Mutta täynnä Pyhää Henkeä hän loi katseensa taivaaseen päin ja näki Jumalan kirkkauden ja Jeesuksen seisovan Jumalan oikealla puolella 	 Me ante Esteban, quˈn nojnintaq teˈ tanmin tukˈa Xewbˈaj Xjan, xi tkaˈyin toj kyaˈj, ex tli tqoptzˈajiyil Dios, junx tukˈa Jesús, waˈltaq toj tman qˈobˈ Dios.


hän katselee itseään, lähtee pois ja unhottaa heti, millainen hän oli. 	 Ma ntlon tetz tzeˈn iky twutz, me ajtzin tel bˈet, ma tzˈel naj kaˈyin twutz toj tkˈuˈj. Ikytzin Tyol Diosjo tzeˈnku kaˈybˈil wutzbˈaj.


Mikään kuritus ei tosin sillä kertaa näytä olevan iloksi, vaan murheeksi, mutta jälkeenpäin se antaa vanhurskauden rauhanhedelmän niille, jotka sen kautta ovat harjoitetut. 	 Atziˈn jaˈlin, twutzx tetz; ntiˈ jun te kawbˈil, a tbˈanil toj qwutz, aj qtzaj kawin, quˈn tuˈn at tkyixkˈojil. Me nkubˈ qximinl, at n‑ajbˈine qe, tuˈn ttzˈeˈy qwutz, quˈn atzin nqˈoˈnte qchwinqiljo nikˈuˈn ex tbˈanilx wen.


ja ruoskittuaan he tappavat hänet, ja kolmantena päivänä hän nousee ylös." 	 Ok kchin bˈajil laqtzˈiˈn kyuˈn, exsin kchin kˈwel bˈyoˈntza. Me ok kchin jawitz anqˈiˈn juntl majla toj toxin qˈij.


Oli myös hänen päänsä päällä kirjoitus: "Tämä on juutalaisten kuningas". 	 Ex attaq jun yol tzˈibˈink tibˈajxi twiˈ, a ikytaq ntqˈmaˈn kyjaluˈn: Ate Jesúsjo, a Nmaq Kawil kye aj Judiy.


Sentähden te riemuitsette, vaikka te nyt, jos se on tarpeellista, vähän aikaa kärsittekin murhetta moninaisissa kiusauksissa, 	 Tuˈnpetziˈn, nimx nchi tzalaja, exla qa il tiˈj tuˈn tikyˈx yajbˈil kyuˈn toj jteˈbˈin qˈij.


Niin he sanoivat hänelle: "Emme ole saaneet kirjeitä sinusta Juudean maalta, eikä kukaan tänne saapunut veli ole ilmoittanut eikä puhunut sinusta mitään pahaa. 	 Tzajtzin kyqˈmaˈn kyej Judiy kyjaluˈn: Ntiˈ jun qeˈ uˈj o tzaj qtzyuˈn tzajnin toj txˈotxˈ te Judey, a tzunt yolin tiˈja. Ex ntiˈ jun qxjalil a kyxoljo najleqe antza, a mat tzul tzaluˈn, a nyat bˈaˈn tyol tiˈja.


Ja nämä ovat niiden kahdentoista apostolin nimet: ensimmäinen oli Simon, jota kutsuttiin Pietariksi, ja Andreas, hänen veljensä, sitten Jaakob Sebedeuksen poika, ja Johannes, hänen veljensä, 	 Ex atzin qbˈiˈy kabˈlajaj t‑xnaqˈtzbˈin: Tnejil Simun, a Pegr tbˈi; ex Andrés, a titzˈin; Santyaw ex Juan, kyitzˈin kyibˈ, ayeˈ tkˈwal Zebedey;


hänen, joka tosin oli edeltätiedetty jo ennen maailman perustamista, mutta vasta viimeisinä aikoina on ilmoitettu teitä varten, 	 Quˈn ate Crist jaw tskˈoˈn Dios, tuˈn tok te chojbˈil qil, a naˈmxtaq tkubˈ tbˈinchin tkyaqil tchˈiysbˈin. Me tzmax tzaluˈn, a chˈix tjapin bˈaj tqˈijil, ma kubˈ tyekˈin tibˈ, noq tuˈn kyel wena.


Tervehdys minulta, Paavalilta, omakätisesti. 	 Ayinkuy Pabl, nkubˈ ntzˈibˈinjiˈy qˈolbˈil luˈn tuˈn nqˈobˈkuy.


ja sanoi: "Älkää vahingoittako maata älkääkä merta, älkää myös puita, ennenkuin me olemme painaneet sinetin Jumalamme palvelijain otsaan". 	 Atzin angel jaw ẍchˈin tukˈa tqˈajqˈojil twiˈ kujxix wen. Xi tqˈmaˈn kye angel, ayeˈ otaq xi qˈoˈn kyoklin tuˈn tkubˈ kybˈinchin mibˈin tiˈj txˈotxˈ ex tiˈj ttxuyil aˈ. Ex chiˈ kyjaluˈn: Mi kubˈ kybˈinchiˈn mibˈin tiˈj txˈotxˈ, ex tiˈj ttxuyil aˈ, ex kyiˈj tze, a naˈmxtaq tok kyechiljo nimil quˈn tiˈj kyplaj, ayeˈ aqˈnil te qDios, qa te teqe.


Sillä minusta näyttää, että Jumala on asettanut meidät apostolit vihoviimeisiksi, ikäänkuin kuolemaan tuomituiksi; meistä on tullut kaiken maailman katseltava, sekä enkelien että ihmisten, 	 Quˈn toj nwutza, a awoˈy tsanjil Jesús, ma qo kyij tqˈoˈn Dios te nyakuj ntiˈ qajbˈin, tzeˈnku jun ileqˈ, a o bˈant tiˈj tuˈn tkubˈ bˈyet. Ma qo okxa te jun kykaˈybˈil tkyaqil tchˈiysbˈin Dios tiˈj qmutxbˈil qibˈa; kywutz angel ex kywutz kykyaqilxjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Te teette isänne tekoja." He sanoivat hänelle: "Me emme ole aviorikoksesta syntyneitä; meillä on yksi Isä, Jumala". 	 Qalatzin kyeˈ ayejiˈy nkubˈ kybˈinchin tzeˈnku nkubˈ tbˈinchin kymaˈn. Tuˈnpetziˈn xi kyqˈmaˈn te: Nya sikyˈaj kˈwalqo qe tzeˈnku te. Junchˈin qe qMan at, a aku Dios.


ja kaikki minun omani ovat sinun, ja sinun omasi ovat minun - ja minä olen kirkastettu heissä. 	 Tkyaqiljo at weˈy, te tejiy; ex tkyaqil at teˈy, we wejiˈy. Ex ma jaw nimsiˈn nbˈiy tzaluˈn twutz txˈotxˈ noq tuˈn ikyjo.


Niin hänen henkensä palasi, ja hän nousi heti ylös; ja Jeesus käski antaa hänelle syötävää. 	 Bˈeˈxsin jaw anqˈin juntl majl tej txin, ex texjo paq anetziˈn bˈeˈx jaw weˈks. Xitzin tqˈmaˈn Jesús tuˈn t‑xi qˈoˈn twa.


sekä pitämään heitä erinomaisen rakkaina heidän työnsä tähden. Eläkää rauhassa keskenänne. 	 Chebˈe chi kykaˈyinqeka, ex chi kykˈuˈjlinqeka, quˈn tuˈn aqˈuntl nbˈant kyuˈn kyxola, ex tenxit kymujbˈil kyibˈa kyxolilixa, tuˈntzin kyteˈn toj tbˈanil.


Mutta koska minä olen tämän teille puhunut, täyttää murhe teidän sydämenne. 	 Qalaˈ noqx ma chi jaw bˈisiˈn tuˈn xi nqˈmaˈn tkyaqiljo luˈn kyeˈy.


Kreikkalaisille ja barbaareille, viisaille ja tyhmille minä olen velassa; 	 Quˈn at jun nkˈasa twutz Dios kyiˈj kykyaqil wiq xjal, tuˈn nyoliˈn Tbˈanil Tqanil kye, exla qa aj uˈjil ex qa mina, ex qa ẍtij mo qa mina.


Niin olkaa tekin valmiit, sillä sinä hetkenä, jona ette luule, Ihmisen Poika tulee." 	 Ikytziˈn kyetza jaˈlin, kyxqˈuqinkutzin kyetza kyibˈ, quˈn noqx kynabˈinkuxa aj wula ayiˈn, a Tkˈwal Ichin.


Ja sinä, Kapernaum, korotetaankohan sinut hamaan taivaaseen? Hamaan tuonelaan on sinun astuttava alas. 	 Ikyxjo kye aj tnam Capernaum; ¿Chila, qa chi japiˈn toj kyaˈj? ¡Me mina! Quˈn ayexixpe kyeˈ kchi xeˈl tojjo ma tij jul, a jaˈla taˈyile t‑xela, chi Jesúsjo.


emmekä ainoastaan sovitetut, vaan vieläpä on Jumala meidän kerskauksemme meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta, jonka kautta me nyt olemme sovituksen saaneet. 	 Ex nya oˈkxjo lo; qalaˈ nqo tzalaj tiˈj qMan Dios noq tuˈn qAjaw Jesucrist, quˈn noq tuˈn, at qmujbˈil qibˈ jaˈlin tukˈa Dios.


Minä nousen ja menen isäni tykö ja sanon hänelle: Isä, minä olen tehnyt syntiä taivasta vastaan ja sinun edessäsi 	 Tunpetziˈn, ok chin ajil meltzˈajla toj tja nmaˈn, ex kxel nqˈmaˈn te kyjaluˈn, aj npon kaniˈn: Taa, ma chin bˈinchinx weˈ il twutz Dios ex ikyxjo twutza;


Silloin Paavali sanoi hänelle: "Jumala on lyövä sinua, sinä valkeaksi kalkittu seinä; istutko sinä tuomitsemassa minua lain mukaan ja käsket vastoin lakia lyödä minua?" 	 Me atzin te Pabl xi tqˈmaˈn: Ex k‑okilx poqˈchin te toj ttzi tuˈn Dios, ay xmiletzˈ, quˈn qa qˈuqliy antza te kawil, ex tzeˈnxix kawbˈil, ¿Titzin quˈntz ma kyij ttzaqpiˈntza kawbˈil, exsin ma tzaj tqˈmaˈntza, tuˈn tokx poqˈchin toj ntziˈy kyuˈn? chi Pabl.


joihin tekin, Jeesuksen Kristuksen kutsumat, kuulutte: 	 Tuˈnpetziˈn, ikyqex kyejiˈy, o chi txokliˈy tuˈn qMan Dios, tuˈn kyoka teku qAjaw Jesucrist.


Ja kaikki kansa näki hänen kävelevän ja ylistävän Jumalaa; 	 Kykyaqilxjo lonte tej tbˈet, ex tej tnimsin tbˈi Dios,


Mutta toiset sanoivat: "Se on Elias"; toiset taas sanoivat: "Se on profeetta, niinkuin joku muukin profeetoista". 	 At junjuntl qˈmante: A Elías, a yolil Tyol Dios. Ex junjuntl qˈmante: Jun yolil Tyol Dios tzeˈnkuj yolil Tyol Dios ojtxe.


Ja taivaan temppelistä lähti eräs toinen enkeli, ja hänelläkin oli terävä sirppi. 	 Ex etz juntl angel toj tja Dios toj kyaˈj, ex ikyxjo qˈiˈntaq jun tsemil attaq tste wen.


samasta suusta lähtee kiitos ja kirous. Näin ei saa olla, veljeni. 	 Toj qtzi, junx n‑etze wen ex nya wen. Ayiˈy werman, ku chichkujiˈy, ¡Nya tumiljo ikyjo!


ja elämä ilmestyi, ja me olemme nähneet sen ja todistamme siitä ja julistamme teille sen iankaikkisen elämän, joka oli Isän tykönä ja ilmestyi meille - 	 Atzin Yoljo te Chwinqil lo, a o tzaj tyekˈin tibˈ tzaluˈn twutz txˈotxˈ, ex awokuy o qo lonte, ex xi qqˈoˈn jun tqanil kywutz tkyaqil xjal. Ex ikyxjo, nqo qˈoˈn tqanil kyeˈy tiˈjjo chwinqil lo te jun majx. A chwinqil lo, ax Jesús, a attaq tkˈatz Manbˈaj, ex o tzaj tyekˈin tibˈ qeˈy.


niin sinäkö, joka toista opetat, et itseäsi opeta; joka julistat, ettei saa varastaa, itse varastat; 	 Me atzin te, a nxnaqˈtziˈn kye txqantl, ¿Tiquˈn mi nkubˈ t‑xnaqˈtziˈn tibˈa nej? Ex atzin te, a nyoliˈn qa nya wen tuˈn qelqˈin, ¿Tiquˈn akul te n‑elqˈin?


Demetrius on kaikilta, jopa itse totuudeltakin, saanut hyvän todistuksen; ja mekin todistamme hänestä samaa, ja sinä tiedät, että meidän todistuksemme on tosi. 	 Tkyaqil nimil tzaluˈn nkyqˈmaˈn tqanil tiˈj Demetrio, qa bˈaˈn taˈye toj tkyaqil, qa ikyx nbˈantjo tuˈn, tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn Tyol Dios, a twutzxix. Ex ajinqoˈy nqo qˈmante, ex tzeˈn te bˈiˈn tuˈn, twutzx qeˈ qo yolin.


Sillä hän sai Isältä Jumalalta kunnian ja kirkkauden, kun tältä ylhäisimmältä kirkkaudelta tuli hänelle tämä ääni: "Tämä on minun rakas Poikani, johon minä olen mielistynyt". 	 Quˈn qliˈy qa nimxix toklin Jesús, ex nimx tqoptzˈajiyil, teˈ t‑xi tqˈmaˈn Dios, a wenxix ex nimxix tbˈi: Apen wejiˈy nkˈwal, kˈuˈjlin wuˈn, a nchin tzalaja tiˈjch.


Silvanuksen, uskollisen veljen, kautta - jona häntä pidän - olen lyhyesti teille tämän kirjoittanut, kehoittaen teitä ja vakuuttaen, että se armo, jossa te olette, on Jumalan totinen armo. 	 Ma kubˈ ntzˈibˈinjiˈy kabˈe tal nyola lo, noq tuˈn Silvano, jun tbˈanil erman toj nwutza. Noq chˈin nyola, tuˈn t‑xi nnimsiˈn kykˈuˈja, ex tuˈn nkujsinte nyola, qa twutzxixjo a t‑xtalbˈil Dios. Tuˈnpetziˈn, chi weˈkuxixa toj.


Ja kun hän sapattina tuli erään fariseusten johtomiehen taloon aterialle, pitivät he häntä silmällä. 	 Toj jun qˈij te ajlabˈl, okx Jesús waˈl toj tja jun xjal nejinel kyxol Parisey. Me iteˈtaql txqantl Parisey nchi kaˈyin tiˈj, tiˈtaqjo tuˈn tkubˈ tbˈinchin toj tqˈijil ajlabˈl.


Katsokaa, kuinka suuri hän on, jolle itse kantaisä Aabraham antoi kymmenykset parhaimmasta saaliistaan. 	 Atzin jaˈlin, kykaˈyinktzintza jniˈtzin toklin Melquisedec kywutzjo txqantl pale, ayeˈ tzajninqe tiˈj Leví. Quˈn tuˈn Abraham, a ojtxe qxeˈchil, ex nim toklin, xi tqˈoˈn te Melquisedec a tlajajin tkanebˈ tiˈjjo otaq tkanbˈe toj jyoj qˈoj kyukˈa aye kawil.


osoittaakseen tulevina maailmanaikoina armonsa ylenpalttista runsautta, hyvyydessään meitä kohtaan Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Kubˈ tbˈinchin ikyjo, noq tuˈn ttzaj tyekˈin kyexjal kyojjo tqˈijil tzul, at nimxix t‑xtalbˈil qiˈj, a nyekˈin tuˈn twenil qukˈa, noq tuˈn Crist, a Jesús.


Ja jos ette ole olleet uskolliset siinä, mikä on toisen omaa, kuka teille antaa sitä, mikä teidän omaanne on? 	 Exsin qa nya bˈaˈn kybˈinchbˈiˈn tukˈa qˈinimil, a oqxenin kyeˈy, ¿Altzin kye jun aˈla aku tzaj qˈonte kyqˈinimila?


Sitten hän sanoi naiselle: "Sinun syntisi ovat anteeksi annetut". 	 Tbˈajlinxi tqˈmaˈn ikyjo, xitzin tqˈmaˈnltz teˈ qya kyjaluˈn: ¡Ay, qya! Ma chi najsit te til jaˈlin wuˈn.


Ja hän sanoi: "Niin on Jumalan valtakunta, kuin jos mies kylvää siemenen maahan; 	 Ex xi tqˈmaˈn Jesús juntl t‑xnaqˈtzbˈil tiˈjjo Tkawbˈil Dios. Chiˈ kyjaluˈn: Atzin nbˈant tuˈn Dios twutz txˈotxˈ ikytziˈn tzeˈnku jun ichin ok tchtoˈn ttriy. Aj tbˈaj tchtoˈn, tiˈchaqx txiˈtz bˈinchilte.


Jolla on korvat, se kuulkoon." 	 Ankye taj tuˈn tkubˈ tbˈiˈn nyola, in tkubˈ tbˈiˈntz, tuˈntzintla tkubˈ tbˈinchin.


Ja edelläkulkijat nuhtelivat häntä saadakseen hänet vaikenemaan; mutta hän huusi vielä enemmän: "Daavidin poika, armahda minua!" 	 Ayetzin kyej xjal, a nejninqetaq twutz Jesús, bˈeˈx i ok ten miyolte, tuˈntzintla mina tzˈok tenil ẍchˈil. Me noqx kyja jawe ẍchˈin tej moẍ kujxix wen: Ay Jesús, tkˈwal qtzan nmaq kawil David, qˈaqˈintz tkˈuˈja wiˈja.


He tulivat murheellisiksi ja rupesivat toinen toisensa perästä sanomaan hänelle: "En kaiketi minä?" 	 Tej kybˈin teˈ ikyjo, bˈeˈx i jaw bˈisin kykyaqilx, exsin junjunku ok ten qanilte te: ¿Me qa ayiˈn? chi chiˈ junjun.


Vanhimpia, jotka seurakuntaa hyvin hoitavat, pidettäköön kahdenkertaisen kunnian ansainneina, varsinkin niitä, jotka sanassa ja opetuksessa työtä tekevät. 	 Aye nejinel, a ma bˈant‑xix kykawin toj tumil toj Ttanim Dios, bˈaˈntla tuˈn t‑xiˈ jun onbˈil nimxix kyexixpetlaˈ ayeˈ ma txi kyqˈoˈnx kyibˈ tuˈn kyyolin ex tuˈn kyxnaqˈtzin tiˈj Tyol Dios.


ja yhdessä hänen kanssaan herättänyt ja yhdessä hänen kanssaan asettanut meidät taivaallisiin Kristuksessa Jeesuksessa, 	 Ex ma qo jaw anqˈin tuˈn, junx tukˈa Crist, a Jesús, ex ma qo kubˈ tqˈuqbˈin junx tukˈa toj tanmin kyaˈj.


Sillä siksi me vaivaa näemme ja kilvoittelemme, että olemme panneet toivomme elävään Jumalaan, joka on kaikkien ihmisten vapahtaja, varsinkin uskovien. 	 Nqo aqˈnin ex n‑ikyˈx yasbˈil quˈn, noq tuˈn tpajjo yol luˈn: Qˈuqlek qkˈuˈj tiˈjjo Dios itzˈ, a Klol tkyaqil xjal, ayeˈ kchi nimil tiˈj.


`Kunnioita isääsi ja äitiäsi`, ja: `Rakasta lähimmäistäsi niinkuin itseäsi`". 	 Niminkujiy ttatiy ex tnaniy. Ex kˈuˈjlinqekjiy tukˈiy tzeˈnkuxjo ntkˈuˈjlin te tibˈ.


Ja hän on meidän syntiemme sovitus; eikä ainoastaan meidän, vaan myös koko maailman syntien. 	 Xi tqˈoˈn Jesús tibˈ te chojbˈil qil, tej tkyim twutz cruz, nya noq oˈkx tuˈn tnajsitku qil, qalaˈ tuˈn tnajsit kyil tkyaqil xjal twutz txˈotxˈ.


Mutta niinä päivinä, sen ahdistuksen jälkeen, aurinko pimenee, eikä kuu anna valoansa, 	 Noqx aj kybˈaj ikyˈjo qˈij te yajbˈil, k‑okil qlolqex twutz qˈij, ex mi kˈantl yaye.


Kun siis kansa näki, ettei Jeesus ollut siellä eivätkä hänen opetuslapsensa, astuivat hekin venheisiin ja menivät Kapernaumiin ja etsivät Jeesusta. 	 Tej tbˈaj kykaˈyin qa ntiˈtaq Jesús, ex ntiˈqotaqla, bˈeˈx i okxkux kyoj bark tuˈn kypon kanin jyolte toj tnam Capernaum.


Silloin Pilatus otti Jeesuksen ja ruoskitti hänet. 	 Tuˈnpetziˈn, etz tzyuˈn Pilat Jesús, ex xi tqˈmaˈn tuˈn tok bˈyet.


Mooses antoi teille ympärileikkauksen - ei niin, että se olisi Moosekselta, vaan se on isiltä - ja sapattinakin te ympärileikkaatte ihmisen. 	 Kxel nyekˈiˈn jun tiˈ kyeˈy: Ate Moisés kyij qˈmante kyeˈy tuˈn tok qitit kyechiljo tal qˈa toj twajxaqin qˈij titzˈjlin. Ex qa toj qˈij te ajlabˈl xjapine ikyjo, me nkubˈ kybˈinchiˈn, noq tuˈn tjapin tkawbˈil Moisés kyuˈn (me nya tuˈn Moisés tzajniˈn tumil lo, qalaˈ tuˈn Abraham exqetziˈn txqantl qtzan qtaˈẍ ).


Sillä missä kaksi tahi kolme on kokoontunut minun nimeeni, siinä minä olen heidän keskellänsä." 	 Ex ikyxjo kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa at kabˈe kye tzaluˈn twutz txˈotxˈ, xbˈant tiˈj tuˈn, tuˈn t‑xi kyqanin te nTatiˈy toj naˈj Dios jun tiˈ, aˈlchaqx kye kyajtza, ex ktzajil qˈoˈn kyeˈy tuˈn.


Rakkaani, älkää oudoksuko sitä hellettä, jossa olette ja joka on teille koetukseksi, ikäänkuin teille tapahtuisi jotakin outoa, 	 Ayiˈy werman, at nkˈuˈja kyiˈja. Mi chi jaw kaˈylaja tuˈn tkyaqiljo n‑ikyˈx kyiˈja, nyakuj jun tiˈ, a ntiˈtaq tbˈajil.


Ja sen äänen, jonka minä olin kuullut taivaasta, kuulin taas puhuvan minulle ja sanovan: "Mene ja ota tuo avattu kirjakäärö, joka on meren ja maan päällä seisovan enkelin kädessä". 	 Atziˈn tqˈajqˈojil twiˈ, a otaq nbˈiˈy, a etz toj kyaˈj, tzaj tqˈmaˈn juntl majl weˈy, ex tqˈma: Ku txiˈy. Ex qˈinxjiy tal uˈj, a jqoˈn toj tqˈobˈ angel, a waˈl tibˈaj ttxuyil aˈ ex tibˈaj txˈotxˈ.


Nainen sanoi hänelle: "Herra, minä näen, että sinä olet profeetta. 	 Tej tbˈinte qya ikyjo, xi tqˈma: Ay Tata, ma tzˈel we nnikyˈ te, qa atejiy jun yolil Tyol Dios, tzeˈnku ojtxe.


karttakaa kaikenkaltaista pahaa. 	 Ex kypaˈmil kyibˈa tiˈj tkyaqiljo nya wen.


Kun nyt kaikki on näin järjestetty, menevät papit joka aika etumaiseen majaan jumalanpalvelusta toimittamaan, 	 Kykyaqiljo luˈn bˈinchin toj ja, a xbˈalin tten, te naˈbˈl Dios; ex ayetzin pale kukx nchi oˈkxtaqjo toj tnejil elnin ja, a Xjan Najbˈil, te bˈinchilte tkyaqil tumil taqˈin, tzeˈnkuˈ kyij tyolin Moisés toj Tuˈjil Tyol Dios.


nostavat käsin käärmeitä, ja jos he juovat jotakin kuolettavaa, ei se heitä vahingoita; he panevat kätensä sairasten päälle, ja ne tulevat terveiksi." 	 ex qa ma chi jaw kytzyuˈn kan, mina chi txˈaˈn kyiˈj; ex qa ma txi kynikyˈbˈin qˈanbˈil te kyimin, nlay chi kyim tuˈn; ex aj tkubˈ kyqˈoˈn kyqˈobˈ kyibˈaj yabˈ, bˈeˈx kchi bˈajel weˈ kyuˈn.


Ja ohi kulkiessaan hän näki miehen, joka syntymästään saakka oli ollut sokea. 	 Tej kyjaˈtaq tikyˈx Jesús toj jun bˈe, xi tkaˈyin jun ichin moẍ toj titzˈjlin.


Ja hän sanoi opetuslapsillensa, että hänelle oli pidettävä venhe varalla väentungoksen tähden, etteivät he ahdistaisi häntä; 	 Tuˈntzin ikyjo, xi tqˈmaˈn Jesús kye t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈn noqx tkubˈl jun bark kyuˈn ttzi nijabˈ, tuˈn t‑xi toj, ex tuˈn tokx laqˈe chˈin tojxi aˈ, tuˈn mina tzˈok jitzˈletaq kyxol xjal.


Silloin kaikki tulivat rohkealle mielelle ja ottivat hekin ruokaa. 	 Kubˈ tpiẍin Pabl pan, ex ok ten waˈl. Tuˈn ikyjo, jotx jaw qiˈn qibˈa, ex bˈeˈx ok tena waˈl;


Katsokaa, veljet, ettei vain kenelläkään teistä ole paha, epäuskoinen sydän, niin että hän luopuu elävästä Jumalasta, 	 Werman, tuˈnpetziˈn tkyaqiljo lo, kyajsintz tiˈj kyanmiˈn, tuˈn mina chi txalpajiˈy toj kynimbˈila tiˈj qMan Dios.


Ja he olivat kaikki hämmästyksissään eivätkä tienneet, mitä ajatella, ja sanoivat toinen toisellensa: "Mitä tämä mahtaakaan olla?" 	 Kykyaqilx jaw kaˈylaj, ex jaw naj kynabˈl, ex xi kyqanin kyxolile: ¿Tzeˈntzin tzˈelpine luˈn?


Kun Pietari yhä mietti tuota näkyä, sanoi Henki hänelle: "Katso, kaksi miestä etsii sinua; 	 Me tzunxtaq nbˈisin Pegr tiˈjjo twutzikyˈ, tzaj tqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan te kyjaluˈn: ¡Kaˈyinxa! Oxe ichin nchi jyon tiˈja.


Vaan "jos vihamiehelläsi on nälkä, ruoki häntä, jos hänellä on jano, juota häntä, sillä näin tehden sinä kokoat tulisia hiiliä hänen päänsä päälle". 	 Quˈn ikyxjo ntqˈmaˈn: Qa at waˈyaj tiˈj tajqˈoja, qˈonxa twach. Ex qa at kˈwaj tiˈj, qˈonxa tkˈwaˈch. Qatzin qa ma bˈantjo luˈn ikyjo, ktzajil tbˈis, ex ktzajil txˈixwe.


Niin Jeesus sanoi heille: "Minä kysyn teiltä: kumpi on luvallista sapattina: hyvääkö tehdä, vai tehdä pahaa, pelastaako henki, vai hukuttaa?" 	 Atzin te Jesús xi tqˈmaˈn kyeˈ xjal kyjaluˈn: At jun weˈ tuˈn t‑xi nqanin kyeˈy: ¿Ma tzuntzin ntqˈmaˈn tuˈn tkubˈ bˈinchitjo nya wen, mo a wenj; tuˈn tklet tchwinqil jun xjal, mo tuˈn tok kaˈyitj tuˈn tkubˈ kyim?


Mutta jos olemme ahdistuksessa, niin tapahtuu se teille lohdutukseksi ja pelastukseksi; jos taas saamme lohdutusta, niin tapahtuu sekin teille lohdutukseksi, ja se vaikuttaa, että te kestätte samat kärsimykset, joita mekin kärsimme; ja toivomme teistä on vahva, 	 Exla qa ma tzˈikyx quˈn tuˈn tpaj tbˈi Crist, mo qa nqo tzalaja tuˈn chewsbˈil qanmiˈn tuˈn, tkyaqiljo lo n‑ajbˈin te chewsbˈil kyanmiˈn, ex te kolbˈil kyeˈy, tuˈntzintla kyweˈxixa toj kynimbˈila toj tkyaqiljo yajbˈil n‑ikyˈx kyuˈn, tzeˈnkuxjo qeˈ n‑ikyˈx quˈn.


Ja Leevi valmisti hänelle suuret pidot kodissaan; ja siellä oli suuri joukko publikaaneja ja muita aterioimassa heidän kanssaan. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, atzin te Leví kubˈ tbˈinchin jun tbˈanil waˈn tiˈj Jesús, ex ilaˈku tukˈa Leví, nchi bˈaj peyintaq kˈaybˈil te Rom, junx kyukˈa junjunl xjal, qˈuqleqetaq kyukˈa tiˈj meẍ.


Sillä jos me tahallamme teemme syntiä, päästyämme totuuden tuntoon, niin ei ole enää uhria meidän syntiemme edestä, 	 Quˈn qa kukx nqo bˈetjo toj qil, exsin otaqxi tzˈel qnikyˈ tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, ntiˈ juntl tumil tzeˈn tten tuˈn tnajsit qil,


Te olette näet kutsutut vapauteen, veljet; älkää vain salliko vapauden olla yllykkeeksi lihalle, vaan palvelkaa toisianne rakkaudessa. 	 Ayiˈy werman, ma chi txoklajtza tuˈn qMan Dios, tuˈn kytzaqpaja tjaqˈ tkyaqiljo lo. Me nya tuˈn ma chi tzaqpeta, kˈwel kybˈinchinjiˈy tkyaqiljo ntqanin ojtxe kyteˈn, a tkyaqil achbˈil. Qalaˈ il tiˈj tuˈn kyajbˈiˈn kyxolilixa, ex tuˈn tok kykˈuˈjlin kyibˈa.


ovat päästäneet tuntonsa turtumaan ja heittäytyneet irstauden valtaan, harjoittamaan kaikkinaista saastaisuutta, ahneudessa. 	 Ma tzˈel naj kynabˈl te txˈixwejil, ex ma txi kyqˈoˈn kyibˈ toj kyachbˈil, tuˈn tkubˈ kybˈinchin tkyaqil wiq tzeqbˈil, a nya wen.


Sillä mies ei ole alkuisin vaimosta, vaan vaimo miehestä; 	 Quˈn te tnejil, nya te s‑el anqˈin tiˈjqya, qalaˈ a teqya tiˈj ichin.


Mutta hän vetäytyi pois ja oleskeli erämaassa ja rukoili. 	 Me ataqtzin te Jesús, bˈeˈxtaq n‑el tpaˈn teˈ tibˈ kyiˈj, ex nxiˈtaq teˈ naˈl Dios jaˈ mixtaq aˈl jun at.


Ja hän on tehnyt koko ihmissuvun yhdestä ainoasta asumaan kaikkea maanpiiriä ja on säätänyt heille määrätyt ajat ja heidän asumisensa rajat, 	 Noq tuˈn tnejil ichin, kubˈ tbˈinchin Dios ẍi chˈiye kykyaqil nmaq tnam ex kykyaqil xjal, tuˈntzintla kyanqˈin toj tkyaqil twutz txˈotxˈ. Ex o txi tyekˈin jtoj, ex jaˈ, tuˈn kyanqˈine;


Pilatus vastasi: "Olenko minä juutalainen? Oma kansasi ja ylipapit ovat antaneet sinut minun käsiini. Mitä olet tehnyt?" 	 Xi ttzaqˈwin Pilat te Jesús: ¿Mejqa aj Judiyqin weja tzeˈnku kyeˈ? A ayeku t‑xjalila exqetziˈn kynejil pale ma chi tzaj qˈintiy nwutza. ¿Tiˈtzin ma kubˈ tbˈinchiˈn?


Mutta jos te olette ilman kuritusta, josta kaikki ovat osallisiksi tulleet, silloinhan te olette äpäriä ettekä lapsia. 	 ikyxsinte Diosjo nkubˈ tjikysin kychwinqiljo jniˈ tkˈwal, tuˈn tqˈoˈn tumil kye. Me mej qa mi xkubˈ tqˈoˈn Dios jun tumil tuˈn kyoka jikyin wen toj kynimbˈila, nya kˈwalbˈajqetza ikyjo, qalaˈ nyakuj jun sikyˈaj.


Mutta kun Joosef, hänen miehensä, oli hurskas, ja koska hän ei tahtonut saattaa häntä häpeään, aikoi hän salaisesti hyljätä hänet. 	 Me ante Jse, a tuˈn toktaq te tchmil, tej tok tkaˈyin qa otaq tzˈok tzˈaq tal Mariy, kubˈ t‑ximin tuˈn tkubˈ tpaˈn tibˈ tukˈa, quˈn jun ichin tzˈaqle, ex kubˈ t‑ximin qa noq otaq skˈon Mariy tal. Me tkyˈeˈtaq tuˈn tel tqanil kywutzxjal, tuˈntzintla mi kubˈ kybˈinchinxjal mibˈin tiˈj Mariy; qalaˈ kubˈ t‑ximin tuˈn chebˈetaq tuˈn tkubˈ tpaˈn tibˈ tukˈa toj ewajil.


Tyyrosta me saavuimme Ptolemaikseen, ja siihen päättyi purjehduksemme. Ja me tervehdimme veljiä siellä ja viivyimme päivän heidän luonansa. 	 Tbˈajlinxitzin ikyjo, o kaniˈn tzma Tolemaida. Antza, o qˈolbˈiniˈy kyukˈa nimil, ex axsa, o kyijiˈy kyukˈa jun qˈij.


Sillä minä näen sinun olevan täynnä katkeruuden sappea ja kiinni vääryyden siteissä." 	 quˈn n‑ok nkaˈyiˈn qa nchyoˈnxix tkˈuˈja qiˈja, ex a il tzyultiy, chi Pegr.


Mutta kun Paavali puhui vanhurskaudesta ja itsensähillitsemisestä ja tulevasta tuomiosta, peljästyi Feeliks ja sanoi: "Mene tällä haavaa pois, mutta kun minulle sopii, kutsutan sinut taas". 	 Bˈeˈx jaw xobˈ Félix, tej tok ten Pabl yolil tiˈjjo, qa il tiˈj jun chwinqil jikyin, ex tuˈn tkubˈ qtzyuˈn qibˈ, ex tiˈjjo jun kawbˈil tuˈn Dios, a naˈmx tul kanin. Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, xi tqˈmaˈn te Pabl: Kux txiy jaˈlin. Ktzajil nqˈolbˈin juntl majla, aj tten ambˈil wiˈja.


Ja hän antoi hänelle ympärileikkauksen liiton; ja niin Aabrahamille syntyi Iisak, ja hän ympärileikkasi hänet kahdeksantena päivänä, ja Iisakille syntyi Jaakob, ja Jaakobille ne kaksitoista kantaisää. 	 Tej tkyij bˈant tiˈjjo yol luˈn, chi Esteban, xi tqˈmaˈn Dios te Abraham, tuˈn tok qitit kyechiljo qˈa tiˈj kytzˈumil, te jun techil qa te teqetaq Dios. Tuˈnpetziˈn, tojxi twajxaqin qˈij titzˈjlin tkˈwal Abraham, Isaac tbˈi, ex bˈeˈx kubˈ qitin ttzˈumil te techil tuˈn ttata. Ex ikyx bˈantjo tuˈn Isaac tukˈa tkˈwal, Jacob tbˈi. Ex ikyx bˈantjo tuˈn Jacob kyukˈa kabˈlajaj tkˈwal qˈa, ayej i ok te qxeˈchil awo, a o tokx kyojjo kabˈlajaj chˈuq xjal te Israel. Me lajajtaqjo tkˈwal Jacob, a nchi xkyˈaqlintaq tiˈj kyitzˈin, Jse tbˈi, tuˈn kˈuˈjlinxixtaq tuˈn manbˈaj, ex bˈeˈx xi kˈayin kye xjal aj Egiptoqetaq. Me attaq tkyˈiwbˈil Dios tibˈaj Jse.


ja meni Sakariaan kotiin ja tervehti Elisabetia. 	 Teˈ tkanin, okx toj tja Zakariy, ex qˈolbˈin te Lisabet.


Sillä joka tahtoo pelastaa elämänsä, hän kadottaa sen, mutta joka kadottaa elämänsä minun tähteni, hän löytää sen. 	 Ikytziˈn, ankyeˈ taj noq tuˈn tkubˈ tbˈinchin tajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, kxeˈl toj najin te jun majx. Ex ankyeˈ kˈwel ttzyuˈn tibˈ tiˈj tkyaqiljo at tajbˈin kyexjal tzaluˈn twutz txˈotxˈ, noq tuˈn npaja, ktenbˈil tchwinqil te jun majx.


Sanoessaan "uuden" hän on julistanut ensimmäisen liiton vanhentuneeksi; mutta se, mikä vanhenee ja käy iälliseksi, on lähellä häviämistään. 	 Tej tyolin Dios tiˈjjo jun akˈaj tumil, antza kyij tyekˈine qa a ojtxe ntiˈtaq tipin tuˈn tsaqix kyanmin xjal tuˈn, quˈn chˈixtaq tjapin bˈaj te jun majx.


Mutta joka katsoo täydelliseen lakiin, vapauden lakiin, ja pysyy siinä, eikä ole muistamaton kuulija, vaan todellinen tekijä, hän on oleva autuas tekemisessään. 	 An teˈ mina n‑el naj toj tkˈuˈj, qalaˈ kyja n‑oke tnabˈl wen tiˈj Tyol Dios, ex tuˈn tten jikyin toj tchwinqil, ex tuˈn tbˈantjo a ntqˈmaˈn Tyol Dios, oktzin ktzalajil tojjo tbˈinchbˈin. Atzin Tyol Diosjo tzˈaqlexix wen, a xqo tzaqpet tuˈn toj qil.


Tämän sanottuaan Jeesus tuli järkytetyksi hengessään ja todisti ja sanoi: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: yksi teistä on minut kavaltava". 	 Tbˈajlinxiˈ tqˈmaˈn Jesús tkyaqiljo lo, tzaj chyoˈn tanmin tuˈn tbˈis, ex tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy. At jun kyeˈ k‑okil meltzˈaj wiˈja.


Juudas, Jeesuksen Kristuksen palvelija ja Jaakobin veli, kutsutuille, jotka ovat Isässä Jumalassa rakastetut ja Jeesukselle Kristukselle varjellut. 	 Ayiˈn Judas, a titzˈin Santyaw, ex jun taqˈnil Jesucrist. Nxi ntzˈibˈinjiˈy uˈj luˈn kyeˈy, ayiˈy ma chi txokliˈy tuˈn qMan Dios, ex ma chi el paˈn tuˈn, tiˈj il, ex ma txjet kyanmiˈn tuˈn, tuˈn kyajbˈin te. Ex xqˈuqinqiˈy tuˈn Klolqe Jesús, tuˈn kymujbˈil kyibˈa tukˈa.


Kun te siis osoitatte heille rakkauttanne ja näytätte todeksi sen, mistä me olemme teitä kehuneet, niin teette sen seurakuntien edessä. 	 Tuˈnpetziˈn, kyyekˈinxa qa at‑xix kykˈuˈja kyiˈj, ex japinxitjo qyola ma txi qqˈmaˈn kye, qa wenqexixa, tuˈn kyoka te jun yekˈbˈil kywutzjo tkyaqil Ttanim Dios.


Hän hankki itsellensä pellon väärintekonsa palkalla, ja hän suistui alas ja pakahtui keskeltä, niin että kaikki hänen sisälmyksensä valuivat ulos. 	 Me atziˈn te Judas tzaj tlaqˈoˈn jun ttxˈotxˈ tukˈaj pwaq, a tzaj ttzyuˈn, tej t‑xi tkˈayin Jesús. Ex bˈeˈx tzaj tzˈaq Judas twutz txˈotxˈ, ex bˈeˈx el poqˈle tkˈuˈj, ex bˈeˈx etz qiˈyj t‑xqintxa.


Mutta kun hän istui tuomarinistuimella, lähetti hänen vaimonsa hänelle sanan: "Älä puutu siihen vanhurskaaseen mieheen, sillä minä olen tänä yönä unessa paljon kärsinyt hänen tähtensä". 	 Me tzmataq tokx Pilat toj tkawbˈil, tej t‑xi tsmaˈn t‑xuˈjil tqanil te: Mi tzˈok tqˈoˈn tibˈa tiˈj Jesús, a tzˈaqle, quˈn ma tzˈok jun nwutzikyˈa atximay qnikyˈin, me tixqex wen, noq tuˈn tpajjo ichin anetziˈn.


Jeesus vastasi heille: "Totisesti, totisesti minä sanon teille: jokainen, joka tekee syntiä, on synnin orja. 	 Xitzin tqˈmaˈn Jesús kye: Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Kykyaqilxjo nchi bˈinchin il, ma txi kykˈayin kye kyibˈ tuˈn kyok te taqˈnil il.


Niin muutamat kirjanoppineista vastasivat ja sanoivat: "Opettaja, oikein sinä sanoit". 	 Iteˈ junjun xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil xi qˈmante te Jesús kyjaluˈn: Ay Xnaqˈtzil, bˈaˈn te tumil tyol.


vaan päinvastoin, kun näkivät, että minulle oli uskottu evankeliumin julistaminen ympärileikkaamattomille, samoin kuin Pietarille sen julistaminen ympärileikatuille - 	 Qalaˈ, ayex kyexjal el kynikyˈ te, qa a Dios tzaj oqxenin teˈ aqˈuntl weˈy, tuˈn t‑xi wiˈn Tbˈanil Tqanil kolbˈil kye xjal nya Judiy, ikyxjo tzeˈnku xi toqxenin te Pegr kye aj Judiy.


ja hän on ennen kaikkia, ja hänessä pysyy kaikki voimassa. 	 Ex kukx o teˈn Tkˈwal te tnejil, atxixj tej naˈmtaq tbˈant tkyaqil, ex toj ttxolilxix tzyuˈmila tibˈjo tkyaqil tuˈn.


Siellä hän oleskeli kolme kuukautta. Ja kun juutalaiset olivat tehneet häntä vastaan salahankkeen hänen aikoessaan lähteä meritse Syyriaan, päätti hän tehdä paluumatkansa Makedonian kautta. 	 Antza, kyij tene toj oxe xjaw. Tuˈntaq tokx toj bark, tuˈn t‑xiˈ tzma Siria, tej tbˈinte qa kyajtaq Judiy tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn. Tuˈntzintzjo, kubˈ t‑ximin, tuˈn tmeltzˈaj twutz txˈotxˈ, ex nya toj bark, tuˈntzin tikyˈx juntl majl toj Macedonia.


Uskon kautta uhrasi Aabel Jumalalle paremman uhrin kuin Kain, ja uskon kautta hän sai todistuksen, että hän oli vanhurskas, kun Jumala antoi todistuksen hänen uhrilahjoistaan; ja uskonsa kautta hän vielä kuoltuaankin puhuu. 	 Noq tuˈn tnimbˈil Abel, teˈ t‑xi tqˈoˈn oyaj te Dios tbˈanilxixtl ele tzeˈnku toyaj Caín. Tuˈntziˈn, aku qMan Dios ok qˈonte te tbˈanil nimil, ex tuˈn ikyjo, wen ele toyaj twutz Dios. Quˈn ikytziˈn, exla qa o kyim te Abel, me o kyij te jun yekˈbˈil te qe jaˈlin, tuˈn tkubˈ qnimin Dios.


Älkää myöskään ruvetko epäjumalanpalvelijoiksi kuten muutamat heistä, niinkuin kirjoitettu on: "Kansa istui syömään ja juomaan, ja he nousivat iloa pitämään". 	 Tuˈnpetziˈn, mi chi kˈuliˈn kywutzjo kywutzbˈiyil dios tzeˈnku kye txqantl, tzeˈn ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios: Aye xjal i kubˈ qe waˈl ex kˈwal twutzjo kywutzbˈiyil dios. Exsin tej kybˈaj waˈntz, noq tiˈchaqku bˈaj bˈant kyuˈn kywutz.


Ja miksi emme tekisi, niinkuin herjaten syyttävät meidän tekevän ja niinkuin muutamat väittävät meidän sanovan: "Tehkäämme pahaa, että siitä hyvää tulisi"? Niiden tuomio on oikea. 	 ¡Ntiˈxla tumil ikyjo! Quˈn qa ikyjo, ¿Titzin quˈntz mi nqo bˈinchintz nya bˈaˈn, noq tuˈn tkubˈ tnajsin Dios qil, ex noq tuˈnjo lo, tuˈn tyekˈin twenil qMan? Quˈn apetzinkye xjaljo nkyximin te kolbˈil kyibˈ twutz kyil. Quˈn at junjun nstzˈimin yol qiˈja qa iky qxnaqˈtzbˈiljiˈy. Me ayetzin xjal luˈn, noqit aku tzaj tkawbˈil Dios kyibˈaj kujxix wen.


Mutta me olemme velvolliset aina kiittämään Jumalaa teidän tähtenne, veljet, te Herran rakastetut, sentähden että Jumala alusta alkaen valitsi teidät pelastukseen Hengen pyhityksessä ja uskossa totuuteen. 	 Me metzin kyeˈ, erman, ayiˈy kˈuˈjlinqiˈy tuˈn qAjaw, o chi jaw skˈoˈn atxix ojtxe tuˈn qMan Dios, tuˈn kykleta, noq tuˈn o saqix kyanmiˈn tuˈn Xewbˈaj Xjan, ex tuˈn o chi nimiˈn tiˈj Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a twutzxix. Tuˈnpetziˈn, kukx kxel qqˈoˈnjiˈy chjonte te Dios kyiˈja.


Ja kun Pilatus näki, ettei mikään auttanut, vaan että meteli yhä yltyi, otti hän vettä ja pesi kätensä kansan nähden ja sanoi: "Viaton olen minä tämän miehen vereen. Katsokaa itse eteenne." 	 Tej tok tkaˈyin Pilat, ntiˈxtaq tumil tuˈn tcheˈwx kywiˈxjal, qalaˈ noqx kyjaˈtaq txiˈ toj il, xi tqanin chˈin aˈ, tuˈn ttzaj qˈiˈn, exsin el ttxjoˈn tqˈobˈtz kywutzxjal te jun yekˈbˈil qa nya ajintaq tiˈj Jesús, exsin xi tqˈmaˈntz: ¡Ntiˈx weˈ npaj tiˈj tkyimliˈn xjal lo, quˈn ntiˈx til! ¡Kyukˈaxlaˈy taˈye luˈn!


Ja fariseukset ja saddukeukset tulivat hänen luoksensa ja kiusasivat häntä pyytäen häntä näyttämään heille merkin taivaasta. 	 Juntl majl, i bˈaj pon chmet Parisey kaˈyil tiˈj Jesús junx kyukˈa junjun Sadusey. Noq tuˈn tkubˈ tzˈaq kyuˈn toj til, xi kyqanin te, tuˈn tkubˈ tbˈinchin jun tbˈanil techil tipin twutz kyaˈj, tuˈn tyekˈin qa te Dios tzajnin.


- niinkuin hän on puhunut hamasta ikiajoista pyhäin profeettainsa suun kautta - 	 Atziˈn luˈn a qˈumj ojtxe kyuˈn xjan yolil Tyol Dios, tej kyqˈma:


Te näette, että ihminen tulee vanhurskaaksi teoista eikä ainoastaan uskosta. 	 Ex ok tqˈoˈn Dios te tukˈa. Man kylitza, qa ma tzˈok tqˈoˈn Dios xjal tzˈaqle twutz, nya noq oˈkx tuˈn tnimbˈil, qalaˈ majx tukˈa tbˈinchbˈin, a tzajnin tiˈj tnimbˈil.


On ollut vaimoja, jotka ylösnousemuksen kautta ovat saaneet kuolleensa takaisin. Toiset ovat antaneet kiduttaa itseään eivätkä ole ottaneet vastaan vapautusta, että saisivat paremman ylösnousemuksen; 	 Ex iteˈ junjun qya, a noq tuˈn kynimbˈil, i jaw anqˈin juntl majljo kyal, ayeˈ otaq chi kyim. Me iteˈ junjuntl, bˈeˈx i kubˈ kyˈixsbˈin tuˈn kykyim, quˈn tuˈn mix kubˈe kyxkˈaˈyin kynimbˈil. Quˈn kubˈ kyximinjo nimil luˈn, qa iltaq tiˈj tuˈn t‑xi kyqˈoˈn kychwinqil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈntzintla tkanbˈit te jun majx a juntl kychwinqil toj kyaˈj, aj kyjaw anqˈin juntl majl kyxol kyimnin.


Mutta jos Kristuksesta saarnataan, että hän on noussut kuolleista, kuinka muutamat teistä saattavat sanoa, ettei kuolleitten ylösnousemusta ole? 	 Atzin jaˈlin, qa jun elnin qyola tiˈjjo tanqˈbˈil Crist juntl majl kyxol kyimnin, ¿Tiquˈntzin at junjun kyxola nqˈmaˈnte qa nlay chi jatz anqˈintl juntl majl kyimnin?


sen mukaan kuin todistus Kristuksesta on teissä vahvistettu, 	 Atzin luˈn jun yekˈbˈil qa ma kubˈ kyniminjiˈy Tbˈanil Tqanil tiˈj Crist, a xi qqˈmaˈn kyeˈy.


Sillä pappeuden muuttuessa tapahtuu välttämättä myös lain muutos. 	 Quˈn qa ma txˈixpitjo kyoklin kykyaqil pale, iltzin tiˈjtz tuˈn ttxˈixpit kawbˈil, quˈn noq tuˈn ojtxe kawbˈil at kyoklin xjal tuˈn kyok te pale.


Niin muut opetuslapset sanoivat hänelle: "Me näimme Herran". Mutta hän sanoi heille: "Ellen näe hänen käsissään naulojen jälkiä ja pistä sormeani naulojen sijoihin ja pistä kättäni hänen kylkeensä, en minä usko". 	 Atzaj teˈ t‑xi qqˈmaˈn te qa otaq qliˈy qAjaw, tzaj tqˈmaˈn qeˈy: Qa mix nliˈy tkyˈixlbˈin tqˈobˈ, ex qa mi s‑okx nlimoˈn twiˈ nqˈobˈa kyojjo jaˈ okxi kxbˈil; ex qa mi s‑okx nqˈoˈn nqˈobˈa toj tẍutil t‑xukˈ, nlayx txi nnimiˈn.


Maailmassa hän oli, ja maailma on hänen kauttaan saanut syntynsä, ja maailma ei häntä tuntenut. 	 Ataqtziˈn Yol atx teˈ ojtxe, quˈn a kubˈ bˈinchin teˈ tkyaqil twutz txˈotxˈ. Me mix ele kynikyˈxjal te.


Pilatus meni taas ulos ja sanoi heille: "Katso, minä tuon hänet ulos teille, tietääksenne, etten minä löydä hänessä yhtäkään syytä". 	 Ex etz juntl majl Pilat toj ja te kawbˈil, ex xi tqˈmaˈn kye Judiy: Kykaˈyintza, ma tzˈetz wiˈn tzaluˈn, tuˈntzin tel kynikyˈa te; qa ntiˈ jun til ma knet wuˈn.


ja hän julisti Jumalan valtakuntaa ja opetti Herran Jeesuksen Kristuksen tuntemista kaikella rohkeudella, kenenkään estämättä. 	 Tukˈa tkyaqil tzaqpibˈl, nqˈumlajtaq tiˈjjo tkawbˈil qMan Dios, ex nxnaqˈtzintaq tiˈjjo qAjaw Jesucrist, ex mix aˈlxtaq jun nxi miyonte.


Vahvistu siis, poikani, siinä armossa, joka on Kristuksessa Jeesuksessa. 	 Ay Timotey, tzeˈnku jun nkˈwala, qˈinks tibˈa tuˈn xtalbˈil tzaj tqˈoˈn teˈy tuˈn Dios, tuˈn tmujbˈil tibˈa tukˈa Crist, a Jesús.


Ja juuri sillä hetkellä hän tuli siihen, ylisti Jumalaa ja puhui lapsesta kaikille, jotka odottivat Jerusalemin lunastusta. 	 Ikyxjo teˈ t‑xtaˈj aqˈbˈajjo tal neˈẍ Jesús toj nim ja te naˈbˈl Dios, ex bˈeˈx xtaˈj qˈol chjonte te Dios, ex yolil tiˈjjo neˈẍ kye jniˈ xjal aj Jerusalén, ayeˈ nchi bˈaj yontaq tiˈjjo Kolil.


Mutta kun ne seitsemän päivää olivat päättymässä, näkivät Aasiasta tulleet juutalaiset hänet pyhäkössä, kiihoittivat kaiken kansan ja kävivät häneen käsiksi 	 Chˈixtaq kyjapin bˈajjo wuq qˈij, jun jteˈbˈin Judiy tzajninqetaq toj txˈotxˈ te Asia, iwle Pabl kyuˈn, toj tnejil ja te naˈbˈl Dios, ex bˈeˈx i ja najxjal kyuˈn, ok tzyuˈn Pabl kyuˈn,


Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo. Sitä, joka voittaa, ei toinen kuolema vahingoita.` 	 Aˈlchaqx kyetz k‑okil bˈin te a ntqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan kye wuq chˈuq Ttanim Dios, bˈaˈn tuˈn tkubˈ kybˈinchin. Ankye qe kchi weˈbˈil twutz tkyaqiljo lo, mi chi kyim toj tkabˈ majin toj qˈaqˈ.


Mutta minä kehoitan teitä, veljet: te tunnette Stefanaan perhekunnan ja tiedätte, että se on Akaian ensi hedelmä ja että he ovat antautuneet pyhien palvelukseen. 	 Ojtzqiˈn kyuˈn aye tbˈaj Estéfanas, a tnejil nimil toj tkyaqil txˈotxˈ te Acay. Ex ma txi kyqˈoˈn kyibˈ tuˈn kyajbˈin kyxol txqantl nimil.


Niin Paavali nousi ja viittasi kädellään ja sanoi: "Te Israelin miehet ja te, jotka Jumalaa pelkäätte, kuulkaa! 	 Jawtzin weˈks Pabl, ex xi tyekˈin tukˈa tqˈobˈ, tuˈn mi chi chˈotje, ex tqˈma: Kybˈintza, ayiˈy nxjalil, ex majqexa ayiˈy nya Judiyqiˈy, a at tchewil Dios kyiˈja.


niinkuin kirjoitettu on: "Katso, minä panen Siioniin loukkauskiven ja kompastuksen kallion, ja joka häneen uskoo, se ei häpeään joudu". 	 tzeˈnkuxjo tqˈma Dios toj Tuˈjil Tyol: Kubˈ nqˈoˈn jun abˈj, tuˈn kyja pitkˈajxjal aj Judiy toj Sion, ex jun piky, tuˈn kyok takpaj tiˈj. Me alkyeˈ knimil tiˈj, nlay tzˈel toj ttxˈixewch.


avaamaan heidän silmänsä, että he kääntyisivät pimeydestä valkeuteen ja saatanan vallasta Jumalan tykö ja saisivat uskomalla minuun synnit anteeksi ja perintöosan pyhitettyjen joukossa.` 	 Kxel nchqˈoˈn kyxol, tuˈntzintla tjqetjo kynabˈl, tuˈntzintla mina chi bˈet toj najin, tzeˈnku jun xjal nbˈet toj qxopin; qalaˈ toj tumilxix, tzeˈnku jun xjal nbˈet toj spikyˈin. Ikytzin kchi elitzeˈ tjaqˈ tkawbˈil tajaw il, tuˈn kyok lipe, ex tuˈn kynimin wiˈja, ayiˈn kyMan ex kyDios. Noq tuˈn ikyjo, knajsitiljo kyil, ex ktenbˈil kyoklin tojjo xjan Ntanima, ayiˈn kyDios.


Mutta yösydännä kuului huuto: `Katso, ylkä tulee! Menkää häntä vastaan.` 	 Me atzaj teˈ tnikyˈjin aqˈwil, xi kybˈiˈn jun aˈla tjaw ẍchˈin: ¡Luˈ qˈa tzul! ¡Ku kytzaja kˈlelte! chiˈ.


Filippus ja Bartolomeus, Tuomas ja Matteus, publikaani, Jaakob, Alfeuksen poika, ja Lebbeus, lisänimeltä Taddeus, 	 Lip; Bartolomey; Tmas; ex ayiˈn, Matey, a peyil pwaqtaq; Jacob, a tkˈwal Alpey; Tadey;


Eikä yötä ole enää oleva, eivätkä he tarvitse lampun valoa eikä auringon valoa, sillä Herra Jumala on valaiseva heitä, ja he hallitsevat aina ja iankaikkisesti. 	 Ntiˈ qnikyˈin ktenbˈil antza; ayetziˈn iteˈ antza ntiˈ tajbˈin tqan tzaj kye. Ex ntiˈ spikyˈin te tqan qˈij, quˈn ate qAjaw Dios ktzajil qˈoˈnte tspikyˈemil kye. Ex aye taqˈnil kchi kawil te jun majx.


Sillä niinkuin kaikki kuolevat Aadamissa, niin myös kaikki tehdään eläviksi Kristuksessa, 	 Quˈn noq tuˈn tbˈinchbˈin Adán, jaˈ saje kyimin kyibˈaj kykyaqilxjal. Exsin ikyxjo, noq tuˈn Crist kykyaqiljo kchi nimil tiˈj kchi jawil anqˈintl juntl majl.


Martta sanoi hänelle: "Minä tiedän hänen nousevan ylösnousemuksessa, viimeisenä päivänä". 	 Xi ttzaqˈwin Mart te: Ikytziˈn. Bˈiˈn weˈ wuˈn qa ok kjawil anqˈintl tojjo tqˈijil, a jaˈ tuˈn kyjaw anqˈintl kyimnin, aj tjapin bˈaj tkyaqil tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Niin hän sanoi hänelle: "Tyttäreni, uskosi on sinut pelastanut; mene rauhaan". 	 Xitzin tqˈmaˈn Jesús tej qya kyjaluˈn: Nkˈwal, axjo tnimbˈila ma kubˈ qˈanin tey. Kuxsin txiˈtza jaˈlin tukˈa tzaljbˈil.


Ja Sakarias, hänen isänsä, täytettiin Pyhällä Hengellä, ja hän ennusti sanoen: 	 Zakariy, a ttata neˈẍ, noj tanmin tuˈn Xewbˈaj Xjan, ex ok ten yolil tuˈn, ex chiˈ kyjaluˈn:


Niin hän sanoi hänelle: "Mitä laissa on kirjoitettuna? Kuinkas luet?" 	 Xitzin ttzaqˈwin Jesús kyjaluˈn: ¿Titziˈn o kubˈ tzˈibˈit toj kawbˈil? ¿Titzin tetza nkux tuˈjin?


ja pukea päällenne uusi ihminen, joka Jumalan mukaan on luotu totuuden vanhurskauteen ja pyhyyteen. 	 Ex kyqˈoˈnksinjiˈy kyteˈn, a saqxix, a bˈantnin tzeˈnkuxjo taj Dios, tuˈntzintla tyekˈin jun kychwinqila twutzxix, a tzˈaqle, ex xjanxix kywutz kykyaqil.


eikä lamppua sytytetä ja panna vakan alle, vaan lampunjalkaan, ja niin se loistaa kaikille huoneessa oleville. 	 Ex nlay bˈant tuˈn tok txqet jun tzaj, exsin tuˈn tokx ewitl tjaqˈ jun kax; qalaˈ il tiˈj tuˈn tjax tibˈaj xtankoˈl, tuˈntzin tspikyˈemix tkyaqil tuja tuˈn.


Ja itse hän oli peräkeulassa ja nukkui nojaten päänaluseen. Ja he herättivät hänet ja sanoivat hänelle: "Opettaja, etkö välitä siitä, että me hukumme?" 	 Me ante Jesús nktantaq tiˈjxi bark, kuẍletaq twiˈ tibˈaj jun qˈuqbˈil. Okx kˈasin Jesús kyuˈn t‑xnaqˈtzbˈin, exsin xi kyqˈmaˈn te: ¡Xnaqˈtzil! ¿Minatzin ntzaj qˈaqˈin tkˈuˈja qiˈj? Chˈix qxi mulqˈaj toj aˈ.


Yljän viipyessä tuli heille kaikille uni, ja he nukkuivat. 	 Me mix jaˈ pone tej qˈa liwey, ex bˈeˈx bˈaj tzaj kywatl kykyaqilx, ex bˈeˈx i xiˈ ktal.


koska he, vaikka ovat tunteneet Jumalan, eivät ole häntä Jumalana kunnioittaneet eivätkä kiittäneet, vaan ovat ajatuksiltansa turhistuneet, ja heidän ymmärtämätön sydämensä on pimentynyt. 	 Exla qa ojtzqiˈntaq Dios kyuˈn ojtxe, me ntiˈx o jaw kynimsin tbˈi, ex mi xi kyqˈoˈn chjonte te. Qalaˈ o chi naj te jun majx toj kynabˈl noq kyuˈnjo kyxim, a ntiˈ kyajbˈin. Ex tuˈnjo lo, ajo kyanmin, a ntiˈ tumil, bˈeˈx kyij ten toj qxopin.


Sillä ei Jumala ole määrännyt meitä vihaan, vaan saamaan pelastuksen Herramme Jeesuksen Kristuksen kautta, 	 Quˈn nya ma qo tzaj tqˈoˈn te Dios tuˈn tikyˈx jun kawbˈil quˈn, kujxix te jun majx, qalaˈ noq oˈkx tuˈn qklet tuˈn qAjaw Jesucrist,


He ovat täynnänsä kaikkea vääryyttä, pahuutta, ahneutta, häijyyttä, täynnä kateutta, murhaa, riitaa, petosta, pahanilkisyyttä; 	 Ex ma noj kyanmin tukˈa tkyaqil wiq il, ex jniˈ aj pajil, ex tzeqbˈil. Npon kykˈuˈj tiˈj nimku, ex jniˈ nya wen. Nloˈchj kykˈuˈj tiˈj juntl, ex bˈyol xjalqe, ex yasilqe, ex sbˈulqe, ex nxi kyqˈoˈn kyibˈ toj achbˈil, ex iqil yolqe.


Silloin hän varoitti vakavasti opetuslapsiaan kenellekään sanomasta, että hän on Kristus. 	 Ex xi toqxenin Jesús qeˈy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈn mi qo ok teˈn qˈmalte kye jniˈ xjal, qa ataq Jesúsjo Crist, a Kolil, quˈn naˈmxtaq tul tqˈijil.


Ja hän puhui heille vertauksen siitä, että heidän tuli aina rukoilla eikä väsyä. 	 Kubˈ tyolin Jesús jun techil lo kywutz t‑xnaqˈtzbˈin, tuˈntzintla tel kynikyˈ teˈ, qa il tiˈj tuˈn kukx tuˈn kynaˈn Diosjo junjun qˈij, ex nya tuˈn kykubˈ numj.


ja he kaatuvat miekan terään, heidät viedään vangeiksi kaikkien kansojen sekaan, ja Jerusalem on oleva pakanain tallattavana, kunnes pakanain ajat täyttyvät. 	 Iteˈ junjun kye kkyimil tuˈn kxbˈil, a kabˈe tste. Ex iteˈ junjuntl kchi xel xoˈn toj tze tojile tkyaqil twutz txˈotxˈ. Atzin teˈ tnam Jerusalén, noqx techx kbˈajil waˈbˈin teˈ kyuˈnxjal aj il, ex tzmaxi aj tjapin bˈajjo ambˈil, a xi tqˈmaˈn Dios.


Minä kirjoitan teille, isät, sillä te olette oppineet tuntemaan hänet, joka alusta on ollut. Minä kirjoitan teille, nuorukaiset, sillä te olette voittaneet sen, joka on paha. Minä olen kirjoittanut teille, lapsukaiset, sillä te olette oppineet tuntemaan Isän. 	 Ex nxi ntzˈibˈiˈn kyeˈy nyakuj tij xjalqiˈy, quˈn tuˈn o tzˈel kynikyˈa tiˈj qAjaw, a atxtaq te tnejil. Ex nxi ntzˈibˈiˈn kyeˈy nyakuj kuˈxinqiˈy, quˈn tuˈn ma kubˈ tiˈj tajaw il kyuˈn.


Sieltä me purjehdimme ja saavuimme toisena päivänä Kion kohdalle; seuraavana päivänä laskimme Samoon ja tulimme sen jälkeisenä päivänä Miletoon. 	 O ikyˈa antza, ex tojxi junxil qˈij, o ikyˈa nqayin tkˈatz Quío. Tbˈajlinxiˈ qˈij anetziˈn, o kanin toj Samos. Tojxi junxil qˈij te qbˈeˈy, o kaniˈn toj Mileto.


Ja kun he yhdessä vaelsivat Galileassa, sanoi Jeesus heille: "Ihmisen Poika annetaan ihmisten käsiin, 	 Me aye wiq taqˈnil tajaw il lo nlay chi ex noq tuˈn kukxjo, qalaˈ il tiˈj tuˈn tkubˈ kypaˈn waˈyaj toj naˈj Dios.


Ja sinne saavuttuaan he kutsuivat seurakunnan koolle ja kertoivat, kuinka Jumala oli ollut heidän kanssansa ja tehnyt suuria ja kuinka hän oli avannut pakanoille uskon oven. 	 Tej kykanin tzma Antyokiy, ok kychmoˈn Ttanim Dios, ex xi kyyolin tkyaqiljo otaq bˈant tuˈn Dios kyukˈa, ex quˈn tuˈn otaq txi qˈoˈn kyoklin, a nya Judiyqetaq, tuˈn kynimin.


Ja taas hän lähti pois ja kulki järven rantaa. Ja kaikki kansa tuli hänen tykönsä, ja hän opetti heitä. 	 Xiˈ juntl majl Jesús ttzi Nijabˈ te Galiley. Ayetziˈn jniˈ xjal bˈaj tzaj laqˈe tkˈatz, ex toktaq Jesús xnaqˈtzilkye. Tbˈajlinxiˈ ikyjo, ikyˈ Jesús antza.


Mutta joka vaeltaa yöllä, se loukkaa itsensä, sillä ei hänessä ole valoa." 	 Me qa nqo bˈet toj qnikyˈin, qo jawil takpaj, quˈn nya qˈanchaˈljo qbˈe. Tuˈnpetziˈn qa nqo bˈinchin tzeˈnku taj qMan, ntiˈ aku tzˈok bˈajqe.


Jos joku luulee jotakin tietävänsä, ei hän vielä tiedä, niinkuin tietää tulee; 	 A qˈuqlek tkˈuˈj tiˈjjo a n‑el tnikyˈ te, nya tumil taˈye tnabˈl twutz Dios.


Hän on osoittanut voimansa käsivarrellaan; hän on hajottanut ne, joilla oli ylpeät ajatukset sydämessään. 	 Tukˈa tkyaqil tipin, nchi el tiˈn nimsil kyibˈ toj kytxˈixew, ex n‑ok tyupiˈn kybˈis.


Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: kun olit nuori, niin sinä vyötit itsesi ja kuljit, minne tahdoit; mutta kun vanhenet, niin sinä ojennat kätesi, ja sinut vyöttää toinen ja vie sinut, minne et tahdo." 	 Ay Pegr, kxel nkujsin teˈy, qa tej qˈaxtaqa, tzun n‑ok tkˈloˈntaq tkˈuˈja tuˈnx tibˈxa, tuˈn t‑xiˈy noq jaˈ tajiy tuˈn t‑xiˈy. Me ajtzin ttijiˈn, kxel kˈloˈn kyuˈnxjal tuˈn t‑xiˈy toj tze, ex kxel tjajin tqˈobˈa tuˈn tkyima.


sen valan, jonka hän vannoi Aabrahamille, meidän isällemme; 	 Ex atziˈn bˈant tiˈj tuˈn, ex tqˈma te Abraham, a qxeˈchil kyjaluˈn,


kuinka meidän ylipappimme ja hallitusmiehemme antoivat hänet tuomittavaksi kuolemaan ja ristiinnaulitsivat hänet. 	 Me aye kynejil pale exqetziˈn jniˈ kawil ẍi qˈmante tuˈn tjaw pejkˈit twutz cruz, exsin tuˈn tkubˈ bˈyettz.


Ja suitsukkeiden savu nousi pyhien rukousten kanssa enkelin kädestä Jumalan eteen. 	 Ex atzin tsibˈiljo storak junx kyukˈa jniˈ kynaˈj Dios jax tiˈj tqˈobˈ angel tuˈn tjapin tzma twutz Dios.


sillä meidän Jumalamme on kuluttavainen tuli. 	 Quˈn atzin tkawbˈil qMan Dios ikyjo tzeˈnku jun nim qˈaqˈ, a o kˈwel bˈaj tkyaqiljo nya bˈaˈn tuˈn.


Ja kun ehtoo tuli, asettui hän aterialle kahdentoista opetuslapsensa kanssa. 	 Atzaj teˈ qok yupj, kubˈ qe Jesús tiˈj meẍ qukˈiy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin.


Ja hän lähetti heidät Beetlehemiin sanoen: "Menkää ja tiedustelkaa tarkasti lasta; ja kun sen löydätte, niin ilmoittakaa minulle, että minäkin tulisin häntä kumartamaan". 	 Ex bˈeˈxsin i xi tchqˈoˈn tzmax Belén, ex xi tqˈmaˈn kye: Ku kyxiˈy antza, ex kyxjelinxa wen tiˈjjo tal neˈẍ. Ajtzin knet kyuˈn, kysmaˈntza tqanil weˈy, tuˈntzin ex ikyx wejiˈy tuˈn nxiˈy kˈulil twutz.


ja ilman vertausta hän ei puhunut heille. Mutta opetuslapsillensa hän selitti kaikki, kun he olivat yksikseen. 	 Noq tukˈa techil nyolinetaq Jesús kyexjal. Me atziˈn nchi kyijtaq kyjunalx kyukˈa t‑xnaqˈtzbˈin n‑ok tentz qˈmalte kye tzeˈntaq kyxilin.


Ja kun hänet ja hänen perhekuntansa oli kastettu, pyysi hän meitä sanoen: "Jos te pidätte minua Herraan uskovaisena, niin tulkaa minun kotiini ja majailkaa siellä". Ja hän vaati meitä. 	 Kuˈx toj aˈ te jawsbˈil aˈ, junx kyukˈa kykyaqiljo a iteˈtaq toj tja. Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, kubˈsin twutz qeˈy, ex tqˈma: Qa matxixix txi kynimiˈn, qa bˈaˈnxix nteˈn twutz tAjaw Tkyaqil, kuxsin chi tzajtza, tuˈn kyteˈn qukˈiy toj njaˈy. Ox kubˈsinx twutz qeˈy; tuˈntziˈn, xi qtziyiˈn.


Sillä me emme ole niinkuin nuo monet, jotka myyskentelevät Jumalan sanaa; vaan puhtaasta mielestä, niinkuin Jumalan vaikutuksesta, Jumalan edessä, me Kristuksessa puhumme. 	 ¡Nya noq aˈlchaqku! Qalaˈ oˈkqexjo ayeˈ junxchˈin tumil qˈiˈn kyuˈn twutz Dios, ex nchi yolin tuˈn, tiˈj Crist. Ex nya ikyxjo tzeˈnqeku txqantl, aye nchi suqin Tyol Dios noq tuˈn kykanbˈin pwaq tiˈj.


Mutta kun synti otti käskysanasta aiheen, herätti se minussa kaikkinaisia himoja; sillä ilman lakia on synti kuollut. 	 Me noq tuˈn nukˈbˈil lo, ate il xkubˈ tzyuˈn weˈy, tuˈn tel wanmiˈn tiˈj tkyaqil. Quˈn noqit ntiˈ jun kawbˈil, ntiˈtla il.


tuo vastustaja, joka korottaa itsensä yli kaiken, mitä jumalaksi tai jumaloitavaksi kutsutaan, niin että hän asettuu Jumalan temppeliin ja julistaa olevansa Jumala. 	 Quˈn atzin ichin lo kjawil tnimsin tibˈ twutz Dios, ex kqˈojlil tiˈj tkyaqil kydiosxjal ex tiˈj tkyaqil kˈulbˈil. Ex okpe kˈwel qe toj tnejil ja te kynabˈl nxjalila Dios, ayeˈ aj Judiy. Ex k‑okil tqˈoˈn tibˈ nyakuj Dios. Ex ok tqˈmaˈbˈil: Ayiˈn weˈ Dios, chilaˈ.


Tämän puheen tähden Mooses pakeni ja oli muukalaisena Midianin maassa, ja siellä hänelle syntyi kaksi poikaa. 	 Tej tbˈinte Moisésjo ikyjo, bˈeˈx tzaj xobˈ, quˈn kyjaˈtaq tel tqanil, ex bˈeˈx oq, ex xiˈ toj txˈotxˈ te Madián. Antza, najan tzeˈnku jun bˈetin xjal, ex ok meje tukˈa jun qya, ex itzˈje kabˈe tkˈwal.


Ja hän vei minut hengessä suurelle ja korkealle vuorelle ja näytti minulle pyhän kaupungin, Jerusalemin, joka laskeutui alas taivaasta Jumalan tyköä, 	 Ex tzaj tipin Xewbˈaj Xjan wibˈaja, ex in xi tiˈn angel twiˈ jun ma tij wutz, ex tzaj tyekˈin weˈy tnam xjan, a Jerusalén, a tzaj te Dios toj kyaˈj.


Te himoitsette, eikä teillä kuitenkaan ole; te tapatte ja kiivailette, ettekä voi saavuttaa; te riitelette ja taistelette. Teillä ei ole, sentähden ettette ano. 	 Ayetziˈn, a kyaja jun tiˈ, mi nknet kyuˈn. Tuˈnpetziˈn, nchi bˈiyiniˈy, exsin nloˈchj kyanmiˈn tiˈj jun tiˈ, me nlayx jyet kyuˈn. Tzunpen n‑ok tilil kyuˈn, ex nkubˈ kybˈinchiˈn tuˈn ttzaj qˈoj, me nlayx jyet a kyaja. Kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Nlay knet‑xjo a kyaja, quˈn mina nxi kyqaniˈn te qMan Dios.


Ja Paavali asui omassa vuokra-asunnossaan kaksi täyttä vuotta ja otti vastaan kaikki, jotka hänen tykönsä tulivat; 	 Atzin te Pabl, kabˈe abˈqˈe kyij teˈ tojjo ja, a otaq manit tuˈn. Antza nchi kanine kykyaqiltaqjo qˈolbˈilte.


Henki ja vesi ja veri, ja ne kolme pitävät yhtä. 	 A Xewbˈaj Xjan, ex a jawsbˈil aˈ, exsin a tkyimlin twutz cruz, ex ayetzin oxe luˈn mujle kyten junx, qa twutzxix.


ja että hän näyttäytyi Keefaalle, sitten niille kahdelletoista. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, ok tyekˈin tibˈ te Pegr, ex kywutzjo kabˈlajaj, aye skˈoˈn tuˈn Jesús te t‑xnaqˈtzbˈin.


Ja sen jälkeen minä näin: todistuksen majan temppeli taivaassa avattiin; 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi nkaˈyiˈn toj kyaˈj, xi jaqle ja, a jaˈ najle Dios.


Ja ne seitsemän enkeliä, joilla oli ne seitsemän pasunaa, hankkiutuivat puhaltamaan pasunoihin. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, ayetziˈn wuq angel, a qˈiˈntaq wuq chun kyuˈn, bˈeˈx kubˈ kybˈinchin kyibˈ, tuˈn kyoqˈsin kychun.


Sillä kuka on tuntenut Herran mielen? Tai kuka on ollut hänen neuvonantajansa? 	 ¿Ma atpela jun n‑el tnikyˈ tiˈjjo tnabˈl qAjaw? Ex ¿Ma atpela jun o tzaj xnaqˈtzinte?


Jos minä sen kiittäen nautin, miksi minua herjataan siitä, mistä kiitän? 	 Quˈn qa ma xi nqˈoˈn chjonte te Dios tiˈjjo a nxi nchyoˈn, ¿Tiquˈntzin nyolbˈin wiˈja tuˈn xi nchyoˈn?


Ja hän otti heitä syliinsä, pani kätensä heidän päällensä ja siunasi heitä. 	 I jaw tchleˈn kˈwal, ex i kubˈ tkyˈiwlin tukˈa tqˈobˈ.


jonka julistajaksi ja apostoliksi ja opettajaksi minä olen asetettu. 	 Ma chin jaw tskˈoˈn Dios te yolil teˈ Tbˈanil Tqanil kolbˈil anetziˈn, ex te tsanjil, ex te xnaqˈtzil.


Sillä ei ole tarkoitus, että muilla olisi huojennus, teillä rasitus, vaan tasauksen vuoksi tulkoon tätä nykyä teidän yltäkylläisyytenne heidän puutteensa hyväksi, 	 Mi nxi nqˈmanjiˈy luˈn, tuˈn t‑xi kyqˈoˈn tkyaqiljo at kyeˈy, ex tuˈn tok yajil kyiˈja, noq tuˈn kypajjo txqantl; qalaˈ tuˈntzin junx tuˈn kyeliˈy.


Ja katso, näiden lähdettyä tuotiin hänen tykönsä mykkä mies, joka oli riivattu. 	 Nchi etzkutaqjo ayej moẍqetaq, tej tul qˈiˈn juntl ichin, a mibˈin yolin te Jesús, quˈn tokxtaq jun taqˈnil tajaw il toj tanmin.


Samalla tavoin tulee myös miesten rakastaa vaimojansa niinkuin omia ruumiitaan; joka rakastaa vaimoansa, hän rakastaa itseänsä. 	 Ikytzin tzeˈn te chmilbˈaj ntkˈuˈjlin t‑xmilil, ex ikytzin tuˈn tok tkˈuˈjlin t‑xuˈjil. Quˈn alkye ma tzˈok tkˈuˈjlin t‑xuˈjil, ax n‑ok tkˈuˈjlin te tibˈ.


Siellä hän tapasi Aineas nimisen miehen, joka kahdeksan vuotta oli maannut vuoteessaan ja oli halvattu. 	 Antza el jyete jun ichin tuˈn, Eneas tbˈi, a otaq bˈaj wajxaq abˈqˈe tkubˈlin tzyet tuˈn jun yabˈil. Tuˈntziˈn, kuẍletaq twiˈ jun watbˈil, ex minataq njaw yekj.


Olkaa siis Jumalan seuraajia, niinkuin rakkaat lapset, 	 Atzin jaˈlin, tzˈok tilil kyuˈn, tuˈn kyoka tzeˈnku te Dios, quˈn ayiˈy jun tkˈwal, a kˈuˈjlinxix tuˈn.


Tästä miehestä minä kerskaan, mutta itsestäni en kerskaa, paitsi heikkoudestani. 	 Bˈaˈntla tuˈn tjaw nnimsin wibˈa tiˈjjo ichin ikyjo, me nya tuˈnx wibˈxa, qatzila qa maˈy, me noq tuˈn tyekˈitku qa ntiˈx wipiˈn.


Mutta hän antaa sitä suuremman armon. Sentähden sanotaan: "Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille hän antaa armon". 	 Me luˈ te Dios kmojil, te qˈol tumil, tzeˈnku ntqˈmaˈn Tyol. Chiˈ kyjaluˈn: Njaw tikyˈin te Dios kyukˈa a njaw kynimsin kyibˈ, me metzin kyukˈa a mutxsin kyibˈ, nchi tzaj tmojin.


Herra olkoon sinun henkesi kanssa. Armo olkoon teidän kanssanne. 	 Axit qAjaw ten toj tanmiˈn. Ex noqxit a t‑xtalbˈil ten kyukˈiy toj tkyaqil.


Minä olen tullut valkeudeksi maailmaan, ettei yksikään, joka minuun uskoo, jäisi pimeyteen. 	 Quˈn ayin wejiˈy tspikyˈin Dios, a ma tzul tzaluˈn twutz txˈotxˈ, tuˈntzin alkye knimil wiˈja nlayxpen kyijx teˈ toj qxopin.


niinkuin minäkin koetan kelvata kaikille kaikessa enkä katso omaa hyötyäni, vaan monien hyötyä, että he pelastuisivat. 	 Quˈn te weˈy, n‑ok tilil wuˈn tuˈn tbˈantjo a wen kywutz tkyaqilxjal. Ex nya tok ipbˈil wuˈn tuˈn tbˈantjo tzeˈn waja te weˈy, qalaˈ kye txqantl, tuˈntzin kyklet.


Salomolle syntyi Rehabeam, Rehabeamille syntyi Abia, Abialle syntyi Aasa; 	 Ante Salomón ttata Roboam, a ttata Abías, a ttata Asa,


Ja silloin, sen palan jälkeen, meni häneen saatana. Niin Jeesus sanoi hänelle: "Minkä teet, se tee pian". 	 Tbˈajlinxiˈ twaˈn Judas, bˈeˈx okx tajaw il toj tanmin. Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn Jesús te: Atzin tuˈn tkubˈ tbˈinchiˈn, bˈinchinkutziˈn jaˈlinxix.


Ja tämän sanottuaan hän polvistui ja rukoili kaikkien heidän kanssansa. 	 Tej tbˈaj tqˈmaˈn Pabl ikyjo, bˈeˈx kubˈ meje, ex naˈn Dios kyukˈa kykyaqilx.


Ja hän on oleva sinulle iloksi ja riemuksi, ja monet iloitsevat hänen syntymisestään. 	 Okx ktzalajilxa tiˈj, ex nya oˈkxa; quˈn nimx txqantl ktzalajil tiˈj, aj tul itzˈje.


Joosialle syntyi Jekonja ja tämän veljet Babyloniin siirtämisen aikoina. 	 a ttata Jeconías kyukˈa txqantl titzˈin, a teˈ kyxi jtzˈoˈn aj Israel tzmax toj txˈotxˈ te Babilonia.


Ja Festus sanoi: "Kuningas Agrippa ja kaikki muut, jotka meidän kanssamme olette läsnä, tässä näette sen miehen, jonka tähden koko juutalaisten joukko sekä Jerusalemissa että täällä on ahdistanut minua huutaen, ettei hänen pidä enää saaman elää. 	 Tqˈma Festo, tuˈn ttzaj qˈiˈn Pabl, ex tqˈma kyjaluˈn: Noq samiy Agripa, ay nmaq kawil, ex kykyaqila xjal a loqiˈy chˈuqleqe tzaluˈn qukˈiy; lu tej xjal lo. Kykyaqilx Judiy nchi qanin tiˈj, i pon qˈmalte weˈy tzma Jerusalén, ex loqe ma chi ul tzaluˈn toj Cesarea qanilte weˈy, tuˈn tkubˈ bˈyet. Tzunx njaw kyẍchˈiˈn wen, ex mina nchi kubˈ qenx.


Mutta Jeesus kutsui lapset tykönsä ja sanoi: "Sallikaa lasten tulla minun tyköni älkääkä estäkö heitä, sillä senkaltaisten on Jumalan valtakunta. 	 I tzajtzin ttxkoˈn Jesús t‑xnaqtzbˈin, exsin xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: Kytzaqpinqetzjiˈy tal kˈwal, tuˈn kybˈaj tzaj laqˈe nkˈatza. Mi chi kubˈ kymeqoˈn, quˈn kykyaqiljo kˈwel kymutxsin kyibˈ tzeˈnqe tal kˈwal lo, ayepen kye kchi okixjo toj Tkawbˈil Dios.


Kun nyt Festus oli astunut maaherranvirkaan, meni hän kolmen päivän kuluttua Kesareasta ylös Jerusalemiin. 	 Kanin te Festo, tuˈn tkubˈ qe tojjo toklin te kawil, ex tbˈajlinxiˈ oxe qˈij, bˈeˈx ex toj Cesarea, tuˈn tkanin tzma Jerusalén.


ja sanoi: "Herra, armahda minun poikaani, sillä hän on kuunvaihetautinen ja kärsii kovin; usein hän kaatuu, milloin tuleen, milloin veteen. 	 Tata, qˈaqˈintz tkˈuˈja tiˈj nkˈwala. Quˈn atku ntzaj luˈlin tiˈj, tuˈn jun taqˈnil tajaw il, ex nimx kyixkˈoj ma tzikyˈx tuˈn. Ilaˈku maj o txi lankˈaj tuˈn toj qˈaqˈ ex toj aˈ.


Mutta hän tarttui hänen käteensä ja huusi sanoen: "Lapsi, nouse!" 	 Me atzin te Jesús, xiˈ teˈ tzyulte tqˈobˈjo txin, exsin jaw tiˈn tqˈajqˈojil twiˈ. Chiˈ kyjaluˈn: ¡Weˈksa, txin!


Niin opetuslapset sanoivat hänelle: "Herra, jos hän nukkuu, niin hän tulee terveeksi". 	 Awotzin qeˈ xi qqˈmaˈn te: Tata, qa ma ktan, bˈalaqa ma chewx yabˈil tiˈj.


Vähän aikaa, niin te ette enää minua näe, ja taas vähän aikaa, niin te näette minut." 	 Ex xi tqˈmaˈnl Jesús qeˈy, a awoˈy t‑xnaqˈtzbˈin: Noq te jun paqkutl, mi chin ok kykaˈyintla, quˈn ma chin aj we jaˈ taˈ nMaˈn; me yajxi chˈintl, ok chin okil kykaˈyintla.


Jos silloin joku sanoo teille: `Katso, täällä on Kristus`, tahi: `Tuolla`, niin älkää uskoko. 	 Qa at jun saj qˈmante kyeˈy kyojjo qˈij anetziˈn: Lu Crist lo, mo qa: Luˈ at tzachiˈn, qa chiˈ, mi txi kynimiˈn.


Siinä oli astia, hapanviiniä täynnä; niin he täyttivät sillä hapanviinillä sienen ja panivat sen isoppikorren päähän ja ojensivat sen hänen suunsa eteen. 	 Attaq jun xar tkubˈ antza, nojnin tukˈa jun wiq vin txˈamxix wen. Kux kymulin jun bˈuˈẍ toj, exsin ok kykˈloˈntz tiˈj jun tqˈobˈ tze, tuˈn tjapin tzma toj ttzi Jesús.


Sillä mitä se hyödyttää ihmistä, vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, mutta saisi vahingon sielullensa? 	 ¿Quˈn tiˈxsila tajbˈin tuˈn tkanbˈit tkyaqiljo ajbˈil tzaluˈn twutz txˈotxˈ, exsin tuˈn tnaj tanmin? ¿Ma akutzin tzˈok tkyaqil tqˈinimil te klol tanmin?


vaan se on juutalainen, joka sisällisesti on juutalainen, ja oikea ympärileikkaus on sydämen ympärileikkaus Hengessä, ei kirjaimessa; ja hän saa kiitoksensa, ei ihmisiltä, vaan Jumalalta. 	 Qalaˈ atzin te xjaljo, a twutzxix Ttanim Dios, a Judiyxix, a tok techil tojxi tanmin, ex atzin te qechiljo twutzxix, a tok tojxi qanmin, a mi qˈanchaˈl, nya noq jun nukˈbˈil tzˈibˈin kyuˈnxjal, qalaˈ tuˈn Xewbˈaj Xjan. Qatzin qa ikyjo, nya kywutzxjal qo elil wen, noq tuˈn jun tiˈ toj qxmilil; qalaˈ twutz Dios, a ojtzqilte qanmin.


Jos jollakin uskovaisella naisella on leskiä, niin pitäköön niistä huolen, älköönkä seurakuntaa rasitettako, että se voisi pitää huolta oikeista leskistä. 	 Qa at jun qya nimil at juntl qya toj tja, a o kyim tchmil, bˈaˈn tuˈn t‑xi tmojin, tuˈn mi tzˈoke te tkˈaˈch Ttanim Dios; tuˈntzin tonin Ttanim Dios kyiˈjjo qya, a o kyim kychmil, ayeˈ ntiˈx jun itzˈ kyiˈj.


ja rauhan tietä he eivät tunne. 	 Ex ntiˈx chˈin kymujbˈil kyibˈ kyukˈa kyukˈa.


Ja minä kuulin toisen äänen taivaasta sanovan: "Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi hänen synteihinsä osallisiksi ja saisi tekin kärsiä hänen vitsauksistansa. 	 Ex xi nbˈiˈntla juntl tqˈajqˈojil twiˈ tzaj toj kyaˈj, ex tqˈma: Ku kyetza tojjo tnam lo, ayiˈy ma chi oka te Ntanima, tuˈntzin mi chi bˈinchiniˈy il kyukˈa, ex tuˈntzin mi pon kanin kyˈixsbˈajil kyibˈaja, tzeˈnku kye.


Mutta hän vastasi ja sanoi: "Minä sanon teille: jos nämä olisivat vaiti, niin kivet huutaisivat". 	 Me atzin te Jesús iky xi ttzaqˈwiˈn kyjaluˈn: Kxel nqˈmaˈn kyeˈy, a qa mina ẍi jaw ẍchˈin xjal lo, ayela kye abˈj ok chi jawil ẍchˈin.


Ja hän sanoi heille: "Älkää ottako mitään matkalle, ei sauvaa, ei laukkua, ei leipää, ei rahaa, älköön myös kenelläkään olko kahta ihokasta. 	 Chiˈ kyjaluˈn: Ntiˈ chˈin kyeˈ tuˈn t‑xi kyiˈn, a il tiˈj tuˈn tajbˈin toj kybˈeˈy; mina txi kyiˈn kye kytze, kychˈuˈẍa ex wabˈj, ex mina txi kyiˈn kyeˈ pwaq, nipe jun xbˈalin te txˈixpil kyiˈja.


ja vaeltamaan nuhteettomasti pakanain keskuudessa, että he siitä, mistä he parjaavat teitä niinkuin pahantekijöitä, teidän hyvien tekojenne tähden, niitä tarkatessaan, ylistäisivät Jumalaa etsikkopäivänä. 	 Ex chi bˈet‑xa toj tumil kyxoljo nya nimil. Ikytziˈn, exla qa nchi yolbˈin kyiˈja, a nyakuj aj ilqiˈy, me k‑okil kykaˈyin ajo kybˈinchbˈiˈn wen, ex kchi nimsil tbˈi qMan Dios, aj tpon qˈij tuˈn kynimin.


`Herra sanoi minun Herralleni: Istu minun oikealle puolelleni, kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi alle`. 	 Xi tqˈmaˈn qMan Dios te wAjawa: Qekuy toj nman qˈobˈa kawil wukˈiy, ex kˈwel kyiˈjjo tajqˈoja wuˈn.


Niin he ottivat rahat ja tekivät, niinkuin heitä oli neuvottu. Ja tätä puhetta on levitetty juutalaisten kesken, ja sitä kerrotaan vielä tänäkin päivänä. 	 Ex ayetzin kyeˈ xoˈl qˈaqˈ xi kytzyuˈn pwaq, ex kubˈ kybˈinchin tzeˈnkuxjo xi qˈmaˈn kye. Ex atzin tqaniljo nimin kyuˈn aj Judiy tzmax toj tqˈijil jaˈlin.


Ja joka ei ollut elämän kirjaan kirjoitettu, se heitettiin tuliseen järveen. 	 Ex antza i xi xoˈneˈ ayeˈ mix kneta kybˈi tojjo Uˈj te Chwinqil.


Uskokaa minua, että minä olen Isässä, ja että Isä on minussa; mutta jos ette, niin uskokaa itse tekojen tähden. 	 Kyniminkuy qa ayiˈn intin tukˈa nMaˈn, ex a nMaˈn najle wukˈiy. Exsin qa minatz, ¿Ma nlayxsiˈn txi kynimiˈn tuˈn tkyaqilxjo nbˈant wuˈn?


mutta Israel, joka tavoitteli vanhurskauden lakia, ei ole sitä lakia saavuttanut. 	 Me ayetzin kyeˈ Judiy, a kyajtaq tuˈn kyok te Ttanim Dios, ex tuˈn kyok te tzˈaqle twutz, noq tuˈn tjapin bˈaj ojtxe kawbˈil kyuˈn, mi ẍi ok.


Vaikka me vaellammekin lihassa, emme kuitenkaan lihan mukaan sodi; 	 Twutzxix qa nqo bˈeta tukˈa jun qxmilila te twutz txˈotxˈ tzeˈnku kye txqantl, me mi nqo aqˈniˈn tzeˈnkuxjo nya bˈaˈn ntqanin qxmilila, quˈn ma qo oka tzeˈnku xol qˈaqˈ toj qnimbˈila.


Ja kun Karitsa avasi seitsemännen sinetin, tuli taivaassa äänettömyys, jota kesti noin puoli hetkeä. 	 Tej tjaw tlaqin tal Tal rit twuqin jupbˈilte uˈj, bˈeˈx kubˈ nume toj kyaˈj nikyˈjin or.


Katsokaa, ettei kukaan kosta kenellekään pahaa pahalla, vaan pyrkikää aina tekemään hyvää toinen toisellenne ja kaikille. 	 Kykaˈyink kyibˈa, quˈn qa at jun xkubˈ bˈinchinte jun nya bˈaˈn kyiˈja, mi xelin kyuˈn ikyxjo, noqpe kyjaˈ kxela kychjoˈn tukˈa jun bˈaˈn. Kybˈinchima ikyjo kyxola ex tukˈa kykyaqil xjal.


Mutta minä menin sinne ilmestyksen johdosta ja esitin heille sen evankeliumin, jota julistan pakanain keskuudessa; esitin sen yksityisesti arvokkaimmille heistä, etten ehkä juoksisi tai olisi juossut turhaan. 	 In xiˈy antza, quˈn otaq tqˈma Dios weˈy, qa iltaq tiˈj tuˈn nxiˈy. Tej nkaniˈn Jerusalén, ok qchmoˈn qibˈa noq kyukˈa nejinel, ayeˈ a nimxix kyoklin kywutz nimil, exsin xi nqˈmaˈn kye tiˈjjo Tbˈanil Tqanil kolbˈil, a nkubˈ nyolintaqa kyxoljo ayeˈ nya Judiyqe. Kubˈ nbˈinchinjiˈy ikyjo, quˈn wajtaqa tuˈn nbˈintiˈy qa wentaqjo nbˈant wuˈn toj kywutz nejinel, mo qa minaj. Quˈn nyataq waja noq tuˈn tkubˈ naj waqˈiˈn.


Mutta kun hänen veljensä olivat menneet juhlille, silloin hänkin meni sinne, ei julki, vaan ikäänkuin salaa. 	 Kyjawlinxitzin bˈaj titzˈin tzma toj nintz qˈij, ex ikyx te Jesúsjo bˈeˈx xiˈ, me nya kywutzxjal, qalaˈ toj ewajil.


Ja tämä on hänen käskynsä, että meidän tulee uskoa hänen Poikansa Jeesuksen Kristuksen nimeen ja rakastaa toinen toistamme, niinkuin hän on meille käskyn antanut. 	 ¿Ex altzin kye tnukˈbˈil Dios? Atzin ma txi qnimin Tkˈwal, a Jesucrist, ex tuˈn tok qkˈuˈjlin qibˈ qxolile, ikyjo tzeˈnku o tqˈma.


Niin Pilatus sanoi heille: "Ottakaa te hänet ja tuomitkaa hänet lakinne mukaan". Juutalaiset sanoivat hänelle: "Meidän ei ole lupa ketään tappaa"; 	 Tuˈnpetziˈn, xi tqˈmaˈn Pilat kye: ¿Ma ntiˈtzin kye kykawbˈil? Kyimixa kyukˈiy, ex kykawinkuy tzeˈnkuxjo ntqˈmaˈn kykawbˈila. Xi kytzaqˈwin aj Judiy: Me ntiˈ qe qoklin, awoˈy aj Judiy, tuˈn tkubˈ qbˈyoˈn jun aˈla.


Ja hänet nähdessään hänen vanhempansa hämmästyivät, ja hänen äitinsä sanoi hänelle: "Poikani, miksi meille näin teit? Katso, sinun isäsi ja minä olemme huolestuneina etsineet sinua." 	 Teˈ tiwle tuˈn Jse ex Mariy, noq i jaw kaˈylaj tiˈj, ex xi tqˈmaˈn tnana te: ¡Wal! ¿Tiquˈn tuˈn qiˈja ikyjo? Loqoˈy tzunx nqo bˈisin wen tiˈja tuˈn tjyete.


Kun opetuslapset näkivät hänen kävelevän järven päällä, peljästyivät he ja sanoivat: "Se on aave", ja huusivat pelosta. 	 Tej t‑xi qkaˈyiˈn te nbˈettaq tibˈaj aˈ, bˈeˈx o jaw ẍchˈin wen tuˈn qxobˈila: Jun ma tij klelin, qo chijiˈy.


olletikin, koska sinä tarkkaan tunnet kaikki juutalaisten tavat ja riitakysymykset. Sentähden pyydän sinua kärsivällisesti minua kuulemaan. 	 Tzun nchin tzalaja, quˈn tuˈn tojtzqiˈn te, ay Agripa, a jniˈxjo nbˈant toj kychwinqil Judiy exqetziˈn nchi bˈaj yolajtz qxola. Tuˈnpetziˈn, kxel nqanin tey tukˈa tipin tchwinqila, ex tuˈn tkubˈ tbˈiˈnjiy a kxel nqˈmaˈn.


Ja he kysyivät viittomalla lapsen isältä, minkä nimen hän tahtoi hänelle annettavaksi. 	 Xi kyqanin noq tukˈa techil te ttata tiˈtaq tbˈi tuˈn tok.


Niin toinen hänen opetuslapsistansa, Andreas, Simon Pietarin veli, sanoi hänelle: 	 Xitzin tqˈmaˈnljo junl t‑xnaqˈtzbˈin, Andrés tbˈi, a titzˈin Simun Pegr:


Täten kyllä entinen säädös kumotaan, koska se oli voimaton ja hyödytön 	 Tuˈntziˈn ikyjo, a tkawbˈil Moisés ojtxe bˈeˈx kyij naj, quˈn ntiˈ tajbˈin,


Taivasten valtakunta on peltoon kätketyn aarteen kaltainen, jonka mies löysi ja kätki; ja siitä iloissaan hän meni ja myi kaikki, mitä hänellä oli, ja osti sen pellon. 	 A Tkawbˈil Dios, a at toj kyaˈj, ikytziˈn tzeˈnku jun qˈinimil ewin toj jun txˈotxˈ. Jun ichin, qa ma knetjo qˈinimil tuˈn, bˈeˈx aku meltzˈaj ewilte axsa. Maˈx tzeˈjix tiˈj wen, ex noq tuˈn ttzyetkuˈ txˈotxˈ tuˈn anetziˈn, kbˈaj xel tkˈayin tkyaqiljo at te, tuˈn ttzaj tlaqˈoˈn.


Niin he söivät ja tulivat ravituiksi. Sitten he keräsivät jääneet palaset, seitsemän vasullista. 	 Noqx jniˈ i bˈaj waˈn kykyaqilx. Atziˈn teˈ tbˈaj jaw chmetjo jniˈ tbˈuchil, bˈant wuq chiˈl.


"Täällä on poikanen, jolla on viisi ohraleipää ja kaksi kalaa, mutta mitä ne ovat näin monelle?" 	 Lu jun qˈa lo, qˈin jweˈ wabˈj tuˈn, junxte nmaq triy, ex qˈiˈn kabˈe tal netzˈ kyiẍ tuˈn, me ¿Ma akutzin kanin kyxoljo txqan xjal lo?


Ja niiden kolmen ja puolen päivän kuluttua meni heihin Jumalasta elämän henki, ja he nousivat jaloilleen, ja suuri pelko valtasi ne, jotka näkivät heidät. 	 Me tbˈajlinxiˈ oxe qˈij tukˈa nikyˈjin, ax Dios xi qˈoˈnte kychwinqil, ex bˈeˈx i jaw weˈks juntl majl. Ex ayetziˈn nchi kaˈyintaq kyiˈj, bˈeˈx tzaj nim kyxobˈil.


niin hän näki järven rannassa kaksi venhettä; mutta kalastajat olivat niistä lähteneet ja huuhtoivat verkkojaan. 	 I xi tkaˈyin Jesús kabˈe bark toj tzˈawin ttzi nijabˈ. Ntiˈtaq xjal tokx kyoj, quˈn ayetaqtziˈn kyiẍil otaq chi kuˈtz txjol kyeˈ kypa te kyiẍbˈil.


Silloin muutamat kirjanoppineista ja fariseuksista vastasivat hänelle sanoen: "Opettaja, me tahdomme nähdä sinulta merkin". 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, xi kyqanin junjun Parisey, exqetziˈn xnaqˈtzil tiˈj ojtxe kawbˈil te Jesús: Xnaqˈtzil, qaja tuˈn qlontiˈy jun techil tipiˈn, a tbˈanilxix.


Vaan sinä, kun rukoilet, mene kammioosi ja sulje ovesi ja rukoile Isääsi, joka on salassa; ja sinun Isäsi, joka salassa näkee, maksaa sinulle. 	 Qalaˈ, aj kynaˈn Dios, ku kyokxa tuja, ex kyjpumitz kyjaˈy. Exsin kux chi naˈntza Dios kyjunala toj ewajil, quˈn ate Dios nkaˈyin kyiˈja toj ewajil, ex ax ktzajil qˈoˈnte chojbˈil kyeˈy tiˈj.


niin sen palvelijan herra tulee päivänä, jona hän ei odota, ja hetkenä, jota hän ei arvaa, ja hakkaa hänet kappaleiksi ja määrää hänelle saman osan kuin uskottomille. 	 Exsin noqx tnabˈinkuxtz, aj tul kaniˈn tajaw aqˈuntl, quˈn tuˈn ntiˈtaqx chˈin bˈiˈn tuˈn, tiˈ qˈijil ex jniˈtaq or tuˈn tul. Tuˈnpetziˈn, bˈeˈx kˈwel kawin kujxix, ex bˈeˈx kxel xoˈn te jun majx junx kyukˈa xjal aj il, a mibˈin chi nimin.


Olkaa vieraanvaraisia toinen toistanne kohtaan, nurkumatta. 	 Kykˈmomtzin kyibˈa toj kyjay jun tukˈa juntl, ex mi jawje kykˈuˈja kyxolxa.


siinä oli suuri ja korkea muuri, jossa oli kaksitoista porttia ja porteilla kaksitoista enkeliä, ja niihin oli kirjoitettu nimiä, ja ne ovat Israelin lasten kahdentoista sukukunnan nimet; 	 Ajo tnam attaq jun tiˈjile bˈinchink ma tij tweˈ, ex attaq kabˈlajaj tjpel, ex tiˈjjo tjpel, attaq kabˈlajaj angel, ex tzˈibˈinktaqjo kybˈi, a kybˈi kabˈlajaj tyajil Israel.


Niin Pietari sanoi heille: "Tehkää parannus ja ottakoon kukin teistä kasteen Jeesuksen Kristuksen nimeen syntienne anteeksisaamiseksi, niin te saatte Pyhän Hengen lahjan. 	 Xi ttzaqˈwin Pegr: Kux chi meltzˈaja, ex kytxˈixpinks kynabˈla, tuˈn kybˈeta toj tumil twutz Dios, ex kux chi kuˈxa toj aˈ, te jawsbˈil aˈ teyile junjun tiˈj tbˈi Jesucrist, tuˈntzin tkubˈ najsin kyila tuˈn qMan, ex tuˈn ttzaj qˈoˈn Xewbˈaj Xjan kyeˈy.


Ei heidän enää tule nälkä eikä enää jano, eikä aurinko ole sattuva heihin, eikä mikään helle, 	 Ex nlay tzikyˈx waˈyaj kyuˈn ex kˈwaj, ex nlay chi tzˈeˈy tuˈn tqan qˈij, ex nlay kynaˈn kyaq.


Katso, minä olen antanut teille vallan tallata käärmeitä ja skorpioneja ja kaikkea vihollisen voimaa, eikä mikään ole teitä vahingoittava. 	 O txi nqˈoˈn weˈ kyipiˈn tuˈn kyjax weˈy kyibˈaj kan ex kyibˈaj txuk, a at kytxˈaˈbˈl tiˈj kyje, ex tuˈn tkubˈ kyiˈjjo jniˈ kyipin ajqˈoj kyuˈn. Ex ayetzin kyeˈ, ntiˈx chˈin kchi kyˈixbˈila kyuˈn.


Semmoisia me käskemme ja kehoitamme Herrassa Jeesuksessa Kristuksessa, tekemään työtä hiljaisuudessa ja syömään omaa leipäänsä. 	 Me aye xjal lo kxel qqˈmaˈn kye toj tbˈi qAjaw Jesucrist, tuˈn kyaqˈnin, tuˈntzintla tkanbˈitjo telix kyqˈij kyuˈn.


ja kaikki liha on näkevä Jumalan autuuden." 	 Quˈn kykyaqilx kyexjal kchi kaˈyil tiˈjjo tkolbˈil qMan Dios, a ktzajil tsmaˈn.


Sitten myös se, joka oli saanut yhden leiviskän, tuli ja sanoi: `Herra, minä tiesin sinut kovaksi mieheksi; sinä leikkaat sieltä, mihin et ole kylvänyt, ja kokoat sieltä, missä et ole eloa viskannut. 	 Atzaj teˈ tkanin aqˈnil, a xi tzyuˈnte jun mil, xi tqˈmaˈn te tajaw: Taa, bˈiˈn wuˈn qa ay jun xjal kuj, ex qa njyet jun tpwaqa noq tuˈn taqˈnbˈin juntl, ex at tey, me mi n‑aqˈniˈn.


Sillä joka pitää koko lain, mutta rikkoo yhtä kohtaa vastaan, se on syypää kaikissa kohdin. 	 Quˈn qatzin qa jun xjal nkubˈ tbˈinchin tkyaqil kawbˈil, exsin qa ma jaw txalpaj toj jun, tukˈaxpe jun; ma tzˈok aj paj toj tkyaqil,


kun he katselevat, kuinka te vaellatte puhtaina ja pelossa. 	 aj tok tkaˈyin chmilbˈaj, qa nbˈet t‑xuˈjil tukˈa junchˈin tumil ex tukˈa nim tnimbˈil te.


Katsokaa, ettette torju luotanne häntä, joka puhuu; sillä jos nuo, jotka torjuivat luotaan hänet, joka ilmoitti Jumalan tahdon maan päällä, eivät voineet päästä pakoon, niin paljoa vähemmän me, jos käännymme pois hänestä, joka ilmoittaa sen taivaista. 	 Tuˈnpetzintzjo, kyqˈonktzintza tilil, noqtzin kyij kyiˈjliˈn Tyol Dios. Quˈn ayetziˈn, a i kyij iˈjlin teˈ Tyol Dios ojtxe tzaluˈn twutz txˈotxˈ, iltaq tiˈj tuˈn kykyim. Ikytzin qe jaˈlin, qa ma kyij qiˈjlin Tyol, a tzajnin toj kyaˈj, ex nlay qo tzaqpaj te najin toj tqˈobˈ Dios, aj qa ma kyij qiˈjlin qnimbˈil.


Silloin se opetuslapsi, jota Jeesus rakasti, sanoi Pietarille: "Se on Herra". Kun Simon Pietari kuuli, että se oli Herra, vyötti hän vaippansa ympärilleen, sillä hän oli ilman vaatteita, ja heittäytyi järveen. 	 Me ayin weˈ in xi qˈmaˈnte te Pegr: Ate qAjawjo, nchijiˈy. Noqx teˈ tok tbˈiˈn Pegr ikyjo, qa a qAjaw, bˈeˈx ok tqˈoˈn t‑xbˈalin, a otaq tzˈel tiˈn, ex bˈeˈx xi t‑xoˈn tibˈ toj aˈ, tuˈn tkanin tkˈatz Jesús.


Ja siinä kaupungissa oli leskivaimo, joka vähän väliä tuli hänen luoksensa ja sanoi: `Auta minut oikeuteeni riitapuoltani vastaan`. 	 Ex tojxjo tnam anetziˈn, attaql jun tal mebˈe qya, a otaq kyim tchmil, a attaq tqˈoj tukˈa juntl xjal. Tuˈntziˈn, xiˈ tukˈa aj kawil, tuˈntla tkubˈ qˈoˈn jun tumil kyxol, a toj tumilxix.


Ja hän lähettää enkelinsä suuren pasunan pauhatessa, ja he kokoavat hänen valittunsa neljältä ilmalta, taivasten ääristä hamaan toisiin ääriin. 	 Ex tukˈa tkyaqil tqˈajqˈojil chun, kchi tzajil nsmaˈn n‑angela, tuˈn kyok chmetjo jniˈ skˈoˈnqe wuˈn toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


"Kuulkaa! Katso, kylväjä lähti kylvämään. 	 Kybˈinkutzinjiˈy kxel nqˈmaˈn kyeˈy: Jun maj, xiˈ jun xjal awal triy.


Ja hän opetti päivät pyhäkössä, mutta öiksi hän lähti pois ja vietti ne vuorella, jota kutsutaan Öljymäeksi. 	 Qˈijl nxnaqˈtzintaq te Jesús tojjo tnejil ja te naˈbˈl Dios. Atziˈn tzeˈnkuˈ qnikyˈin, antza nkyijetaq twiˈ Wutz Olivos.


Mutta kohta niiden päivien ahdistuksen jälkeen aurinko pimenee, eikä kuu anna valoansa, ja tähdet putoavat taivaalta, ja taivaitten voimat järkkyvät. 	 Noqx aj kybˈajjo qˈij ikyjo te yajbˈil, k‑okil qloljix twutz qˈij, ex mi kˈantl yaye. Ex jniˈ qeˈ cheˈw kchi kˈwelitz tzˈaq twutz txˈotxˈ. Ex tkyaqiljo jniˈ at twutz kyaˈj okx chi luˈlilx.


Ja kun hänellä oli sama ammatti kuin heillä, jäi hän heidän luoksensa, ja he tekivät työtä yhdessä; sillä he olivat ammatiltaan teltantekijöitä. 	 ex quˈn tuˈn ikyxtaq taqˈin tzeˈnku kye, a noq tuˈn kybˈinchit ja, a xbˈalin kyten; tuˈntzintzjo, axsi kyije aqˈnil junx kyukˈa.


Niin hänelle ilmoitettiin: "Sinun äitisi ja veljesi seisovat ulkona ja tahtovat nähdä sinua". 	 Tuˈntziˈn, noq xi qˈmaˈn te kyjaluˈn: Lu tej tnaniy exqetziˈn titzˈin iteˈ peˈn, ex kyaj tuˈn kyyolin tukˈiy.


Vai teistäkö Jumalan sana on lähtenyt? Vai ainoastaan teidänkö tykönne se on tullut? 	 Toj tkyaqiljo tumil wuˈja lo, il tiˈj tuˈn tel kynikyˈa te, qa nya kyukˈiy saj xkye Tyol Dios, ex nya noq oˈkqexa ma chi kˈmoˈnte. Quˈn toj tkyaqil twutz txˈotxˈ nchˈiy Ttanim Dios wen tuˈn xnaqˈtzbˈil lo, ¿Yajtzin kyeˈ?


"Älä tartu, älä maista, älä koske!" 	 aj ttzaj kyqˈmaˈn kyjaluˈn: Mi tzaj kytzyuˈnjiˈy luˈn, ex mi txi kywaˈnjiˈy luˈn, ex mi tzˈok kymekoˈnjiˈy luˈn? chi chiˈ.


Ja hän tarttui hänen oikeaan käteensä ja nosti hänet ylös; ja heti hänen jalkansa ja nilkkansa vahvistuivat, 	 Tej tqˈmaˈnte Pegr ikyjo, ok ttzyuˈn tman qˈobˈjo kox, ex jaw tjkˈuˈn. Ex bˈeˈxsin ul kyanmin tqantz,


Korintossa olevalle Jumalan seurakunnalle, Kristuksessa Jeesuksessa pyhitetyille, jotka ovat kutsutut ja pyhät, ynnä kaikille, jotka avuksi huutavat meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen nimeä kaikissa paikkakunnissa, niin omissaan kuin meidänkin. 	 te kyeˈy, ayiˈy Ttanim Dios toj tnam Corint, ayiˈy o chi el paˈn tuˈn Crist, a Jesús, tiˈj tkyaqil nya bˈaˈn, ex o saqix kyanmiˈn tuˈn. Ex o chi oka te tajlal Ttanim Dios junx kyukˈa txqantl toj tkyaqil twutz txˈotxˈ, ayeˈ nimilqe tiˈj tbˈi Jesucrist, a tAjaw Tkyaqil, a kyAjaw ex qAjaw te jun majx.


Niin he Pyhän Hengen lähettäminä menivät Seleukiaan ja purjehtivat sieltä Kyproon. 	 I xitzin chqˈoˈn Bernabé ex Saulo tuˈn Xewbˈaj Xjan tzma Seleucia, ex antza i xiˈ toj bark tuˈn kykanin tojjo txˈotxˈ tkuˈx toj aˈ, Chipre tbˈi.


"Runsasta rauhaa me olemme sinun kauttasi, korkea-arvoinen Feeliks, saaneet nauttia, ja sinun huolenpidostasi on parannuksia aikaansaatu tämän kansan hyväksi, sen me kaikin puolin ja kaikkialla ja kaikella kiitollisuudella tunnustamme. 	 Ay, Félix, tnejilxix kawil, jotxjo luˈn, n‑ok qajbˈin toj tkyaqil qtxˈotxˈa tukˈa nimxix aqˈbˈil chjonte.


Kuitenkin minä sanon teille: ei Salomo kaikessa loistossansa ollut niin vaatetettu kuin yksi niistä. 	 Me kxel nqˈmaˈn kyeˈy, qa a qtzan nmaq kawil Salomón ojtxe, tukˈa tkyaqil tqˈinimil, s‑ok tktxuˈn tibˈ tukˈa t‑xbˈalin tbˈanilx wen, me mix kanine tqoptzˈajiyil t‑xbˈalin, tzeˈn kaˈyiˈn jun tal t‑xmakil kˈul.


selitti ne ja osoitti, että Kristuksen piti kärsimän ja nouseman kuolleista, ja sanoi: "Tämä Jeesus, jota minä teille julistan, on Kristus". 	 kubˈ tchikyˈbˈin Pabl kywutz Judiy, qa ilxix tiˈjtaq tuˈn tkyim Crist, a Kolil, ex tuˈn tjatz anqˈin juntl majl. Ex tqˈma: Ax Jesúsjo lo, a nchin yolin tiˈj kyeˈy, axsin Cristjo.


Ei kukaan, joka sytyttää lampun, pane sitä kätköön eikä vakan alle, vaan panee sen lampunjalkaan, että sisälletulijat näkisivät valon. 	 Xi tqˈmaˈnl Jesús kyjaluˈn: Mix aˈl jun xjal aku tzˈok txqonte jun tzaj, exsin bˈeˈx kxel tewiˈntz, mo tuˈn tkuˈx tjaqˈ jun kax; qalaˈ tuˈn tkubˈ qˈoyit jawnin twiˈ jun xtankoˈl, tuˈntzin tspikyˈbˈajtz tkyaqil toj ja.


Mutta jos tietäisitte, mitä tämä on: `Laupeutta minä tahdon enkä uhria`, niin te ette tuomitsisi syyttömiä. 	 Noq naˈm tel kynikyˈa te, a tiˈ ntqˈmaˈn Tuˈjil Tyol Dios: Atzin wajiˈy, tuˈn tten kyqˈaqˈbˈil kykˈuˈja kyxolxa, ex nya noq tuˈn kyok teˈn patil kychibˈjil aluˈmj te chojbˈil kyila. Quˈn noqit ma tzˈel kynikyˈa te, mitla nchi bˈaj yolbˈiˈn kyiˈj nxnaqˈtzbˈiˈn, ayeˈ mi nchi bˈinchin il.


Mutta me saatamme teidän tietoonne, veljet, mitä Jumalan armo on vaikuttanut Makedonian seurakunnissa: 	 Atzin jaˈlin, werman, qaja tuˈn kybˈintiˈy tzeˈn ma yekˈine t‑xtalbˈil Dios tojjo Ttanim toj ttxˈotxˈ Macedonia.


Minä olen A ja O, ensimmäinen ja viimeinen, alku ja loppu. 	 Ayin weˈ ẍin kubˈ bˈinchinte ojtxe, ex kbˈajil tkyaqil wuˈn. Ayiˈn intin, ex mibˈin bˈaj. Ayin weˈ atxix te tnejil, ex tibˈaj tkyaqilch.


Jos siis pidät minua toverinasi, niin ota hänet luoksesi niinkuin minut; 	 Tuˈnpetziˈn, qa ma qe tkˈuˈja wiˈja, qa qukˈa qibˈ, kˈmomtzintza nyakuxitlaj ayiˈn.


Ja hän sanoi minulle: "Varo, ettet sitä tee; minä olen sinun ja sinun veljiesi, profeettain, kanssapalvelija, ja niiden, jotka ottavat tämän kirjan sanoista vaarin; kumartaen rukoile Jumalaa". 	 Me ante angel tzaj tqˈmaˈn weˈy: Mi kubˈ tbˈinchinjiy ikyjo. Quˈn aqˈnilqin weˈ te Dios tzeˈnku te, ex tzeˈnqeku termana, a yolil Tyol Dios, ex kykyaqiljo nkubˈ kynimin a tzˈibˈin tojjo uˈj lo. Qalaˈ, kˈuliˈn twutz Dios.


Minä tiedän sinun tekosi ja vaivannäkösi ja kärsivällisyytesi, ja ettet voi pahoja sietää; sinä olet koetellut niitä, jotka sanovat itseänsä apostoleiksi, eivätkä ole, ja olet havainnut heidät valhettelijoiksi; 	 Wojtzqinjiˈy tkyaqil kybˈinchbˈiˈn, a kyaqˈnbˈiˈn kujxix, ex qa ma chi weˈxixa toj kynimbˈila twutz tkyaqil ma tzikyˈx kyuˈn. Ex ojtzqiˈn wuˈn qa mi xi kyqˈoˈn ambˈil kyeˈ nya wenqe, a ma tzˈok kyqˈoˈn kyibˈ te nsanjila. Me teˈ t‑xi kyqaniˈn tzeˈn t‑xilin kynimbˈil, antza k‑elile kynikyˈa kye qa nya twutzxix nsanjilqiˈy; qalaˈ sbˈulqe.


Muistattehan, veljet, meidän työmme ja vaivamme: yöt ja päivät työtä tehden, ettemme ketään teistä rasittaisi, me julistimme teille Jumalan evankeliumia. 	 Ex twutzxixjo lo werman, quˈn ojtzqiˈn kyuˈn, tzeˈn xqo aqˈniniˈy, tej xqo teˈn kyxola. Nqo qˈmantaqa Tbˈanil Tqanil kolbˈil kyeˈy, ex nqo aqˈnintaqa qˈijl ex qnikyˈin, tuˈn tkanbˈitjo telix qqˈija, tuˈntzintla mi kubˈe jun iqtz kyibˈaja.


Mutta että maailma ymmärtäisi minun rakastavan Isää ja tekevän, niinkuin Isä on minua käskenyt: nouskaa, lähtekäämme täältä." 	 Me ok kbˈajiljo ikyjo tuˈn nkyima, tuˈn tel kynikyˈxjal te, qa kˈuˈjlin nMaˈn wuˈn, ex nkubˈ nbˈinchiˈn tkyaqiljo ntzaj tqˈmaˈn weˈy. ¡Kujqexa! ¡Qo ikyˈ tzaluˈn!


Vaan jos minut uhrataankin tehdessäni teidän uskonne uhri- ja palvelustoimitusta, niin minä kuitenkin iloitsen, ja iloitsen kaikkien teidän kanssanne; 	 Exla qa ma chin kyima tzaluˈn toj tze noq tuˈn kypaja, a noq tuˈn tjapin bˈajjo kynimbˈila, a jun oyaj xi kyqˈoˈn twutz qMan Dios; ex ok kchin tzalajila ikyjo, tuˈntzintla qtzalaj junx kyukˈiy toj qnimbˈil.


Ja nämä merkit seuraavat niitä, jotka uskovat: minun nimessäni he ajavat ulos riivaajia, puhuvat uusilla kielillä, 	 Ayetziˈn chi xel niminte tbˈanilx kbˈantil kyuˈn, tzeˈnku tuˈn kylajoˈn taqˈnil tajaw il toj kyanminxjal, tuˈn kyyolin toj junxil yol,


Paljoa ennemmin me siis nyt, kun olemme vanhurskautetut hänen veressään, pelastumme hänen kauttansa vihasta. 	 Atzin jaˈlin, ma qo ok tzˈaqle twutz qMan Dios, noq tuˈn tchkyˈel Jesús, a el chitj twutz cruz, tej tkyim. Tuˈnpetziˈn, ok qo tzaqpetil tjaqˈjo tqˈoj Dios, a tzul kanin.


Niin ette siis enää ole vieraita ettekä muukalaisia, vaan te olette pyhien kansalaisia ja Jumalan perhettä, 	 Tuˈnpetziˈn, ma chi oka te Ttanim Dios, ex nya bˈetin xjalqiˈy jaˈlin, toj jun tnam, a nya kyeˈy. Qalaˈ at kyokliˈn tzeˈnqeku txqantl, a aye etzinqe tuˈn Dios, ex ma chi oka tajlal Ttanim.


ja hänen kirkkautensa väkevyyden mukaan kaikella voimalla vahvistettuina olemaan kaikessa kestäviä ja pitkämielisiä, ilolla 	 Ex nqo qaniˈn te Dios, tuˈn ttzaj tqˈoˈn jun kujsbˈil kyeˈy, noq tuˈn tkyaqil tipin, tuˈn kyweˈxixa tukˈa jniˈ kyipiˈn, ex tuˈn tikyˈx kyuˈn, exla qa nim nya bˈaˈntz tzul kanin kyiˈja.


josta te sitä lukiessanne voitte huomata, kuinka perehtynyt minä olen Kristuksen salaisuuteen, 	 Aj tjaw kyuˈjiˈn, antza k‑elile kynikyˈa tiˈj, qa wojtzqiˈnjiˈy, a t‑xim Crist lo,


`Minä olen Aabrahamin Jumala ja Iisakin Jumala ja Jaakobin Jumala`? Ei hän ole kuolleitten Jumala, vaan elävien." 	 Ayin wejiˈy tDios Abraham, te Isaac ex te Jacob? Mix tqˈma qa ayintaq wejiˈy, qalaˈ ayin wejiˈych. Ikytziˈn, ate Dios nya kyDios kyimnin, qalaˈ kyDios itzˈ, exla qa o chi kyim tzaluˈn twutz txˈotxˈ, quˈn toj twutz Dios, itzˈqe kykyaqilx.


niin sen palvelijan herra tulee päivänä, jona hän ei odota, ja hetkenä, jota hän ei arvaa, 	 Me ntiˈkux toj tnabˈl, tej tpon tajaw ja, quˈn ntiˈxtaq bˈiˈn tuˈn.


Jos joku tahtoo tehdä hänen tahtonsa, tulee hän tuntemaan, onko tämä oppi Jumalasta, vai puhunko minä omiani. 	 Alkye te taj tuˈn tkubˈ tbˈinchin a taj Dios, atzin te k‑elil tnikyˈjo tiˈj, qa te Dios nxnaqˈtzbˈila, mo qa ayinxa nchin kubˈ ximinte.


Älkää siis antako sen hyvän, mikä teillä on, joutua herjattavaksi; 	 Ex mi txi tqˈoˈn ambˈil, tuˈn kyyolbˈin tiˈja, noq tuˈn tpajjo wen n‑ele toj twutza.


että teidän tulee panna pois vanha ihmisenne, jonka mukaan te ennen vaelsitte ja joka turmelee itsensä petollisia himoja seuraten, 	 Tuˈnpetziˈn, tzeˈnku nchi anqˈintaqa ojtxe, kytzaqpinkjiˈy ojtxe kyteˈn, a ntiˈ tajbˈin, a ma kubˈ sbˈuˈn tuˈn kyajbˈila nya wen.


Ja kaikki tekonsa he tekevät sitä varten, että ihmiset heitä katselisivat. He tekevät raamatunlausekotelonsa leveiksi ja vaippansa tupsut suuriksi 	 Tkyaqilxjo jniˈ nbˈant kyuˈn, noq tuˈn kyjawku iqin kyuˈnxjal. Ex kyajxix tzˈok kyqˈoˈn tiˈj kyplaj mo tiˈj kyqˈobˈ junjun tnej Tyol Dios tzˈibˈink twutz tzˈuˈn ma nmaq twutz, me noq tuˈn kynimsin kyibˈ kywutzxjal. Ex nbˈaj ok kyqˈoˈn kyxbˈalin manyor xqerx wen, noq tuˈn kyokku kaˈyin kyuˈnxjal.


Mutta jos Kristus on teissä, niin ruumis tosin on kuollut synnin tähden, mutta henki on elämä vanhurskauden tähden. 	 Me qatzin qa najle Crist toj kyanmiˈn, exla qa ma kyimjo kyxmilila tuˈn tpaj kyila, me metzin kyanmiˈn, ok k‑anqˈil te jun majx tukˈa Dios, quˈn tuˈn ma tzˈok tzˈaqle twutz.


ja saattaa kaikille ilmeiseksi, mitä on sen salaisuuden taloudenhoito, joka ikuisista ajoista asti on ollut kätkettynä Jumalassa, kaiken Luojassa, 	 Ex ma tzaj toqxenin weˈy, tuˈn t‑xi nchikyˈbˈiˈn kywutz tkyaqilxjal, a t‑xilin t‑xim Dios, a ewintaq atxix te tnejil, quˈn iky tajbˈil Diosjo, a kubˈ bˈinchinte tkyaqil.


Ja Johanneksella oli puku kamelinkarvoista ja vyötäisillään nahkavyö; ja hänen ruokanaan oli heinäsirkat ja metsähunaja. 	 Atzin t‑xbˈalin Juan noq tsmal jun wiq txuk, kamey tbˈi, tukˈa tkˈalbˈil tal ttxˈaqin tzˈuˈn, tzeˈnku kyxbˈalin yaj. Ex atzin twa n‑oktaq, noq txuk tzeˈnqekuˈ txanin, ex taˈl aq toj kˈul.


Sillä teidän keskuuteenne on pujahtanut eräitä ihmisiä, joiden jo aikoja sitten on kirjoitettu tulevan tähän tuomioon, jumalattomia, jotka kääntävät meidän Jumalamme armon irstaudeksi ja kieltävät meidän ainoan valtiaamme ja Herramme, Jeesuksen Kristuksen. 	 Quˈn ikytziˈn, iteˈ xjal n‑ok kyqˈoˈn kyibˈ nyakuj nimilqe; chebˈe ma chi okx kyxola sbˈul kyeˈy. Ayetzin wiq xjal luˈn, o chi yolajtz toj Tuˈjil Tyol Dios, qa te najinqe te jun majx. Aye xjal luˈn, mina nkubˈ nimin Dios kyuˈn, ex nya wen kybˈinchbˈin. Tzunxix nxi kyqˈmaˈn qa tuˈn nimilqo, ntiˈl qil twutz Dios; noq tuˈn t‑xtalbˈil, aku qo bˈinchin tkyaqil noq tzeˈn qaj, chi chiˈ. Mina ntzaj tchewil tkawbˈil qMan Dios kyiˈj, ex n‑el kyiˈjlin Jesucrist, a oˈkx qAjaw ex Klolqe te jun majx.


Kun Jeesus sen huomasi, sanoi hän heille: "Miksi pahoitatte tämän naisen mieltä? Sillä hän teki hyvän työn minulle. 	 Atzaj teˈ tok tbˈiˈn Jesús ikyjo, bˈeˈx tzaj tqˈmaˈn qeˈy: ¿Tin qe n‑ok kyilinjiˈy qya lo? Quˈn atzin ma tbˈinchin wiˈja tbˈanilx wen.


Mutta ymmärtäväiset vastasivat ja sanoivat: `Emme voi, se ei riitä meille ja teille. Menkää ennemmin myyjäin luo ostamaan itsellenne.` 	 Me ayetzin kye txin ẍtij xi kyqˈmaˈn kye: ¡Mina! Quˈn nlaypela kanin qe. ¿Yajtzilaˈ tuˈn t‑xi qqˈoˈntza chˈin kyeˈ? Qalaˈ ku kyxiˈy jaˈ nkˈayajtze, ex kˈaˈ tzaj kylaqˈoˈn chˈintla.


Hän vastasi: "Se mies, jota kutsutaan Jeesukseksi, teki tahtaan ja voiteli minun silmäni ja sanoi minulle: `Mene ja peseydy Siiloan lammikossa`; niin minä menin ja peseydyin ja sain näköni". 	 Exsin i xi ttzaqˈwin kye: Atzin ichin, a Jesús tbˈi, xkubˈ tbˈinchin chˈin xoqˈl, exsin s‑ok tsuˈn kyiˈj nwutza, ex tzaj tqˈmaˈn weˈy: Ku t‑xiˈy ttzi tkubˈil aˈ, Siloé tbˈi, ex txjomil twutzach. Kutzin, nchijiˈy. Ẍinka. Atzaj teˈ s‑el ntxjon nwutza, bˈeˈx bˈant nkaˈyiˈn.


hänet, joka teille luovutettiin, Jumalan ennaltamäärätyn päätöksen ja edeltätietämyksen mukaan, te laista tietämättömien miesten kätten kautta naulitsitte ristille ja tapoitte. 	 Me atzaj teˈ t‑xi qˈoˈn kyeˈy, bˈeˈx ok kytzyuˈn, ex xi kyqˈoˈn kye ichin aj il te Rom, tuˈn tkubˈ kybˈyoˈn twutz cruz. Tkyaqiljo lo bˈant tzeˈnkuxjo t‑xim Dios otaq bˈaj, ex ikyxjo, ilxix tiˈj tuˈntaq tbˈant. A ayiˈy kubˈ bˈyoˈnte Jesús, me jaw anqˈin juntl majl tuˈn Dios. Tuˈn ikyjo, bˈeˈx tzaqpaj tjaqˈ kyimin ex ntiˈl toklin kyimin tiˈj.


Niin Henki sanoi Filippukselle: "Käy luo ja pysyttele lähellä noita vaunuja". 	 Xi tqˈmaˈn Xewbˈaj Xjan te Lip kyjaluˈn: Kux txiˈy, ex laqˈeka tkˈatzjo karwaj.


Vai ainoastaanko minulla ja Barnabaalla ei ole oikeutta olla ruumiillista työtä tekemättä? 	 ¿Tzeˈntzin chˈin kye toj kywutz? ¿Ma oˈkqoxsin qeˈ tukˈa Bernabé ntiˈ qokliˈn tiˈj jun chojbˈil twiˈ qkˈuˈja tiˈjjo aqˈuntl nbˈant quˈn, tzeˈnku kye txqantl?


Ei jokainen, joka sanoo minulle: `Herra, Herra!`, pääse taivasten valtakuntaan, vaan se, joka tekee minun taivaallisen Isäni tahdon. 	 Quˈn nya kykyaqiljo nkyqˈmaˈn weˈy: WAjaw, wAjaw, kchi okix toj Tkawbˈil Dios toj kyaˈj. Qalaˈ okqexjo, ayeˈ nkubˈ kybˈinchin a tajbˈil nMaˈn, a at toj kyaˈj.


Hänen ollessaan kaksitoistavuotias he niinikään vaelsivat ylös sinne juhlan tavan mukaan. 	 Teˈ tel Jesús kabˈlajaj abˈqˈe, i xtaˈj kykyaqilx Jerusalén tzeˈnxtaq ntene kyuˈn.


Mutta minä tahdon, että te tiedätte sen, että Kristus on jokaisen miehen pää ja että mies on vaimon pää ja että Jumala on Kristuksen pää. 	 Me waja tuˈn tel kynikyˈa te, qa ate Crist nejinel te ichin, ex atzin te ichin nejinel te kya, ikytzin tzeˈnku te Dios nejinel te Crist. Tuˈnpetziˈn at jun txˈixpibˈl kyxol kyoklin ichin tukˈa Crist, ex kyxol qya tukˈa ichin, ex kyxol Crist tukˈa qMan Dios.


ja minä pyhitän itseni heidän tähtensä, että myös he olisivat pyhitetyt totuudessa. 	 Ex noq tuˈn kypaj, ma tzˈel npaˈn we wibˈ wuˈnx wibˈxa, tuˈn wajbˈiˈn teˈy; ikyxintla kyetz tuˈn tel kypaˈn kyibˈ noq tuˈn Tyola twutzxix, tuˈn kyajbˈin teˈy.


apostoli sen iankaikkisen elämän toivon perusteella, jonka Jumala, joka ei valhettele, on luvannut ennen ikuisia aikoja - 	 Tkyaqiljo lo tzajnin tiˈjjo jun qˈuqbˈil qkˈuˈj tiˈjjo chwinqil te jun majx, ikyxjo tzeˈnku tqˈma Dios, atxix tej naˈmtaq tuˈn tkubˈ xkye tkyaqil. Ex atzin anetziˈn o tzaj tqˈmaˈn Dios, ex nlay qo kubˈ tsbˈuˈn.


Totisesti minä sanon teille: missä ikinä kaikessa maailmassa tätä evankeliumia saarnataan, siellä sekin, minkä hän teki, on mainittava hänen muistoksensa." 	 Twutzxix kxel nqˈmaˈn kyeˈy, jaˈchaqx kubˈ yolit teˈ Tbˈanil Tqanil wiˈja tkyaqil twutz txˈotxˈ, ex kˈwel yolitjo ma kubˈ tbˈinchin qya wiˈja te jun naˈbˈl tejo qya lo.


ja että hän ne enkelit, jotka eivät säilyttäneet valta-asemaansa, vaan jättivät oman asumuksensa, pani pimeyteen iankaikkisissa kahleissa säilytettäviksi suuren päivän tuomioon; 	 Ex ikyxjo, bˈiˈn quˈn qa aye angel nya wen kyij kytzaqpiˈn kyoklin exjo kynajbˈil toj kyaˈj quˈn mina kubˈ kynimin Dios. Ex tuˈntzintzjo luˈn, i kyij tqˈoˈn Dios toj najin, ex i kyij tkˈloˈn tukˈa kuj kxbˈil te jun majx toj qxopin, ajxi tjapin nim qˈij te paˈbˈin.


Älkää eksykö, rakkaat veljeni. 	 Werman, nimxix nkˈuˈja kyiˈja, mi txi kyqˈoˈn kyibˈa tuˈn kykubˈ sbˈuˈn.


Näin on käyvä maailman lopussa; enkelit lähtevät ja erottavat pahat vanhurskaista 	 Ikytzin kbˈajiljo, aj tjapin bˈaj tkyaqil twutz txˈotxˈ. Kchi elitz t‑angel Dios paˈl kyeˈ nya wenqe kyiˈjjo a wen.


Ja tultuaan meidän luoksemme hän otti Paavalin vyön, sitoi sillä jalkansa ja kätensä ja lausui: "Näin sanoo Pyhä Henki: `Sen miehen, jonka vyö tämä on, juutalaiset näin sitovat Jerusalemissa ja antavat pakanain käsiin`." 	 Tej tpon qkˈatza, tzaj ttzyuˈn tkˈalbˈil Pabl, ex tukˈa anetziˈn, i ok tkˈloˈn tqˈobˈ exqetziˈn tqan, te yekˈbˈil teˈ tiˈjjo tuˈn tikyˈx tiˈj Pabl, exsin tqˈma kyjaluˈn: Tqˈma Xewbˈaj Xjan, chi Agabo, qa toj tnam Jerusalén, kkˈletileˈ tajaw kˈalbˈil luˈn kyuˈn aj Judiy, exsin kxel qˈoˈn toj kyqˈobˈ nya Judiy.


Mutta että hän astui ylös, mitä se on muuta, kuin että hän oli astunut alaskin, maan alimpiin paikkoihin? 	 Atzin jaˈlin, ¿Tiˈtzin ele yol lo, qa ma meltzˈaj toj kyaˈj? Atzin ntqˈmaˈn qa nej xkutz toj kyaˈj, tuˈn tkˈuˈl tzaluˈn twutz txˈotxˈ.


Uskon kautta sai Saarakin voimaa suvun perustamiseen, vieläpä yli-ikäisenä, koska hän piti luotettavana sen, joka oli antanut lupauksen. 	 Ex atzin te Sara, a t‑xuˈjil Abraham, mibˈintaq tzˈalin, ex noq taˈẍtaqljo tchmil. Me tuˈn tnimbˈil Abraham, ja tzaj qˈoˈn kyoklin tuˈn tul jun kyal, quˈn xi tnimin Abraham, qa tilil tiˈj tuˈn tbˈajjo a tqˈma Dios te, qa tuˈntaq tul jun kyal.


Hän pakenee, sillä hän on palkattu eikä välitä lampaista. 	 Quˈn anteˈ ichin bˈeˈx k‑elil oq, quˈn noq oˈkx nkubˈ t‑ximiˈn twiˈ tkˈuˈj, ex nya tuˈn kykletjo rit tuˈn.


"Katso, minun palvelijani, jonka minä olen valinnut, minun rakkaani, johon minun sieluni on mielistynyt; minä panen Henkeni häneen, ja hän on saattava oikeuden sanomaa pakanoille. 	 Atzin wejiˈy waqˈnil, a skˈoˈnxix, ex kˈuˈjlinxix wuˈn, ex nchin tzalaja tiˈj. Kˈwel nqˈoˈn nXewa toj tanmin. Ex ok k‑yolil tiˈj Nkawbˈila toj tkyaqil twutz txˈotxˈ.


Te tutkitte kirjoituksia, sillä teillä on mielestänne niissä iankaikkinen elämä, ja ne juuri todistavat minusta; 	 Quˈn chebˈex nkux kyxpichˈinjiˈy Tyol Dios, quˈn toj kywutza antza kknetila kychwinqila te jun majx, me mi n‑el kynikyˈa te, qa antza nyolineˈ Tyol Dios wiˈja.


Sillä en tahdo nyt vain ohimennen käydä teitä katsomassa, toivon näet saavani viipyä jonkin aikaa teidän luonanne, jos Herra sallii. 	 Quˈn nkyˈeˈ weˈ noq tuˈn wikyˈ aja kyukˈiy, qalaˈ wajatlaˈy tuˈn nteˈn ilaˈ qˈij kyxola, qa iky taj qAjaw.


Olen nyt saanut kaikkea, jopa ylenpalttisesti; minulla on yllinkyllin, saatuani Epafroditukselta teidän lähetyksenne, joka on "suloinen tuoksu", otollinen, Jumalalle mieluinen uhri. 	 Ex ma tzul toj nqˈobˈa tkyaqil onbˈil kyuˈn. Ex ma nintz weˈ at we jaˈlin, tuˈnjo sul kaninjo kyonbˈila tzaj kysmaˈn tiˈj Epafrodito. Atziˈn onbˈil, a saj kysmaˈn, ma tzˈok tzeˈnku jun oyaj twutz qMan Dios, a manyor tbˈanilx, tzeˈnku tkˈokˈjil storak, aj tkubˈ patit.


Ja Jumalan temppeli taivaassa aukeni, ja hänen liittonsa arkki näkyi hänen temppelissään, ja tuli salamoita ja ääniä ja ukkosenjylinää ja maanjäristystä ja suuria rakeita. 	 Tbˈajlinxiˈ ikyjo, bˈeˈx jqetjo tja Dios toj kyaˈj, ex tojjo tja qˈanchaˈlin teˈ kax, a yekˈbˈil tiˈjjo Kujsbˈil Tyol qa at Dios kyukˈa Ttanim. Ex bˈeˈx tzaj xloqˈlin kyaˈj, junx tukˈa jun tqˈajqˈojil njumin wen, ex qˈankyaq ex jun nim kyaqnajnabˈ ex txqan saqbˈaqin.


sillä Pyhä Henki opettaa teille sillä hetkellä, mitä teidän on sanottava." 	 Quˈn aj tpon kaniˈn ambˈil, a jaˈ tuˈn kyyoliniy, ate Xewbˈaj Xjan ok ktzajil qˈmante kyeˈy tiˈ tuˈn t‑xi kyqˈmaˈn.


He ilmoittivat hänelle Jeesuksen, Nasaretilaisen, menevän ohitse. 	 Xitzin qˈmaˈn te, qa ataq Jesús, a te aj Nazaret, tuˈn tikyˈ antza.


Ja kansa seisoi ja katseli. Ja hallitusmiehetkin ivasivat häntä ja sanoivat: "Muita hän on auttanut; auttakoon itseänsä, jos hän on Jumalan Kristus, se valittu". 	 Tzuntaq nchi kaˈyin kyexjal tiˈtaqjo nbˈaj; ayetzin kyej kawilqetaq, noq nchi jaw xmayintaq kyeˈ tiˈj Jesús. Chi chiˈ kyjaluˈn: Qa ilaˈ xjal o klet tuˈn; klomtzin tibˈtza tilx tibˈa jaˈlin, a qa twutzx, qa Kolila, a Crist, a skˈoˈnxix tuˈn Dios.


Minä tiedän ja olen varma Herrassa Jeesuksessa, ettei mikään ole epäpyhää itsessään; vaan ainoastaan sille, joka pitää jotakin epäpyhänä, sille se on epäpyhää. 	 Quˈn bˈiˈn wuˈn tuˈn qAjaw Jesús, qa ntiˈx jun tiˈ nya wen tuˈnx tibˈx, quˈn a nya wen ntzaj noq tuˈn qxim. Tuˈnpetziˈn, qa at jun tiˈ nya wen toj twutz jun xjal, exla nya wentz tuˈn tkubˈ tbˈinchin.


Ja ohi kulkiessaan hän näki Leevin, Alfeuksen pojan, istumassa tulliasemalla ja sanoi hänelle: "Seuraa minua". Niin tämä nousi ja seurasi häntä. 	 Nbˈettaq, exsin xi tkaˈyin jun ichin, Matey tbˈi, a tkˈwal Alpey, qˈuqletaq twiˈ meẍ peyil pwaq te kˈaybˈil tuˈn tajbˈin kye aj Rom, ayeˈ nchi kawintaq kyibˈaj aj Israel. Xi tqˈmaˈn Jesús te: Lipeka wiˈja, chiˈ. Ex kutzin, chi Matey. Ex bˈeˈx ikyˈ lipe tiˈj Jesús.


Niin Jeesus nuhteli häntä sanoen: "Vaikene ja lähde hänestä". Ja riivaaja viskasi hänet maahan heidän keskelleen ja lähti hänestä, häntä ollenkaan vahingoittamatta. 	 Oktzin tyisoˈn Jesúsjo taqˈnil tajaw il kyjaluˈn: Mi chˈotjiy. Kux tzˈetza toj tanminjo xjal lo, ex tzaqpinkja. Atzin tej ichin bˈeˈx kubˈ tlankˈin taqˈnil tajaw il twutz txˈotxˈ ex twutz kykyaqilxjal, tej tkyij ttzaqpiˈn; ex ntiˈx chˈin kyij kyˈixbˈe te.


Ja fariseuksia tuli hänen luoksensa, ja kiusaten häntä he kysyivät häneltä, oliko miehen lupa hyljätä vaimonsa. 	 Kyxoltziˈn xjal, i kanin junjun Parisey, tuˈn t‑xi kyqanin jun tumil, tzeˈn tten tuˈn tkubˈ tzˈaq toj til tiˈjjo t‑xnaqˈtzbˈil. Chi chiˈ kyjaluˈn: ¿Wenpetzila, tuˈn tkubˈ tpaˈn jun ichin tibˈ tukˈa t‑xuˈjil?


sillä sitä varten minä kirjoitinkin, että saisin nähdä, kuinka te kestätte koetuksen, oletteko kaikessa kuuliaiset. 	 Atzin t‑xilin tumiljo tnejil wuˈja kyeˈy, noq tuˈn tkubˈ kyyekˈiˈn kyxola qa nchi kubˈ kynimiˈn nyola tiˈj bˈinchil il, a xi nqˈmaˈn toj wuˈja, ex ikyxjo tiˈj tkyaqil nnukˈbˈila.


Älköön siis kukaan teitä tuomitko syömisestä tai juomisesta, älköön myös minkään juhlan tai uudenkuun tai sapatin johdosta, 	 Tuˈnpetziˈn, mi txi kyqˈoˈn ambˈil kyexjal tuˈn kyyolbˈin kyiˈja noq tuˈn tpaj ojtxe kawbˈil, tzeˈnku tiˈ tuˈn t‑xi kywaˈn, ex tiˈ tuˈn kyxi kykˈwaˈn; ex tuˈn tpajjo nintz qˈij nchi ikyˈsit, mo kyiˈjjo xim tiˈj neˈẍ yaye, mo tuˈn tpajjo tuˈn tbˈant jun tiˈla kyuˈn toj qˈij te ajlabˈl.


Ja yksi vanhimmista puhui minulle ja sanoi: "Keitä ovat nämä pitkiin valkeihin vaatteisiin puetut, ja mistä he ovat tulleet?" 	 Ex tzaj tqanin jun nejinel weˈy: ¿Ankyeqe luˈn, a tok kyxbˈalin sjanin, ex jaˈtzin ẍi tzaje?


Vielä taivasten valtakunta on nuotan kaltainen, joka heitettiin mereen ja kokosi kaikkinaisia kaloja. 	 Ex ikyxjo, a Tkawbˈil Dios, a at toj kyaˈj, tzeˈnku jun pa te tzuybˈil kyiẍ. Aj t‑xi xoˈyit toj aˈ, tkyaqil wiq kyiẍ ntzyet tuˈn.


Mutta hän sanoi heille: "Miksi olette hämmästyneet, ja miksi nousee sellaisia ajatuksia teidän sydämeenne? 	 Me atzin te Jesús iky xi tqˈmaˈn kye kyjaluˈn: ¿Titzin quˈn ma chi jaw xobˈa? ¿Ex tiˈtzin quˈn ma jaw kaˈmin kyanmiˈn?


Erastus jäi Korinttoon, mutta Trofimuksen minä jätin Miletoon sairastamaan. 	 Ate Erasto kyij Corint, ex atzin te Trófimo, tej yabˈtaq, kyij nqˈoˈn toj Milet.


"Palaja kotiisi ja kerro, kuinka suuria töitä Jumala on sinulle tehnyt". Ja hän meni ja julisti kaikkialla kaupungissa, kuinka suuria töitä Jeesus oli hänelle tehnyt. 	 Kux meltzˈaja tjay, ex qˈmanxjiy tkyaqiljo a ma tbˈinche Dios tiˈja. Kutzin, chtej ichin. Bˈeˈxsin xiˈtz, exsin ok tentz yolilte te kykyaqil xjal, a najleqetaq toj tnam, jotxjo a otaq tbˈinche Jesús tiˈj.


Pelkoa ei rakkaudessa ole, vaan täydellinen rakkaus karkoittaa pelon, sillä pelossa on rangaistusta; ja joka pelkää, se ei ole päässyt täydelliseksi rakkaudessa. 	 Qa nqo kˈuˈjlin kyiˈj txqantl, ntiˈ xobˈajil, tuˈn qok twutz qMan toj paˈbˈin, quˈn qa ma tzqetjo qkˈuˈjbˈil qibˈ, ntiˈpen te xobˈajiltz. Quˈn atzin xobˈajil ntqˈmaˈn qa nya wen qo elile toj paˈbˈin. Tuˈnpetziˈn, qa at jun a tzunx nxobˈ, apente naˈm ttzqet tkˈuˈjbˈiljo.


Mutta hän kääntyi ja sanoi Pietarille: "Mene pois minun edestäni, saatana; sinä olet minulle pahennukseksi, sillä sinä et ajattele sitä, mikä on Jumalan, vaan sitä, mikä on ihmisten". 	 Me bˈeˈx ajtz meltzˈaj Jesús tiˈj Pegr, ex xi tqˈmaˈn te: ¡Pegr! Ayetziˈn tyola ikyjo, tyol tajaw il, quˈn a taj tajaw iljo tuˈn tbˈantjo kyaj xjal, ex nya a taj Dios. ¡Laqˈemila nkˈatza, tajaw il! Quˈn ma tzˈoka te jun tolsbˈil, tuˈn nkubˈ tzˈaqach.


Jos te minua rakastatte, niin te pidätte minun käskyni. 	 Ex xi tqˈmaˈnl Jesús: Qa ma chin ok kykˈuˈjliˈn, kyniminkutzinjiˈy jniˈ nnukˈbˈila.


Ja kun enkeli, joka Korneliusta puhutteli, oli mennyt pois, kutsui tämä kaksi palvelijaansa ja hurskaan sotamiehen uskollisimpiensa joukosta 	 Atzin teˈ t‑xiˈ angel, a otaq bˈaj yolin tukˈa, tzaj ttxkoˈn Cornelio kabˈe taqˈnil ex jun xoˈl qˈaqˈ wenxix, ex qˈuqle tkˈuˈj kyiˈj.


Mutta näin te ette ole oppineet Kristusta tuntemaan, 	 Me atzin kyeˈ, mi s‑el kyxnaqˈtzin ikyjo tiˈj Crist.


Ja kuuden päivän kuluttua Jeesus otti mukaansa Pietarin ja Jaakobin ja Johanneksen ja vei heidät erilleen muista korkealle vuorelle, yksinäisyyteen. Ja hänen muotonsa muuttui heidän edessään; 	 Tbˈajlinxiˈ qaq qˈij, i xi tkleˈn Jesús oxe t‑xnaqˈtzbˈin tukˈa, a Pegr, Santyaw exsin Juan, ex i kanin twiˈ jun wutz. Kywutzx t‑xnaqˈtzbˈin, txˈixpitjo kaˈyin.


Ja kun hän oli heitä tervehtinyt, kertoi hän kohta kohdalta kaikki, mitä Jumala hänen palveluksensa kautta oli tehnyt pakanain keskuudessa. 	 Qˈolbˈin Pabl kye, ex texjo or anetziˈn, ok ten qˈmalte, tzeˈnxix toketaqjo jotxjo jniˈ otaq bˈant tuˈn, tiˈj tbˈi Dios, kyxol aj nya Judiy.


Niinpä saa Hengen kautta toinen viisauden sanat, toinen tiedon sanat saman Hengen vaikutuksesta; 	 Quˈn ate Xewbˈaj Xjan ntzaj qˈoˈnte nim nabˈl te junjun, ex te juntl axjo Xewbˈaj Xjan ntzaj tqˈoˈn, tuˈn tyolin tukˈa nim tumil ex ojtzqibˈl.


Puhukaa niin ja tehkää niin kuin ne, jotka vapauden laki on tuomitseva. 	 Ayetzintza jaˈlin, chi yolinxa toj ttxolil, ex chi bˈet‑xa toj tumil, noq te jun yekˈbˈil tiˈj kynimbˈila; quˈn bˈiˈn kyuˈn qa kchi okila toj paˈbˈin twutz tkawbˈil Dios, ex ax kawbˈiljo ktzaqpil kyeˈy.


Ja joka tähän kiveen kaatuu, se ruhjoutuu, mutta jonka päälle se kaatuu, sen se murskaa." 	 Ex atzin abˈj jun techil wiˈja. Ankye teˈ kˈwel t‑xoˈn tibˈ tibˈajjo abˈj, tuˈn tyuchˈj tuˈn; axte kˈwel tyuchˈin tibˈ tibˈaj. Ex qa a abˈj xkubˈ tzˈaq tibˈaj jun aˈla te kawbˈil kujxix, bˈeˈx kˈwel quqix te jun majx.


Minä puhun niinkuin ymmärtäväisille; arvostelkaa itse, mitä minä sanon. 	 Quˈn qa twutzxix at kynabˈla tzeˈnku nkubˈ kyximiˈn, ex ayexa k‑elil kynikyˈ te, qa twutzxixjo nyola lo.


jonka Hengen hän runsaasti vuodatti meihin meidän Vapahtajamme Jeesuksen Kristuksen kautta, 	 a saj tqˈoˈn qMan Dios qe, noq tuˈn Jesucrist, a Klolqe.


Sen jälkeen hän meni alas Kapernaumiin, hän ja hänen äitinsä ja veljensä ja opetuslapsensa; ja siellä he eivät viipyneet monta päivää. 	 Tbˈajlinxitziˈn ikyjo, bˈeˈx xiˈ Jesús tojjo tnam Capernaum, tukˈa tnana, kyukˈa titzˈin ex t‑xnaqˈtzbˈin. Antza i tene jun jteˈbˈin qˈij.


Älkää siis murehtiko sanoen: `Mitä me syömme?` tahi: `Mitä me juomme?` tahi: `Millä me itsemme vaatetamme?` 	 Tuˈntziˈn, mi chi bˈisiˈn, ex mi kyqˈmaˈy: ¿Tiˈ kxel qwaˈn, mo qa tiˈ kxel qkˈwaˈn, mo qa tzeˈn tten qxbˈalin tuˈn tok? qa chi chijiˈy.


ja joka myös on kertonut meille teidän rakkaudestanne Hengessä. 	 Ex tej tul tzaluˈn, a ul qˈinte tqanil kyiˈja, qa nimxix tqˈaqˈbˈil kykˈuˈja qiˈja, a tzajnin tiˈj Xewbˈaj Xjan.


Voi teitä, te fariseukset, kun te rakastatte etumaista istuinta synagoogissa ja tervehdyksiä toreilla! 	 Bˈisbˈajilxla kyeˈy, ayiˈy Parisey. Quˈn oˈkx kyajiˈy tuˈn kykubˈ qeˈy kyibˈajjo meẍ tbˈanilqex wen, aj kyxiˈy toj muˈẍ ja te naˈbˈl Dios. Ex kyaj tuˈn kyqˈolbˈinxjal kyeˈy tukˈa kymutxbˈil kyibˈ kyojile bˈe.


Ja mitkä kalliolle putosivat, ovat ne, jotka kuullessaan sanan ottavat sen ilolla vastaan, mutta joilla ei ole juurta: ainoastaan ajaksi he uskovat ja kiusauksen hetkellä luopuvat. 	 Atzin teˈ ijaj, a xpon chitj kyxol abˈj, antza nyoline teˈ kyiˈjjo xjal, a nchi bˈin tiˈj Tyol qMan Dios. Nxi kynimin tukˈa tkyaqil kyajbˈil, me ajo kynimbˈil ntiˈxix tkujil, ex noq te jteˈbˈin qˈij, tuˈntziˈn bˈeˈx nchi jaw tzˈaq toj kynimbˈil, tzeˈnku ntzaj jun mibˈin toj kychwinqil.


Näin puhuen he vaivoin saivat kansan hillityksi uhraamasta heille. 	 Me mixla tuˈn qˈumle tkyaqiljo lo, oxpe chi miyetkuxjal, tuˈn kybˈiyin kyiˈjjo tman wakx, tuˈn kyok te oyaj, ajtaq kykˈulin kywutz tsanjil.


Ja kun hän sen salli, niin Paavali, seisoen portailla, viittasi kädellään kansalle; ja kun oli syntynyt syvä hiljaisuus, puhui hän heille hebreankielellä ja sanoi: 	 Kutzin, chi tnejil xqˈuqil. Jawtzin weˈ Pabltz twutz ja, ex tukˈa tqˈobˈ, xi tyekˈin tuˈn mina chi chˈotjexjal. Atzaj teˈ kykubˈ numj kykyaqilx, jawtzin yolintz toj kyyol aj Judiy, ex tqˈma:


Ja Efesoon saapui eräs juutalainen, nimeltä Apollos, syntyisin Aleksandriasta, puhetaitoinen mies ja väkevä raamatuissa. 	 Kyojjo qˈij anetziˈn, kanin toj tnam Éfeso jun Judiy, Apolos tbˈi, te tnam Alejandría. Atzin xjal anetziˈn, tbˈanilxtaq yolin, ex n‑elxixtaq tnikyˈ tiˈjjo Tuˈjil Tyol Dios; me naˈmxtaq tjapin kanin tnimbˈil, quˈn oˈkxtaq n‑el tnikyˈjo tzeˈn tzˈelpineˈ t‑xnaqˈtzbˈil Juan, a Jawsil Aˈ. Qˈoˈntztaq tnaˈbˈljo xjal lo tiˈjjo tulil tAjaw Tkyaqil, ex tzuntaq nyolin tukˈa tkyaqil tanmin ex nnikˈuˈnxixtaqjo t‑xnaqˈtzbˈil tiˈj Kolil.


Lisääntyköön teille laupeus ja rauha ja rakkaus. 	 Ax qMan Dios ktzajil qˈoˈnte nim tqˈaqˈbˈil tkˈuˈj kyeˈy, ex tkyaqil tnukˈbˈil, ex tuˈn tok kykˈuˈjlin kyibˈa kyxola.


samoin iloitkaa tekin, ja iloitkaa minun kanssani! 	 Nya tuˈn ikyjo, qa ma chin kyima, chi kˈwela numjiˈy, qalaˈ chi tzeˈjexixa tzeˈnku weˈ.


ja Matteuksen ja Tuomaan, ja Jaakobin, Alfeuksen pojan, ja Simonin, jota kutsuttiin Kiivailijaksi, 	 majqexl Matey; Tmas; Santyaw, a tkˈwal Alpey; Simun, a toktaqljo qˈolbˈinte te Celote;


Niin Jeesus taas huusi suurella äänellä ja antoi henkensä. 	 Ex jaw ẍchˈin Jesús juntl majl kujxix wen, teˈ tel kyim.


Ja hän pelasti meidät niin suuresta kuolemanvaarasta, ja yhä pelastaa, ja häneen me olemme panneet toivomme, että hän vielä vastakin pelastaa, 	 Me ax te Dios ma klon qey te kyimin toj Asia, ex nqo tkloˈn jaˈlin, ex ma qe qkˈuˈja tiˈj, qa kukx qo kletiljiˈy tuˈn,


Ja kuka teistä voi murehtimisellaan lisätä ikäänsä kyynäränkään vertaa? 	 Quˈn mixpetzin tuˈn chi ja meljtza, ¿Ma akutzin txi nimix toj kychwinqiltza nipela jun or?


Kun Jeesus näki hänen olevan murheissaan, sanoi hän: "Kuinka vaikea onkaan niiden, joilla on tavaraa, päästä Jumalan valtakuntaan! 	 Me bˈeˈx el tnikyˈ Jesús te, qa otaq jaw bˈisin. Tuˈnpetziˈn iky xi qˈmaˈn kyjaluˈn: Kujx tetz, tuˈn tokx jun qˈinin toj Tkawbˈil Dios.


enkä lähtenyt ylös Jerusalemiin niiden luo, jotka ennen minua olivat apostoleja, vaan menin pois Arabiaan ja palasin taas takaisin Damaskoon. 	 Ex mix in xtaˈjiˈy Jerusalén qanil jun tumil kyeˈ txqantl, ayeˈ otaq chi ok te tsanjil Jesús. Qalaˈ liweyx in xiˈy toj txˈotxˈ te Arabia, ex tbˈajlinxiˈ ikyjo, in xiˈy toj tnam Damasco.