text:
Josef Koukl (8. listopadu 1926 Brno – 22. května 2010 Litoměřice) byl římskokatolický teolog, duchovní, 18. biskup litoměřický (1989–2003) a vysokoškolský pedagog.

Před svým jmenováním biskupem litoměřické diecéze byl spirituálem kněžského semináře v Litoměřicích, kde později přednášel morální teologii a byl také kanovníkem u Všech svatých na Pražském hradě.

Studium
Narodil se v Brně v rodině středoškolského profesora klasických jazyků. Dětství strávil v Břeclavi, kde jeho otec vyučoval na tamním gymnáziu. Později studoval v Brně na tamním gymnáziu a v září 1945 zde i maturoval.
Protože se chtěl ve svém životě plně věnoval duchovní službě, pokračoval ve studiu na teologické fakultě a v semináři v Praze. Dne 23. dubna 1950 byl v Praze vysvěcen na kněze a studium úspěšně zakončil.

PTP
V době svých studií působil jako varhaník v katedrále sv. Víta. Do povědomí veřejnosti vstoupil, když měl být v katedrále v roce 1950 o Božím Těle kardinál Josef Beran zatčen příslušníky Státní bezpečnosti, kteří označeni špendlíkem na klopě v hojném počtu zaplnili katedrálu. Aby v závěru bohoslužby nemohlo dojít ke zmatku a připravované akci, zahrál Koukl o své vůli československou státní hymnu, takže agenti StB museli stát v pozoru a nemohli z místa. Kardinál Beran bezpečně prošel středem katedrály a unikl zatčení. Koukl tak zmařil připravenou akci.

Jeho prvním působištěm se stal Sokolov, kam 15. července 1950 nastoupil jako kaplan. Ale již za necelé dva měsíce byl povolán do základní vojenské služby a 5. září 1950 přidělen k Pomocným technickým praporům (PTP) do Mimoně a později i jinde. Z oddílu PTP ho propustili 31. prosince 1953, ale půl roku nedostal státní souhlas k výkonu veřejné kněžské služby.

Půl roku byl bez státního souhlasu. Když pak od srpna 1954 státní souhlas získal, začal působit jako administrátor ve farnosti Stodůlky. Jako kněz pražské arcidiecéze byl od října 1958 do listopadu roku 1970 administrátorem a vikářem v Kladrubech u Tachova (Kladruby u Stříbra).

Spirituál a pedagog
Dne 17. listopadu 1970 byl jmenován spirituálem kněžského semináře v Litoměřicích. Zároveň působil jako administrátor ve Velemíně u Lovosic.

Dne 5. června 1974 byl promován doktorem teologie po předložení disertační práce s názvem Význam termínu «opera servitia» a zákaz nedělní práce. 24. září 1974 byl na CMBF jmenován lektorem pro obor křesťanská mravověda pro akademický rok 1974–1975. Od 1. ledna 1975 byl jmenován odborným asistentem. Později se stal teologické fakultě profesorem. Jako profesor fakulty se stal v roce 1987 také kanovníkem kapituly u Všech svatých na Pražském hradě.

V roce 1989 byl jmenován sídelním biskupem v Litoměřicích, na kterého byl vysvěcen 27. srpna 1989. Jeho působení na CMBF bylo administrativně ukončeno 31. ledna 1990.

Litoměřický biskup

Komunistický režim se v 80. letech postupně dostával do celkové krize, což se mimo jiné projevilo i tím, že po řadě složitých jednání se Svatým stolcem bylo povoleno personálně obsadit jedno volné biskupství v Československé socialistické republice (ČSSR). V této době byli totiž v českých zemích jen dva biskupové – v Praze a v Olomouci. V čele biskupství ostatních diecézí stáli kapitulní vikáři. Rozhodnutí obsadit právě biskupský stolec v Litoměřicích padlo z toho důvodu, že zde byla jediná teologická fakulta v českých zemích.

Papež Jan Pavel II. jmenoval 26. července 1989 (ještě před zlomovým listopadem 1989) ThDr. Josefa Koukla litoměřickým biskupem. Za měsíc, 27. srpna 1989, se konala slavnostní konsekrace a intronizace v litoměřické svatoštěpánské katedrále. Světiteli byli pražský arcibiskup František kardinál Tomášek, Francesco Colasuonno, papežský nuncius se zvláštním posláním, a světící biskup pražský Jan Lebeda. Dále se zúčastnil kuriální kardinál Bernardin Gantin, vídeňský arcibiskup Hans Hermann kardinál Groër, a trnavský arcibiskup Ján Sokol.

Sametová revoluce a CMBF v Litoměřicích

Dne 17. listopadu 1989 získala církev konečně svobodu. Studenti teologie na CMBF v Litoměřicích se brzy přidali k pražským vysokoškolským studentům, kteří jako první aktivně vystoupili proti komunismu v ČSSR. Litoměřičtí vysokoškoláci založili odbočku "Občanského fóra" a v čele s rektorem, pozdějším brněnským biskupem, Vojtěchem Cikrlem, požadovali zrušit povinné přednášky z marxismu, které ihned začali bojkotovat. Zároveň usilovali o to, aby z jejich fakulty odešli ti profesoři, kteří se angažovali v hnutí "Pacem in terris". Školu proto opustil děkan a fundamentální teolog Vymětal, proděkan a dogmatik Huber, přednášející Čejka (filozofie), Vízner (pedagogika), Janhuba (katechetika) a Wiesner (biblistika). Arcibiskup Tomášek všechny aktivity studentů oficiálně podpořil.
Řádnými posluchači teologického studia se nyní mohli stát i laici, to se týkalo také žen, které tuto možnost měly už na obnovené olomoucké fakultě, kde studovaly od roku 1968. Právo studovat na teologické fakultě získaly i řeholnice. Rovněž se připravovalo tříleté studium pro stálé jáhny a studenti mohli opět využívat nabídky teologického studia v zahraničí.

V roce 1990 byla teologická fakulta přestěhována zpět do Prahy a v Litoměřicích zůstal pouze Teologický konvikt (přípravný ročník pro studenty teologie), který byl nakonec po 12 letech (v roce 2002) přesunut do Olomouce. Budova bývalého Kněžského semináře a Teologického konviktu na Komenského ulici č. 4 v Litoměřicích dostala díky Kouklovi nový název: "Diecézní dům kardinála Trochty" a začaly v ní pracovat různá diecézní centra (Pastorační a Katechetické centrum, Centrum pro mládež a rodinu), pořádají se v ní exercicie, přednášky, různá setkání, porady aj.

Obnova diecéze
Nový biskup Koukl stál před velkým úkolem – plně obnovit činnost celé diecéze. Když přebíral od kapitulního vikáře Josefa Hendricha její správu, bylo v ní 433 farností, z toho bylo obsazeno pouze 113 (83 farností spravovali diecézní kněží a 30 farností řeholníci). V litoměřické diecézi žilo v době Kouklova nástupu 47 řeholníků a velký počet řeholnic (kolem šesti stovek), které sem byly přestěhovány z jiných diecézí, aby stát na ně mohl dohlížet a znemožnil jim kontakt s obyvateli.

Diecéze trpěla katastrofálním nedostatkem kněží. Sloužilo v ní pouze 99 inkardinovaných kněží (tzn. z diecéze) a 21 kněží muselo působit jinde. Byl to důsledek vztahu komunistického režimu ke katolické církvi.
Rovněž národní hospodářství se výrazně podepsalo na situaci v diecézi. V oblasti severočeské hnědouhelné pánve byla zrušena celá řada obcí včetně tamních kostelů a far. Když se začal uran těžit na Českolipsku, došlo k dalšímu vystěhovávání a přemísťování obyvatelstva. Budování nových přehrad (Flájské a Přísečnické na hřebenu Krušných hor a Nechranické nad Ohři) donutilo místní obyvatelstvo k migraci. Na území diecéze byla též zřízena dvě velká vojenská pásma: na Českolipsku a v Doupovských horách. I odtud muselo odejít veškeré civilní obyvatelstvo.

Jako nový biskup Koukl již v roce 1990 biřmoval 182 mladých lidí. V témže roce přistoupilo v diecézi k prvnímu svatému přijímání 269 dětí a bylo uzavřeno 189 manželství (z toho 76 svazků k pouze jeden z manželů byl katolické víry).
Ačkoliv se komunistický režim v roce 1950 zákonem zavázal převzít všechny patronáty, ve skutečnosti až na vzácné výjimky postupoval opačně. Kostely a kaple stát nechal chátrat, protože na jejich údržbu nedával záměrně finance. Biskupu Kouklovi a jeho spolupracovníkům se po několika málo letech podařilo zlepšit stav těch kostelů a far, které byly nejvíce ohroženy. Opravena byla i katedrála a budovy samotného litoměřického biskupství na Dómském pahorku.

Díky Kouklově podpoře v Litoměřicích, u příležitosti 110. výročí založení diecézního muzea s galerií, bylo v roce 1995 toto muzeum znovu otevřeno. Právě v litoměřické diecézi byla tato kulturní instituce zřízena jako vůbec první v celé habsburské monarchii.

V litoměřické katedrále stál u zrodu hudebního festivalu: "Litoměřické varhanní léto", na němž vystupují vynikající varhanní umělci nejen z Evropy, ale i z Ameriky a Asie.

S podporou biskupa začal od roku 2001 fungovat v Litoměřicích Hospic sv. Štěpána, nestátní zdravotnické zařízení, které slouží nevyléčitelně nemocným pacientům a jejich rodinám. Hospic si postupně získává velmi dobrou pověst.

Dále se soustředil zejména na obnovu církevního života a struktur zničených či těžce narušených za pronásledování církve komunistickým režimem.
Nevyhýbá se také obnově školství. Založil Biskupské gymnázium Varnsdorf a obnovil Biskupské gymnázium Bohosudov.

Interdiecézní působení
V rámci České biskupské konference působil biskup Koukl ve funkci předsedy subkomise pro migranty a též subkomise pro rómské obyvatelstvo.

V roce 1993 byla (po více než 300 letech) na území České republiky založena nová diecéze se sídlem v Plzni. Vznikla sloučením farností patřících do jiných diecézí. Největší část území předala pražská arcidiecéze, na druhém místě to byla českobudějovická diecéze a na třetím litoměřická, která předala celkem sedm farností: Jesenice, Podbořánky, Velká Chmelištná, Malměřice, Stebno, Petrohrad a Žihle.
V této souvislosti požádala též pražská arcidiecéze litoměřickou diecézi o předání šesti farností: Nymburk, Kostomlaty, Lysá nad Labem, Milovice, Veleliby a Všejany. Náhradou dostaly Litoměřice od Prahy celkem pět farností: Doksany, Dolánky, Libotenice, Dolní Počáply a Chotěšov. Dlouho zůstala nevyřešena otázka příslušnosti farnosti Vejprty. Původně patřila pražské arcidiecézi, pak měla přejít do litoměřické diecézi, avšak posléze byla přidělena plzeňské diecézi, aby nakonec od 1. ledna 2013 byla připojena k litoměřické diecézi.

Obnova vztahů s německými sousedy

Když se po listopadu 1989 opět otevřely po 40 letech hranice, začala litoměřická diecéze díky biskupu Kouklovi, který výtečně ovládal němčinu, postupně navazovat přátelské vztahy s diecézemi v sousedních zemích. Patřily k nim zvláště německé diecéze Bamberg, Eichstätt, Essen, později Fulda a Drážďany. Tyto kontakty se postupně stále více rozšiřovaly a týkaly se nejen biskupství, ale i různých církevních institucí, jako třeba diecézní charita.

Diecéze Eichstätt má jedinou katolickou univerzitu v Německu, na níž umožňuje též studium českých bohoslovců. Přátelské styky se vyvinuly také mezi Křesťanskou akademií a Ackermann-Gemeinde v Mnichově, jejíž pobočky pracují i v řadě dalších německých diecézí.
Začaly se uskutečňovat vzájemné návštěvy, pořádaly se diskuse a sympozia na nejrůznějších úrovních (v Jihlavě, Mariánských Lázních, Praze, Bambergu a Mnichově) s cílem vybudovat přátelské vztahy na základě rozboru a pochopení situace v minulosti, a tak postupně odstraňovat oboustranné překážky. Na známých poutních místech: ve Filipově, Hejnicích a Bohosudově se při výročních poutích začaly konat společné bohoslužby, jichž se spolu s Čechy účastnili i Němci a Poláci.

Němečtí sousedé tak díky aktivitě biskupa Koukla měli možnost se osobně seznámit s konkrétní situací v litoměřické diecézi, z ní byli po skončení II. světové války vysídleni. Vznikla řada peněžních sbírek na opravy kostelů a kulturních památek především pro ty farnosti, odkud generace vysídlených Němců pocházely. Podstatnou pomoc při opravách církevních objektů poskytla organizace Renovabis se sídlem ve Freisingu, která pravidelně rozděluje finanční prostředky na pomoc bývalým komunistickým státům. V litoměřické diecézi se jedná o Bohosudov, Ústí nad Labem, Hejnice, Kadaň a mnoho jiných míst. Postupně vznikala přátelství mezi jednotlivými německými městy a jejich institucemi (městská zastupitelstva, školy a různé spolky).

Angažoval se v Sudetoněmeckém Landsmannschaftu a zásadně se podílel na česko-německém usmíření. V roce 2005 se Koukl stal prvním Čechem od dob Lva Prchaly, kterému sudetští Němci udělili Evropskou cenu Karla IV.

Svatořečení Zdislavy z Lemberka
Na žádost biskupa Koukla papež Jan Pavel II. během své návštěvy v Olomouci svatořečil 22. května 1995 Zdislavu z Lemberka před více než sto tisíci věřícími na letišti v Olomouci-Neředíně. Toto svatořečení mělo i další konsekvence. Dne 5. října 1996 byl chrám sv. Vavřince a bl. Zdislavy v Jablonném v Podještědí za přítomnosti zmocněnce Vatikánu kardinála Gantina povýšen na baziliku minor. V litoměřické svatoštěpánské katedrále pak byla uložena část ostatků této mimořádné světice. Na žádost biskupa Koukla vyhlásil papež 24. října 2000 sv. Zdislavu, vedle sv. Felixe a Viktorina, hlavní patronkou litoměřické diecéze.

Od roku 1995 začala vydávat litoměřická diecéze i svůj měsíčník "Zdislava".

Povodně 2002
V létě 2002 postihly téměř celé Čechy velké povodně, které způsobily obrovské škody. Před velkou vodou muselo být evakuováno na 200 tisíc obyvatel, tisíce lidí přišlo dočasně nebo trvale o střechu nad hlavou a o veškerý majetek. Povodeň zasáhla na 753 obcí. Odhadovaná celková škola dosáhla výše sto miliard korun. V sídlech diecézních charit, tedy i v Litoměřicích, vznikly koordinační týmy pro pomoc lidem. Účinně pomohli i lidé ze zahraničí, zvláště z Německa, třebaže i tam povodeň způsobila velké škody. V litoměřické diecézi rozvodněné Labe nenahraditelně poškodilo řadu kulturních i církevních památek, například Počaply, Žernoseky, Terezín, Štětí, Křešice, Mělník a další. Z této přírodní katastrofy se diecéze, zvláště památky, vzpamatovávaly ještě mnoho let. Díky Kouklem vytvořeným institucím jako jsou diecézní a farní charity, přátelům v zahraničí i osobním povzbuzováním všech postižených, byly následky povodní částečně zmírněny, zvláště na úrovni mezilidských vztahů.

Závěr života

Podle církevního práva nabídl v roce 2001 biskup Koukl po dosažení 75 let papeži svou rezignaci. Jan Pavel II. ji přijal až v době jmenování nového biskupa. K tomu došlo 24. prosince 2003, kdy se biskupského úřadu ujal Mgr. Pavel Posád. Od 24. prosince 2003 se stal Koukl emeritním biskupem. V roce 2004 se litoměřické diecéze ujal biskup Pavel Posád a biskup Josef Koukl žil jako emeritní biskup dále v Litoměřicích v biskupské rezidenci. Byl novým biskupem ustanoven biskupským vikářem pro zahraničí. Tuto funkci vykonával i když mu slábl zrak a ubývaly síly. Jako emeritní biskup zažil, kromě svého bezprostředního nástupce biskupa Pavla Posáda, ještě i svého dalšího nástupce biskupa Jana Baxanta.

I v závěru života se velmi rád a často setkával s lidmi, zvláště mladými, a pastýřsky je připravoval na svátosti církve i životní situace. Ze svého důchodu si nechával jen na nejnutnější výdaje, zbytek rozdal chudým a potřebným.

Zemřel v biskupské rezidenci 22. května 2010 časně ráno ve věku 83 let. Pohřben byl do biskupské hrobky na městském hřbitově v Litoměřicích 29. května 2010.

7. července 2010 uloupili zloději z hrobu biskupa Koukla řetěz s křížem a prsten ze žlutého kovu. Tyto předměty sebrali přímo z jeho tělesných ostatků.

18. března 2011 byla na jeden z pilířů v katedrále sv. Štěpána v Litoměřicích umístěna pamětní deska se jménem Josefa Koukla. Na kamenné desce z indické žuly je vyobrazen biskupský znak biskupa Koukla a uvedeny jeho základní životopisné údaje (včetně data jeho biskupského svěcení a nástupu na biskupský stolec) a latinský nápis "Svým životem v pravdě vydal svědectví o Boží lásce". Pamětní desku požehnal 3. dubna 2011 po mši svaté litoměřický biskup Jan Baxant. Biskupové litoměřické diecéze bývali v minulosti pohřbíváni přímo v katedrále sv. Štěpána. Od počátku 19. století, kdy byla jejich těla ukládána do biskupské hrobky na novém litoměřickém hřbitově (první z nich, takto pohřbený, byl biskup Ferdinand Kindermann), se stalo tradicí, že jejich jména připomínají v katedrále právě pamětní desky.

Bibliografie
 Morální teologie. Všeobecná část, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta 1976. 100 s.
 Morální teologie. Nauka o ctnostech a povinnostech z nich, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta 1976. 32 s.
 Morální teologie. Část speciální, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta 1984. 181 s.
 Morální teologie, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta 1986. 82 s.
 Morální teologie. Část všeobecná a základní, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta [s.d.]. 167 s.
 Morální teologie. De sacramentis, Litoměřice: Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta [s.d.]. 27 s.
 Vojtěch TKADLČÍK – Josef KOUKL – František KOPECKÝ, Diskusní příspěvky k encyklice "Humanae vitae". Články, korespondence, [s.l.] [s.d.]
Časopisecké studie, zejména: Duchovní pastýř. Příspěvky ve sbornících.

Galerie

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura

 Bohemikální autoři. Křesťanství (1901–2000), Praha: Centrální katolická knihovna 2001 [cit. 2005-07-31].
 HANUŠ Jiří, Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů, Brno 2005, s. 74.
 MACEK Jaroslav: Biskupství litoměřické, Karmelitánské nakladatelství : Kostelní Vydří, 2005, , s. 146–151.
 NOVOTNÝ Vojtěch: Katolická teologická fakulta 1939–1990. Prolegomena k dějinám české katolické teologie druhé poloviny 20. století, Praha: Karolinum, 2007.

Související články
 Diecéze litoměřická
 Seznam litoměřických biskupů
 Seznam českých nositelů titulu monsignore
 Kolegiátní kapitula Všech svatých na Hradě pražském
 Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta

Externí odkazy

  Nekrolog v Českolipském deníku
  www.catholic-hierarchy.org
 Josef Koukl na stránkách Centra dějin české teologie KTF UK
 25. výroční vysvěcení Josefa Koukla na biskupa

Litoměřičtí biskupové
Čeští teologové
Katoličtí teologové
Čeští profesoři teologie
Vyučující na Katolické teologické fakultě Univerzity Karlovy
Čeští skauti
Pohřbení na hřbitově v Litoměřicích
Osobnosti litoměřické diecéze
Narození v Brně
Narození 8. listopadu
Narození v roce 1926
Úmrtí 22. května
Úmrtí v roce 2010
Muži
Úmrtí v Litoměřicích


text:
Baliganur is a village in the Krishnagiri taluk of Krishnagiri District, Tamil Nadu, India. Baliganur is 20 km far from the district headquarters Krishnagiri . It is 231 km far from the state capital Chennai.

Baliganur is a name derived from balika which means young girl. The village is referred to as Gangakulam (Tamil: கங்காகுலம்).

In the modern age people can recognise as the Black Hill Village (Karimalai), after a hill located right in front of the village. It is surrounded by minor forest on one quarter.

Agriculture in Baliganur

The important crops of Baliganur Village are rice, ragi, banana, tomato, coconut, mango, groundnut, vegetables and flowers. The village has an excellent scope for agri business.

Population

Jallikattu Festival
The bull-baiting sport known as Jallikattu is practiced in Baliganur during the annual Thai Pongal festival, using highly trained bulls and malai madus.

Geography
The nearest towns are:
 Rayakottai (7.1 km)
 Veppanapalli (20.6 km)
 Shoolagiri (25.5 km) and
 Hosur (40.5 km)

The nearest villages are Bellampalli, Ennekol Pudur, Chikkapoovathi, Alappatti, and Madepatti.

Education

Nearby schools
 Nalanda Matriculation Higher Secondary School
 R C Fathima Boys High School
 SVC Matriculation School
 Municipal Higher Secondary School
 Government Boys Higher Secondary School

Nearby colleges
 Government Arts College
 Government Arts and Science College for Women
 A.E.S. Teacher Training Education Institute
 Arignar Anna College

Nearby banks
 Tamilnad Mercantile Bank, Ltd., Krishnagiri
 Union Bank of India, Krishnagiri
 Indian Bank, Royakottah
 State Bank of India, Krishnagiri town

References

Villages in Krishnagiri district

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Bukovany is a municipality and village in Olomouc District in the Olomouc Region of the Czech Republic. It has about 700 inhabitants.

Bukovany lies approximately  east of Olomouc and  east of Prague.

References

Villages in Olomouc District


text:
Metamynodon is an extinct genus of amynodont rhino that lived in North America (White River Fauna) and Asia from the late Eocene until early Oligocene, although the questionable inclusion of M. mckinneyi could extend their range to the Middle Eocene. The various species were large, displaying a suit of semiaquatic adaptations similar to those of the modern hippopotamus despite their closer affinities with rhinoceroses.

Taxonomy

Metamynodon is a member of the extinct family Amynodontidae, sometimes called "swamp rhinos" as they were once all believed to be semi-aquatic. It is split into two tribes: the semi-aquatic Metamynodontini–Paramynodon, Sellamynodon, Megalamynodon, and Metamynodon–and the tapir-like Cadurcodontini–Procadurcodon, Zaisanamynodon, Cadurcodon, and Cadurcotherium. The Metamynodontini are found across the world, with Paramynodon from Myanmar, Sellamynodon from Romania, and Megalamynodon and Metamynodon from North America. Megalamynodon is likely the ancestor of Metamynodon, though it is possible it could have evolved from an Asiatic ancestor.

Metamynodon was first described in 1887 by William Berryman Scott and Henry Fairfield Osborn based on a skull of M. planifrons found in the White River Formation.

In 1922, paleontologist Clive Forster-Cooper initially described tooth remains from Balochistan, Pakistan as M. bugtienses before returning 2 years later and reassigning it to the genus Paraceratherium.

Metamynodon bones are common in Early Oligocene riverbed deposits of Badlands National Park in South Dakota, giving them the nickname "the Metamynodon channels."

In 1981, a large jawbone, 41723-5, from Brewster County, Texas was described as M. mckinneyi, named after one of the discoverers Billy Pat McKinney, and was found in an area dated to 43 mya in the Late Eocene. The jawbone and tusks were more massive than that of M. chadronensis, and it could represent either a transitional phase between Amynodon and M. chadronensis, or simply a migrant to the area.

Description

Metamynodon planifrons, the largest species, was about  in length and  in weight, and, although it was distantly related to modern rhinos, looked more like a hippo (Hippopotamus amphibius). Its front legs had four toes instead of the three found in modern rhinos.

Like other swamp rhinos, Metamynodon has large canines, and Metamynodonts generally have larger canines than other swamp rhinos. The shortened snout and large nostrils indicate Metamynodon had a prehensile lip. Metamynodonts were more brachycephalic and had a broader than longer snout. The nostrils would have been on the top portion of the snout like the modern hippo. As other aquatic mammals, Metamynodon had a poorer sense of smell than other swamp rhinos. The eyes were located high on the skull so it could see while also being completely submerged. It had a dental formula of .

Like other aquatic mammals, Metamynodon had small neural spines projecting upwards from the thoracic vertebrae, indicating weak neck muscles, which probably was due to buoyancy and a lack of necessity to support the head while submerged. The ribcage was broad and Metamynodon had a barrel-like chest similar to the hippo, which could either be an adaptation to an expanding digestive tract or to develop muscles necessary to prevent rolling over in the water. Like other aquatic mammals, the leg muscles–popliteus in the knee; gastrocnemius,  soleus, and peroneus tertius in the calf; and extensor digitorum longus in the foot–were all large and well-developed, probably to exert more force while walking and to better wade through muddy soil.

Paleobiology

Like other Metamynodonts, Metamynodon was semi-aquatic. Like the modern hippo, Metamynodon was likely a grazer, feeding on grass and tough plant material at night and residing in the water during the day. Like hippos, males may have used their large tusks for fighting or for finding food in river banks. They went extinct in the Late Oligocene.

The Early Oligocene Badlands National Park were probably streams coursing through grasslands, gallery woodlands, and savannas. Metamynodon was probably abundant and restricted to the streams; common in the gallery woodlands were the horse Mesohippus and artiodactyl Merycoidodon; and in the savannas there were the lagomorph Palaeolagus, the deer-like Leptomeryx and Hypertragulus. During the Whitneyan stage of the NALMA classification, still in the Early Oligocene, Metamynodon becomes more rare.

The Early Oligocene Badlands National Park had several carnivores: the dog-like Hyaenodon, the dog Hesperocyon, the bear dog Daphoenus, the nimravid Dinictis, and the weasel-like Paleogale. It also had a wide array of other animals including: the entelodonts Daeodon and Archaeotherium; the deer-like Leptomeryx and Protoceras; the rodents Ischyromys, Eumys, and Megalagus; the lizard Peltosaurus; and the small metatherian Herpetotherium. A turtle, Oligogopherous, has also been found, along with isolated fish fossils.

See also
Astrapotherium
Coryphodon

References

Oligocene rhinoceroses
Cenozoic mammals of North America
Eocene animals of North America
Oligocene animals of North America
White River Fauna
Fossil taxa described in 1887


text:
Boppard (en allemand :  ) est une ville sur la rive gauche du Rhin, en face des châteaux-forts nommés les frères ennemis Liebenstein et Sterrenberg, au sud de Coblence dans le Land de Rhénanie-Palatinat en Allemagne.

La création de la ville remonte à l'époque celtique où son nom était Boudobriga , c'est-à-dire « la forteresse de la victoire ». Fortification romaine au .

Boppard était au Moyen Âge une ville impériale libre.

Histoire

Géographie
Boppard se trouve dans la vallée du Haut-Rhin moyen, à  de Coblence. Cette vallée encaissée longue de , qui a été creusée par le Rhin, est classée depuis 2002 au Patrimoine mondial de l'UNESCO. Elle dessine les limites orientales de la commune : faubourgs de Hirzenach, Bad Salzig et Boppard.

Au nord de Boppard, le Rhin décrit son plus grand méandre : le Bopparder Hamm, toponyme qui, localement, sert plutôt à désigner le vignoble local. Un belvédère surplombe ce méandre : le Vierseenblick, qui doit son nom au fait que deux collines découpent l'horizon de telle façon que le Rhin prend l'aspect de quatre lacs. Le bois de Boppard s'étend sur , ce qui en fait la deuxième plus grande forêt de Rhénanie-Palatinat.

Selon le Service Fédéral de Cartographie et de Géodésie, Boppard se dresse à une altitude de  ; mais le point culminant de la commune, la Fleckertshöhe, a une altitude de .

Depuis 1969, Boppard est rattachée à l'arrondissement de Rhin-Hunsrück, dont elle forme le district le plus septentrional.

Monuments

 L'église Saint-Séverin, de style roman tardif.
 L'église gothique des carmélites avec sa très belle décoration : stalles (vers 1460) et monuments funéraires de style Renaissance.
 Le prieuré de Hirzenach

Personnalités nées dans la ville
 Thierry V Bayer de Boppard, évêque de Worms puis évêque de Metz.
 Fritz Strassmann.
 Michael Thonet.
 Alain Tourret.
 Joachim Caesar.
 Severin Roesen (1815-1872), peintre.

Personnalités mortes dans la ville
 Jeanne de Palatinat-Simmern (1512-1581), abbesse de l'abbaye de Marienberg.
 Antoine Ernst (1796-1841), homme politique belge.
 Boris Skossyreff (1896-1989), roi éphémère d'Andorre.

Notes

Articles connexes
 Liste des établissements romains en Germanie inférieure

Liens externes
 Site officiel de la ville de Boppard
 Site du comité de jumelage entre Boppard et Amboise (France)

Ville en Rhénanie-Palatinat
Ville libre d'Empire
Lieu d'exécution de la Shoah en Allemagne


text:
The 2016 Estoril Open (also known as the Millennium Estoril Open for sponsorship purposes) was a tennis tournament played on outdoor clay courts. It was the second edition of the Estoril Open, and part of the ATP World Tour 250 series of the 2016 ATP World Tour. The event took place at the Clube de Ténis do Estoril in Cascais, Portugal, from 25 April – 1 May 2016.

Singles main draw entrants

Seeds

 Rankings are as of April 18, 2016.

Other entrants
The following players received wildcards into the singles main draw:
  Frederico Ferreira Silva
  Pedro Sousa
  Fernando Verdasco

The following players received entry from the qualifying draw:
  Andrea Arnaboldi
  Steven Diez
  Stéphane Robert
  Elias Ymer

Withdrawals
  Gilles Müller → replaced by  Daniel Gimeno-Traver
  Tommy Robredo → replaced by   Benjamin Becker
  Jo-Wilfried Tsonga → replaced by   Michael Berrer
  Dmitry Tursunov → replaced by  Rogério Dutra Silva

Doubles main draw entrants

Seeds

 Rankings are as of April 18, 2016.

Other entrants
The following pairs received wildcards into the doubles main draw:
  Felipe Cunha e Silva /  Frederico Gil
  Kyle Edmund /  Frederico Ferreira Silva

The following pair received entry as alternates:
  Rui Machado /  Pedro Sousa

Withdrawals
Before the tournament
  Marc López (abductor injury)

Champions

Singles

  Nicolás Almagro def.  Pablo Carreño Busta, 6–7(6–8), 7–6(7–5), 6–3

Doubles

  Eric Butorac /  Scott Lipsky def.  Łukasz Kubot /  Marcin Matkowski, 6–4, 3–6, [10–8]

References

External links
 Official website


text:
Damiana Hortensia Morán Amarilla (n. Yaguarón, Paraguarí, Paraguay) es una figura pública, y docente famosa por ser la tercera mujer que denunció al ex obispo católico y ex Presidente de la República del Paraguay Fernando Lugo por paternidad irresponsable. También escribió un libro titulado El pastor Mentiroso en el cual relata como conoció a Fernando Lugo.

Biografía
Tiene un Profesorado en Educación Escolar Básica. Hortensia Morán, apareció un día después de que Benigna Leguizamón afirmara que tuvo un hijo con Fernando Lugo. BBC informa que las pruebas de ADN han demostrado que Lugo no es el padre del hijo de Morán.

Referencias

Socialités
Yaguaroninos


text:
Макс Бралиър () е американски писател, автор на бестселъри в жанра детска литература. Писал е и под псевдонима Джак Шабърт ().

Биография и творчество
Макс Бралиър е роден на 8 септември 1983 г. в Белмонт, Масачузетс, САЩ, в семейството на Джес Бралиър, издател, е Сали Шабърт. Завършва Итака Колидж през 2005 г. с бакалавърска степен по филмова продукция и творческо писане.

Първата му документална книга "Reasons To Smoke" е публикувана през 2007 г. През 2011 г. започва да пише книги за деца.

През 2015 г. е издадена книгата му "Бягството на неоновия кренвирш" от детската поредица "Галактически хотдог".

Същата година е издадена и книгата му "Последните деца на земята" от едноименната поредица. Тя става бестселър, както и другите книги от поредицата.

През юли 2014 г. се жени за Алис Даймънд. Имат дъщеря – Лили.

Макс Бралиър живее със семейството си в Ню Йорк.

Произведения

Като Макс Бралиър

Серия "Можеш ли да оцелееш в зомби апокалипсиса?" (Can You Survive the Zombie Apocalypse?)
 Can You Survive the Zombie Apocalypse? (2011)
 Highway to Hell (2016)

Серия "Галактически хотдог" (Galactic Hot Dogs)
 Cosmoe's Wiener Getaway (2015)Галактически хотдог: Бягството на неоновия кренвирш, изд.: "ProBook", София (2017), прев. Боряна Даракчиева
 The Wiener Strikes Back (2016)
 Revenge of the Space Pirates (2017)

Серия "Последните деца на Земята" (Last Kids on Earth)
 The Last Kids on Earth (2015)Последните деца на земята, изд.: "ProBook", София (2017), прев. Боряна Даракчиева
 The Zombie Parade (2016)
 The Nightmare King (2017)
 The Cosmic Beyond (2018)

Серия "Академия на рицарите лего" (Lego Nexo Knights Academy)
 The Forbidden Power (2017)
 The School Sorcerer (2017)

Участие в общи серии с други писатели

Серия "Време за приключения" (Adventure Time)
 How to Catch a Princess (2013) – с Шейн Л. Джонсън
 A Christmas-Tastic Carol (2014)
от серията има още 5 романа от различни автори

Сборници
 Tales from the Land of Ooo (2013)

Документалистика
 Reasons To Smoke (2007)
 Reasons to Drink (2009)
 Toilet Trivia (2009)
 Man Enough? (2012)

Като Джак Шабер

Серия "Училище "Елементарно зло" (Eerie Elementary)
 The School Is Alive! (2014)
 The Locker Ate Lucy! (2014)
 Recess Is a Jungle! (2016)
 The Science Fair is Freaky! (2016)
 School Freezes Over! (2016)
 Sam Battles the Machine! (2017)
 Classes Are Canceled! (2017)
 The Hall Monitors Are Fired! (2018)
 The Art Show Attacks! (2018)

Източници

  Биография и библиография във "Fantasticfiction"
  Биография и библиография като Джак Шабер във "Fantasticfiction"
  Биография и библиография в "Goodreads"
  Биография в официалния сайт
  Биография в "Famous Birthdays"
  Съобшение за брак в "Ню Йорк Таймс"

Външни препратки
  на Макс Бралиър

Американски детски писатели
Американски писатели на хоръри
Американски хумористи


text:
Hjalmar Elworth, född 16 november 1824 i Stockholm, död 12 juli 1887 i Jönköping, var en svensk fortifikationsofficer, ingenjör och järnvägsdirektör.

Hjalmar Elworth var utomäktenskaplig son till John Ericsson och officersdottern Caroline Lilliesköld, senare gift med Carl Johan Schlyter. Till en början uppfostrades han hos sin faster prostinnan Carolina Odhner och blev därmed fosterbror till Clas Theodor Odhner. Han var elev vid Skara skola och därefter elev vid Trollhätte kanals byggnation och blev 1845 arbetschef där. 1841 hade han blivit furir vid Västgöta-Dals regemente, avlade 1843 officersexamen och blev därefter först sergeant och sedan underlöjtnant vid Bohusläns regemente. 1849 avlade han avgångsexamen från Högre artilleriläroverket och 1850 civilingenjörsexamen. Samma år befordrades han till löjtnant vid Bohusläns regemente och blev 1851 generalstabsofficer. 1852-1854 fungerade han som arbetschef vid bygget av Härnösands kanal och förflyttades 1855 till Väg- och vattenbyggnadskåren, det område där han redan tidigare haft sin främsta sysselsättning. Han befordrades samma år till kapten och blev även stationsingenjör vid Styrelsen för statens järnvägsbyggnader vid södra stambanan. 1857 utsågs Elworth till distriktsingenjör. 1862 blev han tillförordnad intendent vid Statens järnvägstrafik och erhöll samma år avsked från sin militära position. 1863 blev Elworth intendent vid första distriktet och ledamot av Styrelsen för statens järnvägstrafik och 1866 tillförordnad föredragande för ban- och maskinavdelningarna där. 1870 blev Elworth överdirektör för ban- och maskinavdelningarna, från 1873 enbart för banavdelningen.

Elworth var även ledamot av vattenlagskommittén 1864, ledamot av kommittén för uppgörande av plan för enskilda järnvägsanläggningar 1869-1870 och av norrländska järnvägskommittén 1885. Han blev riddare av Vasaorden 1869 och kommendör av 1:a klass av samma orden 1882, riddare av Nordstjärneorden 1862, riddare av Sankt Olavs orden 1871 och riddare av Dannebrogorden. Han var från 1872 ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Han gifte sig i Vänersborg 8 september 1855 med Sophia Magdalena Fahlman (född 28 mars 1834 i Härnösand, död 4 november 1921 i Jönköping).

Källor

Noter

Svenska ingenjörer under 1800-talet
Mottagare av Dannebrogorden
Mottagare av Sankt Olavs orden
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Födda 1824
Avlidna 1887
Män
Militärer från Stockholm


text:
Chopper is a hip hop music subgenre that originated in the Midwestern United States and features fast-paced rhyming or rapping. Those that rap in the style are known as choppers, and rapping in the style is sometimes referred to as chopping. The style is one of the major forms of Midwest hip hop, though by the early 2000s, it had spread to other parts of the United States including California and New York City, and it has spread around the world since.

Chopper style places an emphasis on speed of pronunciation, and as such is commonly attributed to some of the fastest professional rappers, such as Bone Thugs-N-Harmony, Mac Lethal, Twista, Big L, Tech N9ne, Twisted Insane, Busta Rhymes, Rebel XD, Krizz Kaliko and Jaz-O. Vocalist Oli Peters of the tech-death band Archspire is also heavily influenced by this style.

Etymology
The word "chopper" was first used in street and hip hop slang to refer to an automatic firearm. The word has also been used as an informal word for helicopter. The linkage to automatic firearms and helicopters are the rapid "tat-tat-tat" sound they make. This may have an analogous relation to fast-paced rap. One of the first rappers who popularized this style of rap, Twista, in a song with Tech N9ne entitled "Worldwide Choppers" implied this in his lyrics, "I'm finna be usin' it as energy, watch how radiant I'ma be / Like a helicopter when the words fly" was used to loosely describe the style of fast-paced rap, but the usage of the term was made more widespread when rap artist Tech N9ne released a series of posse cuts with other chopper-style rap artists from around the world in 2007, 2009, 2011 and 2015 including "Midwest Choppers" and "Midwest Choppers 2", "Worldwide Choppers" and "Speedom (Worldwide Choppers 2)". The trend of naming songs in this fashion spread, with examples such as DCVDNS & Tamas's track "German Choppers" and the Undaground Choppers series produced by DJ Lil Sprite, which currently includes ten installments.

The word "chopper" can simply be used for any rapper that uses a fast-paced style in their lyrics. The word is also used as a verb, as in "chopping" or "to chop", in describing the action of rapping at high speeds.

Characteristics
Chopper rap is typically characterised by the inclusion of twice or three times as many syllables to each bar and line as would be found in most other forms of rap. Sophisticated rhyme schemes are also an important element of the style. The inclusion of two or three times as many syllables in the bars causes the lyrics to be described as being in "double-time" or "triple-time". The beat tempo of chopper songs, particularly from the Midwest, tends to range from 90 BPM to 180 BPM, a much higher range than most other rap genres. Maintaining the quality of lyrics in terms of rhyming and substance while increasing speed of delivery is one of the key aspects of the style.

The term "chopper" does not imply any thematic characteristics, and songs in the style touch on a wide range of subjects. One subgenre chopper rappers often cross into is horrorcore, seen in Tech N9ne's "Am I a Psycho?" featuring Hopsin and B.o.B or the rapper Twisted Insane's albums. Midwest rapper Prozak explained that the style often revolves around "dark beats and lyrics" in the DVD The Hitchcock of HipHop.

History

1980s – Origins of fast rapping
Although the subgenre of chopper-style hip hop did not achieve broad mainstream appeal until the early–mid 1990s through artists such as Bone Thugs-n-Harmony and Twista, the style has been around for decades. The first group to rap at high speeds on record were the Treacherous Three with the release of "New Rap Language" in 1980. Throughout the lyrics of the song, member Kool Moe Dee is continually referred to as the originator of the fast style:

Kool Moe Dee went on a year later to use one of the verses in this song to demolish Busy Bee in the famous New York rap battle in 1981.

The style of rapping fast was also popular with Jamaican rappers in the early 1980s with releases by Daddy Freddy ("Joker Lover"), Shinehead ("Rough and Rugged") and Peter King ("Me Neat, Me Sweet").

In the 1990s, the style spread to the West Coast, with artists at "The Good Life" such as Ellay Khule, Freestyle Fellowship, CVE, Riddlore, Chubb Rock, Mikah 9 and many other Project Blowed affiliates adopting the style.

1990s – Emergence of chopper rap as a distinct and popular style
Although the style of rapping at high speeds had existed in both the East Coast and West Coast scenes as well as abroad, it was not until the 1990s that the style began to emerge as a distinct and popular form of hip-hop. The Dayton Family and Twista were active in the Midwest in the early 1990s and developed the use of chopper rapping as their main style. This ushered in a wave of chopper acts from the Midwest that began to receive attention, such as Twista in Chicago and the group Bone Thugs-n-Harmony from Cleveland. Bone Thugs-n-Harmony signed to Eazy-E's Ruthless Records in 1993 and their 1994 EP Creepin on ah Come Up reached #12 on the Billboard 200 charts. Their next albums E. 1999 Eternal (1995) and The Art of War (1997) both reached #1 on the Billboard 200 chart and also produced the 1996 single "Tha Crossroads" which reached #1 on the Billboard Hot 100 singles chart. This success helped to popularize the chopper style across the United States and beyond. During this period, many other rappers in the Midwest that would go on to become highly successful began their rapping careers as underground artists releasing songs in the chopper style, such as Eminem and Tech N9ne.

At the same time Twista and The Dayton Family were popularising the style in the Midwest, New York emcee Jaz-O (also known at the time as The Jaz) was using the fast-paced chopper rap style in his music, releasing his debut album Word to the Jaz in 1989 and To Your Soul in 1990. Jaz-O was the mentor of the then-unknown Jay-Z, and these albums included the first songs Jay-Z was ever on, "Hawaiian Sophie" and "The Originators". In this way Jay-Z began his career in the chopper style of rap before moving into slower forms, and in the liner notes of Vol. 2... Hard Knock Life he describes this, saying of "The Originators" that "we was using that fast style that everybody seems to be using now". Vol 2... Hard Knock Life also included the single "Nigga What, Nigga Who (Originator 99)" as a sequel to their previous chopper-style collaboration. Also active in New York in the late 1990s was Latino rapper Big Pun, who was known for his fast-paced, witty lyrics and ability to rap for long periods of time without taking a breath, very much in the manner of the chopper style.

2000–present – Spread across the globe

In 1999, Missouri rapper Tech N9ne and his business partner Travis O'Guin founded the independent record label Strange Music. Anghellic, Tech N9ne's first album released through Strange Music, sold 278,000 copies and marked his breakthrough from an underground artist to a commercial success. He continued to release albums on the independent label regularly, with six further albums in the 2000s alone, and became established as one of the major chopper artists. His "Tech N9ne Collabos" series, so far consisting of eight albums released between 2007–2017, is a collection of albums featuring other artists on every track, through which Tech N9ne has introduced a wide range of artists to his substantial fanbase. The albums include collaborations from fellow Strange Music artists such as Krizz Kaliko, Yukmouth and Kutt Calhoun; as well as other chopper rappers, other rappers who do not normally rap in chopper style, and some rock artists. Due largely to the success of Tech N9ne's career Strange Music has become a major independent record label and hosts a sizeable roster of artists including many in the chopper genre.

The 2000s also saw mainstream success come for some of the earliest choppers. Twista's fourth studio album, Kamikaze, topped the Billboard 200 chart in 2004, and his next three albums all reached the chart's top 10. Bone Thugs-n-Harmony released five albums from 2000–2010, all of which charted in the top 50 positions of the Billboard 200. Throughout the 1990s, New York rapper Busta Rhymes had been creating music, first as a part of the group Leaders of the New School from 1989–1993 and then as a solo artist from then onwards. Beginning with his 1998 album E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front he began to rap at faster speeds on some songs, and throughout the time since then he has incorporated chopper-style rapping on several of his successful tracks, such as 2001's "Break Ya Neck" and his guest verse on Tech N9ne's 2011 single "Worldwide Choppers", leading many to consider Busta Rhymes a chopper rapper. Rhymes' music was highly successful throughout the 2000s, and his unorthodox style is considered by some to be one of the most significant developments in the style in recent times.

The 21st century has seen chopper rap spread from its roots in the Midwest and in New York around the world of hip hop. In the South, rappers such as Chamillionaire and Yelawolf have utilised the style, while on the West Coast rappers such as San Diego-born rapper Twisted Insane and Snow Tha Product from San Jose regularly rap in the chopper style. The style has also spread to Europe, with Danish rapper U$O and Turkish rapper Ceza both featuring on Tech N9ne's aforementioned single "Worldwide Choppers", and particularly to Germany. German rappers such as Samy Deluxe, , Kollegah, ,  and .  featured American choppers Twisted Insane and Wrekonize on his single "Thron". The style has also been adopted in Asia, with Korean rapper Outsider being known for his very high speeds rapping in the Korean language.

See also
 Alternative hip hop
 List of hip hop genres
 Scat singing
 Trap
 Footwork
 Mumble rap

References

1990s in music
2000s in music
2010s in music
American hip hop genres


text:
Boyd Cooper (* um 1975) ist ein australischer Badmintonspieler.

Karriere
Boyd Cooper war 2004 und 2005 bei den Australian Open erfolgreich. 2005 siegte er bei den New Zealand Open. Bei den Ozeanienmeisterschaften gewann er in den Einzeldisziplinen von 1999 bis 2004 drei Bronzemedaillen.

Sportliche Erfolge

Referenzen

Badmintonspieler (Australien)
Australischer Meister (Badminton)
Australier
Geboren im 20. Jahrhundert
Mann


text:
Ur-nammu vagy Ur-namma (sumer  ur-dnam-mu, "az isteni sors fia") a III. uri dinasztia első királya (középső kronológia: i. e. 2112 – i. e. 2095 között) volt a sumer királylista szerint. A gutik uralmát megdöntő Utu-héngál – egyes kutatók szerint az apja, mások szerint a testvére vagy apósa – nevezte ki Ur katonai helytartójává, akinek örökébe lépett a Sumer feletti hatalomban. Utóda fia, Sulgi volt. A III. uri dinasztia uralmát nevezzük "sumer reneszánsz"-nak, amelyik az Akkád Birodalom és a gutik uralma után a sumerek utolsó nagy felvirágzását hozta.

Uralkodása

Ur-nammu eredetileg csak sagin volt, majd Ur urának, Uruk urának, Sumer és Akkád királyának nevezte magát, de későbbi feliratain már elhagyta Uruk említését. Hatalmának elismerését örökíti meg Haskamer pecsétje, amelyen ő, mint Iskun-Szín – Ur főistene – főpapja (pateszi), Ur-nammu szolgája hódol Ur-nammu, a "hatalmas hős, Ur királya" előtt. Urban lányát, Ennirgálannát nevezte ki Nanna entu–papnőjévé, Urukban pedig egyik fiát Inanna en-papjává.

Székhelyét Urban tartotta, nem költözött az ekkor tekintélyesebb Urukba Utu-héngál halála után, mivel a déli tengeri kereskedelem központja Ur kikötője volt, s ez a kereskedelem a nyugati kapcsolatok bizonytalansága miatt különösen fontos volt. Nem sikerült ugyanis az Akkád Birodalom által birtokolt szíriai területeket visszaszerezni. Uralma alatt tartotta Uron kívül Urukot, Eridut és építkezett Nippurban, Larszában, Kesben, Adabban. Közvetített ugyanakkor az észak-akkádi városállamok – Girtab, Apiak, Marad, Aksak – közötti vitákban. Egyik fiát eljegyezte Mári királyának, Apilkínnek lányával, Taramurammal.

Nincs nyoma, annak, hogy Ur-nammu háborúzott volna, a guti uralom teljesen tönkretette a városokat, nem tudtak ellenállást kifejteni. Csak délen volt egyetlen jelentős hatalom, a Gudea dinasztiája által vezetett Lagas, amelynek enszije Ur-nammu hatalomra kerülésekor a rövid ideig uralkodó Nammahani volt, de utána Lagas is Ur uralma alá került. Úgy tűnik, hatalmának kiterjesztését diplomáciai úton és vallási befolyásának növelésével érte el. Ez utóbbinak része volt családtagjainak papi kinevezése, valamint építkezései. Sztéléi statikusak, vallási szertartásokat ábrázolnak, éles ellentétben állnak a korábbi hódító Akkád dinasztia mozgalmas győzelmi sztéléivel.

Halálát talán mégis egy háború okozta, amiről egy költemény szól. Eszerint északra kellett vonulnia az újra támadó gutik ellen és a harcokban elesett.

Építkezései

Hatalmának erős legitimitást adott és Sumer szentélyközpontjában, a Nippurban való építkezés, amelyet már uralkodásának első évében megkezdett. Leglátványosabb építkezései az első valódi zikkuratuk megépítése volt Urban – az Étemennigur az uri szentélykörzetben, az Égissirgalban –, Eriduban, Urukban és Nippurban. Urban a szentélykörzetben az entu-papnőnek palotát – a giparu – is épített, újjáépíttette a városfalakat, csatornákat ásatott. Saját palotája Urban, ugyancsak a szentélykörzetben az Éhurszag volt, amit Sulgi is bővített. A szintén az uri szentélykörzetben épített Énunmah templom és raktár lehetett.

A kereskedelem helyreállítása mellett létfontosságú volt a mezőgazdasági termelés növelése, ezért helyreállítatta az öntözőcsatornákat, sőt újakat is ásatott. Ezt olyan fontos eredménynek tartotta, hogy sztéléjén másról nem is ír. A csatornák egyben a birodalmat behálózó fontos szállítóútvonalak is voltak.

Lásd még
 Ur-nammu himnuszok

Jegyzetek

Források

III. uri dinasztia


text:
La prigione di Stadelheim, nel distretto Giesing a Monaco di Baviera, è una delle più grandi prigioni tedesche.

Storia
Costruita nel 1894, era il luogo dove avvenivano molte esecuzioni, particolarmente durante il periodo nazista. Adolf Hitler vi fu detenuto per alcune settimane nel 1922. Qui vennero portati molti degli arrestati durante la notte dei lunghi coltelli e qui vennero eseguite la maggior parte delle esecuzioni.

Rosa Bianca
Nel 1974 lo scultore William Breitsameter ha realizzato un memoriale per ricordare il sacrificio di Hans Scholl e della sorella minore Sophie Scholl, appartenenti al movimento della Rosa Bianca di opposizione al nazismo e che vennero giustiziati in questa prigione. L'opera d'arte è conservata nell'edificio della struttura.

Note

Voci correlate
 Germania nazista
 Rosa Bianca

Altri progetti

Collegamenti esterni

Architetture di Monaco di Baviera
Carceri della Germania


text:
Colima är en kommun i Mexiko.   Den ligger i delstaten Colima, i den södra delen av landet,  km väster om huvudstaden Mexico City.

Följande samhällen finns i Colima:

 Colima
 Los Tepames
 El Chanal
 Las Guásimas
 Las Tunas
 Loma de Juárez
 El Astillero de Abajo
 Loma de Fátima

I övrigt finns följande i Colima:

 Kullar:
 Cerro El Divisadero (en kulle)
 Cerro La Cruz (en kulle)
 Loma Grande (en kulle)
 Loma La Calavera (en kulle)
 Loma La Cruz (en kulle)
 Loma La Lima (en kulle)
 Loma La Mina (en kulle)
 Loma La Montosa (en kulle)

 Berg:
 Cerro El Agostadero (ett berg)
 Cerro El Cubilete (ett berg)
 Cerro El Picacho (ett berg)
 Cerro El Puro (ett berg)
 Cerro El Salto (ett berg)
 Cerro Galindo (ett berg)
 Cerro La Cevadilla (ett berg)
 Cerro La Media Luna (ett berg)
 Cerro La Palmera (ett berg)
 Cerro La Peña Blanca (ett berg)
 Cerro La Salvia (ett berg)
 Cerro La Toma (ett berg)
 Cerro La Trinidad (ett berg)
 Cerro La Yerbabuena (ett berg)
 Cerro Las Calabazas (ett berg)
 Cerro Los Asmolitos (ett berg)
 Cerro Los Metates (ett berg)
 Cerro Los Vallecitos (ett berg)
 Cerro Ojo de Agua (ett berg)
 Cerro Peñitas (ett berg)
 Cerro Piscila (ett berg)
 Cerro Platanillo (ett berg)
 Cerro Salsipuedes (ett berg)
 Cerro San Juan (ett berg)
 Cerro Volcancillos (ett berg)

 Bergspass:
 Puerto El Aguacatito (ett bergspass)
 Puerto La Silla (ett bergspass)

Savannklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är maj, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är september, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är september, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är mars, med  mm nederbörd.

Källor

Indelningar i Colima (delstat)


text:
El cantón de Arles-sur-Tech era una división administrativa francesa, que estaba situada en el departamento de Pirineos Orientales y la región de Occitania.

Composición
El cantón estaba formado por ocho comunas:
 Amélie-les-Bains-Palalda
 Arles-sur-Tech
 Corsavy
 La Bastide
 Montbolo
 Montferrer
 Saint-Marsal
 Taulis

Supresión del cantón de Arles-sur-Tech

En aplicación del Decreto nº 2014-262 de 26 de febrero de 2014, el cantón de Arles-sur-Tech fue suprimido el 22 de marzo de 2015 y sus 8 comunas pasaron a formar parte del nuevo cantón de Canigó.

Referencias

Arles-sur-Tech


text:
Невинність або Девственность - перший студійний альбом російського панк-рок гурту Последние танки в Париже. Альбом вийшов у 1998 році під лейблом Egazeba Рекордз. До альбому увійшли 15 композицій.

Виконавці
Олексій Ніконов - гітара, вокал.
Сергій "Вельмита" Вельминскин - ударні.
Єгор Недвига - бас гітара.

Список композицій
Фикция
Собаки в глазах
Девка (Лагутенко Ілля Ігорович/«Мумій Тролль»)
Fucking life
Skinheads
Графин (Едуард «Рэдт» Старков/«Химера»)
Февраль 98
Жирного убью
Пулю буржую
Враньё
Юнкера (/)
П.О.Р.Н.О.
Девственность
Зимний Синдром (Едуард «Рэдт» Старков/«Химера»)
Фикция (hardcore)

Посилання
https://web.archive.org/web/20140429050236/http://nikonovptvp.narod.ru/songs_devs.htm#about

Музичні альбоми 1998


text:
Psilocybe magica är en svampart som beskrevs av Svrcek 1989. Psilocybe magica ingår i släktet slätskivlingar och familjen Strophariaceae.   Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Slätskivlingar
magica


text:
Lucio Pérez Velasco (La Paz, 2 de marzo de 1854 - La Paz, 27 de noviembre de 1904) fue un político boliviano. Fue elegido primer vicepresidente en el gobierno de José Manuel Pando Solares, cargo que ocupó hasta el 23 de enero de 1903.

Sus padres fueron José María Velasco y Salustiana Pérez.

Miembro del Partido Liberal de Bolivia, fue elegido diputado por el departamento del Beni en 1884. Entre 1889 y 1893 fue elegido senador por ese mismo departamento.

Cuando estalló la revolución en Santa Cruz encabezada por Ibáñez, Pérez Velasco marchó en calidad de comisario de guerra de la división pacificadora. Actuó en la Guerra del Pacífico. En la Batalla del Alto de la Alianza fue ascendido a comandante. En la guerra federal, fue nombrado jefe de Estado Mayor.

Fue elegido como primer vicepresidente en el gobierno de José Manuel Pando. En 1900 se dirigió al Acre como delegado del Gobierno. Por decreto del 23 de enero de 1903, fue cesado en sus funciones como vicepresidente.

Referencias

Diputados de Bolivia
Vicepresidentes de Bolivia
Paceños
Liberales de Bolivia
Fallecidos en La Paz (Bolivia)


text:
RKWard — интерфейс к языку программирования R. Разработчики RKWard старались совместить мощь R с простотой использования, подобному предоставляемому коммерческими статистическими пакетами (такими, как, например, SPSS).

Программа использует для работы библиотеки от среды KDE.

Авторы RKWard взяли курс на как можно более полную интеграцию функций R в графическую среду: присутствует браузер текущего окружения (environment), редактор данных. Есть менеджер пакетов, умеющий не только устанавливать их, но и следить за обновлениями; обеспечивается прозрачная интеграция со справочной системой. Кроме того, RKWard умеет «перехватывать» создание графических окон и добавлять к ним очень удобные функции типа сохранения содержимого в файл одного из стандартных форматов, поддерживаемых R (PDF, EPS, JPEG, PNG).

Интерфейс RKWard чрезвычайно гибок: пользователь может расширять его за счёт написания собственных модулей (все встроенные средства анализа, доступные сразу же после запуска из меню — это такие же модули, но только созданные авторами RKWard).

См. также
 R Commander

Примечания

Ссылки
 Сайт программы
 Wiki по RKward
 Сайт KDE
 Сайт R Project
 Цикл статей по R в журнале Linux Format

Язык программирования R
Программы для KDE
Статистическое программное обеспечение
Свободное математическое программное обеспечение
Программное обеспечение для Linux
Свободное программное обеспечение, написанное на C++
Свободное программное обеспечение, написанное на PHP


text:
Niegardów-Kolonia – wieś w Polsce położona w województwie małopolskim, w powiecie proszowickim, w gminie Koniusza.

W latach 1975–1998 miejscowość administracyjnie należała do województwa krakowskiego.
Integralne części miejscowości: Kmiecie, Kolawy, Piaski.

Zobacz też: Niegardów

Przypisy

Koniusza (gmina)
Wsie w powiecie proszowickim


text:
Фильтр Блума с подсчётом () — это обобщённая структура данных фильтра Блума, которая используется для добавления и удаления элементов в наборе данных. Как обобщённая форма фильтра Блума, ложноположительное срабатывание возможно, но ложноотрицательное — нет. Фильтр Блума с подсчётом был представлен .

Описание алгоритма
В отличие от фильтра Блума, фильтр Блума с подсчётом представляет собой m счётчиков с несколькими битами вместо битов. Изначально, когда структура данных хранит пустое множество, все m счётчиков обнулены. Пользователь должен определить k независимых хеш-функций h1, …, hk, отображающих каждый элемент в одну из m позиций массива достаточно равномерным образом. Когда элемент добавляется или удаляется из набора данных, к элементу применяются k хеш-функций и все из k местоположений в массиве увеличиваются или уменьшаются на единицу. Операция поиска проверяет, что каждый из требуемых счётчиков не равен нулю.

Арифметическое переполнение счётчиков является проблемой, и счётчики должны быть достаточно большими, чтобы сделать этот случай редким. Если это произойдёт, то операции увеличения должны оставить для счётчика максимально возможное значение.

Фильтр Блума можно рассматривать как фильтр Блума с подсчётом с размером счётчика в один бит.

Примечания

Литература
  . A preliminary version appeared at SIGCOMM '98.

Структуры данных
Хеширование


text:
O Video Music Brasil 2003 foi a nona edição da premiação realizada pela MTV Brasil. Ocorreu em 30 de setembro de 2003 e foi transmitido ao vivo de São Paulo. Esta edição foi apresentada pela então VJ Fernanda Lima. Concorriam clipes nacionais produzidos entre junho de 2002 e maio de 2003.

Categorias

Shows
Skank - Dois Rios
Frejat - Eu Preciso Te Tirar do Sério
Los Hermanos - Cara Estranho
Marcelo D2 - Qual É
Pitty - Máscara
Nando Reis - Tão Diferente
Charlie Brown Jr. - Vícios e Virtudes/A Banca/Papo Reto (Prazer é Sexo, o Resto é Negócio)
Jota Quest - Do Seu Lado

Ligações externas
Lista dos indicados e vencedores do VMB 2003 no MTV.com.br

2003
2003 na televisão no Brasil
Música do Brasil em 2003
Prémios de música em 2003


text:
Kenyentulus is a genus of proturans in the family Acerentomidae.

Species

 Kenyentulus ailaoshanensis Yin, Xie, Zhang & Imadaté, 1995
 Kenyentulus anmashanus Chao, Lee & Chen, 1998
 Kenyentulus beibeiensis Tang & Yin, 1987
 Kenyentulus chongqingensis Tang & Yin, 1987
 Kenyentulus ciliciocalyci Yin, 1987
 Kenyentulus condei (Prabhoo, 1975)
 Kenyentulus daliensis Yin, Xie, Zhang & Imadaté, 1995
 Kenyentulus datongensis Imadaté & Yin, 1983
 Kenyentulus dolichadeni Yin, 1987
 Kenyentulus fanjingensis Yin, 1992
 Kenyentulus hainanensis Yin, 1987
 Kenyentulus hauseri Imadaté, 1991
 Kenyentulus henanensis Yin, 1983
 Kenyentulus hubeinicus Yin, 1987
 Kenyentulus imadatei Nakamura, 1997
 Kenyentulus japonicus (Imadaté, 1961)
 Kenyentulus jianfengensis Yin, 1987
 Kenyentulus jinghongensis Yin, 1983
 Kenyentulus jinjiangensis Tang & Yin, 1986
 Kenyentulus jiuzhaiensis Tang & Yin, 1986
 Kenyentulus kangdingensis Tang & Yin, 1987
 Kenyentulus kenyanus (Condé, 1948)
 Kenyentulus kunmingensis Yin, Xie, Zhang & Imadaté, 1995
 Kenyentulus malaysiensis (Imadaté, 1965)
 Kenyentulus medogensis Yin, 1983
 Kenyentulus menglunensis Yin, Xie, Zhang & Imadaté, 1995
 Kenyentulus minys Yin, 1983
 Kenyentulus monlongensis Yin, 1983
 Kenyentulus monticolus Nakamura, 1990
 Kenyentulus ohyamai (Imadaté, 1965)
 Kenyentulus sakimori (Imadaté, 1977)
 Kenyentulus sanjianus (Imadaté, 1965)
 Kenyentulus serdinensis Chao, Lee & Chen, 1998
 Kenyentulus setosus Imadaté & So, 1992
 Kenyentulus shennongjiensis Yin, 1987
 Kenyentulus xiaojinshanensis Yin, Xie, Zhang & Imadaté, 1995
 Kenyentulus xingshanensis Yin, 1987
 Kenyentulus yaanensis Tang & Yin, 1987
 Kenyentulus yayukae Imadaté, 1989
 Kenyentulus yinae Nakamura, 1997

References

Protura
Arthropods of Asia


text:
Стра́жгород () — село на Украине, находится в Тепликском районе Винницкой области.

Код КОАТУУ — 0523787201. Население по переписи 2001 года составляет 776 человек. Почтовый индекс — 23807. Телефонный код — 4353.
Занимает площадь 0,339 км².

В селе родился Герой Советского Союза Пётр Плотянский.

Адрес местного совета
23807, Винницкая область, Теплицкий р-н, с. Стражгород, ул. Садовая, 21

Ссылки
 Стражгород на сайте Верховной рады Украины

Населённые пункты Тепликского района


text:
Тропический шторм Ваши (; на Филиппинах как Тропический шторм Сендонг)  —  тропический циклон в конце 2011 года, который привел к гибели от 1200 до 1500 человек и нанес катастрофический ущерб на Филиппинах.

Последствия
12 декабря 2011 года «The Joint Typhoon Warning Center» сообщил об образовании тропического шторма в 945 км южнее Гуама. 16 декабря тропический шторм обрушился на Филиппины. Основной удар пришелся по острову Минданао. 17 декабря началась широкомасштабная спасательная операция. В эвакуации жителей и спасательных работах задействовано по меньшей мере 20000 солдат, полиция, резервисты и служащие береговой охраны.

Тропический циклон унес жизни 1236 человек, сообщает агентство Синьхуа со ссылкой на руководителя управления гражданской обороной Филиппин Бенито Рамоса, более 1000 человек числятся пропавшими без вести. Свои дома были вынуждены покинуть более 108 тысяч человек.

Тайфуны и бури не являются для данного региона чем-то необычным. Ежегодно в период с июня по декабрь на архипелаг обрушиваются около 20 разрушительных ураганов.

Ссылки
 Число жертв тропического шторма на Филиппинах превысило 1200 человек

Стихийные бедствия на Филиппинах 2011 года
12
Циклоны


text:
Wofsi wordt in de Hebreeuwse Bijbel genoemd als de vader van Nachbi, een van de stamvertegenwoordigers die door Mozes werden uitgestuurd om het land Kanaän te verspieden. Mozes kreeg opdracht van de Heer om uit elke Israëlische stam een leider te kiezen om deze opdracht te vervullen. Nachbi vertegenwoordigde de stam van Naftali.

Noten

Persoon uit de Hebreeuwse Bijbel


text:
WULK 94.7 FM is a radio station licensed to Crawfordville, Georgia.  The station broadcasts a country music format and is owned by Paul and Suzanne Stone's Southern Broadcasting, through licensee Wyche Services Corporation.

References

External links

ULK
Country radio stations in the United States
Radio stations established in 2012
2012 establishments in Georgia (U.S. state)


text:
Der Bruxner Highway ist eine Fernstraße im Nordosten des australischen Bundesstaates New South Wales. Er verläuft entlang der Grenze zu Queensland in Ost-West-Richtung und verbindet den Pacific Highway bei Ballina mit dem Newell Highway in Boggabilla und somit die Region Northern Rivers mit den Plateaus der Northern Tablelands.

Namensherkunft
Er ist benannt nach Michael Bruxner, dem langjährigen Vorsitzenden der National Party of Australia und ehemaligen Verkehrsminister.

Verlauf
Der Bruxner Highway beginnt im Osten an der Kreuzung mit dem Pacific Highway (R1) bei Ballina, wo er Richtung West-Nordwesten abzweigt. In Lismore biegt er scharf nach Süden ab bald darauf erneut nach West-Nordwesten. In Casino quert die Straße den Richmond River und den Summerland Way (S91) und setzt ihren Weg nach Westen durch den Richmond-Range-Nationalpark und den Mallanganee-Nationalpark fort. Bei Tabulam überquert der Highway den Clarence River und biegt nach West-Südwesten ab. Zwischen Timbarra-Nationalpark, Boonoo-Boonoo-Nationalpark und Bald-Rock-Nationalpark führt er über den Kamm der Great Dividing Range nach Tenterfield, wo er auf den New England Highway (N15) trifft.

Ein kurzes Stück verläuft der Bruxner Highway gemeinsam mit dem New England Highway nach Nordwesten, um dann wieder nach Westen abzubiegen und dem Tenterfield Creek und dem Mole River zum gleichnamigen Ort an der Grenze zu Queensland zu folgen. Dieser Grenze, die der Dumaresq River bildet, folgt die Straße in einem Bogen nach Süden, Westen, Norden und schließlich Nordwesten bis südlich der Stadt Texas. Dort biegt sie erneut nach Westen ab und quert bei Yetman den Macintyre River. Dort mündet von Süden die Warialda Road (S95) ein. Der Bruxner Highway folgt dem Südwestufer des Flusses nach Boggabilla, erneut an der Grenze zu Queensland und südlich von Goondiwindi, wo er auf den Newell Highway (N39) trifft und endet.

Wichtige Kreuzungen und Anschlüsse

Weblinks

Quelle
Steve Parish: Australian Touring Atlas. Steve Parish Publishing. Archerfield QLD 2007. ISBN 978-1-74193-232-4. S. 28 + 29

Einzelnachweise

Straße in New South Wales
Straße in Australien und Ozeanien


text:
Rechtbank Assen  was tot 2013 een van de negentien rechtbanken in Nederland. Met ingang van 1 januari 2013 is de rechtbank opgegaan in de Rechtbank Noord-Nederland.  De rechtbank had op het laatst nog twee vestigingen, de hoofdvestiging te Assen aan de Brinkstraat 4 en het oude kantongerecht te Emmen aan de Hoofdstraat 6.

Het arrondissement van de rechtbank Assen bestond uit vier, later uit drie kantons: kanton Assen, kanton Hoogeveen,  kanton Emmen en kanton Meppel.  De laatste president van de rechtbank Assen was mr. P.J. Duinkerken.

Geschiedenis
Als enige provincie in Nederland werd Drenthe in 1838 niet in twee of meer arrondissementen verdeeld. Het arrondissement Assen kwam overeen met de provincie. Als enige arrondissement is daardoor het rechtsgebied van de rechtbank in de hele periode van het bestaan van de rechtbank, van 1838 tot 2013, niet wezenlijk veranderd. Behoudens kleine grenscorrecties met omliggende provincies was er enkel van 1934 tot 1941 sprake van een kleine wijziging. In deze periode waren de gemeenten Roden, Peize en Eelde ingedeeld bij het kanton Groningen en dus ook het arrondissement Groningen. De bezetter draaide dat in 1941 weer terug, hetgeen in 1951 geformaliseerd werd.

Paleis van Justitie
De rechtbank is sinds 1840 gevestigd in het Paleis van Justitie aan de Brinkstraat. Het werd gebouwd om het provinciaal hof te huisvesten. Het gebouw, ontworpen door A. Kommers in een neoclassicistische stijl, werd ook gebruikt door het kantongerecht.

Externe link
 Rechtbank Assen

Assen
Rijksmonument in Assen
Bouwwerk in Assen


text:
Wiktar Anatoljewicz Hajsionak (biał. Віктар Анатольевіч Гайсёнак; ros. Виктор Анатольевич Гайсёнок, Wiktor Anatoljewicz Gajsionok; ur. 6 czerwca 1950 w Hasciławiczach w rejonie łohojskim) – białoruski fizyk, polityk i dyplomata, od 2009 do 2013 ambasador Republiki Białorusi w Rzeczypospolitej Polskiej.

Życiorys
Ukończył Białoruski Uniwersytet Państwowy w Mińsku. Od 1972 pracował jako asystent na uczelni oraz sekretarz KPZR tamże (1988–1990). W 1990 obronił pracę doktorską z dziedziny nauk ścisłych; profesor. Od 1992 do 1994 sprawował funkcję ministra edukacji Białorusi. W 1997 mianowano go przewodniczącym Komitetu Państwowego ds. Nauki i Technologii Białorusi.

19 maja 2000 otrzymał nominację na ambasadora w Austrii oraz stałego przedstawiciela przy organizacjach międzynarodowych w Wiedniu. Od marca 2005 pełnił urząd wiceministra spraw zagranicznych Białorusi.

Jesienią 2008 został mianowany ambasadorem Białorusi w Polsce – zastąpił w tej funkcji Pawła Łatuszkę. Listy uwierzytelniające złożył 16 stycznia 2009. Misję pełnił do końca 2013.

Przypisy

Linki zewnętrzne

Absolwenci Białoruskiego Uniwersytetu Państwowego
Ambasadorowie Białorusi w Austrii
Ambasadorowie Białorusi w Polsce
Białoruscy naukowcy
Ministrowie edukacji Republiki Białorusi
Urodzeni w 1950
Wiceministrowie spraw zagranicznych Republiki Białorusi


text:
Nyctophilus arnhemensis — вид ссавців родини лиликових.

Проживання, поведінка
Країни поширення: Австралія. Цей вид був зареєстрований в тропічних лісах, відкритих евкаліптових лісах, в мангрових заростях. Було встановлено, що спочиває в листі і під дахами будинків. Самиці можуть народжувати виводок з двох малюків.

Загрози та охорона
Здається, немає серйозних загроз для цього виду. Цей вид присутній у багатьох охоронних територіях.

Джерела
 McKenzie, N., Reardon, T. & Parnaby, H. 2008. Nyctophilus arnhemensis. In: IUCN 2012

Лиликові
Тварини, описані 1959


text:
André Hunebelle () a fost un regizor de film francez și meșter în sticlă.

Biografie

Filmografie
 1948 : Métier de fous
 1949 : Mission à Tanger, cu Raymond Rouleau
 1949 : Millionnaires d'un jour
 1950 : Beware of Blondes, cu Raymond Rouleau, Martine Carol, Claude Farell
 1951 : Massacre en dentelles, cu Thilda Thamar
 1952 : Monsieur Taxi, cu Michel Simon
 1952 : My Husband Is Marvelous
 1953 : Cei trei mușchetari (Les Trois Mousquetaires), cu Georges Marchal șandi Bourvil
 1954 : Cadet Rousselle, cu François Périer, Dany Robin, Bourvil, Madeleine Lebeau
 1955 : Treize à table, cu Annie Girardot
 1955 : L'impossible Monsieur Pipelet
 1956 : Mannequins de Paris
 1957 : Casinos de Paris
 1958 : Les femmes sont marrantes
 1958 : Taxi, Roulotte et Corrida
 1959 : Cocoșatul (Le Bossu), cu Jean Marais, Sabine Sesselmann, Bourvil
1960 : Le Capitan, cu Jean Marais, Bourvil, Elsa Martinelli
1961 : Miracolul lupilor, cu Jean Marais, Rosanna Schiaffino, Jean-Louis Barrault, Roger Hanin
1962 : Misterele Parisului, cu Jean Marais, Dany Robin, Jill Haworth, Raymond Pellegrin, Pierre Mondy
1963 : OSS 117 se déchaîne, cu Kerwin Mathews, Irina Demick, Nadia Sanders, Henri-Jacques Huet
1963 : Méfiez-vous, mesdames!
1964 : Fantômas, cu Jean Marais, Louis de Funès, Mylène Demongeot, Jacques Dynam
1964 : Banco à Bangkok pour OSS 117, cu Kerwin Mathews, Robert Hossein, Pier Angeli
1965 : Furia à Bahia pour OSS 117, cu Frederick Stafford, Mylène Demongeot, Raymond Pellegrin, Perrette Pradier
1965 : Fantômas se dezlănțuie (Fantômas se déchaîne), cu Jean Marais, Louis de Funès, Mylène Demongeot, Jacques Dynam
1967 : Fantômas contra Scotland Yard (Fantômas contre Scotland Yard), cu Jean Marais, Louis de Funès, Mylène Demongeot, Jacques Dynam
1968 : Sub semnul lui Monte Cristo, cu Paul Barge, Claude Jade, Anny Duperey, Pierre Brasseur, Michel Auclair
1968 : Niente rose per OSS 117, cu John Gavin, Margaret Lee, Curt Jurgens
1974 : Les quatre Charlots mousquetaires, cu Les Charlots, Josephine Chaplin, Daniel Ceccaldi
1978 : Ça fait tilt, cu Bernard Menez, Eleonora Giorgi, Michel Constantin, Yoko Tani, Jacques Morel

Note

Vezi și
 Listă de filme străine până în 1989

Legături externe
 André Hunebelle Master Glass Artist

Nașteri în 1896
Decese în 1985
Regizori francezi


text:
Danzey is een spoorwegstation van National Rail in Danzey Green, Stratford-on-Avon in Engeland. Het station is eigendom van Network Rail en wordt beheerd door London Midland Trains. Het station is geopend in 1908. Het station is een request stop, waar treinen alleen stoppen op verzoek.

Spoorwegstation in Warwickshire


text:
Larry Paul Langford (March 18, 1946 – January 8, 2019) was an American politician who had a one-term tenure as the mayor of the city of Birmingham, Alabama. At the time of his death, Langford was hospitalized on compassionate release from serving a 15-year federal felony sentence.

Biography

Education
Langford was born in Birmingham on March 18, 1946. He graduated from A. H. Parker High School before entering the United States Air Force. He graduated from the University of Alabama at Birmingham in 1972 with a Bachelor of Science degree in social and behavioral sciences.

Early career
Langford was a reporter for WBRC-6, which at the time was the ABC affiliate in Birmingham, during the mid 1970s. He was the community's first African-American TV news reporter. He was later a public relations director for a Birmingham Budweiser distributor. Prior to entering politics, Langford was a well-known television personality, having worked for then-local ABC television affiliate,

Political career
Langford, a Democrat, was elected to the county commission in 2002 and elected president despite the fact that he was one of only two Democrats (along with former WBRC television reporter Shelia Smoot) on the five-member commission. He served four years as the first African-American commission president.Gary White, the Republican who crossed party lines and voted for Langford for president, lost his seat by a landslide in the 2006 election, as voters from his heavily Republican district replaced him with Jim Carns. Republicans campaigned heavily on a "No Democrat, No Dome, No Debt" platform during their primary and that they would not support the election of a Democrat to the County Commission. When Carns took his seat, the three GOP members replaced Langford with Bettye Fine Collins as president. In 2010 the entire commission, including the three Republicans, were either voted out of office or decided not to run for another term.

He also served as mayor of Fairfield, Alabama, and served one term on the Birmingham City Council.

Langford raised money and generated public interest and support for Visionland Theme Park (now known as Alabama Splash Adventure), located near Bessemer. The park was built largely by bond issues backed by a consortium of municipalities in the western part of the county, as well as the city of Birmingham and the county government. The park later declared bankruptcy, and was sold to Southland Entertainment Group for just over $5 million at auction.

As Fairfield mayor, Langford spoke publicly many times about his plans to run for higher office, particularly Governor of Alabama. After the bankruptcy of Visionland, Langford's political fortunes seemed to wane, and his talk of higher office diminished. After losing the county commission presidency, Langford announced on June 5, 2007, that he would run for mayor of Alabama's largest city.

Langford stunned many when he emerged as a top contender in a field of 10 candidates that included incumbent mayor Bernard Kincaid. Preliminary results credited him with 26,277 of 52,111 votes cast in the election, meaning that he avoided a runoff with challenger Patrick Cooper by 170 votes. Cooper then challenged the election in court, saying that Langford was still a resident of Fairfield and did not legally reside within Birmingham's city limits. Cooper later withdrew his case after a judge declared Langford's downtown loft a legal residence.

While in office Langford was a member of the Mayors Against Illegal Guns Coalition, an anti-gun group with a stated goal of "making the public safer by getting illegal guns off the streets and that at the time was co-chaired by Boston Mayor Thomas Menino and New York City Mayor Michael Bloomberg.

Langford was long a proponent of a domed stadium for the city, intended to replace the aging Legion Field as a venue for football on the collegiate and professional levels. He previously promoted a tax hike to pay for the dome, which was soundly rejected by voters a decade earlier under then-Mayor Richard Arrington, although later analysis of votes showed an overwhelming support for the dome inside city limits. After taking office as Birmingham mayor, Langford vowed that a domed stadium would be built in the city no matter what.

Controversy

Church and state

Langford, who converted to Catholicism in 1996, was both praised and criticized for the degree to which his Christian faith informed his political agenda. He held Bible studies for municipal workers at City Hall each week and was a frequent speaker at public prayer services and church events.

On April 22, 2008, Langford issued a proclamation on city letterhead proclaiming the following Friday to be "It's Time to Pray" in the City of Birmingham. He called upon "all Bishops, Priests, Pastors, Ministers and all of our citizens of various denominations and creeds" to join him in donning burlap sacks and having their heads smeared with ashes during a prayer rally at Boutwell Auditorium. The display, part of his "Plan 10/30" series of anti-crime rallies, was intended to show humility and restore God's favor to a city wracked with violence. Anticipating complaints from defenders of the Establishment Clause of the First Amendment, Langford stated that "the Constitution of the United States calls for a separation of church and state – it never said anything about a separation of church from state."

Pride Week controversy
Langford injured relations with the Birmingham LGBT community in May 2008 when he refused to sign a proclamation for the annual Central Alabama Pride Parade, an event that has been held on the city's south side every year since 1989. He refused to allow banners on city property for the event. Langford further stated that it was inappropriate for the government to condone a lifestyle. He was quoted as saying: "My policy is don't ask because it's not my business, and don't put me in the position to make it my business."

"I thought I had stated my position very clearly. If I were to sign the permit to put up banners on city right of ways I would be condoning that which I don't condone," he said. "To give a proclamation is totally under the purview of the mayor."

Lambda Legal, an LGBTQ legal advocacy group, and Birmingham civil rights attorney David Gespass filed suit on behalf of the Central Alabama Pride group against Larry Langford seeking an order from the courts to prohibit the mayor from discriminating against LGBTQ organizations in administering city services. The organization hoped to use a ruling in their favor to discourage further discriminatory practices in Birmingham and other cities where the legal precedent would apply. A settlement agreement was reached on September 1, 2009. The settlement, reached after a federal judge ruled against the city and mayor in their efforts to have the case dismissed, comes after Lambda Legal and local attorney David Gespass filed the lawsuit in August 2008 in the Northern District of Alabama on behalf of CAP based on Mayor Langford's actions in refusing to allow city workers to attach Pride banners on city light posts. Members of CAP were allowed, however, to hang the banners on their own after paying the expense of bucket trucks. CAP members alleged that they had been allowed in previous years to hang Gay Pride banners displayed in accordance with the city's practice of attaching banners for a variety of organizations that have held events in the city. However, in May 2008, the mayor announced that he would neither sign a proclamation nor allow city workers to hang the banners based on his religious beliefs that do not "condone that lifestyle choice." This lawsuit followed initial unsuccessful efforts to negotiate the passage of an even-handed policy. Liberty Counsel represented the city and the mayor.

Project proposals
On March 3, 2009, Mayor Langford proposed to the city council that a DVD video be distributed to inner city youth. The video decries "black on black" violence, calling black on black crimes a cultural genocide. The highly controversial DVD, which the local NBC news affiliate referred to as having striking images with racial overtones, depicts images of slavery and the 1960s civil rights movement.

In addition to advocating the construction of a domed football stadium, Langford frequently proposed unique and ambitious projects for Birmingham. To overcome the city's mass transit problems, he suggested spending millions on retro-style trolleys. Though Birmingham is more than  inland from the Gulf of Mexico, Langford proposed that a canal be constructed from the Tennessee-Tombigbee Waterway so that cruise ships could dock in the city. He also suggested building a new structure, modeled after The Pentagon, which would house the city jail, police headquarters, fire department headquarters, a police academy, and public works offices. Langford told the Birmingham City Council that he intended to file the paperwork, along with the $500,000 fee, necessary for Birmingham to be a contender to host the 2020 Olympics.

Unicorns
On July 21, 2009, Langford gave the entire Birmingham City Council small ceramic unicorns as a response to Birmingham City Council President Carole Smitherman's comment that agreeing to the finance director's projection of available revenue in 2010 was the equivalent of saying, "We believe in unicorns."

Following the gift, Langford described how the unicorn was used as a unifier during the reign of King James' who brought together England and Scotland. According to Langford, the gift was meant as a gesture of solidarity.

Public corruption charges

SEC investigation and lawsuit
In 2007, Langford was investigated by the SEC on corruption charges. On April 30, 2008, the Securities and Exchange Commission sued Langford in federal court. The lawsuit alleged Langford accepted more than $156,000 in cash and benefits from Montgomery banker Bill Blount in exchange for county bond business.

On December 1, 2008, Langford, along with investment banker William B. Blount, and former state Democratic Chairman Al LaPierre, were all arrested by the FBI on a 101-count indictment alleging conspiracy, bribery, fraud, money laundering, and filing false tax returns in connection with a long-running bribery scheme. His public corruption trial ended on October 28, 2009, with convictions on 60 counts, and resulted in his automatic removal from office.

Felony conviction and sentencing
On the morning of December 1, 2008, Larry Langford was arrested by the FBI on a 101 count indictment alleging conspiracy, bribery, fraud, money laundering, and filing false tax returns in connection with a long-running bribery scheme. He was led into the courtroom in leg-irons. Also indicted were lobbyist and former state Democratic Party executive director Al LaPierre, and Montgomery investment banker and bond underwriter, and former state Democratic Party chairman, William B. Blount of Parrish & Co.

While Langford was head of the Jefferson County commission, he engaged in a variable rate auction and bond swaps to raise money to help improve the county's sewer system. Langford was convicted of receiving $235,000 in bribes from Blount, some routed through Al LaPierre, to help influence the bond deals. According to the indictment, William Blount helped Langford receive a $50,000 loan, which was used to purchase jewelry, including a Rolex watch, and designer clothes. Blount's firm earned $7.1 million in fees from the bond deals while LaPierre was paid $219,500 by Blount for his help the scheme. Jefferson County banks made approximately $120 million by encouraging the county to refinance nearly all of its bonds using swaps. The bonds resulted in a $3.2 billion sewer debt, contributing to the Jefferson County commissioners voting to declare bankruptcy on November 10, 2011, in what at the time was the largest municipal bankruptcy in U.S. history. The U.S. government sought $7.6 million in forfeiture from the three men.

After being convicted in a trial in federal court in Tuscaloosa, Alabama, Langford was serving out a 15-year federal felony sentence until he was released resentenced to time served in light of life-threatening health issues.

He was inmate #27349-001 at FMC Lexington, a Federal prison hospital near Lexington, Kentucky. He was released on December 28, 2018, after U.S. District Court Judge Scott Coogler commuted his sentence to time served due to deteriorating health conditions.

Health and death
On April 27, 2015, Langford was transported from prison to a hospital due to a case of pneumonia. Langford was first rejected for a compassionate release after describing himself as "terminally ill".
On December 28, 2018, a federal judge reduced Langford's sentence for corruption to time served. He was granted compassionate release from prison in December 2018 due to his failing health.

Langford died on January 8, 2019. He was 72. His interment was at Elmwood Cemetery.

References

External links

 Official Birmingham website – Langford page
 Larry Langford profile at Bhamwiki.com
  Larry Langford: Before Obama, There Was Fairfield's Beloved Black Mayor---TV Crime Sky

1946 births
2019 deaths
Mayors of Birmingham, Alabama
African-American mayors in Alabama
Politicians convicted of program bribery
Politicians convicted of mail and wire fraud
American money launderers
University of Alabama at Birmingham alumni
Alabama Democrats
Alabama city council members
Alabama politicians convicted of crimes
Journalists from Alabama
Burials at Elmwood Cemetery (Birmingham, Alabama)
African-American city council members in Alabama
African-American Catholics
20th-century African-American people
21st-century African-American people


text:
Richie or Richy is a masculine given name or short form (hypocorism) of Richard. It is also a surname.

First name
Richie Ashburn (1927–1997), American Major League Baseball player, member of the Hall of Fame
Richie Benaud (1930–2015), Australian cricketer and commentator
Richie Blackmore (born 1969), New Zealand rugby league coach and former player
Richie Byrne (born 1981), Irish footballer
Richie Cunningham (born 1970), American former National Football League placekicker
Richie Emselle (1917–1992), Australian rules footballer
Richie Grant (disambiguation), multiple people
Richie Havens (1941–2013), American singer-songwriter and guitarist
Richie Hebner (born 1947), American former Major League Baseball player
Richie Incognito (born 1983), American National Football League player
Richie James (born 1995), American football player
Richie Jen (任賢齊) (born 1966), Taiwanese singer
Richie Lucas (born 1938), American former football quarterback, member of the College Football Hall of Fame
Richie McCaw (born 1980), New Zealand former rugby union player, the most capped test rugby player of all time
Richie McDonald (born 1962), American country music singer and former lead singer of the band Lonestar
Richy Müller (born 1955), German actor born Hans-Jürgen Müller
Richie Murray (born 1982), Irish hurler
Richy Peña (born 1984), Dominican-born American music producer
Richie Power (disambiguation), multiple people
Ricardo Álvarez Puig (born 1984), Spanish footballer known as Richy
Richie Ryan (born 1985), Irish footballer
Richie Ryan (1929-2019), Irish former politician
Richie Sambora (born 1959),  American rock guitarist, producer, singer and songwriter, former lead guitarist of Bon Jovi
Richie Scheinblum (1942–2021), American Major League Baseball All Star outfielder
Richie Williams (born 1987), American basketball player
Richie Woodhall (born 1968), British former boxer, WBC super middleweight titleholder

Surname
David Richie (born 1973), American former National Football League player
Donald Richie (1924–2013), American author specializing in Japanese culture
Ladale Richie (born 1989), Jamaican footballer
Lionel Richie (born 1949), American singer, songwriter, musician, record producer and actor
Nicole Richie (born 1981), American actress, daughter of Lionel Richie
Shane Richie (born 1964), English actor, comedian, singer and presenter
Sofia Richie (born 1998), American fashion model, daughter of Lionel Richie

Fictional characters
Richie, a character in the 2000 American fantasy-comedy TV movie Life-Size
Richie Aprile from The Sopranos
Richie Cunningham from Happy Days
Richie Foley, aka Gear, from Static Shock
Richie Rich, the main character of the comics, TV show, and film of the same name, and Harvey Girls Forever!
Richie Richard, from Bottom
Richie Ryan, from Highlander
Richie Tozier, from the Stephen King book It
 Richie Underwood, from Dog House

See also
Richie (film), 2017 Indian film
Ritchie (disambiguation), includes a list of people with given name or surname Ritchie

English masculine given names
Hypocorisms


text:
Biografia
Nato a New York nel 1905, prima di diventare attore William Gargan esercitò svariati mestieri, fra cui quello di venditore di contrabbando di whiskey, che smerciava nei locali di New York ai tempi del Proibizionismo.

La sua carriera nel cinema iniziò nel 1928 e terminò trent'anni più tardi quando, in seguito ad un cancro alla gola, dovette subire una laringectomia. Fra le numerose pellicole da lui interpretate si ricordano Pioggia (1932), melodramma di Lewis Milestone, Non desiderare la donna d'altri, che nel 1940 gli valse la candidatura all'Oscar al miglior attore non protagonista, e Gianni e Pinotto detectives, commedia del 1942 diretta da Erle C. Kenton.

Filmografia
The Misleading Lady, regia di Stuart Walker (1932)
Pioggia (Rain), regia di Lewis Milestone (1932)
The Sport Parade, regia di Dudley Murphy (1932)
The Animal Kingdom, regia di Edward H. Griffith (1932)
Gli arditi del cinema (Lucky Devils), regia di Ralph Ince (1933)
Figli di lusso (Sweepings), regia di John Cromwell (1933)
Perdizione (The Story of Temple Drake), regia di Stephen Roberts (1933)
Troppa armonia (Emergency Call), regia di Edward L. Cahn (1933)
Volo di notte (Night Flight), regia di Clarence Brown (1933)
Aggie Appleby Maker of Men, regia di Mark Sandrich (1933)
Il cameramen e la giornalista (Headline Shooter), regia di Otto Brower (1933)
Quattro persone spaventate (Four Frightened People), regia di Cecil B. DeMille (1934)
The Line-Up, regia di Howard Higgin (1934)
Strictly Dynamite, regia di Elliot Nugent (1934)
British Agent, regia di Michael Curtiz (1934)
Things Are Looking Up, regia di Albert de Courville (1935)
A Night at the Ritz, regia di William C. McGann (1935)
Il sapore di un bacio (Traveling Saleslady), regia di Ray Enright (1935)
Black Fury, regia di Michael Curtiz (1935)
Don't Bet on Blondes, regia di Robert Florey (1935)
Il re della risata (Bright Lights), regia di Busby Berkeley (1935)
Broadway Gondolier, regia di Lloyd Bacon (1935)
Man Hunt, regia di William Clemens (1936)
La via lattea (The Milky Way), regia di Leo McCarey (1936)
Sky Parade, regia di Otho Lovering (1936)
Navy Born, regia di Nate Watt (1936)
Blackmailer, regia di Gordon Wiles (1936)
Alibi for Murder, regia di D. Ross Lederman (1936)
Fury and the Woman, regia di Lewis D. Collins (1936)
Sos apparecchio 107 (Flyng Hostess), regia di Murray Roth (1936)
Sono innocente (You Only Live Once), regia di Fritz Lang (1937)
Breezing Home, regia di Milton Carruth (1937)
Ali nella bufera (Wings Over Honolulu), regia di H.C. Potter (1937)
Reported Missing, regia di Milton Carruth (1937)
She Asked for It, regia di Erle C. Kenton (1937)
Behind the Mike, regia di Sidney Salkow (1937)
Some Blondes Are Dangerous, regia di Milton Carruth (1937)
Parata notturna (You Are a Sweetheart), regia di David Butler (1937)
The Crime of Doctor Hallett, regia di S. Sylvan Simon (1938)
Il convegno dei cinque (The Devil's Party), regia di Ray McCarey (1938)
The Crowd Roars, regia di Richard Thorpe (1938)
Personal Secretary, regia di Otis Garrett (1938)
Within the Law, regia di Gustav Machatý (1939)
The Adventures of Jane Arden, regia di Terry O. Morse (1939)
Broadway Serenade, regia di Robert Z. Leonard (1939)
Women in the Wind, regia di John Farrow (1939)
The House of Fear, regia di Joe May (1939)
Three Sons, regia di Jack Hively (1939)
La casa delle fanciulle (The Housekeeper's Daughter), regia di Hal Roach (1939)
Joel and Ethel Turp Call on the President, regia di Robert B. Sinclair (1940)
Double Alibi, regia di Phil Rosen (1940)
L'isola del destino (Isle of Destiny), regia di Elmer Clifton (1940)
La via delle stelle (Star Dust), regia di Walter Lang (1940)
L'errore del dio Chang (Turnabout), regia di Hal Roach (1940)
Trionfo d'amore (Sporting Blood), regia di S. Sylvan Simon (1940)
Non desiderare la donna d'altri (They Knew What They Wanted), regia di Garson Kanin (1940)
Tutta una vita (Cheers for Miss Bishop), regia di Tay Garnett (1941)
Flying Cadets, regia di Erle C. Kenton (1941)
Situazione pericolosa (I Wake Up Screaming), regia di H. Bruce Humberstone (1941)
Razzi volanti (Keep'em Flying), regia di Arthur Lubin (1941)
Sealed Lips, regia di George Waggner (1942)
Bombay Clipper, regia di John Rawlins (1942)
A Close Call for Ellery Queen, regia di James P. Hogan (1942)
A Desperate Chance for Ellery Queen, regia di James P. Hogan (1942)
Miss Annie Rooney, regia di Edwin L. Marin (1942)
The Mayor of 44th Street, regia di Alfred E. Green (1942)
Enemy Agents Meet Ellery Queen, regia di James P. Hogan (1942)
Destination Unknown, regia di Ray Taylor (1942)
Gianni e Pinotto detectives (Who Done It?), regia di Erle C. Kenton (1942)
No Place for a Lady, regia di James P. Hogan (1943)
Harrigan's Kid, regia di Charles Reisner (1943)
Swing Fever, regia di Tim Whelan (1943)
Lo spettro di Canterville (The Canterville Ghost), regia di Jules Dassin (1944)
She Gets Her Man, regia di Erle C. Kenton (1945)
Song of the Sarong, regia di Harold Young (1945)
Midnights Manhunt, regia di William C. Thomas (1945)
Le campane di Santa Maria (The Bells of St. Mary's), regia di Leo McCarey (1945)
Follow That Woman, regia di Lew Landers (1945)
Behind Green Lights, regia di Otto Brower (1946)
Strana personificazione (Strange Impersonation), regia di Anthony Mann (1946)
Il veleno del peccato (The Night Editor), regia di Henry Levin (1946)
La morte ride (Murder in the Music Hall), regia di John English (1946)
Rendezvouz 24, regia di James Tinling (1946)
Hot Cargo, regia di Lew Landers (1946)
Anime ferite (Till the End of Time), regia di Edward Dmytrik (1946)
Una celebre canaglia (Swell Guy), regia di Frank Tuttle (1946)
The Argyle Secrets, regia di Cy Endfield (1948)
Waterfront at Midnight, regia di William Berke (1948)
Dynamite, regia di William H. Pine (1949)
I corsari del grande fiume (The Rawhide Years), regia di Rudolph Maté (1955)
Incontro sotto la pioggia (Miracle in the Rain), regia di Rudolph Maté (1956)

Doppiatori italiani
 Corrado Racca in Sono innocente
 Luigi Pavese in Gianni e Pinotto detectives
 Giorgio Capecchi in Le campane di Santa Maria

Altri progetti

Collegamenti esterni


text:
Il darmstadtio (precedentemente ununnilio) è un elemento chimico della tavola periodica. Ha come simbolo Ds (vecchio simbolo temporaneo Uun) e come numero atomico il 110.
Ha un peso atomico pari a 271 che lo rende uno degli atomi super-pesanti.
È un elemento sintetico e decade in pochi millesimi di secondo.
A causa della sua presenza nel gruppo 10, si ritiene che sia metallico e solido.

Storia
Venne creato per la prima volta il 9 novembre 1994 al Gesellschaft für Schwerionenforschung (GSI) di Darmstadt in Germania. Non è mai stato visto e solo pochi atomi sono stati creati, dalla fusione atomica di isotopi di piombo e nichel in un grande acceleratore di ioni (gli atomi di nichel sono quelli accelerati e bombardanti nel piombo).

Qualche scienziato suggerì il nome Policio per il nuovo elemento, poiché 110 è il numero di telefono d'emergenza della polizia tedesca. L'elemento è stato invece battezzato dal luogo della sua scoperta, Darmstadt (anche se il GSI si trova a Wixhausen, il distretto più a nord della città di Darmstadt). Il nuovo nome è stato assegnato dalla IUPAC nell'agosto 2003.

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Elementi chimici
Metalli
Darmstadt


text:
Дмитро Валерійович Назаренко або просто Дмитро Назаренко, згодом — Деніз Назар ( 19 серпня 1980, Рівне, УРСР) — турецький плавець українського походження, який виступав у дисциплінах з комплексним стилем плавання.

Спортивна кар'єра
Дмитро посів 5-те місце в фінальній частині індивідуального запливу на дистанції 400 метрів на Чемпіонаті Європи з плавання на коротких дистанціях 2002 року, який проходив у німецькому місті Різа.

Дебютував у складі націлнальної збірної України на Олімпійських іграх 2000 року в Сіднеї. Стартувавши в третьому запливі індивідуальної чоловічої гонки на дистанції 400-метрів комплексним плаванням, він випередив словенця Марко Миленковича, посівши 5-те місце в своєму запливі та підсумкове 28-ме місце в загальному заліку, запізнившись на 1,36 секунди від часу переможця змагань (4:25,26).

На Олімпійських іграх 2004 року в Афінах Назар посів підсумкове 26-те місце в чоловічому запливі на дистанції 400 метрів комплексним стилем. У ранковому запливі Деніз посів 7-ме місце та в підсумку став 26-им, випередивши на 0,13 секунди китайця Лю Вейя з часом 4:26.15.

Через вісім років Назар узгодив зміну спортивного громадянства з ФІНА, щоб виступати за турецьку команду на Літніх Олімпійських іграх 2008 роках у Пекіні під ім'ям Деніз Назар. Він виконав норматив на здобуття категорії FINA B з часом 4:26,64 на відкритому чемпіонаті Хорватії в Дубровнику. В третьому в своїй кар'єрі 400-метрівці комплексним стилем Назар посів 5-те місце в першому запливі, конкуруючи з дворазовим олімпійцем Василем Даніловим з Киргизстану та Госіном Гасіаном з Андорри. Деніз випередив Госіана на 1,20 секунди з часом 4:30.80, який посів 4-те місце. Назар не зміг пробитися до фіналу, оскільки він посів 28-ме підсумкове місце під час першого запливу кваліфікації.

Примітки

Посилання
 Профіль спортсмена на сайті nbcolympics.com

Уродженці Рівного
Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2000
Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2004
Плавці та плавчині на літніх Олімпійських іграх 2008
Іммігрували до Туреччини з України
Натуралізовані громадяни Туреччини
Турецькі плавці
Українські плавці


text:
Callispa horni es una especie de insecto coleóptero de la familia Chrysomelidae.

Fue descrita científicamente por primera vez en 1927 por Uhmann.

Referencias

Callispa


text:
Zambia estuvo representada en los Juegos Olímpicos de Sídney 2000 por ocho deportistas, seis hombres y dos mujeres, que compitieron en tres deportes.

El portador de la bandera en la ceremonia de apertura fue el atleta Samuel Matete. El equipo olímpico zambiano no obtuvo ninguna medalla en estos Juegos.

Referencias

Enlaces externos
 Base de datos olímpica del Comité Olímpico Internacional .

Zambia
V 2000