä? 	 Quˈn noqit tuˈn ojtxe tumil, aku tzˈok jun xjal tzˈaqle toj tanmin te jun majx, nyatla il tiˈj tuˈn t‑xi oyit chojbˈil til ilaˈ maj, quˈn matla tnaˈ qa a il, o kubˈ naj tuˈn chojbˈil.


Nainen sanoi hänelle: "Herra, anna minulle sitä vettä, ettei minun tulisi jano eikä minun tarvitsisi käydä täällä ammentamassa". 	 Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈntljo qya te: Ay Tata, qˈoˈntzinjiy cheˈwe weˈy, tuˈntzintla mina tzajitl kˈwaj wiˈja, ex tuˈntzintla mi chin tzajitla qˈaˈyil tzmax tzaluˈn.


Sillä sanansa on Herra toteuttava maan päällä lopullisesti ja rutosti." 	 Quˈn jun paqx japin bˈaj te Dios Tyol twutz txˈotxˈ te jun majx.


Koska siis lapsilla on veri ja liha, tuli hänkin niistä yhtäläisellä tavalla osalliseksi, että hän kuoleman kautta kukistaisi sen, jolla oli kuolema vallassaan, se on: perkeleen, 	 Xjalqo junxchˈin qchibˈjil ex junchˈin qchkyˈel, quˈn xjalqo qkyaqilx. Ikytzintzjo, iltaq tiˈj tuˈn tok Jesús te xjal tzeˈnku qe tukˈa tchibˈjil ex tukˈa tchkyˈel, quˈn noq tuˈn ikyjo, bˈantjo tkyimlin te chojbˈil qil. Ex noq tuˈn tkyimlin Jesús, ex tej tjaw anqˈin juntl majl, kubˈ tiˈj tajaw kyimin, a axjo tajaw il.


Ja kuudennella hetkellä tuli pimeys yli kaiken maan, ja sitä kesti hamaan yhdeksänteen hetkeen. 	 In tkuˈtz twutz cruz jaˈlin, tuˈn tok qkaˈyin, ex tuˈn t‑xi qnimin, qa twutzxix qa a Crist, a Kolil ex nmaq kawil te aj Israel. Ex ikyqexljo yoˈlqekstaq tukˈa twutz cruz, noqx nchi yasin, ex noqx nchi bˈaj xmayintaq tiˈj.


Mutta ruoka ei lähennä meitä Jumalaan; jos olemme syömättä, emme siitä vahingoitu; jos syömme, emme siitä hyödy. 	 Me twutzx tetz, qa nya tuˈn qwa, ma qo ele wen twutz qMan Dios. Quˈn qa ma txi qchyoˈn ex qa mina, ntiˈ tajbˈinjo lo twutz Dios.


Ja fariseukset lähtivät ulos ja pitivät kohta herodilaisten kanssa neuvoa häntä vastaan, surmataksensa hänet. 	 Tulninxi Dios te, bˈeˈx i etzjo Parisey, ex ok kychmoˈn kyibˈ tukˈa juntl chˈuq xjal lipcheqetaq tiˈjjo tkawbˈil Herodes, ex nkyjyoˈntaq tumil tzeˈn tuˈn tbˈaje Jesús.


Ja muutamat fariseukset kansanjoukosta sanoivat hänelle: "Opettaja, nuhtele opetuslapsiasi". 	 Ayeqetziˈn junjun Parisey, a iteˈtaq kyxolxjal, xi kyqˈmaˈn te Jesús kyjaluˈn: Ay Xnaqˈtzil, miyonqexjiy xjal, a noq nchi ẍchˈin tiˈja.


Mutta se tietäkää: jos perheenisäntä tietäisi, millä hetkellä varas tulee, hän ei sallisi taloonsa murtauduttavan. 	 Ex bˈinkuxjo lo kyuˈn, chi Jesúsjo: A noqit bˈiˈn te tajaw ja tuˈn, jniˈxix or kanin ileqˈ elqˈil toj tja, akula kubˈ ten xqˈuqilte, ex nlayla ttziye tuˈn tetz elqˈin toj tja.


Sillä minä annoin teille ennen kaikkea tiedoksi sen, minkä itse olin saanut: että Kristus on kuollut meidän syntiemme tähden, kirjoitusten mukaan, 	 Kxel nqˈmaˈn qa a Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a tzaj nkˈmoˈn, a xi nqˈmaˈnjiˈy kyeˈy: Ajo t‑xilin yol lo: Bˈeˈx kyim Crist te chojbˈilte qil, tzeˈnku ntqˈmaˈn toj Tyol Dios;


Mutta Paavali sanoi: "Minä seison keisarin tuomioistuimen edessä, ja sen edessä minut tuomittakoon. Juutalaisia vastaan en ole mitään rikkonut, niinkuin sinäkin aivan hyvin tiedät. 	 Me xi ttzaqˈwin Pabl kyjaluˈn: Me loqiˈn intin twutza, ay kawil te Rom, quˈn antza tzaluˈn il tiˈj tuˈn woka toj xjelbˈil. Quˈn bˈiˈnxix te tuˈn, qa ntiˈ jun nya bˈaˈn o bˈant wuˈn kyiˈj Judiy.


Ja sitä minä rukoilen, että teidän rakkautenne tulisi yhä runsaammaksi tiedossa ja kaikessa käsittämisessä, 	 Ex nchin qaniˈn toj nnaˈj Diosa kyiˈja, tuˈn tten nimxixl tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyxolxa, ex tuˈn tten kynabˈla, ex tuˈn tel kynikyˈa te tkyaqil,


Ja se tuli ja otti kirjan valtaistuimella-istuvan oikeasta kädestä. 	 Me atzin teˈ tal Tal rit xiˈ, ex jaw ttzyuˈn uˈj toj tman qˈobˈ a qˈuqletaq toj qˈuqbˈil.


Ja kuka teistä on se isä, joka poikansa häneltä pyytäessä kalaa antaa hänelle kalan sijasta käärmeen, 	 ¿Ma attzin jun kyeˈ, a ayiˈy manbˈajqiˈy, aku txi qˈonte jun kan te jun kykˈwala, aj ttzaj tqanin jun tchiˈ kyiẍ? ¿Mo akupela txi tqˈoˈn jun manbˈaj abˈj te jun tkˈwal, aj qa ma tzaj tqanin kˈwal jun twa pan?


Jos nyt koko seurakunta kokoontuisi yhteen ja kaikki siellä puhuisivat kielillä ja sinne tulisi opetuksesta tai uskosta osattomia, eivätkö he sanoisi teidän olevan järjiltänne? 	 Quˈn ajtzin tok kychmoˈn kyibˈa toj kˈulbˈil, ayiˈy Ttanim Dios, ex qa kykyaqilxa nchi yoliˈn toj tzeˈnchaqku yol, exsin qa aku s‑okpin jun nya nimil bˈil kyiˈja, ¿Nyapela aku kubˈ tbˈisin qa txˈuˈjqiˈy?


Kun heillä ei ollut, millä maksaa, antoi hän molemmille velan anteeksi. Kumpi heistä siis rakastaa häntä enemmän?" 	 Me quˈn tuˈn mix jaˈ nchjetetaqjo kykˈas, bˈeˈx kubˈ najsiˈn kykˈas tuˈnjo ichin, a tajaw pwaqtaq. Kutzin. Qˈmantzintza weˈy jaˈlin, chi Jesúsjo te Parisey. Kyxoljo kabˈe kˈasbˈine lo, ¿Altzila kyeˈ k‑okil kˈuˈjlinte chˈintljo tajaw kˈas?


Mutta viisi heistä oli tyhmää ja viisi ymmärtäväistä. 	 Kyxoljo txin, attaq jweˈ ntiˈ kynabˈl, ex ayetziˈn jweˈtl manyor ẍtijqe.


tämä Johananin, tämä Reesan, tämä Serubbaabelin, tämä Sealtielin, tämä Neerin, 	 Ataqtzin te Judá kˈwalbˈajtaq teˈ te Joanán, a tkˈwaltaq Resa, a tkˈwaltaq Zorobabel, a tkˈwaltaq Salatiel, a tkˈwaltaq Neri.


olette kaiketi kuulleet siitä Jumalan armon taloudenhoidosta, mikä on minulle teitä varten annettu, 	 Ma naˈmxsin kybˈintiˈy, qa a Dios tukˈa tkyaqil tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj saj yekˈin te weˈy, ex ma tzaj toqxenin, tuˈn t‑xi nqˈmaˈn Tbˈanil Tqanil t‑xtalbˈil kyeˈy, a ayiˈy nya Judiy. Ajo Tbˈanil Tqanil lo, a t‑xim Dios ewintaq ojtxe, a tzeˈnkuxjo ma txi ntzˈibˈiˈn.


Sillä Herran silmät tarkkaavat vanhurskaita ja hänen korvansa heidän rukouksiansa, mutta Herran kasvot ovat pahantekijöitä vastaan." 	 Quˈn axte qAjaw nkaˈyin kye, a tzˈaqleqe, ex nkubˈ tbˈiˈn kynaˈj Dios. Me ayetzin kye nchi bˈinchin nya bˈaˈn, nqˈojle qAjaw kyiˈj.


ja antavat hänet pakanoille pilkattavaksi ja ruoskittavaksi ja ristiinnaulittavaksi, ja kolmantena päivänä hän on nouseva ylös". 	 Kchin kxel kyqˈoˈn toj kyqˈobˈjo nya aj Judiy, tuˈn wok xmayiˈn kyuˈn, tuˈn wok kylankˈiˈn, ex kchin kˈwel kybˈyoˈn twutz cruz. Me toj toxin qˈij, kchin jawil anqˈiˈntla.


Kun Jeesus näki hänen siinä makaavan ja tiesi hänen jo kauan aikaa sairastaneen, sanoi hän hänelle: "Tahdotko tulla terveeksi?" 	 Tej tiwle tuˈn Jesús kuẍle, ex el tnikyˈ te qa ojtxe tkubˈlin yabˈte, xi tqanin te: ¿Tajtzin tuˈn tqˈanita?


Niin hän otti hänet erilleen kansasta, pisti sormensa hänen korviinsa, sylki ja koski hänen kieleensä 	 Ex kypaˈn Jesús kyibˈ kyjunalx tukˈaˈ xjal, jaˈ mixtaq aˈl at, exsin i okx tqˈoˈn twiˈ tqˈobˈ kyoj tẍkyin, ex i ok takˈsin twiˈ tqˈobˈ tukˈa taˈl ttzi. Ok tmikoˈn taqˈjo xjal,


Varma on se sana ja kaikin puolin vastaanottamisen arvoinen, että Kristus Jeesus on tullut maailmaan syntisiä pelastamaan, joista minä olen suurin. 	 Twutzxix teˈ luˈn, ex tkyaqil tuˈn t‑xi niminte: Qa a Crist, a Jesús, ul twutz txˈotxˈ tuˈn kykletjo aj il, ex ayinkuy nimxix wila tzeˈnku kye txqantl.


Sitten hän sanoi opetuslapselle: "Katso, äitisi!" Ja siitä hetkestä opetuslapsi otti hänet kotiinsa. 	 Ex ikyxjo tzaj tqˈmaˈnl weˈy: Ajo qya lo ma tzˈok te tnaniy. Ex atxixsiˈn, bˈeˈx tzaj nkˈmoˈn tnana toj njaˈy tuˈn tok nkaˈyiˈn.


Tässä on pyhien kärsivällisyys, niiden, jotka pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon. 	 Tuˈnpetziˈn, aye nimil, a nkubˈ kynimin tkawbˈil Dios, il tiˈj tuˈn kyweˈxix kuj toj kynimbˈil.


emmekä ilmaiseksi syöneet kenenkään leipää, vaan työssä ja vaivassa me ahkeroitsimme yöt ja päivät, ettemme olisi kenellekään teistä rasitukseksi; 	 ex mix jaˈ xqo ok waniˈy kyiˈja. Qalaˈ ma qo aqˈniˈn qˈijl ex qnikyˈin, tuˈntzin mi tzˈoke jun iqtz kyiˈja.


Mitä nyt puhun, kun näin suurella luottamuksella kerskaan, sitä en puhu Herran mielen mukaan, vaan niinkuin mieletön. 	 Nya qAjaw qˈmalte weˈy tuˈn tjaw nnimin wibˈa, qalaˈ ayinxa nchin qˈmante tzeˈnku jun xjal nyakuj tokx toj twiˈ, me noq tuˈn nklonte wibˈa kywutza.


Nähdessään tähden he ihastuivat ylen suuresti. 	 Tej kylonte aj nabˈljo cheˈw tkubˈ weˈ, bˈeˈxsin i jaw tzalaj nimxix.


Tyhmät ottivat lamppunsa, mutta eivät ottaneet öljyä mukaansa. 	 Ayetziˈn ntiˈ kynabˈl xi kyiˈn kytzaj, me mi xi kyiˈne chˈintl kyaseyt.


Sellaiset ovat vedettömiä lähteitä ja myrskytuulen ajamia hattaroita, ja pimeyden synkeys on heille varattu. 	 Me ayetzin xnaqˈtzil nya wen luˈn ikyqetziˈn tzeˈnku jun xoch ntiˈ aˈ toj, quˈn ntiˈ Tyol qMan kyukˈa; ex tzeˈnku jun muj iqin tuˈn kyqˈiqˈ, a jun paqx n‑ikyˈ. Me ma kubˈ tqanbˈil Dios kyibˈaj, a tuˈn kyten toj manyor qxopinx te jun majx.


Niin he sanoivat hänelle: "Miten sinun silmäsi ovat auenneet?" 	 Bˈeˈxsin xi kyqanin te: Tzeˈntzin tten ma bˈant tkaˈyiˈn, chi chiˈ.


Jos jollakin teistä on palvelija kyntämässä tai paimentamassa, sanooko hän tälle tämän tullessa pellolta: `Käy heti aterialle`? 	 A qa at jun kyeˈ, a atit jun taqˈnil, a lu ma meltzˈaj kjol mo kyikˈlel wakx toj chqˈajlaj, ¿Ma akutzin txi tqˈmaˈn te kyjaluˈn: Kux tzˈoktza, ex kux kubˈ qey waˈl?


"Ja Sardeen seurakunnan enkelille kirjoita: `Näin sanoo hän, jolla on ne Jumalan seitsemän henkeä ja ne seitsemän tähteä: Minä tiedän sinun tekosi: sinulla on se nimi, että elät, mutta sinä olet kuollut. 	 Tzˈibˈinkujiy lo te nejinel toj Ttanim Dios toj tnam Sardis: Ikytzin ntqˈmaˈn Jesús, a at Xewbˈaj Xjan tukˈa, ex a tzyul teˈ wuq cheˈw toj tman qˈobˈ: Wojtzqiˈn kybˈinchbˈiˈn, ex qa nchi ajbˈin weˈy toj kywutza. Me te weˈy, kyimninqiˈy toj kyanmiˈn.


Ja tähden nimi oli Koiruoho. Ja kolmas osa vesistä muuttui koiruohoksi, ja paljon ihmisiä kuoli vedestä, koska se oli karvaaksi käynyt. 	 Atzin tbˈi cheˈw, Tkˈayil. Ex atzin toxin tnej aˈ bˈeˈx ok kˈa. Noq tuˈn tpajjo tkˈayil aˈ, bˈeˈx i kyim nimku xjal.


Sen sanan, jonka hän lähetti Israelin lapsille, julistaen evankeliumia rauhasta Jeesuksessa Kristuksessa, joka on kaikkien Herra, 	 Bˈiˈntzintz kyuˈn, qa nyolin Dios kye aj Israel, ex tqˈma jun yol te tbˈanil tuˈn Jesucrist, a tAjaw kykyaqil xjal.


Jos joku on kutsuttu ympärileikattuna, älköön hän pyrkikö ympärileikkaamattomaksi; jos joku on kutsuttu ympärileikkaamatonna, älköön ympärileikkauttako itseään. 	 Qa at jun otaq tzˈok techil kyuˈn xjal tiˈj tchibˈjil tej tnimin, bˈaˈn tuˈn tkyij ten ikyjo; ex qa at juntl nya tok techil, ex bˈaˈn. Nya il tiˈj tuˈn tok techil jaˈlin.


Etelän kuningatar on heräjävä tuomiolle yhdessä tämän sukupolven miesten kanssa ja tuleva heille tuomioksi; sillä hän tuli maan ääristä kuulemaan Salomon viisautta, ja katso, tässä on enempi kuin Salomo. 	 Toj tqˈijil paˈbˈin, ok kchi okil tkyaqil xjal atxix t‑xe tnejil toj paˈbˈin twutz Dios, junx kyukˈa ayeˈ loqe nchi anqˈin kyojjo tqˈijil jaˈlin. Ok kjawil weˈksjo qya, a nmaq kawil tzajnin te najchaq te twutz txˈotxˈ, tuˈn kykubˈ tzˈaqxjal toj kyil tuˈn, ayeˈ iteˈ kyojjo qˈij jaˈlin. Quˈn ajo qya anetziˈn bˈeˈx xiˈ bˈilte tnabˈlxix qtzan Salomón. Me ajo t‑xilin nabˈl wiˈja jaˈlin, nimxixtl toklin tzeˈnku te Salomón.


Ja kun he olivat astuneet venheeseen, asettui tuuli. 	 Me atzaj teˈ kyjax toj bark, bˈeˈx kubˈ qen tej kyqˈiqˈ.


Paavali, Jumalan palvelija ja Jeesuksen Kristuksen apostoli Jumalan valittujen uskoa ja sen totuuden tuntemista varten, joka on jumalisuuden mukainen, 	 Ayiˈn Pabl, nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn, quˈn jun taqˈnil qMan Diosqiˈn, ex jun tsanjil Jesucrist, chqˈoˈnqiˈn tuˈn, tuˈn kyniminxjal, a skˈoˈnqe tuˈn Dios; ex tuˈntzin tel kynikyˈ tiˈj Tyol, a twutzxix, noq tuˈn kukx tuˈn kyximiˈn tiˈj Dios.


En minä enää puhu paljoa teidän kanssanne, sillä maailman ruhtinas tulee, ja minussa hänellä ei ole mitään. 	 Nya nimtl tqan tuˈn nyoliˈn kyukˈiy, quˈn chˈix tul kanin tajaw il, a kawil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, bˈinchil tajbˈil wiˈja, exla qa ntiˈ toklin tuˈn tkubˈ wiˈja tuˈn.