text:
Kroksjön är en sjö sydväst om Skellefteå i Skellefteå kommun i Västerbotten och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Noret.

Det finns en såg och flera fritidshus runt sjön. Det finns även de som bor där permanent. I byn Kroksjön fanns även en gång Västerbottens största hönseri.

Övrigt

Kroksjöns bönhus ägs av bönhusföreningen där alla boende i byn är medlemmar. Bönhuset byggdes 1944. Altartavlan "Låten barnen komma till mig" är målad av Karl Bertil Stenmark. I bönhuset finns också en tavla med tio Guds bud.

Delavrinningsområde
Kroksjön ingår i delavrinningsområde (718661-174237) som SMHI kallar för Ovan 718382-174469. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns ett avrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Noret som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (72 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även
 Lista över insjöar i Skellefteå kommun

Källor

Externa länkar

Insjöar i Bureälvens avrinningsområde
Insjöar i Västerbotten
Insjöar i Skellefteå kommun


text:
Melikgyugh, Meliqjugh ou Meliqgyugh (en arménien  ; anciennement Melik-Kendi) est une communauté rurale du marz d'Aragatsotn, en Arménie. Elle compte  habitants en 2009.

Notes et références

Communauté rurale de l'Aragatsotn

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Ко̀река (, , ) е кметство () и пристанище в община Амантеа (с център град Амантеа), провинция Козенца (с център град Козенца), регион Калабрия в Южна Италия. Населението му е около 700 жители. Разположен е в близост до границата с Кампора Сан Джовани.

Граници и територия

Корека граничи на запад с южната част на Тиренско море и е заобиколен от областния град Амантеа на юг, където започва границата с Кампора Сан Джовани. Територията се състои главно от скалист нос, като в равнината се намира центърът на града. Тя, също така, включва хълмиста местност и обширни плажове. Климатът е мек.

Икономика
Основният отрасъл на Корека, както и в близкия Кампора Сан Джовани, е секторът на туризма и хотелиерството, разработени благодарение на красотата на крайбрежието. Популярни са Корекските скали, които от 1960-те години се използват и от радиолюбители – местните скали се оказали удобни за сеанси на радиовръзка.

Има и някои малки фабрики, развита е хранително-вкусовата промишленост.

Населени пунктове
На територията на Корека са разположени следните села:
 Формичике
 Джасконе (на местния диалект:  Juascugnu )
 Гроте (на местния диалект: "i Grutti")
 Ла Пиетра ( a Petraja )
 Маринела (от 2011)
 Олива (от 2011)
 Стритуре (през 2008 – 2011 г. е част от Кампора Сан Джовани)
 Салто да Дзита
 Сколера

История
В древни времена първите гръцки заселници от Коринт кръстили района Κόρακας ("Коракас"), което означавало "място на врани" и им напомняло за гарваните в родния им Коринт, където имало много от тях. Дълго време в тази област е нямало автономни селища, но е имало само междинен пункт за моряци и пътешественици, отбелязван на картите по време на Римската империя като Ager Caricum (до началото на 13 век). Тук спирали тези, които плавали до Еолийските острови.

На това място от 1800 г. започват да се заселват хора от околните селища. През 1943 г. Корека се използва като стратегическа точка по време на операциите на антихитлеристката коалиция. През 50-те години населението на Корека преживява безработица и следвоенен упадък, във връзка с което част от него емигрира във Венецуела. През 60-те години. времената стават по-проспериращи и туристите започват да посещават Корека. Освен всичко друго, местните скали се оказват удобни за радиолюбители, които организират помежду си сеанси на връзка.

Паметници и забележителности

Площад "Мадона дели Анджели" (Дева Мария от Ангелите)
На 2 април 2003 г. с общинска резолюция започват работите по изграждането на площада, които са завършени на 5 май 2005 г. Много малкият, но живописен площад е домакин на летните събития в селото, а от 2015 г. носи името Мадона дели Анджели заради близостта до едноименната църква, а също и заради наличието на малка ниша със статуетка на Мадоната. Площадът се управлява, почиства и поддържа от местната туристическа асоциация от 2013 г.

Църква "Мадона дели Анджели"
На 1 октомври 1964 г. започва работата по изграждането на църквата в Корека, която е посветена на "Мадона дели Анджели (Дева Мария от Ангелите). Работата приключва през 1965 г. в присъствието на местната власт. Църквата е построена в модерен, но много трезвен стил, може да побере 65 души. Всяка година по време на патронния празник (22 август) има шествие по улиците на централното село.

Пещери Корека
Тези пещери са били железни мини в древния град Темеза, след това по време на Втората световна война са сужили като убежище за местните жители и за англо-американските войници, които ги използват като складове. По-късно се използва за коледни и великденски събития до началото на 2000-те.

Кула на Корека или "Turriella"
Тази кула, частично срутена на приземния етаж, има известно историческо значение, тъй като представлява смес от стилове, сменяли се през вековете, и е използвана главно като араби, след това норманите и различни владетели на територията. Намира се на север от село Корека, по склоновете на хълма Тувуло, с лесен достъп до пътя Тонара на север и от Маринела на юг.

Галерия

Селища в Италия


text:
James Marshall Reilly (born September 21, 1981, in New York City) is an American talent agent, entrepreneur, author, public speaker and musician.

Reilly is best known as the founder and CEO of The Guild Agency Speakers Bureau & Intellectual Talent Management.

His business book Shake The World: It's Not About Finding a Job, It's About Creating a Life was published by Penguin Books in December 2011. His second book, One Great Speech: Secrets, Stories, and Perks of the Paid Speaking Industry (And How You Can Break In), was published by Sourcebooks in October 2020.

A former professional musician, Reilly often lectures on topics that include the Millennial Generation, the job market, and corporate social responsibility.

He has been featured as an expert in a variety of media outlets, including Inc Magazine,Fortune Magazine, the Los Angeles Times, the Financial Times,Thrive Global, the New York Post, International Business Times, and Fast Company,.

From 2011 to 2014, his writings on entrepreneurship appeared regularly in the Huffington Post.

In November 2011, he was invited to the White House to be honored as one of the top entrepreneurs under the age of 30 in the United States.The Guild Agency Speakers Bureau & Intellectual Talent Management, Inc. – Empact100. Retrieved October 23, 2012.

Business career
Reilly's business career began when he was in college, originally as a musician and then as an entertainment manager.

In 2011, he founded The Guild Agency Speakers Bureau & Intellectual Talent Management, a talent agency that represented public figures and celebrities for speaking engagements and book publishing.

The agency's clients included TOMS founder Blake Mycoskie, Academy Award winner Patricia Arquette, bestselling author Steven Kotler, World Series of Poker champion Phil Gordon, author and former Virgin America social media pundit Porter Gale, author Michael Ellsberg charity: water founder Scott Harrison, Life Is Good founder Bert Jacobs, and ESPN founder Bill Rasmussen.

The company's literary division sold several non-fiction books, including a book by Yes To Inc. co-founders Ido Leffler and Lance Kalish to Amazon Publishing, and a multi-book deal for FEED Projects co-founder Ellen Gustafson, which was acquired in a preempt by Rodale.

During this time, Reilly spent four years leading strategic development for , an international soccer non-profit with a presence in more than 50 countries.

Reilly is a co-founder of the Silicon Valley-based tech company Fotition. Fotition has raised $2 million in venture capital from Starbucks and Intuit co-founder and billionaire Scott Cook.

From January 2020 until February 2022, Reilly served as Communications Manager at the Innocence Project, a non-profit organization headquartered in New York City, working with celebrity ambassadors who included Chris Martin of Coldplay, John Grisham, Stephen Colbert, Ryan Philippe, Joan Baez, Susan Sarandon, Zooey Deschanel, Whoopi Goldberg, and Esperanza Spalding.

Shake the WorldShake The World: It's Not About Finding a Job, It's About Creating a Life was released in the United States by Portfolio Penguin on December 29, 2011, to mostly favorable reviews.

The Financial Times called the book "A call to arms to the breathless young." Publishers Weekly wrote,  "Reilly's tone is pleasantly idealistic and his lively style will engage young readers with its hopeful message that there are innovative alternatives to a traditional corporate career path." The Los Angeles Times stated, "For anyone looking for a present for an anxious 21-year-old, Reilly's book Shake the World: It's Not About Finding a Job, It's about Creating a Life is it. Just don't be surprised if they then ditch their plans to take a job in accounting, head off to dig irrigation ditches in Haiti, tweet the results and apply for the next round of TED (technology, entertainment, design) fellowships."

Favorable reviews also appeared in the New York Daily News and several other international publications.Shake The World received a mixed review from Kirkus Reviews, which stated that Reilly was "uncritical of those subjects and sometimes seems starry-eyed as he chronicles their generosities." Kirkus concluded that the book was "studded with inspirational gems."

One Great SpeechOne Great Speech: Secrets, Stories, and Perks of the Paid Speaking Industry (And How You Can Break In) was released in the United States by Sourcebooks on October 6, 2020, to favorable reviews. Booklist stated that "Readers will be drawn in to the well-organized and conversational style of the book...Reilly delivers hope that these people can join others in the accessible speaker's market to grow their brand and personal wealth."

Media appearances
Reilly is a former blogger for the Huffington Post. He has had articles and personal interviews appear in a variety of media outlets, including the New York Post, International Business Times, Under 30 CEO, Inc., on Blake Mycoskie's Start Something That Matters blog, in American Express Open Forum, Leadership Excellence Magazine'', Fast Company, and Monster.com.

Public speaking
Reilly has lectured and sat on panels discussing a variety of business and finance topics at business conferences and schools, including MIT, Microsoft, University Corporation for Atmospheric Research, Chicago Ideas Week, ViacomCBS, and the University of Wyoming.

Personal
Reilly lives in New York City's West Village.

References

21st-century American businesspeople
American finance and investment writers
Living people
1981 births
American columnists
St. Lawrence University alumni
Journalists from New York City
People from Greenwich Village


text:
Die Primera División 1966, auch unter dem Namen 1966 Campeonato Nacional de Fútbol Profesional bekannt, war die 34. Saison der Primera División, der höchsten Spielklasse im Fußball in Chile.

Die Meisterschaft gewann das Team von Universidad Católica, das sich damit für die Copa Libertadores 1967 qualifizierte. Es war der vierte Meisterschaftstitel für den Klub. Zudem qualifizierte sich auch der Vizemeister CSD Colo-Colo für die Copa Libertadores. Tabellenletzter und somit Absteiger in die zweite Liga ist der gerade wieder aufgestiegene Ferrobadminton.

Modus
Die 18 Teams spielen jeder gegen jeden mit Hin- und Rückspiel. Sieger ist die Mannschaft mit den meisten Punkten. Bei Punktgleichheit entscheidet ein Entscheidungsspiel um die bessere Position, wenn es um die Meisterschaft, die Qualifikation zur Copa Libertadores oder um den Klassenerhalt geht. In den anderen Fällen entscheidet das Torverhältnis. Der Tabellenletzte steigt in die zweite Liga ab.

Teilnehmer

Für Absteiger Coquimbo Unido spielt Zweitligameister Ferrobadminton nun in der Primera División. Folgende Vereine nahmen daher an der Meisterschaft 1966 teil:

Tabelle

Beste Torschützen

Weblinks
 Website des Verbandes ANFP

Einzelnachweise

Fußballsaison 1966
1966


text:
Gustaf Jonsson est un skieur de fond suédois, né le  à Lycksele et mort le  à Bromma. Son plus haut fait d'armes est une médaille d'argent olympique sur  obtenue aux Jeux olympiques d'hiver de 1928 à Saint-Moritz.

Palmarès

Jeux olympiques

Championnats du monde

Références

Liens externes

Fondeur suédois
Fondeur aux Jeux olympiques d'hiver de 1928
Fondeur aux Jeux olympiques d'hiver de 1932
Médaillé d'argent olympique suédois
Naissance en juillet 1903
Naissance à Lycksele
Décès en juillet 1990
Décès à Bromma
Décès à 87 ans


text:
Saint-Gildas-de-Rhuys (en bretó Lokentaz) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.601 habitants. Al seu territori hi ha la cèlebre abadia de Saint-Gildas. El seu nom es deu al monjo Gildas de Rhuys, eclesiàstic destacat de l'església celta-cristiana a Britània.

Demografia

Administració

Personatges il·lustres
 Pierre Abélard fou abat de Saint-Gildas

Referències

Municipis del districte de Gwened


text:
Stade de Beaumer – to piłkarski stadion w Moroni na Komorach. Jest obecnie używany głównie dla meczów piłki nożnej. Swoje mecze rozgrywa na nim drużyna piłkarska Volcan Club de Moroni, a wcześniej również reprezentacja Komorów w piłce nożnej. Stadion może pomieścić 3000 osób. Nowy stadion - Stade Mohamed Said Cheikh - został zbudowany, ponieważ Stade de Beaumer był niewystarczający do członkostwa Komorów w FIFA.

Bibliografia

 Informacje o stadionie na wikimapia

Moroni (miasto)
Beaumer


text:
Деавгай (, ) — горная вершина системы Большого Кавказа, самая высокая точка Гельмец-Ахтынского хребта. Расположена в Рутульском районе Дагестана. Высота 4016 м.

География
Гора Деавгай расположена в Рутульском районе Дагестана. Является наивысшей точкой Гельмец-Ахтынского хребта, входящего в систему Большого Кавказа. Вершина горы вогнутой формы, покрыта вечными снегами, находится на уровне 4016 м. Склоны горы скалистые. На севере гора образует почти отвесную чёрную сланцевую стену с контрфорсами и обширным снежником у подошвы. Южные склоны представляют собой ледово-снежные карнизы с крутосклонным сбросом. Гора Деавгай является второй по высоте вершиной Рутульского района, выше только гора Гокли (4047 м).

Восхождения
Первое известное восхождение на гору совершено в 1872 году русским учёным А. Беккером. В 1972 году на гору взошла группа К. Ахмедханова.

Этимология
В 1837 году имам Шамиль с немногочисленным отрядом  прибыл в Рутул к своему наибу Агабеку Рутульскому. Об этом было доложено русским. Желая поймать имама, русские бросили на поимку Шамиля многочисленный отряд. Село было окружено русскими. Осада длилась несколько недель. Агабек с намерением отвлечь силы русских скрытно вышел из села и неожиданно напал на город Нуху. И тогда русские, бросив против осажденных все свои силы,  взяли село. Стариков и женщин пытали, требуя от них, чтобы те  указали где скрываются Шамиль и Агабек. Жители отвечали им указывая в сторону возвышающейся вдалеке горного пика: — «Де авгай» (). Русские послали отряд в сторону этой горы. С тех пор эта вершина так и называется — Деавгай.

См. также
 Агабек Рутульский

Дополнительно
В честь горы получила своё название футбольная команда Рутульского района Деавгай. Сайт болельщиков ФК Деавгай

Примечания

Ссылки

 Перевал Деавгай

Горные вершины Дагестана
Горы Рутульского района


text:
Biografia
Studioso di retorica e teologia, fu ordinato sacerdote a Lione; nel 1675 si trasferì a Parigi, come cappellano del vescovo di Apt. Autore di varie opere, è ricordato soprattutto per il suo Grand Dictionnaire historique, ou mélange curieux de l'histoire sacrée et profane, pubblicato per la prima volta a Lione nel 1674. L'opera, precorritrice delle grandi enciclopedie settecentesche, ebbe molte edizioni; l'ultima e più completa fu pubblicata in 10 volumi a Parigi nel 1759.

Altri progetti

Collegamenti esterni
Voce nell'Enciclopedia Treccani


text:
Richard Oswalt Covey (ur. 1 sierpnia 1946 w Fayetteville w Arkansas) – amerykański pilot i astronauta.

Życiorys
W 1964 ukończył szkołę w Shalimarze na Florydzie, a w 1968 nauki inżynieryjne na United States Air Force Academy, w 1969 został magistrem aeronautyki i astronautyki na Purdue University. W latach 1970-1974 był pilotem myśliwskim, brał udział w 339 misjach bojowych w Azji Południowo-Wschodniej, 1975-1978 był pilotem doświadczalnym w Eglin Air Force Base na Florydzie. Ma wylatane ponad 5700 godzin na 30 typach samolotów. W lotnictwie USA służył do 1 sierpnia 1994.

16 stycznia 1978 został wybrany przez NASA kandydatem na astronautę, w sierpniu 1979 zakwalifikował się jako astronauta. Od 27 sierpnia do 3 września 1985 jako pilot uczestniczył w misji STS-51-I trwającej 7 dni, 2 godziny i 17 minut. Start nastąpił z Centrum Kosmicznego im. Johna F. Kennedy'ego, a lądowanie w Edwards Air Force Base w Kalifornii. Umieszczono na orbicie satelity telekomunikacyjne Aussat-1, ASC-1 oraz Leasat-4 (Syncom IV-4) i naprawiono satelitę Leasat-3 (Syncom IV-3).

Od 29 września do 3 października 1988 był pilotem misji STS-26 trwającej 4 dni i godzinę. Umieszczono na orbicie satelitę telekomunikacyjnego TDRS-3. Od 16 do 20 listopada 1990 dowodził misją STS-38 trwającą 4 dni, 21 godzin i 54 minuty. Uczestnicy umieścili na orbicie satelitę wczesnego ostrzegania DSP (Defence Support Program). Od 2 do 13 grudnia 1993 był dowódcą misji STS-61 do kosmicznego teleskopu Hubble'a trwającej 10 dni, 19 godzin i 59 minut.

Łącznie spędził w kosmosie 26 dni, 21 godzin i 9 minut. Opuścił NASA 1 lipca 1994. W styczniu 1998 został zastępcą dyrektora Boeing Company, w lutym 2006 wiceprezesem, a 28 września 2007 prezesem United Space Alliance.

Zobacz też
 Alfabetyczna lista astronautów
 Grupy i oddziały astronautów

Bibliografia
 Oficjalna biografia na stronie NASA (ang.)
 Informacje na spacefacts.de (ang.)

Amerykańscy astronauci
Amerykańscy piloci
Odznaczeni Defense Distinguished Service Medal
Odznaczeni Defense Superior Service Medal
Odznaczeni Distinguished Flying Cross (Stany Zjednoczone)
Odznaczeni Medalem Lotniczym (USA)
Odznaczeni Medalem Pochwalnym (USA)
Odznaczeni Medalem Za Lot Kosmiczny
Odznaczeni Meritorious Service Medal (Stany Zjednoczone)
Piloci doświadczalni-astronauci
Urodzeni w 1946
Ludzie urodzeni w Fayetteville (Arkansas)


text:
Villa Marie was a settlement in Newfoundland, Canada. It began as a quarry for Silica that operated from 1968 to 1988. It was located northeast of Placentia, along the C.N.R. tracks. It is now part of the Town of Placentia.

See also
List of communities in Newfoundland and Labrador

References

Populated coastal places in Canada
Populated places in Newfoundland and Labrador


text:
Tragocephala pulchra is een keversoort uit de familie van de boktorren (Cerambycidae). De wetenschappelijke naam van de soort werd in 1880 als Rhaphidopsis pulchra gepubliceerd door Charles Owen Waterhouse.

pulchra


text:
London Crosslink was a passenger train service operated by Anglia Railways between Norwich and Basingstoke, using the North London Line to bypass central London.  Class 170 Turbostar diesel multiple units were used, and the service operated between 22 May 2000 and 28 September 2002, supported by funding from the Strategic Rail Authority through its Rail Passenger Partnership fund.

Rolling stock
Although the majority of the routes served were electrified (25 kV AC overhead electrified lines on the Anglia route, 750 V DC third rail on the South Western network and dual-voltage on the North London line), diesel trains had to be used as the section of railway from Old Kew Junction to South Acton Junction — i.e. between the Hounslow Loop Line and the North London line — was not electrified.

Service patterns
Due to capacity restrictions on the North London Line, the service only ran infrequently with unequal headways. The majority of services did not go the full length of the route, although all served Basingstoke; Stratford, Chelmsford, Witham, Colchester and Ipswich were all starting or terminating points on the Great Eastern Main Line. Another drawback with the service was the varied stopping patterns employed; for example trains only stopped at Camden Road on weekends, Brentford calls were only made from May 2001 and then only during the morning and evening on weekdays and all-day Sundays, and Romford only received one service per day in the early morning.

There were six daily departures Monday to Saturday and five on Sundays. Below is an extract of the timetable, showing the service offered on weekdays heading eastbound:

References

External links
Great Train Service Anglia Railways

Railway lines in London
Railway lines in the East of England
Standard gauge railways in England


text:
Історія

Кінець XIX — початок XX століття

У XIX—на початку ХХст. незавидно виглядало в Калуші медичне обслуговування. На кількатисячне міське населення припадало кілька акушерок і лікарів. Так, за даними джерел, у місті в 1857 році було 2 акушерки. Через рік, у 1858 р., на 3 983 осіб всього Калуського повіту згадуються 2 лікарі, 2 акушерки.

За даними тематизму, у 1874 році на весь Калуський повіт теж було 2 акушерки і 4 лікарі . Цифри свідчать про явну недостатність медичної обслуги. Під 1877 роком згадується в Калуші одна аптека, у 1884 р. в цілому повіті була аптека і 4 акушерки . Під кінець XIX століття, а точніше в 1895 р., в Калуському повіті налічувалося 18 акушерок . Дослідник Тадеуш Пілат на основі статистичних даних пише, що в 1910 році у загальній лікарні міста Калуша на 40 ліжок лікувалося 1 398 хворих, багато з них померло від недуг.

У 1913 році в Калуші значаться 2 аптеки, а в період першої світової війни, внаслідок воєнної розрухи, залишилася тільки
одна . В 1914 році в місті була 1 аптека і 5 лікарів, а в цілому Калуському повіті в цьому році налічувалося 15 окружних акушерок і 10 вільних акушерок-практикантів.
У Калуші, як і в інших містах Прикарпаття, наприкінці XIX— на початку XX століття виникають ощадні каси, товариства взаємної допомоги, різні добродійні фонди. Вперше повітова ощадна каса з центром у Калуші була заснована в 1882 році. Урядово вона була затверджена Галицьким намісництвом 29 грудня 1882 року. Крім неї, існувала ще й міська ощадна каса.

У вересні 1905 року у м. Калуші був заснований окружний відділ товариства взаємної допомоги українського вчительства. Це добродійне товариство значно допомагало українським вчителям у полегшенні їхнього матеріального становища, сприяло працевлаштуванню. Розповідають, що активісти товариства своїми особистими грішми допомагали безробітним вчителям.

У 80-х роках XIX століття відомими громадськими діячами в Калуші були польський ксьондз Матвій Красуцкі, який заснував фонд убогих з основним капіталом 1 149 злотих ринських, та католицький ксьондз Антоній Кардасевич. Він організував Дім калік з річним прибутком 409 злотих.

Міжвоєнний період
Станом на 1926 рік у Калуші було 4 лікарі, 5 акушерок, З стоматологи, 2 техніки-стоматологи, 1 аптека, 2 ветлікарі. У 1930-ті рр. році в Калуському повіті велася детальна медична статистика. Зокрема, 26 липня-22 серпня 1936 року в повіті виявлено 65 випадків шигельозу (який тоді називали дизентерією), один хворий помер, 4 випадки захворювання черевним тифом, 2 — кором, 1 — туберкульозом. З 1938 року міська лікарня вже могла прийняти водночас 100 хворих.

Післявоєнний період
30 червня 1948 року у Калуші відкрито пункт по боротьбі з раковими захворюваннями. Станом на 1957 рік у місті функціонувала лікарня на 100 ліжко-місць, пологовий будинок, тубдиспансер. У цих закладах працювало 26 лікарів, 178 фельдшерів та медсестер. У січні 1959 року у Калуші функціонували такі лікувальні заклади: райлікарня, пологовий будинок, вендиспансер, тубдиспансер, дитяча лікарня, стомат-поліклініка, станція швидкої допомоги, медпункт калійного комбінату.

Міські поліклініки

Міські лікарні

Інші медичні заклади

Див. також
 Калуш

Посилання
 В. Грабовецький Історія Калуша

Медичні заклади в Україні
Медицина за містом України


text:
Francis Parker may refer to:

People
Francis Wayland Parker (1837–1902), champion of progressive education in the United States
Francis Parker (The Fairly OddParents), a teenage villain from the animated series The Fairly OddParents
Francis Parker (UK politician) (1851–1931), British Member of Parliament for Henley, 1886–1895
Francis R. Parker (1800–1894), farmer, lawyer and political figure in Nova Scotia
Francis H. Parker (1920–2004), American philosopher
Francis Hubert Parker (1850–1927), American attorney and judge

Schools
Francis W. Parker School (Chicago), founded in 1901
Francis W. Parker School (San Diego), founded in 1912
Francis W. Parker Charter Essential School, in Devens, Massachusetts, founded in 1995

See also
Frances Parker (1875–1924), British suffragette
Frank Parker (disambiguation)

Parker, Francis


text:
Tuileries er en station på metronettet i Paris, som åbnede 19. juli 1900. Den betjener metrolinje 1 og ligger i  1. arrondissement.

Automatisering

Inden for rammerne af projektet for modernisering og automatisering af metrolinje 1 er perronerne blevet renoveret og forhøjet, sådan som det også er sket de øvrige steder på linjen. Arbejdet foregik i week-enden fra 18. til 19. oktober 2008

Adgang
 Rue de Rivoli 206
 Rue de Rivoli 210

Trafikforbindelser

Omgivelser
I nærheden af stationen ligger:
 Tuileriehaven
 Den lille triumfbue
 Place Vendôme, Colonne Vendôme
 Justitsministeriet

Galleri

Eksterne kilder/henvisninger

Tuileries
Tuileries


text:
Max Jörg Vorwerk (* 26. Mai 1934 in Wuppertal; † 12. Februar 2015 ebenda) war ein deutscher Unternehmer und Mäzen.

Max Jörg Vorwerk stammte aus der Unternehmerfamilie Vorwerk in Wuppertal und war deren Gesellschafter. Er engagierte sich für den Vorwerkpark, einen Landschaftspark im Wuppertaler Stadtteil Barmen, Ortsteil Lichtenplatz. Er wandelte den für die Öffentlichkeit nicht zugänglichen privaten Park der Familie in eine Stiftung um und übergab das Anwesen 2003 der Öffentlichkeit. Außerdem war er im erweiterten Vorstand des Barmer Verschönerungsvereins.

Er lebte in Bad Wörishofen und war Mäzen der Sport- und Kulturaktivitäten. Er ist Namensgeber der "Max Jörg Vorwerk Reithalle" in Bad Wörishofen und erhielt die Verdienstmedaille der Stadt.

Einzelnachweise

Unternehmer (Wuppertal)
Mäzen
Deutscher
Geboren 1934
Gestorben 2015
Mann


text:
Скандинавските страни съставляват политико-географски регион в Северна Европа, който включва: Дания, Норвегия и Швеция. Често понятието се бърка с понятието Северни страни "Nordic countries" който регион включва: Нидерландия, Дания, Финландия, Исландия, Норвегия и Швеция и свързаните с тях зависими територии Оландски острови, Фарьорски острови и Гренландия. Имат общо население от приблизително 25 000 000 души на територия от 3 500 000 км2.

5-те държави и 3-те автономни области от региона имат много обща история, както и общи черти на техните общества, като например политическите им системи и така наречения скандинавски модел на развитие.

Политически скандинавските страни си сътрудничат чрез т.нар. Северен съвет.

Въпреки че регионът се характеризира с езиково разнообразие, с три несвързани езикови групи, общото езиково наследство е един от факторите, които изграждат скандинавската идентичност. Континенталните скандинавски езици – датски, норвежки и шведски език – се считат за взаимно разбираеми.

Културни региони


text:
Acanthochondria lepidionis is een eenoogkreeftjessoort uit de familie van de Chondracanthidae. De wetenschappelijke naam van de soort is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1955 door Barnard.

Chondracanthidae


text:
Biografia

Carriera sciistica
Originario di Mürren, dove nacque nel 1945, e attivo tra la fine degli anni sessanta e i primi anni settanta, Huggler ottenne il suo primo piazzamento di rilievo in Coppa del Mondo il 4 gennaio 1968 a Bad Hindelang (6º in slalom gigante) e il suo unico podio nella discesa libera disputata sulla Verte des Houches di Chamonix il 24 febbraio 1968, quando si classificò 2º dietro a Bernard Orcel.

Nel 1969 fu 2º nella discesa libera della 3-Tre di Madonna di Campiglio, dietro a Michel Dätwyler; il suo ultimo piazzamento in carriera fu il 9º posto ottenuto nella discesa libera di Coppa del Mondo disputata a Megève il 29 gennaio 1971.

Carriera dirigenziale
Dopo il ritiro dalle competizioni Huggler divenne organizzatore di varie gare sciistiche nella natia Mürren; in particolare fu a lungo presidente del comitato organizzatore della Inferno-Race e fece parte di quello delle gare dell'Arlberg-Kandahar.

Palmarès

Coppa del Mondo
Miglior piazzamento in classifica generale: 23º nel 1968
1 podio (in discesa libera):
1 secondo posto

Note

Collegamenti esterni


text:
The Yirram or Jaminjungan languages, also known as Western Mirndi, are a branch of the Mirndi languages spoken around the Victoria River in the Northern Territory of Australia. The name of these languages is derived from the dual clitic which is "yirram" in each of the languages.

It consists of two languages, the Nungali language and the Jaminjung language. A third language has been proposed, Ngaliwurru, but it is often thought to be merely a dialect of the Jaminjung language.

References

Indigenous Australian languages in the Northern Territory


text:
La Wilhelmstraße (littéralement: rue Guillaume, d'après Guillaume de Nassau) est un boulevard du quartier de Mitte, dans le centre historique de ville hessoise de Wiesbaden.
Les bâtiments célèbres de la Wilhelmstraße sont le Kurhaus (établissement thermal), le Staatstheater (théâtre national) et le Musée de Wiesbaden. Elle longe le Warmer Damm.

Description
Elle est tracée d'abord selon les plans de Carl Florian Goetz en 1806 et forme une allée entre la zone des thermes et la Friedrichstraße. Le boulevard, qui a été construit plus tard et n'a d'arbres que d'un côté, a été planifié et aménagé en 1810 par l'architecte de la ville de Wiesbaden Christian Zais (1770-1820). Depuis 1820, il porte le nom du duc de Nassau, Guillaume, souverain du duché de Nassau de 1816 à 1839. La Wilhelmstraße part du Kureck (jonction de la Taunusstraße et de la Sonnenberger Straße) vers le sud jusqu'à la Rheinstraße et forme la limite orientale du pentagone historique de la vieille ville. Elle marque la limite entre la vieille ville de Wiesbaden à l'ouest et le quartier des thermes et des villas à l'est. On y trouve nombre de boutiques chic.

À l'extrémité nord de la Wilhelmstraße, on arrive au Bowling Green et à la Kurhausplatz avec le Kurhaus (thermes), au nord la colonnade et au sud le théâtre de Wiesbaden. En face se trouve la Kaiser-Friedrich-Platz avec le monument de l'empereur Frédéric III et l'hôtel de luxe Nassauer Hof. Le parc du Warmer Damm s'étend au sud du théâtre, à l'est de la Wilhelmstraße, en face de l'espace d'exposition d'art contemporain, le Bellevue, au rez-de-chaussée de l'ancien hôtel Bellevue. Au coin de la Friedrichstraße se trouve le palais du Prince-Héritier (Erbprinzenpalais), de style néo-classique, qui abrite aujourd'hui la Chambre de commerce et d'industrie. La villa Clémentine se dresse au coin de la Frankfurter Straße et quelques maisons plus loin le visiteur remarque le Nassauischer Kunstverein et à l'extrémité Sud se trouve une sculpture de Joannis Avramidis.

À l'emplacement de l'ancien hôtel Victoria et des bains, l'on construit un musée d'art abstrait avec 400 œuvres de la collection d'art de Reinhard Ernst. Les travaux ont commencé en août 2019 (au n° 1). Les 7 500 mètres carrés de cette Fondation Reinhard & Sonja Ernst sont planifiés par l'architecte japonais Fumihiko Maki et devraient s'achever fin 2022.

Au sud du croisement avec la Rheinstraße, on peut aller au musée de Wiesbaden donnant sur la Friedrich-Ebert-Allee. En face, le RheinMain CongressCenter a ouvert en avril 2018, à l'emplacement des anciennes Rhein-Main-Hallen (1956-2018).

Notes et références

Voie à Wiesbaden


text:
Delores LaVern Baker (Chicago, 11 de novembro de 1929 – Queens, 10 de março de 1997) foi uma cantora americana de rhythm and blues. Seus maiores sucessos foram Tweedlee Dee (1955), Jim Dandy (1956) e I Cried a Tear (1958).

 Juventude
Nasceu em Chicago. Era ocasionalmente chamada de Delores Williams por causa de seu casamento, ainda muito jovem, com Eugene Williams. No fim da década de 1940 era identificada nos arquivos da gravadora RCA Victor como "D. L. McMurley."  Era sobrinha da cantora de blues Merline Johnson e também tinha parentesco com Memphis Minnie.

 Carreira
Começou cantando nos clubes de Chicago, como o Club DeLisa, por volta de 1946, geralmente contratada como Little Miss Sharecropper. Gravou pela primeira vez com este nome em 1949. Mudou seu nome por um curto período de tempo para Bea Baker, quando gravou para a Okeh Records, em 1951, e então se tornou LaVern Baker quando cantou com Todd Rhodes e sua banda em 1952.

Em 1953, assinou contrato com a Atlantic Records como artista solo. Seu primeiro disco foi Soul on Fire. O primero sucesso veio no começo de 1955, quando Tweedlee Dee alcançou o número 4 nas paradas de R&B e 14 na parada de música pop da época. O sucesso nas paradas de R&B continuou nos dois anos seguintes. Com seu grupo de apoio The Gliders, gravou Bop-Ting-A-Ling, Play It Fair e Still. No fim de 1956 voltou a ser a número 1 do gênero com Jim Dandy, que vendeu mais de 1 milhão de cópias, e foi premiada com o disco de ouro.

Continuou gravando sucessos para a Atlantic, incluindo Jim Dandy Got Married,  Cried a Tear, I Waited Too Long (escrita por Neil Sedaka), Saved e See See Rider.

Baker também fez alguns trabalhos na televisão e filmes com Ed Sullivan e Alan Freed, incluindo Rock, Rock, Rock e Mr. Rock & Roll. Em 1964, ela gravou um álbum tributo a Bessie Smith, antes de deixar a Atlantic e entrar para a Brunswick Records, pela qual gravou o álbum Let Me Belong to You.

Em 1966, gravou um dueto com Jackie Wilson. A canção Think Twice tinha uma letra atrevida, que foi considerada inapropriada para ser transmitida nas rádios.

No fim da década de 1960, ficou seriamente doente depois de uma viagem ao Vietnam para entreter os soldados americanos. Enquanto se recuperava nas Filipinas, seu marido, Slappy White, pediu o divórcio. Um amigo recomendou que ela continuasse como diretora de entretenimento da Marinha, e ela permaneceu lá por 22 anos.

Em 1988 voltou a se apresentar no Madison Square Garden para o aniversário de 40 anos da Atlantic Records. Depois disso, trabalhou em trilhas sonoras de filmes como Shag (1989), Dick Tracy (1990) e Perigosamente Harlem (1991). Em 1990 estreou na Broadway substituindo Ruth Brown como estrela do musical Black and Blue. Em 1991, lançou pela Rhino Records o álbum Live in Hollywood gravado no Hollywood Roosevelt Cinegrill, assim como uma compilação de seus maiores hits com a Atlantic, Soul on Fire.

Continuou se apresentando depois de ter ambas as pernas amputadas por causa de complicações causadas pela diabete, em 1994. A sua última gravação, Jump Into the Fire, foi para um disco de tributo a Harry Nilsson em 1995, For the Love of Harry, sob o selo Music Masters.

Em 1990 recebeu um Pioneer Award da Rhythm and Blues Foundation. Em 1991, Baker se tornou a segunda cantora solo a ir para o Rock and Roll Hall of Fame, depois de Aretha Franklin. Sua canção Jim Dandy ficou em 343º lugar na lista das 500 Músicas Que Marcaram o Rock and Roll da revista Rolling Stone.

 Morte
LaVern Baker morreu de um ataque cardiovascular no dia 10 de março de 1997, aos 67 anos. Foi enterrada no Cemitério Maple Grove em Kew Gardens, Nova York.

 Discografia
 Singles

 Álbuns LaVern (1956)
Lado ALots and Lots of LoveOf Course I DoYou'll Be CryingMiraclesI'm in a Crying MoodMine All MineLado BHarbor LightsI'll Never Be FreeRomance in the DarkEverybody Is Somebody's FoolHow Long Will It BeFool That I AmLaVern Baker (1957)
Lado AJim DandyTra La LaI Can't Love You EnoughGet Up, Get Up (You Sleepy Head)That's All I NeedBop-Ting-a-LingTweedlee DeeLado BStillPlay It FairTomorrow NightThat Lucky Old SunSoul on FireMy Happiness ForeverHow Can You Leave a Man Like This?LaVern Baker Sings Bessie Smith (1958)
Lado AGimme a Pigfoot (And a Bottle of Beer)Baby DollOn Revival DayMoney BluesI Ain't Gonna Play No Second FiddleBack Water BluesLado BEmpty Bed BluesThere'll Be a Hot time in the Old Town TonightNobody Knows You When You're Down and OutAfter You've GoneYoung Woman's BluesPreaching the BluesBlues Ballads (1959)
Lado AI Cried a TearIf You Love MeYou're Teasing MeLove Me RightDix-a-BillySo High So LowLado BI Waited Too LongWhy Baby WhyHumpty Dumpty HeartIt's So FineWhipper SnapperSt. Louis BluesPrecious Memories: LaVern Baker Sings Gospel (1959)
Lado APrecious MemoriesCarrying the Cross for My BossJust a Closer Walk With TheeTouch Me, Lord JesusDidn't It RainPrecious LordLado BSomebody Touched MeIn the Upper RoomJourney to the SkyEverytime I Feel the SpiritToo CloseWithout a GodSaved (1961)
Lado ASavedFor Love of YouMananaMy Time Will ComeShadows of LoveMust I Cry AgainLado BBumble BeeShake a HandDon JuanWheel of FortuneSenor Big and FineEternallySee See Rider (1963)
Lado ASee See RiderYou Better StopHe's a Real Gone GuyStory of My LoveYou SaidI'm Leavin' YouLado BDon't Let the Stars Get in Your EyesTryingHalf of Your LoveA Little Bird Told Me SoEndless LoveAll the TimeLet Me Belong to You (1970)
Lado APledging My LoveLet Me Belong to YouI'm the One to Do ItBabyBorn to LoseLado BCall Me DarlingLove Is EndingBaby Don't You Do ItI Need You SoPlay It Fair''

Ligações externas

Cantores dos Estados Unidos


text:
Javor babyka (Acer campestre) nebo též javor polní je strom, domácí téměř v celé Evropě s výjimkou Skandinávie. Roste jako keř, stromek či mohutný strom, a to hlavně na okrajích lesů a keřových porostů. Preferuje vápenitou půdu, ale prospívá i v půdě mírně kyselé.

Synonyma

Vědecké názvy
Pro rostlinu s označením javor babyka (Acer campestre) je používáno více rozdílných názvů, například Euacer scharkense, Acer affine, A. bedoi, A. collinum, A. eriocarpon, A. erythrocarpum, A. haplolobum, A. heterolobum, A. heterotomum, A. macrocarpon, A. marucum, A. microcarpon, A. microphyllum, A. molle, A. orthopteron, A. palmatisectum, A. polycarpon, A. praecox, A. quinquelobatum, A. robustum, A. suberosum, A. sylvestre, A. tauricum, A. tauschianum, Euacer affine, Euacer scharkense, a další.

České názvy
Pro rostlinu s označením javor babyka je používáno více rozdílných názvů, například staročesky "klenicě".

Podřazené taxony
Je pěstováno mnoho kultivarů, které se výrazně liší především růstem, ale i jinými vlastnostmi.

Zeměpisné rozšíření
Babyka roste téměř všude v Evropě, od Skandinávie až na jih, v západní Asii a severozápadní Africe i v oblasti Středozemí, kde je však omezena na vyšší nadmořské výšky. Ve střední Evropě je rozšířena od rovin po hory. V severních Alpách roste i na hranici 800 m n. m. Jen málo se však pěstuje, protože je malého vzrůstu. V parcích a zahradách je běžná jako volně stojící okrasný strom nebo jako živý plot.

Popis
Javor babyka je opadavý keř nebo strom dorůstající 5–15, ale i 25 m výšky. Dožívá se věku 150 až 200 let. Má srdčitý kořenový systém, středně hluboký (do 1 metru), délky do 6 metrů.

Kmen a letorosty
Často vytváří nižší vícekmenné stromy, kmen bývá křivý. Kmen může být široký až do 1 m v průměru, s jemně popraskanou, často poněkud korkovitou šedohnědou borkou, ve stáří rozpukanou. Výhonky jsou hnědé, s tmavě hnědými zimními pupeny. Starší větve na sobě mají rezavě hnědé korkovité lišty.

List
Vstřícné listy jsou v párech, protistojné, 5–16 cm dlouhé a 5–10 cm široké. Mají pět vejčitých, tupě zašpičatělých laloků s hlubokými zářezy. Řapík je 3–9 centimetrů dlouhý. Čepel je na obou stranách chlupatá, vespod světlejší než svrchu. Řapík po nalomení roní mléčnou šťávu. Listy jsou na podzim před opadem jasně žluté.

Květ
V dubnu a květnu, hned po vyrašení listů nebo i současně s rašícími listy, se objevují zelenožluté květy ve vzpřímených, chocholičnatých, 4–6 cm velkých květenstvích. Obvykle jsou jednodomé. Květy jsou opylovány hmyzem.

Plod
Plody jsou dvounažky s 2,5 cm dlouhými křídly, která jsou vodorovně rozložená. Každá nažka je 8–10 mm široká, plochá, s 2cm křídlem.

Ekologie
Preferuje vlhké až suché půdy bohaté na živiny. Nachází se jako příměs v porostech dubu, habru, ve smíšených lesích, bukových porostech, na lesních okrajích a v mlází. Javor babyka toleruje částečný stín. Dobře snáší znečištěné ovzduší ve městech, průmyslové znečištění a posypové soli kolem cest. Z tohoto důvodu je často používána pro výsadby v městských oblastech.

Použití
Babyka nachází použití v mnoha oborech. V Alsasku větve babyky visící nad vchodem domů údajně odrazují netopýry.

Průmysl
Odolné, načervenalé dřevo je vhodné k soustružení.

Zahradnictví
Babyka se dá použít do živých plotů, ale dost rychle roste, proto se musí až 4× ročně řezat. Babyka je používaná pro výsadby podél silnic jako alej, pro větrolamy i jako pozadí zahradních úprav.

Zemědělství
Listy jsou v některých regionech používány jako příměs do krmiva. Babyka je jako medonosný druh ceněna ve včelařství.

Farmacie
Používá se hlavně kůra, externě v kosmetice na zarudlou kůži nebo vnitřně jako čaj se svíravou chutí. Kůra se používá vysušená na slunci a udržovaná v suchu. Obsahové látky: fytosteroly, choliny, allantoiny, taniny.

Choroby a škůdci
Mnohdy se vyskytují hálky na listech, způsobené roztoči rodu Aceria. V suchém počasí se vyskytují listové plísně (padlí).

Památné a významné javory babyky
Babyky patří k pomaleji rostoucím stromům, takže i ve vyšším věku dosahují drobnějších rozměrů. K našim nejmohutnějším babykám patří:
 Babyka v Riegrově sadu (500 cm, 2009)
 Čížkovská babyka (465 cm, 2009)
 Babyka v Bludově (413 cm, 2009, od roku 2009 jen pahýl)
 Třanovická babyka (380 cm, 2007)
 Babyka u hájovny (380 cm, 2009)
 Babyka u Potštejna (380 cm, 1940, zanikla roku 1940)
 Babyka U Babky (358 cm, 2009)
 Svítkovská babyka (350 cm, 2000)
 Babyka u Vinařic (290 cm)
 Babyka v Seminářské zahradě (285 cm, 2013)
 Javor babyka v Pisárkách (280 cm)

Odkazy

Reference

Literatura
 Helmut Pirc: Ahorne. Eugen Ulmer, Stuttgart (Hohenheim) 1994, .

Související články
 Javor klen

Externí odkazy

 Acer campestre na garten.cz
 Choroby
 rozšíření
 Zum Reproduktionssystem des Feldahorns (Acer campestre L.)- Blühphänologie und genetische Untersuchungen

Okrasné stromy
Javor
Flóra Česka
Flóra jihovýchodní Evropy
Flóra jihozápadní Evropy
Flóra severní Evropy
Flóra střední Evropy
Flóra východní Evropy
Flóra jihozápadní Asie
Flóra severní Afriky
Málo dotčené stromy


text:
Neusvleugelen of  neusvleugelademen is een symptoom waarbij de neusvleugels opvallend gespreid worden tijdens de inademing in een poging meer zuurstof in de longen te krijgen.  Neusvleugelademen komt voor bij longontsteking, met name bij jonge kinderen. In combinatie met hoesten, piepende ademhaling kan de diagnose astma worden overwogen.

Symptoom


text:
События
 Свадьба Филиппа Красивого, сына Максимилиана I, с Хуаной Безумной, дочерью Фердинанда Арагонского и Изабеллы Кастильской.
 Конституция в Польше резко ограничила крестьянский переход. Шляхте предоставлено исключительное право пропинации (винокурения и продажи спиртного), беспошлинного ввоза и вывоза.
 Иоанн Бранкович стал сербским деспотом.
 25 июня Микеланджело прибывает в Рим.
 6 августа — Бартоломео Колумбом на острове Испаньола основан город Санто-Доминго.
 Основан монастырь Исияма Хонган-дзи.

Россия
 Русские войска разоряют южную Финляндию, а также вторгаются в неё с севера со стороны Кольского полуострова. В ответ шведы осаждают и разоряют Ивангородскую крепость.
 Данию посетил московский посол Григорий Истома.
 Вышла первая русская книга для детей Донатус.

Родились
См. также: :Категория:Родившиеся в 1496 году
 12 мая — Густав I Ваза, король Швеции
 Хатидже Султан — дочь Османского Султана Селима Грозного.

Скончались
См. также: :Категория:Умершие в 1496 году

См. также

Примечания


text:
Chandra Wilson (Houston, Texas, 27 de agosto de 1969) é uma atriz norte americana ganhadora do Screen Actors Guild Award, conhecida por seu papel de destaque como a Dr.ª Miranda Bailey na série Grey's Anatomy do canal de televisão americano ABC.

Chandra Wilson começou a carreira em musicais aos cinco anos de idade, com a companhia de teatro Theatre Under the Stars (TUTS). Frequentou a escola de Atuação e Artes Visuais de Houston, e depois se formou em Drama na Escola de Artes NYU. Lá, passou quatro anos treinando no Lee Strasberg Theatre Institute.

Teve um papel na série Bob Patterson e entre seus numerosos créditos para a televisão, estão as participações especiais em The Sopranos, Law & Order, Law & Order: Special Victims Unit, Sex and the City, Third Watch, 100 Centre Street Cosby e The Cosby Show.
A atriz teve papéis fixos em One Life to Live e Queens Supreme, além de protagonizar Sexual Considerations. No cinema Wilson actuou em Lone Star e Philadelphia.

Wilson chegou a dirigir alguns episódios, como o Give Peace a Chance (episódio 7). Esse episódio foi o primeiro dirigido por ela na série. Houve um segundo episódio, Push.

Prêmios e Indicações

Ligações externas

Atores dos Estados Unidos
Vencedores do Prémio Screen Actors Guild de melhor atriz em série dramática
Vencedores do Prémio Screen Actors Guild de melhor elenco em série dramática
Naturais de Houston
Atrizes afro-americanas
Satellite de melhor elenco em série de televisão


text:
Denis Olivennes, haut fonctionnaire.
Joseph Olivennes, acteur français.
Armand Olivennes, psychiatre français.


text:
Тутінг-Бек () — станція Північної лінії Лондонського метрополітену, розташована у районі , у 3-й тарифній зоні. В 2018 році пасажирообіг станції — 7.63 млн осіб

Історія
 13 вересня 1926: відкриття станції як Триніті-роуд (Тутінг-Бек) у складі City and South London Railway.
 1 жовтня 1950: станцію перейменовано на Тутінг-Бек.

Пересадки
 на автобуси London Buses маршрутів:  155, 219, 249, 319, 355 та нічний маршрут N155.

Послуги

Примітки

Станції Північної лінії (Лондон)


text:
Mariano Ordóñez García (Madrid, 8 de març de 1874 - 3 de juny de 1938), advocat i polític espanyol, va ser ministre de Gracia i Justícia, ministre d'Hisenda i ministre de Marina durant el regnat d'Alfons XIII d'Espanya.

Trajectòria
Membre del Partit Conservador, va iniciar la seva carrera política en les eleccions generals espanyoles de 1903 en les quals va resultar escollit diputat al Congrés pel districte de Tui (Pontevedra), escó que havia estat controlat pel seu pare, Ezequiel Ordóñez González des de les eleccions generals espanyoles de 1879, i que tornaria a obtenir en els successius comicis celebrats fins a 1923 (començament de la dictadura de Primo de Rivera).

Va ser ministre de Gracia i Justícia en dues ocasions: entre l'1 de setembre de 1920 i el 13 de març de 1921 al govern que va presidir Eduardo Dato, i entre l'1 d'abril i el 4 de desembre de 1922 en un gabinet presidit per Sánchez Guerra. També va ser ministre d'Hisenda entre el 7 de juliol i el 14 d'agost de 1921 en un govern Allendesalazar, i ministre de Marina entre el 8 de març i l'1 d'abril de 1922 en el ja citat govern Sánchez Guerra.

Referències

Ministres madrilenys del Govern d'Espanya
Diputats gallecs al Congrés dels Diputats
Morts a Madrid
Ministres gallecs del Govern d'Espanya
Diputats madrilenys al Congrés dels Diputats
Naixements del 1874
Morts el 1938


text:
Little Castle () in Kamnik, Slovenia, once formed part of a castle constructed in the 11th or early 12th century at the strategic site above the narrow passage near an important trail. The Romanesque chapel of St. Eligius is one of the most important Slovene medieval monuments, despite later alterations, and is one of the oldest of its kind in Europe. The chapel features a wooden ceiling and exquisite fresco paintings. Kamnik's Medieval Days festival takes place at the foot of the castle every June.

History
Archaeological evidence indicates a cultic centre here in pre-Antiquity. The castle was first mentioned in 1202, but is of older origin. At the end of the 13th century, the castle burned; the northeast part was demolished and never rebuilt. The remainder of the castle was torn down in the 16th century after the 1511 Idrija earthquake, leaving only the three-storey Romanesque chapel built between the 11th and 15th centuries. One can still see the remnants of defensive walls and the recently restored defensive tower.

Chapel
The first chapel of St. Margaret with a crypt, the presbytery of today's lower chapel, was built  around 1100. When the nave was added, the Romanesque portal with a lunette was displaced. In the 13th century the chapel's second floor was built, dedicated to Bartholomew the Apostle, with a Gothic vault build after 1470. The lower chapel was than dedicated to St. Eligius, decorated again after 1771 with frescos by Janez Potočnik. The entire chapel was rebuilt in Baroque style around 1700. Inside there are also remnants of Gothic and Baroque frescos.

A folk legend
Countess Veronika, who was stingy, once lived in Little Castle. One day three priests visited her, asking her for money to renovate the church. Veronika replied that she would rather turn into a snake than to give them money. No sooner had she finished speaking when lightning struck her and she became half snake and half human. She can only be saved by seven-year boy who will whip her three times on the back. In return, he will be given a treasure by her.

References

External links

 Virtual guide to Little Castle
 Little Castle - kraji.eu

Castles in Upper Carniola
Kamnik


text:
Hessheimer ist der Familienname folgender Personen:

 Eduard Hessheimer (1921–1992), deutscher Zeichner, Karikaturist und Trickfilmgestalter
 Stefan Hessheimer (* 1952), deutscher Fotograf


text:
Tři oříšky pro Popelku ("Three Little Nuts for Cinderella"; known in German as Drei Haselnüsse für Aschenbrödel, "Three Hazelnuts for Cinderella"; also called in English Three Wishes for Cinderella or Three Gifts for Cinderella) is a Czechoslovak—East German fairy-tale film from 1973.

It was directed by Václav Vorlíček in co-production between DEFA-Studio für Spielfilme and Barrandov Studios. The story was based on a fairy tale written by Božena Němcová (a Bohemian variation of the classic Cinderella fairytale).

The film had its international premiere in East Berlin in 1973 and is still today a popular Christmas holiday film in many European countries.

Plot

Cinderella's stepmother has the village in a frenzy preparing for the arrival of the king and queen, who will be stopping en route to their nearby castle. Cinderella takes the blame for a kitchen boy's accident, prompting her stepmother to berate her as well as her late father. The angered Cinderella snaps back at her, for which she is punished by having to separate lentils and ashes mixed together in a bucket. As she settles down to work, her friends, a flock of white doves, come in to separate the mixture for her. Freed of her punishment, Cinderella visits the stable to see her white horse, which she used to ride in the forest with her father as they hunted with crossbows. A lookout cries that the royal party approaches and everyone gathers to greet them, except Cinderella, who is forbidden to attend as the Stepmother wants to showcase her own less attractive daughter, Dora, since the Prince is expected to marry soon.

Cinderella uses the distraction to slip away with her horse, visit her pet owl and enjoy the wintry forest. Her ride is cut short as she happens upon the Prince and his companions, Vítek and Kamil, hunting in the forest. They spot a doe struggling in the snow, but the Prince's crossbow shot is foiled by a snowball thrown by Cinderella. They give chase and finally catch up with her, laughing at her as an impudent child. She insults the prince, escapes and mounts the prince's horse, Dapples. They chase her with renewed urgency since Dapples has a reputation of being unmanageable. To their surprise, she rides him easily before transferring to her own horse and sending Dapples back to the Prince.

The Stepmother uses the royal visit to wrangle an invitation to the ball from the King, who reluctantly offers it out of politeness. On their way to the castle, they're joined by the Prince's party. The King, annoyed by his son's youthful irresponsibility, says the Prince must get married.

The Stepmother sends Vincek the servant to town to purchase fabrics and supplies to make new dresses for her and Dora. On his way, he sees Cinderella forced to wash laundry in an icy stream. Feeling sympathetic but helpless, he promises to bring her a gift of whatever hits him on the nose. After hearing his father's plans to force him to become engaged at the ball, the Prince heads back to the woods. He sees Vincek asleep in his sled, the horses drawing it home. Using his crossbow, he mischievously shoots a bird's nest from a tree branch, which falls on Vincek's face. Vincek finds a twig with three hazelnuts in the nest and decides that will be Cinderella's gift. Cinderella likes the present although her stepmother derides it as "fit for a squirrel."

The Stepmother and Dora realize they had forgotten to get new jewellery and go to town to choose it themselves. The Stepmother punishes Cinderella for impertinence again by forcing her to separate corn kernels from lentils. Once again, the doves enter to help Cinderella. She visits her owl, wishing she had the same freedom to come and go. She wished she had a disguise so she could venture out. One hazelnut drops from the twig and magically opens to show a complete hunter's outfit within. Suitably clothed, Cinderella goes into the woods, where she sees the Prince and a large hunting party. The lead huntsman shows a large, bejeweled ring that the King promises to the first hunter to shoot down a bird of prey. The hunters, including the Prince, are unable to do so. Cinderella shoots it down, then shoots the arrow from the Prince's hand. He's impressed by the "young huntsman" and puts the ring on Cinderella's gloved hand. He asks her to do better by shooting a pine cone from the top of a tree. She does then slips away as he marvels at her marksmanship. Chasing after her, he finds her high in a tree in her own clothes, refusing to tell where the "young huntsman" went.

The Stepmother and Dora leave for the castle ball. Visiting her owl, Cinderella wishes she could go then wonders if she could get another outfit. A second hazelnut opens to reveal a lavish ball gown. Her horse is mysteriously saddled with an ornate sidesaddle. Riding to the castle, she makes her way to the ballroom, turning heads all along the way. Donning a veil, she greets the Prince, who was tired of being pursued by the female guests. He finds the veiled stranger mysterious and charming. The King and Queen are amazed at his softened manner. She refuses to accept his proposal unless he can solve a riddle, which referenced their earlier meetings. She runs out and the Prince gives chase, following her back to her walled village. The villagers first mock the handsome stranger for seeking a beautiful princess in their midst then realize who he is. He has the women try on the slipper Cinderella had lost. The Stepmother and Dora return. Seeing the Prince, they scheme to snare him, tying up Cinderella and stealing her clothing. When he asks that the disguised Dora try on the slipper, the Stepmother snatches it and they ride away in a sled. The Prince chases until the sled falls into a small pond. Seeing that it's actually Dora, he takes the slipper and returns to the village.

Cinderella visits her owl again. She's ecstatic to find that the final nut contains a wedding dress. Donning it, she rides out on her horse, surprising the village and the Prince. The slipper fits and she wants to return the King-of-the-Hunt ring, but he slips it back on her finger. She offers the riddle again and the Prince remembers his encounters with her alter egos. He proposes to Cinderella, who wordlessly accepts, with the entire village cheering for her.

Cast
Libuše Šafránková as Popelka/Aschenbrödel (Cinderella)
Pavel Trávníček as the Prince
Carola Braunbock as the Stepmother
Rolf Hoppe as the King
Karin Lesch as the Queen
Daniela Hlaváčová as Dora, Stepmother's daughter and thus Cinderella's stepsister
Vladimír Menšík as Vincek (Vinzek) the churl
Jan Libíček as the Preceptor (tutor to the Prince)
Vítězslav Jandák as Kamil, aide of the Prince
Jaroslav Drbohlav as Vítek, aide of the Prince
Míla Myslíková as the stepmother's Housekeeper
Jiří Růžička as the kitchen boy
Helena Růžičková as Princess Droběna (dressed in red at the ball; called Kleinröschen in the German)

The film was released in a Czech and a German version. The ensemble was composed of Czech and German actors all speaking their native languages. In the respective editions, they were dubbed to Czech or German.

Jana Preissová was sought for the title role but could not take it due to her pregnancy. Libuše Šafránková was hired instead.

Production
The film was originally written for warm weather, but director Václav Vorlíček suggested setting the film in winter instead and delayed filming for months.

Screenwriter František Pavlíček was blacklisted by the Czechoslovak government at the time the movie was made. He was credited under a pseudonym instead, with the Barrandov Studio head and the director keeping his identity secret.

Theodor Pištěk and Günter Schmidt designed the costumes for the film. Theodor designed for the main and memorable characters (Cinderella, the Prince, the King, the Queen, the Stepmother, the Stepsister and Princess Droběna) while Günter designed for all other ones.

Filming locations
The film was shot at the DEFA studios in Potsdam-Babelsberg (Brandenburg), Moritzburg Castle in Saxony, in the Barrandov studios in Prague, and in various places in Bohemia in what was then Czechoslovakia, including the Švihov castle in western Bohemia and the Bohemian Forest.

International history
The BBC serialized the film in three thirty-minute segments under the title Three Gifts for Cinderella in 1974, adding English-language narration rather than dubbing the dialog. Another English dub was made in the United States and the film was edited down to an hour, to be shown on the CBS Children's Film Festival miniseries, three times in 1974 through 1976. The American dub was also shown in Canada on CBC TV (CBHT Halifax / CBIT Sydney / CBCT Charlottetown) in the Maritimes on November 18, 1978 and March 10, 1979.

The film has become a holiday classic in several European countries. It is shown on TV around Christmas time every year in the Czech Republic, Slovakia, Germany, Austria, Switzerland, Spain, Norway, sometimes in Sweden, Ukraine and Russia. In some countries, there are multiple broadcasts during December. This film's status has been likened to that held by Frank Capra's 1946 It's a Wonderful Life in the United States as a holiday staple.

This movie was shown in Japan. In 1977, it was premiered in Catalonia with Catalan dubbing. It was the first time that a product oriented to children was translated into that language.

Soundtrack
The soundtrack was composed by Karel Svoboda. The love theme, "Kdepak ty ptáčku hnízdo máš" ("Where Is Your Nest, Little Bird?"), was sung by Czech pop singer Karel Gott.

Digital restoration

With the financial and technical support from Norway and its authorities, the Czech Film Archive and the National Library in Mo i Rana, the film Tři oříšky pro Popelku was digitized, restored, and got modern image quality. The project was financed through the EEA and Norway Grants which represent Norway's contribution to social and economic cohesion in the European Economic Area (EEA). Norway has granted just under 7.5 million NOK for efforts to digitize ten older Czech films. The digitization was completed by December 2015.

Home video releases
Czech, Norwegian and German DVDs are available. A region-free DVD with monophonic Czech audio track was released in the United Kingdom by Second Run in December 2016.

A Blu-ray edition with stereo Czech audio was also released in December 2016.

Remake
Tre nøtter til Askepott, a Norwegian remake of the movie, was released on November 12, 2021, starring Astrid S and Cengiz Al in the two lead roles and featuring Kristofer Hivju.

References

External links

 Fan page

 Filming locations (in Czech)
 Video from the digital restoration process

1973 films
1970s fantasy films
Czech children's films
Czech independent films
East German films
1970s Czech-language films
Films based on Cinderella
Films based on works by Božena Němcová
Films directed by Václav Vorlíček
Films set in the Czech Republic
Czech fantasy films
German multilingual films
Czech comedy films
Czechoslovak multilingual films
1973 multilingual films
Czechoslovakia–East Germany relations
Cross-dressing in film
Films based on Charles Perrault's Cinderella


text:
Das Landschaftsschutzgebiet Naturpark Eggegebirge und Teutoburger Wald  mit 11798,26 ha Flächengröße bei Ausweisung liegt im Kreis Paderborn. Das Landschaftsschutzgebiet (LSG) wurde am 27. November 1972 vom Regierungspräsidenten im Regierungsbezirk Detmold ausgewiesen. Das Landschaftsschutzgebiet wurde 1972 mit einer Befristung bis zum 30. September 1992 ausgewiesen. Laut Gesetz zum Schutz der Natur in Nordrhein-Westfalen (Landesnaturschutzgesetz – LNatSchG NRW) vom 21. Juli 2000 § 79 Überleitung bestehender Verordnungen, besteht das LSG aber weiterhin bis zum Inkrafttreten eines Landschaftsplans oder einer anderen ordnungsbehördlichen Verordnung.

Beschreibung
Das LSG umfasste bei Ausweisung weite Flächen von Wald und Offenland im Naturpark Teutoburger Wald/Eggegebirge. In den später beschlossenen Landschaftsplänen im Gebiet des Naturparks wurden große Gebiete des LSG zu anderen Schutzgebieten umgewidmet. 2020 umfasste das LSG noch sechs Teilflächen. Es fehlt jeder Hinweis auf die Flächengröße im Jahr 2020. Eine kleine Teilfläche mit Grünland liegt östlich von Schlangen (Gemeinde). Vier Teilflächen, davon zwei Großflächen liegen um Altenbeken, Buke (Altenbeken) und Schwaney, wobei westlich hauptsächlich Offenland mit Grünland und Äckern liegt und östlich hauptsächlich Wald. Die sechste Teilfläche liegt südlich von Dalheim (Lichtenau). Sie besteht hauptsächlich aus Acker. Auch ein Bauernhof, eine Ostwiese und Fichtenwald liegt in ihr. Sie grenzt westlich an die L 817 und südlich an die A 44.

Die Verordnung des LSG verbietet die Aufforstung landwirtschaftlich nutzbarer Flächen mit Ausnahme der Ödländereien und die gänzliche oder teilweise Beseitigung oder Beschädigung von Hecken, Feld- oder Ufergehölzen in der freien Landschaft. Erlaubt aber gleichzeitig die Aufforstung landwirtschaftlich nutzbarer Flächen oder die gänzliche oder teilweise Beseitigung von Hecken, Feld- oder Ufergehölze, wenn dies für die Bewirtschaftung der Grundstücke erforderlich ist.

Siehe auch
 Liste der Landschaftsschutzgebiete im Kreis Paderborn

Literatur
 Regierungsbezirk Detmold: Verordnung zum Schutz von Landschaftsteilen im Gebiet der Kreise Bielefeld, Büren, Detmold, Halle, Höxter, Lemgo, Paderborn, Warburg und der Stadt Bielefeld (Naturparkbereiche des Eggegebirges und Teutoburger Waldes) Vom 27. November 1972, Amtsblatt für den Regierungsbezirk Detmold, 157 Jahrg. Ausgegeben in Detmold am 4. Dezember 1972 Nr. 49

Weblinks

Einzelnachweise

Naturpark Eggegebirge und Teutoburger Wald


text:
Максим Васильович Скуртул (, місто Ананьїв Херсонської губернії, тепер Подільського району Одеської області — ) — молдавський радянський державний і комуністичний діяч, секретар ЦК КП Молдавії, заступник голови Ради міністрів Молдавської РСР. Депутат Верховної Ради Молдавської РСР 1—11-го скликань. Депутат Верховної ради СРСР 4-го скликання.

Життєпис
Народився в бідній селянській родині. У 1930—1934 роках — учень технікуму механізації та електрифікації сільського господарства.

У 1934 році працював дільничним механіком Ананьївської машинно-тракторної станції (МТС) Молдавської АРСР.

З листопада 1934 по 1936 рік служив у Червоній армії.

У 1936—1939 роках — старший механік Балтської машинно-тракторної станції (МТС) Молдавської АРСР.

Член ВКП(б) з 1939 року.

У 1939—1940 роках — 1-й секретар Балтського районного комітету ЛКСМ України; секретар Молдавського обласного комітету ЛКСМ України із кадрів.

У 1940—1941 роках — 2-й секретар ЦК ЛКСМ Молдавії.

З липня 1941 по березень 1944 року — в Червоній армії, учасник німецько-радянської війни. Служив на політичній роботі в 49-й танковій бригаді 22-ї армії, був старшим інструктором із організаційно-партійної роботи та заступником політичного відділу 242-ї танкової бригади 31-го танкового корпусу 1-ї танкової армії. Воював на Брянському, Калінінському та Воронезькому фронтах.

У 1944—1945 роках — 2-й секретар ЦК ЛКСМ Молдавії.

У 1945—1948 роках — секретар Президії Верховної ради Молдавської РСР.

У 1948—1951 роках — слухач Вищої партійної школи при ЦК КП ВКП(б).

21 жовтня 1951 — серпень 1953 року — заступник голови Ради міністрів Молдавської РСР.

13 червня 1953 — 29 травня 1961 року — секретар ЦК КП Молдавії.

24 березня 1961 — 30 березня 1962 року — міністр заготівель Молдавської РСР.

У липні 1962 — 1979 року — голова правління Молдавської республіканської спілки споживчих товариств.

У 1979 — після 1986 року — директор Музею історії Комуністичної партії Молдови.

Подальша доля невідома.

Звання
 гвардії майор
 підполковник

Нагороди
 орден Леніна
 орден Жовтневої Революції
 два ордени Вітчизняної війни ІІ ст. (24.10.1943, 6.04.1985)
 три ордени Трудового Червоного Прапора
 орден Дружби народів (1981)
 медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»
 медалі

Джерела
 Депутаты Верховного Совета Молдавской ССР 11-го созыва. Кишинев, 1985
 Скуртул Максим Васильевич

Члени КПРС
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 1-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 2-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 3-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 4-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 5-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 6-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 7-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 8-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 9-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 10-го скликання
Депутати Верховної Ради Молдавської РСР 11-го скликання
Депутати Верховної Ради СРСР 4-го скликання
Секретарі ЦК КП Молдавії
Народні комісари і міністри Молдавської РСР


text:
The 2012 Campeonato Nacional Clausura Petrobras was the 91st season of the Chilean Primera División. The champions was Huachipato which won its 2nd league title, 38 years after winning their first one.

Regular season

Standings

Results

Playoff stage

Quarterfinals

Colo-Colo won 6–5 on aggregate.

Unión Española won 4–1 on aggregate.

Huachipato won 3–2 on aggregate.

Rangers won 2–0 on aggregate.

Semifinals

Unión Española won 5–1 on aggregate.

Huachipato won 2–1 on aggregate.

Finals

4–4 on aggregate. Huachipato won 3–2 on penalties.

Aggregate table

Relegation/promotion playoffs

Everton won 4–1 on aggregate and is promoted to Primera División. Universidad de Concepción is relegated to Primera B.

Cobresal won 4–3 on aggregate and therefore both clubs remain in their respective leagues.

References

External links
ANFP
2012 Torneo Clausura at Soccerway
Season regulations

Primera División de Chile seasons
Chile
Prim


text:
de Namur, dit le Riche, né vers 1324, mort à Namur le , fut marquis de Namur de 1337 à 1391. Il était le cinquième fils de , marquis de Namur, et de Marie d'Artois.

Biographie
Il avait treize ans à la mort de son frère Philippe, et participa avec ardeur aux combats de la guerre de Cent Ans, du côté anglais. Avec la fortune de sa mère, puis celle de sa seconde femme, il acquit des fiefs et territoires pour agrandir le marquisat de Namur. Malgré ses engagements militaires, la région de Namur connut pendant son règne un paix qui ne fut troublée qu'en 1351, à l'occasion d'une révolte des tisserands. Il favorisa le développement de l'industrie minière et de la forgerie et modernisa la législation dans le but de favoriser le commerce. Le , il obtint de l'empereur  que Namur soit directement vassal de l'Empire, et non plus du Hainaut.

Mariages et enfants
Il épousa en premières noces avant le  Jeanne de Beaumont (1323 † 1350), comtesse de Soissons, fille de Jean de Beaumont, seigneur de Beaumont, et de Marguerite de Nesles, comtesse de Soissons. Excepté une fille morte en bas âge, ils n'eurent pas d'autre enfant.

Veuf, il se remaria en secondes noces en mars 1352 à Catherine de Savoie († 1388), fille de , baron de Vaud, et d'Isabelle de Châlon. Ils eurent :
  (1355 † 1418), marquis de Namur
  († 1429), marquis de Namur
 Marie de Namur († 1412), mariée en 1370 Guy de Chatillon († 1397), comte de Soissons et de Blois, puis en 1405, à Pierre de Brabant, dit Clignet, seigneur de Landreville, amiral de France († 1428).
Il laissa plusieurs fils illégitimes.

Source

Notes et références

Naissance en 1324
Décès en 1391
Maison de Dampierre
Guillaume 01


text:
Indole-3-pyruvate monooxygenase (, YUC2 (gene), spi1 (gene)) is an enzyme with systematic name indole-3-pyruvate,NADPH:oxygen oxidoreductase (1-hydroxylating, decarboxylating). This enzyme catalyses the following chemical reaction

 (indol-3-yl)pyruvate + NADPH + H+ + O2  (indol-3-yl)acetate + NADP+ + H2O + CO2

Indole-3-pyruvate monooxygenase is a plant enzyme.

References

External links

EC 1.14.13


text:
Mpho Mabogo (born 28 July 1980) is a Botswana footballer. He currently plays for Centre Chiefs in the Mascom Premier League.

External links

1980 births
Living people
Botswana footballers
Mochudi Centre Chiefs SC players
Botswana international footballers
Botswana Defence Force XI F.C. players
Association football forwards


text:
AC72 – klasa jachtów stworzona na potrzeby 34' Regat o Puchar Ameryki. Dwukadłubowa jednostka, napędzana sztywnym płatem – skrzydłem. Klasyczne miecze zastąpiono hydropłetwą, pozwalającą wznieść kadłuby nad taflę wody by zminimalizować tarcie.

Kontekst
W latach 1992 – 2007 Regaty o Puchar Ameryki rozgrywane były na jednostkach IACC. Pojawiły się sugestie, że formuła regat oparta o tę klasę już się wyczerpała. Zaproponowano stworzenie nowej klasy – większych i bardziej zaawansowanych łodzi. Klasa ta miała nosić nazwę AC90 a jej debiut planowano na 33' Puchar Ameryki. Batalie sądowe prowadzone przez pretendentów wymusiły odsunięcie w czasie wprowadzenia jednostek AC90, a porażka obrońców pucharu w 2010 roku ostatecznie przypieczętowała rezygnację z tej klasy.
Decyzją komitetu organizacyjnego 34' Regaty o Puchar Ameryki miały się odbyć z wykorzystaniem jednostek klasy AC72.

Specyfikacja
Zdefiniowane parametry jednostek:
 ilość kadłubów 2 – katamaran
 długość 86 stóp (ok. 26,2 m.)
 długość linii wodnej jachtu 72,2 stóp (ok. 22 m.)
 szerokość ok. 45,9 stóp (ok. 14 m.)
 zanurzenie do 4,4 m.
 waga 5,9 tony
 napędzane sztywnym płatem – żagiel-skrzydło o powierzchni 260 m. kw.
 wyporność 7 ton
 prędkość maksymalna 45 węzłów
 liczba członków załogi 11 osób

Ideą przyświecająca stworzenie tej klasy było uatrakcyjnienie wyścigów. Nowe jednostki miały żeglować przy wietrze od 5 do 35 węzłów i już przy 18 osiągać prędkość 40 węzłów.

Zbudowane jednostki AC72

Incydenty
Już na etapie projektowania jednostek pojawiały się informacje, że nowa klasa będzie wyzwaniem samym w sobie, a jej opanowanie przez załogę będzie kluczem do sukcesu w regatach. Sama wiedza nie wystarczyła żeby ustrzec się przed wypadkami:
 17 października 2012 jednostka Team'u Oracle w trakcie manewru odpadania zanurkowała dziobami pod wodę co zakończyło się wywrotką (ang. capsize). W jej wyniku kompletnie zniszczony został sztywny płat (skrzydło) wart ok. 2 mln euro.
 9 maja 2013 roku tragiczna w skutkach wywrotka jednostki Artemis, w wyniku której śmierć poniósł Andrew "Bart" Simpson.

Nie uniknięto także przygód w trakcie regat:
 w pierwszym wyścigu katamaran Emirates Team New Zealand częściowo nurkuje pod wodę gubiąc dwóch członków załogi. Uszkodzeniu ulegają niektóre elementy wyposażenia jednostki.
 w ósmym wyścigu załoga katamaranu Emirates Team New Zealand traci nad nim panowanie. Odzyskanie kontroli chroni AC72 przed wywrotką, jednak straconego czasu i tym samym dystansu nie udaje się już w tym biegu odrobić.
 w osiemnastym wyścigu katamaran Oracle Team Racing częściowo nurkuje pod wodę, drobna strata czasowa to jedyna konsekwencja incydentu.

Przypisy

Typy i klasy jachtów


text:
Nepenthes cabanae — вид квіткових рослин родини непентесових (Nepenthaceae). Описаний у 2019 році.

Назва
Вид названий на честь доктора Венеріона Кабана, який організував наукову експедицію, під час якої його відкрито.

Поширення
Ендемік Філіппін. Росте лише на схилах гори Малімуму на острові Мінданао.

Примітки

cabanae
Рослини, описані 2019
Ендемічна флора Філіппін


text:
Anableps is een geslacht van straalvinnige vissen uit de familie van vierogen (Anablepidae).

Soorten
 Anableps anableps (Linnaeus, 1758) (Vieroogvis)
 Anableps dowei Gill, 1861
 Anableps microlepis Müller and Troschel, 1844

Vierogen


text:
Per Olof Theophil Petersson, född 13 oktober 1869 i Söderåkra församling, Kalmar län, död 1 september 1912 i Stockholm, var en svensk tidningsman.

Petersson blev student i Lund 1888, var medarbetare i tidningen Nya Lund 1892–1893, redaktör för tidningen Södra Skåne 1893–1894, redaktionssekreterare i Gefleborgs Läns Tidning 1894 samt redaktör för och utgivare av Gefle Dagblad 1895–1896. Han var medarbetare i Oskarshamns-Posten 1899–1900, i Smålandsposten 1901, i Helsingborgs-Posten Skåne-Halland 1902–1903 och i Svenska Dagbladet 1903–1905, redaktör och utgivare av Skånes Nyheter 1905–1908 och slutligen redaktör för Sydsvenska Dagbladet Snällpostens Stockholmsavdelning från 1908.

Källor

Noter

Svenska redaktörer
Födda 1869
Avlidna 1912
Män
Svenska journalister under 1800-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Söderåkra socken


text:
Nagroda literacka dziennika Aftonbladet (szw. Aftonbladets litteraturpris) – szwedzka nagroda literacka, przyznawana co roku od 1957 roku. Nagroda wręczana jest ,,wyłącznie w oparciu o wartość artystyczną szwedzkiemu pisarzowi, który znajduje się w fazie twórczego rozwoju'', a kwota nagrody w 2014 roku wynosiła 50 000 SEK.

Laureaci

Przypisy

Szwedzkie nagrody literackie


text:
Monachella is een monotypisch geslacht van zangvogels uit de familie Australische vliegenvangers (Petroicidae). De enige soort:
Monachella muelleriana  – bergbeekvliegenvanger

Australische vliegenvangers


text:
Struve 1341 è una stella binaria che si trova a 190 anni luce di distanza dalla Terra, nella costellazione dell'Orsa Maggiore. Le stelle che compongono il sistema, e che orbitano una intorno all'altra a una distanza media di 1.200 unità astronomiche, sono più comunemente chiamate con le denominazioni del catalogo Henry Draper: Struve 1341 A è chiamata HD 80607, e Struve 1341 B HD 80606. Un pianeta extrasolare è stato scoperto nel 2001 orbitare attorno a HD 80606 in un'orbita estremamente eccentrica.

Caratteristiche del sistema
Le due stelle che compongono il sistema sono nane gialle di classe G5 con caratteristiche simili a quelle del Sole. Hanno una massa paragonabile e sono solo un po' più fredde, con una temperatura superficiale attorno ai 5530 K per entrambe le stelle, che sembrano anche essere sensibilmente più ricche in metalli rispetto al Sole.

Sistema planetario

Il pianeta, che orbita attorno alla componente B del sistema, HD 80606 b, è un pianeta supergioviano che varia enormemente la sua distanza dalla stella, da un minimo di 0,03 fino a 0,85 UA. Su basi statistiche, si pensa che questo sia dovuto alla forte inclinazione orbitale del pianeta rispetto al piano dell'orbita delle due stelle, dovuto a quello che viene definito il meccanismo di Kozai. La temperatura superficiale del pianeta varia da 250 K (circa -20 °C) ai 1500 K (circa 1200 °C) nel suo passaggio dall'apoastro al periastro.

Prospetto
Segue un prospetto con i principali dati del pianeta orbitante attorno a Struve 1341 B.

Note

Voci correlate
HD 20781
HD 20782

Collegamenti esterni
HD 80607 -- Star in double system SIMBAD
HD 80606 -- Star in double system SIMBAD

Stelle binarie
Nane gialle
Stelle di classe spettrale G
Stelle con pianeti extrasolari


text:
Nadan Albaneže, hrvatski šahist. Jedan od znamenitih šahista u Hrvatskoj u Kraljevini Jugoslaviji i znamenitih imena hrvatskog šaha. U šahu je veliki trag ostavio u Varaždinu kao ljubitelj šaha i organizator, dok kao igrač nije toliko značajan. Doprvak Varaždina 1953. godine iza Josipa Kovačića. Nosio čin majora JNA. Nadan Albaneže se spominje i kao tenisač, član ISSK Maribora.

Izvori

Hrvatski šahisti
Šport u Varaždinu


text:
Okręg wyborczy Doncaster powstał w 1885 r. i wysyłał do brytyjskiej Izby Gmin jednego deputowanego. Okręg obejmował miasto Doncaster. Został zlikwidowany w 1983 r.

Deputowani do brytyjskiej Izby Gmin z okręgu Doncaster
 1885–1888: Walter Shirley, Partia Liberalna
 1888–1892: William Wentworth-Fitzwilliam, Liberalni Unioniści
 1892–1895: Charles Fleming, Partia Liberalna
 1895–1906: Frederick Fison, Partia Konserwatywna
 1906–1918: Charles Nicholson, Partia Liberalna
 1918–1922: Reginald Nicholson, Partia Liberalna
 1922–1931: Wilfred Paling, Partia Pracy
 1931–1935: Hugh Molson, Partia Konserwatywna
 1935–1938: Alfred Short, Partia Pracy
 1938–1941: John Morgan, Partia Pracy
 1941–1950: Evelyn Walkden, Partia Pracy
 1950–1951: Ray Gunter, Partia Pracy
 1951–1964: Anthony Barber, Partia Konserwatywna
 1964–1983: Harold Walker, Partia Pracy

Doncaster


text:
Sir Charles Turner, 1st Baronet (11 November 1727 – 26 October 1783) was a British politician and Lord Mayor of York.

Early life
Turner was the son and heir of Jane (née Bathurst) Turner and William Turner, of Kirkleatham, in present-day Redcar and Cleveland, England. His father was the second son of Charles Turner and his mother was the daughter of Charles Bathurst, Esq. of York. Along with his aunts, Mary (née Bathurst) Sleigh and Frances (née Bathurst) Forster, his mother was the heiress of her brother, Charles Bathurst, Esq. of Skutterskelfe Hall and Arkendale.

He was educated at Beverley Grammar School, and admitted to the Inner Temple in 1744; he also entered Trinity College, Cambridge in 1745.

Career
He was High Sheriff of Yorkshire for 1759 to 1760. From 21 March 1768 to 17 November 1783, he was Member of Parliament for York. He was Lord Mayor of York for 1772.

Turner was created Baronet, 8 May 1782.

Personal life
He married twice: firstly to Elizabeth Wombwell, a daughter of William Wombwell, Esq. of Wombwell. After her death, he married, secondly, to Mary Shuttleworth, a daughter of James Shuttleworth, Esq. of Forcett, in 1771. Together, they were the parents of one son and two daughters, including:

 Sir Charles Turner, 2nd Baronet (1773–1810), who married Teresa Gleadowe-Newcomen, the daughter of Sir William Gleadowe-Newcomen, 1st Baronet and Charlotte Gleadowe-Newcomen, 1st Viscountess Newcomen.
 Mary Turner (d. 1815), who married Richard Oliver Gascoigne, of Parlington Hall.
 Elizabeth Turner, who married Col. Campbell, and were the parents of one daughter, Thomasina Campbell.

He lived at Kirkleatham Hall, and was 57 when he died on 26 October 1783. His son Charles inherited his baronetcy and the Kirkleatham estate. His widow remarried Sir Thomas Gascoigne, 8th Baronet of Parlington Hall, Aberford and their daughter Mary inherited the Gascoigne's Parlington estate. After his sons death at age 37 in 1810, the baronetcy became extinct.

Descendants
Through his daughter Mary, he was grandfather of four, including Thomas Oliver-Gascoigne (1806–1842) and Richard Silver Oliver-Gascoigne (1808–1842), who both died unmarried. The Gascoigne estates were, therefore, inherited by his two granddaughters: Mary Isabella Oliver-Gascoigne (1810–1891), who was married Col. Hon. Frederick Charles Trench in 1850 (parents of Col. F. R. T. Trench-Gascoigne) and Elizabeth Oliver-Gascoigne (1812–1893), who married Frederick Mason Trench, 2nd Baron Ashtown in 1852.

References

External links

 Sir Charles Turner, 1st Bt (1726-1783), Lord Mayor of York and politician; MP for York at the National Portrait Gallery, London

1727 births
1783 deaths
Alumni of Trinity College, Cambridge
Members of the Inner Temple
Turner baronets
Members of the Parliament of Great Britain for English constituencies
British MPs 1768–1774
British MPs 1774–1780
British MPs 1780–1784
High Sheriffs of Yorkshire
Lord Mayors of York


text:
Ogólnopolska Młodzieżowa Organizacja Samoobrony Rzeczypospolitej Polskiej (OMOS RP) – młodzieżówka partii Samoobrona Rzeczpospolitej Polskiej.

OMOS RP została utworzona w 2002. Do zadań organizacji należało gromadzenie młodych osób związanych z Samoobroną RP. Od 2002 do 2006 opiekunem OMOS RP był poseł Stanisław Łyżwiński.

Zgodnie ze statutem organizacji Honorowym Przewodniczącym był Andrzej Lepper.

Przewodniczący OMOS RP:
 2002–2005: Maja Janowska (radna sejmiku wielkopolskiego)
 2005: Grzegorz Skwierczyński, (poseł na sejm V kadencji)

W 2005 OMOS RP liczyła ok.  członków. Po 2005 aktywność OMOS RP zaczęła słabnąć, a następnie organizacja zaprzestała działalności.

Przypisy

Bibliografia

Młodzieżowe organizacje polityczne III Rzeczypospolitej
Samoobrona Rzeczpospolitej Polskiej


text:
Межкорейский саммит 2007 года (2—4 октября 2007 года) — второй Межкорейский саммит с пересечением военной демаркационной линии в октябре 2007 года.

Место встречи
Саммит прошел в городе Пхеньян, КНДР.

Значение саммита
На встрече 2007 года Республикой Кореей и КНДР было начато всестороннее обсуждение вопросов, связанных с военной сферой и режимом прочного мира, чего не удалось достичь ранее. Лидеры двух стран подтвердили волю к миру на Корейском полуострове и денуклеаризации, для достижения чего договорились прилагать совместные усилия. Стороны сошлись во мнении, что совместное процветание народа и мир и процветание в Северо-Восточной Азии возможны только при установлении мира на Корейском полуострове.

То, что президент РК Но Му Хён пешком пересек военную демаркационную линию впервые после разделения страны, также имеет важное историческое значение. Это свидетельствует о желании преодолеть полувековой барьер разделения и конфронтации Юга и Севера и добиться мира и процветания.

Декларация
На встрече на высшем уровне лидеры Юга и Севера сошлись во мнении о необходимости положить конец нестабильному состоянию перемирия и перейти к режиму прочного мира, а также договорились сотрудничать в вопросах, касающихся объявления Корейской войны оконченной, путем проведения трех- или четырехсторонних переговоров с участием глав непосредственно заинтересованных стран на территории Корейского полуострова. Кроме того, была достигнута договоренность о проведении совместных проектов в политической, военной, экономической, социально-культурной и др. сферах. Лидеры Юга и Севера приняли Декларацию во имя развития межкорейских отношений, мира и процветания (Декларацию от 4 октября), содержащую данные договоренности.

1. Мир на Корейском полуострове:
 Проведение трех- или четырехсторонних переговоров с целью окончания Корейской войны;
 Реализация Совместного заявления от 19 сентября по северокорейской ядерной проблеме и Соглашения от 13 февраля;
 Определение зоны совместного рыболовства и мирной акватории в Желтом море;
 Проведение встречи на уровне министров обороны Юга и Севера.

2. Совместное процветание Юга и Севера:
 Создание «Особой зоны мира и сотрудничества в Желтом море»;
 Совместное использование устья реки Ханган;
 Строительство совместного судостроительного комплекса в городах Анбён и Нампхо;
 Разрешение 3-х вопросов Кэсонского индустриального комплекса, таких как движение поездов, связь и таможенный контроль;
 Договоренность о грузовых перевозках по железной дороге на участке Мунсан-Донбон линии Кёнисон.

3. Примирение и объединение:
 Проведение обсуждений между лидерами Юга и Севера на постоянной основе;
 Проведение 1-й встречи на уровне премьер-министров Юга и Севера;
 Активизация обмена видеописьмами разделенных семей и регулярных встреч;
 Организация туристического маршрута к горе Пэктусан и прямого воздушного сообщения между Сеулом и Пэктусаном;
 Прибытие совместной группы болельщиков Юга и Севера на Олимпийские игры в Пекине по железнодорожной линии Кёнисон.

См. также
Межкорейский саммит 2000 года.

Саммит КНДР — США 2018 год.

Примечания

2007 год в Корее
Ким Чен Ир
Октябрь 2007 года
2007 год в политике
События 2 октября
Межкорейские саммиты


text:
Golgi-associated PDZ and coiled-coil motif-containing protein is a protein that in humans is encoded by the GOPC gene.

PIST is a PDZ domain-containing Golgi protein. PDZ domains contain approximately 90 amino acids and bind the extreme C terminus of proteins in a sequence-specific manner.[supplied by OMIM]

Interactions
GOPC has been shown to interact with GRID2, BECN1, RHOQ, ACCN3, Cystic fibrosis transmembrane conductance regulator and CSPG5.

References

Further reading


text:
Легова латинизација је начин транскрипције за мандарински кинески језик. Први је почео да га користи синолог из 19. века Џејмс Лег. Ову латинизацију је заменила Вејд-Џајлсова, која је и сама углавном замењена пинјином. Легова латинизација се још увек може наћи у Леговом широко доступном преводу Ји Ђинга, те у неким изводним радовима као што је Алистер Кроулијева верзија Ји Ђинга.

Легова латинизација користи следеће сугласнике:

И користи следеће самогласнике:

Самогласници такође постоје са разним двоструким самогласницима, укључујући:

Карактеристике Легове латинизације укључују:
 Коришћење слова "" да назначи аспирацију (тако да што се пише у пинјину као "" и Вејд-Џајлсу као "", у Леговом систему се пише ""),
 Коришћење ћирилчно/фрактурно слово "" које се разликује од ""
 Коришћење укошених сугласника који се разликују од њихових нормалних облика.

Упоређивање речи у Леговој латинизацији са истим речима у Вејд-Џајлсовом систему показује да су разлике често мале али не-систематске, тако да је тешка директна корелација латинизација.

Спољашње везе
  Лег транскрипција хексаграмским именима у Ји Ђингу–уз облицима Вејд-Џајлса и пинјина

Кинеска латинизација
Ји Ђинг


text:
Radics Georgina, művésznevén Radics Gigi (Endrefalva, 1996. augusztus 17. –) magyar énekesnő, aki először 2008-ban a Megasztár 4-ben tűnt fel, ahol a legjobb 200-ig jutott, majd 2011-ben a Megasztár 5-ben a legjobb 24-ből esett ki, végül 2012-ben Megasztár 6 győztese lett. 2017-ben a magyar X-Faktor legfiatalabb mentora lett 21 évesen. Részt vett az Eurovíziós Dalfesztiválok magyarországi előválogatóiban 2013-ban, 2014-ben és 2017-ben, valamint A Dal 2021 tehetésgkutató műsor döntőse volt.

Életpályája
Radics Gigi tehetségét apukája ismerte fel, amikor Gigi hatéves volt. Nyolcévesen zenekart szervezett neki, amellyel ingyen járták az országot, és különböző fellépésekkel próbáltak Giginek hírnevet szerezni. Tízéves korában az akkori menedzsere klipet készített Gigiről, Suli után címmel, ez lett első saját dala, amely még nem szerzett neki országos hírnevet, ahogy tervezték. Gigi kiskora óta elismert énekesnő szeretett volna lenni.

Az énekesnő 2011 februárjában Most miért félsz címmel kislemezt és videóklipet jelentetett meg, majd 2011 őszén jelentkezett a tehetségkutató következő szériájába. (Bár előtte már a Megasztár 4-ben is feltűnt, ott a legjobb 200-ig jutott 2008-ban.) A Megasztár 6 döntői során végig őt tartották a legesélyesebbnek a győzelemre, majd a május 25-i fináléban hatalmas szavazati fölénnyel győzedelmeskedett Szakos Andrea felett. A döntőben az eddigi győztesek és az amerikai sztár, Flo Rida is fellépett vele. Ezzel is egy álma vált valóra.

Radics Gigire Michael Jackson producere, Quincy Jones is felfigyelt, majd a világhírű Montreux-i Jazz Festival-ra meghívta énekelni, ahol olyan neves előadók is megfordultak mint pl. Bobby McFerrin. A világhírű producer a világ 5 legjobb hangja közé sorolta Gigit. 2012 nyarán Los Angelesben vették fel első stúdióalbumának, a Vadonatúj Érzésnek több dalát, és többek között itt forgatták albumvezető dalának videóklipjét, a Daydream-et is. Mindez Kelemen Huba magyar származású, amerikai lakos zeneszerző meghívására történt, aki Pascal Guyon és Jack David Elliot oldalán írta meg Gigi néhány új dalát, de van az albumon magyar zeneszerzőtől származó dal is, mint a Jánosi, vagy Malek Miklós által írt dalok.

2013. január 10-én az MTV beválasztotta Úgy fáj című dalát a 2013-as Eurovíziós Dalfesztivál magyarországi előválogatójába, azonban végül nem ő képviselhette Magyarországot Malmőben. A Megasztár 6 óta több külföldi felkérése volt, így a 2013. augusztus 8-án megrendezett Milánói Szimfonikus Zenekar cseh karmestere is meghívta rock dalokat énekelni. Fellépett Ukrajnában, és Szlovákiában is. Ezt követően Magyarország legnagyobb fesztiváljain lépett fel, többek között az EFOTT nyitó napján is, ahol duettet énekelhetett a Kossuth-díjas Kovács Katival.

2014-ben az énekesnő ismét bekerült az M1 A Dal 2014 eurovíziós nemzeti dalválasztó show elődöntőjébe, ezúttal Catch Me című dalával.

2015-ben az István a Király legújabb verziójában ő alakíthatta Koppány lányát Feke Pál és Varga Miklós oldalán.

A 2016-os év végén megjelent a Végtelen hajó című dala, melynek angol nyelvű verziójával – See It Through – bejutott a Duna eurovíziós nemzeti dalválasztó show válogatójába.

2017. július 14-én Takács Nikolassal együtt énekelték a FINA hivatalos szurkolói dalát Benned a győztes címmel a 2017-es úszó-világbajnokság megnyitó ünnepségén.

2017-ben és 2018-ban az X-Faktor női mentora volt.

2019-ben szerepelt a megújult Life TV karácsonyi műsorában, a Varázslatos Life Karácsonyban.

Díjai, elismerései

Fonogram díj

BRAVO OTTO díj

VIVA Comet

Diszkográfia

Szólólemezek

Slágerlistás dalok / Kislemezek

Képgaléria

Jegyzetek

Források

További információk
 Radics Gigi: Vadonatúj érzés YouTube (3:41)

1996-ban született személyek
Magyar énekesek
Magyar könnyűzenei előadók
Megasztár-versenyzők
Magyar nők
Magyar cigányok
Élő személyek


text:
La Copa de los Balcanes de clubes es una extinta competición internacional amistosa de clubes disputada por equipos de Albania, Bulgaria, Grecia, Rumania, Turquía y Yugoslavia entre 1960 y 1994.

Tiene en la Copa de los Balcanes de selecciones a su predecesora, y pese a contar con una gran aceptación en sus primeros años, no alcanzaría el prestigio y reconocimiento de su predecesora.

Palmarés

Para clubes de Segunda División

Notas

Referencias

Campeonatos internacionales de fútbol desaparecidos entre clubes
Campeonatos de fútbol entre clubes de Europa


text:
Татаринское сельское поселение — муниципальное образование в Каменском районе Воронежской области.

Административный центр — село Татарино.

География
Татаринское сельское поселение расположено в юго-западной части Каменского района.

Административное деление
Состав поселения:
 село Татарино.

Примечания

Муниципальные образования Каменского района Воронежской области
Сельские поселения Воронежской области


text:
Althaara is a 1964 Indian Malayalam-language film, directed and produced by P. Subramaniam. The film stars Prem Nazir, Sheela, Adoor Bhasi and K. S. Gopinath. The film had musical score by M. B. Sreenivasan.

Cast

 Prem Nazir
 Sheela
 Adoor Bhasi
 K. S. Gopinath
 Joseph Chacko
 Kanchana (old)
 Kottarakkara Sreedharan Nair
 Mary
 N. S. Ittan
 Paravoor Bharathan
 S. P. Pillai
 K. V. Shanthi

Soundtrack
The music was composed by M. B. Sreenivasan and the lyrics were written by Thirunayinaarkurichi Madhavan Nair.

References

External links

1964 films
1960s Malayalam-language films
Films directed by P. Subramaniam


text:
David Madden is an American media executive.

Madden graduated from Harvard University in 1976. He took part in theater at university, and was an aspiring novelist, but at age 23 his novel was rejected by publishers. He dropped out of the University of California, Los Angeles shortly before attaining a master's degree in English Literature, and started in the film industry.

Madden was one half of the Cort/Madden Company with Robert W. Cort. Among their production credits was 2004's HBO television film Something the Lord Made, which won the Primetime Emmy Award for Outstanding Television Movie. He also had executive roles at Interscope Communications, which he had joined in 1987, Paramount Pictures and 20th Century Fox.

Madden became president of Fox Television Studios in 2010 and signed a new contract in April 2014. He helped develop shows like The Shield and The Americans. In August 2014, he became president of Fox Entertainment Group.

In August 2017, Madden left Fox and was succeeded by Michael Thorn, moving on in the following month to be head of original programming for AMC Networks' AMC, Sundance TV and AMC Studios. He left two years later when network president Sarah Barnett folded the studios into AMC Entertainment.

In February 2020, Madden was hired as president of Greg Berlanti's Berlanti Productions.

References

External links

American business executives
Presidents of Fox Broadcasting Company Entertainment
Living people
Harvard University alumni
American film producers
Year of birth missing (living people)


text:
KHW steht für:
 Katowicki Holding Węglowy
 Kinderhilfswerk
 Klinik Hohe Warte
 KunstHausWien
 VEB Klingenthaler Harmonikawerke

khw steht für:
 Khowar (ISO-639-3-Code), dardische Sprache

KHW


text:
Havsstrandlöpare (Bembidion cruciatum) är en skalbaggsart som beskrevs av Pierre François Marie Auguste Dejean 1831. Havsstrandlöpare ingår i släktet Bembidion, och familjen jordlöpare. Enligt den finländska rödlistan är arten akut hotad i Finland. Enligt den svenska rödlistan är arten starkt hotad i Sverige. Arten förekommer i Götaland samt tillfälligtvis även på Gotland. Artens livsmiljö är sandstränder vid Östersjön.

Källor

Externa länkar

 Artfaktablad för Bembidion cruciatum

Jordlöpare