text:
Pankraz von Freyberg zu Hohenaschau (* 1508 auf Schloss Hohenaschau; † 24. Dezember 1565 ebenda) war ein bayerischer Unternehmer, Politiker; er neigte der Reformation zu.

Familiärer Hintergrund und frühes Leben
Pankraz von Freyberg zu Hohenaschau entstammte dem Geschlecht der Freyberger. Er hatte zwei jüngere Brüder. Seine Mutter Helena, geborene von Münichau war ebenfalls wohlhabender Herkunft; sie war Anhängerin der radikal-reformatorischen Täufer. Als junger Mann nahm Pankraz unter Georg von Frundsberg an Kaiser Karls V. Kriegen gegen Frankreich teil. 1530, als Pankraz nach Hohenaschau zurückkehrte, musste seine Mutter vor dem Zugriff Wilhelms IV fliehen, der den Katholizismus verfocht und streng gegen Abweichler vorging.

Der väterliche Besitz wurde ihm 1535 übertragen. Ab 1536 erhielt er für seine Verdienste in kaiserlichen Diensten das Recht, zusätzlich zu dem Wappen der Freyberger das von Aschau zu tragen. 1538 heiratete Pankraz von Freyberg Maria Kitzscher von Elkofen; mit ihr hatte er fünf Söhne und zwei Töchter. Pankraz' Frau übernahm nach seiner Berufung an den herzöglichen Hof ab 1550 die Verwaltung Hohenaschaus. Von dem Erbe der 1540 verstorbenen Mutter konnte Pankraz Schloss Wildenwart erwerben. Wegen seiner Weigerung, die Schulden seines Bruders zu begleichen, wurde Pankraz 1544 kurzzeitig in Haft genommen.

Nachdem der Propst von Herrenchiemsee behauptet hatte, er hinge der Lutherischen Lehre an, strebte Pankraz ein Verfahren wegen Verleumdung an, das er gewann. Es ist nicht bekannt, ob Pankraz sich offen als Anhänger der Reformation gezeigt hatte, Hintergrund für die Behauptungen mag der Ruf der Mutter in Glaubensfragen gewesen sein.

Bergbau- und Hüttenunternehmer

Als Unternehmer im Bergbau und im Hüttenwesen war Pankraz bedeutsam für die frühe industrielle Entwicklung im Chiemgau, der bis dahin von Landwirtschaft geprägt gewesen war. Im Jahr 1546 erhielt er das Bergrecht an der Kampenwand. Nachdem er 1549 außerdem eine Brauerei erworben hatte, kaufte er 1552 die Konzessionen für die Erzgruben am Kressenberg bei Teisendorf. Er errichtete jeweils eine Hütte mit Hammerwerk in Aschau und in Hammerau.

Politische Laufbahn
Bereits ab 1538 hatte er sich an Landtagen beteiligt. Von 1544 bis 1548 war er Pfleger in Aibling. Herzog Albrecht V. berief ihn 1550 als Geheimen Kammerrat an seinen Hof nach München. 1553 stieg er zum Hofmarschall und damit zum obersten Verwaltungsbeamten auf. Pankraz hatte auch den Befehl über die Kriegsmannschaft und die Aufsicht über das Zeughaus inne. Im Haus Pankraz' in München befanden sich auch die Ämter seiner Besitzungen in Hohenaschau und Wildenwart.

Zusammen mit anderen lutherischen Angehörigen der Landstände trat Pankraz von Freyberg bei Albrecht V. für Freiheiten in Religionsfragen ein. Im Austausch gegen ein Nachgeben in Steuerfragen konnten Albrecht Zugeständnisse abgerungen werden. So schickte er 1555 einen Boten nach Rom, um auf dem Konzil von Trient für die Freigabe des Laienkelches zu werben. Ab 1556 waren Laienkelch, Priesterehe und das Brechen der Fastenregeln in Bayern straffrei, wenngleich verboten.

Zu ersten Auseinandersetzungen mit Herzog Albrecht kam es 1558, als er bei der Ostermesse im Kloster Fürstenfeld nahe München das Abendmahl in beiderlei Gestalt – Brot und Wein – forderte, allerdings nicht erhielt. Nach dem Erstarken der katholischen Partei am Hof kamen Gerüchte auf, Pankraz habe Amtsgeheimnisse verraten und strebe nach Reichsunmittelbarkeit für seine Besitzungen. 1561 bat er um einen Rücktritt in Ehren und wurde von Herzog Albrecht entlassen. Fortan widmete er sich dem Verfassen theologischer Schriften.

Nachdem auf dem Landtag in Ingolstadt 1563 die Freigabe des Augsburger Bekenntnisses gefordert worden und der Konflikt zwischen den evangelischen Adligen und dem Herzog eskaliert war, wurde Pankraz von Freyberg zusammen mit Joachim von Ortenburg und Wolf Dietrich von Maxlrain, mit denen er in engem Briefkontakt gestanden hatte, mit dem Verdacht der Verschwörung belegt und im Juni 1564 unter Anklage gestellt. Im Prozess konnte nur der Vorwurf der Beleidigung des Herzogs aufrechterhalten werden. Trotz einer Abbitte wurde er in Haft genommen, auch weil er sich weigerte, preiszugeben, wer ihn von dem anstehenden Prozess in Kenntnis gesetzt hatte. Nach zwei Monaten im Münchner Falkenturm wurde er entlassen, vom Landtag ausgeschlossen und auf seine Güter verbannt, wo er ein Jahr später starb.

Literatur

 Dieter Schäfer: Aufstieg, Fall und Ruhm des Pankraz von Freyberg. Ecora, Prien am Chiemsee 1996, ISBN 3-923437-15-3.

Weblinks

Politiker (deutsche Geschichte)
Politiker (Bayern)
Politiker (16. Jahrhundert)
Person der Reformation
Person (Aschau im Chiemgau)
Bergbaugeschichte (Deutschland)
Geschichte des Chiemgaus
Unternehmer (16. Jahrhundert)
Unternehmer (Bayern)
Pankraz
Freiherr
Deutscher
Geboren 1508
Gestorben 1565
Mann


text:
Adolf Friedrich Johann Butenandt (Wesermünde, Baixa Saxònia, 1903 - Munic 1995) fou un bioquímic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1939.

Biografia
Va néixer el 24 de març de 1903 a la ciutat de Wesermünde, situada a l'estat alemany de Baixa Saxònia. Va estudiar química a la Universitat de Marburg i a la Universitat de Göttingen, on es va graduar l'any 1927, sota la direcció d'Adolf Windaus.

Des de 1931 va impartir classes a la Universitat de Göttingen i des de 1933 a l'Escola Tècnica Superior de Danzig. El 1936 fou nomenat director de l'Institut de Bioquímica de Max Planck a Berlín. Des de 1945 va impartir classes i va investigar a la Universitat de Tubinga, i posteriorment entre 1956 i 1971, va ser professor de química fisiològica a la Universitat de Munic i president de la Societat Max Planck per al Progrés de la Ciència entre 1960 i 1972.

Butenandt morí el 18 de gener de 1995 a la ciutat de Munic, situada a l'estat de Baviera.

Recerca científica
Va orientar la seva recerca en les hormones sexuals humanes, aïllant l'any 1929 l'estrogen, el 1931 l'androsterona i el 1934 la progesterona i la testosterona, determinant, així mateix, les relacions entre aquestes i els esteroides.

El 1939 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química, que va compartir amb el químic suís Leopold Ruzicka, pels seus treballs sobre les hormones sexuals. El règim nacionalsocialista en el poder a Alemanya el va obligar a rebutjar el guardó, que finalment va acceptar l'any 1949.

Les seves investigacions, a més, van tractar sobre les hormones i els virus dels insectes. El 1959, juntament amb Peter Karlson, va introduir el concepte de feromona.

Referències

Enllaços externs

Bioquímics alemanys
Químics alemanys
Premis Nobel de Química
Membres de l'Acadèmia Prussiana de les Ciències
Gran Creu de 1a classe de l'Orde del Mèrit de la República Federal d'Alemanya
Alumnes de la Universitat de Göttingen
Alumnes de la Universitat de Marburg
Distingits amb el Pour le Mérite (classe civil)
Gran Creu amb Estrella i Banda de l'Orde del Mèrit de la República Federal d'Alemanya
Gran Creu amb Estrella de l'Orde del Mèrit de la República Federal d'Alemanya
Morts a Munic
Professors de la Universitat de Tübingen
Professors de la Universitat Humboldt de Berlin
Professors de la Universitat de Munic
Professors de la Universitat de Marburg
Professors de la Universitat de Göttingen
Doctors honoris causa per la Universitat Complutense de Madrid
Doctors honoris causa per la Universitat de Viena
Doctors honoris causa per la Universitat de Graz
Científics de l'estat de Bremen
Biòlegs de la Baixa Saxònia
Naixements del 1903
Enterrats al Waldfriedhof de Munic

redpajama_set_name: RedPajamaWikipedia


text:
Crash Love is the eighth studio album by the rock band AFI. Produced by Joe McGrath and Jacknife Lee, it was released on September 29, 2009, through Interscope Records.

Background and recording
Following the touring cycle for 2006's Decemberunderground, AFI spent two years writing and recording their next album while also working on a number of side projects: bassist Hunter Burgan started Hunter Revenge and briefly reunited with his old band The Force, while singer Davey Havok and guitarist Jade Puget recorded and performed as the electronic act Blaqk Audio. Havok also launched a fashion line while Puget worked on remixing and production for other musical artists. In November 2008, AFI announced that they had finished writing their next album and would be recording it with producer David Bottrill.

The following month the band's official website was redesigned and relaunched, and a contest entitled "Begin Transmission" was announced in which fans were invited to submit homemade videos to be considered for a spot to record backing vocals on the album. Thousands of entries were received and personally reviewed by the band members, and the five winners recorded their parts with the band at Conway Studios in Los Angeles in February 2009. In January 2009 AFI split with Bottrill in favor of producers Joe McGrath (who had worked with Morrissey, Alkaline Trio, and Blink-182) and Jacknife Lee. However, they continued working on the same songs and did not abandon any of the material that had already been recorded.

Release and promotion
The album's title was announced as Crash Love in February 2009, and in July its release date was set as September 29. A viral marketing campaign was used to reveal the album's tracks, with songs announced one-by-one on the band's website as fans sent messages to a Twitter account. The full track listing and album art were reported by various music publications on August 21. In announcing the completion of Crash Love, Havok stated that "personally, I've never been more proud of an AFI record" and called it "the album by which we'll be remembered." The band later noted that, compared to the success of Decemberunderground, much of the general public seemed unaware of the release of Crash Love, marking the first time an AFI album had not made at least as big of an impact as their previous effort. They appeared at the Reading and Leeds Festivals in the UK in August 2009. The album's first single, "Medicate", became available for purchase through iTunes on August 25, 2009, was released to radio stations September 1, and is included as a playable track in the video game Guitar Hero 5. The band previewed the album on their MySpace page for two days starting September 22, a week ahead of its official release.

Deluxe CD and digital download editions of Crash Love include a number of b-side and demo tracks as additional content. The album debuted at number 12 on the Billboard 200, selling 52,000 copies in the US in its first week. A special edition release features the album cover art in black. In November and December 2009, the band went on a North American tour with Gallows, who later dropped off and were replaced by Dave Hause of the Loved Ones and Jonny Craig of Emarosa. They ended the year with an appearance at the KROQ Almost Acoustic Christmas festival. From December 2009, the band hosted a web series on Buzznet that detailed the majoing of the album. AFI went on another North American tour in January 2010, with main support from Ceremony, and Wolves and Thieves and Viva Hate appearing on select dates. On February 4, 2010, a music video was released for "Beautiful Thieves". Following this, they toured Australia as part of the Soundwave festival and then went on a short Southeast US tour with support from the Loved Ones and Scarlet Grey. In April 2010, the band went on a UK tour with Sick of It All and the Dear & Departed, leading up to an appearance at the Groezrock festival in Belgium. They played a handful of Midwest shows with Scarlet Grey. In August 2010, the band went on a US tour with Green Day and appeared at Lollapalooza.

Critical reception

Critical response to Crash Love was generally favorable, with most critics praising its intricacy and musicianship as well as the band's stylistic growth. The review aggregator Metacritic scores the album at 70 out of 100, based on 12 reviews. Matt Collar of Allmusic remarked that the album is "less mannered than its predecessor and reveals a band exploding with a creative power pop and metal spark" and that "Ultimately, AFI have lightened up the band's darkly sexy vibe on Crash Love and delivered a yearning, perfect pop/rock crush of an album." Jason Pettigrew of Alternative Press praised the tight, precise playing of Carson and Burgan, Puget's "sense of the appropriate", Havok's ability to put a face to his vocals, and the detail in the album's arrangements and atmospheres, commenting that it "reveals more treasures with repeated listens" and that "In no uncertain terms, Crash Love is an accomplishment that raises the bar for [AFI] as musicians and writers." Steve Appleford of the Los Angeles Times similarly complimented the album as confident and enjoyable, noting that the band had "grown with accelerating sophistication, stepping further beyond easy pop-punk thrashings to something grander, with music to match the mopey melodrama of Havok's words."

Vik Bansal of MusicOMH praised AFI's ability to keep their sound fresh and different with each album, remarking that "[Crash Love] may be AFI's eighth album but there is no sign of fatigue, waning in quality or the song remaining the same." Dave de Sylvia of Sputnikmusic shared this sentiment, stating that "Crash Love smashes precedent to pieces, but, far from being a regression, it's the best move they could have made at this stage in their career." He also praised Puget's guitar work and Havok's lyrics, remarking of the latter that "while Crash Love never quite hits the lyrical highs of Sing the Sorrow, it's earthier and more relatable on a human level." Although he felt that the album occasionally sounds disjointed, with fun uptempo tracks placed next to more subtle ones, he concluded that it was "a more intricate and well-constructed album" than its platinum-selling predecessor Decemberunderground, and "an unexpectedly focused affair". Barry Thomson of The Phoenix called the album "easily A.F.I.'s best since 2003's Sing the Sorrow, and the cheeky pop-punk chorus of 'Too Shy to Scream' is their first successful decree to boogie the night away." Chris Fallon of AbsolutePunk rated the album an 83%, calling "Cold Hands" "painfully cheesy" and "Veronica Sawyer Smokes" "the album's most overwhelming misfire, shifting from massive hooks to a jangly indie-pop mentality", but praised each band member's performance and concluded that the album is "by no means a work of art, but it's a nice step-up from the mildly enjoyable 2006 release Decemberunderground".

Negative criticism of the album centered around its polished sound and weak lyrics. Christian Hoard of Rolling Stone noted that while Crash Love is more streamlined than Decemberunderground, streamlined' here means spidery guitars and wailed choruses". He also criticized the "vague concept of a souring relationship" that Havok's lyrics are built around, and remarked that "It can sound like AFI are just writing for their upcoming fall tour: The bombastic 'It Was Mine' could go on Green Day's next disc." Daniel Yates of Drowned in Sound was also highly critical, scoring the album three out of ten and complaining that the band's guitar sound had become increasingly polished over the years and thus lost its effectiveness: "drop-d's lost their weight, palm-mutes were drenched in enough [effects] to make [a] nu metaller blush, and now with the synths apparently ditched, Crash Love sees the culmination of all that disgrace in a collection of sounds that fall somewhere between P.O.D. and a fart that's been trapped in a turbo-fx pedal for ten years." He also criticized Havok's lyrics as "clumsy strings of inchoate metaphors" that fail to evoke true emotion, remarking that "the band that once set Baudelaire to music are going to be keeping the Morrisseyism-shorthand-for-literacy vocal quirk, which permeates [Havok's] contribution to this album."

J. Gabriel Boylan of Spin also criticized the album's polished sound and vocals, stating that "Too often, Puget's fine guitar work can't overcome traces of the band's oompah pop-punk past or lyrics both illogical ('The broken radio was playing suicide') and cliché ('I feel nothing')." He also felt that the band's punk rock roots prevented them from allowing subtlety: "Crash Love never pauses to take a breath or slows the tempo or eases back on the hypercompressed everything. The whole history of gloomy pop is on display, but the band's hardcore background doesn't allow for the more subtle atmospherics of, say, Bauhaus or even the Cramps." Jason Heller of The A.V. Club scored the album a C-, feeling that it was weakened by abandoning Decemberunderground's range of styles and textures in favor of straightforward guitar rock: "The limited palette this time around doesn't do the band any favors: Where the sheer scope and giddy dynamics of Decemberunderground helped cover up some of the group's weak spots–for instance, Havok's histrionic flair and bad Marc Almond impression–Crash Love traffics in more of the same utilitarian riffs and bleating anger-slash-melancholy that AFI made its name on."

Style

Crash Love continues AFI's trend of varying their style from one release to the next, with a sound rooted in punk rock but having absorbed and experimented with hardcore punk, gothic rock, and electropop influences on previous albums. Bassist Hunter Burgan described Crash Love as "definitely more of a rock album–more immediate and definitely more of a focused, direct approach musically. Compared to Decemberunderground, where some of the songs were more subtle, these are more in-your-face." Dave de Sylvia of Sputnikmusic speculated that part of the motivation behind Puget and Havok's side project Blaqk Audio was to allow them to expand on the electronic elements that had been prevalent on Decemberunderground while preserving AFI as a primarily pop-punk act. Havok stated that though it was not a purposeful move, the experience with Blaqk Audio did contribute to there being few electronic elements on Crash Love:

Crash Love is a more guitar-focused, guitar-based record than Decemberunderground was. I think what that is a result of is Jade and I having toured for two months and recorded the CexCells record [with Blaqk Audio]. So when we sat down and began writing Crash Love it was refreshing to be playing rock and I think that having done Blaqk Audio, it rejuvenated our interest in rock. Blaqk Audio was already entirely purely electronic but coming from that sitting down and writing rock we just didn't have as much inspiration to insert those electronic [sounds] into the rock music that we were playing. But it wasn't a conscious thing.

Critics compared Crash Love's sound to Morrissey, the Raspberries, The Cure, The Smiths, U2, New Order, and Alkaline Trio. Some compared Puget's guitar lines to Jimmy Page, Johnny Marr, Trent Reznor, and Black Sabbath. Several critics compared "Too Shy to Scream" to Adam and the Ants, specifically the song "Goody Two-Shoes".

Of its style, Matt Collar of Allmusic said that the album is "sticky with epic swaths of melodic rock and just enough swaggering goth-itude to please the emo-tweens" and that "Havok's glitter-goth persona is well intact, it seems tempered here with a bit more punkish muscle and '80s pop croon." Jason Pettigrew of Alternative Press felt that the album's style falls somewhere between their punk roots and mainstream rock, fitting neither extreme: "Although the members of AFI can't go home anymore, they're exploring more sonic vistas than any random group of smelly dudes in a van plastered with hardcore stickers or Clear Channel-sanctioned modern-rock dullards kicking back in $8K-a-week coaches, combined." Other reviewers noted elements of gothic rock, post-punk, 1980s pop, hardcore punk, and synthpop in the album. Vik Bansal of MusicOMH remarked that Crash Love "shows that while fusing goth, punk and pop doesn't need to be rocket science, when AFI are involved it's very definitely an artform." Chris Fallon of AbsolutePunk stated that "fans have to understand AFI is no longer that angry, sarcastic punk band anymore -- every member has strengthened their craft to coincide with each individual's influence."

Track listing

Personnel

Band
 Davey Havok – vocals; backing vocals
 Jade Puget – guitars; backing vocals
 Hunter Burgan – bass; backing vocals
 Adam Carson – drums; backing vocals

Backing vocalists
 Nick 13, Dan Under, Ben Grey, Luke Wood, Julie Delgado, and Kenna Ramsey – backing vocals
 Christy Vegas, Scott Raymond, Natacia Marriott, Courtney Cavazos, Brock Honma, and Mark Oshiro – backing vocals on "I Am Trying Very Hard to Be Here"

Production
 Joe McGrath – producer and engineer of tracks 1, 2, 4, and 7-12
 Seth Waldmann, Jake Davies, John Silas Cranfield, and Andrew Scheps – engineers of tracks 1, 2, 4, and 7-12
 Morgan Stratton and Bill Mims – assistant engineers of tracks 1, 2, 4, and 7-12
 Jacknife Lee – producer of tracks 3-5 and 6
 Tom McFall – engineer of tracks 3-5 and 6
 Kevin Mills – assistant engineer of tracks 3-5 and 6
 Todd Parker – additional engineering of tracks 2, 6, 9, and 10
 German Villacorta – Pro Tools editing
 Rich Costey – mixing engineer
 Charlie Stavish and Noah Goldstein – assistant mixing engineers
 Vlado Meller – mastering
 Mark Santangelo – assistant mastering

Artwork
 Morning Breath Inc. – art direction and design
 2 FAKE – 3D rendering
 Jason Odell – photography

Bonus track production
"Fainting Spells"
 Jerry Finn – producer and mixing
 Joe McGrath – engineer
 Seth Waldmann, Jason Gossmann, Kevin Mills, Eric Weaver, and Dimitar Krhjaic – assistant engineers
 Ted Jensen – mastering
"We've Got the Knife" and "Where We Used to Play"
 Daniel Sternbaum – engineer
 John Silas Cranfield – engineer and mixing
 Tyler Muelrath and Jun Park – assistant engineers
"100 Words"
 Jerry Finn – producer and mixing
 Joe McGrath – engineer
 Chris Holmes, Alan Mason, Dan Chase, Stacey Dodds, and Alan Sanderson – assistant engineers
 Ted Jensen – mastering
 Butch Vig – producer
 Jade Puget – executive producer

Chart performance

References

2009 albums
AFI (band) albums
Albums produced by Jacknife Lee
Interscope Records albums


text:
Seok Rae-myeong (May 19, 1936 – May 20, 2003) is a South Korean film director. Seok made his directorial debut with Until Next Time (1972). After the success of his film, Yalkae, a Joker in High School (1977), he directed Mischief's Marching Song (1977), Prankster of Girl's High School (1977) and Our High School Days (1978), leading a boom in teen movies during the late 1970s.

In 2009, Yalkae, a Joker in High School is issued as part of the third series of Korean film stamps by Korea Post, which also includes The Road to Sampo, Never Ever Forget Me and Chilsu and Mansu.

Filmography
Until Next Time (1972)
Yalkae, a Joker in High School (1977)
K&J (1977)
Mischief's Marching Song (1977)
Prankster of Girl's High School (1977)
Our High School Days (1978)
Energy Teacher (1978)
The Twelve Boarders (1979)
Under an Umbrella (1979)
The House Where Sun Rises (1980)
Don Quixote on Asphalt (1988)
My Love, Don Quixote (1989)
Day of Standing Alone (1990)

References

External links

1936 births
2003 deaths
South Korean film directors


text:
Col du Glandon () is a high mountain pass in the Dauphiné Alps in Savoie, France, linking Le Bourg-d'Oisans to La Chambre. It is situated between the Belledonne, Grandes Rousses and Arvan-Villards mountain ranges, west of the Col de la Croix de Fer. The road over the Col du Glandon was opened in 1898, although it was not linked to the Col de la Croix de Fer until 1912.

The pass is normally closed from the beginning of November to mid May. It is sometimes used by the Tour de France cycle race, including on the 2013 Tour.

Details of the climb
From La Chambre (north-east) the climb follows the D927. The ascent is  long, climbing  at an average gradient of 6.9%. The gradient increases as the road approaches the summit, with the last two kilometres exceeding 10% with stretches at 12%.

From Le Bourg-d'Oisans the route follows the D1091 through the Romanche valley before joining the D526 after . The climb starts at the Barrage du Verney from where there is a further  to the summit, which is reached shortly after the junction with the route to Col de la Croix de Fer. Over this distance, the height gained is ; the average gradient is thus 4.8%, although there are some downhill sections en route and a maximum uphill gradient of 11.1%.

In the climb from La Chambre mountain pass cycling milestones are placed every kilometre.  They indicate the distance to the summit, the current height, and the average slope in the following kilometre. Such signposting for cyclists has become common in most major mountain passes in the French Pyrenees and Alps.

Tour de France
The Col du Glandon was first crossed in the Tour de France in 1947 in conjunction with the Col de la Croix de Fer when the first rider over the summit was Edward Klabiński. The pass is often used in conjunction with the Col de la Croix de Fer when it is not categorized for the King of the Mountains competition.

Categorized appearances in Tour de France

See also
 List of highest paved roads in Europe
 List of mountain passes

References

External links

Map, Elevation profile, photos for cycling Col du Glandon (www.cycling-challenge.com)
Cycling the Col du Glandon from both sides - tips and advice (www.cyclingascents.com)
Photos of the climb to Col du Glandon (www.grenoblecycling.com)
Col du Glandon on Google Maps (Tour de France classic climbs)

Mountain passes of the Alps
Mountain passes of Auvergne-Rhône-Alpes
Landforms of Savoie
Transport in Auvergne-Rhône-Alpes


text:
Magdalena Płaneta (ur. 19 marca 1979 w Pile) – twórczyni "Teatru Planeta M", reżyserka, aktorka, dramatopisarka, pedagog.

Absolwentka PWSFTViT w Łodzi, którą ukończyła z wyróżnieniem w 2004 roku. Od tegoż samego roku aktorka Teatru Polskiego w Poznaniu. Współpracuje z różnymi ośrodkami teatralnymi w Polsce.

Życiorys
Od 1997 współpracuje z Ośrodkiem i "Teatrem Stacja Szamocin". Jest wiceprezesem "Stowarzyszenia Edukacyjno-Teatralnego Stacja Szamocin". Od 2012 prezes Stowarzyszenia Teatru Planeta M.
W 2007 roku założyła grupę teatralną Teatr na Fundamentach, który stacjonował na opuszczonej stacji kolejowej Kórnik w Szczodrzykowie. W roku 2011 teatr zmienił nazwę na Teatr Planeta M.
W latach 2006–2009 pracowała z osobami niepełnosprawnymi metodą teatroterapii w projekcie Teatrakcje
W latach 2004–2014 pracowała w Teatrze Polskim w Poznaniu.
Od 2005 roku prowadzi zajęcia w Studium Aktorskim – Regionalnego Ośrodka Edukacji w Poznaniu, nauczając według własnego programu.
Od 2012 roku współpracuje z teatrem Rondo w Słupsku.
W 2010 roku otrzymała Medal Młodej Sztuki za piękne sceniczne dojrzewanie.

Role teatralne
 Ćma. Marilyn Monore jakiej nie znacie; monodram autorski
 Tajemna ekstaza w reż. Mariusza Grzegorzka – Rhonda
 Geza dzieciak Janosa Háya w reż. Zbigniewa Brzozy (spektakl dyplomowy) – Mariki
 Opera mydlana György Spiró w reż. Jana Bratkowskiego (Teatr Nowy w Łodzi) – Córka

Teatr Polski w Poznaniu
 Biesy Fiodora Dostojewskiego w reż. Marka Fiedora – Dasza Szatow
 Stary Franka Hernera Janosa Hay`a w reż. Iwony Kempy – Marika
 W oczach Zachodu według Josepha Conrada w reż. Mateusza Bednarkiewicza – Indianka
 Kobieta sprzed dwudziestu czterech lat Rolanda Schimmelpfenniga w reż. Marka Fiedora – Tina
 Twój, Twoja, Twoje Przemysława Nowakowskiego w reż. Moniki Pęcikiewicz – Kaja
 Gąska Nikołaja Kolady w reż. Kariny Piwowarskiej – Gąska / Nonna
 Zwyczajne szaleństwa Petra Zelenki w reż. Pawła Szkotaka – Anna
 Zwał Sławomira Shutego w reż. Emilii Sadowskiej – Gocha / Baba 2
 Amatorki Elfriede Jelinek w reż. Emilii Sadowskiej – Brigitte
 Ferdydurke Witolda Gombrowicza w reż. Artura Tyszkiewicza – Zuta / Kuzynka Zosia / Chłopka
 Gdy rozum śpi, budzą się demony Antonio Buero Vallejo w reż. Marka Fiedora – Gumersinda
 Szarańcza Biljany Srbljanović w reż. Pawła Szkotaka – Dada
 Kiedy świat był młody w reż. Pawła Kamzy – Hrabina
 Panny z Wilka Jarosława Iwaszkiewicza w reż. Krzysztofa Rekowskiego – Zosia
 Mistrz i Małgorzata Michaiła Bułhakowa w reż. Grigorija Lifanowa – Hella
 Trup Erica Coble'a w reż. Pawła Szkotaka – Nancy / Dziewczyna, która wie, jak się dobrze zabawić
 Ze snu w sen Bruno Schultz w reż. Luby Zarembińskiej – Dr Gotard
 Była Żydówka – nie ma Żydówki w reż. Ewy Ignaczak – Polka

Projekty międzynarodowe
 14,7; projekt międzynarodowy teatr Das Letzte Kleinod – Niemcy
 Medea – Wanda; projekt zagraniczny teatr Das Letzte Kleinod – Niemcy

Role filmowe i telewizyjne
 Prawo Agaty – Małgorzata Kostrzewa (gościnnie)
 Misja Afganistan – Monika Staniszewska Staszek
 Galeria – Anna (gościnnie)
 Królowie śródmieścia – Bożena
 Oficerowie – "Lalunia" (gościnnie)
 Fala zbrodni – Sonia Berkov (gościnnie)
 Goście – obsada aktorska
 Oda do radości, nowela Warszawa – organizatorka
 Kryminalni – dziewczyna Buchacza (gościnnie)
 Samice, suki, motyle – prostytutka
 Sprawa na dziś – lekarka Hanka, przyjaciółka Joanny

Linki zewnętrzne

 Magdalena Płaneta w bazie stopklatka.pl

 Teatr Planeta M

Absolwenci Państwowej Wyższej Szkoły Filmowej, Telewizyjnej i Teatralnej im. Leona Schillera w Łodzi
Pisarze związani z Poznaniem
Ludzie urodzeni w Pile
Polskie aktorki teatralne
Polskie aktorki filmowe
Polscy reżyserzy teatralni
Urodzeni w 1979
Aktorki związane z Poznaniem


text:
Кубок Европы по зимним метаниям 2009 года прошёл 14—15 марта в Лос-Реалехосе и Пуэрто-де-ла-Крусе, курортных городах на острове Тенерифе (Испания). Соревнования прошли на муниципальном стадионе Лос-Реалехоса и поле для метаний в Пуэрто-де-ла-Крусе. В программу турнира были включены толкание ядра, метание диска, метание молота и метание копья. Разыгрывались 4 командных Кубка: среди мужчин и женщин в абсолютной возрастной категории и среди молодёжи до 23 лет (1987 года рождения и моложе). В соревнованиях приняли участие 226 метателей из 29 стран Европы.

Каждая страна могла выставить до 2 человек в каждой дисциплине у взрослых и одного — среди молодёжи. В зачёт команды шёл лучший результат в каждом из видов метаний, после чего он переводился в очки с помощью Международной таблицы перевода результатов ИААФ. По сумме полученных баллов определялись победители и призёры в командном зачёте Кубка.

Результаты

Индивидуальное первенство

 15 ноября 2017 года ИААФ сообщила об аннулировании результатов белорусской толкательницы ядра Надежды Остапчук. Её допинг-проба, взятая на Олимпийских играх 2008 года, после перепроверки через восемь лет оказалась положительной. Выступления спортсменки с 16 августа 2008 года по 5 августа 2012 года были аннулированы, в том числе первое место на Кубке Европы по зимним метаниям — 2009 с результатом 18,80 м.
 5 сентября 2018 года Всероссийская федерация лёгкой атлетики сообщила о дисквалификации на 4 года метательницы копья Марии Абакумовой. После перепроверки её допинг-проб с Олимпийских игр 2008 года и чемпионата мира 2011 года в них был обнаружен запрещённый туринабол. Спортсменка отказалась от апелляции; все её выступления с 21 августа 2008 года по 20 августа 2012 года были аннулированы, в том числе первое место на Кубке Европы по зимним метаниям 2009 года с результатом 61,87 м.

Командное первенство

Примечания

Ссылки

Кубки Европы по зимним метаниям
Март 2009 года
Спорт в Испании в 2009 году
Международные соревнования по лёгкой атлетике в Испании
Тенерифе


text:
Свентокши́ские го́ры ( — «горы Святого Креста») — горный хребет в Польше, наиболее высокая часть Келецко-Сандомежской возвышенности.

Протяжённость хребта составляет около 80 км. Высшая точка — гора Лысица (612 м). Горы сложены кварцитами, граувакками, песчаниками и известняками, часто перекрытыми рыхлыми (в частности, моренными) отложениями. Преобладает холмисто-грядовой рельеф, местами развиты куэсты. У подножий горы произрастают дубовые и сосновые, на склонах — буковые и пихтовые леса.

В наиболее высокой части гор находится Свентокшиский национальный парк.

В Свентокжицких горах находятся языческие святилища древних славян Лысая Гора, Гродова Гора около Тумлина, Дембно, Добжешуво.

Примечания

Источники
 .

Горные хребты Польши
География Свентокшиского воеводства


text:
Apparteneva alla stirpe degli Ugobertidi.

Suo padre divise il ducato per lui e per i suoi fratelli nel 715. Alla sua morte, nel 716, il ducato venne diviso ma non si è certi se questa divisione fu territoriale o di coreggenza. Se così fosse, a Tassilo sarebbe toccato il governo della diocesi di Passavia con questa città come capitale.

Una guerra di successione scoppiò alla morte del padre tra i fratelli, ma poco si sa di questo periodo. Circa il periodo di governo di Tassilo, non si sa nulla. La sua esistenza è confermata nel Codice di Salisburgo (Salzburger Verbrüderungsbuch) dove è indicato come celibe, anche se alcune cronache lo indicano sposato a Waldrada, menzionata come moglie di Teobaldo.

Secondo altre fonti sarebbe stato marito di Imma (m. circa 750) e poi di Swanachilde, attraverso la quale sarebbe diventato suocero di Carlo Martello. Il nome Swanachilde è indicato come certo per una nipote del duca Odilone di Baviera, per cui si suppone che lo stesso Odilo fosse imparentato con Tassilo II. Tassilo morì nel 719, come tutti i suoi fratelli eccetto Grimaldo a cui toccò la sua eredità.

Duchi dei Bavari
Agilolfingi


text:
Singaraja ou Singaradja é uma cidade portuária da Indonésia, situada na costa norte da ilha do Bali. É a capital da regência (kabupaten) de Buleleng, tem  de área e em 2010 tinha  habitantes (), o que faz dela a segunda maior cidade da ilha, depois da Dempassar. O seu nome significa "Rei Leão" em sânscrito.

Foi a capital do Bali e das Pequenas Ilhas da Sonda durante o período colonial holandês, entre 1849 e 1953. Durante a Segunda Guerra Mundial, foi também o centro administrativo dos ocupantes japoneses. Antes do desenvolvimento turístico da área da península de Bukit, na costa sul, Singaraja era a cidade mais turística do Bali e era pelo seu porto que chegavam à ilha a maior parte dos turistas.

Gedong Kirtya, situada imediatamente abaixo do centro da cidade, é a única biblioteca de manuscritos lontar (textos sagrados antigos) escritos em folhas de palmeira.

Notas e referências

Localidades da Indonésia
Bali


text:
Свята в Гонконзі призначені урядом Гонконгу. Вони дозволяють працівникам відпочити від роботи у зв'язку з особливими випадками. Всього 17 державних свят ()

Офіційні свята

Під управлінням Великої Британії до 1997 року, День народження королеви було державним святом і відзначалося у другий понеділок червня. Після передачі Гонконгу Китаю було замінено на свято День створення спеціального адміністративного району Гонконг. День Співдружності шкільних канікул був замінений на святкування дня народження Сунь Ятсен. День визволення Гонконгу (), який святкувався в останній понеділок серпня і наступний за ним день річниці перемоги у японо-китайській війні після передачі суверенітету замінили на День праці і Національний День Народної Республіки Китай.

Відповідно до законодавства Гонконгу, коли призначене державне свято припадає на неділю або в той же день іншого свята, свято переноситися на наступний тиждень. Однак існують винятки, наприклад, коли Китайський новий рік 2007 року припав на неділю (18 лютого), уряд призначив в суботу безпосередньо перед святом (тобто на 17 лютий).

Див. також

 Свята Китайської Народної Республіки
 Традиційні китайські свята

Примітки

Посилання

 Список свят на урядовому вебсайті
 General Holidays Ordinance
 LegCo papers concerning the Liberation Day

Китайські свята
Культура Гонконгу


text:
A Seleção Romena de Futebol representa a Romênia nas competições de futebol da FIFA.

DESEMPEMHO EM COPAS DO MUNDO

1930 - Eliminada na 1ª Fase
1934 - Eliminada nas Oitavas de Final
1938 - Eliminada nas Oitavas de Final
1950 - Não disputou
1954 a 1966 - Não se classificou
1970 - Eliminada na 1ª Fase
1974 a 1986 - Não se classificou
1990 - Eliminada nas Oitavas de Final
1994 - Eliminada nas Quartas de Final
1998 - Eliminada nas Oitavas de Final
2002 a 2022 - Não se classificou
2026 -

História
Foi uma das poucas seleções europeias presentes na Copa do Mundo FIFA de 1930. Os jogadores escalados para viajar ao Uruguai, país-sede da Copa, foram escolhidos pessoalmente pelo rei Carlos II, um fanático pelo esporte.

Também participou das Copas de 1934 e 1938. Voltou a disputar um Mundial no ano de 1970, inclusive perdendo na fase de grupos para o Brasil pelo placar de 3 a 2. Apesar disso, foi eliminado na primeira fase e teria de esperar mais vinte anos para chegar em mais um Mundial: o de 1990.

Presente em 1994, nos Estados Unidos, obteve sua melhor colocação em Mundiais ocupando a sexta posição, após ter eliminado a Argentina por 3 a 2 nas oitavas-de-final. Caiu nas quartas, nos pênaltis, diante dos suecos, em jogo cheio de reviravoltas: empataram a partida em 1 x 1 a dois minutos do fim do tempo regulamentar, viraram a partida na prorrogação e, no último minuto do tempo extra, sofreram o empate. Chegaram a estar na frente na disputa por pênaltis.

Em 1998, chegou à segunda fase, sendo eliminada pela Croácia. Foram responsáveis por um dos atos folclóricos da Copa: após a classificação garantida à segunda fase, todos os atletas pintaram o cabelo de loiro (menos o goleiro, que era careca).

Na grande fase em que a seleção viveu nos anos 90, seus grandes nomes foram Florin Răducioiu, Marius Lăcătuş, Ilie Dumitrescu, Gheorghe Popescu, Dan Petrescu, Miodrag Belodedici, Adrian Ilie e o principal deles, Gheorghe Hagi.

Na Eurocopa, sua melhor participação foi em 2000, quando chegou em 7º lugar.

Notáveis jogadores

Dan Coe
Florea Dumitrache
Gheorghe Hagi
Ioan Andone
Cosmin Contra
Adrian Mutu
Dan Petrescu
Constantin Gâlcă
Mircea Rednic
Florin Răducioiu
Gheorghe Popescu
Ladislau Boloni
Marius Lăcătuş
Ioan Lupescu
Mircea Lucescu
Mihai Mocanu
Bogdan Stelea
Ion Pârcălab
Rodion Cǎmǎtaru
Dorin Mateuţ
Ioan Sabău
Dorinel Munteanu
Iulian Filipescu
Ilie Dumitrescu
Adrian Ilie
Ion Timofte
Viorel Moldovan
Marius Niculae
Cristian Chivu
Ciprian Marica
Ion Nunweiller
Răzvan Raţ

Elenco atual
Os seguintes jogadores foram convocados para os amistosos contra  Geórgia e  Inglaterra nos dias 2 e 6 de junho de 2021.

Atualizado até 03 de Junho de 2021

Títulos

Material esportivo
O kit da Romênia é fornecido pela empresa espanhola Joma, que substituiu a Adidas, que substituiu Le Coq Sportif em 1984. Em 2017, a federação romena de futebol anunciou sua primeira identidade de marca e um novo kit. O novo emblema faz referência ao brasão de todas as cinco províncias romenas com a intenção de simbolizar a unidade da Romênia. O uniforme está disponível em três cores principais: vermelho, amarelo e azul. Todos eles têm "Împreună suntem fotbal" ("Juntos, somos futebol") impresso no interior da gola.

Ver também
Eliminatórias da Copa do Mundo de Futebol de 2006

Referências


text:
Jean Brown Mitchell (1904–1990) was an English academic and geographer.

Jean Brown Mitchell was born on 26 July 1904 in Manchester. She was raised in Cheshire and attended Macclesfield High School. Her family had a farm in Galloway which she would return to during vacations.

She enrolled at Newnham College, Cambridge studying her B.A. from 1923 to 1926. Her chief interest was geography, under the direction of Frank Debenham, who had helped to establish the discipline at Cambridge. She earned a double First Class in the Geography Tripos Part I in 1924, and Part II in 1926. She earned a scholarship from 1924 to 1926. Mitchell completed her M.A. in 1931.

Career
Mitchell took a junior lecturing position at Bedford College from 1926 to 1930. She returned to Newnham College in 1931, as a Research Fellow from 1931 to 1934, and then became a lecturer in geography from 1934 to 1968. She would be Director of Geographical Studies 1933–1968, in addition to archaeology and anthropology studies 1954–1957, and architecture studies 1953–1968.

During World War II, Mitchell wrote parts of the Naval Intelligence Division Geographical Handbooks, especially those that related to Greece. She also taught army and naval staff.

She returned to teaching at Cambridge following the war, helping to develop physical and historical geography study at the university. Suffering from poor health for most of her life, she often taught classes in her rooms, when she was confined to bed.

Mitchell led excursions to East Anglia and Leicestershire in the 1960s, where she lectured on mediaeval church architecture.

Published works
Historical geography (1954)
Mitchell edited Great Britain: geographical essays (1962).

Memberships
Mitchell joined the Royal Geographical Society in 1926, and served on its council from 1952 to 1955, and 1958 to 1961. She was a member of the Royal Scottish Geographical Society from 1945 and was made a Fellow of the same in 1983.

Legacy
Mitchell was most known for her work as a teacher at Cambridge for more than 40 years.

She retired to Edinburgh, but continued to serve as an external examiner in geography at Oxford University.

She died on 5 January 1990 in Edinburgh.

The Jean Mitchell Award was funded by monies collected in her honour, after her retirement in 1968.

References

1904 births
1990 deaths
Alumni of Newnham College, Cambridge


text:
Physocyclus californicus is een spinnensoort uit de familie trilspinnen (Pholcidae). De soort komt voor in Verenigde Staten.

Trilspinnen
Endemisch dier uit de Verenigde Staten


text:
The 2003–04 season is Hyderabad cricket team's 70th competitive season. The Hyderabad cricket team is senior men's domestic cricket team based in the city of Hyderabad, India, run by the Hyderabad Cricket Association. They represent the region of Telangana in the state of Andhra Pradesh in domestic competitions.

Competition Overview

Squads

NKP Salve Challenger Trophy
Laxman and Rayudu got picked to the India Seniors squad for the 2003-04 NKP Salve Challenger Trophy, a List-A cricket tournament in India.

 Irani Cup
Laxman got selected to the Rest of India squad for the 2003 Irani Cup, a first-class cricket competition in India.

Deodhar Trophy
Arjun, Vishnuvardhan and Khaleel got selected to the South Zone squad for the 2003-04 Deodhar Trophy, a List-A cricket competition in India.

Duleep Trophy
Khaleel got selected to the South Zone squad for the 2003-04 Duleep Trophy, a first-class cricket tournament in India.

Ranji Trophy

The Hyderabad team, led by Venkatapathy Raju, began their campaign in the Ranji Trophy, the premier first-class cricket tournament in India, with a win against the Gujarat at Ahmedabad on 7 November 2003. They finished inside top-2 in Group B of the Elite League to advance to the Elite semi-final with three wins, a loss and two draws. They were eliminated in the semi-final where the Mumbai defeated the Hyderabad by an innings and 152 runs.

Points Table
Elite Group B

  Top two teams advanced to the knockout stage.
  Bottom team relegated to the Plate Group for the 2004–05 Ranji Trophy.
 Points system : Win by an innings or 10 wickets = 5, Win = 4, Draw with first innings lead = 2, No Result = 2, Draw with first innings deficit = 0, Loss = 0.

Knockout stage

Matches
Group Stage

Semi-final

Statistics
Most runs

 Source: Cricinfo
Most wickets

 Source: Cricinfo

Ranji One–Day Trophy
The Hyderabad team, led by Venkatapathy Raju, began their campaign in the Subbaiah Pillai Trophy as part of the South Zone Ranji One–Day Trophy, a List-A cricket tournament in India, with a loss against the Karnataka at Chennai on 7 January 2004. The five-wickets shared between Dodda Ganesh and Sunil Joshi helped the Karnataka restrict the Hyderabad to 155 while the half-centuries from J. Arunkumar and Joshi completed the chase for the Karnataka with seven wickets to spare. In the second match, the half-centuries from Daniel Manohar and Anirudh Singh gave a strong start to the Hyderabad but the middle-order collapse by Renjith Kumar and the run-outs in the end restricted the Hyderabad total to 237 while the Kerala with the help of the half-centuries from Anish Antony and Hemanth Kumar completed the chase in the penultimate ball with three wickets to spare. The half-centuries from Devishetty Vinay Kumar and Sankinani Vishnuvardhan helped the Hyderabad post 268 while the three-wicket hauls from Inder Shekar Reddy and Tirumalasetti Suman helped them win against the Goa by 101 runs in their third match. In the fourth match, the half-century from Subramaniam Badrinath along with the support from Sadagoppan Ramesh and Jayaraman Madanagopal helped the Tamil Nadu post 249. The Hyderabad started the chase strongly with the half-centuries from Shashank Nag and Ibrahim Khaleel along with the support from Manohar but five run-outs at the end resulted in the Hyderabad fall short by 2 runs as they were bowled out for 247. In the final zonal match, the five-wicket haul from Mohammad Ghouse Baba helped the Hyderabad restrict the Andhra to 230 despite the century from Yalaka Venugopal Rao. In reply, the Hyderabad had a big opening partnership from Manohar and Suman but the middle order collapse and tight bowling by the Andhra left the Hyderabad fall short by 8 runs. This loss resulted the Hyderabad finish fourth in South Zone and fail to qualify for the Ranji ODI Championship with a win and four losses.

Points Table

Matches
Zonal Stage

Statistics
Most runs

 Source: Cricinfo
Most wickets

 Source: Cricinfo

See also
 Hyderabad cricket team
 Hyderabad Cricket Association

References

External links
Hyderabad cricket team official site

Cricket in Hyderabad, India
Cricket in Telangana
Sport in Telangana


text:
– japoński nóż o obustronnie zaostrzonej głowni (dł. ok. 15 cm, szer. ok. 9 mm)

Używany przez jeźdźców do puszczania krwi z żył na nogach wyczerpanych biegiem koni

Umabari był noszony przeważnie w schowku na pochwie nihon-tō. Służył także pomocniczo do walki i obrony oraz naprawy uzbrojenia.

Przypisy

Japońskie narzędzia
Noże


text:
Ретрофлексний апроксимант — приголосний звук, що існує в деяких мовах. У Міжнародному фонетичному алфавіті записується як ⟨ɻ⟩ (перегорнуте «r» із загнутим праворуч гачком). В українській мові цей звук передається на письмі літерою р.

Назва
Ретрофлексний апроксимант ()

Властивості
Властивості ретрофлексного апроксиманта:

 Тип фонації — дзвінка, тобто голосові зв'язки вібрують від час вимови.
 Спосіб творення — апроксимант, тобто один артикулятор наближається до іншого, утворюючи щілину, але недостатньо вузьку для спричинення турбулентності.
 Місце творення — ретрофлексне, що прототипічно означає, що кінчик язика загинається вгору до твердого піднебіння.
 Це ротовий приголосний, тобто повітря виходить крізь рот.
 Це центральний приголосний, тобто повітря проходить над центральною частиною язика, а не по боках.
 Механізм передачі повітря — егресивний легеневий, тобто під час артикуляції повітря виштовхується крізь голосовий тракт з легенів, а не з гортані, чи з рота.

Приклади

Примітки

Джерела

Приголосні звуки
Ретрофлексні приголосні
Апроксиманти


text:
– miasto w Japonii, w prefekturze Saitama, na wyspie Honsiu. Ma powierzchnię 14,64 km2 . W 2020 r. mieszkało w nim 113 640 osób, w 49 299 gospodarstwach domowych (w 2010 r. 105 812 osób, w 42 738 gospodarstwach domowych).

Miasto zostało utworzone w 2005 roku z połączenia miast: Kamifukuoka i Ōi.

Przypisy

Bibliografia

Miasta w prefekturze Saitama


text:
Karel Jarolím (* 23. srpna 1956 Čáslav) je český fotbalový trenér a bývalý fotbalista, v letech 2016–2018 hlavní trenér české fotbalové reprezentace. Mezi prosincem 2020  a únorem 2022 trénoval Mladou Boleslav.

Rodina
Je ženatý a má dva syny a dceru. Jeho manželka se jmenuje Jaroslava Jarolímová. Starší syn Lukáš (ročník 1976) působí v SK Slavia Praha. Mladší syn David (ročník 1979) je členem týmu Mladé Boleslavi a dcera Anet (ročník 1989) hraje závodně florbal.

Fotbalová kariéra
Začínal ve Spartaku Třemošnice (1965–1971), hostoval ve Spartaku Žleby a poté hrál v Pardubicích (1971–1977). Odtud odešel do Slavie Praha (1977–1978), následovala Dukla Praha (1978–1979), VTJ Tábor (1979–1980) a opět Slavia Praha (1980–1987). Poté přešel do francouzského Rouenu (1987–1990) a odtud do dalšího francouzského klubu Amiens (1990–1991). Po návratu do vlasti hrál opět za Slavii Praha (1991–1992), dále Viktorii Žižkov (1992), Švarc Benešov (1993–1994), Bohemians Praha (1994–1995) a Českou Lípa (1995).

Býval technickým záložníkem s výbornou kopací technikou. Nejvyšší soutěž hrál ještě ve 39 letech.

Prvoligová bilance

Trenérská kariéra

První zkušenosti (1997–2004)
Trenérskou kariéru začal v Příbrami, kde působil v letech 1997-8. Od července 1999 trénoval jako asistent Františka Cipra v pražské Slavii, kterou i v letech 2000-2001 vedl jako hlavní trenér. Přestože obsadil 2. místo, byl odvolán. Trenér Ivan Hašek si ho následně vybral jako svého asistenta u francouzského Racingu Štrasburk, kde působil v letech 2001-2003. Po této zahraniční misi se vrátil do české ligy a od srpna 2003 byl trenérem Synotu Uherské Hradiště, kde působil do prosince 2004.

SK Slavia Praha (2005–2010)
Do Slavie nastoupil na jaře 2005 na pozici hlavního kouče, kde nahradil Josefa Csaplára. V sezoně 2006/07 dovedl tým k druhému místu v lize. V následné kvalifikaci Ligy mistrů senzačně postoupil do základní skupiny, když vyřadil Žilinu a slavný Ajax Amsterdam. Ve skupinové fázi se Slavia utkala s FC Sevillou, londýnským Arsenalem a Steaua Bukureští. Získala pět bodů a postoupila do jarní části Poháru UEFA, kde hned v prvním vyřazovacím kole vypadla s Tottenhamem. V sezoně 2007/08 získal se Slavií svůj první mistrovský titul. V evropských pohárech se již nepodařil zopakovat postup do slavné Ligy mistrů a tým hrál základní skupinu Poháru UEFA. Za tyto úspěchy získal ocenění Trenér roku 2008 v anketě Fotbalista roku.

V ligové sezoně 2008/09 Slavia opět získala mistrovský titul a trenér Jarolím se tak stal prvním trenérem pražského klubu po 66 letech, který dokázal titul obhájit. V červenci 2009 byl kontaktován předsedou FAČR Haškem s nabídkou vést českou reprezentaci, ale Jarolím to odmítl. V následné sezoně tým znovu postoupil do základní skupiny nově vzniklé Evropské ligy, kde uhrál mj. dvě cenné remízy s Valencií. Na ligové scéně se ale Slavii v sezoně 2009/10 přestalo dařit. Proto trenér Jarolím v dubnu 2010 ve Slavii skončil a nahradil ho bývalý kouč sešívaných František Cipro. Dlouho však u slávistického kormidla nevydržel a v červnu 2010 se Jarolím vrátil zpět k týmu. Sezona 2010/11 však začala pro Slavii velmi špatně. Z deseti zápasů získala pouhých 10 bodů a krčila se na dvanáctém místě ligové tabulky. 29. září 2010 tak Jarolím odstoupil ze své funkce a do konce podzimní části ho nahradil jeho asistent Michal Petrouš.

Zahraniční angažmá (2010–2013)
Poté odešel do zahraničí, nejprve na Slovensko, kde převzal tým Slovanu Bratislava, s nímž vyhrál v sezóně 2010/11 ligový titul i slovenský fotbalový pohár. Následně působil v saúdskoarabském Al Ahli, se kterým v sezoně 2011/12 obsadil druhé místo v Saudi Professional League a také druhé místo v Lize mistrů AFC 2012. V roce 2013 trénoval půl roku v klubu Al-Wahda ze Spojených arabských emirátů.

FK Mladá Boleslav (2014–2016)
V lednu 2014 se vrátil po necelých 4 letech do české ligy, když jej klub FK Mladá Boleslav jmenoval jako svého hlavního trenéra. V týmu se setkal se svým synem Davidem, který zde hrál na pozici záložníka. Na konci sezony 2013/14 skončil tým na 3. místě a hrál kvalifikaci Evropské ligy, kde vypadl v 3. předkole se silným Lyonem. V následných dvou ligových sezonách (2014/15 a 2015/16) se Boleslav umístila na 4. místě, v roce 2016 vyhrála český pohár. V květnu 2016 prodloužil s Mladou Boleslaví smlouvu o další tři roky. Tým však vedl pouze v předkolech Evropské ligy 2016/17 a svoje klubové působení k 25. srpnu 2016 ukončil.

Česká fotbalová reprezentace
V červenci 2016, poté co ve funkci trenéra české fotbalové reprezentace skončil Pavel Vrba, byl jmenován novým hlavním koučem národního týmu s datem nástupu 1. srpna 2016. Do 25. srpna 2016 měl povoleno souběžně vést FK Mladá Boleslav. Své působení u reprezentace ukončil 11. září 2018 po sérii neúspěšných zápasů.

Úspěchy

Hráčské
ASVS Dukla Praha
 mistr 1. československé ligy 1978/79

Trenérské
SK Slavia Praha
 2x mistr české ligy: 2007/08, 2008/09
 postup do základní skupiny Ligy mistrů 2007/08
ŠK Slovan Bratislava
 mistr slovenské ligy 2010/11
 vítěz slovenského poháru 2010/11
Al Ahli
 vítěz Královského poháru mistrů 2012
 finalista Ligy mistrů AFC 2012
FK Mladá Boleslav
 vítěz českého poháru: 2015/16

Individuální
 1x trenér roku v anketě Fotbalista roku: 2008

Odkazy

Reference

Externí odkazy
 Karel Jarolím - kariéra, iDNES.cz

Čeští fotbaloví trenéři
Českoslovenští fotbalisté
Čeští fotbalisté
Fotbalisté SK Slavia Praha
Fotbalisté FK Dukla Praha
Fotbalisté FC Bohemians Praha
Fotbalisté FK Viktoria Žižkov
Fotbalisté SK Benešov
Trenéři SK Slavia Praha
Trenéři 1. FC Slovácko
Trenéři Slovanu Bratislava
Narození v roce 1956
Žijící lidé
Vítězové 1. české fotbalové ligy
Muži
Sportovci z Čáslavi
Fotbalisté Amiens SC
Fotbalisté FC Rouen
Narození v Čáslavi
Narození 23. srpna
Trenéři české fotbalové reprezentace
Členové Klubu legend


text:
Монте Гранде има више значења:

 Монте Гранде
 Монте Гранде (Кокиматлан), насеље у савезној држави Колима у Мексику
 Монте Гранде (Анхел Албино Корзо), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Бериозабал), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Бочил), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Коапиља), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Чикоасен), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Сучијапа), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Текпатан), насеље у савезној држави Чијапас у Мексику
 Монте Гранде (Сан Педро дел Гаљо), насеље у савезној држави Дуранго у Мексику
 Монте Гранде (Селаја), насеље у савезној држави Гванахуато у Мексику
 Монте Гранде (Мануел Добладо), насеље у савезној држави Гванахуато у Мексику
 Монте Гранде (Куерамаро), насеље у савезној држави Гванахуато у Мексику
 Монте Гранде (Пурисима дел Ринкон), насеље у савезној држави Гванахуато у Мексику
 Монте Гранде (Сан Франсиско дел Ринкон), насеље у савезној држави Гванахуато у Мексику
 Монте Гранде (Којука де Каталан), насеље у савезној држави Гереро у Мексику
 Монте Гранде (Хенерал Елиодоро Кастиљо), насеље у савезној држави Гереро у Мексику
 Монте Гранде (Мискијавала де Хуарез), насеље у савезној држави Идалго у Мексику
 Монте Гранде (Сан Фелипе Оризатлан), насеље у савезној држави Идалго у Мексику
 Монте Гранде (Сан Бартоло Тутотепек), насеље у савезној држави Идалго у Мексику
 Монте Гранде (Талпа де Аљенде), насеље у савезној држави Халиско у Мексику
 Монте Гранде (Толиман), насеље у савезној држави Халиско у Мексику
 Монте Гранде (Малиналко), насеље у савезној држави Мексико у Мексику
 Монте Гранде (Мадеро), насеље у савезној држави Мичоакан у Мексику
 Монте Гранде (Паракуаро), насеље у савезној држави Мичоакан у Мексику
 Монте Гранде (Сан Лукас), насеље у савезној држави Мичоакан у Мексику
 Монте Гранде (Салвадор Ескаланте), насеље у савезној држави Мичоакан у Мексику
 Монте Гранде (Тикичео де Николас Ромеро), насеље у савезној држави Мичоакан у Мексику
 Монте Гранде (Сабинас Идалго), насеље у савезној држави Нови Леон у Мексику
 Монте Гранде (Сантијаго Нилтепек), насеље у савезној држави Оахака у Мексику
 Монте Гранде (Сан Блас Атемпа), насеље у савезној држави Оахака у Мексику
 Монте Гранде (Хосе Марија Морелос), насеље у савезној држави Кинтана Ро у Мексику
 Монте Гранде (Урес), насеље у савезној држави Сонора у Мексику
 Монте Гранде (Хонута), насеље у савезној држави Табаско у Мексику
 Монте Гранде, Ел Пастал (Хонута), насеље у савезној држави Табаско у Мексику
 Монте Гранде, Нуево Мундо (Хонута), насеље у савезној држави Табаско у Мексику
 Монте Гранде (Акајукан), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде, Ел Агила (Наранхос Аматлан), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Косолеакаке), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Чиконтепек), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Исхуакан де лос Рејес), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Маријано Ескобедо), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Платон Санчез), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Тантојука), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Туспан), насеље у савезној држави Веракруз у Мексику
 Монте Гранде (Хенаро Кодина), насеље у савезној држави Закатекас у Мексику
 Монте Гранде (Лорето), насеље у савезној држави Закатекас у Мексику
 Монте Гранде (Виља Идалго), насеље у савезној држави Закатекас у Мексику


text:
Brother Island ist der Name folgender Inseln in den Vereinigten Staaten:

 Brother Island (New York), im Niagara River, Bundesstaat New York
 First Brother Island im Ohio River, West Virginia
 North Brother Island im Stadtgebiet von New York
 North Brother Island (Connecticut) im Atlantischen Ozean
 South Brother Island im Stadtgebiet von New York
 South Brother Island (Connecticut) im Atlantischen Ozean

Siehe auch:
 Brother Islands, zwei Inseln im Roten Meer
 The Brothers
 Three Brothers (Chagos-Archipel), Inselgruppe im Indischen Ozean


text:
Denis Donát (* 14. září 2001) je český profesionální fotbalista, který hraje na pozici středního obránce za český klub FK Mladá Boleslav a za český národní tým do 21 let.

Hraje převážně na postu stopera, v týmu FK Náchod nastupoval jako střední defenzivní záložník. Fotbal hrál nebo stále ještě hraje jeho otec i bratr.

Klubová kariéra

FC Hradec Králové
Svoji fotbalovou kariéru začal v mužstvu FK Náchod, kde působil do kategorie U–14 a následně zamířil do klubu FC Hradec Králové. Před jarní částí sezony 2019/20 se zapojil do přípravy prvního týmu, avšak po 14 dnech se vrátil do dorostu. Ligový debut v dresu "áčka" tak za Hradce absolvoval až ve 22. kole hraném 11. června 2020 proti Viktorii Žižkov (výhra 5:0), na hrací plochu přišel v 85. minutě namísto Jiřího Kateřiňáka. Poprvé za první mužstvo "Votroků" skóroval v lieu na jaře 2021 v souboji s Vysočinou Jihlava (výhra 4:0), ve 49. minutě zvyšoval na průběžných 2:0. Následně se střelecky prosadil v lize v "áčku" 14. 4. 2021 proti klubu FC MAS Táborsko, kdy gólem z 84. minuty stanovil konečný výsledek 3:0 na domácím hřišti. Na jaře 2021 po 23. kole hraném 8. května 2021 postoupil s Hradcem po výhře 2:1 nad Duklou Praha z prvního místa tabulky do nejvyšší soutěže, kam se "Votroci" vrátili po čtyřech letech.

Odkazy

Reference

Externí odkazy
 Profil hráče na fchk.cz
 Profil hráče na livesport.cz
 Profil hráče na soccerway.com
 Profil hráče na transfermarkt.com

Muži
Čeští fotbalisté
Fotbaloví záložníci
Fotbaloví obránci
Fotbalisté FC Hradec Králové
Narození v roce 2001
Žijící lidé
Narození 14. září


text:
Un counting quantifier è un quantificatore della forma "esistono almeno k elementi che soddisfano la proprietà X ". Nella logica del primo ordine possono essere definiti mediante i quantificatori ordinari, quindi si tratta di una notazione più compatta.

Tuttavia, sono interessanti nel contesto della logica a due variabili che limita il numero di variabili nelle formule. Inoltre, i counting quantifier generalizzati , in quanto si riferiscono a un numero infinito di elementi, non sono esprimibili mediante un numero finito di formule della logica del primo ordine.

Definizione rispetto ai quantificatori ordinari
I counting quantifier possono essere definiti in modo ricorsivo in termini di quantificatori ordinari.
 Sia  e si legga "esistono esattamente  elementi". Allora:

 Sia  e si legga "esistono almeno   elementi". Allora:

Bibliografia
 Erich Graedel, Martin Otto, and Eric Rosen. "Two-Variable Logic with Counting is Decidable." In Proceedings of 12th IEEE Symposium on Logic in Computer Science LICS `97, Warschau. 1997. file Postscript

Voci correlate
 Unicità

Semantica
Logica matematica
Logica classica
Logica proposizionale
Teoria degli insiemi


text:
En hästfärg är ett namn som sammanfattar en hästs hela färgteckning. Vissa hästraser har inte vissa färger, medan vissa raser alltid har en viss färg, exempelvis är Cleveland bay alltid bruna och frieserhästar är alltid svarta. En del raser och typer är enbart avlade för sin färg och behöver inte ha ett helt exakt enhetligt utseende, till exempel palominon eller painthästen.

Grundfärger
Alla hästar har i grunden en grundfärg. Det finns tre grundfärger: fux, svart och brun. Dessa grundfärger kan sedan spädas ut, brytas upp eller på annat sätt modifieras av olika anlag. En häst kan ha flera olika anlag på samma gång, till exempel kan den vara stickelhårig skäck, eller black isabell, eller tigrerad skäck.

En fuxfärgad är rödaktig i pälsen med röd man och svans och nyansen kan variera kraftigt. Det finns många olika namn som använts för de olika nyanserna genom tiderna som guldfux, svettfux och eldfux. Det finns även fuxar med ljusare man och svans vilka kan kallas flax- eller linfux.

Bruna hästar har en brun hårrem som kan variera från riktigt ljus till nästan svart och har svart man och svans och även svarta ben. Den bruna färgen är den vanligaste färgen hos hästar. Ibland kan hårremmen vara lätt apelkastad med ljusare eller mörkare fläckar i den bruna färgen. En svartbrun häst är svart med tydligt bruna partier på mjukdelarna som mulen och ljumskar, jämför "black and tan" på hundar.

En svart häst har alltid svart hårrem och svart man och svans. En häst som har en helt kolsvart hårrem utan blekta hår kallas rapp, dessa tros vara homozygota för svartanlaget. Svarta hästar kan blekas av solen och se bruna ut, genetiskt är de dock fortfarande svarta.
 Tillsammans med skimmel utgör grundfärgerna den kategori som kallas "hela färger". Fläckar och prickar som hos en skäck eller tigrerad häst kallas "brutna färger".

Viltfärger

Det finns ett anlag som ger "vildhästfärg", kallad black, då bleks standardfärgen och blir ljusare, vanligast är en gråbrun eller beige färg i pälsen. De får då även en ål (mörk strimma längs ryggraden) och ibland zebraränder på framknäna (carpus), hasorna och ibland även i pannan.

Viltbrun är en form av den bruna färgen men då har de oftast mindre svart på benen och en ljusare nyans i hårremmen.

Viltfärgerna har fått sitt namn eftersom de är en typisk primitiv färg som härstammar från hästarnas förfäder och är vanligast hos äldre, primitivare raser som oftast avlats fram vilt eller halvvilt.

Utspädningsfärger
Det finns ett antal olika anlag som späder ut de olika grundfärgerna. De olika anlagen får olika effekt beroende på om hästen har fux, brun eller svart som grundfärg.

Gulanlag
Detta är det anlag som bleker fux till isabell, brun till gulbrun och svart till gulsvart. Gulsvarta hästar går inte att skilja från vanliga svarta hästar.

I dubbel upplaga bleks färgen ännu mer och syns tydligt även på svart grundfärg. Dessa hästar föds nästan vita med rosa hud och blå ögon. Detta har tidigare felaktigt kallats för albino.

En fux med dubbla gulanlag kallas gulvit och har ljusa, cremefärgade täckhår med en svag pigmentering i man, svans och på hovar. Denna färg kallas ibland även cremello, En brun häst med dubbla gulanlag kallas för pärlvit och har ljusa, cremefärgade täckhår med samma färg i man, svans och på hovar. Denna färg kallas ibland även perlino. Dubbla gulanlag på en svart grundfärg kallas rökvit och kallas ibland för smoky cream. Fenotypen mellan de tre dubbelgula varianterna överlappar och det går inte med blotta ögat avgöra vilken grundfärg hästen har. I sällsynta fall kan man avgöra grundfärgen på nyfödda hästar, då pärlvita har något mörkare man, svans och öronspetsar medan rökvita har en mer jämnt mörk färg.

Pearl
Pearl är ett anlag som delar locus med gulanlaget. En häst kan alltså inte vara homozygot för både pearl och gult, utan prl/prl, Cr/prl eller Cr/Cr är de kombinationerna som fungerar. Pearl syns inte alls i heterozygot form, utan måste antingen paras med gult (som skapar en pseudo-dubbelgul) eller att hästen har två kopior av pearl. Pearl i homozygot form eller kombinerat med gult kan bleka både rött och svart pigment, men inte i samma utsträckning som gult kan. Pearl återfinns i Iberiska hästar som PRE, Lusitano samt amerikanska raser som Quarterhäst och Amerikansk Paint.

Silver
Silveranlaget är enkelt dominant och betecknas Z. Anlaget bleker bara svart pigment och syns därför inte alls på fuxar utan enbart på brun och svart grundfärg. Silver finns hos till exempel islandshästar, shetlandsponnyer och svensk ardenner.

En brun häst med silveranlag kallas för silverbrun och en svart för silversvart. Den silverbruna hästen får en ljus man och svans i närmast halmgul eller grå nyans samtidigt som täckhåren blir röda eller rostfärgade. Den silversvarta hästen har samma ljusa man som den silverbruna men täckhåren någonstans mellan svartbrun och musgrå.

Champagne
Champagne är en utspädningsfärg som framförallt finns hos en del amerikanska raser så som Mustang och Quarterhäst. Anlaget är dominant och bleker både rött och svart pigment. Svart pigment bleks till brunt och rött till gult.

Skimmelfärger

Skimmelfärger brukar även kallas blandade färger. En avblekbar skimmel föds med sin grundfärg och bleks med åren till vit. En konstantskimmel är ett annat anlag där kroppen är grå/vit medan huvud och ben behåller grundfärgen. Ett annat namn är färgväxlare då de byter färg efter säsongerna. Hästar kan ha båda dessa anlag samtidigt, då är hästen först färgad som konstantskimmel men med åren bleknar även huvud och ben. En stickelhårig häst har insprängda vita hår i pälsen, mest koncentrerade på korset (högst upp på bakdelen) och minst i ansiktet och på benen.

En skimmel skall benämnas efter vilken grundfärg hästen hade vid födseln. Exempel på detta är skimmel född svart. Konstantskimlar benämns efter grundfärgen, till exempel brunskimmel, rödskimmel fux, isabellskimmel och så vidare. Blåskimmel är ett gammalt namn för svartskimlar.

Brutna färger

En bruten färg hos en häst är när hårremmen består av fläckar eller prickar i vitt och någon av standardfärgerna. En skäck har stora fält i vitt och i sin standardfärg, oftast brunt eller svart eller i enstaka fall grått eller bork. Skäck är ett samlingsnamn för flera anlag som skapar vita fält på hästen. Om genen är kartlagd benämns den efter sitt namn. De skäckanlag som är identifierade är:

 Tobiano (To)
 Sabino (Sb1)
 Splashed white 1-6
 Frame overo (LWO)
 Dominant white (W1-W32)

Utöver de anlag som är kända dyker det ständigt upp nya mutationer.

Tobiano
Är en dominant gen som orsakas av en kromosomal inversion på ECA3 där genordningen på nästan en tredjedel av kromosomen vände sig under en genetisk rekombination. Genen uppskattas vara runt 3 500 år gammal, och är distribuerad genom många raser i världen. Tobiano är beläget i närheten av KIT-genen på kromosom 3. Andra anlag som finns på KIT är konstantskimmel (en: Roan), Sabino och Dominant White.

Tigrering

En tigrerad häst har prickar i sin standardfärg, ibland få prickar på en helt vit botten, och ibland enbart ett mindre vitt fält på bakdelen med prickar av standardfärgen i. Det finns även rapporterade fall av hästar som har haft vita prickar på färgad botten men detta är väldigt ovanligt. Ibland kan hästar ha både stora fält som hos skäcken och prickar som hos en tigrerad häst och genom genetiska prov kan man bestämma vilket anlag hästen bär på. I de flesta fall är dessa hästar skäckar.

Ovanliga färger
I väldigt få enstaka fall föds hästar med riktigt ovanliga färger som då oftast beror på olika genetiska anlag som förändrar en standardfärg på någon punkt. Islandshästar är kända för att ha speciella färger som oftast inte existerar hos andra raser.

Helt vita hästar med svart man och svans är väldigt ovanligt, men existerar. Även svarta hästar med vit man och svans har rapporterats. Dessa två är dock oftast en variant av skäck, även om de vita eller färgade fälten inte framträder. Hos vissa tigrerade hästar har man fått föl som har haft vita prickar på färgad botten, något som är mycket ovanligt.

Brindlefärgade hästar är hästar som har en randig eller marmorerad päls i två eller tre matchande nyanser av antingen brunt, svart eller grått. Denna färgen hos hästar beror oftast på chimärism, när hästen har två uppsättningar DNA i kroppen, men det finns vissa fall där brindle-föräldern nedärver sin färg. Brindle är dock otroligt ovanligt bland hästar och den första dokumentationen om Brindlefärgade hästar är från så sent som 1942.

Mushroom är en "färg" som har börjat dyka upp allt oftare hos shetlandsponnyn, den är dock inte så ny då det finns noteringar av hästar men en udda färg från början av 1900-talet. Mushroom bleker det röda pigmentet i hästens päls.

Tecken

Tecken i ansiktet är vanliga, till exempel snopp, lykta, bläs, strimbläs och stjärn. Det finns olika former av tecknet stjärn. Skjuten stjärn brukar oftast finnas tillsammans med snopp. Ringstjärn är ett mindre vanligt tecken.

Tecken på benen förekommer också, till exempel strumpor av olika längder och vita ringar runt hovranden eller upp till kotan.

Vidare läsning

Referenser

Externa länkar
 Svenska Ridsportsförbundet


text:
Sylvia Agnes Godefrida Witteman (Bloemendaal, 9 oktober 1965) is een Nederlandse columniste voor het landelijke dagblad de Volkskrant.

Biografie
Witteman groeide op in Overveen. Haar vader, Wim Witteman, was enige tijd dirigent van het Ricciotti Ensemble, en haar grootmoeder van vaders zijde was Johanna Cecilia Andriessen (1902-1986), zus van Willem, Hendrik en Mari Andriessen. Haar oom, de broer van haar vader, is journalist en televisiepresentator Paul Witteman (geb. 1946). Haar grootvader van moeders zijde was de opticien Raphaël Hendrik Endenburg (4 juni 1912 te Soerabaja, Java (Nederlands-Indië) - 21 april 1945 te Sachsenhausen). Vanwege zijn werk voor het verzet is hij opgenomen in de Erelijst van Gevallenen 1940-1945. Ze schreef over hem in een column, 'Waarom is dat zoeken naar je stamboom zo extreem populair?', die de Volkskrant op 11 oktober 2019 publiceerde.

Ze studeerde Nederlands, maar toen haar echtgenoot, de journalist Philippe Remarque, correspondent werd, stopte ze met haar studie. Na eerdere verblijven in Berlijn, Moskou, Den Haag en Washington ging Sylvia Witteman wonen en werken in Amsterdam. Zij schreef tot begin 2011 een wekelijkse kookcolumn in de receptenrubriek 'de Volkskeuken' in de Volkskrant en publiceerde enkele kookboeken. Sinds 2005 schrijft ze ook een niet-culinaire column voor de Volkskrant, eerst alleen in de zaterdagbijlage Volkskrant Magazine en sinds 2011 ook enkele malen per week in de reguliere krant. De film Soof is losjes gebaseerd op de columns. Ook had Witteman een maandelijkse column in het tijdschrift LINDA.

Haar echtgenoot Philippe Remarque, die in haar columns optreedt als "huisgenoot P.", was van juli 2010 tot september 2019 hoofdredacteur van de Volkskrant. Zij hebben drie kinderen, die in haar columns voorkomen onder de namen Muis, Boelie en Shrimp.

Op 19 april 2013 begon Witteman de online-petitie 'Nee tegen het Koningslied', uit protest tegen het Koningslied.

Bibliografie
 S. Carmiggelt. Een levensverhaal, met Thomas van den Bergh. De Arbeiderspers, Amsterdam, 1998.
 Het bearnaisesyndroom. Koken met Sylvia Witteman. Mets en Schilt, Amsterdam, 2004.
 De maillardreactie. Meer recepten van Sylvia Witteman. Mets en Schilt, Amsterdam, 2005.
 Pekingeend bij nacht. Arbeiderspers, Amsterdam, 2007.
 Bijdrage aan De Volkskeuken 2, redactie Mac van Dinther. Meulenhoff, Amsterdam, 2008.
 Ik verzin dit niet. Arbeiderspers, Amsterdam, 2009
 Het lekkerste dier. Bekering van een vegetariër. Arbeiderspers, Amsterdam, 2009.
 Koken met Sylvia Witteman. De beste recepten & een beginselverklaring. Arbeiderspers, Amsterdam, 2010.
 Minestrone. MatchBoox, Bergschenhoek, 2010.
 Veel gezelliger dan bij u thuis. Arbeiderspers, Amsterdam, 2011.
 Inflatiekroketten. Over geld en werk. Arbeiderspers, Amsterdam, 2012.
 Tot dusver niets aan de hand. Arbeiderspers, Amsterdam, 2012.
 Staatsieportret van een stofzuiger. Arbeiderspers, Amsterdam, 2012.
 De huisvrouwmonologen. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2013.
 De troost van een warm visje. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2013
 Het boek van Soof. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2013
 Gekke wijven en andere types. Uitgever LINDA.boeken, Amsterdam, 2014
 Een royale portie meeuwen. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2014
 Plastic rozen. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2015
 Iemand moet het doen. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2015
 Mijn achterlijke kat Lola. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2016
 Thuis mag ik niet meer zeuren. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2016
 Jullie zijn zelf gek. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2017
 Armeluiseten. Goed en goedkoop eten voor nestverlaters, krenten en baliekluivers, Met wijntips van Nicolaas Klei. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2017
 Er speelde nog nét geen draaiorgel. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2018
 We zijn hier niet in China. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2018
Boodschappen zonder leesbril. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2019
Van lichtekooi en zwiepkanarie. Lexicon der onterecht vergeten woorden. Met Stella Bergsma. Nijgh & Van Ditmar, 2019
Overdag bang en 's avonds dronken. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2020
Een visgraatjas met haaiengrijns. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2021
Wat heet! De beste zomercolumns. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2022
Stiekem jarig. Nijgh & Van Ditmar, Amsterdam, 2022

Externe link
 Website van Sylvia Witteman

Nederlands culinair journalist
Nederlands columnist
Andriessen


text:
Proteini toplotnog šoka (HSP) su grupa proteina koji se indukuju toplotnim šokom. Najprominentniji članovi ove grupe su klasa funkcionalno srodnih proteina koji uzimaju učešća u savijanju i odvijanju drugih proteina. Njihovo izražavanje je povišeno kad su ćelije izložene povišenim temperaturama ili drugim oblicima stresa. Taj proces je transkripciono regulisan. Dramatično povećanje izražavanja proteina toplotnog šoka je ključni deo responsa na toplotni šok i prvenstveno je indukovano faktorom toplotnog šoka (HSF). HSP proteini su prisutni u praktično svim živim organizmima, od bakterija do čoveka.

Proteini toplotnog šoka su imenovani na osnovu njihove molekulske težine. Na primer, najbolje izučeni HSP proteini, Hsp60, Hsp70 i Hsp80, su članovi familije proteina toplotnog šoka težina 60, 70, i 80 kilodaltona, respektivno. Mali, 8-kilodaltona težak protein ubikvitin, koji obeležava proteine za degradaciju, takođe pripada familiji proteina toplotnog šoka.

Reference

Spoljašnje veze


text:
Jean-Louis Carrère (born 4 December 1944) is a French politician who is a member of the Senate, representing the Landes department. He is vice president of the Aquitaine Regional Council and a member of the Socialist Party.

References
Page on the Senate website

1944 births
Living people
People from Orthez
Socialist Party (France) politicians
French Senators of the Fifth Republic
Senators of Landes


text:
Barbara Cox Anthony (* 8. Dezember 1922; † 28. Mai 2007 in Honolulu) war eine US-amerikanische Zeitungsverlegerin, Rundfunksprecherin und Tochter von James M. Cox, einem Gouverneur von Ohio.

Leben
Mit ihrer Schwester Anne Cox Chambers und ihrem Bruder, James M. Cox, jr., erbte sie per Testament das väterliche Unternehmen Cox Enterprises. Nach dem Ableben ihres Bruders 1974 teilten sich beide Schwestern in gleichen Teilen seine Anteile am Unternehmen.

Das Vermögen Barbara Cox Anthonys wurde auf etwa 12 Milliarden US-Dollar geschätzt, was sie zu einer der reichsten Frauen im eigenen Lande und zur reichsten Frau auf Hawaii machte.

Sie arbeitete als Vorsitzende von Cox Enterprises, das sich auf ein breit gefächertes Spektrum im Bereiche der Medien stützen konnte. Das Unternehmen arbeitete im Bereich des Kabelfernsehens, bot Internet- und Telefonanschlüsse an und vertrieb Zeitungen, wie die Atlanta Journal-Constitution oder The Palm Beach Post. Das Unternehmen umfasste Rundfunksender und Manheim, eine Auktionsgesellschaft für Autos. Auch im Internet gehörte dem Unternehmen eigene Seiten, wie etwa AutoTrader.com, der größte Anbieter von Autoteilen im Bereich des Einzelhandels.

Anthony, die sich auf ihrer Insel auch als Philanthropin einen Namen machte, gründete La Pietra Hawaii School for Girls und saß der Stiftung von 1978 bis zu ihrem Tode vor. Sie unterstützte auch die Tiermedizin, indem sie an die Veterinary School der Colorado State University spendete, was die Einrichtung zweier Lehrstühle für Pferdemedizin ermöglichte.

Sie war verheiratet. Ihr Sohn James C. Kennedy leitet nach ihr das Unternehmen Cox Enterprises.

Quellen

 Artikel in The New York Times über das Leben Anthonys

Verleger (20. Jahrhundert)
Verleger (21. Jahrhundert)
US-Amerikaner
Geboren 1922
Gestorben 2007
Frau
Medienunternehmer


text:
Eine Sympitar ist eine moderne akustische Gitarre, welche die Funktionen einer Gitarre und einer Sitar in sich vereint.

Bauform
Innerhalb des Halses ist ein Kanal aus Graphit eingebaut, in dem ein Bündel aus insgesamt zwölf Saiten vom  Steg bis zum  Kopf verläuft. Diese zwölf Saiten verlaufen im Bereich des Gitarrenkörpers frei schwingend unter der  Decke unterhalb der sechs Hauptsaiten. Befestigt sind sie unter dem Steg mit einer so genannten 'Jiwari'-Brücke. Angeregt durch die Schwingungen der Hauptsaiten erzeugen die passiv mitschwingenden, "sympathetischen" Saiten im Verein mit der 'Jiwari'-Brücke den lang anhaltenden typischen Sitar-Klang, den man normalerweise mit der indischen Musik verbindet.

Geschichte
Der Erfinder der Sympitar ist der amerikanische Gitarrenbauer Fred Carlson.

Bisher ist die Sympitar nur in wenigen Exemplaren gebaut worden. Alle existierenden Exemplare sind Spezialanfertigungen. So besitzt etwa der amerikanische Gitarrist Alex de Grassi eine speziell nach seinen Wünschen gebaute Sympitar. Neben der Sympitar baut Carlson auch eine Gitarrenharfe als Sympitar. Das erste Exemplar dieser Sympitar-Harfe wurde vom Gitarristen Jeffrey Titus in Auftrag gegeben und unter dem Namen 'Oracle' dem amerikanischen Gitarristen Michael Hedges gewidmet. Verschiedene Verzierungen dieses Instruments greifen Symbole auf, die Hedges entwarf und oft verwendete.

Weblinks
 Webseite des Erfinders Fred Carlson

Gitarrenart


text:
Groomsville may refer to:

Groomsville, Indiana, an unincorporated community in Tipton County
Groomsville, Queensland, a locality in Australia


text:
Trisauerstoffdifluorid ist eine anorganische chemische Verbindung des Sauerstoffs aus der Gruppe der Sauerstofffluoride. In neuerer Literatur gilt die Existenz der Verbindung als nicht gesichert. Es wird davon ausgegangen, dass es sich um eine Mischung aus Disauerstoffdifluorid und Tetrasauerstoffdifluorid handelt.

Gewinnung und Darstellung
Trisauerstoffdifluorid kann durch Reaktion von Sauerstoff mit Fluor bei etwa −190 °C in einer elektrischen Entladung bei niedrigem Druck gewonnen werden.

Sie wurde erstmals Ende der 1930er-Jahre von den japanischen Wissenschaftlern Aoyama und Sakuraba synthetisiert und untersucht.

Eigenschaften
Trisauerstoffdifluorid ist ein tiefrote Flüssigkeit, die bei −190 °C erstarrt und zu Unterkühlung neigt. Sie zersetzt sich oberhalb von −157 °C in Sauerstoff und Disauerstoffdifluorid. Sie ist ein starkes Oxidationsmittel, vergleichbar etwa mit Disauerstoffdifluorid und reaktionsfähiger als Fluor und Sauerstoffdifluorid.

Einzelnachweise

Sauerstoffverbindung
Fluorverbindung
Hypothetische chemische Verbindung


text:
Le elezioni parlamentari in Finlandia del 1922 si tennero il 1º luglio per il rinnovo dell'Eduskunta.

Risultati

1922
Finlandia


text:
Біцентричний чотирикутник — це опуклий чотирикутник, який має як вписане коло, так і описане коло. З визначення випливає, що біцентричні чотирикутники мають всі властивості як описаних чотирикутників, так і вписаних чотирикутників. Інші назви цих чотирикутників: хордо-дотичний чотирикутник і вписано-описаний чотирикутник.

Якщо два кола, одна усередині іншого, є вписаним колом і описаним колом деякого чотирикутника, то будь-яка точка на описаному колі є вершиною якогось (можливо, іншого) біцентричного чотирикутника, який має ті самі вписане та описане кола. Це наслідок поризму Понселе, який довів французький математик Жан-Віктор Понселе (1788-1867).

Спеціальні випадки

Прикладами вписано-описаних чотирикутників є квадрати, прямокутні дельтоїди і .

Опис

Опуклий чотирикутник ABCD зі сторонами a, b, c, d є біцентричним тоді і тільки тоді, коли протилежні сторони задовольняють теоремі Піто для описаних чотирикутників і властивості вписаних чотирикутників, що протилежні кути в сумі дають 180 градусів, тобто,

Три інших описи стосуються точок, в яких вписане коло в описаному чотирикутнику дотикається до сторін. Якщо вписане коло дотикається сторін AB, BC, CD і DA в точках W, X, Y і Z відповідно, то описаний чотирикутник ABCD є також і описаним в тому і тільки в тому випадку, коли виконується будь-яка з таких трьох умов:

 Відрізок WY перпендикулярний до XZ

Перша з цих трьох умов означає, що контактний чотирикутник WXYZ є ортодіагональним чотирикутником.

Якщо E, F, G, H є серединами WX, XY, YZ, ZW відповідно, то описаний чотирикутник ABCD також є описаним тоді і тільки тоді, коли чотирикутник EFGH є прямокутником.

Відповідно до іншого опису, якщо I є центром вписаного кола описаного чотирикутника, у якого продовження протилежних сторін перетинаються в точках J і K, то чотирикутник є описаним тоді і тільки тоді, коли JIK є прямим кутом.

Ще однією необхідною і достатньою умовою є те, що описаний чотирикутник ABCD є описаним тоді і тільки тоді, коли його пряма Гаусса перпендикулярна до прямої Гаусса його контактного чотирикутника WXYZ. (Пряма Гаусса чотирикутника визначається середніми точками його діагоналей.)

Побудова

Є простий метод побудови біцентричного чотирикутника:

Побудова починається зі вписаного кола Cr з центром I і радіусом r, потім малюємо дві перпендикулярні між собою хорди WY і XZ у вписаному колі Cr. На кінцях хорд проводимо дотичні a, b, c і d до вписаного кола. Вони перетинаються в точках A, B, C і D, які є вершинами біцентричного чотирикутника.
Щоб намалювати описане коло, малюємо два перпендикулярні бісектори[en] p1 і p2 на сторонах біцентричного чотирикутника a і b відповідно. Перпендикулярні бісектори p1 і p2 перетинаються в центрі O описаного кола CR на відстані x від центру I вписаного кола Cr. Описане коло може бути описане навколо центру O.

Правильність цієї побудови випливає з факту, що в описаному чотирикутнику ABCD контактний чотирикутник WXYZ має перпендикулярні діагоналі тоді і тільки тоді, коли описаний чотирикутник є також вписаним.

Площа

Формули в термінах чотирьох величин
Площу K біцентричного чотирикутника можна виразити в термінах чотирьох величин чотирикутника кількома способами. Якщо a, b, c і d є сторонами, то площа задається формулою

Це окремий випадок формули Брамагупти. Формулу можна отримати і прямо з тригонометричної формули площі описаного чотирикутника. Зауважимо, що зворотне не виконується — деякі чотирикутники, які не є біцентричними також мають площу . Прикладом такого чотирикутника є прямокутник (з різними сторонами, не квадрат).

Площа може бути виражена в термінах відрізків від вершини до точки дотику (для стислості будемо називати ці довжини дотичними довжинами) e, f, g, h

Формула площі біцентричного чотирикутника ABCD з центром вписаного кола I

Якщо біцентричний чотирикутник має дотичні хорди k, l і діагоналі p, q, тоді він має площу

Якщо k, l є дотичними хордами і m, n є бімедіанами чотирикутника, тоді площа може бути обчислена за допомогою формули.

Формула не може бути використана, якщо чотирикутник є прямокутним дельтоїдом, оскільки в цьому випадку знаменник дорівнює нулю.

Якщо M і N є серединами діагоналей, а E і F є точками перетину продовження сторін, то площа біцентричного чотирикутника задається формулою

де I є центром вписаного кола.

Формули в термінах трьох величин
Площу біцентричного чотирикутника можна виразити в термінах двох протилежних сторін і кута θ між діагоналями згідно з формулою

У термінах двох суміжних кутів і радіуса r вписаного кола площа задається формулою

Площа задається в термінах радіуса R описаного кола і радіуса r вписаного кола як

де θ є будь-яким з кутів між діагоналями.

Якщо M і N є середніми точками діагоналей, а E і F є точками перетину продовжень протилежних сторін, площу можна виразити формулою

де Q є основою перпендикуляра на пряму EF з центра вписаного кола.

Нерівності
Якщо r і R є радіусом вписаного кола і радіусом описаного кола відповідно, тоді площа K задовольняє нерівності

Рівність отримаємо тільки якщо чотирикутник є квадратом.

Іншою нерівністю для площі буде

де r і R є радіусом вписаного кола і радіусом описаного кола відповідно.

Схожа нерівність, що дає точнішу верхню межу для площі, ніж попередня

і рівність досягається тоді і тільки тоді, коли чотирикутник є прямокутним дельтоїдом[en].

Крім того, зі сторонами a, b, c, d і півпериметром s:

Формули кутів
Якщо a, b, c і d є довжинами сторін AB, BC, CD і DA відповідно у біцентричному чотирикутнику ABCD, то його кути у вершинах можна обчислити за допомогою тангенса:

Якщо використати ті ж позначення, виконуються такі формули для синусів і косинусів:

Кут θ між діагоналями можна обчислити за формулою.

Радіус вписаного кола і радіус описаного кола
Радіус вписаного кола r біцентричного чотирикутника визначається сторонами a, b, c, d за формулою

Радіус описаного кола R є окремим випадком формули Парамешвари

Радіус вписаного кола можна виразити також у термінах послідовних дотичних довжин e, f, g, h за формулою.

Ці дві формули, фактично, є необхідними і достатніми умовами для описаного чотирикутника з радіусом вписаного кола r бути вписаним.

Чотири сторони a, b, c, d біцентричного чотирикутника є розв'язками рівняння четвертого степеня[en]

де s є півпериметром, а r і R є радіусами вписаного і описаного кіл відповідно.

Якщо є біцентричний чотирикутник з радіусом вписаного кола r, дотичні довжини якого дорівнюють e, f, g, h, то існує біцентричний чотирикутник з радіусом вписаного кола rv, дотичні довжини якого дорівнюють , де v можуть бути будь-яким дійсним числом.

Біцентричний чотирикутник має більший радіус вписаного кола, ніж будь-який інший описаний чотирикутник, що має ті самі довжини сторін в тій самій послідовності.

Нерівності
Радіус описаного кола R і радіус вписаного кола r задовольняють нерівності

яку довів Л. Фейєш Тот у 1948. Нерівність перетворюється на рівність тільки якщо два кола концентричні (центри збігаються). У цьому випадку чотирикутник є квадратом. Нерівність можна довести кількома різними шляхами, один з шляхів використовує подвійну нерівність для площі вище.

Узагальненням попередньої нерівності є.

де нерівність перетворюється на рівність тоді і тільки тоді, коли чотирикутник є квадратом.

Півпериметр s біцентричного чотирикутника задовольняє

де r і R є радіусом вписаного кола і радіусом описаного кола відповідно.

Більше того,

і

Відстань між центром вписаного кола і центром описаного кола

Теорема Фусса
Теорема Фусса дає зв'язок між радіусом вписаного кола r, радіусом описаного кола R і відстанню x між центром вписаного кола I і центром описаного кола O, для будь-якого біцентричного чотирикутника. Зв'язок задається формулою.

Або, еквівалентно,

Формулу вивів  (1755-1826) у 1792 році. Розв'язуючи відносно x, отримаємо

Теорема Фусса для вписано-описаних чотирикутників, яка є аналогом теореми Ейлера для трикутників, стверджує, що якщо чотирикутник біцентричений, то його два асоційовані кола пов'язані наведеною вище формулою. Фактично, зворотне також виконується, якщо дано два кола (одне усередині іншого) з радіусами R і r і відстань x між їхніми центрами задовольняє умові теореми Фусса, існує опуклий чотирикутник вписаний в одне з кіл, а інше коло буде вписане в чотирикутник (а тоді за теоремою Понселе, існує нескінченно багато таких чотирикутників).

Якщо скористатись фактом, що  у виразі теореми Фусса, отримаємо іншим способом вже згадану нерівність  Узагальненням нерівності буде

Тотожність Карліца
Інша формула відстані x між центрами вписаного кола і описаного кола належить американському математику Леонарду Карліцу (1907-1999). Формула стверджує, що.

де r і R є радіусом вписаного кола і радіусом описаного кола відповідно, і

де a, b, c, d є сторонами біцентричного чотирикутника.

Нерівності для дотичних довжин і сторін
Для дотичних довжин e, f, g, h виконуються такі нерівності:

і

де r є радіусом вписаного кола, R є радіусом описаного кола, а x є відстанню між центрами цих кіл. Сторони a, b, c, d задовольняють нерівностям

і

Інші властивості центру вписаного кола
Центр описаного кола, центр вписаного кола і точка перетину діагоналей у біцентричному чотирикутнику колінеарні.

Є така рівність щодо чотирьох відстаней між центром вписаного кола I і вершинами біцентричного чотирикутника ABCD:

де r — радіус вписаного кола.

Якщо точка P є перетином діагоналей у біцентричному чотирикутнику ABCD з центром вписаного кола I, то

Є нерівність для радіуса r вписаного кола і радіуса описаного кола R у біцентричному чотирикутнику ABCD

де I є центром вписаного кола.

Властивості діагоналей
Довжини діагоналей у біцентричному чотирикутнику можна виразити в термінах сторін або дотичних довжин. Ці формули правильні для вписаних чотирикутників і описаних чотирикутників відповідно.

У біцентричному чотирикутнику з діагоналями p і q виконується тотожність:

де r і R є радіусом вписаного кола і радіусом описаного кола відповідно. Цю тотожність можна переписати як

або, розв'язавши її як квадратне рівняння відносно добутку діагоналей, отримаємо

Є нерівність для добутку діагоналей p, q у біцентричному чотирикутнику

де a, b, c, d — сторони. Нерівність довів Мюррей С. Кламкін у 1967.

Див. також

Примітки

Література

Чотирикутники
Типи чотирикутників


text:
A szinkronúszás kombinációs kűrt a 2013-as úszó-világbajnokságon július 21-én és 27-én rendezték meg. Előbb a selejtezőt, 6 nappal később a döntőt.

Érmesek

Eredmény
Zölddel kiemelve a döntőbe jutottak

Források

Rajtlista
Selejtező
Döntő

Szinkronúszás a 2013-as úszó-világbajnokságon


text:
Thomas Fanning Donovan (* 17. Dezember 1869 in Charlotte, Livingston County, Illinois; † 17. November 1946 in Chicago, Illinois) war ein US-amerikanischer Politiker. Zwischen 1933 und 1937 war er Vizegouverneur des Bundesstaates Illinois.

Werdegang
Thomas Donovan wuchs auf einer Farm im Livingston County auf und absolvierte die Chatsworth High School. Zwischen 1889 und 1894 studierte er an der Valparaiso University in Indiana. Eines seiner Fächer war Jura. Nach seiner Zulassung als Rechtsanwalt begann er in Kankakee in diesem Beruf zu arbeiten. Später verlegte er seine Kanzlei nach Joliet. Er spezialisierte sich auf das Immobilien- und Eisenbahnrecht. Vor seiner Zulassung als Anwalt war er auch als Lehrer tätig. Dann schlug er als Mitglied der Demokratischen Partei eine politische Laufbahn ein. Im Jahr 1923 war er Leiter der Feuerwehr- und Polizeikommission der Stadt Joliet. Zwischen 1919 und 1925 gehörte er dem Staatsvorstand seiner Partei für Illinois an. Im Jahr 1929 war er auch Mitglied im Democratic National Committee. Von 1929 bis 1931 fungierte er als Staatsvorsitzender der Demokraten.

1932 wurde Donovan an der Seite von Henry Horner zum Vizegouverneur von Illinois gewählt. Dieses Amt bekleidete er zwischen dem 9. Januar 1933 und dem 4. Januar 1937. Dabei war er Stellvertreter des Gouverneurs. Im Juli 1940 nahm er als Delegierter an der Democratic National Convention in Chicago teil, auf der Präsident Franklin D. Roosevelt zum dritten Mal als Präsidentschaftskandidat nominiert wurde. Danach verliert sich seine Spur.

Literatur
 Hyland MacGrath, George Irving Reed: Encyclopaedia of Biography of Illinois. : volume 3,  Century Pub. and Engraving Co., Chicago, 1902, S. 315.
 The Chicago Daily News Almanac and Year-Book, Chicago Daily News Co., Chicago, 1933, S. 742.
 Illinois State Bar Association: Illinois Bar Journal. : volume 35, Illinois State Bar Association, Springfield, 1947, S. 193.
 Illinois State Historical Society: Journal of the Illinois State Historical Society. : volume 40,  Illinois State Historical Society, Springfield, 1947, S. 80.

Weblinks

 Artikel über John Donovan

Vizegouverneur (Illinois)
Mitglied der Demokratischen Partei (Vereinigte Staaten)
Rechtsanwalt (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1869
Gestorben 1946
Mann


text:
Арвя́к () — река в России, протекает по территории Башкортостана. Берёт начало на склоне горы Арвякрязь. Устье реки находится в 1288 км по левому берегу реки Белая. Длина реки составляет 13 км. Количество притоков протяжённостью менее 10 км — 3, их общая длина составляет 5,6 км.

Данные водного реестра
По данным государственного водного реестра России относится к Камскому бассейновому округу, водохозяйственный участок реки — Белая от водомерного поста Арский Камень до Юмагузинского гидроузла, речной подбассейн реки — Белая. Речной бассейн реки — Кама.

Код объекта в государственном водном реестре — 10010200212111100016952.

Примечания

Притоки Белой (приток Камы)
Реки Белорецкого района


text:
Loose in London is a 1953 comedy film starring The Bowery Boys. The film was released on May 24, 1953 by Allied Artists and is the thirtieth film in the series.

Plot
Sach receives notice that a dying British earl is his long-lost relative.  He travels there with the rest of the gang after exchanging his free first-class ticket for four economy class tickets.  Meanwhile, Louie, who is on board to say goodbye, gets locked in a closet and becomes a stowaway.  When the boys arrive in London they are treated with disdain from the earl's other relatives, who are secretly plotting to kill the earl.  Sach livens up the earl by telling him to eat ice cream instead of his medicine, and generally making him laugh.  The earl's health begins to improve and he decides to make Sach his sole heir.  The other relatives decide they need to kill off the earl immediately, but are foiled by the boys.  Unfortunately just before the earl is to sign the paperwork making Sach the heir, his lawyer arrives and informs them that he made an error and Sach isn't really his relative.

Cast

The Bowery Boys
 Leo Gorcey as Terrance Aloysius 'Slip' Mahoney
 Huntz Hall as Horace Debussy 'Sach' Jones
 David Gorcey as Chuck Anderson (Credited as David Condon)
 Bennie Bartlett as Butch Williams

Remaining cast
 Bernard Gorcey as Louie Dumbrowski
 Walter Kingsford as Sir Percy, Earl of Walsingham
 Norma Varden as Aunt Agatha
 Angela Greene as Lady Marcia
 Matthew Boulton as Ames
 John Rogers as Ship Steward

Production
The film was originally planned to be produced in 1950, under then title Knights of the Square Table.  This is the first film in the series where Chuck and Butch are given last names, 'Anderson' and 'Williams', respectively.

Home media
Warner Archives released the film on made-to-order DVD in the United States as part of "The Bowery Boys, Volume Two" on April 9, 2013.

References

External links

1953 comedy films
1953 films
American black-and-white films
American comedy films
Bowery Boys films
Films directed by Edward Bernds
Allied Artists films
Films set in London
1950s English-language films
1950s American films


text:
Calotomus is a parrotfish genus from the Indo-Pacific, with a single species ranging into the warmer parts of the east Pacific. Compared to most of their relatives, their colours are relatively dull. Several species in this genus are associated with sea grass beds, but most can also be seen at reefs.

Species
The genus includes these extant species:

 Calotomus carolinus (Valenciennes, 1840) (Carolines parrotfish)

 Calotomus japonicus (Valenciennes, 1840) (Japanese parrotfish)
 Calotomus spinidens (Quoy & Gaimard, 1824) (Spinytooth parrotfish)
 Calotomus viridescens (Rüppell, 1835) (Viridescent parrotfish)
 Calotomus zonarchus (Jenkins, 1903) (Yellowbar parrotfish)

The fossil species, Calotomus preisli has been recovered from middle Miocene beds from Austria, suggesting the Paratethys Sea might have been tropical.

References

 Bony fish in the online Sepkoski Database

Scaridae
Taxa named by Charles Henry Gilbert
Marine fish genera


text:
Batman Vengeance é um jogo eletrônico baseado no universo do personagem Batman, desenvolvido e publicado pela Ubisoft em conjunto com Warner Bros.  e DC Comics. O jogo foi lançado para todas as principais plataformas da sexta geração de consoles de videogames. É baseado na série de televisão Batman: The Animated Series e sua continuação The New Batman Adventures.

Sinopse

Ambientação
Com base nos acontecimentos e aparência dos personagens, Batman Vengeance parece ter início após ao fim de Batman: The Animated Series, e antes do início do The New Batman Adventures. Há pontos na trama que tratam Mr. Freeze ainda como uma ameaça (sua última aparição havia sido em The New Batman Adventures, desde sua mais recente em Batman do Futuro). Para datar os acontecimentos têm-se também o fato de que Batgirl é a única ajudante do Cavaleiro das Trevas, que no decorrer do jogo o monitora da Batcaverna. A imagem de Batman neste período está bem mais estabelecida como o guardião de Gotham City.

Apresentado em uma aparência de quadrinhos mais estilizado e que se comunica bem com sua personalidade, Batman se engaja em uma variedade de modos de jogo em sua busca para livrar Gotham City de seus mais notórios criminosos.

Enredo
Em Batman Vengeance, o crime prospera em Gotham City e Batman se encontra como alvo de conspirações. Após a morte de Coringa, em uma de suas tentativas de matar Batman, os criminosos de Gotham armam rapidamente seus esquemas para ganhar poder. Batman descobre pequenas ligações nesses crimes aparentavam não estarem relacionados. Porém o herói é forçado à paisana depois de ser acusado de um suposto ataque ao Comissário Gordon. Caçado pela polícia, o Cavaleiro das Trevas precisa descobrir quem está por trás desses misteriosos crimes antes que Gotham City seja destruída.

Produção

Elenco e dublagem
Batman Vengeance utilizou ambientes e personagens de The New Batman Adventures, e contou com a maior parte do elenco de dublagem principal da série predecessora Batman: The Animated Series.< O elenco inclui:

Kevin Conroy como o super-heroi Batman.

Mark Hamill como o vilão Coringa.

Diane Pershing como a vilã Hera Venenosa.

Arleen Sorkin como a vilã Arlequina.

Michael Ansara como o vilão Mr. Freeze.

Efrem Zimbalist Jr. como o mordomo Alfred Pennyworth.

Tara Strong como a super-heroína Batgirl.

Billy West como os vilões Mo, Lar, e Cur.

Lloyd Bochner como o prefeito Hamilton Colina.

Bob Hastings como comissário James Gordon.

Recepção
O jogo foi muito bem recebido pela crítica nas versões de console, elogiando-o por sua história complexa e gráficos, que pareciam quase que exatamente como os da série animada. Muitos elogios também foram para a trilha sonora e a dublagem, feita com os mesmos dubladores como da série animada. A jogabilidade também foi bem aceita, mas foi criticada quanto a visão em primeira pessoa.

Enquanto as versões dos consoles foram elogiadas, a versão PC atraiu inúmeros comentários negativos. Muitos dos pequenos problemas encontrados nas versões de console foram piores e mais aparentes na versão para PC do jogo. Dentre os principais problemas que reportados na verão PC os mais comentados foram os controles complicados, gráficos muito vibrantes e câmera de difícil controle.

Jogos eletrônicos da série Batman