text:
Ricard Pedrals i Blanxart (Granollers, Vallès Oriental, 8 de juliol de 1920 - 17 de setembre de 2017) va ser un capellà i pedagog català, reconegut per impulsar de l'escoltisme confessional català. L'any 1978 es va secularitzar, casar-se i va tenir dos fills, un d'ells el poeta i recitador barceloní Josep Pedrals.

Fou fill del metge Ricard Pedrals i Marsà i de Maria Blanxart i Abril. Primers estudis a les vedrunes de Granollers i després al germans de La Salle.

Trajectòria a la Segona República
Viu la caiguda de la Monarquia Alfons XIII d'Espanya, l'adveniment de la Segona República Espanyola i de la Generalitat republicana a Granollers. Inicia els estudis secundaris primer a Granollers a l'Escola de Segon Ensenyament, i després el 1933 al Salesians de Mataró.

El 1936 després del Cop d'estat del 18 de juliol torna Granollers on viurà l'inici de la Guerra Civil i continuarà els estudis a l'escola pública fent el sisè de batxillerat. El 1937 treballarà d'aprenent de rellotger. El 1938 mobilitzen la seva lleva, quan l'exèrcit franquista ja havia arribat a Lleida. L'abril del 38 s'incorpora al front al Pla d'Urgell. Va ser fet presoner a prop de Balaguer. Fou enviat a un camp de concentració de Santander, al penal del Dueso, el gener de 1939. Va acceptar entrar com a voluntari al Terç de Requetès de Burgos-Sangüesa.

Trajectòria durant el franquisme
Un cop acabada la guerra civil el 1939 farà el servei militar a Girona prop de la frontera amb França. Malalt és enviat a Hospital Militar de Barcelona. Sortirà amb una baixa temporal. Atès que la casa familiar de Granollers havia estat bombardejada, la família s'instal·la a Barcelona.

Del 1941 al 1946 estudia a la Universitat de Barcelona la carrera de Filosofia i Lletres on obté el títol de llicenciat. Entra al Seminari de Barcelona l'any 1946. Coneix Mn. Antoni Batlle i a partir d'aquí començar a fer activitats escoltes dins el seminari i al Casal de Montserrat. Passant per totes etapes escoltes.

El 1951 és ordenat sacerdot a la basílica de Sant Josep Oriol. Serà enviat de vicari a Esparreguera i a Vilanova i la Geltrú. Per mediació de Mn. Antoni Batlle, ja malalt és traslladat a Sant Martí del Clot. Substitueix, a poc a poc, Mn. Antoni Batlle (que l'havia nomenat successor) en les tasques de l'escotisme als agrupaments confessionals dels Minyons de Muntanya fins a la seva mort el 1955. Entre ells al Casal de Montserrat.

Consiliari interdiocesà de l'escoltisme
Mn. Ricard Pedrals serà enviat de vicari a Sant Antoni de Vilamajor, una parròquia petita la qual cosa li permet compaginar amb la tasca a l'escoltisme. I després entrarà de professor a l'escola municipal "Reina Violant" de Barcelona.
L'any 1956 quan es crea la Delegació Diocesana d'Escoltisme serà nomenat Consiliari Diocesà, que en la pràctica era interdiocesà, atès que no ho era sols de la Diòcesi de Barcelona sinó també de la de Vic, Girona, Solsona, etc. Serà a l'escoltisme fins a l'any 1972.
En el setze anys en el càrrec va viure l'expansió de l'escoltisme confessional impulsat per molts capellans joves que creaven grups a les seves parròquies i escoles, la crisi interna de la Institució Catalana d'Escoltisme (Minyons de Muntanya- Boy Scouts de Catalunya) de l'any 1958 i la seva superació amb la creació de l'ACDE, amb una estructura de caràcter federatiu. L'escoltisme confessional tindrà una expansió espectacular de 40 agrupaments inicials de la DDE, es passarà en 10 anys, el 1968 a 170 agrupaments a tot Catalunya amb 12.818 afiliats.
Mn. Ricard Pedrals viurà també la fusió de les DDE's i la constitució de Minyons Escoltes i la de les Guies Sant Jordi, la renovació dels mètodes...Introduirà els corrents pedagògics i la pedagogia del fe de l'escoltisme confessional francès, els "Scouts de France" amb què mantenia magnífiques relacions. Animarà la formació dels nombrosos consiliaris dels agrupaments escoltes. Introduirà a Catalunya el moviment "Vie Nouvelle", inspirat en el filòsof personalista francès Emmanuel Mounier, que al nostre país prendrà el nom de Persona i Comunitat (PIC) en que participaran molts antics escoltes. Compartirà responsabilitats amb els consiliaris de les diferents branques escoltes com Mn. Jacint Matas, Mn. Lluís Maria Xirinacs, Frederic Bassó, Genís Samper i Triedú, Plàcid Vila Abadal... Viurà el Concili Vaticà II amb tot el que representà de renovació teològica, litúrgica, al si de l'església i de l'escoltisme... A l'escola de quadres ciutadans que de fet acomplia l'escoltisme Mn. R. Pedrals, coneixerà, serà mestre i col·laborarà amb joves escoltes que, anys més tard, tindran una important projecció pública al país, com Jordi Bonet i Armengol, Josep Maria Martorell i Codina primers responsables generals, Rosa Maria Carrasco i Azemar, responsable de Guies Sant Jordi, Jordi Porta i Ribalta, Fèlix Martí i Ambel, Joan Vallvé i Creus, Josep Manuel Basáñez i Villaluenga, Josep Muntañola i Thornberg, Octavi Fullat, Josep Maria Vegara i Carrió entre molts d'altres.

La manifestació de capellans

Mn. Ricard Pedrals serà una de les 462 persones, entre ells més de seixanta capellans i religiosos barcelonins més controlades per la policia durant el franquisme. Qüestió que li impedí ser a esdeveniments que després han esdevingut emblemàtics en la història recent catalana (creació d l'Assemblea de Catalunya, Cristians pel Socialisme…). Hi ha un esdeveniment important en què la seva participació és clau: la manifestació de capellans de l'11 de maig de 1966 en protesta per les tortures de la policia franquista a l'estudiant Joaquim Boix Lluch. El fets succeïren quan un grup d'uns trenta capellans entre el que hi havia a més de Mn. R. Pedrals, en Mn. Josep Dalmau, el caputxí Jordi Llimona, Mn. Frederic Bassó, es reuneixen a la Catedral per fer una pregària, redacten una carta de protesta i, previ avís al bisbe, decideixen marxar en manifestació pacífica fins a les oficines de la comissaria de la policia a la Via Laietana on intenten lliurar-la al cap de la policia. La resposta de la policia va ser brutal, apallissant els capellans vestits amb sotana i perseguint-los pels carrers dels voltants i amb un impacte als mitjans de comunicació del règim i a l'estranger.

Mn. Ricard Pedrals va ser expedientat i acusat pel Tribunal d'Ordre Públic amb quatre capellans més. Va ser condemnat a un any de presó a complir al penal de Zamora. Van recórrer al Tribunal Suprem però poc després el general Franco els va indultar.

Etapa democràtica i secularització
Mn. Ricard Pedrals viurà ja l'etapa de la transició democràtica, fora de l'escoltisme que havia deixat el 1972. El 1976 comunicarà al bisbe Narcís Jubany la voluntat de secularitzar-se. Poc després es casa i forma una família, sent pare de dos fills. Professionalment es dedicarà a l'ensenyament. Continuarà donant classes a l'escola municipal Reina Violant d'Hongria de Barcelona, i es jubilarà com funcionari. Va continuar animant grups de laics (Sant IIdefons,..). El 1979 va acceptar figurar a la candidatura del Bloc d'Esquerres i d'Alliberament Nacional BEAN que impulsava Lluís Maria Xirinacs. Ha estat president de l'Associació de Funcionaris Jubilats.

Referències

Vegeu també
 Antoni Batlle i Mestre
 Delegació Diocesana d'Escoltisme
 Història de l'escoltisme català
 Minyons de Muntanya

Bibliografia

Escoltes catalans
Granollerins
Pedagogs catalans del sud contemporanis
Religiosos catalans del sud contemporanis


text:
Lutzomyia ruii är en tvåvingeart som beskrevs av Arias J. R., Young D. G. 1982. Lutzomyia ruii ingår i släktet Lutzomyia och familjen fjärilsmyggor. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Fjärilsmyggor
ruii

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Jean-Kévin Augustin (Paris, Francia, 16 de junio de 1997) es un futbolista francés de origen haitiano que juega como delantero y su equipo es el F. C. Basilea de la Superliga de Suiza.

Trayectoria
Debutó como profesional en el París Saint-Germain el 8 de abril de 2015, ingresó en el minuto 88 por Javier Pastore en la Copa de Francia y le ganaron 4 a 1 al Saint-Étienne en la semifinal. Disputó su primer partido con 17 años y 295 días. Para la final no fue convocado pero derrotaron 1 a 0 al Auxerre y Augustin logró su primer título.

Fue ascendido al primer equipo parisino oficialmente para la temporada 2015/16 y realizó la pretemporada a la par de figuras como Thiago Silva, David Luiz, Edinson Cavani y Zlatan Ibrahimović. El primer partido amistoso de preparación lo disputaron el 12 de julio en Viena contra Wiener SK, Jean jugó como titular, anotó 2 goles y ganaron 3 a 0.

Luego el equipo viajó a América del Norte para disputar la International Champions Cup 2015. El primer encuentro del torneo amistoso internacional se jugó el 18 de julio contra Benfica, Augustin jugó los 90 minutos, aportó 1 gol y una asistencia para lograr el triunfo 3 a 2. El siguiente partido se jugó el 21 de julio contra Fiorentina, el técnico Laurent Blanc lo puso como titular nuevamente y no decepcionó, anotó 2 goles para ganar por 4 a 2. Su tercer partido lo tuvo el 25 de julio contra el Chelsea de Mourinho, al minuto 25 robó una pelota en el borde el área, remató cruzado entre 3 jugadores rivales, Courtois se estiró sin éxito pero el balón se estrelló con el palo, le quedó el rebote a Zlatan y convirtió el primer gol del partido, Augustin fue sustituido por Cavani al minuto 64 y segundos después el club inglés empató, fueron a penales y perdieron 6 a 5. El último partido fue contra Manchester United, jugó el primer tiempo, ganaron 2 a 0 y salieron campeones del torneo internacional.

Luego de los amistosos, Laurent Blanc lo tuvo en cuenta para el primer partido de la temporada 2015/16, el 1 de agosto, fue por la Supercopa de Francia contra Olympique de Lyon, estuvo en el banco de suplentes pero ingresó al minuto 63 por Edinson Cavani, ganaron 2 a 0 y se proclamaron campeones.

Debutó en la Ligue 1 el 7 de agosto, fue en la fecha 1 contra Lille, entró faltando un minuto para el final del partido pero ganaron 1 a 0. Fue titular por primera vez en la segunda jornada del campeonato, se enfrentó al Ajaccio y ganaron 2 a 0, estuvo 69 minutos en cancha.

A nivel internacional, debutó el 25 de noviembre en la Champions League 2015-16 contra el Malmö en la fase de grupos, ingresó en el minuto 85 por Zlatan y ganaron 5 a 0.

El 28 de noviembre, jugaron contra el Troyes en la fecha 15 del campeonato, Augustin ingresó al final del partido pero 4 minutos le bastaron para anotar su primer gol oficial, remató desde afuera del área luego de un amague y el balón pasó entre las piernas del portero, terminaron con una victoria por 4 goles a 1. Su primera anotación la convirtió con 18 años y 234 días.

Jugó como titular el último partido del año del PSG, fue en un amistoso que se disputó en Doha el 30 de diciembre de 2015, su rival fue el Inter de Milán y anotó un gol en el minuto 45, fue el único del encuentro por lo que ganaron 1 a 0.

El 13 de marzo de 2016 estuvo en el banco de suplentes sin minutos, por la fecha 30 se enfrentaron al Troyes y ganaron 9 a 0. PSG se coronó campeón de la Ligue 1 con ocho fechas de anticipación.

Selección nacional
Ha sido internacional con la selección de Francia en las categorías sub-16, , sub-18, ,  y .

Participaciones en categorías inferiores

Estadísticas

Clubes
 Actualizado de acuerdo al último partido jugado el 6 de noviembre de 2022.

Selecciones
 Actualizado al 1 de junio de 2017.Último partido citado: Francia 1 - 2 Italia

Palmarés

Títulos nacionales

Títulos internacionales

(*) Incluyendo la selección.

Distinciones individuales

Referencias

Enlaces externos

 Ficha del jugador en Transfermarkt
 Ficha del jugador en Soccerway

Futbolistas de Francia
Futbolistas del Paris Saint-Germain Football Club
Futbolistas del RasenBallsport Leipzig en los años 2010
Futbolistas del RasenBallsport Leipzig en los años 2020
Futbolistas de la Association Sportive de Monaco Football Club
Futbolistas del Leeds United Football Club
Futbolistas del Football Club de Nantes
Futbolistas del Fútbol Club Basilea
Futbolistas de la selección de fútbol sub-16 de Francia
Futbolistas de la selección de fútbol sub-17 de Francia
Futbolistas de la selección de fútbol sub-18 de Francia
Futbolistas de la selección de fútbol sub-19 de Francia
Futbolistas de la selección de fútbol sub-20 de Francia
Futbolistas de la selección de fútbol sub-21 de Francia
Deportistas de París
Nacidos en París


text:
Rena dugesii est une espèce de serpents de la famille des Leptotyphlopidae.

Répartition
Cette espèce est endémique du Mexique. Elle se rencontre au Sonora, au Sinaloa, au Jalisco et au Colima.

Publication originale
 Bocourt, 1881 : Recherches Zoologiques pour servir à l'Histoire de la Faune de l'Amérique Centrale et du Mexique. Mission Scientifique au Mexique et dans l'Amérique Centrale, Recherches zoologiques. Part 2, sect. 1. in Duméril, Bocourt & Mocquard, 1870-1909, Études sur les reptiles .

Liens externes

Notes et références

Epictinae
Serpent (nom scientifique)
Faune endémique du Mexique