text:
A Brocken avagy Blocksberg a Harz és egyben Észak-Németország legmagasabb pontja. A csúcs és környéke része a Harz Nemzeti Parknak. Különleges éghajlati adottságokkal és ennek megfelelően növény- és állatvilággal rendelkezik.

Földrajza

Fekvése

A Brocken a Központi-Harzban helyezkedik el, a Brocken-masszívum központi és legmagasabb tagja. A hegyre inkább illik a tető, mintsem a csúcs kifejezés, ugyanis elég lapos. Számos mellékcsúcsa is van, és csak a hegy és környéke nyúlik 1000 méter magasság fölé. A relatív kiemelkedése 856 méter a környezetétől. Ezzel domináns csúcs igen nagy környezetben, észak és nyugat felé teljesen uralja a látóhatárt, míg kelet felé csak 222 km-re, a Fichtelberg emelkedik hasonló magasságba az Érchegységben. Maga a csúcs Szász-Anhalt tartomány legnyugatabbi sarkában található.

A hegység fontos forrásvidéke jó néhány kisebb folyónak, úgymint a Bode, Ecker, Ilse és az Oder. Ezen folyók a két nagy északi folyórendszerbe tartoznak, az Elba és a Wesert táplálják.

Napjainkban igen fontos és jelentős turistacélpont, köszönhetően jó helyzeti fekvésének, a kitűnő megközelíthetőségének, valamint annak, hogy az egyedüli igazi hegység egész Észak-Németországban. Mivel a csúcs teteje már kopár, így remek kilátópont, széles panoráma tárul a nézelődő szeme elé.

Éghajlata

A Brockennek extrém klímazonális, vagy igen erős mikroklímája van. Ez azt jelenti, hogy a csúcs teteje jóval hűvösebb, de főleg csapadékosabb, mint azt helyzete és magassága indokolná. Hosszú, hideg és havas tél, valamint rövid és hűvös nyár jellemzi. A téli félévben kifejezetten vastag hótakaró szokott kialakulni. Az évi csapadékösszeg is egyedülállóan magas, meghaladja 1600mm-t. Ez a legdélebbi pont ezen a magasságon Európában, ahol ilyen magas összeg előfordul. Érzékeltetésül, a hasonló magasságú Kékestetőre évi kb. 800mm eső hull, vagyis csak a fele. Szintén jóval alacsonyabb az évi középhőmérséklet a megszokottnál, mindössze 2,9°C (Kékes: kb. 6°C). Szintén igen gyakoriak az erős viharok és a felhős, ködös, csapadékos napok. Emiatt a klíma olyan, mint 1600-2200 méter magasan lennénk, vagy mint Izland éghajlata. Szintén ennek köszönhető, hogy a csúcs már kopár, ugyanis a fahatár 1000 méter magasság körül van.

Pár példa az extrém értékekre:

 az év 306 napján köd
 átlagosan 176 napos hótakaró
 az év 85 napján 0°C alatt marad a hőmérséklet
 télen akár −28°C is előfordulhat
 évi átlagos hőmérséklet 2,9 °C
 évi átlagban 1610 mm csapadék
 a legmagasabb mért széllökés 263 km/h

Növényvilág

A speciális tulajdonságok miatt a Brocken számos ritka fajnak ad otthont. Tekintve, hogy a csúcs környezete a szubalpin vegetációs zónába esik, a növényvilág is ehhez alkalmazkodott, zömében hidegtűrő és nedvességet kedvelő növényeket találunk itt. Az 1890-ben alapított Brockengarten (magyarul: Brocken-kert) bemutatja a látogatóknak és érdeklődőknek a különlegességeket.

Ezen tipikus jellegzetességek miatt számos olyan növény található itt, amik egyébként csak Skandináviában vagy az Alpokban fordulnak elő, Észak-Németország más területein egyáltalán nem. Többek között a havasi kökörcsin, különböző hölgymálfélék, palástfű, vérontófű. A mocsaras, lápi területen előfordulnak aszatok, valamint nyírfélék.

Állatvilág
Úgyszintén jó néhány állatfaj itt találja meg megfelelő életterét és életfeltételét, amelyek máshol nem a környéken, így e szempontból is különösen értékesnek minősül a terület. Itt költ többek között havasi pityer, vagy az örvös rigó. Találkozhatunk többek között itt az elevenszülő gyíkk egyik sötét színű változatával (Anthus aquaticus). Előfordul még gyepi béka (Rana temporaria). Ugyancsak gazdag rovarvilág színesíti a csúcs élővilágát, főként bogarak, például a futrinkafélék, vagy a több száz féle pillangó. A káposztalepkének egészen különleges életciklusa fejlődött ki itt, szemben az alföldi területek évenkénti kétszeri szaporodásával, itt csak egy generáció születik egy év alatt.

Találhatunk még jégkorszaki reliktumi emlősöket, úgymint a havasi cickányt, vagy madarakat, mint például az északi denevér és az örvös rigó (Turdus torquatus).

Történelem
A Brocken első megemlített megmászása az 1572-es évhez köthető. Johannes Thal nordhauseni orvos, aki 1542 és 1583 között élt, ebben az évben adta ki az első leírást egy könyv alakjában a csúcs flórájáról. Gróf Christian Ernst zu Stolberg-Wernigerode, Wernigerode grófja építtetett 1736-ban egy hegyvidéki menedékházat (Wolkenhäuschen) a tetőn, majd a Brocken egyik mellékcsúcsát a fiáról, Heinrich Ernstről nevezte el Heinrichhöhenek. Ez egyébként 1040 méter magas. Az első vendégház a magán a csúcson 1800-ban épült.

A híres német matematikus, Carl Friedrich Gauss is felhasználta vizsgálataihoz a hegyet, mivel innen végezte 1821 és 1825 között a háromszögelő kísérleteit a Hoher Hagen, a Großer Inselberg és a Brocken között.<ref>[https://books.google.de/books?id=v-epNSZnhtEC&pg=PA5&dq=gauss+brocken+hoher+hagen+inselberg&lr=&sig=uND87sCuyT3ZYzBwEVqa_55YnywBerkeley Physik Kurs 1, Mechanik, 5., verbesserte Auflage, Braunschweig/Wiesbaden, 1991, S.5] </ref> A porosz vezérkar 1850 végezte el a még mai is érvényben lévő magasságmérést a hegyen, miszerint a Brocken 1141,1 méterrel emelkedik a tenger szintje fölé.

Az 1800-ban emelt vendégház 1859-ben leégett, és 1862-ben immáron mint hotel (Brockenhotel) lett újjáépítve. A göttingeni Albert Peter professzor hozta létre 1890-ben a Brockengartent, a hegyen lévő kertet, ami az első alpin kert kert volt akkoriban Németországban. A Stolberg-Wernigerode-ok által birtokolt fejedelmi házból 4600 m² tulajdonrészt alakítottak ki nyilvános megtekintésre. Az első meteorológiai állomást 1895-ben telepítették a hegyre.

1899. március 27-én újabb jelentős fejlődés, hogy megnyitották a Brockerbahn kisvasutat, ezáltal sokak számára elérhetővé tették a környéket. A keskeny nyomtávú (1000 mm) vonal a maga 1125 méter magasságú végállomásával egyike Németország legmagasabb vasúti állomásának.

1935-ben került telepítésre az első tévétorony a tetőre, egyelőre csak mobil jelleggel. Szintén ebben az évben épült fel a világon először egy ilyen jellegű létesítmény hegytetőre. Két évvel később, 1937-ben Wurmberggel, Achtermann-nal és az Acker-Bruchberg-Graddal együtt a Brocken is természetvédelmi területté vált.

A ma is működő meteorológiai állomást 1939-ben állították üzembe. A második világháború legvégén, 1945. április 17-én USA légiereje bombázta a Brockenhotelt, ami meg is semmisült a támadás során. Egészen 1945 áprilisától 1947-ig a Brocken amerikai megszállás alatt állt, csak utána adták át a szovjeteknek. A Jaltai konferencia értelmében a terület és környéke a szovjet megszállási zónába, vagyis a később megalakult NDK területére került. A hotel romjait csak 1949-ben távolították el, robbantással. A terület ezután 1959-ig részlegesen nyitva volt a turisták előtt, természetesen csak belépési engedéllyel. Az engedélyek kiadása ekkoriban még meglehetősen nagyvonalúan történt. 1961 augusztusától, majdnem összhangban a berlini fal felépítésével a terület közvetlen határtérséggé vált az NSZK és az NDK, vagyis a keleti és nyugati blokk, más néven a NATO és a Varsói Szerződés tagállamai között. Ezért katonai területnek nyilvánították és lezárták a nyilvánosság elől. A csúcsot és környékén nagyarányú katonai építkezések zajlottak. Ebben döntő szerepet játszott a hegy stratégiai mivoltja, valamint az, hogy innen szinte egész Észak-Németországra "rálátni". Ezekben az időkben a 7. határőrző század állomásozott itt, akiket a Brockenbahn végállomásán, a Brockenbahnhofban szállásolták el. 1987-re még a Brockenre tartó vasúti teherforgalom is megszűnt a sínek katasztrofális állapota miatt.

Egészen a német újraegyesítésig jelentős megfigyelő- és kémtevékenység zajlott a területen, mind a keletnémet, mind a szovjet állambiztonsági szervek részéről. Több lehallgató- és radarállomást is telepítettek a hegyre. Az objektumok fedővene "Jenyiszej" és "Urian" volt. 1990 után a határőrépítményeket és megfigyelőadókat lépésenként lebontották. Az utolsó orosz katona csak 1994. március 30-án hagyta el a területet. A hegy csúcsát több millió márka értékben tisztították meg.

 Épületek a csúcson

 Adótornyok
Már a 30-as évek óta állnak itt különböző televíziós és rádiós adótornyok és átjátszóállomások, valamint kilátótornyok.

 Meteorológiai állomás
1895 óta működik a csúcson meteorológiai mérőállomás. Mivel a Brockennek különleges éghajlati adottságai vannak, ezért igen gyakoriak a hirtelen és extrém változások, amik eléggé foglalkoztatják a meteorológusokat.

 Turizmus
Manapság már ismét üzemel a keskeny nyomközű vasút a Harzban, így ismét kedvelt kirándulóhellyé vált. A Brockenbahn összeköti Wernigerode-t, Drei-Annen-Hohne-t, és Schierke-t a Brockennel. Magára a csúcsa a Drei-Annen-Hohne-tól lehet feljutni, mintegy 600 méteres szintkülönbséget győz le a főleg gőzmozdonyok által húzott szerelvény. Mivel már Goethe is megmászta a csúcsot, ezért a nevét viseli a Goetheweg, vagyis a Goethe-út. Ez az útvonal a Torfhaustól vezet fel a csúcsra, kerékpárosok is használhatják. A tetőn találjuk a Brockenhaust, amely bemutatja a hegy és a Brockengarten történetét. Itt találjuk még a hotelt, és a vendéglőket is.

Schierketől vezet egy aszfaltozott út is a csúcsra, azonban az a személygépkocsi-forgalomtól el van zárva, csak a nemzeti park, vagy a fenntartó járművei, illetve kerékpárosok haladhatnak rajta.

 Sport
Mivel védett terület, ezért az aktív sportok közül csak az megengedett, amelyik nem befolyásolja a környezetet. Ez a Brocken esetében főleg a futóversenyeket jelenti, amelyből három is felvezet a Brockenre. Az ilsenburgi futóverseny, amely 26 km hosszú, ebből 12 km emelkedés, már az 1920-as évek óta megrendezik. A másik újabb, a Brocken-Marathon, amely keresztezi a Harzot, és a célja Wernigerode. Mindkét versenyen a völgyből indulnak a futók, majd felfutnak a Brockenre és vissza. A  versenyzőknek meg kell küzdeniük a kb. 20%-os emelkedéssel éppúgy, mint a fahatárt elérve a nagyon felerősödő széllel. Az átlagosan 1000 résztvevőből csak 50 tudja nagy átlagban gyaloglás, vagy szünet nélkül megtenni a távot. 2004 óta rendeznek egy ultramaratoni futást is, amely Göttingenből indul és a cél ugyancsak a hegytető.

 Az irodalomban

 Goethe Faustjában a Brocken a boszorkányszombat színhelye
 Heinrich Heine a Die Harzreise című könyvében számol be túráiról és éjszakázásáról a Brockenhotelban. 1824-ben írta a vendégkönyvbe Heide egy mászás után a következő sorokat: "Viele Steine, müde Beine, Aussicht keine, Heinrich Heine." (magyarul: Sok kő, fáradt lábak, kilátás semmi. Heinrich Heine.'')
 Heinrich Pröhle gyüjtött meséket, legendákat, mondásokat a hegyről
 Dietmar Schultke írt "Keiner kommt durch – Die Geschichte der innerdeutschen Grenze und Berliner Mauer" (magyarul: "Senki nem megy át - A belnémet határ és a berlini fal története" című művet abból az időből, amikor itt szolgált, mint keletnémet határőrkatona

Fordítás

Irodalom
 Thorsten Schmidt, Jürgen Korsch: Der Brocken, Berg zwischen Natur und Technik. Wernigerode 1998,
 Gerhard Eckert: Der Brocken, Berg in Deutschlands Mitte. Gestern und heute. Husum 1994,
 Georg von Gynz-Rekowski, Hermann D. Oemler: Brocken. Historie, Heimat, Humor. Königstein/Taunus 1991,

Térképek

 Geologische Karte Harz 1:100.000, hrsg. v. Geologischen Landesamt Sachsen-Amhalt in Zusammenarbeit mit dem Niedersächsischen Landesamt für Bodenforschung. Halle/S. 1998.

Jegyzetek

További információk
 Brocken – Zeittafel
 Gaussról az Universität Bremen honlapjáról
 Das Brocken-Stammbuch (mit Einträgen aus den Jahren 1753-1850)
 Wie hoch ist der Brocken?

Németország hegyei, hegységei
Szász-Anhalt


text:
Lepisanthes multijuga is a species of flowering plant, a tropical forest fruit-tree in the lychee family, that is native to Southeast Asia.

Description
The species grows as a shrub or small tree, often multistemmed, to 5–12 m in height. The pinnate leaves have 12–30 pairs of sessile, linear to lance-shaped leaflets. The terminal inflorescences bear reddish flowers. The oval fruits are drupes 2–3 cm long by 1.3–2 cm in diameter, yellow to brownish-orange when ripe, each containing one or two seeds in an edible, sweet, translucent mesocarp.

Distribution and habitat
The species is endemic to Borneo. It occurs in mixed hill forest up to an elevation of 1,000 m.

References

multijuga
Endemic flora of Borneo
Fruits originating in Asia
Plants described in 1860
Taxa named by Joseph Dalton Hooker
Flora of the Borneo lowland rain forests

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Rumuruti – miasto w środkowej Kenii. Ośrodek administracyjny hrabstwa Laikipia. W 2019 liczyło 13,1 tys. mieszkańców.

Miasta w Kenii


text:
Carlos Alvarenga (born 23 September 1982) is a Paraguayan footballer who played for clubs including Sport Huancayo of the Primera División in Peru.

References

1982 births
Living people
Paraguayan footballers
Paraguayan expatriate footballers
Sportivo Luqueño players
Club Sol de América footballers
12 de Octubre Football Club players
Sport Huancayo footballers
Club San José players
Universitario de Sucre footballers
Expatriate footballers in Bolivia
Expatriate footballers in Peru
Association football defenders


text:
Męczeństwo św. Sebastiana – obraz Hansa Memlinga
 Męczeństwo św. Sebastiana – obraz Pollaiuola
 Męczeństwo św. Sebastiana – obraz Rubensa
 Męczeństwo św. Sebastiana – obraz Vincenza Foppa
 Święty Sebastian – obraz El Greca z 1578
 Święty Sebastian – obraz El Greca z 1614
 Święty Sebastian – obrazy Mantegni
 Święty Sebastian – obraz Tycjana


text:
The Komeutyuyam Range (; ) is a range of mountains in Chukotka Autonomous Okrug and Kamchatka Krai, Russian Far East.

Administratively the northern section of the range belongs to the Anadyr District of Chukotka Autonomous Okrug, and the southern to Olyutorsky District of Kamchatka Krai.

Geography
The Komeutyuyam Range is part of the Koryak Highland system. It stretches parallel to the Bering Sea coast, about  inland, in a NE/SW direction between the western end of the Ukvushvuynen Range in the north and the Pikas Range in the south. The valley of the Pikasvayam, the largest tributary of the Ukelayat, marks its southern end.

The highest point of the range is Mt Volokvyneitkon (гора Волоквынейткон) — or Mt Valvykvyneitkon (гора Валвыквынейткон), a  high peak, located in the southwestern sector of the range, near the limit between Chukotka Autonomous Okrug and Kamchatka Krai. The same peak has a height of  in the Topographic USSR Chart.

Rivers Opuka and Iomrautvaam have their sources in the southern slopes of the Komeutyuyam and the Khatyrka flows along the northern slopes and bends southeastwards at the northeastern end of the range.

See also
Bering tundra
Khatyrka meteorite
List of mountains and hills of Russia

References

External links
Changes on the physical map of Northeast Asia
Mountain - Russia
Koryak Mountains
Landforms of Siberia


text:
Новоивановка () — село,
Криворожский городской совет,
Днепропетровская область,
Украина.

Код КОАТУУ — 1211090007. Население по переписи 2001 года составляло 690 человек .

Географическое положение
Село Новоивановка находится на левом берегу реки Саксагань в верховье Крэсовского водохранилища,
выше по течению на расстоянии в 0,5 км расположено село Терноватый Кут,
ниже по течению на расстоянии в 5,5 км и
на противоположном берегу — город Кривой Рог.
Рядом проходят автомобильная дорога  и
железная дорога, станция Саксагань в 4,5 км.

Примечания


text:
Light of Day ("luce del giorno" in lingua inglese) può riferirsi a:

Cinema
La luce del giorno (Light of Day) – film del 1987 diretto da Paul Schrader

Letteratura
Topkapi (The Light of Day) – romanzo di Eric Ambler del 1962
 The Light of Day – romanzo di Graham Swift del 2003

Musica
 Light of Day – canzone di Bruce Springsteen, parte della colonna sonora del film La luce del giorno
 Light of Day – traccia dell'album Flashback dei The J. Geils Band del 1993
 The Light of Day – traccia dell'album XXXV dei Fairport Convention del 2001
Light of Day – festival itinerante benefico


text:
Vilhelm Andreas Månsson, född 30 december 1863 i Sjögestads socken, död 15 juni 1953 i Örgryte församling, var en svensk bryggare.

Vilhelm Månsson var son till rusthållaren Albert Månsson. Efter genomgång av folkskola och Lunnevads folkhögskola ägnade han sig åt bryggeristudier, bland annat vid Michels bryggareskola i München, och blev 1889 underbryggmästare vid J. W. Lyckholm & co.:s bryggeri i Göteborg. Inom företaget, som grundats av Månssons morbror Johan Wilhelm Lyckholm, blev han 1893 bryggmästare och 1910 disponent. När Lyckholmska bryggeriet sammanslogs med J. A. Pripp & sons bryggeri, blev Månsson styrelseordförande för det nya bolaget. Han utförde hos AB Pripp & Lyckholm en i många avseenden banbrytande insats för den svenska bryggerihanteringen. Åren 1908–1930 var Månsson ledamot av Svenska bryggareföreningens styrelse. Månsson var vice ordförande i Örgryte kommunalnämnd, ledamot av kommunalfullmäktige samt vice ordförande i styrelserna för Ekmanska sjukhuset i Göteborg och Mölndals sjukhus. Han är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor

 Månsson, Vilhelm Andreas på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska bryggare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Sjögestads socken
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1863
Avlidna 1953
Män


text:
Het volkslied Ons Heemecht (Ons Vaderland) is het volkslied van het Groothertogdom Luxemburg. De tekst is geschreven in het Luxemburgs door Michel Lentz en de muziek is gecomponeerd door Jean Antoine Zinnen. Het lied is in 1864 voor het eerst opgevoerd en in 1895 aangenomen als het officiële volkslied van Luxemburg. Naast deze nationale hymne kent Luxemburg ook nog een groothertogelijk volkslied - Wilhelm - dat ten gehore wordt gebracht wanneer de Groothertog(in) ergens verschijnt.

Tekst
Wou d'Uelzécht durech d'Wisen zéit,
Duurch d'Fielsen d'Sauer brécht,
Wou d'Rief laanscht d'Musel dofteg bléit,
Den Himmel Wäin ons mécht:
Dat as onst Land, fir dat mer géif
Heinidden alles won,
Ons Hemechtsland dat mir so déif
An onsen Hierzer dron.
Ons Hemechtsland dat mir so déif
An onsen Hierzer dron.An sengem donkle Bëscherkranz,
Vum Fridde stëll bewaacht,
Sou ouni Pronk an deire Glanz
Gemittlech léif et laacht;
Säi Vollek frou sech soë kann,
An 't si keng eidel Dreem:
Wéi wunnt et sech sou heemlech dran,
Wéi as 't sou gutt doheem!Gesank, Gesank vu Bierg an Dall
Der Äärd, déi äis gedron;
D'Léift huet en treie Widderhall
A jidder Broscht gedon;
Fir, d'Hemecht ass keng Weis ze schéin;
All Wuert, dat vun er klénkt,
Gräift äis an d' Séil wéi Himmelstéin
An d'A wéi Feier blénkt.O Du do uewen, deem séng Hand
Duurch d'Welt d'Natioune leet,
Behitt du d'Lëtzebuerger Land
Vum frieme Joch a Leed;
Du hues ons all als Kanner schon
De fräie Geescht jo ginn,
Looss viru blénken d'Fräiheetssonn,
Déi mir so laang gesinn!
Looss viru blénken d'Fräiheetssonn,
Déi mir so laang gesinn!''

Externe links
 tekst en muziek

Luxemburgs symbool
Volkslied uit Europa


text:
Jan Wain (ur. 1825 w Jaśle, zm. 24 sierpnia 1901 w Karlsbadzie) – polski lekarz, doktor wszech nauk lekarskich.

Życiorys
Urodził się w 1825 w Jaśle. Został lekarzem z tytułem doktora wszechnauk lekarskich. Jako lekarz pracował w Krośnie. Chorował na tzw. katar kiszek, z którego wyleczył się bazując na leczeniu hydropatią, a później metodę hydroterapii stosował u chorych, m.in. u Kazimierza Chłędowskiego, który zapadł na to samo schorzenie. Sprawował stanowisko c. k. lekarza powiatowego w Krośnie. Został członkiem pierwszej Rady Izby Lekarskiej w Krakowie w 1893. Był wybitnym medykiem na obszarze Podkarpacia.

Działał w ruchu niepodległościowym i spiskowym. Po wybuchu powstania styczniowego udzielał pomocy jego uczestnikom po wprowadzeniu stanu oblężenia na obszarze Galicji, za co został aresztowany przez władze austriackie i w kwietniu 1864 skazany przez sąd wojenny w Rzeszowie na karę 5 dni aresztu. Był prezesem towarzystwa teatralnego w Krośnie. Jako emerytowany lekarz w 1892 został wybrany przez radę miejską w Krośnie na delegata do wydziału szkolnego. Zamieszkiwał w domu przy ówczesnej ul. Suchodolskiej (obecnie ul. Grodzka 4).

Zmarł 24 sierpnia 1901 w Karlsbadzie. Został pochowany na Starym Cmentarzu w Krośnie. Nagrobek, który ufundowała jego żona Barbara (ur. 1834, zm. 3 kwietnia 1918 w Sanoku), został odnowiony do 2012 roku.

Przypisy

Galicyjscy lekarze
Ludzie urodzeni w Jaśle
Ludzie związani z Krosnem
Osoby represjonowane za udział lub pomoc w powstaniu styczniowym (zabór austriacki)
Pochowani na Starym Cmentarzu w Krośnie
Polscy lekarze
Urodzeni w 1825
Zmarli w 1901


text:
O canal de Bristol () é a maior baía da ilha da Grã-Bretanha. Separa o sul do País de Gales de Devon e Somerset no Sudoeste da Inglaterra e estende-se desde a parte inferior do estuário do rio Severn até o Atlântico Norte.

Leva o nome da cidade inglesa de Bristol e tem mais de 50 km de largura no seu ponto mais largo.

Ver também
Geografia da Inglaterra

Acidentes geográficos da Inglaterra
Acidentes geográficos do País de Gales
Baías do Reino Unido


text:
Karl Müller, also Carl Müller ( 29 October 1818 – 15 August 1893) was a German late Nazarene painter of the Düsseldorf school of painting.

Life
Born in Darmstadt, Müller was the son of the court painter and gallery director  (1784–1835). Like his older brothers Andreas and Constantin, he attended the Düsseldorf Art Academy after training with his father, where he was enrolled from 1835. After initial lessons with Karl Ferdinand Sohn, he was instructed there from 1836 by Friedrich Wilhelm von Schadow. He was listed as his  in 1849/1850.

In 1839 he undertook a trip to Italy with Franz Ittenbach, accompanied by Schadow, to study fresco painting of the Quattrocento. From 1840 to 1842 he lived in Rome, where he met, among others, Peter von Cornelius and Friedrich Overbeck. From there, he undertook study trips to Tuscany and Umbria. In spring 1843, he studied the monumental Cornelius frescoes in the Munich Ludwigskirche.

From 1844 to 1850, he worked together with Ernst Deger, Ittenbach and his brother Andreas on the painting of the Apollinariskirche in Remagen, a major work of late-Nazarene painting of the Düsseldorf School. In 1857, Müller became professor of history painting at the Düsseldorf Academy and a member of the supervisory board of the . From this time on, Müller prepared for the painting of the pilgrimage church Notre-Dame de la Garde in Marseille, a work that was planned for a painting period of ten years, but was not carried out due to financing problems and the Franco-Prussian War.

Together with Karl Woermann, Müller represented the Düsseldorf Academy in 1877 at the inauguration of the New Building of the Academy of Arts Vienna. From 1883 to 1893, Müller took over the direction of the Kunstakademie Düsseldorf from Hermann Wislicenus after disputes arose over the latter's person. Also until 1893, he was in charge of the academy's "Hall of Antiquities".

Müller died in Bad Neuenahr at the age of 74.

Work

Müller mainly created religious paintings in the late Nazarene style. Many of his paintings became known through engravings and photographic reproductions. In addition, Müller was active as a portrait painter.

 Mädchenkopf, 1835
 Der auferstandene Christus in seiner Jünger Mitte,  watercolour, 1837
 Christus mit seinen Jüngern im Ährenfelde,  watercolour, 1837
 Tobias mit dem Engel, 1838
 Bildnis der Schwester Friederike, Erinnerungsbild um 1838
 Caritas, 1839
 Verkündigung, Sepiazeichnung nach Fra Angelico (Kloster San Marco, Florenz), Museum Kunstpalast
 various Andachtsbilder for the , from 1841. (for instance Die Hl. Familie bei der Arbeit, Die Hl. Familie auf der Rast, Immaculata conceptio, Mutter des Erlösers, Jungfrau Maria).
 together with Ernst Deger, Franz Ittenbach and Andreas Müller: Ausmalung der Apollinariskirche, Remagen, 1844–1853 (Fresken: Krönung Mariae, Geburt Mariae and Die vorbildlichen Frauen, Die Verkündigung, Apokalyptisches Lamm)
 Madonna mit dem Kinde, inmitten der Heiligen Heinrich und Hedwig, 1854 for the Prince Bishop Heinrich Förster
 Maria und Elisabeth, 1859 von Heinrich Förster erworben
 Bewachsene Burgruine, Aquarell über Bleistiftzeichnung, Darmstadt 1861
 Heilige Familie, Kreidezeichnung, 1872, Metropolitan Museum of Art, New York.
 Madonna vor der Grotte, 1876
 Josef mit dem Jesusknaben, Altarpiece for St. Remigius, Bonn, 1882
 Anna mit Maria, Altarpiece for St. Remigius, Bonn, 1882

References

Further reading
 : Biographisches Künstler-Lexikon. Verlag des Bibliographischen Instituts, Leipzig 1882,  (Numerized).
 : Carl Müller. Sein Leben und künstlerisches Schaffen (Görres-Gesellschaft zur Pflege der Wissenschaft im Katholischen Deutschland, Vereinsschrift). Bachem, Cologne 1896 ().
 Eduard Daelen: Müller, Karl. In Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Vol. 52, Duncker & Humblot, Leipzig 1906, .
 Hans Vollmer: Müller, Karl. In Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Created by Ulrich Thieme and Felix Becker. Vol. 25: Moehring–Olivié. E. A. Seemann, Leipzig 1931, .
 Dieter Graf: Die Düsseldorfer Spätnazarener in Remagen und Stolzenfels. In Wend von Kalnein (ed.): Die Düsseldorfer Malerschule. Verlag Philipp von Zabern, Main 1979, , pp. 121 ff.

External links

 Carl Müller. Kurzbiografie im Portal fichterart.de
 Müller, Carl. Photo in Portal bavarikon.de (Bayerische Staatsbibliothek)

19th-century German painters
19th-century German male artists
German history painters
German portrait painters
Nazarene painters
Academic staff of Kunstakademie Düsseldorf
1818 births
1893 deaths
Artists from Darmstadt
Düsseldorf school of painting


text:
Anna Maria Helena Burman, född 25 januari 1967 i Luleå, är en svensk travtränare. Hon är verksam i Vinninge utanför Klågerup i Skåne, där hon driver stallet Falk–On–Hill. Hennes hemmabana är Jägersro. Burman har upp mot 30 hästar i träning (2018), och stallets mest framgångsrika hästar är The Bucket List F. och A Sweet Dance (2018).

Burman använder sig ofta av kusken Tobias O. Eriksson (som även arbetar i stallet) i lopp, men samarbetar även med catch drivers som bland annat Stefan Söderkvist och Johnny Takter.

Karriär
Burmans travkarriär började när hon letade en ridhäst till sig själv i Luleå, där hon först bodde. Hon besökte då ett travstall och fick stort intresse för sporten. Burman flyttade sedan från Norrland ner till Skåne i början på 2000-talet. Hon började då driva travstall tillsammans med partnern Göran Falk. I början på 2015 tog Burman ut proffstränarlicens vid Jägersro.

Under 2018 segrade Burman i tre upplagor av Margaretas Tidiga Unghästserie på Solvalla. Två gånger tillsammans med A Sweet Dance körd av Johnny Takter och en gång med The Bucket List F. körd av Tobias O. Eriksson. I juli samma år segrade A Sweet Dance tillsammans med kusken Johnny Takter i Guldstoet på Axevalla travbana.

Den 18 september 2018 tog hon ännu en seger med A Sweet Dance i uttagningsloppet till Svenskt Trav-Oaks på Solvalla. Tillsammans med Ulf Ohlsson i sulkyn vann ekipaget loppet med en halv längd, trots en kort startgalopp.

Segrar i större lopp

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska travtränare
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer


text:
Robert "Bob" Natoli is an American author, businessman, and Success Coach. He holds a number of Guinness World Records.

Personal life

Natoli is from Oswego, New York. He graduated from Oswego High School. For college, he attended State University of New York at Oswego and graduated with a degree in Communications in 1980.  He is married to Peggy Natoli and has two children. He was a deacon at Oswego Alliance Church.

Professional life

Business wise, Natoli used to own Rentavision. Rentavision rented furniture and household items. In 1999, the company was acquired by Rent-Way Inc. They acquired Rentavision for $92 million in cash. They also took on the debt and stock holdings of $6 million. As owner of Rentavision, Natoli was awarded the Ernst & Young, Entrepreneur of the Year Award.

As a Success Coach, Natoli has been featured in The Huffington Post. Natoli is the author of True Vision 4 Success, a book that focuses on what Natoli has done to achieve professional and personal success through thinking.

Guinness World Records

Natoli has broken twelve Guinness World Record strongman records, including three in a nine-month period. Natoli broke the record for "most weight arm-curled in one hour," in May 2011, he lifted a total of 60,019 pounds.  In October, 2011, he broke the world record for "most weight lifted by front dumbbell raises in one hour." He lifted 39,720 pounds, totaling 1,986 repetitions.  In 2012, on Groundhog Day, he broke the world record for "most weight lifted by barbell rows in one hour," by lifting a 40-pound barbell for one hour a total of 1,360 times for an aggregate total of 51,640 pounds. He broke the previous record by 10,887.5 pounds, as held by Eamonn Keane. On April 4, 2013 he consecutively broke two Guinness World Records. The first, "Most Step-ups in One Minute with a 40-lb Pack" (52), then "Most Step-ups in One Minute with a 60-lb Pack" (47), breaking both Guinness World Records previously held by Paddy Doyle from the United Kingdom. On March 22, 2014, he consecutively broke three world records. The first, "Most Step-ups in One Minute with an 80-lb Pack" (41), followed by, "Most Step-ups in One Minute with a 100-lb Pack" (38), breaking both Guinness World Records previously held by Paddy Doyle from the United Kingdom, ending with, "Most Weight Lifted by Dumbbell Rows in One Minute (Using One Arm)," lifting an aggregate total of 4,356 pounds, breaking the previous record of 3,125.5 pounds, as held by Eamonn Keane. He uses these events to raise money for charities in the Syracuse, New York region. On October 14, 2017 Bob Natoli received his 12th Guinness Record by completing 48 squats while carrying  a 60lb pack, besting the record previously held by Silvio Sabba of Italy. On December 15, 2022 Bob Natoli received his 13th Guinness Record for "most weight lifted by dumbbell curls in one hour". Bob set a brand new record and curled 35, 547 pounds.

Bibliography

Natoli, Robert. True Vision for 4 Success. Oswego: Bob Natoli Achievement Systems, Inc. (2011).

References

External links
Official website

People from Oswego, New York
Year of birth missing (living people)
Living people


text:
George Michael, (rojen kot Georgios Kyriacos Panayiotou), angleški pevec, tekstopisec in glasbenik, * 25. junij 1963, London, Združeno kraljestvo † 25. december 2016, Goring-on-Thames, Združeno Kraljestvo.

Zaslovel je v zgodnjih 1980. letih kot del dueta Wham!, ki je sproduciral nekaj svetovnih hitov, med njimi »Last Christmas« in »Wake Me Up Before You Go-Go«, kasneje pa se je posvetil solo karieri in tudi v tej vlogi nanizal več uspešnic (ena od bolj znanih je »Faith«). Sodeloval je z glasbeniki, kot so Aretha Franklin, Elton John in člani skupine Queen po smrti Freddieja Mercuryja. Bil je tudi izpričan homoseksualec in aktivist za pravice LGBT skupnosti.

Zgodnje življenje
George Michael, takrat imenovan Georgios Kyriacos Panayiotou, se je rodil 25. junija 1963 v Londonu, očetu Kyriacos Panayiotou in materi Lesley Angold. Medtem, ko je Panayiotou odraščal, se je družina preselila v Radlett, kjer je Panayiotou obiskoval šolo Roe Green Junior in srednjo šolo Kingsbury. Na šoli Bushey Meads v Busheyju se je srečal in kasneje spoprijatelji z bodočim glasbenikom dueta Wham!, Andrew Ridgeleyem. Oba sta imela enake poklicne ambicije, da sta glasbenika. V začetku svoje glasbene kariere je Panayiotou odšel v londonsko podzemlje, kjer je izvajal glasbo britanske skupine Queen. Ob začetku svoje glasbene kariere si je spremenil ime in se poimenoval "George Michael".

Wham
Leta 1981 sta Michael in njegov sošolec Andrew Ridgeley ustanovila britanski glasbeni duet Wham!

Prvi album Fantastično! je bil uspešno izdan in v enem letu so izdali svoj prvi singl "Wham Rap! (Enjoy What You Do)". Naslednja izdaja, "Young Guns (Go For It)", je bila prva od številnih zaporednih uspešnic Top 10 v Veliki Britaniji. Sledila je izdaja skladb "Bad Boys", "Club Tropicana", "Wake me up before you Go Go", "Freedom," Last Christmas / Everything She Wants "in" I'm Your Man ", pa tudi še en album, Make It Big . George Michael je zapel tudi na izvirnem snemanju skupine Aid, v pesmi "Do They Know It's Christmas Time?"in prispeval izkupiček od singla" Last Christmas / Everything She Wants "v dobrodelne namene. V ozadju je zapela z uspešnico Davida Cassidyja iz leta 1985 " Zadnji poljub. "

Z uspehom samostojnih izdaj "Careless Whisper" (1984) v "A Different Corner" (1986), je duet Wham leta 1986 izvedel svoj zadnji koncert v Wembleyju, preden je duet Wham poleti 1986, po petih letih delovanja propadel. Michaela je še pred propadom dueta začela navduševati glasba, ki je bila bolj namenjena za prefinjen odrasli trg zato se je odločil za prenehanje delovanja dueta.

Poznejša glasbena kariera
Ko je Michael postal solo glasbeni izvajalec, je več let negativno govoril o duetu Wham!, delno zaradi medijskega poročanja o Ridgeleyju. Michael je govoril o pritisku, ki ga je ohranil v tem, da je bil duet finančno zlorabljen. Zaničljivo je govoril o svojih skladbah, ki so jih objavili, o skladbah z debitantskim albumom Fantastic.

Leta 1987 Michael šokiral javnost z izdajo skladbe "Želim tvoj seks" zaradi česar je radijska postaja prepovedala predvajanje te pesmi. Vendar je Michael svojo prvo nagrado za samostojno delo dobil leta 1988, prejel je nagrado Grammy za najboljšo R&B izvedbo - Duo ali Group z Vocalom. Leta 1991 je prejel še eno nagrado Grammy, tokrat za skladbo "Svoboda! '90 'in začel koncertno turnejo z  naslovom Cover to Cover.

20. aprila 1992 je Michael nastopil na slavnem koncertu v spomin Freddieja Mercurya. Koncert je v živo snemalo in spremljalo več kamer in javnosti iz vsega sveta.

Michael je v naslednjih letih veliko preživel v studiu in pisal naslednje glasbene albume. 1. marca 2004 je izdal album, ki kopira njegov prvi album Amazing. Album je poln zelo osebnih pesmi, ki beležijo umetnikove globoke izkušnje in misli, pa tudi pesmi, ki komentirajo bolečine sodobnega sveta. Michael je hkrati sporočil, da se namerava po izdaji svojega naslednjega albuma umakniti iz svojega javnega življenja in svoje pesmi objaviti na spletu ter jih dati svojim oboževalcem brezplačno ali za prostovoljno donacijo v dobrodelne namene. Oboževalci po vsem svetu so navdušeno sprejeli album. V ZDA predvsem zaradi intervjuja v šovu Oprah Winfrey, je bil album cenjen kot velik odmev Georgea Michaela. Tudi v svoji domovini je bil Michael cenjen - aprila letos ga je Radijska akademija počastila kot najbolj poslušanega umetnika v Veliki Britaniji.

12. avgusta 2012 je nastopil na zaključni slovesnosti XXX poletnih olimpijskih igrah v Londonu.

Smrt

V zgodnjih urah 25. decembra 2016 je George Michael umrl v svoji postelji na svojem domu v Goring-on-Temzi, star 53 let. V njegovi spalnici ga je mrtvega našel njegov avstralski partner Fadi Fawaz.

Marca 2017 je višji preiskovalec smrti v Oxfordshiru razglasil, da je bil vzrok Michaelove smrti zamaščenost jeter.

Zaradi zamude pri ugotavljanju vzroka smrti je Michaelov pogreb potekal 29. marca 2017. Na zasebni slovesnosti je bil pokopan na pokopališču Highgate v severnem Londonu, blizu materinega groba. Tistega poletja je bil zunaj njegovega nekdanjega doma v Highgateu ustvarjen neformalni spominski vrt. Stran, na zasebnem trgu, ki jo je imel Michael, hranijo njegovi oboževalci.

Spomini
Elton John je bil med tistimi, ki so se poklonili Michaelu, čustveno nagovoril občinstvo v Las Vegasu 28. decembra: "Kakšen pevec, kakšen tekstopisec. Toda kot človek je bil eden najbolj prijaznih, najslajših, najbolj radodarnih ljudi, kar sem jih kdaj srečal. " Na 59. letnih podelitvah grammyjev 12. februarja 2017 je Adele izvedla upočasnjeno različico "Fastlove" v počastitev Michaelu. 22. februarja je vodilni pevec Coldplaya Chris Martin na Britanskih nagradah 2017, zapel "Drugačen kotiček". Junija je Michaelova tesna prijateljica, nekdanja članica Spice Girls Geri Halliwell, izdala dobrodelni singel "Angels in Chains", ki mu je v čast, da bi zbral denar za Childline.

Sklici

Zunanje povezave

Rojeni leta 1963
Umrli leta 2016
Prejemniki grammyja
Angleški glasbeniki
Angleški skladatelji
Angleški pevci
Angleški rock pevci
Angleški tekstopisci
Geji


text:
Jonah Jeremiah "JJ" Jones is a fictional character in the British teen drama Skins and is portrayed by Ollie Barbieri. He was introduced in the third series as a socially inept teenager who was a long-time friend of both Freddie McClair and James Cook. JJ is notable for having Asperger's and was a virgin when the series started. However, as series three and four progress, JJ becomes more socially confident. He is the only character in the third and fourth series to appear in every episode.

Characterization
JJ is a friend of Cook and Freddie who dub themselves The Three Musketeers. He is very well spoken, articulate and excels academically, particularly in maths and science. He has Asperger's, and although he can understand some social cues, such as humour and sarcasm and is able to interact with his friends normally, he has difficulty interacting with strangers and controlling his emotions, and is extremely sensitive to sensory stimulation. As a result, he finds it difficult to make friends outside of his main circle, and is prone to becoming stressed and disorientated when in a large crowd of people, an intense party atmosphere, or an awkward situation - which he refers to as being "locked on". He often needs a friend come to his rescue, such as in his self-titled episode in series three and Pandora's episode. Because of this, he has been put on various medications geared towards making him appear more neurotypical (although this is not common medical practice for autism alone). JJ is interested in magic tricks, and his proficiency in magic is something that allows him to be accepted by the rest of the gang, most of whom view him with a mixture of affection, amusement and mild irritation. JJ becomes close to Emily Fitch, who finds him to be a source of support for her own issues and in turn helps him with his. Because of this, he is the first person to whom she confides about her closeted homosexuality, and she in turn has sex with him, so that he may lose his virginity. This is in sharp contrast to the unkindness her more judgemental sister, Katie, shows him.

JJ often acts as a mediator whenever Freddie and Cook fight. Although he was in love with her in series three, he also grew to dislike Effy, seeing her as the cause for the break-up of Freddie and Cook's friendship. He forms a close friendship with Thomas Tomone in series four, who proves instrumental in getting JJ his first real girlfriend, Lara.

Character history

Series 3
JJ first appears in "Everyone" when he meets best friends Freddie and Cook before starting their first day at Roundview College. There he often goes unnoticed despite his magic tricks and articulate speech. He, along with Freddie and Cook become infatuated with Effy. In "Cook", JJ manages to impress the gang with a magic stunt involving a goldfish, which Cook spoils. Cook persuades JJ to accompany him to a brothel where JJ nervously asks for a kiss from a prostitute. In "Pandora", JJ and Cook attempt to sneak into Pandora's "girls only" party. After Cook goes in, JJ goes in himself only to find Emily and Naomi kissing. The party turns into a massive house party when Katie's boyfriend and his football mates come round. JJ calls Freddie to get him out of the party after he gets "locked on". Freddie arrives and takes him home.

In "Freddie", JJ witnesses Effy's destructive influence over his closest friends. He performs an elaborate fire eating stunt which impresses Effy, Freddie and Cook. He votes against Karen in a reality television program, under Cook's instructions, as revenge against her stealing Freddie's shed, a previous popular hang out place for the gang. However, this sparks a violent confrontation between Freddie and Cook. In "Naomi", JJ proves a useful asset in helping Cook's sixth form President campaign.

In JJ's centric episode, his autism and his temperament are made clear. He regularly attends a clinic where he requires heavy medication, here he also expresses his fury at Effy's manipulation of both Freddie and Cook. At the clinic, he meets Emily who is receiving counselling, and the two discuss their woes outside the clinic. She confides to him about her homosexuality, and he in turn confesses his desire to be normal, shocking her with the number of drugs he has been prescribed. He also expresses his fury that the friendship he had shared with Freddie and Cook has been destroyed the love triangle caused by Effy. At Emily's urging, he stands up to Freddie over his treatment of him, accidentally revealing Emily's homosexuality to her twin sister Katie in the process. He then confronts Effy about her role in destroying a friendship he prized so much and confesses his love for her. Effy, seeing the impact she has had on his life, is apologetic and suggests they become friends, and is hurt when he coldly refuses. When he goes to confront Cook, he accidentally discovers that he is continuing his affair with Pandora, though he does not reveal this to anyone else. Seeing that Cook is, like Freddie, indifferent to his own feelings, JJ explodes at him over it. Cook, moved by this, gives him a hug and invites him to buy drugs, which subsequently gets busted. Cook and JJ escape and Cook, desperate for drugs, takes JJ's new medication on JJ's suggestion. JJ, however, did this because he knew that the drug is designed to both calm someone down and make them more honest. As a result, at a party Cook settles into a relaxed state, which surprises the gang, and reveals his affair with Pandora, which Pandora's boyfriend Thomas overhears. Cook also reveals Effy loves Freddie. JJ leaves the party and finds a distraught Emily whom he allows her to stay at his place after her argument with Katie. She in turn offers to take his virginity which JJ nervously accepts, and the two have sex. The next morning he introduces Emily to his mother (portrayed by Juliet Cowan) who is relieved to see that her son finally made a good friend.

In "Effy" JJ accompanies the gang (minus Cook) on a camping trip. When Cook invites himself along the gang reveal their true feelings about him, including JJ who states they are no longer friends after the way Cook had been treating him. In "Katie and Emily", JJ sees Emily through her disguise as her sister in an exam, but does not tell anyone else. Later on, he and Freddie meet the Fitch sisters while buying clothes for the college prom. Emily is horrified when JJ reveals he told Freddie about their fling. Freddie mentions it to Katie, who is equally shocked. Katie then reveals Emily and JJ's fling to Naomi, who is upset. This causes a fight between the Fitch sisters.

In the series finale, While at work with Freddie he gets into an argument with when he says that it's fine refuting this saying angrily that nothing's fine and resigns from his job and walking out on Freddie. JJ then encounters Effy's mum, Anthea who reveals her sadness at not having Effy around who has run off with Cook. After Freddie receives a call from Effy, JJ pressures him to find her, accompanying him along the way. Cook challenges Freddie and JJ to a race, the winner is allowed to keep Effy. JJ wins the race using his intelligence, and as a result he forces Effy to admit she is in love with Freddie and not Cook, which upsets the latter. They flee the town on Cook's dad's boat.

Series 4
In "Thomas", the series opener, JJ attempts to make the gang seem happier despite the suicide of Sophia, Effy's refusal to return to college and Thomas' strained relationship with Pandora hanging over them. JJ concedes that Effy's disappearance is affecting the "Three Musketeers". In "Emily", JJ tries to break up a fight between Cook and a fellow party-goer, Shanky Jenkins only for Cook to head butt him in rage, although Cook did not see JJ at the time. This upsets JJ and Freddie, the latter confronting Cook about it.

In subsequent episodes, JJ develops a close friendship with Thomas as Cook is arrested and Freddie spends more time with Effy. This highlights JJ's developing maturity and his ability to make other friends.

In "JJ", JJ asks out Lara Lloyd (played by Georgia Henshaw), a fellow co-worker at a confectionery store. Thomas pressures JJ to do this after he concedes he has developed feelings for her. Before the date, Freddie forces a recently escaped Cook onto JJ who is not pleased to see him. JJ allows Cook to stay at his in exchange for some dating tips. JJ discovers Lara is a single mother and her baby, Albert, is fathered by her previous boyfriend Liam. Liam catches JJ with Albert and demonstrates his overly protective attitude for his son. The date does not go well, largely because of Cook's poor dating advice. However, Lara reciprocates JJ's feelings and they make love at her house. Liam sees JJ at a clinic receiving his medication.

JJ takes Lara to meet Emily and Naomi. Emily confides to JJ that Lara could be using JJ to get back at Liam; JJ refutes this by stating they have trust in their relationship, something Emily and Naomi lacks. This brings Emily to tears. JJ later takes Lara to meet his parents but this does not go as well. JJ's mother, via a Freudian slip, mentions that she thinks Lara is a slut. This, along with JJ and his mother arguing over the bathroom door being locked causes Lara to leave, and JJ reveals Cook is hiding in the bathroom. Liam confronts JJ at the confectionery store, demanding to know about his medication. JJ angrily lashes out at Liam which prompts a watching Lara to break up with him. JJ later apologises to Liam who admits his protectiveness is of his son. He does ask JJ to take care of Lara. JJ, with the help of his friends, manages to win Lara back.

After his centric episode, JJ makes fewer appearances but is usually seen at parties with the gang. Lara makes no more appearances, but JJ is sometimes seen with Albert, suggesting they are still together.

In "Effy", the gang receives their A-Level results, and JJ scores very well; 2 A's and a B. JJ is last seen at Freddie's shed partying with the rest of the group.

External links
JJ Jones on the official E4 Skins site

Skins (British TV series) characters
Fictional English people
Fictional stage magicians
Television characters introduced in 2009
Fictional characters on the autism spectrum
Male characters in television
Teenage characters in television
British male characters in television


text:
Календарь Армели́на — проект всемирного календаря, разработанный французским астрономом Гастоном Армелином в 1888 году.

История
28 февраля 1887 года состоялось 2-е собрание Французского астрономического общества, на котором был объявлен конкурс по созданию всемирного календаря. На конкурсе победил проект календаря, разработанный астрономом и поэтом Гастоном Армелином. Позже этот проект календаря обсуждался во Французской академии наук.

В 1914 году Международный астрономический союз (МАС) по решению Международного коммерческого конгресса приступил к разработке единого стандартного всемирного календаря. В 1922 году в качестве такого календаря МАС одобрил проект календаря Армелина.

В 1923 году был организован Международный комитет по реформе календаря, работавший в Женеве при Лиге Наций. В 1937 году данный комитет вынес на обсуждение Лиги Наций проект календаря Армелина, который был предварительно одобрен правительствами 70 стран, в том числе Советским Союзом, Индией и Францией. Однако начавшаяся Вторая мировая война приостановила работу по всемирной реформе календаря.

В 1953 году в ООН делегация из Индии предложила вернуться к вопросу стандартизации календаря, так как в одной только Индии по подсчётам ЮНЕСКО в то время действовало около 40 календарей и 5 разных историко-хронологических эр. В итоге на 18-й сессии экономического и социального совета ООН в 1954 году был одобрен проект всемирного календаря, в основе которого лежал календарь Армелина, который и был предложен к обсуждению на Генеральной Ассамблее.

Однако из-за того, что в календаре из-за включения дополнительных дней нарушается непрерывность счёта дней недели, возникли возражения против его принятия со стороны различных религиозных организаций, а также сторонников сохранения традиций. В итоге в 1956 году из-за негативной позиции Ватикана, связанной с появлением в календаре сдвоенных суббот («двойного шаббата»), календарь был отклонён.

В настоящее время планы введения этого календаря в повседневное употребление фактически заморожены.

Суть календаря
Год в календаре Армелина делится на четыре квартала по 91 дню. В первом месяце каждого квартала, то есть в январе, апреле, июле и октябре — по 31 дню, в остальных месяцах — по 30 дней. Каждой дате соответствует определённый день недели. Неделя начинается с воскресенья, и с этого же дня начинается каждый год и квартал. После субботы 30 декабря следует безномерной и безымянный Новогодний день следующего года, и только за ним — воскресенье 1 января. В високосные годы после субботы 30 июня следует Високосный день («День Мира и Дружбы Народов»), а за ним — воскресенье 1 июля.

Февраль, май, август и ноябрь начинаются со среды, а март, июнь, сентябрь и декабрь — с пятницы.

Существуют модификации календаря Армелина, в которых неделя, квартал и год начинаются с понедельника, Новогодний и Високосный дни считаются соответственно 31 декабря и 31 июня и т. п., но все они сохраняют основные черты, достоинства и недостатки прототипа.

Главное достоинство календаря Армелина — его постоянство, привязка дней недели к определённым числам месяца, что позволяет иметь для всех лет один табель-календарь, а не 14, как при современной системе летосчисления. Недостатком данного календаря является то, что введённые дополнительные дни исключены как из недельного, так и из месячного счёта, то есть лишены даты.

* День високосного года.
** День мира и дружбы народов — ежегодный международный праздник.

Список людей, называемых различными источниками авторами календаря
 Г. Армелин (1888). После субботы 30 декабря следует безномерной и безымянный Новогодний день, и только за ним — воскресенье 1 января. В високосные годы после субботы 30 июня следует Високосный день («День Мира и Дружбы Народов»), а за ним — воскресенье 1 июля.
  (Нью-Йорк, 1930). «Всемирный календарь (World Calendar)». День високосного года / Leapyear day (июнь W) вставляется после 30 июня, а День окончания года (День мира / Worldsday) — после 30 декабря. Этот 12-месячный календарь разрабатывался по решению Международного коммерческого конгресса 1914 и усиленно пропагандировался многими сторонниками. В 1930 Э. Ахелис организовала Ассоциацию всемирного календаря, издающую с 1931 «Журнал реформы календаря».
 У. Эдвардс (Гонолулу, Гавайи). «Вечный календарь (Perpetual Calendar)». Разница лишь в том, что в квартале первые два месяца имеют по 30 дней, а третий месяц — 31 день. Названия вставных дней: День нового года и День високосного года.

Примечания

Литература

Ссылки
 Armelin G. Réforme du calendrier. // L'Astronomie, 1888, t. 7, p. 347—349. — статья Г. Армелина, описывающая календарь

Предлагаемые календари


text:
, née en 1960, est une écrivaine japonaise connue notamment pour être l'auteur de la série , à partir de laquelle un anime a été créé. Après son mariage, son nom a changé pour , mais son nom de plume demeure son nom d'origine.

Biographie
Ono est née à Nakatsu (Ōita, Kyūshū) en 1960. Elle est diplômée de l'université Ōtani à Kyoto, en études bouddhistes. En 1988, Kōdansha devient son employeur. Sa première publication est .

Elle est mariée à , un auteur de romans policiers qui écrit sous le pseudonyme de .

Selon une entrevue accordée à Anime News Network, elle est « couramment occupée à la réécriture d'une série shōjo d'horreur qu'elle avait écrite il y a longtemps ».

Travaux

Romans
 Can't Sleep on Birthday Eve (バースデー・イブは眠れない) 1988 Kodansha
 Mephisto and Waltz! (メフィストとワルツ!) 1988 Kodansha , continuation de Busy Day, Sleepless Night
 Evil Spirits Aren't Scary (悪霊なんかこわくない) 1989 Kodansha
 Evil Spirit Series (悪霊シリーズ - Akuryō series) Kodansha
 There are lots of Evil Spirits?! (悪霊がいっぱい!?) 1989
 There are really lots of Evil Spirits! (悪霊がホントにいっぱい!) 1989
 Too many Evil Spirits to sleep (悪霊がいっぱいで眠れない) 1990
 A lonely Evil Spirit (悪霊はひとりぼっち) 1990
 I Don't Want to Become an Evil Spirit! (悪霊になりたくない!) 1991
 Don't Call me an Evil Spirit (悪霊と呼ばないで) 1991
 I don't mind Evil Spirits (悪霊だってヘイキ!) 1992
 Charmed 17 year old (呪われた17歳) 1990 朝日ソノラマ
 17 Springs Passed (過ぎる十七の春 Sugiru Jūshichi no Haru)1995 Kodansha , une adaptation de Charmed 17 year old
 Green Home Spirits (グリーンホームの亡霊たち) 1990年朝日ソノラマ刊
 Home, Green Home (緑の我が家 Home、Green Home) 1997 Kodansha 、une adaptation de Green Home Spirits
 Demon's Child (魔性の子 Mashō no Ko) 1991 Kodansha , peut être rapproché de la série des 12 royaumes
 Série Les 12 royaumes (十二国記) par Kodansha sauf si noté autrement
 Shadow of the Moon, Sea of the Shadow (月の影 影の海) 1992  US Publication: 3/2007 Tokyo Pop
 Sea of the Wind, Shore of the Labyrinth (風の海 迷宮の岸) 1993
 Sea God of the East, Vast Sea of the West (東の海神 西の滄海) 1994
 A Thousand Miles of Wind, the Sky of Dawn (風の万里 黎明の空) 1994
 Aspired Wings (図南の翼) 1996
 Drifting Ship (漂舶) 1997 (nouvelle)
 Shore at Dusk, Sky at Dawn (黄昏の岸 暁の天) 2001
 Kashou's Dream (華胥の幽夢) 2001
 Prosperity in Winter (冬栄) originellement publié en avril 2001 IN☆POCKET
 Kashou (華胥) originellement publié en mai 2001 Mephisto
 Jougatsu (乗月)
 Correspondence (書簡)
 Kizan (帰山)
 London, 1888 (倫敦、1888) 10/1993 Logout
 Strange Tōkei Tales (東亰異聞 - Tōkei Ibun) (candidat pour le Japan Fantasy Novel Award de 1993) 1994 Kodansha
 Série Ghost Hunt (ゴースト・ハントシリーズ), une continuation de la série Evil Spirit dans un cadre différent
 Nightmare Dwelling (悪夢の棲む家) 1994 Kodansha
 Corpse Demon (屍鬼 Shiki) 1998 Kodansha
 Island of the Black Shrine (黒祠の島) 2001 Kodansha
 Kura no Kami (くらのかみ) 2003 Kodansha
 Ghost Stories Storybook (鬼談草紙) depuis juin 2000 dans le magazine Yuu

Notes et références

Liens externes

 Kōdansha's Twelve Kingdoms Site

Naissance en décembre 1960
Écrivain japonais du XXe siècle
Écrivain japonais du XXIe siècle
Auteur japonais de roman policier


text:
Bruno Sosa Alderete (Melo, Uruguay, 6 de junio de 1994) es un futbolista uruguayo que juega como centrocampista.

Se formó en el club Melo Wanderers C.D.S. , a los 17 años pasó formar parte del club profesional Cerro Largo FC en el cual militó hasta el año 2014.

Actualmente milita en el US Marseille Endoume en el Championnat National 3 de Francia

Clubes
{| align="center" bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- align=center bgcolor=#DDDDDD style="color:black;"
!width="220"|Club
!width="200"|País
!width="150"|Año
|-align=center
|Melo Wanderers C.D.S.
|
|2008 - 2011
|-align=center
|Cerro Largo FC
|
|2012 - 2014
|-align=center
|Paradas Balompié
|
|2018 - 2019
|-align=center
|Club Atlético Cortegana
|
|2019 - 2020
|-align=center
|US Marseille Endoume
|
|2020 - 2021
|


text:
Goshen är en kommun (town) i Hampshire County i Massachusetts. Vid 2010 års folkräkning hade Goshen 1 054 invånare.

Källor

Orter i Massachusetts
Hampshire County, Massachusetts


text:
Retzsch ist der Familienname folgender Personen:

 August Retzsch (1777–1835), deutscher Landschaftsmaler, Bruder von Moritz Retzsch
 Moritz Retzsch (1779–1857), deutscher Zeichner, Maler und Radierer, Bruder von August Retzsch

Siehe auch:
 Rätsch
 Retsch


text:
Renato Curi Angolana,  is an Italian association football club located in Città Sant'Angelo, Abruzzo. It currently plays in Eccellenza.

History
The club was founded in 1998 after the merger of Renato Curi, same name of a footballer of Perugia who suddenly died in 1977 during a league match against Juventus (founded in 1978 in Pescara  playing in Eccellenza Abruzzo) and Angolana (founded in 1948 in Città Sant'Angelo playing in Promozione Abruzzo).

In the 2004-2005 season, they were promoted to Serie D from Eccellenza Abruzzo.
In the 2013-2014 season, the club returned to Eccellenza from Serie D.

Colors and badge
Its colors are black and blue.

Famous players

Massimo Oddo
Fabio Grosso
Ernesto Terra
Raffaele Biancolino
Andrea D'Agostino
Alessandro Del Grosso
Matteo Ciofani
Marco Capuano
Alessandro Iacobucci
Carlo Luisi

References

External links
 Official homepage

Association football clubs established in 1998
Football clubs in Abruzzo
1998 establishments in Italy


text:
Geria bezeichnet:
 Geria (Valladolid), Gemeinde in der spanischen Provinz Valladolid
 La Geria, Gebiet auf Lanzarote

Geria ist der Familienname von
 Jason Geria (* 1993), australischer Fußballspieler


text:
Francisco de Álava y Nureña (auch in abweichenden Schreibweisen: Nurueña und Norueña) (* um 1550) war ein spanischer Offizier, der vorübergehend als Gouverneur von Chile amtierte.

Álavas genaues Geburtsdatum ist nicht bekannt. Diego Barros Arana schreibt in seiner Historia General de Chile, er sei etwa siebzig Jahre alt gewesen, als er das Amt des Gouverneurs angetreten habe.

Francisco de Álava kam 1603 als Hauptmann einer Schwadron von Hilfstruppen nach Chile und scheint sich im Kriegsgeschehen nicht besonders hervorgetan zu haben. 1621 wurde sein Schwager Pedro Osores de Ulloa zum Gouverneur von Chile ernannt, und Álava konnte dank dessen Protektion zum Maestre del Campo, dem militärischen Stellvertreter des Gouverneurs aufsteigen. 1624 ernannte ihn Osores auf dem Sterbebett als Nachfolger.

Seine achtmonatige Amtszeit verlief ohne besondere Vorkommnisse. Als der Vizekönig von Peru vom Tod Osores' erfuhr, entsandte er seinen Neffen Luis Fernández de Córdoba y Arce als Nachfolger.

Literatur

Gouverneur (Chile)
Militärperson (Spanien)
Spanier
Geboren im 16. Jahrhundert
Gestorben im 16. oder 17. Jahrhundert
Mann


text:
Podregion Koillis-Savo (fin. Koillis-Savon seutukunta) – podregion w Finlandii, w regionie Pohjois-Savo.

W skład podregionu wchodzą gminy:
 Juankoski,
 Kaavi,
 Rautavaara,
 Tuusniemi.

 Nilsiä (1.1.2013 połączone z Kuopio)

Przypisy

Koillis-Savo


text:
Sabrina (originaltitel: Sabrina: The Animated Series) är ett amerikansk-kanadensiskt animerat barnprogram, baserat på Archie Comics seriefigur Sabrina, the Teenage Witch. Serien är en spinoff på den otecknade serien Sabrina tonårshäxan och sändes ursprungligen i ABC och UPN mellan 1999 och 2000.

Referenser

Amerikanska animerade TV-serier från 1990-talet
Amerikanska animerade TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 1999
TV-serieavslutningar 2000


text:
Эрнст фон Ребер-Пашвиц (; ) — немецкий .

Биография
Несмотря на кратковременную учёную карьеру, прерываемую приступами болезни, он успел составить себе имя тем, что усовершенствовал горизонтальный маятник и сделал его лучшим средством для изучения изменений силы тяжести.

Ребер-Пашвиц производил наблюдения своим снарядом в Карлсруэ, Потсдаме, Тенерифе (где лечился) и Мерзебурге. В настоящее время горизонтальный маятник установлен во многих обсерваториях, в том числе в трёх российских.

Другие работы Ребер-Пашвица относятся к теории сопротивления среды и измерению звёздных куч.

Примечания

Литература

Ссылки
 Valentiner W. Notice nécrologique sur M. von Rebeur-Paschwitz. Bulletin Astronomique, Serie I, vol. 12 (1895), S. 535–536 (фр.).
 Eschenhagen M. Todes-Anzeige. Astronomische Nachrichten, Bd. 139 (1895), S. 29 (нем.).

Умершие от туберкулёза


text:
Чрешњевец може бити:

 Чрешњевец (Војник), насељено мјесто у општини Војник, Република Словенија
 Чрешњевец (Словенска Бистрица), насељено мјесто у општини Словенска Бистрица, Република Словенија
 Чрешњевец (Тухељ), насељено мјесто у општини Тухељ, Република Хрватска


text:
Sandamías és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Té una població de 67 habitants i ocupa una extensió de 2,91 km². Es troba a una distància de 7 quilòmetres de la capital del concejo, Pravia. El sant patró és sant Donat i les festes estan dedicades a San Antonio Carbayín. La principal activitat econòmica és la ramaderia. És format pels barris de La Cabañona, La Dueña, Perzanas, La Quintana de Abajo, Sandamías i Villagonzay (Villagonzáy en asturià)

Referències

Entitats de població de Pravia


text:
This is a list of solar farms in Queensland. There has been significant growth in this area recently, with an estimated 17298 MW of solar capacity either operational, planned or under construction.

Table

Summary of capacity

References

solar
Q
Solar
Solar power stations in Queensland


text:
Di Bawah Lindungan Ka'bah, or its English translation Under the Protection of Ka'Bah, may refer to:
Di Bawah Lindungan Ka'bah (novel), a novel by Hamka
Di Bawah Lindungan Ka'bah (film), a 2011 Indonesian film


text:
David Qajaakuttuk Qamaniq is a Canadian politician, who was elected to represent the district of Tununiq in the Legislative Assembly of Nunavut in a by-election on September 16, 2019. Prior to his election to the legislature, he was a mayor of Pond Inlet; he ran in the same district in a 2011 by-election, the 2013 Nunavut general election and the 2017 Nunavut general election, losing each time to Joe Enook, and was elected in the by-election following Enook's death in office.

He was a stage actor in his youth, who toured with the Tunooniq Theatre company to perform in Inuit stage plays. He was most noted for his performance in David Holman's 1993 play Whale, for which he received a Dora Mavor Moore Award nomination for Outstanding Performance by a Male in a Principal Role – Play (Large Theatre).

Qamaniq filed a wrongful death suit against the Royal Canadian Mounted Police in April 2019, following the possibly racially-motivated shooting death of his son Kunuk in 2017. He did not base his electoral campaign on the lawsuit, however, instead highlighting basic economic and community improvement proposals such as the construction of a new airstrip to serve the community, and the need for infrastructure facilities such as an indoor swimming pool, a playground, and a community hall.

References

1961 births
Members of the Legislative Assembly of Nunavut
Canadian male stage actors
Inuit from Nunavut
Inuit politicians
Inuit male actors
21st-century Canadian politicians
20th-century Canadian male actors
Mayors of places in Nunavut
Actors from Nunavut
Canadian actor-politicians
Living people


text:
The Scarborough subway may refer to:

 Line 3 Scarborough, the light rapid transit line in Toronto, Canada, which has been in service since 1985
 An extension of Line 2 Bloor–Danforth, a subway line in Toronto Canada, expected to open in 2030


text:
Allograpta phaeoptera är en tvåvingeart som först beskrevs av Mario Bezzi 1920.  Allograpta phaeoptera ingår i släktet Allograpta och familjen blomflugor.

Artens utbredningsområde är Tanzania. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Blomflugor
phaeoptera


text:
Фёдор Ге́рманович Кондако́в (20 января 1923 — 28 апреля 2001) — судоремонтник Мурманской судоверфи, Герой Социалистического Труда (1976).

Биография

Фёдор Кондаков родился 20 января 1923 года в деревне Устьянская Архангельского уезда Архангельской губернии (современная территория округа Варавино-Фактория города ). В 1939 году окончил 7 классов школы, после чего работал в Северодвинске в тресте «Северолес» слесарем-фрезеровщиком механических мастерских. В 1942 году призван в ряды Красной Армии, служил оружейным мастером в 364-й стрелковой дивизии. Прошёл всё войну, принимал участие в сражениях на Ленинградском, Волховском, Прибалтийском фронтах, дошёл до Берлина, закончив войну в звании сержанта. Демоболизовался Кондаков в 1947 году.

После демобилизации Фёдор Германович перебрался в Мурманскую область, работал рыбаком на траулере, в 1948 году устроился бригадиром бригады мастеров-судоремонтников Мурманской судоверфи. Разработал методику работ по ремонту судов с последующей выдачей гарантийных паспортов.

За трудовые успехи указом Президиума Верховного Совета СССР в 1976 году Кондакову Фёдору Германовичу было присвоено звание Героя Социалистического Труда и вручены орден Ленина и Золотая медаль «Серп и Молот». Кондаков стал вторым после Михаила Васильевича Шеронкина работником Мурманской судоверфи, удостоенным этого почётного звания.

Среди других наград героя — орден Октябрьской Революции, орден Отечественной войны II степени, орден Красной Звезды, медаль «За отвагу», медаль «За оборону Ленинграда», медаль «За освобождение Варшавы», медаль «За взятие Берлина», медаль «За трудовую доблесть».

Умер Фёдор Германович в Мурманске 28 апреля 2001 года на 78-м году жизни.

Примечания

Источники

Фрезеровщики
Судоремонтники
Рабочие СССР


text:
Johannes de Buchwald, född 7 april 1658 i Meldorf, Dithmarschen, död 24 oktober 1738 i Köpenhamn, var en dansk kirurg. Han var far till Balthazar Johannes de Buchwald.

Buchwald började tidigt utbilda sig i kirurgi och blev 1680 bardskärarsven. Han begav sig därefter på den sedvanliga fyraåriga studieresan och studerade kirurgi med stort intresse. År 1683 kom han tillbaka, blev skeppskirurg, men reste snart åter till utlandet, där han nu även studerade medicin. År 1689 blev han kirurg vid militärsjukhuset (Kvæsthuset) i Köpenhamn. Han vann sig snart ett namn som ansedd kirurg och blev 1692 livkirurg hos kronprinsen och fick som sådan åter möjlighet till att resa. År 1697 reste han till Leiden, där han blev licentiat. Han kom nu åter hem och studerade i tre år vid Köpenhamns universitet, innan han 1700 tog doktorsgraden. Han blev därpå övermedikus på Kvæsthuset, 1707 kunglig livläkare, 1711 förste fältmedikus, 1717 justitsråd och samma år professor vid universitetet.

Att han som kirurg blev professor vid universitetet fick stor betydelse genom att undervisning därigenom kom att bedrivas där i detta ämne inte bara på det mycket ytliga sätt som medicinarna annars gjorde detta, utan så att de studerande verkligen kom till att stifta bekantskap med kirurgin. Därtill kom, att Buchwald intresserade sig mycket för obstetrik och började föreläsa i detta ämne, vilket senare fortsattes av hans son, som efterträdde honom som professor och därigenom lade grunden till det intresse för denna vetenskap, vilket ledde till att Danmark under senare hälften av 1700-talet fick några av dåtidens främsta obstetriker, Christian Johan Berger och Matthias Saxtorph. Redan 1713 hade han medverkat till inrättandet av Jordemoderkommissionen. Han hade även stort intresse för botanik, men vad han presterade på detta område, ett stort verk med torkade växter, är skarpt kritiserat och visar att hans kunskaper på detta område var bristfälliga.

Källor

Danska kirurger
Danska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Kungliga livmedici och arkiatrer
Läkare under 1700-talet
Danska forskare under 1700-talet
Födda 1658
Avlidna 1738
Män
Salmonsens


text:
Cantonul Braine este un canton din arondismentul Soissons, departamentul Aisne, regiunea Picardia, Franța.

Comune

 Acy
 Augy
 Bazoches-sur-Vesles
 Blanzy-lès-Fismes
 Braine (reședință)
 Brenelle
 Bruys
 Cerseuil
 Chassemy
 Chéry-Chartreuve
 Ciry-Salsogne
 Courcelles-sur-Vesle
 Couvrelles
 Cys-la-Commune
 Dhuizel
 Glennes
 Jouaignes
 Lesges
 Lhuys
 Limé
 Longueval-Barbonval
 Merval
 Mont-Notre-Dame
 Mont-Saint-Martin
 Paars
 Perles
 Presles-et-Boves
 Quincy-sous-le-Mont
 Révillon
 Saint-Mard
 Saint-Thibaut
 Serches
 Sermoise
 Serval
 Tannières
 Vasseny
 Vauxcéré
 Vauxtin
 Viel-Arcy
 Villers-en-Prayères
 Ville-Savoye

Cantoane în Aisne


text:
La coupe de France 2006-2007 est la  de la coupe de France féminine de handball, compétition à élimination directe mettant aux prises des clubs de handball amateurs et professionnels affiliés à la Fédération française de handball.

Le tenant du titre est Le Havre AC Handball, vainqueur en 2005-2006 de l'US Mios-Biganos.

La finale est remportée par Le Havre AC Handball face au Cercle Dijon Bourgogne (23-21). Le Havre remporte son  consécutif dans la compétition.

Résultats

Tableau final

Source :

Finale

Vainqueur

Voir aussi
 Coupe de France féminine de handball
 Division 1 2006-2007
 Coupe de la Ligue 2006-2007

Références

2007
Handball F
Coupe F


text:
Jean-Marie Rolland (born 25 September 1950 in Algiers) is a member of the National Assembly of France.  He represents the Yonne department,  and is a member of the Union for a Popular Movement.

References

1950 births
Living people
People from Algiers
People of French Algeria
Pieds-Noirs
Union for a Popular Movement politicians
Deputies of the 12th National Assembly of the French Fifth Republic
Deputies of the 13th National Assembly of the French Fifth Republic


text:
IBSA steht für:
 International Blind Sports Federation, internationale Sportorganisation der blinden und sehbehinderten Menschen
 IBSA-Dialogforum, gemeinsame politische Plattform von Indien, Brasilien und Südafrika
 IBSA Institut Biochimique, Schweizer Pharmaunternehmen

Siehe auch:
 Ipsa

Abkürzung


text:
Паннэпим (Яптаяха) (устар. Япта-Яга) — река в России, протекает по Сургутскому району Ханты-Мансийского АО. Устье реки находится в 218 км по правому берегу реки Ай-Пим. Длина реки составляет 34 км.

Данные водного реестра
По данным государственного водного реестра России относится к Верхнеобскому бассейновому округу, водохозяйственный участок реки — Обь от города Нефтеюганск до впадения реки Иртыш, речной подбассейн реки — Обь ниже Ваха до впадения Иртыша. Речной бассейн реки — (Верхняя) Обь до впадения Иртыша.

Код объекта в государственном водном реестре — 13011100212115200045808.

Примечания

Притоки Ай-Пима
Реки Сургутского района


text:
Fețeni ist der Name mehrerer Orte in Rumänien:

Fețeni (Alba), Dorf im Kreis Alba
Fețeni (Dâmbovița), Dorf im Kreis Dâmbovița


text:
Donato Antonio "Don" Nardella (born 9 November 1958) is an Australian politician. He was a member of the Parliament of Victoria from 1992 until 2018, representing Melbourne North Province in the Legislative Council (1992-1999) and Melton in the Legislative Assembly (1999–2018). He was a member of the Labor Party from 1992 until 2017, when he was forced to resign from the Labor caucus over an expenses scandal; he then sat in parliament as an independent.

Nardella was born in the Melbourne suburb of Footscray, and received First Class Welder Certificates in the early 1980s. In 1981 he received a licence as a crane driver and chaser. He became a Labor Party state organiser in 1985, and remained prominent in the union movement as a member of the Municipal Executive.

In 1992, Nardella was elected to the Victorian Legislative Council on the Labor ticket for Melbourne North Province. He was appointed Shadow Minister for Aged Care and Shadow Minister Assisting on Workcover in 1995, exchanging Aged Care for Consumer Affairs in 1999. In that year he transferred to the lower house, winning the safe seat of Melton.

In December 2014, Nardella was elected Deputy Speaker of the Legislative Assembly, under Speaker Telmo Languiller. In February 2017, Languiller was found to have been claiming a second residence allowance for a house in Queenscliff, and later resigned his position. Questioned by the media about the allowance, Nardella conceded he had claimed around $100,000 of the same allowance for a house in Ocean Grove, and announced he would resign as deputy speaker on the same day as Languiller. On 28 February 2017, Nardella announced he would retire from politics at the next state election. Premier Daniel Andrews demanded that Nardella repay the $100,000 he had claimed, which he refused to do; accordingly Andrews demanded his resignation from the Labor Party, and Nardella resigned to sit as an independent on 7 March 2017.

References

External links
 Parliamentary voting record of Don Nardella at Victorian Parliament Tracker

1958 births
Living people
Australian Labor Party members of the Parliament of Victoria
Independent members of the Parliament of Victoria
Members of the Victorian Legislative Assembly
Australian politicians of Italian descent
Crane operators
20th-century Australian politicians
21st-century Australian politicians
People from Footscray, Victoria
Politicians from Melbourne


text:
Mateo Magariños Cervantes (* 5. Januar 1823 in Madrid, Spanien; † 24. Juli 1884 in Montevideo) war ein uruguayischer Politiker und Journalist.

Magariños Cervantes, der der Partido Colorado angehörte, wurde als Sohn des Francisco de Borja Magariños geboren. Für seinen Vater wirkte er 1841, während dieser bevollmächtigter Minister am brasilianischen Gerichtshof wurde, als Sekretär. 1846 nahm er eine Tätigkeit im Außenministerium auf. 1853 wurde er Rechtsanwalt. Sodann übernahm Magariños Cervantes am 14. März 1854 das Amt des Ministers für Auswärtige und Regierungsangelegenheiten und übte dieses bis zum 20. November desselben Jahres aus. Als Journalist schrieb er 1846 für die Zeitung El Montevideano und 1854 für La Opinión Pública und hatte dort jeweils eine Führungsfunktion inne. In der 6. Legislaturperiode hatte er sodann zunächst als Repräsentant für das Departamento Montevideo im Zeitraum vom 6. März 1854 bis zum 15. März 1854 ein Titularmandat als Abgeordneter in der Cámara de Representantes inne. Ab dem 15. Februar 1855 gehörte er als Vertreter des Departamento Canelones der Abgeordnetenkammer an und übte in jenem Jahr das Amt des Kammerpräsidenten aus. Sein zweites Titularmandat endete am 14. Februar 1858. Später war der promovierte Magariños Cervantes Mitglied des Appellationsgerichts, zu dessen Präsident er 1865 ernannt wurde. 1868 führte ihn sein Weg nach Frankreich und übernahm dort bis zu seiner Rückkehr im Jahre 1872 die Funktion des Generalkonsuls und Geschäftsträgers. Im weiteren Verlauf hatte Magariños Cervantes als Repräsentant des Departamento Montevideo in der 12. Legislaturperiode im Zeitraum vom 14. Februar 1876 bis zum 22. Februar 1876 ein Titularmandat als Senator in  der Cámara de Senadores inne. Daran schloss sich vom 22. Februar 1876 bis zum 10. März 1876 eine zweite Amtszeit als Außenminister an. 1880 zunächst "Fiscal de Hacienda" war Magariños Cervantes 1881 als Regierungsminister tätig, schied jedoch wegen Meinungsverschiedenheiten mit Präsident Máximo Santos aus dem Amt.

Einzelnachweise

Politiker (Uruguay)
Außenminister (Uruguay)
Senator (Uruguay)
Präsident der Abgeordnetenkammer (Uruguay)
Mitglied des Partido Colorado (Uruguay)
Uruguayer
Geboren 1823
Gestorben 1884
Mann


text:
Wen Chen-ling (born October 23, 1992) is a Taiwanese actress and television host.

Life and career
Wen's mother is Chinese Filipino. Her father is of Japanese and Han Chinese descent.

Wen made her acting debut in television series The Kite Soaring when she was 16. She won the Golden Bell Award for Best Supporting Actress in a Miniseries or Television Film in 2014 and Best Actress in a Miniseries or Television Film award in 2017.

She has been in a relationship with actor River Huang since 2014.

Filmography

Television series

Film

Variety and reality show

Music video appearances

Awards and nominations

References

External links

1992 births
Living people
21st-century Taiwanese actresses
Taiwanese film actresses
Taiwanese television actresses
Taiwanese people of Japanese descent
Taiwanese people of Filipino descent
Taiwanese television presenters


text:
Europride 2007 fue la decimosexta edición del evento Europride creado por la Asociación Europea de Organizadores del Orgullo (European Pride Organisers Association -EPOA-, en inglés). Esta edición se celebró en Madrid (que tomó el relevo de Londres), y fue organizada por la Asociación de Empresas y Profesionales para Gays y Lesbianas de Madrid y su comunidad (AEGAL), que aglutina a la mayoría de los negocios del Barrio de Chueca. Se esperaba una asistencia de más de 2,5 millones de personas durante los diez días que durará el festival (22 de junio al 1 de julio de 2007). La primera edición de la marcha europea "10 Kilómetros de Orgullo" se celebró en el marco de los Juegos del Sol 2007 el sábado 30 de junio de 2007, partiendo desde la Plaza de España y finalizando en la Casa de Campo de Madrid. Ese mismo día tuvo lugar la Manifestación del Orgullo 07, desde la Puerta de Alcalá hasta la Plaza de España, bajo el lema Ahora Europa. La igualdad es posible. En la marcha participaron 100 organizaciones y 40 carrozas.

Candidatura
En septiembre de 2005, la candidatura presentada de manera conjunta por AEGAL, COGAM y la organización FELGT fue aceptada por unanimidad en la conferencia anual de la Asociación Europea de Organizadores del Orgullo (EPOA, en inglés).

Ciertos grupos se opusieron a la elección de Madrid como sede y denunciaron el apoyo de las instituciones a lo que entienden como "reconocimiento de los lobbys-rosa a la gestión que ha hecho de España uno de los escasos países del mundo en los que se autoriza el matrimonio civil entre personas del mismo sexo; sin obviar la utilización del encuentro como nueva medida de presión para nuevas concesiones y de justificación de las mismas".

Apoyo institucional
El Ayuntamiento de Madrid contribuye este año (2007) con 83.000 euros, que se suman a los 24.000 euros que aporta el Ministerio de Cultura.

La marcha

Una masiva y festiva marcha (FELGT y COGAM cifraron en más de un millón y medio de personas el número de participantes) recorrió las calles del centro de Madrid el sábado 30 de junio de 2007, reivindicando que aún queda mucho por hacer tanto en España como en el resto de Europa. Acudieron a la misma diversas personalidades políticas y sindicales, como la ministra de Cultura, Carmen Calvo; el coordinador general de IU, Gaspar Llamazares; la portavoz de UPyD Rosa Díez, los secretarios generales de UGT y CC OO, Cándido Méndez y José María Fidalgo; el secretario de Movimientos Sociales del PSOE, Pedro Zerolo, y la portavoz de IU en la Asamblea de Madrid, Inés Sabanés. También lideraron la marcha el presidente de la FELGT, Antonio Poveda, y la presidenta del COGAM, Miriam Navas. En el manifiesto leído por la FELGT, se recordó que desde que se celebró la primera manifestación del Orgullo (hace treinta años en Barcelona), se ha logrado un "reconocimiento social y legal" que entonces parecía "casi imposible", pero "queda mucho por hacer" contra la discriminación y la homofobia. Tras esta lectura, actuaron en el escenario de la Plaza de España Diosa y Malizzia, Hanna, Marta Sánchez, Innocence, Locomía, Harem, Nubetia y La Terremoto de Alcorcón.

Referencias

Enlaces externos
 Europride 2007 Madrid
 Página oficial COGAM y FELGT Convocatoria Europea del Orgullo 2007 en Madrid
 Página no oficial de Europride 2007
 Periódico GAY, Con un especial de información sobre Europride 2007, guías, alojamientos, fiestas

Festivales de 2007
LGBT en España
Fiestas de Madrid capital
Europride
España en 2007
Eventos LGBT en 2007


text:
William Turner (1761–1859) was a Unitarian minister and educator who advanced the anti-slavery movement in Northern England, contributed to the development of intellectual institutions in Newcastle upon Tyne, and published sermons on a variety of topics.

Life
His father was William Turner (and another William Turner was his son). He was born at Wakefield on 20 September 1761. He was educated at Warrington Academy (1777–81) and Glasgow University (1781–2).

On 25 September 1782 he was ordained pastor of the Hanover Square congregation, Newcastle upon Tyne. He ministered at Newcastle for fifty-nine years, retiring on 20 September 1841. He was a main founder (1793) of the Literary and Philosophical Society at Newcastle, and acted as secretary till 1833; a founder of the Natural Historical Society (1824); and a member of the Portico Library. He was a chief projector of the Newcastle branch of the Bible Society, and one of its secretaries till 1831.

From 1808 till his death he was visitor of Manchester College (then at York) and until 1840 he delivered the visitor's annual address. Among the subscribers to a volume of his sermons published in 1838 appeared the names of two bishops, who by their action incurred some censure (see Edward Maltby).

He died at Lloyd Street, Greenheys, Manchester, on 24 April 1859, and was buried on 28 April in the graveyard of Upper Brook Street chapel. His portrait, by Morton, and his bust, by Bailey, were placed in the rooms of the Literary and Philosophical Society of Newcastle.

Works
A list of his publications is in the Christian Reformer, 1859, p. 459. This does not include his contributions to periodicals, usually signed V. F. [i.e. Vigilii Filius]; with this signature he contributed to the Monthly Repository, 1810 and 1811, a series of articles relating to Warrington Academy.

Family
He married, first, in 1784, Mary (d. 16 Jan. 1797), daughter of Thomas Holland of Manchester; secondly, on 8 June 1799, Jane (d. 1855), eldest daughter of William Willets, minister at Newcastle-under-Lyme. He survived all but one of his children.

See also
Henry Atkinson (scientist)
Newcastle Literary and Philosophical Society

References

1761 births
1859 deaths
English Unitarians


text:
Domenico Montrone, né le  à Modugno, est un rameur italien, vainqueur de la médaille de bronze du quatre sans barreur lors des Jeux olympiques de 2016 à Rio.

Biographie

Palmarès

Notes et références

Rameur italien (aviron)
Rameur (aviron) aux Jeux olympiques d'été de 2016
Médaillé de bronze olympique italien
Naissance dans la province de Bari


text:
Konklúzió: következmény, zárótétel: a következtetés eredményeként kapott tétel, ill. állítás (logikai következményreláció)

Definíció
Konklúzió (lat. conclusio), következtetés. Neve a gondolkodás ama műveletének, mely által adott ítéletekből új ítéletet származtatunk. A következtetést két fajra szokás osztani: az egyik az egyetemesből a részlegeshez vagy egyeshez jut, ez a szillogizmus a szó szoros értelmében. A másik a részlegesből indul s az egyetemesre következtet, ez az indukció. Némelyek még az analógia-következtetést is külön fajnak tekintik, amely az egyesből vagy részlegesből más egyesre vagy részlegesre következtet. Minden szillogizmus két ítélet egybekapcsolásából áll s az összetettebb formák is erre az egyszerűre vezethetők vissza, illetőleg ily egyszerűekből állanak. Két ítélet pedig csak akkor kapcsolható egybe, ha közös fogalom találtatik bennük. A két ítéletnek a közös fogalom által közvetített kapcsolata az a művelet, melyet szill.-következtetésnek nevezünk. A szillogizmusnak különböző fajtáit, e fajták jelzését, érvényességük föltételeit a középkorban Aristoteles tanítása alapján, kinek elméletét lényegesen nem módosíthatták, nagy és pedantikus gonddal állították össze és egy mesterséges formalisztikus rendszerré fejlesztették barbár szimbolikával, melynek a skolasztikusok szőrszálhasogató vitatkozásaikban nagy hasznát vették. E visszaélések okozták, hogy Descartes, mind Bacon egyaránt a tudományos haladás akadályának tekintették a szillogizmust s haszontalannak, értéktelennek nyilvánítván, hévvel küzdöttek ellene. Minthogy a középkori terminológia még ma is fennáll, ennek megértésére a következőkről kell tudomást venni. A két ítéletet, melyből következtetünk, előzményeknek, premisszáknak nevezik; a leszármaztatott új ítéletet következménynek (conclusio), a két előzményes ítélet közös fogalmát középső fogalomnak (terminus medius), a következmény alanyát alsó (terminus minor), állítmányát felső (terminus major) fogalomnak. Ennek alapján azután az előzmények két ítéletét is megkülönböztethetjük egymástól. Amelyikben a felső fogalom, a major, foglaltatik, annak a neve felső tétel (propositio major), amelyikben a minor fordul elő, az az alsó tétel (propositio minor) s a következményt most jobban záró tételnek (conclusio) nevezhetjük. A középső fogalom, melynek jele M (medius), az előzményekben négyféleképp fordulhat elő: 1. lehet a felső tételben alany, az alsóban állítmány; 2. a felső és alsó tételben állítmány; 3. a felső és alsó tételben alany; 4. a felső tételben állítmány, az alsó tételben alany.(...)Összetett következtetések több oly egyszerű következtetésből állanak, melyeknek közös tételeik vannak. Ha a tételek mind felsoroltatnak, az összetett következtetés neve következtetések lánca.(Révai Nagy Lexikona)

következtetés: köznapi értelemben adott ismeretekből elmélkedéssel új ismerethez jutás. A logikában az ismereteket állításokkal kifejezve, a következtetés során állítások egy összességéből – a premisszákból – nyerhető újabb állítás, a következtetés konklúziója. Logikailag helyes, ha a premisszák igazsága logikai értelemben kizárja a konklúzió hamisságát; ezt deduktív következtetésnek nevezik. Az ún. induktív következtetések, valamint a logikai elemzést nélkülöző köznapi következtetések esetén a konklúzió – a premisszák igazsága esetén is – tévesnek bizonyulhat.

következményreláció: (log) Állítások (premisszák) egy összessége következményrelációban áll egy állítással (a konklúzióval), ha a premisszák igazsága összeférhetetlen a konklúzió hamisságával, éspedig pusztán a szereplő állítások logikai szerkezete (a bennük szereplő logikai szavak jelentése) alapján. A formalizált logikai rendszerekben az állításokat a logikai szerkezetüket kifejező formulákkal helyettesítik, s a következményrelációt ezek körében definiálják. A szemantikus felépítésű rendszerekben ált. így értelmezik: egy φ formulaosztálynak (ennek elemei a premisszák) logikai következménye az A formula (ez a konklúzió), ha nincs olyan interpretáció (a rendszer szabályai értelmében), amelyben φ elemei együtt igazak, de A hamis. Jelölése: φ╘ A. Ez igen "gyönge" következményreláció, mert ha φ kielégíthetetlen (ellentmondásos), akkor bármely formula következménye neki, ha pedig A logikai igazság, akkor bármely premisszaosztálynak következménye. Szigorítható azzal a kikötéssel, hogy a premisszaosztály minden interpretációja foglalja magában a konklúzió interpretációját is.

Premissza: (mat, log) következtetésekben az a feltevés, amelyből a konklúziót levezetik. (Magyar Nagylexikon)

 Érv, érvelés

Az érvelés kijelentések olyan sorozata, mellyel egy állítás általános elfogadhatóságát akarjuk növelni.

Elemei: premissza + konklúzió = érv

Az érvelésnek kettős célja van, meggyőzés (attitűdváltoztatás) és igazolás. A célja emellett egy állítás alátámasztása, növeli, vagy csökkenti egy kijelentés elfogadhatóságát.

A konklúzió az, amit alá akarunk támasztani az érvelési folyamat során. Lehet több is belőle egy szövegben, előadásban, de ilyen esetben általában ezek egymás alá vannak rendelve (részkonklúziók + főkonklúzió), vagy több érvelés jelenik meg párhuzamosan.

A premissza az, amivel alá akarom támasztani a konklúziót. Premisszából akármennyi lehet egy szövegben, még olyanból is, amik valóban a konklúzió alátámasztására szolgálnak. Egy adott szöveg azonban tartalmazhat irreleváns állításokat is, de ezek nem számítanak premisszának.

A következtetést, vagy konklúziót szűkebb értelemben kijelentések közötti viszonyként is meghatározhatjuk. A kijelentés maga a világ bármely tényének kifejezésére szolgáló nyelvi eszköz, mind kijelentő mondatok. Nem minden kijelentő mondat célja, hogy tényeket fejezzen ki! (Például "Jó napot!"). A kijelentéseknek logikai értelemben igazságértéke van. Egy következtetésben a kijelentéseket két csoportra lehet osztani, premisszákra és konklúzióra. A premisszák számára nézve tehát a modern logika nem ismer kikötést, egy következtetés lehet egypremisszás, kétpremisszás stb., egészen a (megszámlálhatóan) végtelen számú premisszáig (sőt, vannak ún. nullapremisszás következtetések is).

Az érvelések rekonstrukciójában is fontos szerepet kap a konklúzió, hiszen ismernünk kell az összes releváns kijelentést, ám a szöveg elolvasása után az első dolgunk a konklúzió megtalálása kell, hogy legyen. Hiszen ahhoz, hogy tudjuk, mivel támasztunk alá valamit, tudnunk kell, hogy mit: a konklúzió tehát az érv centruma. A konklúzió azonosítása nem mindig egyszerű, hiszen formailag bárhol elhelyezkedhet, a szöveg elején, végén, közepén, de akár a szövegen kívül is. A konklúzió lehet implicit, azaz rejtett, kimondatlan, ilyenkor az érvelés csak sejteti azt, ilyenkor nem találjuk meg a szövegben. Az ilyen implicit konklúzió manipulatív lehet, hiszen kevésbé vagyunk kritikusak egy olyan érveléssel, ahol a következtetést nem mondják ki velünk szemtől-szemben. Ráadásul, mivel nincs kimondva, a klasszikus nyelvfelfogás szerint nem számon kérhető (pragmatikailag igen!).

A tartalmas vita feltétele, hogy tárgya, illetve a vizsgálat szempontjai világosan körülhatároltak és kimondottak legyenek. Csak ez teszi lehetővé az irrelevanciák észlelését, és leválasztását a releváns nézőpontokról és érvekről, és a vita mederben tartását.
Ugyanilyen okból a szóbeli érvelések esetében mindenképpen az érvelés elején, lényegében a nyitó mondatokban célszerű kimondani a konklúziót vagy tézist, azaz hogy mi mellett, és milyen szempontból kívánunk érvelni. A konklúzió világossá tételére érdemes használnunk a fentebb már látott argumentatív performatív kifejezéseket:"Amellett kívánok érvelni, hogy...""Álláspontom az, hogy....""Azt képviselem, hogy...""Azon az állásponton vagyok, hogy..."Van, amikor a konklúzió kimondása már magában foglalja a nézőpontot is, de gyakorta érdemes külön kimondani, és ezzel kiemelni, hogy milyen nézőpontból érvelünk. Kényes témák, sztereotípiákat előhívó kérdések esetében még gyakran ez is kevés: ilyenkor azt is célszerű kimondanunk, hogy mi mellett nem kívánunk érvelni, vagy hogy milyen szempontból nem kívánunk érvelni az adott dolog mellett.A szóban előadott érvelések esetében az érvelő lényegében csak a befogadó memóriájára tud hagyatkozni, amelyet viszont könnyű túlterhelni. Így nagy a félreértés, a meg nem értés, a pontatlan felidézés kockázata. Ez a táptalaja a téves, illegitim bírálatnak, sőt, az erősen támadó, agresszív hangnemű kritikának is. Emiatt különösen fontos, hogy az érvelő saját maga és közönség számára már mondandója elején a lehető leghatározottabban, a legvilágosabban és a lehető legélesebben formában kimondja a konklúziót. Látnunk kell: amit megtehetünk a vita elején, azt nem tehetjük meg a közepén vagy a végén. Ha megpróbálkozunk vele, nem érjük el ugyanazt a meggyőző hatást.

Konklúzió válfajai

Az explicit, kimondott konklúzió (például: "Éhes vagyok- Van étel a hűtőben. Megeszem, kajakóma.)'' megtalálásában tartalmi és formai elemek is segíthetnek. Ilyen formai elem egy írás címe és alcíme is, rendszerint együtt, hiszen valamilyen formában a konklúzió jelzésére szolgálnak. Emellett az írást bevezető "szövegfej" (lead nem kopf?:D) és tudományos írásművek esetén az absztrakt is segítségünkre lehet. Tartalmi elemek az úgynevezett konklúziójelzők lehetnek, ezek például: "tehát, eszerint, következésképpen ennek megfelelően, azt kapjuk, hogy a fentiekből folyik ezért egyszóval innen adódik, arra jutunk, hogy tehát, vagyis, azaz, így aztán, következésképpen, mindent összevetve, a korábbiak folyományaként, így ekként, ebből adódik, ilyenformán mindezek után világos, hogy az előbbiek alapján látható, hogy végeredményben, ezért aztán, összességében". A felismerést vezető kérdések is segíthetik, amik a figyelmünket irányítják, ezek az implicit konklúziók azonosításában főleg fontosak. Ilyen lehet például, hogy "mit bizonyít a szöveg?", vagy "mi következik az elmondottakból?".

Konklúzió vizsgálata

Lehetséges a konklúzió és a premisszák viszonyának logikai vizsgálata is, ami a következmény relációt értékeli. Ekkor nem a premisszák igazságát vizsgáljuk, mivel ez nem garantálja a konklúziót, más értékelési eljárásra van szükség. Deduktív érvelés esetén, amit a formális logika vizsgál, a premisszák igazsága szükségszerűen maga után vonja a konklúzió igazságát. Ezzel szemben induktív érvelés esetén a premisszák igazsága valószínűsíti a konklúzió igazságát, ezt az informális logika vizsgálja.

Források

Informális logika, URL: https://web.archive.org/web/20130406032236/http://www.uni-miskolc.hu/~bolantro/informalis/tartalom.html
Magyar Nagylexikon, Tizenegyedik kötet, Kir-Lem, Magyar Nagylexikon Kiadó, Budapest, 2000
Magyar Nagylexikon, Tizenötödik kötet, Pon-Sek, Magyar Nagylexikon Kiadó, Budapest, 2000
Révai Nagy Lexikona, Az ismeretek enciklopédiája, XII. kötet, Kontúr-Lovas, Babits Kiadó, Budapest, 1995

Kapcsolódó szócikkek
Premissza
Érvelési hiba

Retorika
Logika


text:
Roberto Vercellone (Niza, 21 de marzo de 1921 - Niza, 1 de septiembre de 1996). Fue un ciclista italiano, cuyo mayor éxito deportivo lo obtuvo en la Vuelta a España, cuando en la edición de 1948 logró 1 victoria de etapa.

Referencias

Enlaces externos
 El sitio de ciclismo

Ciclistas de Italia
Ganadores de etapa en la Vuelta a España
Nacidos en Niza
Fallecidos en Niza


text:
Cemal  Yılmaz (Ankara, 1 oktober 1968) is een Turks-Nederlands voormalig voetballer en huidig voetbaltrainer.

Spelerscarrière
Yılmaz speelde tussen 1984 en 1986 bij Willem II waarna hij overstapte naar PSV. Hij werd de duurste jongste aankoop in de geschiedenis van PSV. In het seizoen 1987/88 kwam hij driemaal in actie namens PSV. In het seizoen 1989/90 speelde hij zes weken in Turkije voor Sarıyer GK waarna hij vijf seizoenen voor RBC speelde. Na drie seizoenen in België bij Dessel Sport en VV Schoten (1997-1998) ging hij weer terug naar Nederland en kwam uit op amateurbasis bij respectievelijk VOAB, WSCen TAC/BWB.

Trainerscarrière
Later werd Yılmaz trainer in het amateurvoetbal bij LEW (2002-2003), WSJ (2003-2004), SV Triborgh (2004-2008), RKC C-jeugd (2008-2009), VOAB (2009-2012), Willem II-A-jeugd (2012-2014) en GSBW (2013-2015). Hij was van 2015 tot 2017 hoofdtrainer van Beerse Boys. Vanaf 2018 traint hij SvSSS.

Zie ook
Lijst van spelers van PSV
Lijst van spelers van Willem II

Turks voetballer
Nederlands voetballer


text:
La Flocellière – miejscowość i dawna gmina we Francji, w regionie Kraj Loary, w departamencie Wandea. W 2013 roku populacja ludności wynosiła 2677 mieszkańców.

W dniu 1 stycznia 2016 roku z połączenia czterech ówczesnych gmin – Les Châtelliers-Châteaumur, La Flocellière, La Pommeraie-sur-Sèvre oraz Saint-Michel-Mont-Mercure – utworzono nową gminę Sèvremont. Siedzibą gminy została miejscowość La Flocellière.

Przypisy

Flocellière


text:
Kastel Gerulata byl jedním ze starořímských opevnění na Dunaji, jehož zbytky byly nalezeny ve slovenských Rusovcích nedaleko Bratislavy. Jednalo se o součást ochrany pevninské hranice Římské říše (Limes Romanus) z období počátku našeho letopočtu. Na vyhodnocování archeologických nálezů v této lokalitě se podílel i významný československý historik a numismatik profesor Vojtěch Ondrouch.

Od roku 1963 je Gerulata chráněna jako Národní kulturní památka. V červenci 2021 byla archeologická lokalita společně s dalšími místy na Slovensku, v Rakousku a Německu zapsána na seznam světového dědictví UNESCO pod společným názvem "Hranice Římské říše – Dunajský limes (západní část)".

Odkazy

Reference

Související články
 Celemantia
 Velká louka (Bratislava)
 Castrum

Externí odkazy

Starověká římská sídla na Slovensku
Opevnění na Slovensku
Archeologické lokality na Slovensku
Rusovce
Světové dědictví (Slovensko)


text:
John Henry Coates (ur. 26 lutego 1945, zm. 9 maja 2022) – australijski matematyk, profesor czystej matematyki na University of Cambridge.

Przypisy

Australijscy matematycy XX wieku
Australijscy matematycy XXI wieku
Urodzeni w 1945
Zmarli w 2022