text:
1982. április 3-án, a Falkland-szigeteki háború második napján az argentin haditengerészet 60.1 harci köteléke elfoglalta Déli-Georgia szigetét és megadásra kényszerítette az ott állomásozó brit tengerészgyalogosokat. A művelet argentin kódneve a Georgia-hadművelet volt (spanyolul: Operación Georgias), ismert még grytvikeni csata néven is.

A hadművelet során az argentin erők három halottat és kilenc sebesültet veszítettek valamint egy helikopter lezuhant; a brit erők vesztesége 1 fő sérült volt.

Az előzmények
Az első argentin csoport Déli-Georgián egy civil ócskavas-kereskedő munkásokból álló csoport volt, amely 1982. március 19-én érkezett Leith Harbourba az ARA BahÍa Buen Suceso szállítóhajó fedélzetén. Érkezésüket követően felvonták az argentin zászlót a szigeten. Ennek az eseménynek fontos szerepe volt a Falkland-szigeteki háború kirobbanásában. Bizonyos brit források szerint a civil munkások között argentin katonák is a szigetre érkeztek.

Március 19-én Leith-ben a brit jelenlétet az ott települő Brit Antarktiszi Kutatóállomás személyzete jelentette. A vezetőjük, Trefor Edwards közvetített egy Londonból érkező üzenetet az ARA Bahía Buen Suceso parancsnokának, Briatore kapitánynak, amely az argentin zászló eltávolítását és a csoport távozását követelte. Ugyanakkor az argentinoknak jelentkezniük kellett volna a kutatóállomás vezetőjénél, Steve Martinnál Grytvikenben. Briatore kapitány azt válaszolta, hogy a feladatát a Buenos Aires-i brit nagykövetség felhatalmazásával végzi.

Végül az argentinok levonták a zászlót, de nem jelentkeztek Grytvikenben. A kutatóállomás vezetője ezt jelentette a Falkland-szigetek kormányzójának, Rex Huntnak (Déli-Georgia a Falkland-szigetek irányítása alá tartozott). A kormányzót a londoni kormányzat arra utasította, hogy indítsa útnak Stanley-ből a HMS Endurance antarktiszi járőrhajót, a fedélzetén 22 brit tengerészgyalogossal.

Az argentin munkások érkezésének indoka az volt, hogy 1978-ban egy argentin üzletember, Constantino Davidoff és a brit Christian Salvesen vállalat szerződést kötött a szigeten található, használaton kívüli bálnavadász-állomás épületeinek elbontására. Ennek a szerződésnek ismeretében az argentin haditengerészet kidolgozott egy tervet a Davidoff üzletre támaszkodva egy álcázott bázis létrehozására a vitatott hovatartozású területen. Ezt a műveletet Alfa-hadműveletnek nevezték el.

Ezt megelőzően a közelmúltban két alkalommal is történtek argentin látogatások. 1981 decemberében az ARA Almirante Irízar jégtörő fedélzetén érkezve Davidoff készített egy felmérést az elbontandó épületekről. 1982 februárjában Adrian Marchessi banki alkalmazott, aki állítólag Davidoff kereskedelmi vetélytársa volt, előre be nem jelentett úton érkezett Leith-be. Marchessi a panamai bejegyzésű Caiman jacht fedélzetéről mérte fel a leith-i épületeket. Később bejelentkezett Grytvikenbe és azt állította, hogy a Davidoff-üzlet részeként tevékenykedik, illetve informálta a brit hatóságokat a decemberi felmérés részleteiről illetve olyan argentin látogatásokról, amelyek még az 1970-es években történtek.

Mivel az argentin fél nem tett eleget a diplomáciai formaságoknak, a brit kormányzat egy kis léptékű beavatkozást rendelt el, ezzel egyidőben a Buenos Aires-i brit nagykövetség hivatalos tiltakozást nyújtott be az argentin kormánynak. Az argentin külügyminiszter válasza látszólag megszüntette a konfliktust: megjegyezte, hogy az ARA Bahía Buen Suceso hamarosan távozik és a feladata egyáltalán nem okozott hivatalos szankciót.

1982. március 22-én reggel az ARA Bahía Buen Suceso elhagyta Leith Harbour-t. Ugyanezen a napon délután a brit kutatóállomás egyik megfigyelőpontjáról argentin személyek jelenlétét vették észre a szigeten és ezt jelentették is London felé. Válaszul a brit külügyminisztérium elrendelte, hogy a HMS Endurance távolítson el minden, Déli-Georgián tartózkodó argentin állampolgárt.

A brit lépésre az argentinok válaszul az ARA Drummond és ARA Granville korvetteket Déli-Georgia és a Falkland-szigetek közé vezényelték, hogy elfogják a visszatérő HMS Endurance-t és átvegyék róla az esetlegesen a fedélzetén levő argentin személyeket. Az HMS Endurance Leith-be érve az ARA Bahía Paraiso antarktiszi kutatóhajót az öbölbe lehorgonyozva találta. Ez a hajó egy 10 fős argentin haditengerészeti különítményt tett partra, akiket korábban a Déli-Orkney-szigeteken vett föl.

Egy lehetséges katonai összecsapással szembesülve a brit külügyminisztérium kompromisszumos megoldást keresett. A brit külügyminiszter, Lord Carrington azt javasolta Nicanor Costa Méndez argentin külügyminiszternek, hogy könnyítsék meg az argentin munkások Déli-Georgián tartózkodását, amely magába foglalta volna az ideiglenes engedélyek lepecsételését az útlevelek helyett, ez kritikus fontosságú engedmény lett volna az argentinok helyzete szempontjából. Az argentin szándék ezzel szemben az volt, hogy az állampolgárai beutazásához az 1971-es egyezmény eljárásait kövessék. Rex Hunt kormányzó erősen ellenezte az egyezménynek ezt a kiterjesztését, amely szerinte csak a falklandi joghatóságra volt érvényes és az aggályait jelezte is a brit kormányzat felé. Végül az argentin külügyminisztérium nem adott egyértelmű választ, így a konfliktus továbbra is megoldatlan maradt. Egy argentin forrás szerint a brit kormányzat március 25-én engedélyezte, hogy az ARA Bahía Paraiso március 28-ig Déli-Georgián maradhasson.

A Georgia-hadművelet

Márciusi események
A Falkland-szigeteken történt argentin partraszállás előtt az ARA Bahía Paraiso és az HMS Endurance egymás helyzetét próbálták lokalizálni és a másik hajó mozgását követni, végül március 31-én elveszítették egymást szem elől. A brit tervek szerint Déli-Georgián Steve Martin marad a vezető, egészen addig, míg az argentin részről ellenséges szándék nem mutatkozik. Ebben az esetben a parancsnokságot a brit tengerészgyalogosok rangidőse, Keith Mills hadnagy veszi át.

Április 2.
Április 2-án Alfredo Astiz százados bejelentette a Leith-ben tartózkodó argentin csoportnak, hogy Argentína megszállta a Falkland-szigeteket. Az argentin haditengerészet parancsot adott az ARA Guerrico korvettnek (amely 40 tengerészgyalogost illetve egy Puma és egy Alouette III helikoptert szállított), hogy csatlakozzon az ARA Bahía Paraisó-hoz. Ez az erő a 60.1 harci kötelék nevet kapta és az volt a feladata, hogy az ARA Bahia Paraiso parancsnoka, Carlos Trombetta kapitány vezetésével foglalja el Grytvikent.

Stanley bevételéről értesülve Mills hadnagy átvette a parancsnokságot és azonnal drótakadályokat és taposóaknákat telepíttetett a kikötőhöz közeli partszakaszon King Edward Pointnál és megszervezte a Brit Antarktiszi Kutatóállomás épületeinek védelmét. Az Endurance néhány kilométerre a kikötőtől átjátszóállomásként biztosította az összeköttetést a tengerészgyalogosok és London között. A harcérintkezés szabályainak módosítása szerint a britek önvédelemből, figyelmeztetést követően nyithattak tüzet. Egy brit kormányzati intézkedés pedig elrendelte, hogy "Ne álljanak ellen azon a ponton túl, ahol az emberi élet veszélyeztetése már hasztalan!".

Az argentin művelet eredeti időrendje a rossz időjárás miatt nem volt tartható. Ez a terv számolt Astiz százados különleges műveleti csoportjának partraszállásával Hope Pointnál, Grytviken közelében, hogy biztosítsák a főerők helikopteres kihajózását. Az ARA Guerrico biztosította volna a tűztámogatást a kikötő öblén kívülről. Mivel a korvett érkezését egy vihar hátráltatta, a műveletet egy nappal elhalasztották.

A tervben ezzel együtt több változtatás is történt. Az első csoport kirakását az Alouette III helikopter végezte volna, amelyet három hullámban követtek volna az ARA Bahía Paraiso fedélzetéről az argentin tengerészgyalogosok a Puma helikopteren. Astiz százados csoportja tartalékban maradt volna az ARA Bahia Paraiso fedélzetén. Miután Trombetta kapitány rádión felszólította volna a brit erőket a megadásra, az ARA Guerrico befutott volna a grytvikeni kikötőbe. Az argentin harcérintkezési szabályok szerint a korvett csak a partraszálló katonák kérésére tüzelhetett. Minden argentin résztvevőnek törekednie kellett az ellenségnek okozott veszteség minimalizálására, amennyire csak lehetséges.

Április 3.

Az időjárás javulása után az argentin művelet kezdetét vette. 7 óra 30 perckor elküldték a megadásra felszólító rádióüzenetet. A Brit Antarktiszi Kutatóállomás személyzete a templomban gyülekezett, ami megfelelő fedezéket biztosított. Az Alouette III helikopter átrepült Grytviken felett és az ARA Guerrico először futott be a kikötő öblébe.

Argentin források szerint Carlos Alfonso kapitány, az ARA Guerrico parancsnoka hezitált, hogy befusson-e a keskeny öbölbe. Trombetta kapitánynak a korvett harckészségével kapcsolatban voltak aggályai , mivel a Puerto Belgranoból kifutása előtt pár nappal még szárazdokkban volt.

Az első 15 argentin tengerészgyalogos 11 óra 41 perckor ért földet King Edward Pointnál, a Shackleton-házzal átellenben (ahol a britek ásták be magukat). Ekkorra az ARA Guerrico azonosította, hogy a brit tengerészgyalogosok pozíciója az öböl szájától északra eső parton van. A Puma helikopter a második hullámot szállítva 11 óra 47 perckor emelt el az ARA Bahía Paraiso fedélzetéről. A már szárazföldön lévő argentin csoport parancsnoka, Héctor Hugo Luna hadnagy az ARA Guerrico-n keresztül (mivel nem volt közvetlen rádiókapcsolata) azt kérte, hogy a második hullám hozzon magával 60 mm-es aknavetőket is, de ekkorra a Puma helikopter már úton volt. A második kirakás tervezett helye Luna hadnagy helyzetétől keletre, jóval a britek által belátott területen belül volt.

A beérkező helikopterre a britek intenzív tüzet vezettek. A pilóta még képes volt átrepülni az öböl felett a sérült géppel, majd kényszerleszállást hajtott végre az öböl déli partján. Két katona meghalt, négy megsebesült. Ugyanekkor Luna hadnagy csoportja megpróbált a brit állások felé manőverezni, de az erős tűz helyhez kötötte őket, ezért Luna tűztámogatást kért a korvettről.

Az ARA Guerrico ekkor futott be másodjára az öbölbe és 11 óra 55 perckor tüzet nyitott. A 20 mm-es gépágyúk az első lövés után elakadtak, a 40 mm-es gépágyúk pedig csak 6 lövést tudtak leadni. A 100 mm-es ágyú egy lövést tudott leadni. A hajónak tovább kellett haladnia előre, hogy meg tudjon fordulni, ezalatt teljesen védtelen volt. 11 óra 59 perckor a brit tengerészgyalogosok kézifegyverekkel és 84 mm-es páncéltörő gránátokkal eltalálták a korvettet.

Mills hadnagy beszámolója szerint 550 méteres távolságból nyitottak tüzet a hajóra. Az ARA Guerrico legénységéből egy tengerész elesett, öten megsebesültek, a lövedékek megrongálták a 100 mm-es ágyú talapzatát, egy Exocet-indítóállást, egy 40 mm-es gépágyút és több elektromos vezetéket. Az argentin források szerint a hajót több, mint 200 kézifegyverből kilőtt lövedék találta el. Eközben az Alouette III helikopter újabb csoport argentin tengerészgyalogost tett partra a britek lőtávolságán kívül. A tengerészgyalogosok között folytatódó tűzharc során egy brit katona megsérült.

Az ARA Guerrico visszahúzódott a brit tengerészgyalogosok lőtávolságán kívülre, majd miután elhárították a 100 mm-es ágyú akadályát, újra tüzet nyitott. Mivel ezzel szemben már tehetetlenek voltak, Mills hadnagy 12 óra 48 perckor parancsot adott a tüzelés beszüntetésére. Mills egy fehér zászlóval megközelítette az argentinok állásait és megadta magát, miután megítélése szerint "elérte azt a célját, hogy az argentin csapatokat katonai erő alkalmazására kényszerítse". A brit tengerészgyalogosokat Astiz százados csoportja vette őrizetbe, akik a harc alatt végig tartalékban maradtak.

Az HMS Endurance egyik Wasp típusú helikopterét a Cumberland-öbölbe küldte, ahonnan az egy argentin korvettet és egy szállítóhajót jelentett, de harctevékenységre utaló jeleket nem láttak. Az HMS Endurance április 5-éig a Déli-Georgia körüli vizeken maradt.

Az ütközet után
Az argentin haditengerészet 55 fős tengerészgyalogos különítményt telepített Déli-Georgiára. A 39 argentin munkás Leith-ben maradt.
A két argentin hajó április 4-én indult vissza Río Grandéba, a lefegyverzett brit tengerészgyalogosokkal az ARA Bahía Paraiso fedélzetén. A briteket Rio Grandéből légi úton szállították először Montevideóba, majd onnan az Egyesült Királyságba (április 20-i megérkezéssel). Az ARA Guerrico a harcban szerzett rongálódások miatt elvesztette a tűzereje 50 százalékát, ezért három napig javították szárazdokkban.

A brit hadifoglyokkal szemben tanúsított bánásmódról Andrew Michael Lee tengerészgyalogos később azt nyilatkozta, hogy jól bántak velük és kölcsönös tisztelet volt a jellemző mindkét fél részéről.

"Nem bántak velünk rosszindulatúan. Megértették a munkánkat, amit el kellett végeznünk. Ugyanúgy tengerészgyalogosok voltak, mint mi magunk."

A Brit Antarktiszi Kutatóállomás személyzete néhány elzárt területen zavartalanul folytatta munkáját egészen a sziget brit visszafoglalásáig. A természetfilmes Cindy Buxtont és asszisztensét az HMS Endurance helikoptere emelte ki a szigetről április 30-án.

Déli-Georgia szigetét a brit erők 1982. április 25-én foglalták vissza a Paraquet-hadművelet során.

Kitüntetések
 Keith Mills hadnagy a túlerővel szemben vívott harc vezetéséért Distinguished Service Cross-t kapott
 John Anthony Ellerbeck korvettkapitány, az HMS Endurance helikopterpilótája részben az általa ekkor repült felderítő küldetésekért kapott Distinguished Service Cross-t
 Peter James Leach tengerészgyalogos őrmester Distinguished Service Medal-t kapott, amiért 1982. április 2-a éjjelén Leith-ből Grytviken-be vezette a csoportját Gemini csónakokon, majd ott védelmi állást alakított ki a partraszálló argentin erők ellen
 Nick Barker kapitány, az HMS Endurance parancsnoka a Brit Birodalom Rendje parancsnoki fokozatát kapta
 Francisco Solano Páez őrmester az "Argentin Nemzet - harcban mutatott bátorságért" medált kapta

Jegyzetek

Fordítás

1982
Argentína történelme
Az Egyesült Királyság háborúi
Déli-Georgia és Déli-Sandwich-szigetek


text:
Laurence Allen Elder (born April 27, 1952) is an American right-wing political commentator and conservative talk radio host. Elder hosts The Larry Elder Show, based in California. The show began as a local program on Los Angeles radio station KABC in 1993 and ran until 2008, followed by a second run on KABC from 2010 to 2014. The show is nationally syndicated, first through ABC Radio Networks from 2002 to 2007 and then Salem Media Group from 2015 to 2022. He maintains ties to The Epoch Times, a far-right newspaper published by the Falun Gong movement.

Elder, a former attorney, has written nonfiction books and a nationally syndicated column through Creators Syndicate. In 2021, he made his first run for elected office, as a Republican candidate in the recall election of California's Democratic governor, Gavin Newsom. The recall was defeated by a wide margin, with Elder placing first among the replacement candidates.

Early life and education

Laurence Allen Elder was born in Los Angeles and grew up in the city's Pico-Union and South Central areas, the middle child of three brothers. His father Randolph (1915–2011), who was born in Athens, Georgia, was a sergeant in the United States Marine Corps during World War II and moved to California from Georgia after the war during the Second Great Migration. After working as a janitor at Nabisco, Randolph Elder opened a cafe in Pico-Union . Following his father's death in 2011, Larry Elder recalled: "Gruff and blunt, my dad often intimidated my two brothers and me. But we never doubted his love or his commitment to his family." In 2013, Elder and his brother Kirk accepted a Congressional Gold Medal from U.S. Representative Dana Rohrabacher on their father's behalf. Larry Elder's mother Viola (née Conley, 1924–2006) was originally from Toney, Alabama. She was a clerical worker for the United States Department of War during World War II. His father was a Republican, and his mother a Democrat.

An honors student who also took advanced courses at Fairfax High School, Elder graduated from Crenshaw High School in 1970 and earned his Bachelor of Arts degree in political science in 1974 from Brown University. He then earned a Juris Doctor from University of Michigan Law School in 1977.

Career

After graduation from law school, Elder joined the Cleveland law firm Squire, Sanders & Dempsey. In 1980, he founded Laurence A. Elder and Associates, a legal executive search firm. Elder stepped down from operating Elder and Associates  but continued to own the firm until 1995.  Elder's license to practice law in Ohio has been administratively suspended since December 2005, according to The Supreme Court of Ohio Attorney Directory website, which notes a failure to file the proper records.

Media career

Television, film and video

Elder began co-hosting Fabric, a topic-oriented television show produced by Dennis Goulden that aired on Cleveland's PBS member station WVIZ in 1988.

In 1997, he hosted the PBS program National Desk along with fellow conservatives Fred Barnes and Laura Ingraham. Elder hosted the segments Redefining Racism: Fresh Voices From Black America and Title IX and Women in Sports: What's Wrong With This Picture, which criticized Title IX.

In 2000, Elder won a Los Angeles Area Emmy Award for his KCAL-TV News special Making Waves – LAUSD. Between 2000 and 2001, Elder hosted the court series Moral Court, distributed by Warner Brothers Television. In 2004, he hosted The Larry Elder Show, a syndicated talk show distributed by Warner Bros.

In 2005, he created a self-financed film called Michael & Me, in which he offers a rebuttal to filmmaker Michael Moore's Bowling for Columbine.

In 2007, Elder was one of the rotating talk hosts auditioning for the slot vacated by the now-canceled Imus in the Morning on MSNBC. However, the job went to Joe Scarborough instead.

Elder is a columnist with Creators Syndicate. His newspaper and online column are carried by Investor's Business Daily, World Net Daily, Townhall.com, Jewish World Review and FrontPage Magazine. He hosts a video series published by The Epoch Times.

Radio
Elder hosted  a weekday evening talk show on Los Angeles talk radio station KABC from 1994 until December 2008. He then launched a daily live podcast as well as a webcast in December 2009. Elder returned to KABC in September 2010.

In December 2014, Elder was fired from KABC following his afternoon broadcast. He was honored with a star on the Hollywood Walk of Fame in 2015. In June 2015, Elder joined the lineup of CRN Digital Talk Radio Networks. In August 2015, The Larry Elder Show began national syndication through the Salem Radio Network, including Los Angeles station KRLA.

Jean Guerrero, in a 2020 interview on NPR, said that Elder had told her that he had invited Stephen Miller on his radio show as a guest a total of 69 times, having been impressed with Miller after he had first called in to the show as a high school student. Miller, who cites Elder as an influence, later became a Trump administration official and the architect of Trump's immigration policies.

Elder abruptly left his Salem Radio afternoon slot as of , after a six-year run. His regular fill-in host, Carl Jackson, who had substituted for Elder's during the latter's run for the California Governor seat, has again been named as the temporary fill-in host until a permanent replacement is named.

Writing
In the late 1980s, Elder wrote op-eds for local newspapers in Cleveland. In 1998, Elder began writing a nationally syndicated column through Creators Syndicate. Elder wrote a weekly column for the Los Angeles Daily News until April 2012.

Politics
Roll Call reported that Elder contemplated a possible run for the United States Senate against California Senator Barbara Boxer in 2010.

2021 California gubernatorial recall election

In July 2021, Elder announced his candidacy to replace Governor Gavin Newsom in the 2021 California gubernatorial recall election. He said that he was encouraged to run by fellow conservative talk-radio figure Dennis Prager, a mentor to Elder.

California Secretary of State Shirley Weber initially omitted Elder's name from the list of candidates to be on the ballot, saying that he failed to submit complete tax return information that was required according to Senate Bill 27, which was enacted in 2019; the law mandated tax return disclosure for both presidential and gubernatorial candidates in order to appear on a "primary" ballot (the presidential requirement was later struck down by the courts). Elder sued, saying that his paperwork was properly submitted and that Weber was required to fix the alleged errors. On July 21, 2021, Judge Laurie Earl of the Sacramento County Superior Court ordered Elder's reinstatement to the recall ballot, holding that Weber improperly disqualified Elder, who had "substantially complied" with disclosure requirements, and that the recall election's tax return disclosure requirements imposed by Secretary of State Weber were invalid, since the special recall election was not a "direct primary election". Weber's office did not appeal the ruling.

After his entry, Elder had been regarded as the front-runner on the election's replacement question. He refused to participate in debates with other Republican recall candidates, such as former San Diego Mayor Kevin Faulconer, state Assemblyman Kevin Kiley, and businessowner John Cox, and had refused to share a stage with certain other candidates at Republican Party events. Former California Governor Pete Wilson was one of Elder's campaign advisors. If elected Governor, Elder pledged to replace one of California's two Democratic senators, Dianne Feinstein, with a Republican.

In September 2021, while the recall election was underway, Elder claimed without evidence that there would be "shenanigans" in the voting process. Four days before election day, and before election results were known, a website paid for by Elder's campaign already referred to the election having "twisted results", baselessly stating that analyses "detected fraud in California resulting in Governor Gavin Newsom being reinstated as governor."

On the night of the election, after Newsom defeated the recall effort, Elder told his supporters to be "gracious in defeat", stating that "we may have lost the battle, but we are going to win the war", proceeding to repeatedly criticize Newsom.

In January 2022, Elder announced that he would not run against Newsom in the state's gubernatorial election later that year, and would instead focus on a new political action committee called "Elder for America" in order to help Republicans win back the House and Senate.

Political views

Elder holds conservative and right-wing views. Elder is a registered Republican; in 2021, he stated that he had voted for the Republican candidate in every presidential election since 1980 after voting for Democrat Jimmy Carter in 1976. Elder labels himself a "small-l libertarian" as opposed to a member of the Libertarian Party.

He is an ardent supporter of former President Donald Trump, frequently praising him on Twitter. He was an early supporter of Trump's 2016 candidacy for president. In 2019, speaking to an audience about the election of Trump, Elder said, "It was a miracle. He is almost God-sent." After Joe Biden won the 2020 presidential election and Donald Trump made false claims of fraud while refusing to concede, Elder said that he did not believe that Biden won the 2020 election fairly. Elder has argued that it is unfair to blame Trump for the January 6, 2021 attack on the Capitol by a pro-Trump mob. Elder opposed tariffs imposed by Trump and Trump's decision to draw down U.S. troops from Afghanistan.

The Sacramento Bee pointed out his ties to The Epoch Times, a newspaper considered to be far-right, which is published by the Falun Gong movement.

Economic issues
In his 2000 book, The Ten Things You Can't Say In America, Elder laid out a 10-point plan to "save America". He called for abolishing the Internal Revenue Service, creating a national sales tax, reducing government by 80%, ending welfare and entitlements, abolishing the minimum wage, and eliminating corporate taxes.

Elder opposes minimum wage laws, arguing that "The ideal minimum wage is $0.00." He opposes universal basic income. Elder opposes California's unpaid family leave law. In his 2020 film Uncle Tom: An Oral History of the American Black Conservative, Elder criticizes the War on Poverty.

On a CNN Crossfire segment in 2013 along with New Jersey Governor Chris Christie, Elder criticized Christie for accepting the "architecture of the welfare state" and claimed that "government took almost 50 percent of the American people's money" through mandates, a claim he supported by referring to an analysis by the conservative advocacy group Americans for Tax Reform. PolitiFact rated his claim "Mostly False".

Elder has been critical of public-sector labor unions, especially the California Teachers Association. He contends that some 15,000 California teachers are "incompetent" and previously proposed that thousands of teachers in the state be fired. He later said that he favored more charter schools and private schools instead.

Statements and views on women
In August 2021, Elder came under criticism for his long history of disparaging statements about women. Elder has contended that "Women know less than men about political issues, economics, and current events" when citing a 2017 Cambridge study  by Toni Alexander Ihme and Markus Tausendpfund; mocked women who took part in the 2017 Women's March as "obese"; mocked premenstrual syndrome by saying PMS stands for "Punish My Spouse"; endorsed pregnancy discrimination by employers; reposted an article on his website that likened single mothers on welfare to stray cats; and claimed that statistics about domestic violence against women are exaggerated to promote feminism. Elder has asserted that Democrats achieve more success among women voters because they have "emotionally driven, but often unsound policies."

Elder has often denied that a gender wage gap exists. Elder contends that employers should be allowed to discriminate in employment against women who plan to have children, and in his 2002 book he wrote that women who choose to have children are not "dedicated" to their jobs and suggested that they lacked a "commitment" to work. Elder reiterated these views in 2021, while he ran for governor, after fellow Republican candidate Kevin Faulconer criticized Elder's views.

Social issues
Elder opposes abortion, calling it "murder." He has argued that Roe v. Wade should be overturned, calling the decision "one of the worst decisions that the Supreme Court ever handed down." He believes that abortion laws should be decided at the state level.

Elder has made anti-LGBT remarks on Twitter and has repeatedly used male pronouns when referring to transgender women, such as Playboy model Ines Rau and fellow gubernatorial candidate Caitlyn Jenner.

In 2021, Elder accused California of having a "soft-on-crime ethos"; he opposes a California law that banned police from using certain chokeholds. Elder opposes 2014 California Proposition 47, which reclassified as misdemeanors many lower-level drug and property crimes that had formerly been felonies, and said that if elected governor he would press for the proposition to be repealed.

Science, environment, and COVID-19 pandemic
During his media career, Elder published and gave airtime to misinformation and fringe views on scientific topics, such as secondhand tobacco smoke, climate change, and COVID-19 treatments.

In a 2000 book, Elder suggested that the health hazards of secondhand tobacco smoke had been exaggerated, rejecting the scientific consensus that secondhand smoke is a serious threat that caused 2.5 million deaths in the half-century before 2014.

Elder's website once described climate change as a "myth"; in a 2008 interview, he called climate change a "crock," disparaged Republicans such as John McCain and George W. Bush, who acknowledged climate change, and said that global warming is not a "big peril" to planet Earth. In 2021, Elder acknowledged that the climate is warming, but refused to accept the overwhelming scientific consensus that human activity is the primary contributor, claiming that concern about climate change is "alarmism."

In 2021, Elder pledged to remove current statewide public health mandates for state government workers in California, such as COVID-19 vaccine requirements, face mask requirements, or regular COVID-19 testing. Elder encouraged "people in high-risk categories, people who are older" to be vaccinated but said that "young people" do not need to be vaccinated. In 2021, Elder did not challenge a call-in listener to his radio show who espoused COVID-19 misinformation suggesting that COVID-19 vaccines were dangerous and part of a Bill Gates-orchestrated plot, and a page on Elder's website promoted the call-in listener's comments by saying, "You'll want to hear this physician's take on the vaccines."

Elder has proposed suspending or waiving the requirements of the California Environmental Quality Act, contending that doing so would speed up housing construction.

Race relations
Elder does not believe in systemic racism, calling it a lie. He is a critic of the Black Lives Matter movement, blaming it for rising crime. As part of his criticism of welfare, he stated that it is more harmful to Black families than slavery ever was. He has proposed school choice as a solution for poor performance of Black children in school.

Personal life
Elder was married for two years to a female physician, who was also a longtime friend of his. They divorced in 1994 because she wanted to have children and he did not. Elder later dated Patricia Stewart from 1996 to 2012, and they have remained friends since their separation. Elder then dated Alexandra Datig, a longtime former radio producer for him, and was engaged to her from 2013 until 2015.

Allegations of abuse and sexual harassment
In 2011 episodes of his radio program, Elder disclosed that he had twice been accused of sexual harassment and denied both allegations. In one case, Elder defended himself by implying that the woman was too unattractive for him to sexually harass, saying, "If you had seen her, you would know that the picture would be a complete defense. I'm just saying."

In 2021, Elder's former fiancée Alexandra Datig accused him of abuse. Datig said that Elder had demanded she show devotion by having "Larry's Girl" tattooed on herself and, during an argument, brandished a gun threateningly at her while "high" on cannabis. After Datig's allegations became public, The Sacramento Bee editorial board and fellow candidates Kevin Faulconer and Caitlyn Jenner called for Elder to withdraw from the race. Elder denied Datig's accusations and called them "salacious allegations".

Bibliography

 Originally published as

 Originally published as

Filmography
 Redefining Racism: Fresh Voices from Black America
 Title IX And Women In Sports: What's Wrong With This Picture? Whidbey Island Films
 For Goodness Sake II (1996) – Elder hosts the "Diversity Through Character" segment.
 Michael & Me (2005)
 Uncle Tom (2020)

See also

 Black conservatism in the United States
 History of African Americans in Los Angeles
 Libertarian conservatism
 List of African-American Republicans

References

External links

1952 births
Living people
20th-century African-American writers
20th-century American lawyers
20th-century American non-fiction writers
20th-century American male writers
21st-century African-American writers
21st-century American lawyers
21st-century American non-fiction writers
21st-century American male writers
African-American lawyers
African-American radio personalities
African-American television personalities
American columnists
American conservative talk radio hosts
American libertarians
American male non-fiction writers
American political commentators
American political writers
American social commentators
Black conservatism in the United States
Brown University alumni
California Republicans
Candidates in the 2021 United States elections
Crenshaw High School alumni
Critics of Black Lives Matter
Lawyers from Cleveland
Lawyers from Los Angeles
Radio personalities from Cleveland
Radio personalities from Los Angeles
University of Michigan Law School alumni

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Educazione
 New Horizon – libro di testo

Musica
 New Horizon – album di Isaac Hayes del 1977
 New Horizon – album dei Country Gentleman del 1992
 New Horizon – album dei MYMP del 2006
 New Horizon – album degli Answer del 2013
 New Horizon – album di Tak Matsumoto del 2014
 New Horizon – album dei MYMP del 2006

Pagine correlate
 New Horizons (disambigua)


text:
Cassytha rufa är en lagerväxtart som beskrevs av J.Z. Weber. Cassytha rufa ingår i släktet Cassytha och familjen lagerväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Lagerväxter
rufa


text:
Sanaa Universitet (arabiska: جامعة صنعــاء) bildades 1970 som det första och främsta universitet i Jemen. Det ligger i Sanaa, huvudstad i Jemen, och är organiserat i 17 fakulteter. Universitetet byggdes på grunden av den gamla judiska kyrkogården.

Översikt

När Sanaa universitet först etablerades hade det två fakulteter: fakulteten för sharia och juridik och fakulteten för utbildning, vari också ingår konst, vetenskap och utbildning. Under 1970-talet har dessa specialiteter utvecklats och därför bildades tre nya fakulteter: konst, vetenskap och utbildning. Fakulteten för sharia och juridik firade lanseringen av business-avdelningen som blev en självständig fakultet ett år senare. Efter år 2000 ingår i universitetet 17 fakulteter, varav tio fanns i Sanaa med alla typer av akademiska specialiteter och resten var spridda runtom i landet.

Fakulteter

 Fakulteten för teknik
 Fakulteten för datavetenskap och informationsteknik
 Fakulteten för handel och ekonomi
 Fakulteten för medicin
 Fakultet för odontologi
 Farmaceutiska fakulteten
 Naturvetenskapliga fakulteten
 Fakulteten för jordbruk
 Juridiska fakulteten
 Utbildningsfakulteten
 Fakulteten för konst
 Språkfakultet - ru
 Publiceringsfakultet
 Utbildningsfakultet - Mahout
 Utbildningsfakultet - Khaulan
 Utbildningsfakultet - Marib
 Utbildningsfakultet - Arhab

Framstående lärare
 Nasser al-Aulaqi, Jemens jordbruksminister och ordförande i Sanaa Universitet.

Kända alumner
 Hamid al-Ahmar, politiker
 Yahya Al-Mutawakel, minister för industri och handel
 Hoda Ablan, poet
 A. Abdulla Alshammam, ambassadör i Nederländerna, tog en examen i statsvetenskap 1982/1983. Han är Jemenitisk diplomat, han arbetar i utrikesdepartementet, ambassadör.
 Tawakkul Karman tog en examen i statsvetenskap. Hon tilldelades 2011 Nobels fredspris. Hon är den första Jemenitiska medborgare och första arabiska kvinnan att vinna ett Nobelpris.
 Ahmed Mohammed, politiker
 Maha Naji Salah,
 Zeyad Ghanem, poet, politiker
 Mithaq Aljarf, Diplomat och Medlem i Jemen delegation till FN.

Källor
 Sanaa Universitet, hemsida.
 Studentexamen guide-häfte - Sanaa Universitet, som årligen revideras i arabiska för avancerad elever.

Referenser

Externa länkar

Jemens samhälle
Utbildningsinstitutioner bildade 1970
Universitet och högskolor i Asien


text:
Симеон Александров е български футболист, полузащитник / крило на Септември (София) под наем от ЦСКА (София).

Кариера
Юноша на Локомотив Пловдив, след което преминава в школата на Септември София. Играе като атакуващ полузащитник, но се справя и като дясно и ляво крило, халф. След като преминава през всички формации на Септември е привлечен в първия състав през 2019. През сезон 2019/20 има 3 мача, сезон 2020/21 играе 17 мача с 5 гола, а сезон 2021/22 добавя още 33 мача с 3 гола във Втора лига и купата на страната. През сезон 2022/23 има още 9 мача с 4 гола в Първа лига, с което има общо 61 мача с 12 гола, плюс 7 асистенции. На 6 септември 2022 подписва с ЦСКА.

В периода от 2018 до 2019 записва 3 мача за националния отбор на България до 17 години.

Външни препратки
 Профил на играча в fcCSKA.com

Български футболисти
Футболисти на ПФК ЦСКА (София)
Футболисти на Септември (София)
Родени в Пловдив


text:
Nothobranchius taeniopygus es una especie de peces de agua dulce de la familia de los notobranquíidos en el orden de los ciprinodontiformes.

Morfología
Los machos pueden alcanzar los 5,5 cm de longitud total.

Distribución geográfica
Se encuentran en ríos de África: original de Uganda, del sudoeste de Kenia y de Tanzania central.

Referencias

Bibliografía
 Hilgendorf, F. M. 1891. Eine Aufzählung der von Emin Pascha und Dr. Stuhlmann gesammelten Fische und Krebse. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1891: 18-20.
 Moyle, P. y J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4ª edición, Upper Saddle River, Nueva Jersey, Estados Unidos: Prentice-Hall. 2000.
 Nelson, J.: Fishes of the World, 3ª edición. Nueva York, Estados Unidos: John Wiley and Sons. 1994.
 Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2ª edición, Londres: Macdonald 1985.

Enlaces externos
 Catalogue of Life (en inglés)

taeniopygus

sv:Nothobranchius polli


text:
Терні́вка — село в Україні, у Марківській селищній громаді Старобільського району Луганської області. Населення становить 271 осіб.

Посилання
 Погода в селі Тернівка

Села Луганської області


text:
First Utterance est un album du groupe Comus sorti en 1971.

Description
First Utterance est le premier album de Comus qui s'est formé quelques années auparavant. L'album se démarque par un style très particulier difficile à classifier qui témoigne de l'identité sonore singulière de ce groupe. La musique est presque entièrement acoustique avec une prédominance de guitares, notamment 12 cordes, joués tour à tour en picking ou en violents battements. S'ajoute aux guitares un violon, une basse électrique, une flûte, un hautbois et des percussions, seul instrument rythmique en l'absence d'une batterie. Les voix sont par ailleurs la grande particularité du groupe qui allie le chant agressif et animal de Roger Wootton à la voix féminine angélique de Bobbie Watson.

L'atmosphère dégagée par la musique est généralement sombre et mystérieuse, il en est de même pour les paroles et les thèmes abordés. Diana décrit le danger du désir insatiable de chasteté à travers un mythe gréco-romain, Drip Drip mélange meurtres brutaux et érotisme gothique, The Bite parle de martyres chrétiens et The Prisoner traite de maladie mentale. Song To Comus référence le personnage Comus, qui a donné son nom au groupe et apparaît dans le masque de John Milton, et représente un démon enchanteur qui tente la chasteté des jeunes vierges.

Réception
L'album est un flop commercial et critique à sa sortie, Roger Wootton explique ainsi cet échec :  « On avait le mauvais producteur et on était tous très naïf à propos d'enregistrement. Le label ne semblait pas comprendre qui nous étions. Ils ont pressé un nombre limité de copies et ne l'ont pas bien distribué. On n'avait pas de promotion et l'album est devenu un flop. »

Depuis, l'album a acquis une nouvelle reconnaissance notamment grâce à internet et est aujourd'hui considéré comme culte par de nombreux fans.

Influence
L'album a eu une influence notable sur le leader du groupe suédois Opeth, Mikael Akerfeldt. Le titre de l'album  est tiré des paroles du morceau Drip Drip et le morceau The Baying Of The Hounds de l'album Ghost Reveries tire son titre des paroles du morceau Diana.

Musiciens
 Roger Wootton – Guitares acoustiques, chant
 Andy Hellaby – Basses, chœurs
 Bobbie Watson – Chant et chœurs, percussions
 Glenn Goring – Guitares, chœurs
 Colin Pearson – Violon, violoncelle
 Rob Young – Flûte, hautbois

Pistes

 Diana (Pearson) (4:37)
 The Herald (Wootton, Hellaby, Goring) (12:12)
 Drip Drip (Wootton) (10:54)
 Song To Comus ( Wootton) (7:30)
 The Bite (Wootton) (5:26)
 Bitten (Hellaby, Pearson) (2:15)
 The Prisoner (Wootton) (6:14)

Références

Liens externes

Album musical sorti en 1971


text:
Ліпосома — кулеподібне утворення (близько 100 нм у діаметрі) що має подвійний ліпідний шар. Ліпосоми мають порожнину в середині, яка зазвичай заповнена розчинником (водою), але може використовуватись для доставки різноманітних речовин (скажімо, ліків) у клітини.

Мембрани зазвичай складаються з фосфоліпідів, амфіфільні молекули яких самоорганізовуються в бішари, залишаючи оберненими до води лише полярні кінці.
Схожа структура й клітинних мембран.

Назва походить з грецької (ліпос — жир + сома — тіло).

Застосування
 Доставка ліків та інших речовин у клітину
 Як модельні системи

Приготування ліпосом
В найпростішому варіанті розчин ліпіду в хлороформі переносять в колбу і упарюють. Отриману тонку плівку змочують буферним розчином й агресивно перемішують протягом години (з перервами). Далі, якщо потрібно отримати ліпосоми однорідного діаметра, отриманий розчин фільтрують через дрібнопористу мембрану (напр. 100нм) кілька разів.

Див. також
Ліпідний бішар

Посилання
ЛІПОСОМИ  //Фармацевтична енциклопедія

Незавершені статті з молекулярної біології
Мембранна біологія


text:
Uzzi is a given name. One derivation is biblical, from Uzzî () meaning "my strength". The name can also be transliterated as Uzi. It may be a nickname for Uzza/Uzzah, Uzzia/Uzziah, and Uziel/Uzziel.

Biblical characters with this name:
 Uzzi, high priest of Israel ( in 1 Chr., Σαουια in Ezra; ), the son of Bukki, a descendant of Aaron (1 Chr. 6:5, 51; Ezra 7:4)

 Uzzi ben Sashai was the 3rd Samaritan High Priest according to Samaritan Genealogical Records. He may be identical to the Jewish High Priest, as his predecessor Bukki also may have been, although the patronyms imply different fathers which might be a product of an adoption or levirate marriage or being two different individuals

According to Samaritan tradition, Usi hid the tent sanctuary of the desert wandering ( Mishkan ) in a cave on the Garizim when the Israelites introduced the cult in Shilo , which was illegitimate from the Samaritan point of view .

 Uzzi, (; ), a grandson of Issachar (1 Chr. 7:2, 3)
 Uzzi, (; ), a son of Bela, and grandson of Benjamin (1 Chr. 7:7)
 Uzzi, (; ), a Benjamite, a chief in the tribe (1 Chr. 9:8)
 Uzzi, (; ), a son of Bani, had the oversight of the Levites after the return from captivity (Neh. 11:22)
 Uzzi, (; ), the head of the house of Jedaiah, one of "the chief of the priests" (Neh. 12:19)
 Uzzi, (; ) a priest who assisted in the dedication of the walls of Jerusalem (Neh. 12:42)

Other people with this given name include:
 Alin Adrian "Uzzi" Demeter, Romanian Hip-Hop artist and member of B.U.G. Mafia
 Uzzi Ornan (1923–2022), Israeli linguist and social activist
 Uzzi Reiss (born 1945), American physician

See also
 Uzi (disambiguation)

References

Attribution

High Priests of Israel
Samaritan high priests
Set index articles on Hebrew Bible people


text:
Lost in the Echo is een nummer van de Amerikaanse alternatieve rockgroep Linkin Park. Het is geschreven door Chester Bennington en Mike Shinoda en geproduceerd door Shinoda als de tweede single voor het vijfde studioalbum Living Things, dat 22 juni 2012 uitkwam. Lost in the Echo wordt op 6 augustus 2012 in het Verenigd Koninkrijk en in de Verenigde Staten uitgebracht. De opnames voor de videoclip begonnen 1 juli 2012.

Release en videoclip
In een extra nieuwsbrief van Warner Music Nederland van 29 juni 2012, waarin zij bekendmaakten dat het album Living Things op de eerste positie in de Nederlandse Album Top 100 binnenkwam, werd bekendgemaakt dat er duidelijkheid was over de volgende single van het album. Warner wilde de titel nog even geheim houden. Op dezelfde dag werd de lyricvideo van het nummer op het kanaal van Linkin Park op YouTube geüpload. Tijdens het filmpje is artwork een van de bandleden te zien, die grafisch bewerkt in een mix van gras, vuiligheid en zeewier is gevallen, waardoor enkel zijn benen in een vallende positie te zien zijn. De afbeelding van de bandlid is afkomstig van de 360°-scans die de band liet maken voor de art van het album.

Model Carly Francavilla en rapper Gino the Ghost maakten via hun Twitteraccount bekend dat zij als hoofdpersonages betrokken waren in de videoclip van Lost in the Echo. Het filmen vond op 1 en 2 juli 2012 plaats in Detroit. Kort daarna bevestigde Shinoda dat de productie van de videoclip begonnen was. Hij noemde het een "interactieve videoclip". De videoclip kwam op 29 augustus uit. Lost in the Echo is de eerste videoclip na een lange serie videoclips die niet door bandlid Joseph Hahn is geregisseerd. De leiding was deze keer in de handen van Jason Zeda. De clip is geïntegreerd met Facebook. Een groep mensen krijgt polaroids te zien met foto's van de Facebookgebruiker. De personages die deze foto's zien, worden overmand met emoties omdat ze herinnerd worden aan het verleden. Uiteindelijk brokkelen zij af. Een week na de release werd een non-interactieve variant uitgebracht.

Het nummer kwam in het Verenigd Koninkrijk op de releaselijst te staan met 23 juli 2012 als verkoopdatum. De uitgave werd echter uitgesteld naar 6 augustus, de datum waarop de release ook in het Verenigd Koninkrijk zou plaatsvinden. De release werd vervolgens weer 20 augustus maar ook dit werd geen werkelijkheid. De band bevestigde 25 augustus dat de 29ste de datum van uitgave zou zijn, de datum waarop de première van de videoclip was. De release was pas op 8 oktober 2012. Het nummer was al in de Verenigde Staten op 17 september uitgebracht op de alternatieve en rockradiozenders.

Tracklist

Personeel

Single uit 2012
Nummer van Linkin Park


text:
Anton Tschitschulin (* 27. Oktober 1984 in Zelinograd, Sowjetunion) ist ein kasachischer Fußballspieler.

Karriere

Verein
Bereits mit 15 Jahren wurde er in die A-Mannschaft von Zhenis Astana geholt. Er tat sich am Anfang sehr schwer, kämpfte aber so weiter, bis er es in die Startaufstellung schaffte. In seinen 124 Einsätzen für Zhenis Astana erzielte er acht Tore. Ende 2008 wechselte er zu FK Aqtöbe.

Im Sommer 2014 wechselte er in die türkische TFF 1. Lig zum Aufsteiger Giresunspor.

Nationalmannschaft
Für das Nationalteam lief er bereits 24 Mal ein.

Erfolge
 Kasachischer Meister: 2006, 2009
 Kasachischer Pokalsieger: 2005

Weblinks

 Profil bei sbornaya.kz/ (russisch)

Einzelnachweise

Fußballnationalspieler (Kasachstan)
Fußballspieler (FK Astana-1964)
Fußballspieler (FK Aqtöbe)
Fußballspieler (Oqschetpes Kökschetau)
Fußballspieler (Ertis Pawlodar)
Fußballspieler (FK Atyrau)
Fußballspieler (Giresunspor)
Fußballspieler (Schachtjor Qaraghandy)
Kasachischer Meister (Fußball)
Sowjetbürger
Kasache
Geboren 1984
Mann


text:
Мары́йский велая́т () — административная единица на юго-востоке Туркмении. Административный центр велаята — город Мары. Хяким — Довранберды Аннабердиев (с 2017 года).

История
Образован 14 декабря 1992 года на территории бывшей Марыйской области.

Административно-территориальное деление
В состав Марыйского велаята входят 9 этрапов (в 2008-2016 годах также существовал Алтын Сахрайский этрап) и 2 города.

2 города:
 Мары,
 Байрамали (бывший Байрам-Али).

9 этрапов:
 Байрамалинский этрап (бывший Байрам-Алинский),
 Векилбазарский этрап (бывший Векиль-Базарский),
 Каракумский этрап,
 Ёлётенский этрап (бывший Иолотанский),
 Марыйский этрап,
 Мургапский этрап (бывший Мургабский),

 Сакарчагинский этрап,

 Тагтабазарский этрап (бывший Тахта-Базарский),
 Туркменкалинский этрап (бывший Туркмен-Калинский).

Экономика
В велаяте развиты следующие виды промышленности: производство электроэнергии, завод минеральных удобрении, текстильные и трикотажные фабрики, и др. В городе Мары был построен первый в стране сахарный завод. Важной отраслью Марыйского велаята являются скотоводство и земледелие.
Основу экономики велаята составляют промышленность и сельское хозяйство. По объёму производства промышленной (25,58 %) и сельскохозяйственной (23,5 %) продукции велаят занимает(2008), соответственно, вторую и третью позицию в Туркмении.

За 4 месяца 2010 предприятиями государственного сектора промышленности велаята выпущено продукции на 1627,3 миллиона манатов. Объём производства добывающей промышленности составил 1272,2 миллиона манатов, что на 78,2 процента от общего объёма произведенной продукции предприятиями государственного сектора. Предприятиями обрабатывающей промышленности произведено продукции 355,1 миллиона манатов.

Хякимы

Примечания

Ссылки
 ТУРИЗМ МАРЫЙСКОГО ВЕЛАЯТА


text:
Spektrometar je uređaj koji izravno elektronskim detektorom snima spektar i mjeri njegovu jakost (intenzitet), dok je spektrofotometar naziv za spektrometar koji se koristi u području takozvane optičke spektrometrije (obuhvaća samo ultraljubičasto, vidljivo i infracrveno zračenje). Spektrometar se sastoji od izvora zračenja, monokromatora i detektora. U spektrometar valja staviti uzorak koji je predmet promatranja. Spektrometar će izmjeriti jakost određene valne duljine elektromagnetskog zračenja, koji je uzorak emitirao, apsorbirao, ili reflektirao. Kao detektori elektromagnetskog zračenja služe fotomultiplikatori, fotoosjetljive diode ili CCD čip, u vidljivom i ultraljubičastom području zračenja, te termoosjetljivi otpornici ili bolometri u infracrvenom području.

Kao što svjetlost Sunca, električne žarulje i električnog luka možemo rastaviti pomoću optičke prizme, tako možemo rastaviti svjetlost i različitih drugih izvora, na primjer usijanih kovina, soli, plinova i tako dalje. Proučavanjem spektra različitih tvari zove se spektroskopija. Za proučavanje i mjerenje spektara različitih izvora svjetlosti služi spektrometar. Spektrometar se sastoji od prizme, kolimatora, dalekozora i cijevi sa skalom za mjerenje položaja pojedinih dijelova spektra. Kolimator je cijev koja na prednjoj strani ima usku pukotinu na koju padaju zrake svjetlosti iz izvora, čiji spektar istražujemo. Na drugoj strani cijevi je optička leća. Duljina kolimatora jednaka je žarišnoj daljini leće, tako da zrake svjetlosti poslije izlaza iz kolimatora budu paralelne. Nakon loma kroz prizmu stvara se spektar u žarišnoj daljini dalekozora, pa taj spektar promatramo kroz okular. Cijev sa skalom ima na vanjskom kraju staklenu pločicu na kojoj je fotografirana skala, a postavljena je u žarišnoj daljini leće koja se nalazi na drugom kraju cijevi. Od osvijetljene skale padaju zrake svjetlosti na prizmu i nakon refleksije ulaze u dalekozor. Tako se pomoću reflektirane zrake može mjeriti položaj pojedinih spektralnih boja. Ako se mjesto dalekozora stavi fotografska kamera, može se dobiti fotografski snimak spektra. Takav se spektralni uređaj zove spektrograf.

Vrste
Današnji je spektrometar složen uređaj koji gotovo bez iznimke ima ugrađeno računalo s višestrukom ulogom: planiranje i provođenje mjerenja, nadzor sveukupnoga mjernog postupka, bilježenje spektra, pohrana digitalnih podataka i njihova obrada (spektrometrija). Budući da spektri nastaju na različit način, spektrometri su vrlo različiti u izvedbi i stupnju složenosti. Tako se na primjer u optičkoj spektrometriji koriste dva tipa spektrometara: disperzivni i interferometrijski.

Disperzivni spektrometar
Sastavni su dijelovi disperzivnoga spektrometra: izvor zračenja, selektor valnih duljina, kiveta za uzorak, pretvornik zračenja, sustav za odčitavanje signala (detektor), procesor signala (računalo) i pisač.

Interferometrijski spektrometar
U interferometrijskom spektrometru disperzivni selektor valnih duljina (optička prizma ili optička rešetka s pukotinama i filtrima) zamijenjen je interferometrom, koji mjeri spektre u vremenskoj domeni, a računalo podatke prenosi u frekvencijsku domenu korištenjem takozvane diskretne Fourierove transformacije.

Spektrometar nuklearne magnetske rezonancije
Spektrometar nuklearne magnetske rezonancije radi na drugim načelima. Izvor radiovalnoga zračenja titrajni je krug, a uzorak se nalazi u jakom statičkom magnetskom polju. I ovdje postoje dva načina mjerenja spektra. Tehnikom kontinuiranoga vala postupno se mijenja jakost magnetskog polja ili rezonancijska frekvencija. U suvremenom obliku koriste se snažni radiofrekvencijski pulsevi i signal se detektira u vremenskoj domeni. Spektar se također dobiva Fourierovom transformacijom u frekvencijsku domenu.

Ostali spektrometri
Postoje i druge vrste spektrometara kao što je Mössbauerov spektrometar, fotoelektronski spektrometar i tako dalje. Navedeni opis instrumenata i načina detekcije spektara odnosi se na instrumente kojima se ispituje emisija, apsorpcija ili raspršenje elektromagnetskog zračenja. Od njih se po načelima energijskih promjena u ispitivanim tvarima, konstrukciji ili načinu detekcije spektara razlikuju mnogi drugi spektralni instrumenti kao što su oni za registraciju spektara nakon međudjelovanja tvari i čestica, na primjer instrumenti za određivanje energijske razdiobe elektrona i pozitrona, maseni spektrometar, koji daje spektar iona prema omjeru njihove mase i naboja, neutronski spektrometar i drugi.

Izvori

Poveznice
 Spektroskopija
 Spektroskop
 Spektrograf
 Spektrofotometar

Spektroskopija
Mjerni instrumenti


text:
Taormina är en stad och kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien på öns östra kust. Vackra omgivningar, ett bra klimat och många minnesmärken, bland annat en antik teater, har gjort staden till en populär turistort, inte minst för Europas kulturella elit och Italiens jetset. Kommunen hade  invånare (2017).

Historia
Tauromenion var ursprungligen en sikelisk bosättning som erövrades av kartagerna 396 f.Kr. 358 f.Kr. koloniserades staden av flyktingar från Naxos, en närbelägen grekisk koloni som hade förstörts 403 f.Kr. Tauromenion styrdes därpå av tyranner, tillföll Rom 212 f.Kr. under andra puniska kriget och blev romersk koloni under Augustus. Staden fick då det latinska namnet Tauromenium. Från antiken finns välbevarade lämningar av bad, ett odeion och en teater.

Efter Romerska imperiets fall år 476 påbörjade Bysans konverteringen till kristendomen. Man utsåg Tauromenium till biskopssäte. Tauromenium intogs 902 av saracener, som döpte om staden till Almoezia och styrde den till år 1079. Då erövrades regionen av normanden Ruggero d'Altavilla, som gav tillbaka staden sitt latinska namn. Efter detta följde en period av tyskt styre på Sicilien under Henrik VI och Fredrik II. Påven tillsatte år 1266 Karl I av Anjou som kung av Sicilien. Invånarna i Taormina motsatte sig den nye franske kungen. Den 30 mars 1282 utbröt en revolt, "Sicilianska aftonsången", då man drev ut fransmännen från ön. Följden blev aragoniskt och spanskt styre som varade fram till 1713 då styret gick över till Savojen, sedan Österrike och sedan Spanien igen. Spanskt/napolitanskt styre fortlöpte fram till 3 augusti 1860 då staden intogs under den italienska Risorgimento av "de tusens expedition" (italienska Spedizione dei Mille).

Turism och i kulturen
Staden är en populär turistort. På huvudgatan Corso Umberto ligger en mängd butiker, restauranger och barer. Många italienska modekedjor finns representerade på gatan. I de angränsande gränderna återfinns också många butiker och restauranger.

För att ta sig till havet och stränderna tar man enklast linbana eller buss. Man kan även promenera med för trappor till stranden, promenaden tar ca 20 minuter.

Det finns en stor mängd hotell i staden, allt från luxuösa femstjärniga hotell till enklare pensionat.

Taormina och dess omgivningar är kuperade. Strax ovanför själva Taormina ligger den mindre staden/byn Castelmola på nästan 500 meters höjd över havet. Den inspirerade Rune Andréasson till miljöerna i hans serie Bamse, där bland annat titelfigurens farmor bor på en liknande bergstopp.

Evenemang
 Taormina arte (juni-augusti) är en kulturfestival med dans, sång och teater.
 Taormina Film Festival (juni)

Galleri

Referenser

Externa länkar

Kommuner i storstadsregionen Messina
Orter på Sicilien
Siciliens historia
Magna Graecia


text:
__notoc__

Keith Eric George Simmons is an American philosopher and Professor of Philosophy at University of Connecticut. He is known for his works on logic and philosophy of mind.

Books
Semantic Singularities: Paradoxes of Reference, Predication, and Truth, Oxford University Press 2018
 Truth (Oxford Readings in Philosophy), edited with Simon Blackburn, Oxford University Press 1999
 Universality and the Liar: An Essay on Truth and the Diagonal Argument, Cambridge University Press 1993

See also
Cantor's diagonal argument

References

External links
 Personal website

21st-century American philosophers
Philosophy academics
University of California, Los Angeles alumni
Living people
American logicians
Philosophers of mind
Philosophers of language
Alumni of University College London
University of North Carolina at Chapel Hill faculty
Alumni of Keele University
Year of birth missing (living people)
University of Connecticut faculty


text:
Nelson Santos (* 1968 in Liquiçá, Portugiesisch-Timor) ist ein osttimoresischer Diplomat.

Werdegang
Santos erhielt 1993 einen Bachelor of Arts in Mathematik und Statistik an der Deakin University in Melbourne. Im selben Jahr gehörte er zu den ersten Absolventen des Trainingprogramms für Diplomatie an der Juristischen Fakultät der University of New South Wales. Danach absolvierte er bis 1995 ein Praktikum beim International Services for Human Rights in Genf.

Von 1995 bis 1997 arbeitete Santos als Beamter im Familiengericht von Macau und von 1997 bis 2001 als Senior Officer bei Interpol in Macau. In dieser Zeit war Santos auch für die osttimoresische Unabhängigkeitsbewegung aktiv.

2002 wurde Olímpio Branco, der bisherige Generalsekretär des Außenministeriums Osttimors, neuer stellvertretender Außenminister. Von September an ersetzte ihn zunächst ein Exekutivteam, das im Rotationsprinzip alle vier Monate den Posten übernahm. Dieses bestand aus Santos, als Direktor für bilaterale Beziehungen, Vicky Tchong, Verwaltungsdirektorin und Roberto Soares, Direktor für regionale Angelegenheiten. Zum 1. Januar 2004 wurde Santos zunächst ad interim zum alleinigen Generalsekretär ernannt. Seinen Direktorposten behielt er bis zur Ernennung eines Nachfolgers. Generalsekretär war er bis September 2006. Santos trug die Verantwortung für den Aufbau des Außenministeriums. Osttimor war erst am 20. Mai 2002 in die Unabhängigkeit entlassen worden. Von Mai 2002 bis Januar 2007 war er im Außenministerium Direktor für Bilaterale Angelegenheiten und leitete regelmäßig gemeinsame ministerielle Kommissionen von Osttimor und Indonesien. Auch war er an den Verhandlungen über die Grenzziehung zwischen den beiden Ländern und der Aufteilung der Bodenschätze in der Timorsee zwischen Osttimor und Australien beteiligt (siehe auch: Grenzstreitigkeiten zwischen Australien und Osttimor).

Am 7. Februar 2007 übergab Santos seine Akkreditierung als Ständiger Vertreter Osttimors bei den Vereinten Nationen in New York an Ban Ki-moon. Er folgte damit José Luís Guterres, der 2006 neuer Außenminister Osttimors wurde. Santos selbst wurde 2010 von Sofia Borges in New York abgelöst. Am 28. Oktober 2011 übergab Santos seine Akkreditierung als Ständiger Vertreter Osttimors bei der Europäischen Union in Brüssel. In Personalunion hatte er damit auch die Posten als Botschafter in Belgien, Deutschland, Österreich und anderen mitteleuropäischen Ländern inne. 2016 löste ihn Francisco Tilman Cepeda in Brüssel ab.

Privates
Santos ist verheiratet und hat drei Kinder.

Einzelnachweise

Ständiger Vertreter Osttimors bei den Vereinten Nationen
Ständiger Vertreter Osttimors bei der Europäischen Union
Osttimoresischer Botschafter in Belgien
Osttimoresischer Botschafter in Deutschland
Osttimoresischer Botschafter in Österreich
Osttimorese
Geboren 1968
Mann


text:
Jewels, ballet de 1967 chorégraphié par George Balanchine ;
 Jewels, titre original du téléfilm en deux parties  de Roger Young, sorti en 1992 ;
 Jewels, titre original du roman Joyaux écrit par Danielle Steel, paru en 1992 ;
 Jewels, autre nom du jeu vidéo Columns ;
 Jewels, organisation japonaise fondée en 2008 dédiée à la pratique du MMA féminin.


text:
Мота ди Ливенца (; на венецијанском: -{Mota}-) је италијанска општина у округу Тревизо у покрајини Венето. Има 10.840 становника.
Налази се око 35 -{km}- северно од Тревиза, на међи између округа Тревизо, Венеција и Порденоне.

Становништво
Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 10.684 становника.

Националне мањине
Број страних држављана у општини је 1.751, и они чине 16,3% укупног становништва града. Од тога највећи број из следећих држава:
 , 675
 , 376
 , 165
 , 106
 , 77
 , 47
 , 37
 , 29
 , 28
 , 22

Референце

Спољашње везе

Градови у Италији
Венето


text:
Wilhelm Jentzsch (* 3. August 1910 in Kiel; † 21. Juli 1989 ebenda) war ein deutscher Politiker (FDP).

Leben und Beruf
Nach dem Abitur am Realgymnasium studierte Jentzsch von 1929 bis 1933 Rechtswissenschaften in Kiel, Kopenhagen und Greifswald, wurde zum Dr. jur. utr. promoviert und war von 1936 bis 1939 als kaufmännischer und juristischer Sachbearbeiter in Kiel und Berlin tätig. Von 1939 bis 1945 nahm er als Soldat am Zweiten Weltkrieg teil und geriet zuletzt in französische Kriegsgefangenschaft, aus der er 1947 entlassen wurde. Nach seiner Entlassung war er von 1948 bis 1950 als Abteilungsleiter und Syndikus in Hamburg und Pinneberg beschäftigt.

Partei
Jentzsch trat bereits 1932 in die NSDAP ein (Mitgliedsnummer 1.273.455), dann 1953 der FDP in Schleswig-Holstein bei. 1958–1960 war er Mitglied im FDP-Bundesvorstand.

Abgeordneter
Jentzsch gehörte dem Deutschen Bundestag von 1953 bis 1957 an.

Literatur
 Rudolf Vierhaus, Ludolf Herbst (Hrsg.), Bruno Jahn (Mitarb.): Biographisches Handbuch der Mitglieder des Deutschen Bundestages. 1949–2002. Bd. 1: A–M. K. G. Saur, München 2002, ISBN 3-598-23782-0, S. 392.

Einzelnachweise

Politiker (20. Jahrhundert)
Bundestagsabgeordneter (Schleswig-Holstein)
FDP-Mitglied
NSDAP-Mitglied
Träger des Großen Bundesverdienstkreuzes
Deutscher
Geboren 1910
Gestorben 1989
Mann


text:
Lauris Reiniks (né le  à Dobele, Lettonie) est un chanteur, acteur et présentateur letton.

Il naît dans une famille de musiciens et étudie les sciences de l'information et de la communication à l'Université de Lettonie, et l'art dramatique à Los Angeles. Il est très connu dans les pays baltes et a déjà enregistré plus de 8 disques en 10 langues. Il gagne le concours Dancing with the Stars et est considéré comme le roi de YouTube en Lettonie.

Discographie
 Planet 42 (2002)
 Lidot savādāk (2003)
 Tik balti (2003)
 Never Look Back (F.L.Y.) (2003)
 Debesskrāpju spīts (2005)
 Nakts veikalā (2007)
 Es skrienu (2010)
 Aš bėgu (2011)
 Ma jooksen (2011)
 Lauris Reiniks Ziemassvētkos (2012)

Notes et références

Naissance en juillet 1979
Naissance en RSS de Lettonie
Naissance à Dobele
Chanteur letton
Participant au Concours Eurovision de la chanson 2003
Participant au Concours Eurovision de la chanson pour la Lettonie


text:
Торфопроду́кт — станция Казанского направления Горьковской железной дороги.

Расположена в посёлке Мезиновский Гусь-Хрустального района Владимирской области.

Останавливаются электропоезда маршрута Черусти — Вековка. Пять пар в сутки, по данным на 2020 год. Станция имеет одну высокую островную платформу. Есть билетная касса и зал ожидания.

В Торфопродукте развивается действие рассказа Александра Солженицына «Матрёнин двор»: «Торфопродукт? Ах, Тургенев не знал, что можно по-русски составить такое!»

Примечания

Станции Муромского региона Горьковской железной дороги
Железнодорожные станции и платформы Гусь-Хрустального района


text:
Francavilla se poate referi la:
 Francavilla Angitola, comună în regiunea Calabria, în provincia Vibo Valentia, Italia
 Francavilla Bisio, comună din provincia Alessandria, Italia
 Francavilla d'Ete, comună din provincia Fermo, regiunea Marche, Italia
 Francavilla Fontana, comună din provincia Brindisi, regiunea Puglia, Italia
 Francavilla al Mare, comună din provincia Chieti, regiunea Abruzzo, Italia
 Francavilla Marittima, comună din provincia Cosenza, regiunea Calabria, Italia
 Francavilla in Sinni, comună din provincia Potenza, regiunea Basilicata, Italia
 Francavilla di Sicilia, comună în Provincia Messina, Sicilia din sudul Italiei


text:
Samsung Galaxy J5 Pro is an Android smartphone, developed by Samsung Electronics for its Galaxy J series. It was released in Taiwan in July 2017.

Hardware
The smartphone is equipped with a Samsung Exynos 7870 SoC integrated with a 14 nm process, and consists of 8 ARM Cortex-A 53 cores, Mali-T830MP1 GPU, 3 GB of memory And 32 GB storage space, the maximum can be expanded to 256 GB MicroSD memory card, support 4G + 3G dual card dual standby, the battery is non-removable 3600mAh, in order to be able to use Samsung Pay The entry-level models of have three card slots like the previous generation Samsung Galaxy J5 Prime.

Software
The Samsung Galaxy J5 Pro runs the One UI interface based on the Android 9 Pie operating system.

References

Samsung Galaxy
Discontinued smartphones


text:
Cyrtanthus galpinii är en amaryllisväxtart som beskrevs av John Gilbert Baker. Cyrtanthus galpinii ingår i släktet Cyrtanthus, och familjen amaryllisväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Amaryllisväxter
galpinii


text:
Biografia
È nato a Salonta da madre rumena e padre sudanese.

Carriera

Club
Ha giocato nella massima serie rumena e nella seconda divisione ungherese.

Nazionale
Nel 2019 ha esordito con la nazionale sudanese; è stato convocato per la Coppa d'Africa 2021.

Statistiche

Cronologia presenze e reti in nazionale

Collegamenti esterni

Calciatori della Nazionale sudanese


text:
Praia do Cassino
(Portuguese for Casino Beach) is the world's longest sea beach and is located in the southernmost of the Brazilian coast (), on the South Atlantic Ocean, in the Rio Grande do Sul state. It is the longest uninterrupted sandy seashore in the world, with various sources measuring it from  to , stretching from the Molhes (breakwaters) at the entrance of the Rio Grande seaport in the north to the mouth of the Chuí Stream, on the border with Uruguay, in the south.

Etymology
The word "cassino", in Portuguese, literally means "casino" (a gambling establishment) in English. The beach is named "Casino Beach" as, historically, tourists used to be able to gamble and play various games like Poker, Craps, and Blackjack within the luxury hotels overlooking the beach and the Atlantic.

History
Praia do Cassino is known as the oldest, most popular public beach in Brazil, dating back to 1890. The area was developed by the Suburban Mangueira Company to be a tourist destination. The director of the company (Antonio Condido Sequeira) and his investors, acquired the land and beach area with the help of the state government, debuting with a tourist complex on January 26, 1890. Over time, this tourist center became very popular, with big companies interested in investing in it. At the time, Brazilians of mainly European descent (German, English, Portuguese, and Italian, predominantly) often traveled to the beach to enjoy the sea, gamble at the casinos, and relax in the luxury hotels. The persecution of Italians and Germans during World War II, and the subsequent ban on roulette in 1948, had a lasting impact on the region's economy. However, in modern times, the Praia do Cassino area has witnessed a resurgence in local popularity.

On November 12, 1966, during a total solar eclipse visible from Praia do Cassino, NASA scientists and the U.S. Army launched several rockets to study the upper atmosphere.

Praia do Cassino was recognized as the world's longest beach by Guinness World Records in 1994.

The largest beach ultramarathon race in the world is held on this beach, the Cassino Ultra Race. The marathon is a long-distance race that sees participants traveling a distance of 230 km over the sand, though it can also be run in the 73K and 135K modality. It begins at Praia Barra del Chuí and ends at Praia do Cassino.

Tourism
Around 150,000 tourists visit Praia do Cassino every year. During the summer season, especially from December to January, the number of tourists visiting this place increases. Tourists can be seen participating in various activities including swimming and surfing. This beach is home to the largest number of seals in the world. Many tourists visit these seals by boat.

Tourist attractions

West Jetty

At the extreme point of the beach, a jetty was built with tons of stones that invade the open sea. Its formation, along with the Molhe Leste, on the other side of the navigation channel, protects the entry and exit of ships to the Rio Grande. At Molhe Oeste it is possible to take a cart, powered by sail, which slowly slides along the tracks into the ocean until it reaches the lighthouse tower. The trip takes about 20 minutes and covers a length of 4.3 kilometers. On the way you can still be lucky enough to see dolphins and grebes.

The resort has a carnival that brings together hundreds of people, with several carnival groups brightening up this resort-neighborhood.

Stranded ship

Sixteen kilometers from the center of the Casino towards Chuí, the ship Altair has been stranded on the edge of the beach since June 1976, after facing a strong storm.

Yemanja statue

This sculpture is located in front of the sea at the entrance to Rio Grande Avenue. The artist was Rio-Grandio Erico Gobbi who made this sculpture with cement.

Gallery

References

External links
 Website of City Hall, Rio Grande
 Rio Grande do Sul Secretariat of Tourism

Landforms of Rio Grande do Sul
Beaches of Brazil
1


text:
Carina Lilly Berg, during a time Luuk, (born 11 November 1977) is a Swedish comedian and television presenter. Berg grew up in Åkersberga, studied the aesthetics program at Danderyds gymnasium and then went on to study radio at Kaggeholms folkhögskola. She used to be married to and has a son with Kristian Luuk, who she met in 2005 when they shared presenter duties for the TV4 show God natt, Sverige, Berg's television debut. Along with Christine Meltzer she won a Kristallen-award in 2015 for "Best female television presenter". Berg is since December 2018 married to footballer Erik Berg.

Career

Radio career
Berg began her media career at radio after finishing her studies, she started at Sveriges Radios local station in Västernorrland and then progress to presenting Morgonpasset for Sveriges Radio P3 along with Peter Erixon between 2003 and 2005. She was also a sidekick in the radio show Lantz i P3 with Annika Lantz. In 2008 and early 2009 she worked for Mix Megapol on the show Äntligen helg med Breitholtz och Berg along with Daniel Breitholtz.

In 2010 and early 2011 she worked on podradio along with Breitholtz for the magazine Yourlife. Along with Jenny Strömstedt she did the podradio broadcast Strömstedt & Berg for TV4.se and TV4 Play.

TV career

After making her unofficial television debut in 2004 as a disabled reporter for CP-magasinet at SVT and her later role in God natt, Sverige, Berg in 2006 presented the comedy show Lilla vi (tar stor plats...) on TV4.

In 2007, she presented Förkväll at the same channel. During late 2007 she presented Idol 2007 along with Carolina Gynning, they presented the audition part of the show. In 2008 the duo presented Stjärnor på is at TV4. The same year she was voted "Best female television presenter" during a vote by fourteen TV-bosses for Aftonbladet.

In 2009, she presented the show Snillen snackar on Kanal5. Berg presented the celebrity show Berg flyttar in for five seasons, in every episode she moved into different celebrities homes during a few days. The show aired between 2008 and 2012.

After this show Berg decided to start working for Kanal5. There she presented The Voice in 2012, and in 2013 she presented the talk show Bergs bärbara talkshow. In 2014 she and Christine Meltzer presented the show Berg & Meltzer i Amerika were the duo travels through USA during two months and visits interesting personalities. The show got a second season in 2015 where the duo travels through European countries.

In 2019 and 2020, Berg and her second husband footballer Erik Berg took part in the reality series Bergs drömkåk which is broadcast on Kanal5.

Personal life
Carina Berg was married with Kristian Luuk in 2008, the couple divorced in 2017. The couple have one child, a son, together. In 2018, Berg married footballer Erik Berg. The couple have son born December 2019  and in March 2021 the couple gave birth to a daughter.

Television work
2004 – CP-magasinet
2005 – God natt, Sverige
2006 – Lilla Vi (tar stor plats...)
2006–2007 – Förkväll
2007 – Idol 2007
2008 – Stjärnor på is
2008–2012 – Berg flyttar in
2009 – Snillen snackar
2012 – The Voice
2013 - Bergs bärbara talkshow
2014 – Berg & Meltzer i Amerika
2015 – Berg & Meltzer i Europa
2015 - Ett jobb för Berg

References

External links

1977 births
Living people
Swedish television hosts
Swedish women television presenters


text:
Bzenice (cyr. Бзенице) – wieś w Serbii, w okręgu rasińskim, w gminie Aleksandrovac. W 2011 roku liczyła 282 mieszkańców.

Przypisy

Miejscowości w okręgu rasińskim


text:
Perinthalmanna (o Perintalmanna) è una suddivisione dell'India, classificata come municipality, di 44.613 abitanti, situata nel distretto di Malappuram, nello stato federato del Kerala. In base al numero di abitanti la città rientra nella classe III (da 20.000 a 49.999 persone).

Geografia fisica
La città è situata a 10° 58' 60 N e 76° 13' 60 E e ha un'altitudine di 69 .

Società

Evoluzione demografica
Al censimento del 2001 la popolazione di Perinthalmanna assommava a 44.613 persone, delle quali 21.497 maschi e 23.116 femmine. I bambini di età inferiore o uguale ai sei anni assommavano a 6.269, dei quali 3.265 maschi e 3.004 femmine. Infine, coloro che erano in grado di saper almeno leggere e scrivere erano 35.978, dei quali 17.623v maschi e 18.355 femmine.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Centri abitati del Kerala


text:
Le district de Zhob (en ourdou : ژوب) est une subdivision administrative du nord de la province du Baloutchistan au Pakistan. Créé en 1890 autour de sa capitale Zhob, le district compte une importante frontière avec l'Afghanistan.

Le district est principalement rural et aride, avec une population pauvre et vivant surtout de l'agriculture. La population d'environ  habitants en 2017 est en majorité constituée de tribus pachtounes.

Histoire

Le district de Zhob est créé en février 1890. Il est nommé d'après la rivière Zhob, par ailleurs mot pachto signifiant « eaux suintantes ». Il est le deuxième district créé au sein de la province du Baloutchistan, après celui de Quetta.

Le district est amputé d'une petite partie de sa superficie au nord lors de la création du district de Sherani en 2011.

Depuis les années 2000, l'insurrection islamiste a débordé sur le district de Zhob, qui possède notamment une frontière avec le Waziristan du Sud. Des militants du Tehrik-e-Taliban Pakistan y ont notamment développé leur activité et des combats ont éclaté avec les forces de sécurité. Ces dernières comptent une brigade de l'armée pakistanaise stationnée à Zhob, des paramilitaires des Frontier Corps et près de  policiers ou gendarmes.

Démographie

Lors du recensement de 1998, la population du district a été évaluée à  personnes, dont environ 16 % d'urbains. Le taux d'alphabétisation était de 17 % environ, soit bien moins que la moyenne nationale de 44 %. Il se situait à 25 % pour les hommes et 7 % pour les femmes, soit un différentiel de 18 points, contre 25 pour la moyenne nationale. En prenant rétroactivement en compte la création du district de Sherani en 2011, le district de Zhob comptait  habitants de 1998.

En 2012, l'alphabétisation est estimée à 31 % par les autorités, dont 51 % pour les hommes et 12 % pour les femmes.

Le recensement suivant mené en 2017 pointe une population de  habitants, soit une croissance annuelle de 2,5 %, inférieure à la moyenne provinciale de 3,4 % mais semblable à la moyenne nationale. Le taux d'urbanisation reste stable, à 15 %.

Le district est principalement peuplé par des Pachtounes. Le district compte quelques minorités religieuses, soit 0,5 % de chrétiens et 0,2 % d'hindous en 1998, ainsi que de petits groupes de sikhs et zoroastriens.

Administration

Le district est divisé en cinq tehsils ou sous-tehsils ainsi que 24 Union Councils.

La capitale Zhob est l'unique ville du district, c'est-à-dire la seule considérée comme une zone urbaine par les autorités de recensement. Elle regroupe 15 % de la population du district.

Économie et éducation

Zhob est un district pauvre et peu développé. La population vit sous un climat semi-aride, avec une saison des pluies durant l'été. Seuls 2 % de la superficie totale est cultivée, soit environ 300 kilomètres carrés, et près de 30 % de la population active travaille dans le secteur agricole. La production est surtout orientée vers le blé, les pommes, les abricots, la grenade et le raisin notamment. L'élevage de chèvres et de moutons est également une source importante de subsistance : on en compte en moyenne près de soixante par ménage rural en 2012.

Les services publics sont peu développés dans le district, notamment les infrastructures scolaires qui sont manquantes. Seuls 44 % des enfants sont scolarisés dans le primaire en 2012 et 47 % pour l'enseignement secondaire.

Le district est traversé par la route nationale 50, qui relie Quetta à Dera Ismail Khan.

Politique

Depuis le redécoupage électoral de 2018, le district partage avec les districts de Killa Saifullah et Sherani la circonscription 257 pour l'Assemblée nationale et est pleinement représenté par la circonscription 2 à l'Assemblée provinciale du Baloutchistan. Lors des élections législatives de 2018, elles sont remportées par un candidat du Muttahida Majlis-e-Amal et un indépendant.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Baloutchistan (Pakistan)
 Districts du Pakistan

Zhob


text:
Willemgastrura coeca, unique représentant du genre Willemgastrura, est une espèce de collemboles de la famille des Hypogastruridae.

Distribution
Cette espèce se rencontre en Amérique du Sud.

Description
Willemgastrura coeca mesure de  à .

Publication originale
 Pereira de Oliveira & Thibaud, 1988 : Un nouveau genre d'insecte collembole Hypogastruridae d'Amazonie. Amazoniana, , , .

Liens externes
 genre Willemgastrura :

 espèce Willemgastrura coeca :

Notes et références

Hypogastruridae
Espèce de collemboles (nom scientifique)


text:
Thomas Graham (Glasgow, 20 de dezembro de 1805 — Londres, 16 de setembro de 1869) foi um químico escocês, conhecido por suas pesquisas na difusão de gases e líquidos na química dos colóides.

Estudou nas universidades de Edimburgo e de sua cidade natal. Ensinou química em Glasgow e no University College London. Desde 1855 até sua morte foi diretor da Real Fábrica de Moeda.

Graham demonstrou que a velocidade de difusão de um gás é inversamente proporcional à raiz quadrada de sua densidade, relação conhecida na atualidade como lei de Graham. No campo da química dos colóides foi o primeiro a distinguir entre estes e os cristalóides. Descobriu o método da diálise para separar os colóides de uma série de soluções.

Ligações externas

Medalha Copley
Medalha Real
Membros da Academia Real das Ciências da Suécia
Membros da Royal Society
Químicos da Escócia
Químicos do Reino Unido
Químicos do século XIX
Naturais de Glasgow


text:
William Ralph « Bill » Blass, né le  et mort le  à Fort Wayne, dans l'Indiana, est un créateur de mode américain. Il est connu pour ses adaptations et ses combinaisons innovantes de textures et de motifs. Il a reçu de nombreuses récompenses de la mode : sept prix Coty et le  du  en 1999.

Jeunesse
Bill Blass, né William Ralph Blass en 1922, est le seul fils de Ralph Aldrich Blass, un vendeur de matériels de voyage qui s'est suicidé alors que son fils avait cinq ans, et de Ethyl Pâques Keyser (morte en 1952), une couturière. Il a une sœur aînée, Virginia Mae, née en 1920.

Dans son autobiographie, Bill Blass écrit que les marges de ses cahiers d'école étaient emplies de croquis d'inspiration d'Hollywood au lieu de notes. À quinze ans, il a commencé à coudre, puis à vendre des robes de soirée pour  à un fabricant de New York. À dix-sept ans, il avait économisé assez d'argent pour faire ses études à Manhattan. Il a immédiatement excellé dans ses études de mode et à dix-huit ans était le premier homme à gagner . Chaque semaine il dépensait son salaire en vêtements et chaussures.

En 1942, Blass s'est enrôlé dans l'armée. Il a été affecté dans le  de camouflage avec un groupe d'écrivains, artistes, ingénieurs du son, techniciens de théâtre et d'autres professionnels de la création. Leur mission était de faire croire à l'armée allemande que les Alliés étaient placés dans de faux endroits. Ils ont fait cela en utilisant des enregistrements, des mannequins et d'autres matériaux.

Carrière dans la mode
Bill Blass a commencé sa carrière de mode à New York en 1946. Il était le protégé, comme Oscar de la Renta ou Calvin Klein plus tard, du baron français Nicolas Louis Alexandre de Gunzburg (rédacteur à Vogue et Harper's Bazaar). En 1970, après deux décennies de succès dans la mode masculine et féminine, il a acheté Maurice Rentner Ltd, qu'il avait rejoint en 1959, et l'a rebaptisée . Les années 1970 sont le point culminant de sa notoriété. Lors des trente années qui ont suivi, il a élargi sa ligne pour inclure maillots de bain, fourrures, bagages, parfums, et la création de chocolats. En 1998, son entreprise réalisait 700 millions de dollars de chiffre d'affaires annuel.

Les créations de Bill Blass sont connues pour être confortables à porter, soignées et précises jusque dans les détails.

Le Bill Blass
À partir de 1976, et jusqu'en 1992, Bill Blass prête ses talents à la Ford Motor Company pour une édition exclusive de leur marque de voiture Continental Mark. En 1976, il a créé des vêtements avec Emilio Pucci, Hubert de Givenchy et Cartier. Après 1983, l'édition Blass est devenue tout simplement une couleur unique et quelques fonctionnalités qui étaient sur le modèle standard.

Tyler Rose était assistante styliste pour William Blass.

La retraite et la mort
En 1999, Bill Blass vend  pour 50 millions de dollars à Michael Groveman et se retire dans sa maison à New Preston dans Connecticut. On lui a diagnostiqué un cancer de la langue en 2000. Peu de temps après, il commença à écrire ses mémoires. Son cancer se transforma plus tard en cancer de la gorge, entraînant sa mort en 2002. Il est mort dix jours avant son .

Blass était collectionneur d'art et était un fin connaisseur des antiquités. Dans son testament, il a légué la moitié de sa fortune, composée de 52 millions de dollars en immobilier et en importantes sculptures antiques, au .

Publications
 Manger dans le Cookbook de Manhattan : une collection de recettes gourmandes à partir de grands restaurants de Manhattan, avec Joan G. Hauser (1983).
 Bare Blass, édité par Cathy Horyn (2002).

Article connexe
 International Best Dressed Hall of Fame List

Liens externes

Site Officiel de Bill Blass Limited.

Biographie de Bill Blass
Sewing Patterns by Bill Blass

Notes et références

Styliste américain
Naissance en juin 1922
Décès en juin 2002
Décès à 79 ans
Naissance à Fort Wayne (Indiana)
Décès dans le comté de Litchfield


text:
Obout est un village du Cameroun, situé dans la commune de Nkolmetet, le département du Nyong-et-So'o et la Région du Centre.

Population
En 1963, Obout comptait 428 habitants, principalement des Bané. Lors du recensement de 2005, on y a dénombré 622 personnes.

Infrastructures sociales
En 1963, on y trouve un marché mensuel, une école catholique à cycle complet, une mission catholique et un monastère de trappistines(Notre-Dame de Grandselve) venues de l'abbaye Notre-Dame de la Coudre de Laval (France).

Personnalités nées à Obout
 Philippe Alain Mbarga, évêque.

Notes et références

Annexes

Bibliographie
 Dictionnaire des villages de Nyong et Soo, Centre ORSTOM de Yaoundé, , 48 p.

Liens externes
 Nkolmetet, sur le site Communes et villes unies du Cameroun (CVUC)
 Plan communal de développement de Nkolmetet, s.d. (2012 ?), 124 p.

Village dans la région du Centre (Cameroun)


text:
Jean-Lambert Tallien född 1769 (eller 1767), död 16 november 1820, var en fransk politiker.

Han var under skräckväldet en hänsynslös konventskommissarie i Bordeaux 1793. Hans älskarinna Thérésa Cabarrus lyckades hejda hans framfart. Han blev efter detta återkallad av Robespierre men de blev fiender och Tallien bidrog till Robespierres fall 1794.

Han gifte sig 1794 med Thérèse Cabarrus. 1802 skildes de.

Referenser

Franska politiker under 1700-talet
Personer under franska revolutionen
Födda 1760-talet
Avlidna 1820
Män


text:
Marie Antoinette von Blanckart (* 1730; † 22. März 1803 in Alsdorf) war eine Neusser Kanonissin und spätere Ehefrau des französischen Militärs und Staatsmanns Louis Nicolas Victor de Félix d'Ollières.

Leben
Marie Antoinette stammte aus dem Adelsgeschlecht Blankart und trat in das Neusser Kanonissenstift ein. In den 1750er Jahren lernte sie in Düsseldorf Dumuy kennen, konnte ihn allerdings erst 1774 in Versailles heiraten. Bei Ausbruch der Französischen Revolution kehrte sie inzwischen verwitwet 1789 nach Alsdorf zurück, wo sie 1803 starb und ihr ein Epitaph in der Begräbniskapelle der dortigen Burgherrn errichtet wurde.

Einzelnachweise

Chorfrau
Adliger
Person des Christentums (Neuss)
Deutscher
Geboren 1730
Gestorben 1803
Frau


text:
El Culver Shuttle fue un servicio del sistema del metro de la ciudad de Nueva York, que operaba a lo largo de los remanentes de la línea Culver BMT, ahora conocida como la Línea Culver. La línea estaba en servicio entre Manhattan y la Isla Coney, pero conocida como el servicio 5.

El número 5 se le fue asignado en 1924. Durante ese tiempo, todos los trenes de la línea Culver BMT usaban la línea de la Quinta Avenida elevada, y operaba sobre el Puente Brooklyn hacia Park Row. Los trenes de horas pico no hacían paradas en la Calle 36 y la Avenida Atlantic (ambas direcciones en horas pico, a excepción de las horas pico durante la tarde).

Los trenes del metro empezaron a operar en la línea Culver el 30 de mayo de 1931, cuando el Nassau Street Loop fue completado. Estos trenes usaban la mitad del Nassau Loop, terminando en la Calle Chambers. Durante las horas picos los sábados y domingos, se usaba todo el Nassau Loop, entrando en Manhattan vía el Puente Manhattan saliendo por el Túnel de la Calle Montague. Estos trenes sólo operaban sobre la Autopista Kings en el extremo de Brooklyn. Los trenes de horas pico operaban como expresos en la línea de la Cuarta Avenida; los trenes que operaban en el sentido contrario funcionaban como trenes expresos entre la Novena Avenida y la Autopista Kings. El servicio elevado de la Novena Avenida volvió a funcionar, excepto durante las horas picos, ya que era extendido hacia la Isla Coney (operando continuamente como servicio expreso en la línea de la Quinta Avenida, durante las horas pico).

La línea de la Quinta Avenida fue cerrada el 31 de mayo de 1940, y durante todo ese tiempo los trenes de la Línea Culver.

El 30 de octubre de 1954, la parte sur de la línea Culver fue conectada con la Línea IND South Brooklyn, y los trenes BMT Culver fueron truncados en la Avenida Ditmas, donde había una transferencia con los trenes IND hacia la Isla Coney. Algunos trenes de la línea Culver continuaron operando hacia Manhattan hasta 1959, cuando todos fueron truncados a un shuttle o servicio expreso entre la Novena Avenida y Avenida Dimas. A este shuttle, se le asignaron las letras de SS en 1960, dejando de funcionar hasta el 10 de mayo de 1975.

Posteriormente, se demolieron el caballete elevado y las estaciones de la 13 Avenida y Fort Hamilton Parkway. Los únicos remanentes del Culver Shuttle (cerrado y bloqueado) son las plataformas inferiores y las vías en la estación de la 9.ª Avenida en la línea West End y una sección del caballete, que está en la plataforma de la Isla Coney que se unió con la Avenida Ditmas de la línea Culver. El derecho de vía fue vendido, y se construyeron viviendas en el antiguo derecho de vía, cerca de la estación de la Avenida Ditmas.

Enlaces externos
 CulverShuttle.com - Fotos e historia del Culver Shuttle

Servicios suspendidos del Metro de Nueva York
S Culver


text:
A Korail 8200 sorozat egy dél-koreai B-B tengelyelrendezésű villamosmozdony-sorozat, mely a Siemens AG EuroSprinter mozdonycsaládba tartozik. A Rotem gyártotta Dél-Koreában. Összesen 55 db készült a sorozatból.

További információk

 Korail 8200

Dél-koreai villamos mozdonyok
Siemens mozdonyok


text:
Hleiðólfsfjall är ett berg i republiken Island. Det ligger i regionen Norðurland eystra,  km nordost om huvudstaden Reykjavík. Toppen på Hleiðólfsfjall är 582 meter över havet, eller  meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är  km.

Trakten runt Hleiðólfsfjall är nära nog obefolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Þórshöfn, omkring 12 kilometer väster om Hleiðólfsfjall. Trakten runt Hleiðólfsfjall består i huvudsak av gräsmarker.

Kommentarer

Källor

Berg i Norðurland eystra
Berg i Island 500 meter över havet eller högre


text:
Dane Coles (nacido en Paraparaumu el 10 de diciembre de 1986) es un jugador de rugby neozelandés, que juega de hooker para la selección de rugby de Nueva Zelanda y, actualmente (2015) para la franquicia del Super Rugby, los Hurricanes, así como los Wellington Lions en la ITM Cup.

Trayectoria deportiva
Su debut con la selección nacional de Nueva Zelanda se produjo en un partido contra Escocia en Murrayfield el 11 de noviembre de 2012. Salió en el minuto 62: Nueva Zelanda 51, Escocia 22.

Ha sido seleccionado para la Copa del Mundo de Rugby de 2015 y en el partido contra Georgia, anotó uno de los siete ensayos de su equipo, contribuyendo así a la victoria neozelandesa 10-43.
Formó parte del equipo que ganó la final ante Australia por 34-17, entrando en la historia del rugby al ser la primera selección que gana el título de campeón en dos ediciones consecutivas.

Fue seleccionado por Steve Hansen para formar parte de los All Blacks en la Copa Mundial de Rugby de 2019 en Japón donde desplegaron un brillante juego en el que ganaron todos los partidos de la primera fase excepto el partido contra Italia que formaba parte de la última jornada de la primera fase,que no se disputó debido a la llegada a Japón del Tifón Hagibis.
En cuartos de final se enfrentaron a Irlanda, partido con cierto morbo porque el XV del trébol había sido el único que había sido capaz de vencer a los All Blacks en los últimos años. Sin embargo, Nueva Zelanda desplegó un gran juego y venció por un amplio resultado de 46-14.

En semifinales jugaron ante Inglaterra donde se formó cierta polémica debido a la formación utilizada en forma de uve por el XV de la rosa a la hora de recibir la haka de los All Blacks., el partido fue posiblemente el mejor que se pudo ver en todo el campeonato, donde vencieron los ingleses por el marcador de 19-7. Coles jugó 5 partidos siendo titular en dos de ellos antes, Sudáfrica en la fase de grupos y el partido por el tercer y cuarto puesto ante Gales.

Participaciones en Copas del Mundo

Palmarés y distinciones notables
 Super Rugby 2016
 Rugby Championship 2013
 Rugby Championship 2014
 Rugby Championship 2016
 Rugby Championship 2017
 Rugby Championship 2018
 Copa Mundial de Rugby 2011
 Copa Mundial de Rugby de 2015
 Nominado como Mejor Jugador del Mundo en 2016

Referencias

Enlaces externos
Dane Coles en All Blacks.com
Ficha de Dan Coles en ESPN.co.uk
Perfil con los Hurricanes
Perfil con los Wellington Lions
Perfil en itsrugby.co.uk

Jugadores de rugby de Nueva Zelanda
Ngāti Porou


text:
The Luggage Store Gallery, also known as 509 Cultural Center, is a non-profit, multi-disciplinary arts organization founded in 1987, and has two venues located in the Tenderloin neighborhood of San Francisco, California. The organization has sponsored many local artists, including those that are considered to be part of the Mission School, and of skateboard or street art culture.

History
The Luggage Store Gallery was founded by Darryl Smith and Laurie Lazer, and they serve as  CO-directors. The 509 Cultural Center at 509 Ellis Street began in 1987 as an arts collective of 17 members many of which were connected to the Aarti Cooperative Hotel at 391 Leavenworth Street. Artist Carlos Villa (1936–2013) had served as a mentor to Lazer and Smith , and then later as a board member.

Since June 1991, the organization has a second venue in a second floor walk-up at 1007 Market Street in the Tenderloin, The Luggage Stre, aka the "509 Cultural Annex". The original location is at  509 Ellis Street, which is sometimes referred to as the "509 Cultural Center". In 2013,  the 509 Ellis location became the Swim Gallery, directed by artist Yarrow Slaps and Auguste Somers.  Swim Gallery showcases and promotes the work primarily of young, emerging artists,  many of whom identify as BIPOC and from the LGBTQA commumnity.

The 5w09 Cultural Center (legal non profit name)'s mission iorganizational mission is to build community through organizing multidisciplinary arts programming accessible and reflective of local residents. Their programs are designed to broaden social and aesthetic networks, and to encourage the flow of images and ideas between the diverse cultural communities that cross paths in their  exceptionally dynamic downtown San Francisco neighborhood. To implement their mission, they organize exhibitions, performing arts events, arts education and public art programs designed to amplify the voices of the region's diverse artists and residents, to promote inclusion and respect, to reduce inter-group tensions and to work towards dispelling the stereotypes and fears that continue to separate all of us.

The gallery has also served as a community meeting space. The organization has supported Michael Swaine's project, the San Francisco Free Mending Library, "Sewing for the People" in the Tenderloin National Forest, where he would repair and mend the clothes of local residents and homeless.

The organization co founded with Wise Fool Puppet Intervention and  hosted The Annual Free  In the Street Street Theater Festival for 11 years in the Tenderloin, that took place in the 500 block of Ellis and Cohen Alley, aka Tenderloin national Forest bringing hundreds of  free, interactive, experimental and innovative  performances to the street.

About

The organization operates as an art gallery, an event venue, and performance space; as well as a host of public art and arts educations programs, help support the creation of public art (primarily murals), and host public programs. The Luggage Store Gallery runs the "Tenderloin National Forest" (also known as Cohen Alley), a community space, garden, and beautification project which started in 1989. The Luggage Store Gallery has hosted a program called "Short Cuts", for emerging artists and curators.

Visual arts
In 1994, Barry McGee painted a mural on a garage door at 1009 Market Street, which was accidentally painted over by a person working for a "neighborhood improvement group". In September 1999, a 64-foot-long, 8-foot-high mural made up of 300 pieces, made by Barry McGee and financially sponsored by the Luggage Store Gallery and the Creative Work Fund, was stolen off a vacant commercial building in San Francisco.

In spring 2003, Os Gemeos held their first solo exhibition in the United States at The Luggage Store; and they produced a 25-foot by 15-foot mural on the side of the Luggage Store Gallery building, "Pavil"  on Market Street.

In 2010, the gallery hosted Carlos Villa's seminal group exhibition, Rehistoricizing The Time Around Abstract Expressionism, to promote and publicize formerly overlooked art contributions by women and artists of color.

Notable artists

References

Arts organizations based in the San Francisco Bay Area
Culture of San Francisco
Arts organizations established in 1987
Art in San Francisco
South of Market, San Francisco