For example, Member States should be allowed to determine under national law sub-categories of credit intermediaries that are not identified in this Directive, where such sub-categories are necessary at national level for instance to differentiate the level of knowledge and competence requirements to be fulfilled by the different credit intermediaries.
Наприклад, державам-членам необхідно дозволяти визначати, відповідно до національного законодавства, підкатегорії кредитних посередників, не ідентифікованих в цій Директиві, якщо такі підкатегорії необхідні на національному рівні, наприклад для диференціювання вимог до рівня знань і компетентності, які будуть виконувати різні кредитні посередники.