Member States should be free to maintain or introduce national law where no harmonised provisions exist, for instance information requirements on the level of usury rates at the pre-contractual stage or information which might be useful for the purposes of financial education or for out-of-court settlements.
Держави-члени повинні мати право зберігати або запроваджувати національне законодавство, у разі відсутності гармонізованих положень, наприклад, інформаційних вимог до рівня рентабельності на переддоговірному етапі або інформацію, яка може бути корисна для цілей фінансової освіти або для позасудового врегулювання.