text:
The Lost Trident Sessions est le  album studio du Mahavishnu Orchestra. Il est sorti le .

Enregistré au Studios Trident de Londres en 1973, cet opus, qui devait être le troisième et dernier album studio de la première formation du Mahavishnu Orchestra, n'a pas été publié à l'époque. Les bandes ont été retrouvées en  par Bob Belden dans les archives de Columbia à Los Angeles.

À l'exception de John's Song #2, on retrouve tous les titres sur d'autres albums : Dream, Trilogy et Sister Andrea sur Between Nothingness and Eternity du Mahavishnu Orchestra, tandis que I Wonder et Steppings Tones figurent sur l'album du violoniste Jerry Goodman et du claviériste Jan Hammer, Like Children.

L'album s'est classé  au Top Jazz Albums.

Liste des titres

Musiciens
 John McLaughlin : guitares, production
 Jan Hammer : piano électrique, synthétiseur, production
 Billy Cobham : batterie, production
 Jerry Goodman : violon électrique, alto, production
 Rick Laird : basse, production

Notes et références

Album du Mahavishnu Orchestra
Album musical sorti en 1999
Album publié par Columbia Records
Album enregistré aux studios Trident


text:
24935 Ґодфрігарді (24935 Godfreyhardy) — астероїд головного поясу, відкритий 28 квітня 1997 року.

Тіссеранів параметр щодо Юпітера — 3,442.

Примітки

Див. також
 Список астероїдів (24901-25000)

Посилання

 http://www.minorplanetcenter.net/iau/lists/NumberedMPs

Астрономічні об'єкти, відкриті 1997
Головний пояс астероїдів

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Windsor Shire Council Chambers is a heritage-listed former town hall at 356 Lutwyche Road, Windsor, City of Brisbane, Queensland, Australia. It was designed by architect Thomas Coutts and built from 1896 to 1897 by William Parsons. It is also known as Windsor Town Council Chambers. It was added to the Queensland Heritage Register on 21 October 1992.

History
The former Windsor Shire Council Chambers was erected in 1896-97 for a cost of £736.

The Windsor Shire Council was formed in 1886 and initially rented space for chambers and offices. In July 1895 the Council decided to erect permanent chambers and engaged Thomas Coutts, a Brisbane-born architect who also worked in Sydney, Melbourne and Newcastle during the 1890s, to design a modest building. In October 1896 a contract for £584 was signed with builder William Parsons. A separate contract for £80 was let for the boundary wall, which was completed in December 1897.

The first meeting of the Windsor Council in the new premises was conducted on 9 March 1897. The building housed the offices and chambers of the Windsor Shire Council (Windsor Town Council from 1904) until the amalgamation of Greater Brisbane in 1925, when it became the property of the Brisbane City Council.

The Brisbane City Council used the building for regional office space and storage. Alterations undertaken by the Council included: widening of the southern window in the office adjoining the front porch to create a doorway; concreting of strong room and toilet floors; relining of ceilings; sealing of fireplaces; and cutting a new door in the corridor.

In 1987 the exterior stonework was redressed as part of a restoration project by the Brisbane City Council. Also the original interior colour scheme was identified, and the grounds were returfed and paved to resemble a typical Brisbane turn of the century garden design.

The premises were vacated by the Council in late 1990, and are now used by the Brisbane Branch of National Trust of Queensland and the Windsor and District Historical Society for offices and meeting rooms.

Description
The Windsor Shire Council Chambers is a small masonry building constructed of locally quarried porphyry (Brisbane tuff), with dressed sandstone facings and trimmings. It is capped with a corrugated iron gabled roof.

The building is domestic in scale and concept, yet its original civic function is expressed in decorative elements such as an arched entrance with drip moulding, quoining to the rectangular windows, and stepped sandstone courses at the gables. A sandstone slab on the front gable bears the inscription "Windsor Shire Council Chambers", with the word "Shire" overwritten by "Town".

The entrance verandah, which has been enclosed with glazing, leads a to central corridor, with two offices to the left and a front office and council meeting room to the right. These are connected by a small attached porch on the eastern side of the building. At the rear an attached stone wing houses a strong room and toilets. Flooring was timber originally, but some floors are now concreted. The interior walls and partitions are plastered and painted.

Located on an island of land, bounded by Lutwyche Road, Hawkins and Palmer Streets, the Windsor Shire Council Chambers occupies a highly visible position, and together with the Windsor War Memorial Park opposite is particularly prominent from the southern approach along Lutwyche Road.

The site is fenced on three sides with a stone wall and iron pickets, the entrance defined by substantial stone gateposts, cast-iron gates, and a thin metal arch from which an ornate gas lantern once hung. A number of mature fig trees and palms enhance the building's setting.

Heritage listing
Windsor Shire Council Chambers (former) was listed on the Queensland Heritage Register on 21 October 1992 having satisfied the following criteria.

The place is important in demonstrating the evolution or pattern of Queensland's history.

Windsor Shire Council Chambers is important for its association with the Windsor Shire and the development of the Windsor district.

The place is important in demonstrating the principal characteristics of a particular class of cultural places.

Windsor Shire Council Chambers is significant as a fine and unusual example of a small scale masonry civic building.

Windsor Shire Council Chambers is significant as an example of the work of architect Thomas Coutts.

The place is important because of its aesthetic significance.

Windsor Shire Council Chambers is significant for its landmark quality, townscape contribution of both building and site to the Windsor area.

References

Attribution

External links

Queensland Heritage Register
Windsor, Queensland
Town halls in Queensland
Articles incorporating text from the Queensland Heritage Register
Town of Windsor


text:
és un videojoc d'esports desenvolupat per Team Ninja i publicat per Tecmo, Ltd. per a la videoconsola Xbox 360. És el segon títol que compon la sèrie Dead or Alive Xtreme Beach Volleyball. Va ser llançat per primera vegada el 13 de novembre de 2006 a l'Amèrica del Nord i el 22 de novembre de 2006 al Japó.

La història comença novament amb les noies lluitadores de Dead or Alive que tornen a visitar l'illa de Zack (New Zack Island) per a unes vacances. Aquest títol amplia les activitats del joc original amb diversos minijocs que complementa al vòlei platja. L'objectiu és guanyar diverses activitats esportives per obtenir diners, la qual cosa serà útil per comprar diversos accessoris i vestits de bany per a les noies. Al joc és important que el personatge a escollir es faci de bones amigues per així completar la col·lecció d'accessoris i vestits de bany del personatge i finalment, descobrir els diversos misteris que acompanyen a determinat personatge.

Al temps del seu llançament, certs aspectes de Dead or Alive Xtreme 2 han estat criticats així com l'exageració del moviment del pit de les noies i poc divertit en comparació del joc predecessor Dead or Alive Xtreme Beach Volleyball. No obstant això, aquest ha rebut elogis per la seva qualitat gràfica, artística, i les seves bones intencions a ampliar el joc amb petits jocs.

Desenvolupament

Dead or Alive Xtreme 2 ha estat dissenyat per una subsidiària de Tecmo, coneguda com a Team Ninja (Equip Ninja). El grup està liderat per Tomonobu Itagaki. Aquesta subsidiària ha dissenyat sèries reconegudes com Ninja Gaiden i Dead or Alive. En l'etapa de desenvolupament, els productors pensaven utilitzar el mateix motor gràfic empleat en el títol anterior Dead or Alive Xtreme Beach Volleyball, no obstant això, van decidir partir de zero. El títol funciona en una versió modificada del motor gràfic utilitzat en el títol Dead or Alive 4, la qual cosa permet que les noies gaudeixin d'una major càrrega poligonal, auto-ombrejat, i una nova tècnica de simulació de tela que li dona més realisme al joc. D'altra banda, el motor gràfic permet que els reflexos del sol es reflecteixin sobre les ones i els cops d'aquestes mateixes sobre la moto d'aigua, desplaçant-la i aconseguint una sensació realista.

Va haver-hi bones millores en la manera de joc (en comparació del joc original), es van introduir diversos accessoris, vestits de bany i nous escenaris. A més a més, el joc afegeix un nou efecte de bronzejat, així com que el vestit de bany es plasma a la pell del personatge; la qual cosa pot ser evitat si es canvia de manera contínua. En lloc de dependre d'una sola manera de joc, Dead o Alive Xtreme 2 conté una sèrie de sub-jocs. Es tenia la idea d'incloure un total de 42 mini-jocs però al final es van quedar 7 jocs (comptant amb el volei de platja). Durant el procés de desenvolupament, el seu creador, Tomonobu Itagaki, va dir que aquesta segona part no seria una simple addició d'activitats com a trampolí o un joc de samarretes mullades en la sèrie, ja que seria vulgar cap a la dona.

A l'octubre de 2006, Tomonobu Itagaki revela alguns detalls de Dead or Alive Xtreme 2 en la revista Famitsu Xbox 360, dins dels detalls s'esmenta que el joc ocupés un DVD de 9 GB, a causa de l'enorme quantitat d'escenes en 3-D.

Presentació
A l'abril de 2006, Tomonobu Itagaki, va confirmar oficialment en la revista Famitsu Xbox 360, que Dead or Alive Xtreme 2 serà un dels principals títols de Tecmo que es presentés en l'E3. Un mes després, de la confirmació, Tecmo va mostrar les primeres imatges del joc en l'E3 2006, on també van exhibir alguns vídeos del joc. No obstant això, en la conferència molta gent esperava que Tecmo presentés algunes imatges de Ninja Gaiden 2 o de l'esperat joc Dead or Alive: Code Cronus. Dead or Alive Xtreme 2, va ser llançat el 8 de desembre de 2006 a Europa, el 13 de novembre de 2006, a l'Amèrica del Nord i el 22 de novembre de 2006 al Japó.

Argument
La història de Dead or Alive Xtreme 2, comença quan Zack i Niki troben el tresor d'un faraó dins d'una piràmide. Després d'haver trobat el tresor, Zack utilitza el botí per fer reflotar la seva illa de les profunditats del mar que va ser destruïda per una erupció volcànica en l'anterior joc. Novament les noies lluitadores de Dead or Alive tornen a visitar l'illa paradisíaca de Zack per a unes vacances on els espera diverses activitats recreatives dins de l'illa.

Mode de Joc
El mode de joc és similar a l'original, el jugador disposarà un temps límit de dues setmanes de vacances per convertir el seu personatge favorit en la reina de les proves, on li espera un diverses proves, al mateix temps ha de guanyar Zacks (moneda oficial de l'illa). Cada dia es divideix en tres segments (el matí, la vesprada i la nit), on els jugadors poden realitzar una sola activitat durant cadascuna. Al principi, el jugador disposarà d'un sol vestit de bany i dues proves (el voleibol i les carreres de motos aquàtiques) però a mesura que s'avanci en el joc tindrà accés a nous jocs i més vestits de bany.

Aliança i Amistat
El joc posa una forta èmfasi en l'amistat; els jugadors (jugant com una de les dones) han de fer-se d'amics mitjançant la compra d'un regal que li agradi a la seva companya o guanyar els partits de voleibol. Si ho fan, podria augmentar un fort vincle entre els dos personatges. Si l'amistat entre els dos personatges està en un nivell suficientment alt (es representa amb una icona musical flotant en la pantalla), el personatge pot ser convençut perquè accepti els regals i use el bikini que un preferisca.

Quan un nou jugador, juga per primera vegada, seran rebuts per Lisa qui automàticament serà la seva companya i li presentarà les activitats que s'efectuïn a l'illa i els llocs on comprar determinat regal i etc. Més endavant, quan el jugador iniciï novament les vacances, apareixerà qualsevol personatge del joc, la qual cosa el jugador podrà acceptar la invitació si és la seva companya o no.

Els jugadors poden regalar vestits de bany a altres noies, independentment si no són les seves companyes actuals. No obstant això, el més difícil del joc és obtenir el vestit de l'altra noia. Una vegada més, els jugadors han de garantir que el nivell d'amistat entre el seu personatge i l'altre personatge sigui molt fort per no estar sense companya. Cal destacar que l'objectiu principal del joc és regalar vestits de bany per poder completar la col·lecció i així desbloquejar els secrets del joc.

Vòlei platja
Altre cop, el principal esdeveniment del joc és el Voleibol com en l'anterior Dead or Alive Xtreme Beach Volleyball. La temàtica és similar a la versió original, els jugadors han de tenir una companya amb la finalitat de competir contra altres equips a l'igual conformat per dues persones, cada joc és de 7 anotacions.

A Dead or Alive Xtreme 2 el seu mode de joc ha estat modificat per fer el joc una mica més difícil per així afegir varietat. Si bé encara hi ha només dos botons necessaris per al joc (passa i bloqueja), es requereix major control manual a diferència de la versió original, el jugador decidirà la posició de la companya del seu personatge. En la manera en línia, dos jugadors poden competir entre si. Finalment, la càmera ha estat lleugerament modificada per fer front a la crítica del joc original es va traslladar de manera irregular o amb massa freqüència.

Carrera Marina
Una de les principals proves d'aquest joc és la carrera de motos aquàtiques (en el titulo en engonals és conegut Jet Ski), ja sigui mode d'un sol jugador o multi-jugador (via Xbox Live). El joc disposa 5 models de motos aquàtiques, amb algunes diferències: so en acceleració, velocitat, facilitat de gir. Cada model tindrà 4 variacions de classe, de les com, una serà més potent que l'anterior, inicialment el jugador disposarà d'un model bàsic, i a mesura que es guanyi diners en les proves podrà comprar més motos. En la prova s'ha de seguir les fletxes de recorreguts de navegació, pujar les rampes que permetran realitzar salts acrobàtics.

Banderes de platja
Banderes de platja és nou mini-joc de la sèrie que sembla fàcil, no obstant això aquest pot ser molt difícil i frustrant. Es requereix que el jugador pressioni repetidament el botó el més ràpid possible a fi d'arribar de la meta abans que el seu oponent. Per poder agarrar la bandera, el jugador no només ha de ser ràpid, sinó també ha de jutjar correctament la distància abans de prémer el botó "tirar-se". Si el jugador és massa lent, es queda curt, est perd. També si comença abans d'hora, és considerat com a pèrdua instantània.

Estira-i-arronsa
Estira-i-arronsa és un mini-joc similar a la Guerra de darreres, la personatge a escollir va estar damunt en un flotador sobre l'aigua, a l'igual el seu rival, s'ha de tirar dels extrems de la corda per intentar tirar a l'altra a l'aigua. Per mantenir l'equilibri s'ha de prémer el botó A i per tirar de la corda és amb el comandament de control de la Xbox 360 cap enrere i avanci.

Guerra de culs
La guerra de culs és un dels mini-jocs d'alberga que ofereix Dead or Alive Xtreme 2, on les noies competeixen a tirar als seus oponents del seu flotador, utilitzant únicament els seus glutis. Per guanyar el repte, la noia ha de tirar al seu oponent a l'aigua tres vegades. No obstant això, la quantitat de punts obtinguts en aquest repte són molt baixos a comparació dels alts punts obtinguts en el joc de voleibol i la carrera de motos aquàtiques.

Salt a la piscina
Salt a la piscina és un altre mini-joc inclòs del títol anterior, encara que amb lleugeres modificacions per al controlador de la Xbox 360. Aquesta activitat consisteix a fer saltar la noia en els flotadors de colors que estan sobre l'aigua i cuidant molt que no caigui. Per poder saltar al següent coixinet, els jugadors han de dur a terme una correcta selecció dels botons per rebre punts de bonificació i així guanyar la competència.

Tobogan aquàtic
L'últim mini-joc és una activitat de lliscament i equilibri. La base del joc consisteix a mantenir al personatge en el tobogan perquè no caigui, i efectuar determinades voltes. La manera d'impulsar, i frenar al personatge és mitjançant el comandament de control de la Xbox 360, també es fa servir per impulsar i prevenir que el personatge caigui del tobogan aquàtic.

Casino
Igual que l'original, el joc compta amb un casino on els jugadors poden visitar durant la nit. Una vegada allí, es pot participar en diversos jocs, entre ells el pòquer, blackjack, ruleta i una gran varietat de màquines escurabutxaques (cada màquina representa determinada noia del joc). Els diners obtinguts en el casino, el jugador pot comprar més accessoris per a les noies.

Escenaris
Dead or Alive Xtreme 2 ofereix els mateixos escenaris del joc original, no obstant això, en aquesta versió s'agreguen nous escenaris per a les activitats recreatives en aigua. Segons les especificacions del videojoc, New Zack Island està conformada amb menys d'un quilòmetre de costa, aquesta illa va ser reconstruïda després que Zack trobés el tresor del faraó. Els escenaris que conformen el joc són:

 Niki Beach és una platja que està situada al sud de l'illa, aquest lloc va ser batejat en honor de la núvia de Zack. Les activitats que es practiquen en el lloc són vòlei platja i banderes playeras.
 Tranquil Beach és una platja amagada al nord de New Zack Island, les activitats que es practiquen en el lloc és vòlei platja i banderes de platja.
 Brilliant Jungle és una selva que es troba al centre de l'illa, en el lloc les activitats que es practiquen vòlei platja, i el tobogan aquàtic.
 Bass Island és un quin petita illa, situada al sud-est de New Zack Island, quan puja la marea aquesta queda coberta en les tardes. Les activitats que es practiquen és vòlei platja, i banderes de platja.
 Niki Marina és un petit port marí que se situa al sud-est de New Zack Island. En aquest lloc és on s'adquireixen les motos aquàtiques per a les carreres marines.
 Piscina és un lloc de l'illa on s'efectuen les activitats aquàtiques com el tira afluixa, guerra de darreres, i salts piscines.
 Gandules és un altre annex de la piscina on les noies es relaxen, cap destacar que aquest lloc no s'efectuen cap activitat esportiva.
 Emissora de ràdio és un lloc on es transmet la música del joc, on el jugador pot personalitzar la música del joc o agregar més cançons com les seves col·leccions favorites emmagatzemades en la Xbox 360.
 Tenda d'esports és un lloc on el jugador pot comprar els vestits de bany per al seu personatge. També en aquesta tenda es poden comprar pilotes de voleibol, passades per a les activitats recreatives de l'illa, i finalment les motos aquàtiques.
 Tenda d'accessoris és un lloc on el jugador pot comprar ulleres, barrets, polseres, sabates o tennis per al seu personatge.
 Basar de Zack és un lloc on es compren coses exòtiques, o paper per a regal.
 En el joc hi ha tres tipus d'hotels a escollir (rústic, clàssic, i contemporani), i dins de les seves instal·lacions disposen de casinos.

Personatges
El joc ofereix nou personatges per jugar, cadascun té diferents aficions i disgustos. Aquests personatges provenen del joc Dead or Alive 4. Els regals que s'atorguen als diferents personatges influeixen molt en l'amistat. Zack i Niki són els únics personatges que no es poden escollir, únicament apareixen en les cinemàtiques de reconstrucció i la destrucció de l'illa provocada per un volcà altre cop (aquesta cinemàtica apareix quan es conclou les dues setmanes de vacances).

L'únic personatge nou que s'afegeix a Dead or Alive Xtreme 2 és Kokoro que va aparèixer per primera vegada a Dead or Alive 4.

 Kasumi. Kasumi és una ninja fugitiva que abandono l'adreça del seu clan Mugen Tenshin per a la recerca i venjança del seu germà Hayate. Arriba a l'illa després de sentir el rumor que el seu germà es trobava en el lloc. Kasumi li agrada el color rosa i el seu menjar favorit són les milfulles de maduixes.
 Ayane. És una ninja que neix al mateix poble que Kasumi i és mig germana d'ella. Ayane sent un odi profund cap a Kasumi, per haver deixat el clan. No obstant això, Ayane té una admiració pel germà de Kasumi. Arriba a l'illa després de seguir els passos de Kasumi. La seva nacionalitat és japonesa, li agrada el color morat i les seves aficions són els tractaments de bellesa.
 Christie. Christie és una assassina despietada que arriba a l'illa per a una missió confidencial. La seva nacionalitat és britànica, li agrada el color negre, la seva afició favorita és conduir i el seu menjar favorit és el suc de tomàquet.
 Helena. Helena és una cantant d'òpera, és filla del fundador del DOATEC, Fame Douglas. Els seus pares van ser assassinats en un atemptat i ha promès venjar-se per les seves morts. Helena arriba a l'illa per parlar amb Zack sobre la reconstrucció de la seva corporació que va ser destruïda per uns ninjas. La seva nacionalitat és francesa, li agrada el color blanc, i li agrada passejar el seu gos.
 Hitomi. Hitomi és una noia que ha dedicat tota la seva vida al domini del karate. Hitomi vol ser la campiona en el torneig Dead or Alive, arriba a l'illa després de sentir la notícia que el torneig s'anava celebrar a l'illa de Zack. Hitomi neix a Alemanya, és filla d'un professor distingit d'arts marcials, la seva afició favorita és cuinar i el seu color favorit és el blau celeste.
 Lei Fang. Leifang és una jove de família acomodada, és molt amable amb tot món però té una forta rivalitat amb Tina. Leifang arriba a l'illa per descansar, li agrada el tofu per a postres i el seu color favorit és el groc.
 Lisa. Lisa és una lluitadora que treballava com a cap d'investigacions en DOATEC, però perd el seu treball després de la destrucció de la corporació. És amiga de Tina, li agrada el color vermell i el seu menjar favorit és el pastís de cirera.
 Tina. Tina és una model i campiona de lluita lliure nord-americana. Tina anhela ser estel de rock però el seu pare s'oposa a aquesta professió. Tina arriba a l'illa després de fugir al proteccionisme del seu pare. Finalment, Tina és amiga de Lisa des de la infància.
 Kokoro. Kokoro és una jove aprenenta de Geisha, sota l'adreça de la seva mare. Arriba a l'illa sense dir-li a la seva mare. Li agrada tocar el piano, el seu color favorit és el taronja i li agrada el ponx de fruites.

Àudio
Dins la banda sonora, de Dead or Alive Xtreme 2 compta amb artistes famosos com Hilary Duff, Baha Men, B Witched, Diana King, Bing Mountain i Bob Marley, les cançons es divideixen en blocs, depenent la situació en què la que es trobi el joc. El destacable del joc es pot personalitzar la llista de cançons i introduir noves cançons d'altres artistes i escoltar-los dins del joc. Les veus del joc es poden triar en anglès o japonès i utilitzar subtítols en castellà.

Dins del repartiment de doblatge de veus en el joc destaquen:

Anglès
 Kari Wahlgren - Kasumi/Niki
 Hynden Walch - Hitomi
 Janna Levenstein - Ayane
 Kate Higgins - Tina
 Zinnia La seva - Leifang
 Karen Strassman - Helena
 April Stewart - Christie
 Masasa Moyo - Lisa
 Kathryn Feller - Kokoro
 Khary Payton - Zack

Japonès
 Houko Kuwashima - Kasumi
 Yui Horie - Hitomi
 Wakana Yamazaki - Ayane
 Yūko Nagashima - Tina
 Yumi Touma - Leifang
 Yuka Koyama - Helena/Niki
 Kotono Mitsuishi - Christie
 Maaya Sakamoto - Lisa
 Ayako Kawasumi - Kokoro
 Bin Shimada - Zack

Recepció i crítica
En la seva revisió en línia del joc, TeamXbox.com va subratllar que, tot i que Dead or Alive Xtreme 2 té impressionants gràfics, múltiples activitats i una escenografia potent, el joc simplement no és divertit de jugar. En una escala d'1 a 10, els analistes li van donar un puntuatge de 6,7. TeamXbox.com va manifestar que el seu predecessor va tenir molt major puntuació amb 9,2.

En les revisions en línia d'IGN i 1Up.com comparteixen les mateixes opinions. Els comentaris suggereixen que l'afegit de mini-jocs, incloent la guerra de culs i estira-i-arronsa es basen en la gran sort, recolzant-se en estrènyer els botons arbitràriament per al contraatac que pensar en el que va fer l'oponent. El joc també és aparentment massa similar a l'original DOAX per a la majoria dels enquestats, afirmant que una gran quantitat de les animacions de les noies van ser preses del títol original i simplement és ajustat per encaixar al nou motor del joc. Els canvis en el voleibol en part, segueix sent la principal atracció del joc, pel que sembla, ho han fet molt més difícil. Finalment, alguns comentaris van criticar el nou físic dels pits de les noies. Sovint, reboten de forma independent quan s'executa un moviment i fins i tot contínua rebotant quan el personatge segueix una seqüència maldestra. Un revisor de IGN va indicar que de veure els pits li va donar fins i tot un mareig.

Referències

Vegeu també
 Dead or Alive Xtreme Beach Volleyball (Títol anterior de Dead or Alive Xtreme 2).
 Dead or Alive 4 (Títol on provenen els personatges femenins).

Enllaços externs
 Web oficial

Videojocs per a Xbox 360
Videojocs esportius
Videojocs del 2006
Voleibol


text:
El Fumador (en inglés: Cigarette Smoking Man, abreviado como CSM o C-Man, y algunas veces llamado también Cáncer Man o the Smoking Man) es un personaje de ficción interpretado por el actor Canadiense William B. Davis y uno de los principales antagonistas de la serie norteamericana de drama y ciencia ficción, The X-Files. Es el archienemigo del agente especial del FBI Fox Mulder. En la sexta temporada se dice que su nombre es C.G.B. Spender, pero Dana Scully sugiere que este es uno de los «cientos de seudónimos» que emplea. Los actores y seguidores de la serie continúan refiriéndose a él invariablemente por el sobrenombre de «El Fumador», ya que casi siempre aparece fumando un cigarrillo tras otro de la marca Morley, y normalmente rodeado por nubes de humo. En la undécima temporada da a conocer su nombre completo como Carl Gerhard Busch.

Aunque solamente pronuncia cuatro palabras audibles en toda la primera temporada, El Fumador acaba siendo finalmente el principal antagonista de la serie. En sus primeras apariciones se lo ve en las oficinas del Jefe de Sección, Scott Blevins, y en la oficina del Subdirector, Walter Skinner, que es el supervisor directo de Fox Mulder y de su socia Dana Scully. El Fumador es un hombre influyente que trabaja para los poderes fácticos y es pieza clave de una cábala del gobierno conocida como el Sindicato, que oculta la verdad sobre la existencia de vida extraterrestre y los planes de una raza para colonizar la Tierra. El poder e influencia del Fumador seguían siendo fuertes incluso después de que el Sindicato fuera desmantelado.

Cuando William B. Davis asumió el papel por primera vez el personaje fue escrito como un extra para el episodio piloto. Davis volvió a aparecer en escena para pequeños cameos durante la primera temporada, haciendo un mayor número de apariciones en las temporadas siguientes. Davis no solamente recibió un premio por su interpretación sino que fue nominado al premio como mejor actor de reparto.

TV Guide lo incluyó en su lista de 2013 de «Los 60 Villanos Más Peligrosos De Todos Los Tiempos».

Arco del personaje

Trasfondo

La fecha, el lugar de nacimiento y la mayor parte del pasado histórico del Fumador nunca se han confirmado categóricamente. Una posible versión de su pasado se da a conocer durante el episodio Musings of a Cigarette Smoking Man de la cuarta temporada, en donde los teóricos de la conspiración conocidos como Los Pistoleros Solitarios afirman que El Fumador aparece documentado por primera vez en un archivo del 20 de agosto de 1940 en Baton Rouge. Su padre era un ferviente activista comunista y espía del NKVD soviético ejecutado bajo la Ley de Espionaje de 1917 «antes de que su hijo pudiera dar los primeros pasos». Su madre fumaba cigarrillos y falleció de cáncer de pulmón cuando él era aún un bebé. Como no tenía familiares vivos pasó a ser un pupilo del estado y fue enviado a varios orfanatos en el Medio Oeste de Estados Unidos. No forjó amistades y pasó la mayor parte de su tiempo leyendo. Este período contradice el episodio Apocrypha de la tercera temporada donde se ve al Fumador de joven en 1953 trabajando ya como un agente en la sombra junto con Bill Mulder. El episodio Musings of a Cigarette Smoking Man se ve al Fumador de joven, aunque en esos momentos no formaba parte del Sindicato.

El mismo episodio revela que a principios de 1960 era un Capitán de las Fuerzas Especiales del Ejército de Estados Unidos inmiscuido en operaciones negras y en inteligencia, sirviendo junto al padre de Fox Mulder (Bill). El Fumador ya estuvo involucrado en la invasión fallida de Cuba respaldada por la CIA y en los asesinatos de Patrice Lumumba y Rafael Trujillo antes de que una camarilla secreta lo reclutara para asesinar al Presidente John Fitzgerald Kennedy en Dallas (Texas). El asesinato fue instigado debido a la inadecuada gestión de Kennedy de la invasión de Bahía de Cochinos y la posterior Crisis de los Misiles de Cuba. Como parte de la misión que se le fue encomendada, el Fumador le dijo al chivo expiatorio, Lee Harvey Oswald, que trajera unas barras de cortina como una forma de incriminarlo por el asesinato. Además, fue el propio Oswald quien introdujo al Fumador en el tabaco. Para 1968 el Fumador había progresado lo suficiente en la jerarquía como para ejercer presión para que se acometiera el asesinato de Martin Luther King, debido a que estaba preocupado porque King estuviera «hablando como un Maoísta» y fuera una posible amenaza para el esfuerzo bélico de los norteamericanos en Vietnam. Él mismo perpetró el homicidio, ya que según él tenía «demasiado respeto por aquel hombre», y eligió incriminar a un racista blanco debido a su propia simpatía por el movimiento por los derechos civiles de Estados Unidos.

Paralelamente, el Fumador era un aspirante a escritor de novelas de espionaje (y posteriormente de ciencia ficción) protagonizando una versión ficticia de sí mismo, Jack Colquitt, y basadas en sus propias actividades secretas, pero todos sus borradores fueron desestimados o modificados por los editores, que encontraron las novelas poco realistas y mal redactadas. Esto no le dejó otra opción que continuar trabajando para el gobierno de Estados Unidos. En 1991 el poder que ostentaba el Fumador era prácticamente absoluto. Mantuvo conversaciones directas con Saddam Hussein y estuvo involucrado de una forma u otra en la polémica de Anita Hill y Clarence Thomas, hizo que trasladaran el juicio de Rodney King a Simi Valley (California), evitó que el gobierno de Estados Unidos interfiriera en la independencia de Bosnia y Herzegovina, también estuvo implicado en las nominaciones de los Premios de los Óscars, impidió que los Buffalo Bills ganaran la Super Bowl, drogó al portero soviético Vladislav Tretiak antes de aconteciera el Milagro sobre Hielo y ejecutó a extraterrestres que sobrevivieron al aterrizaje con sus naves sobre suelo estadounidense.

Sin embargo, el escritor de The X-Files, Frank Spotnitz, afirmó que esta versión de los hechos es solo una posibilidad y no es un canon aceptado.

En el primer episodio, My Struggle III, de la undécima temporada, el Fumador revela que su nombre es Carl Gerhard Busch (que es el nombre del abuelo del creador de la serie, Chris Carter). En esta historia de trasfondo, se ve al Fumador que aún sigue en activo en algún momento después de que ocurriera el incidente Roswell y cómo supervisa un experimento a un alienígena Gris. Estos acontecimientos precedieron al Sindicato, de este modo, con este nuevo origen reconfigurando la serie original, se pone al Fumador en el papel de alguien que maquina en contra del Sindicato, a pesar de habérsele sido visto previamente recibiendo órdenes de ellos. También en este episodio el Fumador reconoce que él fue el verdadero asesino de John Fitzgerald Kennedy y se le ve presente durante la falsificación del alunizaje lunar de 1969.

Arco argumental principal

En la primera aparición del Fumador en la serie se le ve supervisando la sesión informativa y el informe de la agente del FBI, Dana Scully, (Gillian Anderson). Después el Fumador se deshace de las pruebas que Fox Mulder (David Duchovny) y Scully recopilaron de una investigación que efectuaron de una abducción extraterrestre. Con el Fumador ocultando la verdad al público, Mulder busca la manera de contrarrestar sus acciones intentando sacarlo todo a la luz, y también intenta descubrir la verdad acerca de la desaparición de su hermana, Samantha. Esto lleva a una rivalidad entre Mulder y el Fumador que dura hasta el final de la serie.

En temporadas posteriores se revela que el Fumador es miembro de un grupo conocido como el Sindicato, una organización en la sombra dentro del gobierno de Estados Unidos. En el episodio, Two Fathers, el Fumador da a conocer su nombre de nacimiento o pseudónimo como C.G.B. Spender, y que anteriormente estuvo casado con Cassandra Spender, con quien tuvo un hijo, Jeffrey Spender. El Fumador recluta a la agente especial del FBI, Diana Fowley, para que trabaje como su subordinada, ya que ella mantiene una estrecha relación con Mulder. En One Son, Jeffrey descubre que su padre, el Fumador, obligó a su madre Cassandra a someterse a tratamientos médicos que le provocaron varios ataques de nervios durante su infancia. Cuando el Fumador se percata de esto aparentemente mata a Jeffrey. Siendo conscientes del plan de colonización, los rebeldes alienígenas regresan a la Tierra para tratar de persuadir al Sindicato de que se unan a ellos en la guerra contra los colonos. No convencidos del poderío de los rebeldes alienígenas los miembros del Sindicato deciden reunirse en la Base Aérea de El Rico con el fin de ser transportados en una nave espacial y poder sobrevivir a la colonización. Sin embargo los rebeldes hacen su aparición y matan a todos los integrantes principales que quedan como remanente del Sindicato. Junto con Fowley, el Fumador logra escapar. Más adelante, en la sexta temporada, hay pruebas circunstanciales que indican que el Fumador es el padre biológico de Fox Mulder. Finalmente, en The Sixth Extinction II: Amor Fati, el Fumador le dice a Mulder: "Soy tu padre", mientras que Fox tiene un recuerdo de su infancia en el que se ve a él mismo caminar por la playa junto con sus padres.

Apariciones

El Fumador aparece en los siguientes episodios de The X-Files:
 1x01 - Pilot
 1x16 - Young at Heart
 1x21 - Tooms
 1x24 - The Erlenmeyer Flask
 2x01 - Little Green Men
 2x04 - Sleepless
 2x06 - Ascension
 2x08 - One Breath
 2x22 - F. Emasculata
 2x25 - Anasazi
 3x01 - The Blessing Way
 3x02 - Paper Clip
 3x10 - 731
 3x16 - Apocrypha
 3x21 - Avatar
 3x23 - Wetwired
 3x24 - Talitha Cumi
 4x01 - Herrenvolk
 4x07 - Musings of a Cigarette Smoking Man
 4x08 - Tunguska
 4x09 - Terma
 4x14 - Momento Mori
 4x21 - Zero Sum
 4x23 - Demons
 5x01 - Redux
 5x02 - Redux II
 5x14 - The Red and the Black
 5x20 - The End
 6x01 - The Beginning
 6x03 - Triangle
 6x11 - Two Fathers
 6x12 - One Son
 6x22 - Biogenesis
 7x02 - The Sixth Extinction II: Amor Fati
 7x11 - Closure
 7x15 - En Ami
 7x22 - Requiem
 9x16 - Willliam (flashback)
 9x19 - The Truth (Final de la serie)
 10x01 - Mi Lucha (Vuelta de la serie)
 10x06 - Mi lucha II
 11x01 - Mi lucha III
 11x10 - Mi lucha IV
También apareció en la película The X-Files: Fight the Future.

Referencias

Enlaces externos
 Entrevista a Bill Davis 'El Fumador'. «El humo en 'The X-Files' es la metáfora de un poder sin fronteras».

Fumador
Agentes secretos ficticios
Personajes ficticios sin nombre


text:
Fluidika (prema fluid = plin ili tekućina) je grana fizike i tehnike koja obuhvaća proučavanje i primjenu strujanja fluida za prenošenje i preradu informacija. Njezinu djelokrugu pripada i razvoj fluidičkih dijelova ili elemenata (sastavnih dijelova), sklopova i uređaja koji služe toj svrsi. Kao radni fluid u tim uređajima služe plinovi – uzduh (zrak), ispušni plinovi, ugljični dioksid – i kapljevine – kao voda, ulje i drugo. Fluidički dijelovi i sklopovi mogu normalno raditi i u uvjetima kao što su zagađena i agresivna okolina, eksplozivna atmosfera, ionizirajuća zračenja i magnetska polja, niske temperature do – 50 i visoke temperature do oko + 1 000 °C, vibracije, udari i slično.

Za određena stanja strujanja fluida vrijede matematičke jednadžbe koje su po obliku slične jednadžbama za električnu struju; u tim slučajevima, može se govoriti o srodnosti (analogiji) između fluidičkih i električnih pojava te o srodnosti između veličina koje ulaze u jednadžbe fluidike i veličina koje ulaze u formalno identične jednadžbe elektrike.

Izvori

Vanjske poveznice

Mehanika fluida
Logika


text:
Raphaela Folie (born 7 March 1991) is an Italian professional volleyball player who plays for VeroVolley Monza and for national team.

Career
Folie played with her national team at the 2014 World Championship. There her team ended up in fourth place after losing 2–3 to Brazil the bronze medal match.

Awards

Clubs
 2012 Italian Supercup —  Runner-Up, with Asystel MC Carnaghi
 2013 Italian Cup —  Runner-Up, with Asystel MC Carnaghi
 2014 Italian Cup —  Runner-Up, with Volley Bergamo
 2016 Italian Supercup -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2016-17 Italian Cup (Coppa Italia) -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2016–17 CEV Champions League -  Runner-Up, with Imoco Volley Conegliano
 2017–18 Italian League -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2018 Italian Supercup -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2018–19 Italian League -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2018–19 CEV Champions League -  Runner-Up, with Imoco Volley Conegliano
 2019 Italian Supercup -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2019 FIVB Volleyball Women's Club World Championship -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2019-20 Italian Cup (Coppa Italia) -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2020 Italian Supercup -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2020-21 Italian Cup (Coppa Italia) -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2020–21 Italian League -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2020–21 CEV Women's Champions League -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2021 Italian Supercup -  Champions, with Imoco Volley Conegliano
 2021-22 Italian Cup (Coppa Italia) -  Champion, with Imoco Volley Conegliano
 2021–22 Italian League -  Champion, with Imoco Volley Conegliano

Individuals
 2020 Italian Supercup "Most Valuable Player"

References

1991 births
Italian women's volleyball players
Living people
Sportspeople from Bolzano
Competitors at the 2013 Mediterranean Games
Mediterranean Games gold medalists for Italy
Mediterranean Games medalists in volleyball
Volleyball players at the 2020 Summer Olympics
Olympic volleyball players of Italy
21st-century Italian women


text:
Henfield steht für:

 Henfield, Stadt in West Sussex, England
 Henfield (Gloucestershire), England
 Henfield Rock, Klippenfelsen im Archipel der Südlichen Shetlandinseln, Antarktis


text:
Le  est une montagne culminant à  d'altitude dans les monts Ishikari sur l'île de Hokkaidō au Japon.

Notes et références

Sommet dans le parc national de Daisetsuzan


text:
Typ-055 är en klass av jagare i tjänst med den kinesiska flottan.

Fartygklassen är Kinas senaste och största örlogsfartyg (frånsett hangarfartyg och amfibiefartyg). Designad med stealthförmåga och starka luftradarsystem i form av fyra kraftiga AESA radar antenner på fartygets skrov. Bestyckningen består av en blandning av luftvärnsrobotar, kryssningsmissiler och anti-fartygs robotar. Dessa ryms i fartygets 112 vertikala robot-celler (Vertical launching system). Fartyget är ett av världens största ytstridsfartyg och har en deplacement på cirka  ton och är 180 meter långt.

2021 fanns tre fartyg i bruk i den kinesiska flottan och ytterligare fem fartyg har sjösatts. Totalt planeras 16 fartyg byggas.

Referenser

Kinesiska jagare
Jagarklasser


text:
Vinabayesius naranjoi est une espèce de schizomides de la famille des Hubbardiidae.

Distribution
Cette espèce est endémique de Cuba. Elle se rencontre dans les provinces de Granma et de Santiago de Cuba.

Description
Le mâle holotype mesure , les mâles mesurent de  à  et les femelles de  à .

Étymologie
Cette espèce est nommée en l'honneur de Juan Carlos Naranjo López (1952–2014).

Publication originale
 Teruel & Rodríguez-Cabrera, 2021 : « Un nuevo género y una especie nuevos de Hubbardiinae Cook, 1899 (Schizomida: Hubbardiidae) de Cuba, con dos reubicaciones genéricas. » Revista Ibérica de Aracnología, , .

Notes et références

Hubbardiidae
Espèce de schizomides (nom scientifique)
Faune endémique de Cuba


text:
Das Mutterschaftspaket (, ) besteht aus einem Paket mit einer Babyausstattung für das erste Lebensjahr, das die finnische Sozialversicherungsanstalt Kela allen werdenden Eltern oder Adoptiveltern zur Verfügung stellt, wenn diese einen Arzt aufgesucht haben.

Das Paket enthält Kinderkleidung und andere nützliche Gegenstände, das Paket selbst lässt sich mittels der mitgelieferten kleinen Matratze in ein Kinderbett umwandeln. Die genaue Zusammensetzung des Paketinhalts wird etwa jährlich geändert. Anstelle des Paketes kann man sich einen Betrag von 170 Euro auszahlen lassen (2021), was aber nur von etwa 5 % der Finnen genutzt wird, da der Paketinhalt steuerfrei und dadurch deutlich mehr wert ist. Viele Eltern schätzen auch die Tatsache, dass sie keine Zeit für den Kauf der Sachen aufwenden müssen.

Geschichte
Der Vorgänger des Mutterschaftspakets war ein Paket mit Leihkleidung, das arme Mütter seit den 20er Jahren vom Mannerheim Kinderschutzbund (schwedisch Mannerheims barnskyddsförbund) erhielten. 1937 wurde das Gesetz über den Mutterschutz verabschiedet und der Staat verteilte das Mutterschaftspaket seit 1938, zunächst nur für einkommensschwache Eltern. Dieses erste Paket enthielt eine Decke, Bettlaken, Windeln und Stoff, aus dem die Eltern Kleidung für das Baby machen konnten. Seit einer Gesetzesänderung 1949 bekommen alle werdenden Mütter das Paket, vorausgesetzt, sie haben vor dem vierten Schwangerschaftsmonat einen Arzt oder eine Geburtsklinik aufgesucht, und die Schwangerschaft hat mindestens 154 Tage gedauert. Die Maßnahme sollte zur Mutterschaft aufmuntern und gleichzeitig zur Senkung der Kindersterblichkeit beitragen. Adoptiveltern haben Anrecht auf das Paket oder die Geldzahlung, wenn das adoptierte Kind weniger als 18 Jahre alt ist. Zunächst war auch eine Babyflasche beigefügt, diese wurde aber in späteren Jahren weggelassen, um das Stillen zu fördern. Seit einigen Jahren liegen auch Kondome bei.

Das Mutterschaftspaket wird vom finnischen Gesundheitsdienst nur verschenkt, nicht aber verkauft. 2012 bekamen die schwedische Kronprinzessin Victoria und ihr Mann Prinz Daniel ein Mutterschaftspaket, 2013 ebenso William, Duke of Cambridge, und seine Frau Catherine, das voraussichtlich zukünftige Kronprinzenpaar des Vereinigten Königreichs. Findige finnische Unternehmer bieten inzwischen ähnliche Babyausstattungen zum Kauf an, verlangen allerdings 400 bis 600 Euro. Dafür werde der Inhalt des Pakets aber an Klima und Kultur des jeweiligen Landes angepasst.

Dadurch, dass das Paket nur dann erhältlich ist, wenn die Vorsorgeuntersuchung wahrgenommen wird, ist die Qualität der Schwangerschaftsvorsorge gestiegen, und die Kindersterblichkeit konnte von 65 je 1000 Geburten in den 1930er Jahren auf heute etwa 3,4 reduziert werden, was eine der niedrigsten Zahlen weltweit ist.

Während das Mutterschaftspaket in den 1930er Jahren hauptsächlich deshalb geschätzt wurde, weil sich viele arme Finninnen den Inhalt sonst nicht hätten leisten können, wird heutzutage insbesondere von arbeitenden Eltern auch die Zeitersparnis geschätzt, viele Dinge nicht kaufen zu müssen. Das Mutterschaftspaket gilt als Teil der finnischen Kultur. Panu Pulma, Professor für Finnisch und Nordische Geschichte in Helsinki, bezeichnet es als Symbol der Gleichheit und der Bedeutung von Kindern und dafür, dass Kinder für Regierung und Steuerzahler Priorität hätten.

Inhalt
Die Zusammensetzung des Mutterschaftspaket wird jährlich in Reaktion auf Rückmeldungen geändert. Dabei werden die älteren Pakete verschickt, bis sie aufgebraucht sind, erst dann wird die neue Zusammenstellung versandt. Die 2017er Version enthält folgende Gegenstände:
 die Box selbst, die als Babybett verwendbar ist
 Schneeanzug/Schlafsack
 gefütterte Stiefel und Fäustlinge
 Schlafsack/Bettdecke
 leichten Overall mit Kapuze
 Overall aus Wollmischstoff
 Wollmütze
 Sturmhaube
 kleine Mütze
 Jumpsuit
 Strampelanzug
 acht unterschiedliche Bodys
 sechs verschiedene Babyhosen
 Strumpfhosen
 drei Paar Socken
 Bettzeug
 Nachthemd/Schlafsack
 Windel und Baumwolleinlage
 Handtuch
 Nagelschere
 Lätzchen
 Fieberthermometer, Badethermometer
 sechs Kondome
 Stilleinlagen
 Haarbürste
 Zahnbürste
 Talkumpulver, Creme
 Bilderbuch
 Kuscheltier/Decke

Im Vergleich zu den Vorjahren wurde außer dem Design der Gegenstände 2021 wenig geändert. Kela achtet seit einigen Jahren stärker auf die Umweltfreundlichkeit der Gegenstände. So wurden Einwegprodukte weitgehend durch Mehrwegprodukte ersetzt. Der Auswahlprozess wird europaweit ausgeschrieben und dauert etwa eineinhalb Jahre. Der Gesamtwert der Produkte soll 170 Euro (ohne Steuern) nicht überschreiten. Ausgewählt werden die Produkte, die bei hoher Qualität den niedrigsten Preis haben.

Sprachversionen
Das Mutterschaftspaket kommt mit einem Begleitbrief in einer der drei offiziellen Sprachen Finnlands. Finnlandschweden bekommen den Brief deshalb in Schwedisch und Samen in ihrer jeweiligen samischen Muttersprache. Auch der Text des Bilderbuchs mit Reimen und Anleitungen für die Babymassage, das seit 1985 im Paket enthalten ist, hat verschiedene Sprachversionen: finnisch Ilo pisaroi!, schwedisch Glädjedroppar!, nordsamisch Illu rišaida!, inarisamisch Ilo riškáttâl! und skoltsamisch Rämm kuäškknjâst! (deutsch etwa "Glückstränen!"). Das Buch existiert in drei verschiedenen Versionen: mit Paralleltext auf Finnisch und Schwedisch, Nordsamisch und Inarisamisch sowie Skoltsamisch und Finnisch.

Der Begleitbrief auf Samisch wurde erst 2022 eingeführt, und eine samische Version des Bilderbuchs gab es bis dahin ebenfalls nur auf Nordsamisch und als PDF zum Herunterladen. Aber die neuen samischen Bücher können auch rückwirkend von allen Empfängern des Paketes in den Jahren 2020 und 2021 bestellt werden.

Literatur

Weblinks
 Maternity package, Kela (englisch)
 Film über den Inhalt des Mutterschaftspakets, YouTube

Einzelnachweise

Gesundheitswesen (Finnland)
Familienplanung


text:
Цифрове кіно (цифровий кінематограф) — сучасна технологія кінематографу, заснована на використанні цифрових способів виробництва і розповсюдження кінофільмів без використання кіноплівки. Фільми демонструються з твердих і оптичних дисків за допомогою цифрового кінопроєктора замість звичайного. Цифровий кінематограф не використовує технології телебачення високої чіткості і не має нічого спільного зі стандартами стиснення відео високої чіткості. У цифровому кіно використовуються свої стандарти роздільної здатності, співвідношення сторін кадру та кадрової частоти, запозичені у традиційного плівкового кінематографа.

Цифровий кінематограф став можливим завдяки появі цифрових кінопроєкторів, що дають змогу безпосередньо демонструвати цифрові фільми на великому екрані в кінотеатрах.

Цифрове кіно в Україні
17 грудня 2009 року у Києві на території Національної кіностудії ім. Довженка відкрився «Центр цифрового відновлення фільмів» (Digital Intermedia). Його обладнання дозволяє усунути дефекти, що виникли на кіноплівці під впливом часу, і підвищити таким чином якість старих стрічок. Всього в Україні такого відновлення потребує близько 2 000 фільмів на старих кінострічках. Німецький високотехнологічний сканер ARRISCANN (виробництво компанії ARRI, ФРН), призначений для оцифрування зображення, і програмне забезпечення, що дозволяє виправляти дефекти на плівці, що виникли під плином часу, коштував кіностудії 1 млн євро.

Першим фільмом, який реставрували й зробили бездоганну цифрову копію за допомогою сканера ARRISCANN, став «Камінний хрест» Леоніда Осики 1968 року, який показали 19 березня 2010 року в Будинку кіно на вечорі пам'яті митця з нагоди його 70-річчя.

Див. також
 Проєкційний телевізор
 Всесвітній день аудіовізуальної спадщини

Примітки

Кінематограф
Технології кіно та відео
Цифрові технології


text:
Empoascanara tamara är en insektsart som beskrevs av Irena Dworakowska 1980. Empoascanara tamara ingår i släktet Empoascanara och familjen dvärgstritar.

Artens utbredningsområde är Filippinerna. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Dvärgstritar
tamara


text:
Старо краљевство је термин којим се назива период у 3. миленијуму п. н. е. када је стари Египат достигао свој први цивилизацијски врх. То је прво од три такозвана царства која означавају епохе високих достигнућа цивилизације из долине доњег тока Нила. Преостала два су: Средње краљевство и Ново краљевство. У овом периоду у Египту су владале династије од треће до шесте (2686. п. н. е. – 2181. п. н. е). Неки историчари ту укључују седму и осму династију јер су и њихови владари управљали земљом из Мемфиса.

Египатској хронологији термин "Старо краљевство" наметнули су историчари 19. века, па његове конотације могу одвести на погрешан пут. Он одражава један приступ периодизацији историје према којој се данас могу имати озбиљне резерве. Стари Египћани се њом никада нису служили, па би разлика између ранодинастичког периода (3000.- 2686. године п. н. е) и Старог краљевства (2686.- 2160. године п. н. е) њима била тешко појмљива. И последњи краљ ранодинастичког периода и први владари Старог краљевства били су у сродству са краљицом Нимаатхап, која је у Хасемхевијево доба означавана као "мајка краљеве деце", а у Џосерово доба (2667.- 2648. п. н. е.) као "мајка краља Горњег и Доњег Египта". Египћанима је још значајнија била чињеница што се мест краљевске резиденције не мења, већ остаје у Белом зиду (Инеб-хеџу), на западној обали Нила, јужно од данашњег Каира. Египћани су схватали и уважавали допринос који су градитељи Џосера дали владарској надгробној архитектури. Велики градитељски подухвати непосредно су утицали на развој привреде и друштва и управо то се сматра главним оправдањем за поделу на ранодинастичко доба и Старо краљевство.

Џосерова владавина

Оснивач Треће египатске династије је краљ Џосер. Он је успео поново успоставити јединствену државу сламајући побуне које су избиле у Делти и Либији. Према сведочанствима историчара Манетона, Либијци су се уплашили увећаног месечевог диска и напустили бојно поље. Сматрајући то за лош знак, пристали су да се без борбе покоре Египћанима. Краљ је ратовао и на Синају заузимајући богате бакарне руднике. Земље јужно од Елефантине поклонио је храму Хнума у Елефантини. Нубија је била покорена, али опасност од упада Нубијаца није била отклоњена. Стога је Џосер подигао велики одбрамбени зид од Асуана до Филе.

Своју гробницу Џосер је подигао дубећи стену у близини Абидоса и споља је оградивши циглама. Такав тип гробница био је уобичајан за египатске краљеве и називао се мастаба. Међутим, у Делти је Џосер подигао до тада неуобичајену гробницу. Она се налазила у Сакари, недалеко од Мемфиса. Чиниле су је шест мастаба од камена наслаганих једна на другу (горње су бивале све мање). Гробница је названа "степенаста пирамида". Прва је грађевина своје врсте. Била је висока око 60 m. Саградио ју је велики египатски архитекта Имхотеп.

Фараони Треће династије

Четврта династија

Џосерови наследници, владари Четврте египатске династије, наставили су са ширењем и јачањем Египатског царства. Забележено је и даривање земље заслуженим великашима. Ова чињеница упућује на постојање јаке аристократије. Још један доказ за снагу аристокраја јесу и богате мастабе које су себи подизали. Оснивач Четврте династије, Снофру, припојио је Египту мноштво синајских рудника. Војску је слао у фенички Гебел по потребан материјал - кедар. Сем са Феникијом, Снофру је трговао и са земљом Пунт (данашња Етиопија и Сомалија) набављајући тамјан и осталу луксузну робу.

Снофру је ратовао у Либији и Нубији. Према Палермском камену из Нубије, Снофру је у Египат довео 7000 живих заробљеника и више од 200.000 крупне и ситне стоке. Помиње се и подизање великог зида као заштита од упада Нубијаца. Снофруов наследник био је Куфу, познатији по грчком изговору "Кеопс". Градња пирамида постала је правило за владаре Четврте династије. Снофру је подигао две пирамиде (обичаји ранијих традиција). Сматра се последњим владарем који је поштовао обичај изградње две гробнице. Кеопс је познат по изградњи своје пирамиде, највећег споменика Старог света. Недалеко од Мемфиса, на левој обали Нила код Хелиополиса, Кеопс је саградио пирамиду димензија 147,80 м са основицом од 232,16 м (висином сваке стране од 186 м). Изграђена је од 2.300.000 камених блокова величине од 1,10 m кубних. Пирамиду је 20 година градило око 100.000 радника радећи по три месеца. Поред ове велике, Кеопс је изградио и покајнички храм и три мале пирамиде за своје рођаке и краљицу.

Херодот наводи да је Кеопс владао 50 година, а његов брат Кефрен 56 година. Према споменицима се може закључити да је Кеопс владао 23, а након њега краљ Џедефра/Тетефра још 8 година. Њега је наследио Кеопсов син Кхауф-ре (Кефрен). Кефренова пирамида је нешто мања од Кеопсове, али је боље очувана. Поред Кеопсове и Кефренове пирамиде било је више мањих гробница, а нешто јужније и сфинга-гроб краљице. Херодот наводи да су Кеопс и Кефрен мучили своје поданике ради изградње својих пирамида. Због тога су их Египћани након смрти избацили из пирамида. То објашњава празне саркофаге који су нађени у гробницама. Микерен, Кеопсов син и фараон, саградио је трећу гробницу. Била је скромнија од пирамида својих претходника, свега 66 m². Ове три пирамиде чине комплекс Пирамида у Гизи, једно од Седам светских чуда старог света.

Последњи краљ Четврте династије био је Шепсескаф. Према Диодору, он је био један од пет великих законодаваца Египта, покретач проучавања звезда и оснивач геометрије.

Владари Четврте династије

Пета династија

Велики грађевински подухвати Треће и Четврте египатске династије представљали су велико оптерећење за народ. Због тога Египћани дижу побуну и након Шепсескафове смрти успостављају власт нове династије. Пета династија владала је Египтом у периоду од 2494. до 2345. године п. н. е. Прва три краља су, према папирусу Весткару, били близанци бога Ра Онског. Били су то Усеркаф (7 година), Сахура (12 година) и Нефериркае Какај (нешто изнад 10 година). Бог Ра постао је династички бог замењујући Хоруса који постаје његов син. Владари ове династије започели су са изградњом обелиска којима су желели дотаћи самог бога. Друга карактеристика Пете династије јесте деградација краља од бога на сина који у божије име влада народима. Сахура је довршио освајање Синаја и водио ратове са Либијцима. Последњи владар династије био је Унас.

Владари Пете династије

Шеста династија

Шеста династија владала је од 2345. до 2181. године п. н. е. Карактеристично за ову династију јесте слабљење централне власти и јачање моћи локалних владара - номарха. Краљеви су одржавали приснији контакт са својим номарсима дозвољавајући им да граде мастабе и додељујући им земљишне поседе. Заслужни чиновници могли су чак завештати земљу наследницима. Значајан владар био је Пепи II коме древни историчари приписују преко 94 година владавине. Познат је по храмовима које је подизао у Танису, Бубастису, Абидосу, Дендери и Копту. Владавина Пепијевог наследника Меренра представља врхунац моћи Старог краљевства. Египат је била божанска феудална монархија. Након његове смрти долази до све већег раста моћи номарха. Један од узрока пада Старог краљевства јесте и суша која је Египат погодила у 22. веку п. н. е. Номарси су се већ толико осамосталили да је само номинално постојала краљевска власт у Мемфису.

Владари Шесте династије

Види још
 Стари Египат
 Суша из 22. века п. н. е.
 Први прелазни период

Референце

Литература

 Историја старог века 1 - др Момир Јовић(198—207)
 Brewer, Douglas J. Ancient Egypt: Foundations of a Civilization. Harlow, UK: Pearson, 2005.
 Callender, Gae. Egypt In the Old Kingdom: An Introduction. South Melbourne: Longman, 1998.
 Kanawati, Naguib. Governmental Reforms In Old Kingdom Egypt. Warminster: Aris & Phillips, 1980.
 Kanawati, Naguib., and Alexandra Woods. Artists of the Old Kingdom: Techniques and Achievements. 1st English ed. Egypt. .
 Lehner, Mark. The Complete Pyramids. London: Thames and Hudson, 1997.
 Málek, Jaromír., and Werner Forman. In the Shadow of the Pyramids: Ancient Egypt During the Old Kingdom. Norman. .
 McFarlane, A., and Anna-Latifa Mourad. Behind the Scenes: Daily Life In Old Kingdom Egypt. North Ryde, N.S.W.: Australian Centre for Egyptology, 2012.
 Metropolitan Museum of Art. Egyptian Art in the Age of the Pyramids. New York: Metropolitan Museum of Art, 1999.
 Papazian, Hratch. Domain of Pharaoh: The Structure and Components of the Economy of Old Kingdom Egypt. Hildesheim: Gerstenberg, 2012.
 Ryholt, Kim S. B. The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period c. 1800–1550 BC. Copenhagen: Museum Tusculanum, 1997.
 Sowada, K., and Peter Grave. Egypt In the Eastern Mediterranean During the Old Kingdom: An Archaeological Perspective. Fribourg. .
 Strudwick, Nigel. The Administration of Egypt In the Old Kingdom: The Highest Titles and Their Holders. London: KPI, 1985.
 Warden, Leslie Anne. Pottery and Economy In Old Kingdom Egypt. Boston: Brill, 2013.
 Wilkinson, Toby. Early Dynastic Egypt. London: Routledge, 2001.

Спољашње везе

 -{Old Kingdom of Egypt- Aldokkan}-
 -{Middle East on the Matrix: Egypt, The Old Kingdom}- — -{Photographs of many of the historic sites dating from the Old Kingdom}-
 -{The Fall of the Egyptian Old Kingdom from BBC History}-

Стари Египат


text:
Marginella lateritia is een slakkensoort uit de familie van de Marginellidae. De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1903 door Melvill & Sykes.

Marginellidae


text:
Laimosemion frenatus is een straalvinnige vissensoort uit de familie van de killivisjes (Rivulidae). De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1912 door Eigenmann.

Rivulidae


text:
Pareidae is a small family of snakes found largely in southeast Asia, with an isolated subfamily endemic to southwestern India. It encompasses 42 species in four genera divided into two subfamilies: Pareinae and Xylophiinae. Both families are thought to have diverged from one another during the early-mid Eocene, about 40-50 million years ago.

Pareidae was once considered a subfamily of Colubridae (called "Pareatinae"), but it is now known that pareids are not closely related to colubrids. The correct spelling is Pareidae, not Pareatidae.

Members of the subfamily Pareinae are active, predatory snakes. Many are snail-eating snakes that have asymmetrical lower jaws, allowing them to pry the soft bodies of snails from their spiral shells. One species, Pareas iwasakii, has an average of 17.5 teeth in its left mandible and 25 teeth in its right mandible. Predation by pareids on dextral (clockwise-coiled or "right handed") snails is thought to favor the evolution of sinistral (counter-clockwise or "left handed") snails in southeast Asia, where 12% of snail species are sinistral (as opposed to 5% worldwide).

The Xylophiinae have a very different lifestyle, being primarily ground-dwelling, burrowing snakes, unlike the more arboreal nature of their northern cousins.

Genera and species
Subfamily Pareinae
Aplopeltura (1 species)
Asthenodipsas (9 species)
Pareas (27 species)
 Subfamily Xylophiinae
 Xylophis (5 species)

References

External links
 Pareids at Life is Short, but Snakes are Long
 Pareids at The Reptile Database

Snake families
Snakes of Asia
Taxa named by Alfred Romer


text:
Semyono-Alexandrovka () is a rural locality (a selo) and the administrative center of Semyono-Alexandrovskoye Rural Settlement, Bobrovsky District, Voronezh Oblast, Russia. The population was 1,772 as of 2010. There are 14 streets.

Geography
Semyono-Alexandrovka is located 22 km southeast of Bobrov (the district's administrative centre) by road. Annovka is the nearest rural locality.

References

Rural localities in Bobrovsky District


text:
Ronald "Ron" M. Bozman (* vor 1965 in Dallas, Texas) ist ein US-amerikanischer Filmproduzent. Er gewann bei der Oscarverleihung 1992 zusammen mit Edward Saxon und Kenneth Utt den Oscar für den besten Film mit Das Schweigen der Lämmer.

Leben
Bozman wuchs in Garland, Texas auf. Nach dem Besuch der dortigen High School (Abschlussjahr 1965) studierte er an der Rice University Psychologie und erhielt einen Bachelor of Arts.

Bozman startete seine Filmkarriere 1974 als Director Production beim Film Blutgericht in Texas. Er war anschließend in den 1980ern Regieassistent, unter anderem bei Die Muppets erobern Manhattan (1984), Gefährliche Freundin (1986) und Die Mafiosi-Braut (1988). 1981 erhielt er als Regieassistent beim Fernsehfilm Kreuz der Gewalt einen Directors Guild of America Award. Anschließend war er zunehmend als Filmproduzent tätig. 1992 erhielt einen Oscar, einen Producers Guild of America Award sowie seinen zweiten Directors Guild of America Award für Das Schweigen der Lämmer.

Zwei Jahre später war er ausführender Produzent bei Philadelphia (1994). Zu seinen weiteren Erfolgen zählen No Panic – Gute Geiseln sind selten (1994), Eddie (1996), Menschenkind (1998), Aus Liebe zum Spiel (1999), Spurwechsel (2002), Der menschliche Makel (2003), Die Frauen von Stepford (2004), Zum Ausziehen verführt (2006), Verführung einer Fremden (2007) und Shopaholic – Die Schnäppchenjägerin (2009). Bei einigen dieser Filme war er außerdem Regieassistent.

Weblinks

Einzelnachweise

Oscarpreisträger
Filmproduzent
US-Amerikaner
Geboren im 20. Jahrhundert
Mann


text:
Le Capital. Critique de l'économie politique, ouvrage majeur de Karl Marx.
 Le Capital, roman de Stéphane Osmont (2004)
 Le Capital, film de Costa-Gavras (2012)
 Le Capital, un manga japonais dessiné par Variety Artworks et paru en 2008

Voir aussi


text:
Ernoporus is a genus of beetles belonging to the family Curculionidae.

Synonyms:

 Cryphalops Reitter, 1889
 Stephanorhopalus Hopkins, 1915
 Euptilius Schedl, 1940

Species:
 Ernoporus tiliae

References

Curculionidae
Curculionidae genera


text:
A Assembleia tribal ou Assembleia do povo () da República Romana era uma assembleia democrática composta por todos os cidadãos romanos. Durante o período republicano, os cidadãos estavam organizados com base nas 35 tribos: as quatro "tribos urbanas" congregavam os habitantes da própria cidade de Roma enquanto os demais cidadãos estavam distribuídos nas 31 "tribos rurais". Elas se reuniam na Assembleia tribal para fins legislativos, eleitorais e judiciais. Dentro das tribos, as decisões eram sempre tomadas por maioria simples e cada tribo recebia um voto na assembleia, independente de quantos habitantes ela congregasse. Uma vez que a maioria das tribos era atingida numa determinada decisão, a votação terminava e o assunto era considerado como decidido. Quem presidia a Assembleia tribal era geralmente um cônsul (a magistratura romana mais elevada) ou um pretor (a segunda mais alta) e tinha como objetivo principal eleger outras três magistraturas: questores, edis curulares e os tribunos consulares. Além disso, competia a ela julgar os processos romanos. Porém, depois das reformas do ditador Lúcio Cornélio Sula, em 82 a.C., o poder de julgar foi atribuído a cortes especiais conhecidas como "quaestiones perpetuae", formadas por pretores.

Como os romanos utilizavam uma forma de democracia direta, cidadãos — e não representantes eleitos — votavam nas assembleias. Por isto, eleitores-cidadãos não tinham poder algum além do poder de votar. Cabia ao magistrado presidindo a assembleia todas as decisões sobre procedimentos ou questões de legalidade, o que lhe dava, em última instância, um poder quase absoluto. Sua única limitação eram os vetos interpostos pelos tribunos da plebe ou decisões de magistrados mais elevados (o cônsul no caso de pretores ou ditadores no caso dos cônsules). Ao contrário da Assembleia da plebe, os patrícios participavam da Assembleia tribal.

Procedimentos
No sistema romano de democracia direta, dois tipos primários de assembleia eram utilizados para votar assuntos legislativos, eleitorais e judiciários. O primeiro era o "comitê" ou "comissão" ("comitia", literalmente "ir junto" ou "lugar de encontro") e a Assembleia tribal era um deles. Os comitês eram compostos por "todos os cidadãos", eram utilizados para fins oficiais, como a promulgação de leis, e seus atos obrigavam a todos os membros. O segundo tipo era o "conselho" ou "concílio" ("concilium"), que era um fórum no qual "grupos específicos" de cidadãos se encontravam. Finalmente, uma "convenção" ("conventio", literalmente "juntar-se") era um fórum não-oficial de comunicação. Neles, os romanos se encontravam para assuntos não-oficiais, como, por exemplo, ouvir um discurso político. Cidadãos privados que não tinham cargos políticos só podiam discursar nas convenções, mas não em comitês e nem conselhos. Os eleitores sempre se reuniam primeiro em convenções para ouvir os debates antes de votar e, depois, seguiam para os comitês ou concílios, nos quais votavam,

Um aviso deveria ser dado muitos dias antes que uma votação num assembleia ocorresse. Eleições, por exemplo, requeriam um aviso prévio de pelo menos três "dias de mercado" (geralmente mais de 17 dias). Neste intervalo (conhecido como "trinundinum"), os candidatos interagiam com o eleitorado e nenhuma legislação podia ser proposta ou votada. Em 98 a.C., a Lex Caecilia Didia passou a exigir o mesmo intervalo entre a proposição e a votação de uma lei. Durante julgamentos penais, o magistrado presidente tinha que avisar ("diem dicere") o acusado  no primeiro dia da investigação ("anquisitio"). No final de cada dia, ele devia notificá-lo novamente ("diem prodicere"), dando-lhe conhecimento do andamento da investigação. Quando esta se completava, um novo "trinundinum" deveria ser aguardado antes que a votação final pudesse ser realizada para decidir pela condenação ou absolvição do acusado.

Apenas uma assembleia podia se reunir num determinado período e uma sessão em andamento só poderia ser dissolvida se um magistrado "dispensasse" ("avocare") os eleitores. Além do magistrado presidente, diversos outros magistrados estavam geralmente presentes para atuar como assistentes. Eles estavam à disposição para ajudar a resolver conflitos procedurais e para prover aos eleitores um meio de apelar das decisões do magistrado presidente. Havia também diversos oficiais religiosos (os áugures), presentes ou de plantão, para interpretar quaisquer sinais dos deuses romanos (presságios), pois os romanos acreditavam que os deuses comunicavam sua aprovação ou desaprovação através deles. Além disto, uma busca preliminar por sinais (os auspícios) era realizada pelo magistrado presidente na noite anterior à assembleia. Em várias ocasiões, eles alegavam auspícios ou presságios desfavoráveis como desculpa para cancelar ou suspender assembleias desfavoráveis.

No dia da votação, os eleitores se reuniam primeiro em suas convenções para debater e fazer campanha pela sua posição preferida e não se dividiam em tribos. Discursos de cidadãos privados eram ouvidos apenas se o tema a ser votado era legislativo ou judicial e, ainda assim, apenas com permissão do magistrado presidente. Se a votação fosse uma eleição, não eram permitidos discursos de cidadãos privados e, ao invés deles, os candidatos utilizavam a convenção para promover sua campanha. Durante a convenção, a proposta de lei a ser votada era lida para a assembleia por um oficial conhecido como "arauto" e a ordem de votação era determinada. Uma urna era trazida e a sorte decidida a sequência de votação das tribos. Um tribuno da plebe podia utilizar seu direito de veto contra uma legislação até este momento, mas não depois.

Os eleitores então eram orientados a dissolver as convenções ("partir para seus grupos separados" ou "discedite, quirites"). Os eleitores então se reuniam novamente em uma área cercada para cada tribo e votavam colocando uma pedra ou um voto por escrito numa jarra pré-combinada. As cestas ("cistae") que continham os votos eram vigiadas por oficiais específicos (os "custodes"), que contavam os votos e relatavam os resultados ao magistrado presidente. A maioria dos votos em uma tribo determinava como uma tribo votava. Se o processo não se completasse até o cair da noite, os eleitores eram dispensados mesmo sem terem chegado a uma decisão e o processo reiniciava no dia seguinte.

Tribos

As 35 tribos romanas não eram grupos étnicos ou de parentesco, mas divisões genéricas nas quais os cidadãos romanos estavam distribuídos. Quando elas foram criadas, as subdivisões eram geográficas, muito similares aos modernos distritos eleitorais. Porém, o pertencimento a uma tribo era herdado pela linhagem paterna, o que levou, gradualmente, à perda do caráter geográfico. Cada tribo tinha subdivisões internas chamadas de "vici" nas tribos urbanas e "pagi" nas rurais. Apesar de outras subdivisões também terem existido, como guildas profissionais (colégios ou "collegia"), as tribos sempre foram a unidade fundamental de organização da política romana.

Cada tribo tinha seus próprios oficiais, como tesoureiros ("divisores"), registradores, responsáveis pelo censo tribal e, no final do período republicano, oficiais cuja única função era distribuir subornos. Como o pertencimento às tribos era reafirmado apenas a cada cinco anos, durante o censo, tornou-se possível a prática do gerrymandering nas tribos. Apesar da impossibilidade de retirar território de uma tribo, magistrados conhecidos como censores tinham poder para alocar novos territórios às tribos existentes como parte do censo. Desta forma, podiam atribuir estas terras de forma vantajosa a eles ou seus aliados.

Durante os primeiros anos da república e o período intermediário, a Assembleia tribal se reuniu em diversos locais diferentes do Fórum Romano, incluindo a rostra, o Comício, o Templo de Castor e Pólux e na "Área Capitolina", perto do Templo de Júpiter Ótimo Máximo. No final da República, a Assembleia tribal geralmente se reunia foram da muralha, no Campo de Marte, pois o espaço permitia que as votações ocorressem de forma muito mais rápida.

O magistrado presidente tinha que garantir que todas as tribos tivessem pelo menos cinco membros votando e, se não conseguisse, ele mesmo poderia redesignar indivíduos de outras tribos para a tribo vaga.

A primeira tribo selecionada para votar ("principium") era geralmente a tribo mais importante, pois geralmente decidia a questão. Acreditava-se que a ordem do sorteio era definida pelos deuses e, por isto, a posição defendida pelas primeiras tribos era considerada como sendo, geralmente, a posição dos deuses. Uma vez atingida a maioria das tribos, a votação era encerrada e o resultado, declarado.

Bibliografia

 Abbott, Frank Frost (1901). A History and Description of Roman Political Institutions. Elibron Classics (ISBN 0-543-92749-0).
 Byrd, Robert (1995). The Senate of the Roman Republic. U.S. Government Printing Office, Senate Document 103-23.
 Cicero, Marcus Tullius (1841). The Political Works of Marcus Tullius Cicero: Comprising his Treatise on the Commonwealth; and his Treatise on the Laws. Translated from the original, with Dissertations and Notes in Two Volumes. By Francis Barham, Esq. London: Edmund Spettigue. Vol. 1.
 Lintott, Andrew (1999). The Constitution of the Roman Republic. Oxford University Press (ISBN 0-19-926108-3).
 Polybius (1823). The General History of Polybius: Translated from the Greek. By James Hampton. Oxford: Printed by W. Baxter. Fifth Edition, Vol 2.
 Taylor, Lily Ross (1966). Roman Voting Assemblies: From the Hannibalic War to the Dictatorship of Caesar. The University of Michigan Press (ISBN 0-472-08125-X).

Ligações externas

Reino de Roma
Governo da República Romana

Parlamentos extintos
Assembleias populares


text:
Грицевцы () — село,
Кретовский сельский совет,
Збаражский район,
Тернопольская область,
Украина.

Код КОАТУУ — 6122485603. Население по переписи 2001 года составляло 329 человек .

Географическое положение
Село Грицевцы находится на безымянном притоке реки Гнезна Гнилая,
выше по течению примыкает село Кретовцы,
ниже по течению на расстоянии в 1,5 км расположено село Стрыевка.

История
 1463 год — дата основания.

Примечания


text:
Tångsnälla (Syngnathus typhle) en art av familjen kantnålsfiskar.

Utseende
Tångsnällan är en långsträckt, rörformad fisk som saknar fjäll, och i stället har kroppen klädd med brungrå benplattor. Den har bröst- stjärt- och ryggfenor (till skillnad från havsnålarna, som endast har ryggfena). Liksom sjöhästarna använder den sin smala snabelliknande mun som en pipett, och suger i sig smådjur som plankton och små kräftdjur. Tångsnällan blir upp till 35 centimeter lång, honan blir längre än hanen. Nosen är ihoptryckt, men högre än ögats diameter. Hanen har två hudveck på buken, som bildar en yngelpåse.

Utbredning
Tångsnällan finns nära kusten från Nordafrika, Svarta havet, Medelhavet, längs europeiska kontinentens atlantkust över Brittiska öarna upp till norra Norge. Den går in i Östersjön upp till Finska viken. Kan gå upp i brackvatten.

Vanor
Den lever i kustnära tångbälten på 1 till 20 meters djup. Livnär sig av zooplankton, bland annat mindre kräftdjur, som den suger i sig med munnen.

Den leker under sommaren, varvid flera honor kan lägga sina ägg i hanens yngelpåse, som kan innehålla upp till 250 ägg. De omkring 2 millimeter stora äggen kläcks efter omkring en månad. Ynglens längd när de lämnar pappans yngelpåse för gott är omkring 25 millimeter. Könsmognaden inträffar vid ettårsåldern, och livslängden är upp till tre år.

Källor

Externa länkar
 FishBase

Kantnålsfiskar


text:
Oxyntes (), der Sohn des Demophon und der Phyllis, war ein mythischer König von Attika.

Er hatte zwei Söhne, Apheidas und Thymoites, die ihm nacheinander auf dem Thron folgten.

Quellen

Mythologischer König (Athen)


text:
Amblyrhynchotes honckenii is een  straalvinnige vissensoort uit de familie van kogelvissen (Tetraodontidae). De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1785 door Bloch.

Deze giftige vis komt voor langs de kust van Zuid-Afrika vanaf Valsbaai tot bij Maputo en wordt in het Afrikaans boosoogblaasop genoemd. De vis is zwartbruin tot donkergroen met gele strepen op zijn zij. De  rug-, borst- en staartvinnen zijn donker, maar de anale vin is wit van kleur. De vis wordt zo'n 25 cm groot. Zij komen voor in riviermondingen, zeegrasbeddingen en op zanderige en rotsachtige bodems tot op een diepte van 400 m. Hun voedsel bestaat uit isopoden, krabben en vis. Wanneer de vis zich bedreigd voelt blaast hij zich op. De vis is giftig genoeg dat het raadzaam is de handen te wassen wanneer men hem aangeraakt heeft.

Kogelvissen
IUCN-status niet bedreigd


text:
Refugium Range är ett berg i Kanada.   Det ligger i provinsen British Columbia, i den sydvästra delen av landet,  km väster om huvudstaden Ottawa. Toppen på Refugium Range är  meter över havet. Refugium Range ligger vid sjön Gaultheria Lake.

Terrängen runt Refugium Range är huvudsakligen kuperad. Den högsta punkten i närheten är  meter över havet,  km öster om Refugium Range. Trakten runt Refugium Range är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer.. Det finns inga samhällen i närheten.

I omgivningarna runt Refugium Range växer i huvudsak barrskog.  Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är februari, med  °C.

Kommentarer

Källor

Berg i British Columbia
Berg i Kanada 500 meter över havet eller högre


text:
Juan Pablo Sutina Bustamante (born February 2, 1990) is an Argentine-Spanish basketball player, who plays the shooting guard position for the Spanish club CD Estela.

External links
 FEB profile

1990 births
Living people
Argentine men's basketball players
Força Lleida CE players
Shooting guards
Spanish men's basketball players
Argentine emigrants to Spain
Basketball players from Buenos Aires


text:
Rolls-Royce Trent 800 é um motor de aeronaves turbofan, desenvolvido a partir do RB211 e é um motor da família Trent. Ele foi projetado para ser utilizado no Boeing 777.

Ver também
 Rolls-Royce RB211

Motores de aeronaves
Trent 800


text:
The Yehawmilk stele, de Clercq stele, or Byblos stele, also known as KAI 10 and CIS I 1, is a Phoenician inscription from c.450 BC found in Byblos at the end of Ernest Renan's Mission de Phénicie. Yehawmilk (Phoenician  ), king of Byblos, dedicated the stele to the city's protective goddess Ba'alat Gebal.

It was first published in full by Melchior de Vogüé in 1875. In the early 1930s, the bottom right corner of the stele was discovered by Maurice Dunand. The main part of the stele is in the Louvre, whilst the bottom right part is in the National Museum of Beirut.

Text of the inscription
The inscription reads:

{|
|+
|-
| (line 1-2) || 'NK YḤWMLK MLK GBL BN YḤRB'L BN BN 'RMLK MLK / GBL || I am Yehawmilk, King of Byblos, the son of Yeharbaal, grandson of Urimilk, King of Byblos,
|-
| (2) || 'Š P'LTN HRBT B'LT GBL MMLKT 'L GBL  || whom Baalat Gebal made king of Byblos.
|-
| (2-3) || WQR' 'NK / 'T RBTY B'LT GBL WŠM' [H'] QL  || I call to my Lady of Byblos, and [She] hears (my) voice.
|-
| (3-4) || WP'L 'NK LRBTY B'LT / GBL HMZBḤ NḤŠT ZN 'Š BḤ[ṢR]H Z  || I built for my Lady Baalat Gebal that bronze altar that is in this cou[rt-temple] of Hers,
|-
| (4-5) || WHPTḤ ḤRṢ ZN 'Š / 'L PN PTḤY Z  || and that gold engraving that is opposite this inscription of mine,
|-
| (5) || WH'PT ḤRṢ 'Š BTKT 'BN 'Š 'L PTḤ ḤRṢ ZN || and that gold bird that is on the stone «TKT» (pillar?) that is next to that gold engraving,
|-
| (6) || WH'RPT Z' W'MDH WHR[']ŠM 'Š 'LHM WMSPNTH  || and that portico and its columns, and the ca[pi]tals upon them, and its ceiling.
|-
| (6-7) || P'L 'NK / YḤWMLK MLK GBL LRBTY B'LT GBL  || I, Yehawmilk, King of Byblos, made (this work) for my Lady Baalat Gebal.
|-
| (7-8) || KM 'Š QR'T 'T RBTY / B'LT GBL WŠM' QL WP'L LY N'M || When I call to my Lady Baalat Gebal, She hears my voice, and does good things to me.
|-
| (8-9) || TBRK B'LT GBL 'YT YḤWMLK / MLK GBL || May Baalat Gebal bless Yehawmilk, King of Byblos.
|-
| (9) || WTḤWW WT'RK YMW WŠNTW 'L GBL || And may She grant him long life, and may She prolong his days and years (as king) over Byblos.
|-
| (9) || K MLK ṢDQ H' || For he is a righteous king.
|-
| (9-10) || WTTN / [LW HRBT B]'LT GBL ḤN L'N 'LNM WL'N 'M 'RṢ Z || May [the Lady Ba]alt of Byblos grant [him] favor in the eyes of the gods and in the eyes of the people of this land,
|-
| (10-11) || WḤN 'M 'R-Ṣ / Z [WḤN L'N] KL MMLKT || and may She grant favor to the people of this land, [and favor in the eyes of] the whole kingdom.
|-
| (11-12) || WKL 'DM 'Š YSP LP'L ML'KT 'LT MZ-BḤ / ZN || And as for any person who shall continue to work on this altar
|-
| (12) || [W'LT PT]Ḥ ḤRṢ ZN W'LT 'RPT Z' || [and on] this gold [engrav]ing and on this portico,
|-
| (12-13) || ŠM 'NK YḤWMLK / MLK GBL [TŠT 'T]K 'L<T> ML'KT H' || my name, «Yehawmilk, King of Byblos», [will you place, together with] your own (name), upon that work.
|-
| (13-14) || W'M 'BL TŠT ŠM 'TK W'M TS-R / M[L']KT Z' || If you do not place my name with yours (upon it), or if you remove this w[or]k,
|-
| (14) || [WTS]G 'T [PTḤY] Z DL YSDH 'LT MQM Z || [or if you mo]ve this [inscription of mine] and its base from this spot,
|-
| (14-15) || WTGL / MSTRW  || or if you reveal its hiding-place,
|-
| (15) || TSRḤ[W] HRBT B'LT GBL 'YT H'DM H' WZR'W || the Lady Baalat Gebal shall make that man and his progeny stink
|-
| (16) || 'T PN KL 'LN G[BL] || before all the gods of By[blos] (i.e., She will make them disgusted by the gods).
|}

Footnotes

Citations

References
 Melchior de Vogüé, Stèle de Yehawmelek, roi de Gebal; Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, 19ᵉ année, N. 1, 1875. pp. 24–49. DOI : https://doi.org/10.3406/crai.1875.68196
 L'Art Phénicien, La sculpture de tradition phénicienne, catalogue du musée du Louvre, Département des Antiquités Orientales, A. Caubet, E. Fontan, E. Gubel, 2002, Ed. de la Réunion des musées nationaux, Paris, p. 64–65.

1874 archaeological discoveries
Phoenician inscriptions
Archaeological artifacts
Near East and Middle East antiquities of the Louvre
Kings of Byblos
Phoenician steles
Collections of the National Museum of Beirut
KAI inscriptions


text:
Az AnyLogic a The AnyLogic Company által kifejlesztett multi-metódusú szimulációs modellező eszköz.

Az AnyLogic története
Az 1990-es évek elején nagy érdeklődést mutattak az egyidejű folyamatok modellezésének és szimulálásának matematikai megközelítése iránt. Ez a megközelítés alkalmazható a párhuzamos és elosztott programok pontossága elemzésére. A szentpétervári Technikai Egyetem Elosztott Számítógépes Hálózat (Distributed Computer Network, DCN) kutatócsoportja kifejlesztett egy ilyen jellegű szoftvert, ami a programok pontosságát elemezi; ez az új eszköz a COVERS (Concurrent Verification and Simulation) nevet kapta. Ez a rendszer engedélyezte a rendszer struktúrájának és viselkedésmódjának grafikai modelljelölését. Ezt az eszközt a Hewlett Packard részére folytatott kutatásokhoz vetették be.

1998-ban e kutatások sikere arra indította a DCN laboratóriumot, hogy alapítson egy vállalatot egy újkorú szimuláció-szoftver kifejlesztésére. Különös súlyt helyeztek az alkalmazott módszerek kifejlesztésére: szimuláció, teljesítményelemzés, szabálytalan rendszerek viselkedése, optimalizálás és vizualizálás. Az új, 2000-ben kiadott szoftver az informatika legújabb előnyeire alapult: objektum orientált megközelítés, alapvető UML elemek, modern Java programozási nyelv, modern GUI stb.

Az eszközt AnyLogic-nak nevezték, mivel mindhárom ismert modellezési megközelítés alkalmazását támogatja:
 rendszerdinamika,
 diszkrét esemény szimuláció,
 ágens-alapú modellezés,
+ e három modell bármely kombinációja egyetlen modellen belül. Az AnyLogic első verziója az AnyLogic 4, mivel a számozás a COVERS 3.0-tól folytatódott.

2003-ban nagy előrelépés történt, az AnyLogic 5 szabadalmaztatására került sor. Fő célja a vállalatszimuláció volt, a következő területeken:
 Kereskedelem és Konkurencia,
 Egészségügy,
 Termelés,
 Ellátásilánc,
 Logisztika,
 Kiskereskedelem,
 Üzleti folyamatok,
 Társadalom- és ökoszisztéma dinamika,
 Védelem,
 Projekt- és befektetési menedzsment,
 Informatika infrastruktúra,
 Járókelő dinamika és forgalom szimuláció,
 Légi közlekedés,
 Napenergia.

Az AnyLogic 7-es főverziója 2014-ben jelent meg. Az AnyLogic 7 modellfejlesztési környezete az Eclipse platformra alapszik. Az AnyLogic 7 egy többplatformosságú szimuláció szoftver, mivel Windows, Mac OS és Linux-on is működtethető.

AnyLogic és Java
AnyLogic tartalmaz egy grafikai modellezési nyelvet, és lehetőséget kínál a felhasználó számára a szimulációs modellek Java kóddal való kiegészítésére. Az AnyLogic Java tulajdonsága lehetővé teszi a modellek sajátos kiegészítését java kóddal, valamint Java appletek szerkesztését, melyeket bármely szokványos böngészővel meg lehet nyitni. Ezeknek az appleteknek köszönhetően az AnyLogic modellek nagyon könnyen megoszthatók vagy weboldalra helyezhetők. A Java appleteken kívül, a Professional verzió lehetővé teszi a Java runtime alkalmazások alkotását, melyek kioszthatók a felhasználók részére. Ez az egyéni Java alkalmazás alapként szolgálhat a döntéshozatalt támogató eszköz számára.

Többmetódusú szimulációs modellezés

Az AnyLogic modellek bármely fő szimulációs modellezési mintára alapozhatóak: diszkrét esemény vagy folyamatközpontú (DE), rendszerdinamikai (SD), és ágens-alapú (AB).

A rendszerdinamikai és a diszkrét esemény szimuláció hagyományos megközelítés, a ágens-alapú viszont új. Technikailag, a rendszerdinamikai megközelítés rendszerint folyamatos eljárásokkal foglalkozik, amíg a diszkrét esemény (ami alatt minden GPSS leszármazott, más néven folyamatközpontú szimulációs megközelítés érthető), és az ágens-alapú modellek főleg diszkrét időben működnek, pl. egy eseményről a másikra váltanak.

A rendszerdinamikai és a diszkrét esemény szimulációt történelmileg egyetemeken tanították teljesen eltérő egyetemistacsoportoknak, mégpedig menedzsment és közgazdaság, ipari és operációkutatási mérnököknek. Ebből kifolyólag két különböző szakmai közösség létezik, mely soha sem kommunikál egymással.

Közel a mai napig, az ágens-alapú modellezés majdnem kizárólag egyetemi tantárgynak számított. Viszont, a folyamatosan növekvő igény a vállalatok globális optimalizálására, arra késztette a modellezőket, hogy megfontolják a megközelítésmódok egyesítését, annak érdekében, hogy mélyebb betekintést nyerjenek azokba az összetett interdependens folyamatokba, melyek igen eltérő tulajdonságokkal rendelkeznek.

Hogyan felelnek meg a szimulációs megközelítések az elvonatkoztatási szintnek? Mivel a rendszerdinamika aggregátumokkal foglalkozik, nyilvánvalóan a legmagasabb elvonatkoztatási szinten van alkalmazva. A diszkrét esemény modellezés alacsony, egész közepes elvonatkoztatással van alkalmazva. Ami az ágens-alapú modellezést illeti, ez a technológia minden elvonatkoztatási szinten alkalmazható, az ágensek igen sokféle természetű és skálájú objektumokat modellezhetnek: "fizikai" szinten az ágensek lehetnek például gyalogosok, gépkocsik vagy robotok, közepes szinten – ügyfelek, legmagasabb szinten – versenyben lévő vállalatok.

Az AnyLogic lehetővé teszi a modellezőnek ezeknek a szimulációs megközelítési módoknak ugyan azon modellen belüli egyesítését. Nincs egy megadott rangsor. Készíthetünk például egy modellt a csomagszállító iparról, ahol a szállítók ágensekként vannak modellezve, melyek függetlenül egymástól cselekednek és reagálnak, amíg a szállítási és infrastruktúra hálózatuk belső működése diszkrét esemény szimuláció által modellezhető. Hasonlóan lehet felhasználókat ágensekként modellezni, melyeknek aggregátum természete egy rendszerdinamikai modellt lát el, olyan folyamatokat összeállítva, mint bevételek vagy kiadások, melyeket nem kell feltétlenül egy egyedülálló tényezőhöz kötni. Ez a vegyes nyelvi megközelítés közvetlenül alkalmazható széles körű összetett modellezési feladatok esetében, melyek bármelyik egyetlen megközelítési módszert alkalmazva modellezhetőek, kompromisszumoktól eltekintve.

Szimulálási nyelv

Az AnyLogic szimulálási nyelv a következő elemekből áll:
 A készlet és áramlás  diagramokat rendszerdinamikai modellezéshez alkalmazzák.
 Az állapotdiagramokat alapvetően ágens-alapú modellezésnél alkalmazzák a tényezők viselkedésének ábrázolása érdekében. Gyakran alkalmazzák diszkrét esemény modellezésnél is, pl. géphiba szimulálásához.
 Folyamatábrákat az algoritmusok ábrázolásához alkalmazzák. Alkalmazhatóak diszkrét esemény modellezésnél is, pl. hívásirányításhoz, vagy ágens-alapú modellezésnél, mint pl. a tényező döntési logika esetében.
 A termelési folyamatábrák az alapvető szerkezetek a folyamatok diszkrét esemény modellezéshez. Ha megtekintjük a folyamatábrát, látható miért tekintik a diszkrét esemény modelleket folyamat orientált modelleknek.
Ez a szimulálási környezet szintén tartalmaz: alacsony szintű modellezési szerkezeteket (változókat, egyenleteket, paramétereket, eseményeket), ábrázolási formákat (vonalak, vonalláncok, ellipszisek, stb.) analíziseszközöket (adatállományok, hisztogramok, raszterek és grafikonok), kapcsolati eszközöket, mintaképeket és kísérleti vázakat.

AnyLogic könyvtárak
Az AnyLogic a következő alapkönyvtárakat tartalmazza:
 Az Process Modeling könyvtár a DE szimuláció termelés, ellátási lánc, logisztika és egészségügy területén való alkalmazásához ajánlott. Az Process Modeling könyvtár objektumait felhasználva, modellezhetőek tényleges rendszerek, entitások értelmében (ügyletek, ügyfelek, gyártmányok, részek, járművek, stb.), folyamatok (művelet sorozatok melyek természetesen sorrendeket, késleltetéseket, készletfelhasználásokat feltételeznek) és készletek. A folyamatok diagramok, folyamatábrák segítségével vannak ábrázolva.
 A Pedestrian könyvtár ajánlott a járókelő áramlatok "fizikai" környezetben való szimulálásához. Lehetővé teszi a forgalmas épületek (például metró állomások, ellenőrzési pontok, stb.) vagy utcák (számos járókelő) modellezését. A modellek statisztikai információt nyújtanak a járókelők sűrűségéről különböző területeken. Ez biztosítja az elméleti teherrel bíró szolgáltatási pontok elfogadható teljesítményét, felbecsüli az időzéstartamokat bizonyos pontokban, valamint felismeri a lehetséges belső geometriai problémákat – mint a túl sok akadály hatását – és egyéb felhasználást biztosít. A Pedestrian könyvtárral készített modellek folyamatosan haladnak az útvonalukon, reagálva a különböző akadályokra (falak, egyéb területek), valamint a többi járókelőre. A járókelők összetett viselkedéssel rendelkező, kölcsönhatásban lévő ágensekként vannak szimulálva, viszont az AnyLogic Pedestrian könyvtár magas szintű interfészt nyújt a járókelő modellek gyors létrehozásához folyamatábrák segítségével.
 A Rail Yard könyvtár modellezésben, szimulálásban és bármilyen komplexitású és léptékű vasúti operációk szemléltetésében nyújt segítséget. A rail yard modell kombinálható az diszkrét esemény vagy ágens-alapú modellekkel is, melyek összefüggésben állnak a fel- és lerakodással, az áruellátással, a karbantartással, az üzleti folyamatokkal vagy más szállítási tevékenységgel.

Az alapkönyvtárakon kívül, a felhasználó alkothat és osztályozhat saját könyvtárakat is.

Jegyzetek

Ajánlott irodalom

További információk
 AnyLogic hivatalos weboldala
 AnyLogic Online Támogatás
 AnyLogic modellekről készített videógyűjtemény

Szimuláció
Java


text:
La cappella di San Giovanni Battista è un luogo di culto cattolico situato nella zona di Costa nel comune di Celle Ligure, in provincia di Savona.

Storia e descrizione

Lo stile sembrerebbe fare risalire la chiesa agli anni intorno al 1900. A navata unica con volta a botte e presbiterio quadrato, la cappella ha l'interno decorato da pitture e conserva una tela della Vergine dietro l'altare.

Voci correlate
 Celle Ligure
 Chiesa di San Michele Arcangelo (Celle Ligure)

Altri progetti

Giovanni Battista
Celle Ligure
Giovanni Battista


text:
Mangaia es la isla más austral del archipiélago de las Islas Cook. Se encuentra a 175 km al sureste de Rarotonga.

Con una superficie de 51,8 km², es la segunda isla más grande después de Rarotonga. Se considera la isla volcánica más antigua del Pacífico, con rocas de 19 millones de años de antigüedad. Está rodeada por un anillo de arrecifes de coral fosilizados, que llega a los 60 metros de altitud, separando el interior de la costa. La altitud máxima de la isla es el monte Rangimotia con 169 metros sobre el nivel del mar.

La población total en 2001 era de 744 habitantes. La ciudad principal es Oneroa. La actividad económica más importante de la isla son las plantaciones de vainilla y papaya.

El antiguo nombre de Mangaia era Au'au que demuestra la gran cantidad de plantas de la especie Hibiscus tiliaceus que existían en la isla. El nombre antiguo fue recuperado para nombrar al aeropuerto Mangaia-Auau. El primer europeo en llegar a Mangaia fue el marino inglés James Cook, en 1777.

Archipiélagos e islas de las Islas Cook


text:
The spotted shovelnose ray (Aptychotrema timorensis) is a species of fish in the Rhinobatidae family. It is endemic to northern Australia.  Its natural habitat is open seas.

Sources

spotted shovelnose ray
Fauna of the Northern Territory
Vulnerable fauna of Australia
spotted shovelnose ray
Taxonomy articles created by Polbot


text:
Upwardly Mobile was an Irish television sitcom that was made and broadcast by RTÉ. Three series, including three Christmas specials, were originally broadcast on RTÉ One between 8 September 1995 and 26 December 1997.

The programme starred Joe Savino and Catherine Byrne as northside couple Eddie and Molly Keogh, who win the Lotto and move to the exclusive Belvedere Downs estate on the southside of Dublin. Backed by a strong supporting cast, the series chronicles their highs and lows in life, in particular the contrast with their upper-class neighbours.

Broadcast dates

Series

Special

References

External links

1995 Irish television series debuts
1997 Irish television series endings
Irish television sitcoms
RTÉ original programming


text:
1 Присвоява се само на краля на Испания.

Въоръжени сили на Испания
Испания


text:
A memória imunológica é a capacidade do sistema imunitário de reconhecer de forma rápida e específica um antígeno que o corpo encontrou previamente e iniciar a correspondente resposta imunológica. Geralmente estas são respostas secundárias, terciárias e outras subsequentes respostas imunes ao mesmo antígeno. A memória imunológica é responsável pelo componente adaptativo do sistema imunitário, constituída por umas células T e B especiais, as denominadas células T de memória e células B de memória. A memória imunológica é a base da vacinação.

Desenvolvimento da memória imunológica
A memória imunológica ocorre depois de uma resposta imune primária contra o antígeno. A memória imunológica é assim criada por cada indivíduo, depois duma exposição prévia inicial, a um agente potencialmente perigoso. O curso duma resposta imunitária secundária é similar à resposta imunitária primária, mas mais intensa e rápida. Depois de as células B de memória reconhecerem o antígeno apresentam o péptido, unido ao complexo MHC II, a células T efectoras próximas. Isso leva à activação destas células e à sua proliferação rápida. Assim que a resposta imunitária imune desaparece, as células efectoras da resposta imune são eliminadas. Porém, os anticorpos previamente criados no corpo que representam o componente humoral da memória imunológica permanecem durante um determinado tempo, constituindo um importante mecanismo de defesa em infecções subsequentes. Além disso os anticorpos formados, permanecem também no corpo um pequeno número de células T e B de memória que constituem o componente celular da memória imunológica, mais duradouro. Permanecem no corpo num estado de repouso e no segundo ou seguinte encontro com o mesmo antígeno estas células podem responder imediatamente e eliminar o antígeno. As células de memória têm uma longa vida e duram até várias décadas no corpo.

Células B de memória

As células B de memória são células plasmáticas que podem produzir anticorpos durante muito tempo. Ao contrário das células B virgens envolvidas na resposta imunitária primária, a resposta das células B de memória é ligeiramente diferente. A célula B de memória já sofreu uma expansão clonal e diferenciação e maturação da afinidade, pelo que pode dividir-se muito mais rápido e produzir anticorpos com muito maior afinidade (especialmente a IgG). Em contraste, as células plasmáticas virgens estão completamente diferenciadas e não podem mais ser estimuladas pelo antígeno a dividir-se ou aumentar a produção de anticorpos. A actividade da célula B com memória em órgãos linfáticos secundários é a maior durante as primeiras duas semanas após a infecção. Posteriormente, depois de 2 a 4 semanas a sua resposta declina. Depois da reacção do centro germinativo as células plasmáticas de memória encontram-se localizadas na medula óssea, que é o sítio principal de produção a longo prazo de anticorpos na memória imunológica.

Células T de memória

As células T de memória podem ser do tipo CD4+ ou CD8+. Estas células T de memória não requerem ulteriores estimulações do antígeno para proliferar e, portanto, não necessitam dum sinal através do MHC. As células T de memória podem dividir-se em dois grupos funcionais baseando-se na expressão do receptor de quimiocinas CCR7. Esta quimiocina indica a direcção da migração para órgãos linfáticos secundários. Estas células T de memória que não expressam o CCR7 (que são CCR7-) têm receptores para migrarem para o sítio da inflamação no tecido e representam uma população de células efectoras imediatas. Estas células denominaram-se células T efectoras de memória (TEM). Depois da estimulação repetida produzem grandes quantidades de IFN-γ, IL-4 e IL-5. Em contraste, as células T de memória CCR7+ carecem de funções pró-inflamatórias e citotóxicas, mas têm receptores para a migração aos gânglios linfáticos. Estas células denominaram-se células T de memória centrais (TCM). Estas estimulam de forma efectiva as células dendríticas. Com estimulação repetida podem diferenciar-se em células T de memória efectoras CCR7-. As duas populações destas células de memória originam-se a partir de células T virgens e permanecem no corpo durante vários anos depois da imunização inicial.

Sistema imunológico


text:
Le KB Peja est un club kosovar de basket-ball appartenant au Championnat du Kosovo de basket-ball, en première division et qui évolue aussi dans la Ligue des Balkans. Le club est basé dans la ville de Peć.

Historique

Palmarès
 Champion du Kosovo : 1993, 1994, 1995, 1996, 2004 et 2013
 Coupe du Kosovo : 1994, 1997, 2011 et 2015
 Supercoupe du Kosovo : 2005
 Finaliste du championnat du Kosovo : 2008, 2011, 2014, 2015 et 2016
 Finaliste de la Coupe du Kosovo : 2013 et 2016

Entraineurs successifs

Joueurs célèbres ou marquants

  Dardan Berisha
  Drilon Hajrizi
  Acie Earl
  Fred House
  Nic Wise
  Mario Austin

Notes et références

Liens externes
 Site officiel

KB Peja


text:
La Filipinas Orient Airways, Inc. era una compagnia aerea fondata dalla famiglia di rifugiati libanesi Karam (poi Caram) nelle Filippine nel 1964, ai sensi dell'articolo n. 4147. La FOA ottenne il franchising per fornire servizi di trasporto aereo all'interno delle Filippine e altri paesi il 20 giugno 1964, nonostante l'opposizione legale di Philippine Airlines. Il suo slogan era The Nation's Flag Carrier.

Servizio
La FOA - nota anche come "Fairways" - iniziò le sue operazioni di volo interno nelle Filippine il 5 gennaio 1965 utilizzando i Douglas DC-3. I loro primi giorni sembravano essere caratterizzati da un incidente al mese, risultando nella perdita di quattro DC-3 e un DC-6 entro i primi 4 anni di funzionamento. Ad un certo punto integrò nella flotta i Sud Aviation Caravelle e i Nord 262, successivamente sostituiti dai NAMC YS-11. Le loro operazioni di volo terminarono dopo la dichiarazione della legge marziale da parte dell'allora presidente filippino Ferdinand Marcos il 21 settembre 1972. Philippine Airlines alla fine rilevò gli aerei e le rotte della FOA.

Flotta
 Douglas DC-3A
 Sud Aviation Caravelle
 NAMC YS-11
 Nord 262

Destinazioni

Incidenti
Il 23 aprile 1969, il Douglas DC-3A PI-C947 rimase danneggiato in modo irreparabile in un incidente durante l'atterraggio all'aeroporto di Roxas City. Tutti i 31 passeggeri e l'equipaggio sopravvissero.

Note

Altri progetti

Compagnie aeree del passato filippine
Compagnie aeree regionali