text:
Die Musik von Zypern umfasst eine Vielzahl klassischer, Volks- und Populärmusikstile. Neue Tendenzen haben oft ihren Ursprung in Agia Napa, einem Erholungsort, der als musikalische Keimzelle in seiner Entwicklung der Insel Ibiza ähnelt.

Mittelalter
Zypern erlebte zahlreiche Herrschaftswechsel bereits vor dem Mittelalter und bildete einen wichtigen Vorposten des Christentums und der europäischen Zivilisation während der Kreuzzüge. Im Zuge der bewegten Geschichte erreichte eine Vielzahl von Musikstilen von der armenischen, französischen, türkischen bis zur griechischen Musik die Insel. Den kulturellen Gipfelpunkt erreichte die Insel von 1359 bis 1432. In dieser Zeit entstand auf der Insel eine der bedeutendsten Sammlungen später, mittelalterlicher Musik. Sämtliche erhaltenen Stücke sind anonym und keines davon erscheint in anderen Sammlungen. Das Repertoire erweist sich jedoch mit Sicherheit als Ableger der französischen Kultur am zyprischen Hofe.

In dieser großen Zeit unternahm Pierre I. de Lusignan eine dreijährige Europareise, von der er ein Musikerensemble mitbrachte, das ihn derart beeindruckte, dass er Karl V. in Reims 80 Goldfranken dafür zahlte. Auf seiner Rückkehr nach Zypern brachte Pierre die französische Ars Nova mit und später die Ars subtilior. Die französischen Musiker vermochten sich in Zypern gut zu etablieren, und so wurde die Stadt Nikosia eine Metropole der Ars Subtilior.

Janus I. de Lusignan entwickelte die zypriotische Musik in vielfältigen Stilrichtungen. Seine Tochter Anna brachte nach ihrer Heirat mit Louis, Fürst von Genf ein 159-seitiges Manuskript mit, das über zweihundert polyphone geistliche und weltliche Kompositionen enthielt. Das Manuskript wird jetzt in der Nationalbibliothek von Turin aufbewahrt.

Klassische Musik
Im Bereich der Klassischen Musik unterhält die Republik Zypern über das Ministerium für Bildung und Kultur seit dreißig Jahren ein klassisches Sinfonieorchester, das Cyprus Symphony Orchestra, welches ein professionelles Vollzeit-Orchester ist, das in der Hauptstadt Nikosia ansässig ist (im dortigen Pallas Theatre, in der historischen Altstadt) und von dort aus regelmäßig ebenfalls die größeren Küstenstädte (Paphos, Limassol, Larnaka) mit Konzerten bespielt. Die Konzerte finden in den städtischen Theatern sowie – entsprechend der Jahreszeit – mitunter auch im Freien statt. Außerdem ist das Cyprus Symphony Orchestra das Orchester des jährlich in Paphos stattfindenden Opernfestivals Pafos Aphrodite Festival Cyprus. Das Cyprus Symphony Orchestra kooperiert und produziert regelmäßig mit dem staatlichen Rundfunk, der Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC) für Radio und TV. Derzeitiger Chefdirigent und Künstlerischer Direktor des Cyprus Symphony Orchestra ist der deutsche Dirigent Jens Georg Bachmann.

Darüber hinaus unterhält die Republik Zypern über das Ministerium für Bildung und Kultur eine staatliche, landesweit operierende Musikschule für instrumentale Einzelunterrichte, Ensembles sowie das nationale Jugendsinfonieorchester, das Cyprus Youth Symphony Orchestra.

Dachorganisation für das Cyprus Symphony Orchestra, die staatliche Musikschule und das Cyprus Youth Symphony Orchestra ist die Cyprus Symphony Orchestra Foundation, welche als Stiftung dem Ministerium für Bildung und Kultur untersteht.

Komponisten
Zypriotische Komponisten fassen sich – bedingt durch die begrenzte Größe des Landes und der Insel – meist in einem Dachverband zusammen, dem Center of Cypriot Composers.

Angesehene zypriotische Komponisten waren und sind unter anderem:
 Michalis Chrysanthou
 Nicolas Economou (1953–1993), Zypern
 Marios Joannou Elia (* 1978), Zypern, Österreich
 Yannis Kyriakides (* 1969), Zypern, Niederlande
 Solon Michaelides (1905–1979), Zypern-Griechenland
 Constantinos Stylianou (* 1972), Zypern, Vereinigtes Königreich
 Yiorgos (George) Kallis (* 1974), Zypern, USA

Musik-Festivals
 Kypria International Festival, ein jährliches, internationales Festival verschiedener Genres (klassische Musik, Jazz, Tanz, Theater).
 Pafos Aphrodite Festival Cyprus, ein jährliches, internationales open air Opernfestival in der Küstenstadt Paphos; derzeit unter der musikalischen Leitung von Jens Georg Bachmann.
 International Bellapais Music Festival, ein zweimal jährlich (Frühjahr & Herbst) in der Klosterruine von Bellapais stattfindendes Kammermusikfestival.

Traditionelle Musik
Die Volksmusik auf Zypern ähnelt der griechischen und türkischen Musik und umfasst Tänze wie Sousta, Syrtos, Seibekiko, Tatsia, und die Karsilama-Suiten. Anders als die vier Karsilamas in der Türkei bestehen in der griechischen Musik auf Zypern die Suiten aus fünf Karsilamas (gr.: καρσιλαμάς), unterschiedlich jeweils für Männer und Frauen, einige von ihnen variieren im Tempo des 9/8. Die traditionelle Musik ist basiert auf den modalen Makamen.

Türkische wie griechische Zyprioten verwenden die Violine als Hauptsoloinstrument, begleitet von einer Langhalslaute laouto der griechische Zyprioten und von der oud der türkischen Zyprioten. Auch das Akkordeon, Perkussionsinstrumente und die Kernspaltflöte pithkiavli (auch kaval) werden eingesetzt.

Rock
In Nordzypern ist die 1987 gegründete SOS (Band) die bekannteste Rockgruppe. Im Süden ist Heavy Metal und griechischer Rock der bekannten Metalband Armaggedon erfolgreich.

Hip-Hop
Die Rapmusik in Zypern verbreitete sich 1993, als John Wu und Pono Kefalos (Head Ache) erstmals in zyprischem Dialekt sangen wai Vaomenoi Esso (Locked Home). Später arbeiteten John Wu und Pono Kefalos einzeln, letzterer in enger Zusammenarbeit mit Kinisiotherapeftis (Kinesitherapist). Auch andere Hip-Hop-Bands hatten Erfolge, darunter Sofos MC (Wise MC), Invisible Underground Threat, Hardcore Headz, Part of the Soul, des One-Way und FTW. Einige von ihnen rappen auf Griechisch, andere auf Zyprisch.

Einzelnachweise

Literatur
 Pieris Zarmas: Studien zur Volksmusik Zyperns, Serienangabe: Sammlung musikwissenschaftlicher Abhandlungen(60), Verlag Valentin Koerner, Baden-Baden 1985. ISBN 978-3-87320-560-4


text:
Swiss Express bezeichnet:
 Eilzustellung der Schweizerischen Post, siehe Eilzustellung #Schweiz
 Swiss Express (Zeitschrift), englischsprachige Zeitschrift
 Swiss Express (Zuggattung), ehemalige Zuggattung
 Eurobus swiss-express, ehemaliges Fernbus-Unternehmen
 ein nicht weiter verfolgtes Konzept der Swiss, siehe Swiss Global Air Lines #Gründung und erste Jahre

Siehe auch:
 SBB RABe 502 (Twindexx Swiss Express, Arbeitstitel der Bombardier)

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Kaloyan Toshkov Ivanov (Varna, Bulgària 18 de març de 1986) és un jugador de bàsquet búlgar. Fa 2,05 metres, juga d'aler alt o aler-pivot.

El seu primer equip a la lliga ACB va ser el Menorca Bàsquet, per qui va fitxar durant l'estiu de 2006, procedent del Chemo More de Bulgària. És germà bessó de Deyan Ivanov.

Palmarès
 Medalla d'or a l'Eurobasket Sub-20 de Varna 2005 amb la selecció de Bulgària.
 Subcampió de la Copa de Bulgària 2006 amb el Cherno More IG Varna.

Enllaços externs
 Ficha ACB de Kaloyan Ivanov

Jugadors del Menorca Bàsquet
Jugadors del Bàsquet Manresa
Jugadors del Club Deportivo Baloncesto Sevilla
Jugadors del Club Bàsquet Lucentum Alacant
Jugadors del Bàsquet Club Andorra
Jugadors del Tofaş SK
Jugadors del Trabzonspor BK
Persones de Varna
Bàsquet a Bulgària
Esportistes búlgars


text:
Іван Іванович Величко (1787—1858) — російський військовик, генерал-майор, участник Вітчизняної  війни 1812 року, придушення польского повстання 1830 року і  Кримської війни (1853—1856).

Життєпис
Народився в селі Замостя, поблизу Прилук Полтавської губернії. Походив з козацько-старшинського і дворянського роду, заснованого дідом, 1-м полковим осавулом Прилуцького полку Війська Запорозького (1742–1764) Яковом Степановичем Величком  .

Батько, Іван Якович Величко, відставний поручик, до дворянства зарахований 1790 р., служив у Прилуках земським суддею, був власником 292 кріпаків.

Освіту отримав у батьківському маєтку в приватному пансіоні для дворянських дітей, створеному відомим українським педагогом і письменником  П.П. Білецьким-Носенком .

Вступив на державну службу у вересні 1801 р., служив канцеляристом у Прилуцькому повітовому земському суді, в травні 1803 р. був проведений губернським реєстратором. З листопада 1804 р. по квітень 1807 р. продовжував службу в Чернігівському наказі громадської опіки .

У квітні 1807 р. став ад'ютантом начальника земського війська Ніжинського повіту Чернігівської губернії.

Після семи років цивільної служби обрав військову кар'єру, вступивши в кінці 1807 р. юнкером у новосформований Лубенський гусарський полк, а 20 вересня 1808 р. отримав перший обер-офіцерський чин корнета. Учасник Вітчизняної війни 1812 р., приймав участь у справі під Мозиром. У 1813 р. в чині поручика (1810) став кавалергардом, у складі Кавалергардського полку приймав участь у закордонному поході російської армії 1813–1814 рр.
, учасник боїв під Лейпцигом і Фершампенуазом, отримав чин ротмістра.

В 1815 р. переведений в Ліфляндський кінно-єгерський полк, а з 1820 р. продовжував службу в Єлисаветградському уланському полку, в 1826 р. – майор. Відзначився у придушенні польського повстання 1830–1831 рр., був учасником штурму Варшави, отримав чин підполковника (1831).

З 1832 р. командував Новомиргородським уланським полком, а в 1835 р. затверджений його командиром та отримав чин полковника (1837).

У 1841 р. звільнився зі служби з мундиром і повним пенсіоном через смерть дружини – треба було виховувати неповнолітніх дітей. З 1844 р. поновився на військовій службі, командував Ризьким драгунським полком.

У 1851 р. отримав чин генерал-майора і був призначений командиром 2-ї бригади у складі Київського і Інгерманландського гусарських полків (6-а Легка кавалерійська дивізія). У 1852 р. отримав відпустку на 6 місяців для лікування. Приймав участь у Кримській війні 1853–1856 рр., знаходився в Криму, але через хворобу кілька битв пропустив.

Помер 1 (13) березня 1858 р., похований у селі Березівка Тамбовського повіту Тамбовської губернії.

Сім'ї
Перша дружина – Надія Кондаурова, діти:
 Надія Іванівна Величко, нар. 1824;
 Анна Іванівна Величко, нар. 1825;
 Софія Іванівна Величко, нар. 1828;
 Іван Іванович Величко, (1829–1911);
 Віра Іванівна Величко, нар. 1830;
 Любов Іванівна Величко (Соболевська), нар. 1832;
 Єлизавета Іванівна Величко, нар. 1833;
 Олександра Іванівна Величко (Скорятіна),  нар. 1834.
Друга дружина – Єлизавета Григорівна, вроджена Золотарьова, діти:
 Маргарита Іванівна Величко;
 Леонілла Іванівна Величко;
 Костянтин Іванович Величко, (1856–1927).

Нагороди
 Св. Володимира 4-го ступеня з бантом (1814).
 Польська відзнака за військове достоїнство Virtuti Militari 3-го ступеня (1831).
 Св. Георгія 4-го ступеня (1832).
 Св. Станіслава 2-го ступеня (1834).
 Св. Анни 2-го ступеня (1845).
 Св. Володимира 3-го ступеня (1850).

Примітки

Джерела та література
 Сергей Владимирович Волков. Генералитет Российской империи: энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II, Том 1. – С. 245.

 Сборник биографий Кавалергардов. По случаю столетнего юбилея Кавалергардского её Величества Государыни Императрицы Марии Фёдоровны полка: под ред. С. Панчулидзева. – Книга III. – Кавалергарды с 1801 по 1826 гг. //СПб – 1906. – С. 261.

 Гузь Борис. До історії Чернігівщини. Персоналії, біографії, події.– Кривий Ріг: Видавець Чернявський Д.О., 2021. – 360 с. – С. 7-32.
 Борис Гузь.  Прилуцькі дворяни Велички.
 Борис Гузь. Прилуцькі Велички на Тамбовщині.
 Борис Гузь. Генерал К.І. Величко – невідомі сторінки біографії.


text:
Bettenhausen est un village appartenant à la municipalité de Rhönblick, située dans le district de Schmalkalden-Meiningen dans la région de la Rhön dans le land de Thuringe.

Le village de Bettenhausen compte 820 habitants. La bourgade s'élève à  d'altitude dans les contreforts du massif de la Rhön.

L'historien Johannes Voigt naquit dans ce village en 1786.

La ville est jumelée avec la ville de Meyssac en France.

Lien externe
 Site officiel du village de Bettenhausen

Localité en Thuringe
Ancienne commune en Thuringe


text:
Боровский сельсовет
 Боровский сельсовет — в Лепельском районе Витебской области Белоруссии
 Боровский сельсовет — в Микулинской волости Тверской губернии РСФСР. В 1929 переименован в Рождественский.

См. также
 Боровской сельсовет


text:
Jean-François Victor Bellon (30 May 1795 in Lyon – 2 March 1869 in the 11th arrondissement of Paris) was a 19th-century French classical violinist and composer.

Biography
Because of the Battle of Waterloo in 1815, his training at the Conservatoire de Paris was delayed and he did not return until 1823. He immediately won the first prize for violin. There, he also composed his first pieces.

Bellon then played in many popular Parisian orchestras. He is the inventor of a type of sourdine for the violin and the cello, which he patented, and of which some examples are preserved in the Musée du Conservatoire de Paris. Conductor of the Philippe Musard's orchestra in Paris, he relied on the section in brass of this ensemble that he formed for the performance of his 12 quintets.

Bibliography
 Florence Gétreau, Aux origines du musée de la musique: les collections instrumentales du Conservatoire de Paris : 1793-1993, Klincksieck, 1996,
 Gérard Streletski, Le quintette de cuivres: aspects historiques et actualité, Symétrie, 2006,
 Stewart Pollens, Stradivari, 2010, Cambridge University Press,

References

External links
 Jean-François Bellon on ClassicalPlus

1795 births
Musicians from Lyon
1869 deaths
Conservatoire de Paris alumni
19th-century French male classical violinists
French male classical composers


text:
Søster Briege McKenna, OSC er født i Irland 1946 og blev optaget i klarisserordenen allerede som 15-årig. Hun led af invaliderende leddegigt (latin: reumatoid arthritis) gennem flere år, og efter tre år, blev hun overført til Klarisser-søstrenes ordenssamfund i Tampa, Florida i håb om, at Floridas solskin ville lindre hendes lidelser. 24 år gammel blev hun mirakuløst og øjeblikkeligt helbredt under fejringen af den hellige nadver (eukaristien) og nogen tid senere modtog hun i bøn, helbredelsens nådegave, som hun siden hen er blevet så kendt for. Søster Briege McKenna har med sine nådegaver kunne gøre stor forskel for mange mennesker. Hun rejser fortsat over hele verden og beder om helbredelse for folk.

I 1974 igen under bøn, blev hun givet en dyb åndelig indsigt til at bede for præster og præsters virke. Siden da har biskopper og præster i mange dele af verden inviteret hende til at tale og bistå under præste-retræter.

I 1987 udkom hendes bog Miracles Do Happen, på dansk i 1996 med titlen Er miraklernes tid forbi? Det er hendes egen beretning. I 2009 udkom hendes bog The Power of the Sacraments, på dansk i 2010 med titlen Sakramenternes guddommelige kraft. På sin egen karismatiske måde fortæller Søster Briege McKenna om, hvordan Gud handler gennem sakramenterne: "Intet kan erstatte sakramenternes guddommelige kraft. De ledsager os på hele vores åndelige livsvej. De bringer os i kontakt med Jesus, som helbreder, helliggør, nærer og opbygger sit folk". Begge bøger er udgivet på Katolsk Forlag, København.

Søster Briege McKenna har været i Danmark flere gange. Senest i foråret 2010.

Eksterne henvisninger
 St. Clare Sisters Retreat Ministrys hjemmeside (engelsk)
 Briege McKenna, kort biografi (engelsk)

Kristne
Personer fra Irland


text:
Элмон Бра́ун Стро́уджер (; 19 октября 1839 — 26 мая 1902) — американский бизнесмен из города Канзас-Сити (штат Миссури), запатентовал первую в мире автоматическую телефонную станцию (АТС), чем заслужил титул «отца всех АТС».

Биография
Элмон Браун Строуджер родился 19 октября 1839 года в пригороде Нью-Йорка в семье Сэмюэла Строуджера и Джейн Кларк.

Принимал участие в Гражданской войне. Затем Строуджер работал учителем в школе.

Первый патент на АТС (US Patent No. 447918 10/3/1891) был заявлен 12 марта 1889 года, и выдан Строуджеру  12 марта 1891 года, вскоре после изобретения телефона.

Строуджер продал свои патенты за 1800 долларов и долю в компании за 10000 долларов.

Скончался Э. Строуджер в мае 1902 года в городе Сент-Питерсберг (Флорида, США). Был похоронен на кладбище Гринвуд.

Интересные факты
 По одной из версий, к изобретению декадно-шагового искателя Строуджера подтолкнула недобросовестная конкуренция. Строуджер был владельцем похоронного бюро в городе Канзас-сити и терпел убытки при получении заказов по телефону, так как телефонисткой на станции работала жена его прямого конкурента, — владельца другой похоронной компании. Телефонистка направляла все звонки абонентов, вызывавших похоронное бюро, своему мужу. Элмон Строуджер поклялся навсегда избавить общество от телефонисток и изобрёл автоматический телефонный коммутатор декадно-шагового типа ёмкостью до 99 абонентов на базе декадно-шагового искателя. Работающую модель искателя он создал в 1888 году, когда ему было 49 лет. На это устройство был получен патент (US Patent No. 447918 10/6/1891). Это устройство в течение десятков лет являлось основным элементом АТС. Для внедрения своей системы он основал в 1892 году компанию «Strowger Automatic Telephone». Построенные по системе Э. Строуджера АТС были весьма надёжны и находились в эксплуатации во всех странах мира до 70-х годов прошлого века. Такие АТС работают ещё и сегодня.

 Э. Строуджер является также изобретателем номеронабирателя в виде вращающегося диска, который также в течение десятилетий использовался в выпускаемых промышленностью телефонных аппаратах.

 В изобретении коммутатора Э. Строуджер не был пионером. Подобное устройство было изобретено еще в 1879 году американскими инженерами братьями Дэниелом и Томасом Конноли и Томасом Мак'Тайтом. Однако именно благодаря его энтузиазму и настойчивости идеи автоматической коммутации получили, в конце концов, практическое применение.

 АТС Строуджера, вступившая в действие в 1892 году, получила известность как «телефон без барышень и проклятий» («no dames'n'damns telephone»).

 В СССР первые АТС производились с 1927 года на заводе «Красная заря» в Ленинграде, однако это была станция, построенная не на декадно-шаговых искателях, изобретенных Э. Строуджером, а так называемая «машинная АТС».

См. также

 Автоматическая телефонная станция
 Виртуальная АТС
 Centrex
 Телефон
 Телефония
 Телефонная сигнализация
 Телефонный коммутатор

Примечания

Литература
 Информация о А. Б. Строуджере: https://web.archive.org/web/20090522231711/http://web.ukonline.co.uk/freshwater/histauto.htm;
 Могила Э. Б. Строуджера на сайте

Ссылки
 [www.calend.ru/img/content_events/i4/4762.jpg Фото: Алмон Строуджер.]
 Фото: Алмон Строуджер.
 FAQ об АТС и модемах. редакция 4. (C) Anatoly Skoblov
 [www.calend.ru/event/4762/ «телефон без барышень и проклятий»]
 Создание автоматического телефонного коммутатора Алмоном Брауном Строуджером

Телефонная связь
Персоналии:История техники
Телефония
Члены Национального зала славы изобретателей


text:
A Buddha Bar egy exkluzív bár és étterem Párizsban, a Boissy-d'Anglas úton. Specialitása az ázsiai konyha. A két szintes belső tér meghatározó látványossága a hatalmas Buddha-szobor. Az étterem eredetiségét az ételek és a látvány mellett a zene adja.

Buddha Bar étterem Párizs mellett a világ több városában is nyílt az elmúlt időszakban. A vendéglők mellett immár a Buddha-Bar névvel fémjelzett luxushotel is megnyitotta kapuját Prágában, másodikként Budapesten, 2012-ben. Hamarosan több világvárosban is megjelennek az impozáns szállodák. Jelenleg a következő városokban találkozhatunk éttermekkel: Bejrút (Libanon), Kairó (Egyiptom), Dubaj (Egyesült Arab Emirségek), Jakarta (Indonézia), Kijev (Ukrajna), London (Egyesült Királyság), Monte-Carlo (Monaco), Prága (Csehország) (hotel is), Sao Paolo (Brazília), Sanghaj (Kína), Washington (USA), 2011-ben a következő városokban nyílnak hotel+étterem kombók: Budapest, Panamaváros (Panama), Párizs (Franciaország), Shal Hasheesh (Egyiptom)

A Buddha Bar címmel megjelent zenei válogatás CD-k önálló márkát képviselnek. Egy részük David Visan munkája (Raymond Visan fia, aki 1996-ban nyitotta a bárt). Ezek túlnyomórészt "háttérzenék", melyek a vendéglőben hallhatók. A sorozat első darabjait Claude Challe készítette. A Buddha Bar CD-k közös jellemzője, hogy a lemezeken szereplő zeneszámok sajátos stílust képviselnek: különböző népek (arab, távol-keleti, latin stb.) autentikus zenei motívumai, a világzene és a modern elektronikus zenék keverékei. További közös jellemző, hogy az 1. CD-re vacsorához, iszogatáshoz illő dallamos, megnyugtató chillout muzsikák kerülnek; míg a 2. CD-n dinamikus, ritmusos a vacsora utáni bulizáshoz, partyhoz való technós zenék képviselteik magukat. A zenei CD-khez kapcsolódóan DVD is megjelent.

Buddha-Bar Koncepció

Több mint 20 éve már, hogy az első Buddha-Bar megnyitotta kapuit – s egy világsiker indult el hódító útjára. Az ázsiai-fúziós konyha, az extravaganciával megálmodott hotelek, az élmény spa-k és beauty centerek, és persze az emblematikus Buddha-Bar-zenék jelenleg 25 országban csábítanak – s töretlenül fejlődik és gyarapodik a sikertörténet számos pontján a világnak. Büszkén és örömmel választjuk a járatlan utakat, s viszünk új színt a vendéglátásba: a Buddha-Bar hotelkoncepciója exkluzív menedéket kínál vendégei számára a szürkeség és a hétköznapok elől. Mindezt teszi franciás tökéllyel, Ázsia utánozhatatlan nyugalmával, bölcsességével és vendégszeretetével.

A Buddha-Bar Zene

Ma már nem kell messzire utaznia, hogy élvezhesse a Buddha-Bar semmivel össze nem téveszthető hangzásvilágát. E különleges zenét avantgarde és innovatív hatások járják át. Nem más ez, mint megkapó electro-ethnic ritmusok és törzsi dallamok lüktető, finom harmóniája.

A Buddha-Bar rezidens DJ-i világkörüli útra invitálják a zene szerelmeseit a Buddha-Bar Lounge-ban. A képzeletbeli utazás Latin-Amerikából indul, a mediterrán térség érintésével, hogy végül megérkezzen a Közel-Keletre.

Diszkográfia

Buddha Bar I (1999)

Válogatás: Claude Challe

 CD1 (Dinner)
 Craig Armstrong – Weather Storm
 Sina Vodjani – Straight To The Heart
 Deepak Ram – Kitu
 Tulku – Anni Rose
 Zehava Ben – What Will Be
 Zohar – The Merciful One
 Pink Martini – La Soledad
 Aria – Un Bel Di
 Zen Men – Une Table A Trois
 Zen Men – El Fuego
 Anima Sound System – Shalom
 Jai Uttal – Guru Bramha
 Tulku – Meena Devi
 Ayishen – Gipsy Kings & Moustafa Amar

 CD2 (Party)
 Anima Sound System – 68 (Original Mix)
 Le Duc – Touareg
 MKL Vs Soy Sos – Skin (Abstract Mix)
 Faithless – Drifting Away (Paradiso Mix)
 Intro – Psique
 Kevin Yost – Two Wrongs Making It Right
 Huff And Herb – Feeling Good
 So Emotional – All By Myself
 Byron Stingily – Flying High (Brazilian Vocal Mix)
 Nusrath Fateh Ali Khan – Piya Re Piya Re (Remix)
 Etti Ankry – Eshebo
 Malik Adouane – Shaft
 Metin Arolat – Elveda
 Willy De Ville – Demasiado Corazon (Live Version)

Buddha Bar II (2000)

Válogatás: Claude Challe

 CD1 (Dinner)
 Trumpet Thing – Need You Right Now (Ambient Mix)
 Omar Faruk Tekbilek – I Love You
 Consuelo Luz – Los Biblicos The Nightingales
 Karunesh – Alibaba
 Deepak Chopra (feat. Demi Moore) – Desire
 Govinda – In Through Time
 Oliver Shanti & Friends – Onon Mweng (Rainbird)
 Atman – Spirit
 Deadbeats – Funky For You
 De-Phazze – Mambo Craze (feat. Pat Appleton)
 Nino – Amor Amor
 Sa Trincha – Smell Of Paradise
 Intro – Farruca
 Funky Lowlives – Notabossa

 CD2 (Party)
 Sun Trust – How Insensitive
 Rollercone – Daydreaming
 Wally Brill – A Loop In Time (Banco De Gaia Remix)
 La Roca – Drama Of Japan
 Great Barrier – Cairo (Duke Monster Mix)
 Angel Tears - Inshalla (Ya Salam)
 Dzihan & Kamien – After
 Sidestepper – Logozo
 Suba – Felicidade
 Kerrie Chandler & Joe Clausell – Escravos De Jo
 Soul Ascendants – The String Thing
 Attaboy – New World

Buddha Bar III (2001)

Válogatás: Ravin

 CD 1 (Dream )
 Nicos – Secret Love
 John Kaizan Neptune – Golden Lotus
 Yorgos Kazantzis – Sorocos
 Karunesh – Solitude
 Platon Andritsakis – Via Payuta III
 Manuel Franjo – Solo Por Tu Amor
 Gustavo Montesano & The Royal Philharmonic Orchestra – Tango Serenato De Schubert
 Adrian Enescu – Invisible Movies (Part 1)
 Deepak Ram – A Night In Lenasia
 Amr Diab – Tamally Maak
 Frederick Rousseau – Danya
 Eden – Mavis
 Oliver Shanti & Friends – Sacral Nirvana
 Jesse Cook – On Walks The Night

 CD 2 (Joy)
 Gotan Project – Triptico
 Zeb – Sufism
 Osman Ismem – Kale
 Freeman – My Dear Masters
 Ekova – Starlight In Daden (Aurora Remix)
 Talvin Singh – Veena
 Ravi Prasad – Indian Gipsy
 Hasan Cihat Orter – Flirting Shadows (Sehnaz Longa)
 Anna Vissi – Den Me Agapas
 Nacho Sotomayor – Don't Do Anything
 Badmarsh & Shri – Sitar Ritual
 Kodo – Strobe's Nanafushi (Satori Mix)
 Livin' In Da Ghetto (Featuring Moktar) – Arabian Song (Da Ghetto Fuckiro Club)

Buddha Bar Amnesty International (2001)
Produced by Jean-Pierre Danel

Buddha Bar IV (2002)

Válogatás: David Visan

 CD 1 (Dinner)
 Frederick Rousseau – La Fille De Pekin
 Tibet Project – Tibet (A Passage To…)
 Jade Or – Opium
 Nitin Sawhney – Moonrise
 Nash Didan – A Window Of My Dreams
 Agricantus – Amatevi
 Manuel Franjo – Tiempo
 Guadalupe Pineda Con Los Tres Ases – Historia De Un Amor
 Armen Chakmakian – Distant Lands
 Nickodemus – Desert Dancer (Zeb's Slow Camel Ride Remix)
 Flam – Monsoon
 Tulku – Rahda Ramana
 Natassa Theodoridou – Tora To Thimithikes
 Gotan Project – Una Musica Brutal

 CD 2 (Drink)
 Outsized – Karma (Extended Mix)
 Time Passing – Party People
 Panjabi MC – Mundian To Bach Ke
 Ishtar – Comme Toi
 Chris Spheeris – Dancing With The Muse
 David Visan And Carlos Campos – Irish Coffee
 Llorca – The Novel Sound
 Loving Paris – Loco
 Roland Louis – Percussion's Rhythm (Dimitri from Paris Re-Edit)
 Dan Lacksman's Alliance – Louxor In Vegas
 Angie Samiou – Agoraki Mou
 Amr Diab – Aktar Wahed
 Celia Cruz – Yo Vivire (I Will Survive)
 Usual Masters – Nocturne In Paris

Buddha Bar V (2003)

Válogatás: David Visan

 CD 1 (Dinner)
 Jade Or feat. Bielka Nemirovski – Nie Kantshaietsa
 Míkisz Theodorákisz – I've Kept A Hold Of My Life
 Refractory Feat J-c- Sindress & Youn Sun Nah - Road
 Trumpet Thing – Far Away
 Mystic Rhythms Band – Gesso's Guitar Song
 Angelique Kidjo – Lemanja
 Elie Karam – Baadima
 David Visan & Mickael Winter feat. Ani Choying Drolma – Tamtra Tibet
 Mariza – Loucura
 Maria Papadopoulou – Maskaremeni
 David Visan & Carlos Campos – Indra Story
 Laurent Dury – Silk Road
 Alihan Samedov – Sen Gelmez Oldun
 Frederick Rousseau – Princess W. Cheng
 Operatica – Mon Amour

 CD 2 (Drink)
 Emma Shapplin – La Notte Etterna
 Dzihan & Kamien – Just You & I
 Sarma – Muel
 DJ Disse – Egyptian Disco(Buddha Bar edit)
 Gipsyland - Safaam
 Mondo Candido – Meglio Stasera
 Latour – Blue
 Despina Vandi – Gia
 Giampiero Ponte feat. Moran – Sphynx (club mix)
 Julie – Blinded
 David Visan - Czardas
 Rubin Steiner – Wunderlande
 Ritchie Lawrence – Lawrence d'Arabie (Ambient mix)

Buddha Bar VI (2004)

Válogatás: Ravin

 CD 1 (Rebirth)
 B-Tribe – Angel Voices (Rebirth Mix)
 Giant Leap – The Way You Dream
 Dolphin Boy – Shake It Loose
 Daniel Masson – Sonargaon
 Deew – She Will Never Learn
 Erik Satie – Gnossienne No. 1 (Buddha Bar Remix)
 Cellar 55 – Por-Do-Sol
 Ryukyu Underground – Kanasando (Rebirth Remix)
 Ganga – Chair
 Dos Hombres – The Alkemyst
 Slow Train – Naturally
 Quicksound – Cold Winter
 Touch And Go – Straight To…Number One (Dreamcatcher's remix)
 Cantoma – Essarai

 CD 2 (Rejoice)
 Baul Dimension – Bangla Soul
 Table vs. Ludovico Einaudi – Memory
 Slow Train – Trail Of Dawn
 Loopless – Pink Blue Hotel
 Telepopmusik – Breathe (Banzai Republic's X-Hale Remix)
 Sarah Vaughan – Whatever Lola Wants (Gotan Project Remix)
 Bliss – Manvantara
 Baul Dimension – Baul Dimension
 Afterlife – Sunrise (DJ Thunda & K-20 Allstars Mix)
 PQM Feat Pilgrim Soul– Nameless
 Casa Flava – De Moma De (Paris & Sharp Remix)
 Perfect Sense – Bumba (Stereo Sax Mix)

Buddha Bar VII (2005)

Válogatás: Ravin és David Visan

 CD 1 (Sarod)
 Bliss – Breathe
 My Phuong Nguyen & Thierry David – Huong Vietnam
  Riccardo Eberspacher – Light Signs
 Al-Pha X – An Indian Summer
 Afterlife Feat Dannii Minogue – Take me Inside
 Ustad Sultan Khan – Aja Maji
 Bigtétény`s Finest – Lovasok A Szakadék Felé
 Frederico Aubele – Postales
 Vargo – The Moment
 Salif Keita – Moussoulou
 Jose Padilla – Light my Heart
 Bebel Gilberto – Aganju
 Ramasutra – Magma Mama
 Peppe Barra – Core Nire
 Da Lata – Distracted Minds
 Laidback – Happy Dreamer

 CD 2 (Sarangi)
 Kirpi – The Song
 Sainkho Namtchylak – Ohm Suaa (Remixed by Martin Morales)
 Lonesome Echo feat. Mutabaraku – Spirit of Drums (Sumo Afrobounce Remix)
 DJ Nasha – Flute Fantasy
 Ryukyu Underground – Mo Ashibi (Jason Bentley Remix)
 Supervielle – Perfume (Remixed by Campo)
 Mambayaga Project – Joy on a Stick
 King Britt presents Oba Funke – Uzoamaka
 Phatjak vs. DJ Hamoodi – Ritmo Caliente
 Harem - Medusa
 Mo' Horizons – Drum'n Boogaloo (Full Vocal Mix)
 Mmambayaga Project – Clockwork (Shantel vs Mahala Rai Banda Remix)
 Tito Rodríguez – Mama Guela (STUHR Remix)
 Les Négresses Vertes – Sous Le Soleil De Bodega (Bodega Di Moko)

Buddha Bar VIII (2006)

Válogatás: Sam Popat

 CD 1 (Paris)
 Sanja Illic and Balkanika – Korana
 Naomi – White
 Ailhan Samedov – Son Nefes (Deep mix)
 Panjabi Hit Squad – Hasdi Hasdi (Hit Squad mix)
 Antaeus – Palm of the Prophet
 Out of Phase – Desire (Tiger mix 2006)
 Yasmin Levy – Madre, Si Hesto Hazina
 Pompon Finkelstein – Lost in Reflection (la Forza Del Destino by G. Verdi)
 Shubha Mudgal - The Awakening
 Shpongle – Once Upon The Sea Of Blissful Awareness
 Sam Popat & Alexandre Scheffer – Golden Ring
 Nomadix – Chura Liya
 Elkin Marin – Wallanwala
 Stefano Saletti & Piccola Banda Ikona – Tagama
 Alhoeverah – Tan Cañi

 CD 2 (New York)
 Angel Tears – Mystic Desire
 Vasilia – Oblak / Cloud
 Ensemble Ethnique – Asilah
 DJ Bool presents Jerk House Connection – Mother Blues
 Belladonna – Ebatule
 Sanja Ilic and Balkanika – Balkan Vocals
 Alberto Beto Una – Angels in the Desert (Original Profundo mix)
 Bongoloverz featuring Ursula Cuesta – La Esperanza (Hope and Faith)
 Dan Marciano – Good Morning Paris (Dr Kucho remix)
 Kirpi – My Name is Kirpi
 Orient Expressions – Istanbul 1:26 a.m.
 Biber – Turta
 Sam Popat & Alexandre Scheffer – Dil Mera
 Yves Larock – Nomadic Knights
 Schiller – I Feel You

Buddha Bar IX (2007)
Válogatás: Ravin

 CD 1 (Royal Victoria)
 Bardo State – Sospiro
 Mystic Diversions – Flight BA0247
 Amanaska – Sleep
 Hess is more – Yes Boss
 Koop – Koop Island Blues
 Eccodek – Mongolia On The Line
 Serafim Tsotsonis – Wood Street
 Existence – Heart Beat Of Life
 The Lushlife Project – Essence Of Our Origins
 Michalis Koumbios – Astradeni
 York ft. Ashemi – Iceflowers
 David Lowe's Dreamcatcher – I Know Jayne
 Nikonn – Sunday
 Kenneth Bager ft. Julee Cruise – Fragment Two…The First Picture
 Burhan Ocal – Bugu Jazz

 CD 2 (Barons Court)
 Sunset Blvd – Mrs Daisy May
 Cosmic Orient – La Pila
 Djuma Soundsystem – Les Djinns (Trentemoller Remix)
 Carmen Rizzo ft. Grant Lee Phillips – As The Day Breaks (Montreal Remix)
 Massivan – Daydream
 Cirque Du Soleil – Africa (Quicksound / Alain Vinet Remix)
 Rocco – Roots 34 Acid?
 Passion Of Percussion – Last Chance
 Novalima – Machete
 Parov Stelar – Chambermaid Swing
 Moustafa Amar – Msh awedak

Buddha Bar X. (2008)
Válogatás: DJ Ravin

  CD1 (Xiangqi)
 Nitin Sawnhey feat. The London Symphony Orchestra - Songbird
 Thierry David - Song Of Freedom
 Jaime Torres - El Humahuaqueño
 Temple of Sound feat. Natacha Atlas - City Of God
 Czech Philharmonic Chamber Orchestra feat. Sophie Solomon - Love Theme From Ben Hur (Bombay Dub Orchestra Remix)
 Samo Zaen - Tonight
 Gaudi & Nusrat Fateh Ali Khan - Bethe Bethe Kese Kese
 Cantoma - Maja
 Van Daler & Low Pressure feat. Natasja Saad - Real Love
 Özgür Sakar a.k.a Misda Oz vs Mercan Dede - Ab-I Beka
 Waldeck - Get Up... Carmen
 Nikko Patrelakis - Arco Iris
 Ralph Myerz feat. Pee Wee - My Darling
 Bebo Best & The Super Lounge Orchestra - Life Is On The Sea
 The Real Tuesday Weld - Kix
 Pochill - Violet Theme
 Nicolaj Grandjean - Heroes & Saints

  CD2 (Weiqi)
 DJ A feat. Sonia - Anazitisi (Quest)
 Lulu Rouge - Bless You
 Azam Ali - Endless Reverie (Bentey and Smitty Mix)
 Markus Enochson with Masaya - For You To See (Tiger Stripes Vocal Remix)
 Kaya Project - Salaam (Remix For Irina Mikhailova)
 Damien Draghici & Emanuele Arnone - Let Love Go
 Buscemi - Sahib Balkan
 Lanoiraude - Khen Hook
 Pier Bucci - Hay Consuelo (Samim Remix)
 Shantel - Immigrant Child
 Giorgio Giordano - Amazzonia
 Jan Driver - Kardamoon
 Shaman's Dream - Rakandao (Remix)
 DJ Disse feat. Will Buhrkall - Break On Through
 Jerry Dimmer - Flavia

Buddha Bar XI. (2009)
Válogatás: DJ Ravin

  CD1 (Lavra)
 Niyaz - Iman
 The Bombay Dub Orchestra - Journey
 Riccardo Eberspacher - Setira
 Ayoe Angelica - Dr Jekyll
 Christos Stylianou feat. Maria Latsinou - Smell of Roses (V-Sag Dub Mix)
 Carlos Campos & Ravin - Kiyamah
 Nitin Sawhney feat. Ojos de Brujo - Shadowland
 Mathieu & Florzinho - Maha-Amba
 Astyplaz - Zaira
 Sarma - Falling Stars
 DJ Disse & Batina Bager feat. Fred Astaire - Cheek to Cheek
 Sunset Blvd - Loving You
 Angel Tears - Purple Orchid
 Woolfy vs Projections - We Were There
 Nina & Chris present Zeep - Agua
 Serafim Tsotsonis - Small 2
 Mlle Caro & Franck Garcia - Mon Ange

  CD2 (Khreschatik)
 Bahramji feat. Mashti - My Life
 Dj A - Piano Dream
 Rucyl - Love In War (Pete Gust KID Remix)
 Asli Güngör & Ferhat Göcer - Kalp Kalbe Karsi Hsyn Krdy Remix
 Silky Sunday - Friend (Sandy Rivera Remix)
 Glender - Echoes
 Dave Seaman - Gobbledygook Remixes (Funkagenda Repulse Mix)
 Riham - Erja Ya Habebi (Dj Srulik Einhorn Remix)
 Loreena McKennitt - Marrakesh Night Market (V-Sag Remix)
 DJ Danjer feat. Ash - My Danjer Sound
 De-Tuned - Sitar
 DJ Tatana - Spring Breeze (Martin Roth SummerStyle Remix)
 Sumo feat. Rigas - Tribute
 Taho - Shambhalla (WiNK Interpretation)
 Orkidea and David West - God's Garden

A Buddha Bar XI. lemezét a Plázs FM rendszeresen játssza!

Buddha Bar XII. (2010)
Válogatás: DJ Ravin

 CD1 (La Vie En Rose)
 Bliss - Overture
 Goya Project - Lamento (Sunset Rework)
 Ambray - Maya
 Shaheen Sheik - Here We Go (SoulAvenue Erhu Blues Mix)
 Cantoma - Viusu
 Caravan Palace - Ended With The Night
 Lal Meri - Bandhan
 Eric Fernandez - Deliciate
 Bahramji & Mashti - Lovers
 Ida Cor Feat. Shaggy - Under The Sun (Lenny Ibizarre Remix)
 Sarma - Remember Me
 Hp. Hoeger & M. Lackmaier - El Baile
 Ryukyu Underground - Umaku Kamade
 Midival Punditz - Tonic
 Blue Pilot's Project - Air Fiction
 Goulasch Exotica & Lushlife Project - Keleti Szél
 Almadrava - La Vie En Rose (Chill Out Mix)

 CD2 (Pink Me Up)
 DJ Ravin & Carlos Campos - I Must Confess
 Massivan - 4 Generations
 Sis N' Jones feat. Isac - Jami
 Inspiro & Ornella Vanoni - Perduto (Inspired Club Mix)
 Joey Negro & The Sunburst Band - Man Of War (Henrik Schwarz Remix)
 Gonul Yazar - Ozledigim Sevgili
 Chaim - Thrill You
 Emilio Fernandez - Let It Go (Vocal Mix)
 Jason Rivas - Carnivale (Club Mix)
 Mandinga - Calling Trombonika
 Roy Stroebel & Jerome Isma-Ae - Vila Nova
 Tommy Vee, Ce Ce Rogers & Mauro Ferruci - Stay (Thomas Gold Vocal Mix)
 Mario Piu' & Jurgen Cecconi - Ueno Park 5 A.M.
 Matt Darey & Urban Astronauts feat. Kate Louise Smith - See The Sun (Aurosonic Remix)
 Dexi - Adela

Buddha Bar XIII (2011)
Mixed by DJ Ravin and David Visan

Buddha Bar XIV (2012)
Mixed by DJ Ravin

Buddha Bar XV (2013)
Mixed by DJ Ravin

Siddharta, Spirit Of Buddha Bar Vol.5 : Budapest
 OMFO — "Caravanserai" 2:14
 Mathieu "The Indian" (Original Mix) 4:27
 Liquid Stranger Lotus 4:44
 Kaya Project Feat. Deeyah "The Source" 4:14
 Blue Pilots Project Mamouth 6:15
 Lal Meri "Lal Meri" 4:39
 Bahramji "Being With Your" 6:26
 Eso Es "In The Garden" 5:55
 Dj Ipek Istanbul Cocuklari 5:27
 Blank & Jones "Where You Belong" (Poolside House Mix) 6:39
 Volkan Uça Anatolian Sax 4:35
 Fluxx & Lola Romance (Max Moroldo Vs Paul & Luke Reloaded Mix) 6:49
 Zunda Project Sirtaki (Sirtaki Mix) 4:49
 Shantel Binaz In Dub 4:29
 Parov Stelar "Your Man" 2:55
 SALM* feat. Karl Lagerfeld — "Rondo Parisiano" 2:30

Buddha Bar XVI (2014)
Mixed by DJ Ravin

Buddha Bar XVII (2015)
Mixed by DJ Ravin

Buddha Bar XVIII (2016)
Mixed by DJ Ravin and Sam Popat

Jegyzetek

További információk
 A Buddha Bar (Párizs) hivatalos oldala
 Claude Challe hivatalos oldala
 David Visan hivatalos oldala
 Moktar hivatalos oldala
 Ravin hivatalos oldala
 Buddha-Bar Budapest hivatalos oldala

Chilloutalbumok
Párizs építményei
Étteremláncok


text:
Scandalo a corte (A Royal Scandal) è un film del 1945 diretto da Otto Preminger e Ernst Lubitsch.

È una commedia drammatica statunitense con Tallulah Bankhead, Charles Coburn e Anne Baxter sulla vita sentimentale dell'imperatrice di Russia (zarina) Caterina la Grande. È basato sul lavoro teatrale Die zarin di Lajos Biró e Melchior Lengyel. Scandalo a corte è il remake di La zarina (Forbidden Paradise) del 1924.

Trama
La zarina Caterina (Tallulah Bankhead) scarta il suo ultimo amante, Variatinsky (Donald Douglas), il comandante della guardia del palazzo. Il generale Ronsky (Sig Ruman) progetta di far sostituire suo nipote oafish Boris (Grady Sutton), così lui e la sua cricca possono organizzare una rivolta e detronizzare la Zarina. Il cancelliere di Catherine, Nicolai Ilyitch (Charles Coburn), è determinato a fare in modo che nulla disturbi i suoi delicati negoziati per un trattato con la Francia, quindi dice al suo malakoff malvagio (Vladimir Sokoloff) che non vuole che nessuno possa vedere sua maestà. Tuttavia, un giovane ufficiale, Alexei Chernoff (William Eythe), insiste  con lei per il bene della Russia.

Produzione
Il film, diretto da Otto Preminger e Ernst Lubitsch su una sceneggiatura di Edwin Justus Mayer e Bruno Frank con il soggetto di Lajos Biró e Melchior Lengyel (autori del lavoro teatrale), fu prodotto da Ernst Lubitsch per la Twentieth Century Fox Film Corporation Il titolo completo fu Ernst Lubitsch's A Royal Scandal. Lubitsch fu il regista iniziale, ma si ammalò e dovette essere sostituito da Otto Preminger.

Distribuzione
Il film fu distribuito negli Stati Uniti dall'11 aprile 1945 al cinema dalla Twentieth Century Fox.

Alcune delle uscite internazionali sono state:

 in Svezia il 1º ottobre 1945 (Skandal vid hovet)
 in Portogallo il 3 giugno 1946 (Os Amores de Catarina da Rússia)
 in Finlandia il 7 febbraio 1947 (Häväistysjuttu hovissa)
 in Francia il 23 luglio 1947 (Scandale à la cour)
 in Danimarca il 15 luglio 1949
 in Austria nel febbraio del 1952 (Skandal am Königshof)
 in Germania Ovest il 9 novembre 1980 (Skandal bei Hofe, in TV)
 in Spagna (La zarina)
 in Danimarca (Skandale ved hoffet)
 in Italia (Scandalo a corte)

Promozione
La tagline è: "Saucy! Naughty! Delicious!".

Critica
Secondo il Morandini è "un film dove non funziona nulla, compresa la grande teatrante Bankhead".
Secondo Leonard Maltin è una "tipica commedia di maniere".

Note

Collegamenti esterni

Film commedia drammatica
Film basati su opere teatrali
Film su Caterina II di Russia


text:
The 2010 Tunbridge Wells Borough Council election took place on 6 May 2010 to elect members of Tunbridge Wells Borough Council in Kent, England. One third of the council was up for election and the Conservative Party stayed in overall control of the council.

After the election, the composition of the council was:
Conservative 42
Liberal Democrat 6

Election result
The results saw the Conservative stay in control of the council despite losing 2 seats. The Liberal Democrats gained seats in Benenden and Cranbrook wards to hold 6 seats, compared to 42 for the Conservatives. Overall turnout in the election was 68.59%.

Ward results

References

2010 English local elections
May 2010 events in the United Kingdom
2010
2010s in Kent


text:
Michelle Wibowo (born 1978, Indonesia) is a British sugar craft artist whose specialty is making sculpted cakes and sugar sculptures.

Early life
Wibowo was born and grew up in Semarang, Central Java, Indonesia. She studied architecture at a university in Indonesia. She migrated to the United Kingdom and graduated from the National Bakery School. From the age of 9, she develops her love for baking by baking with her mom.

Career

Her first international success was in October 2008 when she was awarded a gold and silver medal for her creations in International Exhibition of Culinary Art in Germany. She created a lifesize hound dog shape sugar sculpture which won her gold and picked up silver for a cake of Elizabeth I of England.

In July 2009, she created a giant cupcake measuring 2 meters by 1.25 meters, to feed thousands of Covent Garden real food market visitor.

In September 2010, Wibowo's creation is on display as part of Experimental Food Society Spectacular with other Britain's leading food artists.

Wibowo appeared in the Channel 4 reality TV series Extreme Cake Makers  which aired from January 2018 to October 2019.

On 15 November 2021, Wibowo created a giant Harry Potter Hogwarts cake that made appearance in the ITV's This Morning (TV programme) which later was cut by the hosts Phillip Schofield and Holly Willoughby.

References

External links
 Official Website
 Culinary Olympics official site

1978 births
Living people
British bakers


text:
Blancfossé est une commune française située dans le département de l'Oise en région Hauts-de-France.

Géographie

Description

Blancfossé est un village rural  picard situé à  au nord de Beauvais, à la même distance au sud d'Amiens et à l'ouest de Montdidier (Somme).

Le territoire communal est  est tangenté à l'est par l'autoroute A16, dont l'accès le plus proche est la sortie  Hardivillers.

La commune est traversée par le sentier de grande randonnée GR 125.

Au début du , Blancfossé était décrit comme ayant un territoire « de médiocre étendue, (...) coupé par plusieurs ravins qui s'ouvrent dans un vallon principal courant de Corneille vers Croissy »

Communes limitrophes

Climat
Le climat qui caractérise la commune est qualifié, en 2010, de « climat océanique dégradé des plaines du Centre et du Nord », selon la typologie des climats de la France qui compte alors huit grands types de climats en métropole. En 2020, la commune ressort du type « climat océanique altéré » dans la classification établie par Météo-France, qui ne compte désormais, en première approche, que cinq grands types de climats en métropole. Il s'agit d'une zone de transition entre le climat océanique, le climat de montagne et le climat semi-continental. Les écarts de température entre hiver et été augmentent avec l'éloignement de la mer. La pluviométrie est plus faible qu'en bord de mer, sauf aux abords des reliefs.

Les paramètres climatiques qui ont permis d'établir la typologie de 2010 comportent six variables pour les températures et huit pour les précipitations, dont les valeurs correspondent à la normale 1971-2000. Les sept principales variables caractérisant la commune sont présentées dans l'encadré ci-après.

Avec le changement climatique, ces variables ont évolué. Une étude réalisée en 2014 par la Direction générale de l'Énergie et du Climat complétée par des études régionales prévoit en effet que la  température moyenne devrait croître et la pluviométrie moyenne baisser, avec toutefois de fortes variations régionales. Ces changements peuvent être constatés sur la station météorologique de Météo-France la plus proche, « Rouvroy-les-Merles », sur la commune de Rouvroy-les-Merles, mise en service en 1989 et qui se trouve à  à vol d'oiseau, où la température moyenne annuelle est de  et la hauteur de précipitations de  pour la période 1981-2010.
Sur la station météorologique historique la plus proche, « Beauvais-Tillé », sur la commune de Tillé, mise en service en 1944 et à , la température moyenne annuelle évolue de  pour la période 1971-2000 à  pour 1981-2010, puis à  pour 1991-2020.

Urbanisme

Typologie
Blancfossé est une commune rurale, car elle fait partie des communes peu ou très peu denses, au sens de la grille communale de densité de l'Insee.
La commune est en outre hors attraction des villes.

Occupation des sols

L'occupation des sols de la commune, telle qu'elle ressort de la base de données européenne d'occupation biophysique des sols Corine Land Cover (CLC), est marquée par l'importance des territoires agricoles (88,9 % en 2018), une proportion sensiblement équivalente à celle de 1990 (87,8 %). La répartition détaillée en 2018 est la suivante :
terres arables (80,1 %), prairies (8,2 %), forêts (6 %), zones urbanisées (5,2 %), zones agricoles hétérogènes (0,6 %).

L'IGN met par ailleurs à disposition un outil en ligne permettant de comparer l'évolution dans le temps de l'occupation des sols de la commune (ou de territoires à des échelles différentes). Plusieurs époques sont accessibles sous forme de cartes ou photos aériennes : la carte de Cassini (), la carte d'état-major (1820-1866) et la période actuelle (1950 à aujourd'hui).

Habitat et logement
En 2018, le nombre total de logements dans la commune était de 66, alors qu'il était de 62 en 2013 et de 65 en 2008.

Parmi ces logements, 83,2 % étaient des résidences principales, 4,6 % des résidences secondaires et 12,2 % des logements vacants. Ces logements étaient pour 98,5 % d'entre eux des maisons individuelles et pour 1,5 % des appartements.

Le tableau ci-dessous présente la typologie des logements à Blancfossé en 2018 en comparaison avec celle de l'Oise et de la France entière. Une caractéristique marquante du parc de logements est ainsi une proportion de résidences secondaires et logements occasionnels (4,6 %) supérieure à celle du département (2,5 %) et à celle de la France entière (9,7 %). Concernant le statut d'occupation de ces logements, 55,6 % des habitants de la commune sont propriétaires de leur logement (66 % en 2013), contre 61,4 % pour l'Oise et 57,5 pour la France entière.

Toponymie
Le village était dénommé Album Fossatum (fossé blanc) en 1162.

Selon la légende, ce nom est lié au fossé de défense qu'auraient creusés les habitants à la suite des invasions normandes qui ont détruit au  le village de Saint-Rémy, construit sur l'actuel cimetière de Blancfossé. Ce Riou ou Fossé blanc donnait également accès à une muche, souterrain refuge d'une soixantaine de mètres de long ayant de chaque côté plusieurs chambres ou cellules. Le passage, protégé par une porte aux gonds de fer, puis comblé, n'a été redécouvert qu'à la fin du .

Histoire
Louis Graves indiquait en 1831 « ''selon la tradition locale, le village existait très-anciennement dans la vallée Saint-Remy, sur le chemin de Croissy, au lieu où est encore le cimetière. On a souvent trouvé des caves et des vestiges incontestables de construction sur l'emplacement.Il y a à l'extrémité orientale du village un fort ou souterrain consistant en un boyau long de soixante mètres , ayant sur chaque côté dix,huit chambres ou  cellules profondes de huit mètres sur deux de hauteur et de largeur. Ce fort, dont l'entrée avait été comblée, fut découvert il y a cinquante ans; il avait une porte à gonds de fer; on communiquait de son ouverture vers le bois qui couronne le coteau voisin par un chemin creux qu'on nomme encore le Riou ou Fossé blanc. On prétend qu'après ta destruction entière du village de Saint-Remy par les. Normands, les hahitans percèrent le fort dent il s'agit pour se soustraire à de nouveaux désastres , et ils se ménagèrent par le chemin qui était d'ailleurs couvert de bois, le moyen de se réfugier dans la forêt voisine. On bâtit plus tard le village actuel qui reçut et a conservé le nom du chemin creusé dans la pierre blanche ».

Sous l'Ancien Régime, Blancfossé était compris dans.la châtellenie de Breteuil.

En 1783, un incendie détrruit la plus grande part du village et l'église, reconstruite vers 1786.

En 1831, une partie de l'ancien château, petite construction en briques, subsistait encore  ainsi que la prison seigneuriale. La population était constituée essentiellement d'agriculteurs et de fabricants d'étoffes en laine, et ka commune comptait un moulin à vent et des carrières.

Politique et administration

Rattachements administratifs et électoraux
La commune se trouve dans l'arrondissement de Beauvais du département de l'Oise. Pour l'élection des députés, elle fait partie de la première circonscription de l'Oise.

Elle faisait partie depuis 1801 du canton de Crèvecœur-le-Grand. Dans le cadre du redécoupage cantonal de 2014 en France, la commune rejoint le canton de Saint-Just-en-Chaussée.

Intercommunalité
La commune faisait partie de la communauté de communes de Crèvecœur-le-Grand Pays Picard A16 Haute Vallée de la Celle créée fin 1992.

Dans le cadre des dispositions de la loi portant nouvelle organisation territoriale de la République (Loi NOTRe) du 7 août 2015, qui prévoit que les établissements publics de coopération intercommunale (EPCI) à fiscalité propre doivent avoir un minimum de 15 000 habitants, le préfet de l'Oise a publié en octobre 2015 un projet de nouveau schéma départemental de coopération intercommunale, qui prévoit la fusion de plusieurs intercommunalités, et notamment celle de Crèvecœur-le-Grand (CCC) et celle des Vallées de la Brèche et de la Noye (CCVBN), soit une intercommunalité de 61 communes pour une population totale de .

Après avis favorable de la majorité des conseils communautaires et municipaux concernés, cette intercommunalité dénommée communauté de communes de l'Oise picarde et dont la commune est désormais membre, est créée au .

Liste des maires

Population et société

Démographie

Évolution démographique

Pyramide des âges
La population de la commune est relativement jeune.
En 2018, le taux de personnes d'un âge inférieur à  s'élève à 43,6 %, soit au-dessus de la moyenne départementale (37,3 %). À l'inverse, le taux de personnes d'âge supérieur à  est de 21,1 % la même année, alors qu'il est de 22,8 % au niveau départemental.

En 2018, la commune comptait  pour , soit un taux de 53,79 % d'hommes, largement supérieur au taux départemental (48,89 %).

Les pyramides des âges de la commune et du département s'établissent comme suit.

Culture locale et patrimoine

Lieux et monuments

 L'église Saint-Denis, bâtie en pierre crayeuse d'excellente qualité et datant probablement du , est constituée d'une simple nef, avec clocher en charpente au-dessus de l'entrée, et d'un chœur pentagonal.

 La chapelle funéraire Saint-Rémi située au milieu du cimetière, se trouve sensiblement à l'emplacement de la première église de Blancfossé.
 Puits ancien.

Personnalités liées à la commune

Voir aussi

Articles connexes
 Liste des communes de l'Oise

Liens externes
 Blancfossé sur le site de l'Institut géographique national
 .

 .

Notes et références

Notes

Références

Site de l'Insee

Autres sources

Blancfosse


text:
Stanislav Ledinek (né le  à Lovrenc na Pohorju, mort le  à Istanbul) est un acteur allemand.

Biographie
Stanislav Ledinek arrive en Allemagne après la fin de la Seconde Guerre mondiale. À Detmold, il commence à être acteur. Il se fait remarquer par le cinéma pour son accent étranger et devient un acteur de doublage. Il a de nombreux petits rôles. Il meurt pendant le tournage d'un film à Istanbul où il est inhumé.

Filmographie

Source de la traduction

Liens externes

Acteur allemand de cinéma
Acteur allemand de doublage
Naissance en juin 1920
Naissance en Slovénie
Décès en mars 1969
Décès à Istanbul
Décès à 48 ans


text:
Een mortel of specie is een fijn betontype. Specie wordt gebruikt om te metselen (bakstenen met elkaar te verbinden), tegelen, stukadoren, voegen enzovoort.
Ook wordt de term 'mortel' wel gebruikt voor reparatie- of restauratiemiddelen ter herstel van natuursteen, beelden en monumenten.

Samenstelling
Vroeger bestonden mortels voornamelijk uit zand met kalk, met aldus weinig sterkte (minder dan die van de bakstenen). Vandaag de dag bevatten mortels cement, waardoor de sterkte veel hoger is (zelfs hoger dan die van de bakstenen). Een gevolg hiervan is dat scheuren in oude muren door de mortel lopen; in moderne muren loopt de scheur door de bakstenen.

Mortelspecie wordt gewoonlijk samengesteld uit 1 deel bindmiddel, 3 delen granulaat en 1 deel water. Indien goed vermengd, zorgt deze verhouding voor een optimale sterkte na uitharding. Meer bindmiddel verbetert de waterdichtheid, maar maakt de specie duurder; meer granulaat verzwakt de sterkte van het resultaat.
Het bindmiddel is gewoonlijk portlandcement, soms gemengd met kalk om de specie smeuïger en zo beter verwerkbaar te maken.

Het granulaat is rivierzand; Rijnzand, geel zand en/of wit zand worden het meest toegepast. Het water ondergaat een trage chemische reactie met het bindmiddel, zodat de granulaatkorrels aan elkaar kleven en de mortel gaat uitharden.

Additieven kunnen de verwerkbaarheid en het eindresultaat beïnvloeden, b.v. op vlak van smeuïgheid, waterdichtheid, hechting, trekweerstand, kleur, enzovoort.

Cement
Beton


text:
Andrej Hryc est un acteur slovaque né le  à Bratislava et mort le  dans la même ville.

Biographie

Andrej Hryc a joué dans plus de 50 films depuis 1976.

Filmographie partielle
 1998 : Rivers of Babylon
 2010 : Habermann
 2013 : Příběh
 2013 : Colette

Notes et références

Liens externes

Acteur slovaque
Naissance en novembre 1949
Naissance à Bratislava
Décès en janvier 2021
Décès à Bratislava
Décès à 71 ans
Naissance en Tchécoslovaquie


text:
Gazul hidraulic este în fizică un model teoretic care se utilizează pentru studiul propagării undelor mecanice în fluide. El este un fluid fictiv pus în evidență prin analogia hidraulică. Numele modelului a fost dat în 1920 de fizicianul francez Jacques Charles Emile Jouguet (1871-1943).

Pentru un gaz hidraulic raportul  dintre căldurile specifice sub presiune constantă și sub volum constant este egal cu , iar viteza de propagare a undelor sonore este dată de relația , unde  reprezintă accelerația gravitațională și  înălțimea suprafaței libere deasupra unui plan orizontal impermeabil fluidului.

Mecanica fluidelor


text:
Христиан Вейсе:
 Вейсе, Христиан Феликс (1726—1804) — немецкий поэт и писатель.
 Вейсе, Христиан Эрнст (1766—1832) — немецкий правовед.
 Вейсе, Христиан Герман (1801—1866) — немецкий философ.


text:
Orange Poodle was an experimental over-the-horizon radar developed in the United Kingdom beginning in 1949 and tested experimentally in 1952 and 53. It used ground waves to follow the curvature of the Earth and allow aircraft to be detected over the sea at very low levels. It was designed to detect a  target flying at an altitude of  at a range of , well below the radar horizon. Testing was highly successful, but it was abruptly cancelled in 1953 when it was pointed out it could be easily jammed by a low-cost shortwave transmitter even from long range.

History
In 1948, Claude Shannon used his recently introduced science of information theory to study radar systems and suggest that there were calculable fundamental limits to their performance. This was unexpected, and provoked wide interest in the radar field.

In 1949, the Telecommunications Research Establishment (TRE), the Air Ministry's radar research arm, began applying this new concept to consider the extraction of both location and velocity information from a radar signal, and to the expected performance of long-range radars against low flying aircraft and the detection of submarine snorkels in rough seas.

The work was interesting enough that the Ministry of Supply funded further development under the rainbow code Orange Poodle. The system operated in the shortwave region, at 13 m wavelength. The signal was sent in-phase into a series of vertical antenna elements, and on reception, it was separated through its Doppler shift into bands of ⅓ Hz.

For experimental purposes, Marconi built a smaller version with eight elements that was constructed by connecting them to one of the disused Chain Home antennas at RAF Downderry in Cornwall. This mounting meant it could point only in one direction. Experiments began in September 1952, and found reasonable results in spite of interference from local shortwave sources.

A larger version consisting of 32 elements strung between two towers was completed in January 1953, and underwent testing in February and March. Sea clutter was completely absorbed in the lower frequency receivers, and aircraft were easily detected in the higher frequencies, corresponding to faster movement. Signal strength turned out to be even better than expected because scattering off the troposphere added to the signal.

The tests were very encouraging and led to plans for a production version that might be part of the ROTOR network. However, by the end of the year development had been cancelled when it was pointed out how easily the system was interfered with by local shortwave sources; an enemy could easily jam the radar using low-cost commercial transmitters while still well below the horizon.

References

Citations

Bibliography

Military radars of the United Kingdom
Ground radars
Over-the-horizon radars
Abandoned military projects of the United Kingdom


text:
Jacqueline Margaret Kay (nascida em 9 de novembro de 1961, na Escócia) é uma poetisa, dramaturga e romancista escocesa, conhecida por suas obras Other Lovers (1993), Trumpet (1998) e Red Dust Road (2011). Jacqueline Kay ganhou muitos prêmios, incluindo o Guardian Fiction Prize, em 1998, e o Scottish Mortgage Investment Trust Book of the Year Award, em 2011.

De 2016 a 2021, Jackie Kay foi a Makar, o poeta laureado da Escócia. Ela foi chanceler da Universidade de Salford, na Inglaterra, entre 2015 e 2022.

Infância e educação
Jackie Kay nasceu em Edimburgo, capital da Escócia, em 1961, filha de mãe escocesa e pai nigeriano . Ela foi adotada ainda bebê por um casal escocês branco, Helen e John Kay, e cresceu em Bishop Briggs, um subúrbio de Glasgow, na Escócia. Eles adotaram Jackie em 1961, tendo já adotado seu irmão, Maxwell, cerca de dois anos antes. Jackie e Maxwell também têm irmãos que foram criados por seus pais biológicos.

Seu pai adotivo trabalhava para o Partido Comunista em tempo integral e se candidatou a membro do Parlamento, e sua mãe adotiva era a secretária escocesa da Campanha pelo Desarmamento Nuclear. Quando criança, Jackie Kay sofreu racismo de crianças e professores na escola. John Kay, seu padrasto, morreu em 2019, aos 94 anos.

Quando adolescente, Jackie Kay trabalhou como faxineira para David Cornwell - que escreveu sob o pseudônimo de John le Carré - por quatro meses. Ela recomendou o trabalho de limpeza para aspirantes a escritores, dizendo: "É ótimo... Você está ouvindo tudo. Você pode ser um espião, mas ninguém pensa que você está roubando alguma coisa." Cornwell e Kay se encontraram novamente em 2019; ele se lembrava dela e a estava seguindo.

Em agosto de 2007, Jackie Kay foi tema do quarto episódio da série The House I Grew Up In, da BBC Radio 4, no qual ela falou sobre sua infância.

Carreira
Inicialmente nutrindo ambições de ser atriz, ela decidiu se concentrar em escrever depois que Alasdair Gray, um artista e escritor escocês, leu sua poesia e disse que escrever era o que ela deveria fazer. Ela estudou inglês na Universidade de Stirling, na Escócia, e seu primeiro livro de poesia, o parcialmente autobiográfico Os Papéis da Adoção, foi publicado em 1991 e ganhou o Saltire Society Scottish First Book Award e um Scottish Arts Council Book Award em 1992. É uma coleção de poesia multifacetada que lida com identidade, raça, nacionalidade, gênero e sexualidade, a partir das perspectivas de três mulheres: uma criança birracial adotada, sua mãe adotiva e sua mãe biológica. Seus outros prêmios incluem o Somerset Maugham Award de 1994 por Other Lovers, e o Guardian Fiction Prize por Trumpet, inspirado na vida do músico de jazz americano Billy Tipton, um homem transgênero.

Em 1997, Kay publicou uma biografia da cantora de blues Bessie Smith; que foi relançada em 2021. Uma versão resumida lida pela autora figurou como Livro da Semana da BBC Radio 4 na última semana de fevereiro de 2021.

Kay escreve extensivamente para o palco (em 1988, sua peça Twice Over foi a primeira de uma escritora negra a ser produzida pelo Gay Sweatshop Theatre Group), para a tela e para as crianças. Seu drama The Lamplighter é uma exploração do tráfico atlântico de escravos. Foi transmitido pela BBC Radio 3, em março de 2007, produzido por Pam Fraser Solomon, durante uma temporada, marcando o bicentenário do Ato contra o Comércio de Escravos de 1807, e foi publicado em forma impressa como um poema, em 2008.

Em 2010, Kay publicou Red Dust Road, um relato de sua busca por seus pais biológicos, que se conheceram quando seu pai era estudante na Universidade de Aberdeen e sua mãe enfermeira. O livro foi adaptado para os palcos por Tanika Gupta e estreou em agosto de 2019 no Festival Internacional de Edimburgo, em uma produção do National Theatre of Scotland e HOME, no Royal Lyceum Theatre, em Edimburgo.

Atualmente, é Professora de Escrita Criativa na Universidade de Newcastle, e Cultural Fellow na Universidade Caledônia de Glasgow. Jack Kay mora em Manchester. Ela participou do projeto Sixty-Six Books de 2011 do Bush Theatre, sua peça sendo baseada no livro de Esther da Bíblia King James. Em outubro de 2014, foi anunciado que ela havia sido nomeada chanceler da Universidade de Salford e que seria a "escritora residente" da universidade a partir de 1º de janeiro de 2015.

Em março de 2016, Kay foi anunciada como a próxima Scots Makar (poeta nacional da Escócia), sucedendo Liz Lochhead, cujo mandato terminou em janeiro de 2016.

Ela foi nomeada Membro da Ordem do Império Britânico (MBE) nas Honras de Aniversário de 2006 por serviços prestados à literatura, e Comandante da Ordem do Império Britânico (CBE) nas Honras de Ano Novo de 2020, novamente por serviços prestados à literatura. Jack Kay foi indicada pela BBC como uma das 100 mulheres mais inspiradoras do mundo, em 2020.

Vida pessoal
Jack Kay é lésbica. Aos vinte anos deu à luz um filho, Matthew (cujo pai é o escritor Fred D'Aguiar), e, mais tarde, teve um relacionamento de 15 anos com a poetisa Carol Ann Duffy. Durante esse relacionamento, Duffy teve uma filha, Ella, cujo pai biológico é o também poeta Peter Benson.

Prêmios e honras

 1991: Prêmio Eric Gregory
 1992: Primeiro livro escocês do ano, The Adoption Papers
 1994: Prêmio Somerset Maugham, Outros Amantes
 1998: Guardian Fiction Prize, Trompete
 2000: Prêmio Literário Internacional de Dublin (shortlist), Trompete
 2003: Prêmio Cholmondeley
 2006: MBE, Serviços de Literatura.
 2007: British Book Awards deciBel Escritor do Ano
 2009: Livro Escocês do Ano (shortlist), The Lamplighter
 2011: Livro Escocês do Ano (shortlist), Fiere
 2011: Costa Book Awards (shortlist), Fiere
 2011: Prêmio PEN/Ackerley (shortlist), Red Dust Road
 2011: Prêmio Livro do Ano da Scottish Mortgage Investment Trust, Red Dust Road.
 2016: Eleita membro da Royal Society of Edinburgh.
 2016: Makar Escocês
 2020: CBE, Serviços à Literatura.

Trabalhos selecionados

 Os papéis de adoção, Bloodaxe Books, 1991,  (poesia)
 Outros Amantes, Bloodaxe Books, 1993,  (poesia)
 Off Color, Bloodaxe Books, 1998,  (poesia)
 Trompete (ficção – 1998); Random House Digital, Inc., 2011,
 A rã que sonhou ser uma cantora de ópera, Bloomsbury Children's Books, 1998,
 Two's Company, Puffin Books, 1994,
 Bessie Smith (biografia – 1997), Faber & Faber, 2021,
 Por que você não para de falar (ficção – 2002); Pan Macmillan, 2012,
 Strawgirl, Macmillan Children's, 2002,
 Máscara de vida, Bloodaxe Books, 2005,  (poesia)
 Wish I Was Here (ficção – 2006); Pan Macmillan, 2012,
 Darling: Poemas Novos e Selecionados, Livros Bloodaxe, 2007,  (poesia)
 O Lamplighter, Bloodaxe Books, 2008,  (poesia/rádio)
 Vermelho Cherry Red, Bloomsbury Publishing Plc, 2007,
 Maw Broon Monologues (2009) (selecionado para o Prêmio Ted Hughes de Novo Trabalho em Poesia)
  (memória)
 Fogo, Pan Macmillan, 2011,  (poesia)
 Realidade, Realidade, Pan Macmillan, 2012,
 A Loja Empática, Mariscat Press, 2015,  (poesia)
 Bantam, Pan Macmillan, 2017,

Outras poesias usadas no GCSE Edexcel Syllabus:

 Brendon Gallacher
 lucozade
 Amarelo

Veja também

 100 Mulheres (BBC)
 Mulheres na categoria BBC 100 Mulheres

Vencedores do Lambda Literary Award
Comendadores da Ordem do Império Britânico
Professores da Universidade de Newcastle
Nascidos em 1961
Pessoas vivas
Pessoas na lista BBC 100 Mulheres de 2020
Membros da Ordem do Império Britânico


text:
Eight auxiliary routes of Arkansas Highway 69 currently exist. Four are spur routes, with four serving as business routes.

Melbourne spur

Highway 69 Spur (AR 69S, Ark. 69S, or Hwy. 69S) is a spur route in Melbourne. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in west Melbourne and runs east before turning north. The highway serves Melbourne Municipal Airport ending at the terminal.

Major intersections

Sage business route

Highway 69 Business (AR 69B, Ark. 69B, or Hwy. 69B) is a business route at Sage. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 just south of Melbourne and runs east before serving as the southern terminus for Highway 289 near Sage. Highway 69B turns south after sage and terminates at its parent at the start of the Highway 58/Highway 69 concurrency.

Major intersections

Batesville business route

Highway 69 Business (AR 69B, Ark. 69B, or Hwy. 69B) is a business route in Batesville. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in northwest Batesville and runs south as Central Avenue. Highway 69B serves as the eastern terminus of Highway 106, passes the Luster Urban Farmstead (listed on the National Register of Historic Places [NRHP]) before crossing Polk Bayou on the Central Avenue Bridge, also NRHP-listed. The highway continues south along border of the Batesville Commercial Historic District before turning onto Boswell Street. Highway 69B runs past the historic Adler House before turning onto Harrison Street. Highway 69B continues along Harrison Street before terminating at U.S. Route 167/Highway 25/Highway 69 (US 167/AR 25/AR 69).

Major intersections

Batesville spur

Highway 69 Spur (AR 69S, Ark. 69S, or Hwy. 69S) is a spur route in Batesville. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in Batesville and runs east to U.S. Route 167/Highway 25/Highway 69 (US 167/AR 25/AR 69).

Major intersections

Sulphur Rock business route

Highway 69 Business (AR 69B, Ark. 69B, or Hwy. 69B) is a business route in Sulphur Rock. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in northwest Sulphur Rock and runs southeast as Broadway. Highway 69B serves as the northern terminus of Highway 233 before turning south and terminating at the parent route.

Major intersections

Newark business route

Highway 69 Business (AR 69B, Ark. 69B, or Hwy. 69B) is a business route in Newark. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 west of Newark and enters the city as 6th Street. Highway 69B serves as the southern terminus of Highway 233 and continues east to terminate at Highway 122.

Major intersections

Jacksonport spur

Highway 69 Spur (AR 69S, Ark. 69S, or Hwy. 69S) is a spur route in Jacksonport. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in Jacksonport and runs southwest to as Avenue Street to Dillard Street at the edge of Jacksonport State Park.

Major intersections

Trumann spur

Highway 69 Spur (AR 69S, Ark. 69S, or Hwy. 69S) is a spur route in Trumann. The route is  in length.

Route description
The route begins at Highway 69 in Trumann and runs south to as Ozark Avenue to Highway 463.

Major intersections

See also

Notes

References

069
069
Transportation in Izard County, Arkansas
Transportation in Independence County, Arkansas
Transportation in Jackson County, Arkansas
Transportation in Poinsett County, Arkansas


text:
The 2007 Saudi Crown Prince Cup Final was the 32nd final of the Crown Prince Cup, Saudi Arabia's main football knock-out competition at the time.

It took place on 27 April 2007 at the Prince Abdullah Al Faisal Stadium in Jeddah, Saudi Arabia and was contested between city rivals Al-Ittihad and Al-Ahli. It was Al-Ahli's tenth Crown Prince Cup final and Al-Ittihad's 11th. This was the fourth meeting between these two clubs in the final.

Al-Ahli won the game 2–1 to secure their fifth title and first since 2002. As winners of the 2006–07 Saudi Crown Prince Cup, Al-Ahli qualified for the 2008 AFC Champions League group stage.

Teams

Venue
The Prince Abdullah Al Faisal Stadium in Jeddah was announced as the host of the final. This was the ninth Crown Prince Cup final to be hosted in the Prince Abdullah Al Faisal Stadium following those in 1991, 1993, 1995, 1996, 1997, 2000, 2001, and 2002.

The Prince Abdullah Al Faisal Stadium was opened in 1970 and was known as the Youth Welfare Stadium until 2001. The stadium was used as a venue for the 1989 FIFA World Youth Championship and hosted the final of the 2000–01 Asian Cup Winners' Cup. The stadium was used by the Saudi Arabia national football team, Al-Ahli, and Al-Ittihad, and hosted major domestic matches. The stadium underwent major construction in 2012 with plans to expand the number of seats and as of 2019 is still under construction.

Background
Al-Ittihad reached their 11th final after a 4–2 aggregate win against Al-Ettifaq. This was Al-Ittihad's first final since 2004 when they defeated Al-Ahli 1–0.

Al-Ahli reached their ninth final, after a 3–1 aggregate win against Al-Hilal. They finished as runners-up in the previous season, losing to Al-Hilal.

This was the twelfth meeting between the two sides in the Crown Prince Cup with Al-Ahli and Al-Ittihad winning five times each and one draw between them occurred. The two teams met three times in the final with Al-Ittihad winning twice in 1958 and 2004, and Al-Ahli won the 2002 final. The two teams played each other twice in the season prior to the final, once in the league and once in the Federation Cup final. Al-Ahli defeated Al-Ittihad 3–0 in the final to win their fifth Federation Cup and Al-Ittihad won the league match 3–0.

Road to the final

Key: (H) = Home; (A) = Away

Match

Details

See also

2006–07 Saudi Crown Prince Cup
2006–07 Saudi Premier League
2008 AFC Champions League

References

External links

Sports competitions in Saudi Arabia
April 2007 sports events in Asia
Ittihad FC matches
Al-Ahli Saudi FC matches


text:
Lagenocarpus comatus är en halvgräsart som först beskrevs av Johann Otto Boeckeler, och fick sitt nu gällande namn av Hans Heinrich Pfeiffer. Lagenocarpus comatus ingår i släktet Lagenocarpus och familjen halvgräs. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Halvgräs
comatus


text:
Spodnji Velovlek este o localitate din comuna Ptuj, Slovenia, cu o populație de 220 de locuitori.

Vezi și
Lista localităților din Slovenia

Legături externe
Population Census 2002 results

Localități din Slovenia
Localități din comuna Ptuj


text:
Antoniette Oliveira is a Gabonese politician. She served as Minister of Social Affairs and Women in 1980. She was the first woman cabinet minister in Gabon.

See also
Politics of Gabon

References

Government ministers of Gabon
20th-century women politicians
Women government ministers of Gabon
Living people
Year of birth missing (living people)
Place of birth missing (living people)


text:
La seigneurie de Bercher est une ancienne seigneurie située dans l'actuel canton de Vaud.

Histoire
La seigneurie de Bercher est composée des communes de Bercher, Fey, Rueyres et Saint-Cierges. La seigneurie est un franc-alleu jusqu'en 1299. À cette date, Jean de Cossonay assujettit la seigneurie à l'évêque de Lausanne.

Sous le régime bernois, elle fait partie du bailliage d'Yverdon. La seigneurie est érigée en baronnie en 1712. Elle est bordée à l'est et au sud par les bailliages de Moudon, Lausanne et Orbe-Échallens et à l'ouest et au nord par les seigneuries de Vuarrens, Pailly et Bioley-Magnoux, ainsi que par la châtellenie d'Essertines, ces quatre dernières faisant également partie du bailliage d'Yverdon.

Démographie
En 1764, la seigneurie compte 898 habitants (218 habitants à Bercher, 259 à Fey, 155 à Rueyres et 266 à Saint-Cierges).

Liste des seigneurs
Les seigneurs de Bercher sont les suivants :
 Famille de Cossonay ;
 1409-1420 : Jean de Chalon-Arlay ;
 1420-1440 : Amédée VIII de Savoie ;
 1441 : Humbert de Glérens ;
 début du -1683 : Famille de Dortans
 1683-? : George de Saussure ;

Références

Bibliographie

Ouvrages

Articles

Histoire du canton de Vaud


text:
Clifford  Ellsworth "Biff" Hoffman (1904 – January 29, 1954) was an American football player.

Early life
Hoffman attended Petaluma High School in Petaluma, California, and then went on to attend Stanford University.

Track and field
At Stanford, Hoffman was on the track and field team, where he threw the discus. He set an NCAA discus record in 1925 with a throw of , helping Stanford win the 1925 NCAA Men's Track and Field Championships.

Stanford football
Hoffman was also a fullback on Stanford's football team under legendary coach Pop Warner. The 1926 Stanford football team went undefeated in the regular season, outscoring its opponents 268–73, and then faced also-undefeated Alabama in the 1927 Rose Bowl. The teams played to a 7–7 tie and were named co-national champions by most media. In 1927, Hoffman was named team captain and helped lead the team to the 1928 Rose Bowl, facing the Pitt Panthers. Behind 6–0 in the third quarter, Hoffman caught a screen pass and raced toward the end zone, but fumbled short of the goal line; another Stanford player, Frankie Wilton, picked up the fumble and ran the ball in for the touchdown. Hoffman then kicked the extra point and the score held, giving Stanford a 7–6 victory, its first Rose Bowl win in four attempts. Hoffman was retroactively named the game's most outstanding player when the award was created in 1954.

After football
In 1930, Hoffman married fellow Stanford graduate Claire Giannini, daughter of Bank of America founder Amadeo Giannini. Hoffman worked as an investment banker in San Francisco, and died in 1954 of complications related to an ulcer in his esophagus.

References

1954 deaths
Stanford Cardinal football players
Players of American football from San Francisco
1904 births


text:
Испытание сейсмостойкости (Earthquake performance evaluation), как составная часть исследования сейсмостойкости, необходимо для понимания работы зданий и сооружений под сейсмической нагрузкой. Оно бывает, в основном, двух видов: полевое (натурное) и на виброплатформе. Удобнее всего испытывать модель здания на виброплатформе, воссоздающей сейсмические колебания. Подобные эксперименты начали производить в начале XX века.

Сейсмические испытания проводятся на больших или меньших моделях зданий и сооружений в течение многих лет, однако их стоимость довольно высока. Чтобы снизить эту стоимость, может применяться методика, называемая Performance Factor Protocol, впервые предложенная для экспериментальной проверки эффективности сейсмической изоляции.

См. также
 Анализ сейсмостойкости
 Оценка сейсмической работы
 Сейсмостойкость
 Сопутствующие испытания сейсмостойкости
 Vibration control videos

Примечания

Ссылки
ОАО Точмашприбор, г. Армавир (Россия)

Научные исследования


text:
Емил Војт (; Манчестер, 31. јануар 1883 — Окланд, Нови Зеланд 16. октобар 1978) је бивши атлетичар Уједињеног Краљевства, немачког порекла. Оба родитеља су били Немци.

Војт је 1908. победио у дисциплини трчања на 4 миље на државном првенству, што га је квалификовало за члана олимпијске екипе на Олимпијским играма 1908 у Лондону.
Такмичио је у дисциплини трчања на 5 миља и победио резултатом 25:11,2. Ова дисциплина је само 1908. била на програму Игара, а на следећим Играма 1912. замењена је тркама на 5.000 м и 10.000 м. Војт је био први и последњи олимпијски победник у овој трци.

После освајања још три државна првенства у 1909. и 1910, као и освајање бројних других трка у земљи и у Европи, емигрирао је у Аустралију 1911.. У Аустралији је освојио више титула првака у следеће три године а затим се повукао из атлетике у 1914, када је избио рат у Европи и ставио тачку на спортску каријеру.

У Аустралији је постао један од најистакнутијих пионира радија. Поставио је своју сопствену радио-станицу. Вратио се у Енглеску 1936, да би на крају 1948. отишао у Окланд на Новом Зеланду где је и умро у 90-ој години

Војт је био вегетаријанац, висок 1,65 метара, тежак 54 кг.

Референце

Спољашње везе

 Профил на sports-reference.com

Рођени 1883.
Умрли 1973.
Људи из Манчестера
Британски атлетичари
Атлетичари на Летњим олимпијским играма 1908.
Британски олимпијци на Летњим олимпијским играма 1908.
Освајачи медаља на Летњим олимпијским играма 1908.
Освајачи олимпијских медаља у атлетици, 5 миља за мушкарце
Освајачи златних олимпијских медаља за Уједињено Краљевство
Олимпијски победници у атлетици
Вегетаријанци


text:
2,4-Bis[(4-hydroxyphenyl)methyl]-5-methoxy-3-(2-phenylethenyl)phenol ist eine Phenol-Derivat, welches in der Orchideenart Galeola faberi entdeckt wurde. Es kommt außerdem in der Orchidee Phragmipedium calurum vor und zeigte 2012 in einer Untersuchung durch Starks et al. moderate Aktivität gegen Lungenkrebszellen.

Darstellung
Eine Synthese ist derzeit nicht bekannt.

Einzelnachweise

Phenol
Methoxyphenol
Diphenylethen
Diphenylmethan


text:
As eleições parlamentares europeias de 1994 em Portugal foram realizadas a 12 de Junho de 1994 como parte das eleições parlamentares europeias de 1994 e serviam para eleger os 25 eurodeputados para a legislatura 1994-1999 no Parlamento Europeu.

A nível dos resultados, destaca-se a primeira vitória do PS, a nível nacional, desde 1985.

Importa realçar que a abstenção voltou a aumentar em comparação com as eleições parlamentares europeias de 1989, atingindo os 64,5 %, sendo uma das maiores taxas de abstenções destas eleições europeias.

Partidos
Os partidos ou coligações que elegeram deputados foram os seguintes:

Debates

Resultados Nacionais

Resultados por círculos eleitorais

1994
Portugal
1994 em Portugal


text:
Esdeveniments
Països Catalans

Resta del món
 James Cook arriba a la costa oriental d'Austràlia i hi funda Sydney.
 Ús de la goma d'esborrar.
 La plaga de pesta bubònica arriba a Kíev i Moscou.

Naixements
Països Catalans
 17 de gener, Puigcerdà, Bisbat d'Urgell: Francesc Piguillem i Verdacer, metge i professor de medicina.

Resta del món
 20 de març, Lauffen am Neckar, Ducat de Württemberg: Friedrich Hölderlin, poeta alemany
 27 de març, Altenburgː Sophie Mereau, escriptora romàntica alemanya (m. 1806).
 7 d'abril, Cockermouth, Cúmbria, Anglaterra: William Wordsworth, poeta romàntic anglès (m. 1850).
 18 d'agost, Göttingen: Dorothea Schlözer, investigadora alemanya, la primera a doctorar-se en filosofia del país (m. 1825).
 27 d'agost, Stuttgart, Prússia: Georg Wilhelm Friedrich Hegel, filòsof alemany de l'idealisme (m. 1831).
 14 d'octubre, Goa: Rogério de Faria, empresari portuguès. Fou un dels pioners del comerç d'opi amb la Xina
 16 de desembre, Bonn, Alemanya: Ludwig van Beethoven compositor alemany (m. 1827).

 Tupholme, Lincolnshire: Arthur Thistlewood, revolucionari anglès

Necrològiques
Països Catalans

Resta del món
 27 de març, Madrid, Espanya: Giovanni Battista Tiepolo, pintor venecià (n. 1696).
 21 de juliol, Uppsala, Suècia, Charlotta Frölich, escriptora, historiadora, agrònoma i poetessa sueca (n. 1698).

Referències


text:
Hans-Uno Bengtsson, född den 12 maj 1953 i Laholm, död den 18 maj 2007 i Lund, var en svensk teoretisk fysiker. Han var var även känd som föreläsare, författare och översättare av populärvetenskaplig litteratur.

Biografi

Akademisk karriär
Bengtsson läste medicin och fysik i Lund och var som doktorand verksam vid Nordita, Nordiska institutet för teoretisk atomfysik, då i Köpenhamn och i den grundläggande fysikutbildningen i Lund. Han disputerade 1983 i teoretisk fysik. Han blev gästprofessor vid University of California i Los Angeles, där han tre år i rad erhöll utmärkelsen "Outstanding Teacher".

Hans första fasta svenska tjänst blev som universitetslektor i Uppsala med fortsatt forskning kring elementarpartiklar, speciellt Higgsbosonen. Här utvecklade han sin förmåga som popularisator och förmedlare av vetenskaplig forskning.

Bengtsson återvände till ett universitetslektorat vid Lunds universitet, där han blev docent och under en tid studierektor för Institutionen för teoretisk fysik; hans huvudsakliga gärning var i grundutbildningen. Bengtsson var även författare av ett stort antal läroböcker och populärvetenskapliga verk. Han har översatt såväl böcker om fysik som skönlitteratur, bland annat romaner av Stephen Fry.

Bengtsson gjorde sig känd bland annat för att på ett humoristiskt sätt (och ibland genom att uppträda som fakir) förklara fysikaliska fenomen från såväl vardagslivet som vetenskapens frontlinjer. Han erhöll pedagogiska priser, däribland Årets folkbildare 1993 och Forskningsrådsnämndens Rosén-pris 1996, för sin populärvetenskapliga gärning.

Andra aktiviteter
Bengtsson var verksam i ett stort antal sällskap, bland annat Sällskapet CC (där han var stormästare från 2001), Skånska Akademien, Fritiof Nilsson Piraten Sällskapet, Lukasgillet, Gammeldanskens Vänner, och Samfundet SHT. Han sommarpratade i Sveriges Radio P1. Bengtsson finns också representerad i Nasoteket på Akademiska Föreningen i Lund såsom näsa nr 120 med epitetet "FysikFakir". På våren 1997 kom han till Vasaskolan i Gävle för att hålla ett föredrag på de så kallade naturvetarkvällarna. I samband med detta så passade Naturvetenskapliga Föreningen på att kalla honom till hedersmedlem vilket han accepterade. I samband med Siste april 2007 blev han hedersledamot i den lundensiska spexsammanslutningen Uarda-akademien.

Bengtsson var en ivrig amatörflygare med en delägd Piper Cub J-3, SE-AWL, från 1943 och körde en Norton av 1949 års modell.

Personliga förhållanden
Bengtsson tillhörde den så kallade Långarydssläkten; han hade två barn. Våren 2007 diagnostiserades han med cancer och avled två månader senare. Han jordfästes den 7 juni 2007 i Sankt Peters Klosters kyrka med Anders Svenningsen som officiant. Därefter genomförde flygarkamrater en så kallad Missing man formation i luften över kyrkan.

Han ligger begravd på Fredentorps begravningsplats.

Bibliografi (i urval)
 Spisnosigheter - essayer (Settern 1980)
 Fåglar som inte fanns - essayer (Settern 1982)
 Implications of confining force field structures in hard hadronic processes, doktorsavhandlingen (1983)
 Folk som flög - essayer (Ellerströms förlag 1985)
 Fysik för fakirer (Gleerups förlag 1993)
 Trepiporsproblem och bagateller - 7 studier i Sherlock Holmes (Ellerströms 1993)
 Nalle Puh och atomens existens - essayer om modern fysik (1993)
 Bengtsson om klassisk fysik (1995)
 Påsen & Sorken gör experiment (1995)
 Fysikens horisonter (1996)
 Fysik för akrobater - stela och mindre stela kroppars mekanik (1996)
 Fysik för fem sinnen - kyssar, vin och älskog ur fysikens perspektiv (1996)
 Påsen och Sorken och universum - kosmologi för barn (1996)
 Koka soppa på fysik - en bok om matlagning (med Jan Boris-Möller, 1997)
 Konsten att uppskatta omvärlden - fysikaliska miniatyrer (1998)
 Bengtsson om halvklassisk fysik (2000)
 Kring flaskor och fysik (med Mischa Billing, 2000)
 Dialog om två vetenskaper (med Per "YP" Hansson 2002)
 FysIkaros eller Biggles i luften - fysik för flygare (artikel i Flygvapenmusei årsbok Ikaros 2003)
 Bengtsson om statistisk fysik (2005)
 Fågelskådning från fåtöljen (2006)

Några uppmärksammade översättningar till svenska
 (1994) George Smoot & Keay Davidson; Krusningar i tiden, Forum.
 (1994) Stephen Hawking; Svarta hål och Universums Framtid, Prisma Magnum.
 (1994) Murray Gell-Mann; Kvarken och Jaguaren, ICA Bokförlag.
  (1997) Stephen Fry: Lögnaren, Boström.
 (1998) Stephen Fry: Flodhästen, Boström.
 (2001) Brian Greene; Ett utsökt universum, Norstedts Förlag.
 (2003) Lee Smolin; Tre vägar till kvantgravitation, Natur och Kultur.

Hans-Uno Bengtsson-stipendiet
Folkuniversitetet har instiftat ett stipendium till minne av Hans-Uno Bengtsson. Det riktar sig till den som arbetar vid Lunds universitet och som "gjort goda insatser för att skapa möten mellan universitetet och gymnasie- samt högstadieungdomar". Stipendiet utdelas 12 maj (Hans-Uno Bengtssons födelsedag) sedan 2008.

Stipendiater
 2008 - Lars G Olsson, universitetslektor på Institutionen för elektro- och informationsteknik
 2009 - Eva Queckfeldt, universitetslektor på Historiska institutionen
 2010 - Monica Almqvist, universitetslektor på Institutionen för elektrisk mätteknik, initiativtagare till Vattenhallen Science Center.
 2011 - Fakultetsambassadörerna vid Lunds universitet
 2012 - Marie Dacke, för utveckling av biologishow med mera
 2013 - Ulf Ellervik, professor i bioorganisk kemi, för att ha utvecklat en kemishow och för sina populärvetenskapliga böcker

Noter

Externa länkar
 Hans-Uno Bengtsson död (Sydsvenskan, 2007-05-20)
 Lundaprofilen Hans-Uno Bengtsson död (Lundagård, 2007-05-20)

Svenska fysiker under 1900-talet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Sommarvärdar 1999
Medlemmar av Långarydssläkten
Populärvetenskapliga författare
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Personer från Laholm
Födda 1953
Avlidna 2007
Män


text:
Footville is a village in Rock County, Wisconsin, United States. The population was 772 at the 2020 census.

History
Footville was originally called Bachelor's Grove. The present name is for Ezra A. Foot, the original owner of the townsite. A post office was established as Bachelor's Grove in 1846 and renamed Footville in 1855.

Geography
Footville is located at  (42.669882, -89.208999).

According to the United States Census Bureau, the village has a total area of , all of it land.

Demographics

2010 census
As of the census of 2010, there were 808 people, 299 households, and 208 families living in the village. The population density was . There were 326 housing units at an average density of . The racial makeup of the village was 98.4% White, 0.1% African American, 0.1% Asian, 0.2% Pacific Islander, 0.5% from other races, and 0.6% from two or more races. Hispanic or Latino of any race were 1.0% of the population.

There were 299 households, of which 33.1% had children under the age of 18 living with them, 51.5% were married couples living together, 12.7% had a female householder with no husband present, 5.4% had a male householder with no wife present, and 30.4% were non-families. 25.8% of all households were made up of individuals, and 7.7% had someone living alone who was 65 years of age or older. The average household size was 2.51 and the average family size was 2.98.

The median age in the village was 42.1 years. 23.1% of residents were under the age of 18; 7.8% were between the ages of 18 and 24; 23.7% were from 25 to 44; 27.5% were from 45 to 64, and 17.9% were 65 years of age or older. The gender makeup of the village was 47.5% male and 52.5% female.

2000 census
As of the census of 2000, there were 788 people, 310 households, and 222 families living in the village. The population density was 799.5 people per square mile (307.3/km2). There were 326 housing units at an average density of 330.7 per square mile (127.1/km2). The racial makeup of the village was 98.48% White, 0.25% African American, 0.13% Native American, and 1.14% from two or more races. Hispanic or Latino of any race were 0.13% of the population.

There were 310 households, out of which 33.9% had children under the age of 18 living with them, 55.8% were married couples living together, 11.9% had a female householder with no husband present, and 28.1% were non-families. 23.5% of all households were made up of individuals, and 10.6% had someone living alone who was 65 years of age or older. The average household size was 2.52 and the average family size was 2.97.

In the village, the population was spread out, with 25.0% under the age of 18, 8.9% from 18 to 24, 28.7% from 25 to 44, 23.5% from 45 to 64, and 14.0% who were 65 years of age or older. The median age was 38 years. For every 100 females, there were 94.1 males. For every 100 females age 18 and over, there were 92.5 males.

The median income for a household in the village was $47,768, and the median income for a family was $55,833. Males had a median income of $37,344 versus $26,985 for females. The per capita income for the village was $21,688. About 2.9% of families and 3.5% of the population were below the poverty line, including 3.4% of those under age 18 and 3.3% of those aged 65 or over.

Notable people

 Lynda Barry award-winning cartoonist, author, and teacher.

References

External links
 Footville, Wisconsin

Villages in Rock County, Wisconsin
Villages in Wisconsin


text:
{{Стільниковий телефон
| модель             = Redmi K30(POCO X2 в Індії)Redmi K30 5GRedmi K30 5G SpeedRedmi K30i
| зображення         = Radmi K30 正面照.jpg
| розмір_зображення  = 250px
| підпис             = Redmi K30
| кодове_ім'я        = K30: phoenixPOCO X2: phoenixinK30 5G/5G Speed/K30i: picasso
| бренд              = Redmi, POCO
| виробник           = Xiaomi
| гасло              = K30/5G/5G Speed/K30i: Любов на повній швидкостіPOCO X2:
| серія              = Redmi KPOCO X
| модельний_номер    = K30: M1912G7BC, M1912G7BEPOCO X2: MZB9011IN, MZB9012IN, MZB9013IN, MZB8741IN, MZB8742IN, MZB8743IN, MZB8744IN, MZB8745IN, MZB8746INK30 5G/5G Racing/K30i: M2001G7AC, M2001AE
| ос                 = K30/5G/5G Speed/K30i:Початкова: Android 10 + MIUI 11Поточна: Android 12 + MIUI 13POCO X2:Початкова: Android 10 + MIUI 11 для POCOПоточна: Android 11 + MIUI 12.5 для POCO
| мережі             = GSM, 3G, 4G (LTE), 5G (крім K30/POCO X2)
| дата_релізу        = K30/5G: POCO X2: K30 5G Racing: K30i:
| доступність        = Redmi K30/5G/5G Speed/K30i: POCO X2:
| попередник         = Redmi K20
| наступник          = POCO X3Redmi K40Redmi K50i
| схожі_моделі       = Redmi K30 Pro
| тип                = Фаблет
| формфактор         = Моноблок
| розміри            = 165,3 x 76,6 x 8,79 мм
| вага               = 208 г
| цпу                = K30/POCO X2: Qualcomm SDM730 Snapdragon 730G (8 нм), 8 ядер (2×2.2 ГГц Kryo 470 Gold & 6×1.8 ГГц Kryo 470 Silver)K30 5G/K30i: Qualcomm SDM765 Snapdragon 765G (7 нм), 8 ядер (1×2.4 ГГц Kryo 475 Prime & 1×2.2 ГГц Kryo 475 Gold & 6×1.8 ГГц Kryo 475 Silver)K30 5G Speed: Qualcomm SDM768 Snapdragon 768G (7 нм), 8 ядер (1×2.8 ГГц Kryo 475 Prime & 1×2.2 ГГц Kryo 475 Gold & 6×1.8 ГГц Kryo 475 Silver)
| гпу                = K30/POCO X2: Adreno 618K30 5G/5G Speed/K30i: Adreno 620
| оперативна_пам'ять = K30/5G/POCO X2: 6/8 ГБK30 5G Speed/K30i: 6 ГБLPDDR4X
| пам'ять            = K30/5G/POCO X2: 64/128/256 ГБK30 5G Speed/K30i: 128 ГБUFS 2.1
| карта_пам'яті      = MicroSDXC до 256 ГБ
| екран              = IPS LCD, 6.67", 2400 × 1080 (FullHD+), 20:9, 395 ppi, HDR10, 120 Гц
| акумулятор         = Незнімний, Li-Po, 4500 мА·год
| зарядка            = K30/POCO X2: швидка зарядка на 27 Вт (100 % за 68 хв)K30 5G/5G Racing/K30i: швидка зарядка на 30 Вт (100 % за 57 хв)Всі моделі: Quick Charge 4+
| камера             = Ширококутний:K30/5G/5G Speed/POCO X2: 64 Мп Sony IMX686, , 26 мм, 79°, 1/1.72", 0.8 µm, PDAFK30i: 48 Мп Sony IMX586, , 1/2.0", 0.8 µm, PDAFНадширококутний: 8 Мп, , 13 мм, 120°, 1/4.0", 1.12 µmМакро:K30/POCO X2: 2 Мп, , 83°, 1/5.0", 1.75  μm, AFK30 5G/5G Racing/K30i: 5 Мп, , 83°, 1.12 μm, AFСенсор глибини: 2 Мп, , 83°, 1/5.0", 1.75 µmІнше: 2-LED спалах, HDR, панорамаВідео: 4K@30fps, 1080p@30/60/120fps, 720p@30/120/240/960fps; gyro-EIS
| додаткова_камера   = 20 Мп, , 27 мм, 78° (ширококутний), 1/3.4", 0.8 µm + 2 Мп, , 83° (сенсор глибини), 1/5.0", 1.75 µmHDRВідео: 1080p@30fps, 720p@30fps
| інтерфейси         = USB-C 2.0, 3.5 мм Аудіо, Bluetooth 5.0 (K30/POCO X2)/5.1 (K30 5G/5G Racing/K30i 5G) (A2DP, LE, aptX HD), NFC, ІЧ-порт, FM-радіо, Wi-Fi 802.11 a/b/g/n/ac (dual-band, Wi-Fi Direct, hotspot), GPS, A-GPS, ГЛОНАСС, Галілео, BDS, QZSS (POCO X2)
| інше               = Сканер відбитків пальців (вбудований в кнопку блокування), сенсор наближення, акселерометр, гіроскоп, компас
| sar                = K30/POCO X2:Голова 1.08 Вт/кгГолова 0.62 Вт/кг
}}Redmi K30 (також в Індії відомий як POCO X2) — смартфон суббренду Xiaomi Redmi, що відноситься до серії Redmi K. Був представлений 10 грудня 2019 року разом з Redmi K30 5G. Це перші смартфони Xiaomi, що отримали еркан з частотою оновлення 120 Гц.

 Дизайн
Задня панель та екран виконані зі скла Corning Gorilla Glass 5. Бокова частина виконана з алюмінію.

Redmi K30 та POCO X2 відрізняються лише логотипами брендів на задній панелі.

Знизу знаходяться роз'єм USB-C, динамік, мікрофон та 3.5 мм аудіороз'єм. Зверху розташовані другий мікрофон та ІЧ-порт. З лівого боку розміщений слот під 2 SIM-картки або 1 SIM-картку і карту пам'яті формату MicroSD до 256 ГБ. З правого боку знаходяться кнопки регулювання гучності та кнопка блокування смартфону, в яку вмонтований сканер відбитку пальця.

Redmi K30 продається в 3 кольорах: синьому, фіолетовому та червоному.

POCO X2 продається в 3 кольорах: Atlantis Blue (синій), Matrix Purple (фіолетовий) та Phoenix Red (червоний).

Redmi K30 5G продавався в 4 кольорах: синьому, фіолетовому, червоному та білому.

 Технічні характеристики

 Платформа
Redmi K30 отримав процесор Qualcomm Snapdragon 730G, та графічний процесор Adreno 618.

Redmi K30 5G отримав процесор Qualcomm Snapdragon 765G, та графічний процесор Adreno 620.

 Акумулятор
Redmi K30 та K30 5G отримали акумулятор об'ємом 4500 мА·год. Redmi K30 отримав підтримку 27-ватної швидкої зарядки, а K30 5G — 30-ватної.

 Камера
Redmi K30 отримав основну квадрокамеру 64 Мп, f/1.89 (ширококутний) з фазовим автофокусом + 8 Мп, f/2.2 (ультраширококутний) + 2 Мп, f/2.4 (макро) з автофокусом + 2 Мп, f/2.4 (сенсор глибини).

Redmi K30 5G отримав основну квадрокамеру 64 Мп, f/1.89 (ширококутний) з фазовим автофокусом + 8 Мп, f/2.2 (ультраширококутний) + 5 Мп, f/2.4 (макро) з автофокусом + 2 Мп, f/2.4 (сенсор глибини) та здатністю запису відео в роздільній здатності .

Основна камера обох моделей вміє записувати відео в роздільній здатності 4K@30fps.

Також смартфони отримали подвійну фронтальну камеру 20 Мп, f/2.2 (ширококутний) + 2 Мп, f/2.4 (макро) що вміє записувати відео в роздільній здатності 1080p@30fps.

 Екран
Екран IPS LCD, 6.67", FullHD+ (2400 × 1080) зі щільністю пікселів 395 ppi, співвідношенням сторін 20:9, підтримкою технології HDR10, частотою оновлення 120 Гц та овальним вирізами під подвійну фронтальні камери, програмно об'єднані в овальний виріз, що розміщені у верхньому правому кутку.

 Пам'ять
Смартфони продаються в комплектаціях 6/64, 6/128, 8/128 та 8/256 ГБ.

 Програмне забезпечення
Redmi K30 та K30 5G були випущені на китайській версії MIUI 11 на базі Android 10. Були оновлені до MIUI 13 на базі Android 12.

POCO X2 був випущений з MIUI 11 для POCO на базі Android 10. Був оновлений до MIUI 12 для POCO на базі Android 11. Планувалося, що він оновиться на MIUI 13 для POCO на базі Android 12 але поки прошивка тестувалася підтримка пристрою була припинена.

 Redmi K30 5G Speed Redmi K30 5G Speed (також відомий Redmi K30 5G Racing або Extreme) — покращена версія Redmi K30 5G, що отримала більш потужний процесор Qualcomm Snapdragon 768G та новий м'ятний колір. Був представлений 11 травня 2020 року.

Смартфон продавався в комплектації 6/128 ГБ.

 Redmi K30i Redmi K30i''' — спрощена версія Redmi K30 5G, що отримала основний ширококутний модуль камери на 48 Мп, в порівнянні з 64 Мп модулем у K30 5G. Був представлений 25 травня 2020 року.

Смартфон продавався в комплектації 6/128 ГБ.

Примітки

Посилання

Фаблети
Пристрої на базі Android
K30
Мобільні телефони, представлені в 2019 році
Мобільні телефони з кількома тиловими камерами
Мобільні телефони із записом відео в 4K
Мобільні телефони з інфрачервоним передавачем
Смартфони, зняті з виробництва


text:
En lavasjö är en ansamling av ständigt flytande lava i en vulkankrater. Lavasjöar finns i aktiva vulkaner.

Beteende
Lavasjöar förekommer i olika vulkaniska system. Exempel på olika typer är den basaltiska sjön Erta Ale i Etiopien, den basaltiska andesita vulkanen Villarrica i Chile och den unika fonolita lavasjön Mt. Erebus i Antarktis. Lavasjöar kan ha olika beteenden, vilka beror på de kombinerade effekterna av tryck inom reservoar, smältning och minskning av gasbubblor inom kanalen och möjligtvis smältning av bubblor inom magmareservoaren. Även effekterna av bubblor som stiger i vätska och sammansmältning av bubblor inom kanalen. Samspelet mellan dessa effekter kan skapa antingen en ständig omcirkulerande sjö eller ett sjö-level som periodvis reser sig och sedan faller.

Formation
Lavasjöar kan bildas på tre olika sätt. Antingen genom sprickor i en krater som driver ut så mycket lava att en sjö bildas. De kan också bildas när lava rinner ut i breda fördjupningar i marken och fyller dessa. Ett tredje sätt för lavasjöar att bildas är ovanpå de sprickor i marken som kontinuerligt driver ut lava och som sakta under flera veckors tid bildar en allt högre krater.

Nutida permanenta lavasjöar
Långvariga lavasjöar är extremt sällsynta, eftersom de kräver aktiva vulkaner, vars utbrott producerar tillräckligt med aktiv lava. För närvarande, finns det endast fem lavasjöar i världen.
 Erta Ale, Etiopien
 Mount Erebus, Antarktis
 Kīlauea, Hawaii
 Nyiragongo, Kongo-Kinshasa
 Marum, Vanuatu
Erta Ale (Ertale eller Irta'ale) är en ständigt aktiv basaltisk sköldvulkan i Afar-regionen av nordöstra Etiopien. Den är belägen i Afarsänkan, som också kallas Danakil, en stenöken som sträcker sig till gränsen mot Eritrea. Erta Ale är den mest aktiva vulkanen i Etiopien. Erta Ale är 613 meter hög, med en eller ibland två aktiva lavasjöar på bergstoppen som ibland svämmar över på den södra sidan av vulkanen. Den är anmärkningsvärd för att bevara den längst existerande lavasjön, närvarande sedan början på 1900-talet (1906). Vulkaner med lavasjöar är väldigt sällsynta: det finns bara sex i världen.

Sköldvulkanen Kilauea har två ihållande lavasjöar. En i vulkanen Halemaumau inom fjälltoppskratern, och en som utlöses i kratern Pu'u'O'cóne som är belägen i den östra delen av vulkanen.

Referenser

Vulkaniska landformer


text:
Mohammed Mouncif El Haddaoui (ur. 21 października 1964) – były marokański piłkarz grający na pozycji pomocnika.

Kariera klubowa
Mouncif El Haddaoui w czasie Mistrzostw Świata 1986 grał w AS Salé.

Kariera reprezentacyjna
W reprezentacji Maroka Mouncif El Haddaoui grał w latach osiemdziesiątych.
W 1986 roku uczestniczył w Mistrzostwach Świata 1986 w Meksyku.
Na Mundialu był rezerwowym i nie wystąpił w żadnym spotkaniu.

Linki zewnętrzne

 Profil na worldfootball.com

Reprezentanci Maroka w piłce nożnej
Uczestnicy Mistrzostw Świata w Piłce Nożnej 1986
Uczestnicy Pucharu Narodów Afryki 1986
Urodzeni w 1964
Piłkarze AS Salé


text:
Vieta è un cratere lunare di 87,16 km situato nella parte sud-occidentale della faccia visibile della Luna.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Vieta


text:
Мазі-Ґавабар () — село в Ірані, у дегестані Рахімабад, у бахші Рахімабад, шагрестані Рудсар остану Ґілян. За даними перепису 2006 року, його населення становило 43 особи, що проживали у складі 11 сімей.

Примітки

Населені пункти шагрестану Рудсар