Member States shall ensure that the national regulatory authority or another competent authority responsible for, or at least one independent body with proven expertise in, the application of Articles 102 to 107 and Article 115 of this Directive is listed as an alternative dispute resolution entity in accordance with Article 20(2) of Directive 2013/11/EU with a view to resolving disputes between providers and consumers arising under this Directive and relating to the performance of contracts.
Держави-члени повинні забезпечити, щоб національний регуляторний орган або інший компетентний орган, відповідальний за застосування статей 102-107 та статті 115 цієї Директиви, або принаймні один незалежний орган, що має підтверджені експертні знання щодо такого застосування, був зазначений як орган альтернативного вирішення спорів відповідно до статті 20(2) Директиви 2013/11/ЄС з метою вирішення спорів між надавачами та споживачами, що виникають відповідно до цієї Директиви та пов'язані з виконанням договорів.