~ 


eee 
Ea 
=e 


FO rg rary 
e 


* send 


Léta Pané 


1871, a 
KNIHOWNACSSR. ; 
B: SVLBLIOVICICH= 


Z | 
& Redaktor a nakladatel: 
f ; 


ie FRANTISEK SRDINKOQO, 
d feditel kniz. arcib. semindie i stud. konviktu, ¢. konsist. rada, kn. arc. nota?, 
pokladnik Dédictvi sy. Prokopa, atd. 


* - 
s . li ar 
\ Wee 
\ : 
% ‘ 
\ 
ae : 


ae V PRAZE. 


Pe - Tiskem kn{z. arcib, knihtiskérny za Rohlicka a Sieverse, 


‘ye Sabet se 
enh ene 


iar .e 
a Rite 


Bi ies ies Uvahy na nedéle a svitky. 
Na hod Zjeveni Pané. Str, 1. V_ nedéli 
prea po Zjeveni Piné 2. O. slaynosti nejsy. 
 Jména Jezis 2. V nedéli H. po Zjeveni Pané 
8. V nedéli IIT. po Zjeveni Pané 17: V ne- 
 déli IV. po Zjeveni P, 17. Na den OéiStovani 
Panny Marie 33. V nedéli Devitnik 33. V ne- 
 déli pryni po Devitniku 34. V nedéli IL. po 
 Deyitniku 49. V popeleénistiedu 66. V nedéli 
I. postni 67. V nedéli If. postni 82. V nedéli 
Ill. postni 82. V nedéli IV. postni 97, 0 Zvé- 
_ stovini Panny Marie 98: V nedéli V. postni 
129. V nedéli kvétnou 129. V zeleny étvrtek 
130. Na velky pdtek 131. V bilou sobotu 131. 
- Na den VzkiiSeni Pané 145. V pondéli veli- 
--konotni 146. V titery po velikonoci 146. V 
 nedéli I. po velikonoci 161. V _ nedéli II. po 
velikonoci 162. V nedéli III. po velikonoci 
177. V nedéli IV. po velikonoci 178. V ne- 
déli V. po velikonoci 193. O-.slavnosti sy, 
Jana Nepom. 194. O slaynosti na nebe vstou- 
-peni Pané 195, V nedéli VI. po velikonoci 
195. V predveter seslani Ducha sy. 209, Na 
den seslini Ducha sy. 210. V pondél{ svato- 
dusni 210. O slavnosti nejsv. Trojice Bozi 225. 
V nedéli 1. po sy. Duchu 225. -Na den Bo- 
ziho Téla 241. V nedéli IL. po sy. Duchu 242. 
O slaynosti nejsy. Srdce Pana Jezise 243. V 
nedéli Til. po sy. Duchu 257. V nedéli IV. 
: po sy. Duchu 258, Na den sv. ap. Petra a 
Pavla 277. V nedéli V. po sv. Duchu 278, 
_ O NayStiveni Panny Marie 279 V nedéli VI. 
po sy. Duchu 279. V nedéli VI. posy. Duchu 
. 297. V nedéli VIII. po sv. Duchu 298. V ne- 
déli TX. po sy. Duchu 305. V nedéli X. po 

_ sy. Duchu 306. V_ nedéli XI. po sy. Duchu 
— 321. V nedéli XII. posy. Duchu 322. O-slay- 
~. nosti na nebevzeti Panny Marie 337. V nedéli 
XIH. po sy. Duchu 337, Na den sv, Augu- 

_ stina 369. O slaynosti sv. andéli straznych 
369. V nedéli XIV. po sy. Duchu 370. O Na- 

' rozeni Panny Marie 386, O slaynosti jména 
Panny Marie 386. V nedéli XV. po sy. Du- 


chu 386. V nedéli XVI. po sv. Duchu 404:- 
V nedéli XVII. po sy. Duchu 405. Na, den 
po -SVs~ 


. sy. Vaclava 405. V_ nedéli XVII. 
-. Duchu 417. V_ nedéii XIX. po sy. Duchu 
417. Na den posyéceni chramu Piné 433. V 
nedéli XX. po sv. Duchu 434. Na den sy. 
Vorsily 434. V nedéli XXI. po sy. Duchu 

; 449. V nedéli XXII. po sv. Duchu 450, Na 
den Vsech svatych a syétic Bozich 465. V 
_ nedéli XXII. po sv. Duchu 481. V nedéli XXTY. 
po sv. Duchu 481. V_ nedéli XXV. po sv. 
- -Duchu 482. V nedéli XXVI. po sy. Duchu 
499. V nedéli I. adventni 513. O neposkvr- 
--néném Poéeti Marie Panny 513. V nedéli II. 
. adventni 529. V nedéli HI. adventni 530. V 
nedéli 1V. adventni 530. V svatvecer Boziho 

- narozeni 545. O slavnosti Narozeni Pané 445. 
Na den sv. Stépdna prvomuéenika Pané 546. 

V nedéli po Narozeni Pané 561, Na konci 


roku 562. Na den Obiezdnt Pané Gi o novén © 
roce 562. V nedéli po novém roce 563. 
Kazani a homilie. 
_ Evangelium na den Zvéstovani blah. Pan- 
ny Marie 113. Reé o slaynosti jnbiléa sy. 
Otce Pia IX. 273. Ret na svdtek sv. Petra 
a Pavla 289. O pouti sv. Prokopa 293. Reé 
0 slaynosti papezského jubilea 306. Truchloreé 
341. O slavnosti na nebeyzeti P. Marie 353. 
Reé o slavnosti sv. Bartoloméje 387. Reé k 
byvalym kollegim po tiicetiletém knéZstvi 401. 
Na poéatku Skolnfho roku 435. Retna oslavu 
pamatky + J. Er. Vocela 439. O zrnu hor- 
titném 483. 497, Installaéni Fret 515. Ret o 
druhotinéch 531. 
Pastyiské listy. } 

Rad postni. (List J. Em. nejdist. pana 
kard. arcib, prazského) 65, Ctvrt stoletf na 
pap. Stolici (List p. biskupa budéjovického) 
229. Jubileum papezské (List nejd. p. kardi- 
nala prazského) 243. Jubileum papeZské (List 
nejd. p. biskupa Kralohradeckého) 258. 

; Pojednani a tvahy. 

Uryvky apologetické 4,18. 35. 311. 338. 
Na prahu nového roku 5. Sestero dni stvoreni 
svéla, obraz star¢ého zdkona 20. O zpovédi 23. 
KnéZské rocheta 38, 50. Osudnych 45 élanki 
Viklefovych 51. 68. O noyvént katechismu na- 
Sem 70. Svécenf knéZstva v.cirkvi katolické 
83. 99. 116. 132. Zidovské mésto vy Praze 
84. 104. Joppe 101. Svéceni na biskupstvi 
v cirkyi katolické 147. Knézsky kolér 163. 
PHtomnost JeziSe Krista v eucharistii 179. 
196. 211. 226. 246. 261. Poustevnici sv. 
Pavla 181. Poradek pri sluzbaich BoZzich 212. 
Bratiéi Vessrovsti 265. KlaSter frantiskansky 
v Daéiefch na Moravé 280, 299. Rozbor sou- 
casnych titednich prament o Zivoté Jana z Po- 
muku 308. Jakymi prostitedky zachova du- 
choyni spravee lasku k cirkvi sy. 322. Klaster 
»Zvéstovani Panny Marie“ v Hradisti na Mo- 
ravé 326. Bratrstvo obuvnické a krejéoyské 
v Parizi 356. 371. O chudobé 390. 407. 


‘Ffvézdy titéchy 418. Ctenf na poradé ducho- 


vepstva stiidnictvi pribramského 436. Knéz- 
'sk& Stola 440, O neviditelném proménéni pod- 
staty chleba v: nejsv. Télo Pané 450. Vzdcnost 
déji a vyroki z Pisma sv. 454. Otistec 466. 
485, Prepodivni kniha 471. O knize Zivota 
488. Duchovni skoly vychovaci 499. Svétec 
Otto 518. Duseyni rovnovéha 535. Klarisky 
547. Duchovenstvo podpora svobody 564. 
Obrazy ze Zivota. 

Jindy a nyni. Str. 7. 23. 40. 57. 72, 
88. Obrazek. Povidka z hornického Zivota. 
120. 136. 164. 183. 200. 214. 230. Obzin- 
ky 342. 359, 372. 391. Jeden den v Ravené 
423. Sestra Placida 456. Obrazky z duchoyni 
sprayy vy Americe 506. Zajimavé obraceni na 
viru 568. 

Hry. Potidni Monika a neporadné Hé- 
ta 551. 


Sa ea pies dys) Satay Peat Ce ee ae Pe: 


Bend, | Mow a rok 


(Cesky a lating.) 22. Milosrdenstvi Bozi 2D: 


Do nebeské zahrady 35. Zalozpévy 37. Prava 


svoboda 42. V nebezpeci 51. Socha Memno- 
nova 57. Orel 59. Nad Jerusalémem 68. 
Strainy andélitku! 72. Umuteni P. Krista 82. 
Svaty kiiz 44. Do ciziny 88. Elegie a hymna 
98. Sy. piijimani ditek 101. Blahoprani ke 
dni 6. brezna 104. U kiize 116. Bah véénd 
laska 121. Kvétna nedéle 182. Pan jest dil 


-  dédictvi nim! 139. Zeleny étvrtek 147. Na 
Smrt zradcova , 


z¥iceninach Jerusaléma 147. 
154. Zistan s nami 162. Ke dni 16. dubna 
164. Dokonéno 178. V_ den svéceni na bi- 
-skupstvi 181. Jaro 183. V méaji 196, Pokoj 
Viam 200. Nedélni jitro 211. Prosebni dnové 
| 914, U kaplitky 248. K andélitku 260, Sné- 
 Sej! 277. Nade hroby 292. Nad spicim dit- 
kem 297. Rouhaé 298. Boze mij! 307. Nad- 
zemsk& vilast 308. ‘Tytrce ve pitrodé 325. 
Cviéeni na Blaniku 328. Utécha 341. 
-v poli 342. Marii Panné na nebe vzaté 356. 
Potécha 359. Odchod 371. Budte milosrdni! 
372. Vira Kristova 375. Kiiz na vrchu 386. 
- Maj sen 404. Trest Bozi 406. U rakve 410. 
Na den sv. andéla straznych 410. Jahody 418. 
_ Na stepi 423, Zdrdvas Maria 439. Na den 
sv. Vaclava 440. Duch Gasu 454, Pravé pra- 
telstvi 456. Na slavnost Véech Svatych 466. 
Na slavnost dusiéek 466. Nové jitro471. Hibi- 
tovni kviti 472. Kviti hrbitovni 484. Novovéci 
Titani 488. Znélky 514. 531. 570. Prani ku 
knézskym druhotinaém 518. Cestana jitini 551. 
Povstaime ze sna! 554. Spasa ditek 563.. Na- 
rozeni Pané 567. Vira 568. 
Dopisy. 

V Baltimore 492. Z Bestviny 60. 521. 
_Z Bezna 250. Z bojisté od r. 1866. 27. Z 
Brodu éeského 203. 300. 376. Z Brodu né- 
meckého 74, 122. Od Bieznice 331. Z By- 
sttice 92. 218. Z Cech severnich 60. Z Dacic 
na Morayé 378. Z Dymokur 490. Z Filips- 
dorfu 27. Z Hali¢e 540. Z Hory Kosové 123. 
Z Hory Kutné 169. 187. 206. Z Hradce Kra- 
lové 26. 107. 122. 156. 313. Z Humpolce 
205. Z Hvozdan 76. Z Charvatce 376. Od 
Chrasté 489. Od Jizery 42. Z Kostelce n. L. 
410. Z kraje 91. 442. 475. Z Kralohr. die- 
cése 443, Z Kralovic 301. Od KySperka 395. 
397. 539. Z Litométicka 92. V Saint Louis 
Mo 509. Z Louéek 315. Z Lysé n. L. 283. 
-Z Médénce 109. Od Mélnika 11. 458. Z 
Mésta Nového n. Metuji 376. 394. Od Metuje 
444. 508. V Miliné 10. Z Mor 316. Z Mo- 
ravy 43. 76. 169. 347. Od Myta 331. ZNo- 
vostraseckého vikariatu 458. Od Nymburka 
283. 428. V Ousti n. Orlici 141. 248. 345. 
443. Z Piseéné 11. 490, 523. Z pohott ée- 
ského 108. Z Polska 269. 284. V Praze 9. 
154. 186. 536. 570. V Préici 233. Z PH- 
brami 216. Z P¥istoupimské osady 344. Ze 
Slabecké osady 361. Od Slaného 472. Na 
Slivict u Milina 427. V Smolnici 394. Ze 


3. Na ,Jména Tell bp 
oe , Hymnus: 7. V %alostech 18. Kde spdsa 18 


c Ku kn druhotindm p. biskupa Jirsika | ‘ 
Ce Oe ee 3 | Ze Zlonic 554. Te. yids 4 


Zebrika 10, 318. 829, 38, V Zain 233. Be 


Kriz > 


Yin yenkova yal 


251; 267: 
Krouilra 


7 Ameriky 15. 30. 46. 159. 173, 254. 
971. 287. 319. 335. 348. 382. 399. 447. 
463. 493. 525. 543. 574. Z Anglie 15. 63. 


382. Asie 254. Z Badenska 285. 380. Z Bal- 


timore 511. Z Bavor 45. 124. 188. 334. 348, 
363. 412. 462. 541. 555. Z Belgie 46. 95 
173. 207. 238. Z Berlina 172. 493. 542. 


556. Z Bosnie 511. Z Brasilie 174. Z Brna 
44, 334. 430. 524. Ca¥ihrad 382. Cina 15. 


158. 174. 254. 399. 558. Elsasy 30. 189. » 


285. 412. 446. 543. 556. 571. Francie 14. 
45, 62. 158. 238, 381. 399. 463. Hanno- 
very 30. Hradec Kr. 221. Chorvatsko 380. 
Indie 174. Italie 45. 111. 173. 254. 271. 
381.399.571. Jerusalém 95.447. Krajina 398. 
Londyn 125. Luzice 236. Mnichov 222. 235. 
Mohué 478. Morava 270. 302. 477. 492. 


Némecko 44, 158, 222. 285. 303. 348. 380. - 


Z New-Yorku 447. Nizozemi 46. 125. Pafriz 
207. 271. 286. 363. 4381. 572. Petrohrad 
348. Pest 446. Porynsko 13. Praha v kazdém 
tisle. Prusko 95. 542. Rakousko 398. Rusko 
173. 189. 271. 493. 525.537. Recko 173. Rim 
14. 30. 45. 62. 78. 95. 124. 142. 158. 173. 
189. 207. 223. 236. 254. 286. 318. 334. 
348. 363. 380. 399. 431. 446. 478. 493. 
Hite 
381. 
319. 
382. 


Skandinavie 574. Solnohrad 445. Syrie. 
_Spanély 46. Styrsko 379. Svédy 46. 
Svycary 30. 125.381. Tyroly 271. Uhry 
363. Videh 15. 44, 77. 123. 222. 348. 398. 
412. 430. 445. 461. 477. 493. 555. Wiir- 
tembersko 124. 285. 334. Zahteb 110. 
Pabérky. 30. 47. 143. 159. 175. 190. 
239. 255. 287. 319. 350. 364. 383. 413. 
479. 494. 526. 574. 
Hadanka: 479. Rozlusténi 496. 
Literarni oznamovatel v kazdém ¢isle, 
Zalezitosti spolkové. Zapisky Dédictvi 
Janského 80. 272. 479. 
Osobni véstnik duchovensky v ka- 
zdém isle. 
Milodary: na kapli sv. Cyr. a Meth. 
v Hasinci 32. 144. 160. 176. 320. Spolku 


SV. 


k uctéui nejsv.. Svatosti a ku podpofe chudych : 
kostelfi 112. Kn. are. konviktu 144. Na po- 


hofelé ve M&ené 208. Na chram sy. Vita 


525. 557. 571. Sasy 110.478. Savojsko — 


272. 288. 320. 836.528. Ubohym v Tachové 


304. Na pomnik SuSiliv 336. 
Rozmitale 352. Pro sv. Otce 64. 112. 144. 


176. 272. 288. 304. 464. Do Budéjovic, ve — 
Vaclava (intence) 96. 
432. 496. 544. 576. Do Sazavy, ve prowgeoh e 


prospéch chramu_ sv. 
chramu sy. Prokopa 96. 320. 528. 
Listarna redakce: 16. 32. 48, 64. 96. 
112. 128. 192. °208. 272. 288. 304. 336. 
352. 432. 448. 480. 544. 560. 576, 
Z Budéjovic dikivazdéni 512. 


Pohofelym Vv | 


ee 


_. NedoSla Gisla 


reklamujte neidéley — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, Be oerare ene 


‘rozumu, zjeven{ Bozfho, a mnohych milosti, 


£") 


~Roénik XXIV Prate dno 5. ledna i871. Cislo 1. 


 Vydava se 


3. 15. a 25. Vv expedici 

kazdého mésice. au vsech raédnych 
Redakce: kkenihltupet 

V kniz. arcib. semindti narok: 2 zl. 5frkr. 
mes: E na‘palr. ; 121.30 kr. 


Predplaci se: 


Teepedhoe : Po poste : 


vkatol. knéhkupectvi bk 4 pe vn, ee Si 
B. Stybla. dSY ALOLICKEe pilroe. aie 8B ke 
z ' e “e . ™ . 
na sy,-Vacslavské é ig 
nameésti, éis. 796-11. idgoueice. SF Watecontiitee 


» Spravedlnost zvysuje narod, ale hfich bidné éini naredy.“ (Piisl. XIV, 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky. piekizky, kdyz nebuded svétlu okenice duse 
Hy et své uzavirati; kdyz seé jsi, budes svédo- 
Sepsal Jos. B. Podstransky. mité éiniti, s moudrymi v radu vchazeti a 


I. Na hod Zjeveni Pané. 

Evang. sy. Matouse (1, 1—11.) Sv. tti kré- | dogli eile své touhy. ,,Kazdy,kdo hleda, na- 
lové obétuji dary Panu Jezisi. lezi.“ Luk. 11, 10. 

3. ,A vsedse do domu nalezli dité s 

1. Kdyz se narodil Jezis v Betlémé, aj | Marif, matkou jeho a padée, klanéli se je- 

mudret od vijchodu prijelt do Jerusaléma. | mu, a otev¥evse poklady své, obétovali je- 


Pan JeziS narodil se sice z narodu zidov- mu dary.“ — Syn Bozi opustiv slavu ne- ~ 
ského, vSak co Spasitel svéta, t. j. vSech | beskou, stal se chudym; chuda byla matka, ~ 
-narodi na zemi, byl hned po syém naro- | chudy byl péstoun jeho; chlév byl jeho ro- 


zeni zjeven i pohantim. Tri mudrcové od | distém, jesle kolébkou jeho; prece v8ak 


vychodu, jez povést nazvala krale, zname- | mudrci, kralové ho ctili. — Také my cté-- 


najfce z ynuknuti Boziho podle neobyéejné | me chudého Jezise a milujme chudobu jeho, 


_ hvézdy, ze Spasitel svéta se narodil, vydali | abychom chudobou jeho bohatymi uéinéni 


se na cestu, hledajice ho. PrisedSe do Je- | byli. — Jako sv. tii krdlové prindSejme 
rusaléma, tazali se: Kde jest, kteryzse na- | chudému Jezfsi své dary. Obétujme jemu, 
rodil, krél zidovsky? — Pak vyslysevSe | co mame nejlepsiho, co mu je nejmilejii, t. 
Herodesa .. . odjeli. . . A aj hvézda... | své srdce. ,Srdcem skrouSenym on_ nezhr- 
privedla je do Betlema. — Nase hvézda | zi.“ — Mimo to obétujme miu zlato dobré- 
jest svétlo'rozumu, ktery% osvicen zjevenim | ho tmyslu pri vSech svych skutcich, kadi- 
Bozim a podporovan bozskou milosti k ne- 
bi nas vede. Tazme se, zdali jsme krdaéeli 
MAE: Lvszdou ? jak jsme udzivali svého 


On ndm v§ecko dal, cely se nam obétoval 
a my bychom mu niéeho nechtéli poskyt- 
jezto nam Bih prokazoval? Zdaz jsme na- | nouti? ,Vsecko, cokoli ¢cinfte v slovu neb 
sledovali priklad sy. tif krali? -zdaz jsme | y skutku, vSecko émte ve jménu Pana Je- 
Krista Spasitele svého hledali? Uéihme | ziSe Krista“ Kol. 3, 17. 
dnes pevné predsevzeti, ze chceme vselika 4, Mudret ,jinow cestou vrdtili se do 
ynuknuti bozsk4 bedlivé pozorovati ahlasu | krajinysvé.* Slova tato jsou pro nds poky- 
slova Boziho horlivé poslouchati a podle | nutim, ze mame zanechati starou cestu h¥f- 
ného se vidycky spravovati. chu a novou nastoupiti, totiz cestu ctnosti. 
2. Aaj, hvizda, kteronz byli vidélina | Kdyby se byli mudrcové vratili do Jerusa- 


‘ vychodu, predchdzela je.“ Svétlo milosti pri- | léma, nepochybné by byl Herodes bodské 


chaézi a odchazi, svitf a mizf a dle toho | dité zahladil: a kdyz ty krestane, jda od 
hned jest v dusi den, hnednoc. Netrat srd- | stolu Paéné, vracii se k svym hifsnym na- 
ce ki., nezoufej, kdyz se nékdy setmfva, | vyklostem, ach tu brzo ztratis Jezise, jehoz 


ptipozdiv4, hvézda se objevi zase a bude | jsi teprv nalezl; ano snad zradis jej a sta- 
pak jasnéji svititi, kdyz nebudes ji klasti | neS se mu Herodesem. — Proto kf. nalezée 


1 


zvlasté Boha vroucné vzyvati za osvicent. 
Tak to ¢inili mudrci od vychodu a proto ~ 


dlo zboZnosti pri svych modlitbéch a myr-. 
hu trpélivosti ve svych kfizich a souzenich. °» 


ae Nae CaN os gaan a 


” ol he 
, a EY ot One ‘ gitity 
oe 


Krista, drzme se ho peyné, abychom ho 
nikdy vice neztratili. — 


IL V nedéli prvni po Zjeveni Pané. 


‘Dne&ni sy. evang. (Luk. 2, 42, 52.) vypravuje 
pribéh z mladosti JeziSovy. 


| 1. ,Kdyz byl Jezs ve 12 letech, vstu- 
 povali s nim rodice do Jerusaléma.“  Dya- 
 ndctilety Jez{S jest vzorem neb prikladem 
vsem ditkam. 

a) P. Je#is je prikladem poboznosti. 
On Sel s rodiéi na slaynost do Jerusaléma, 
v chrémé pobozné se modlil, poslouchal 
horlivé étenf zikona Bozfho a byl bedlivy 
v téch vécech, jezto se tykaji Otce nebe- 
ského. b) Piikladem uctivosti a posluSnosti 
k rodi¢im; nebo ,byl jim poddan,* ovsSem 
potud, pokud seto sndselo s poslusnosti k 
Otci nebeskému. Ztstal v chramé, aé o ném 
rodi¢e nevédéli ; v8ak kdyz honalezli, vra- 
til se s nimi ochotné do Nazareta. c) Byl 
vzorem pilnosti a dobrého uzZivani vsech 
‘dari; nebo ,,prospival vékem a moudro- 
sti...“ Kéz by vsecka mladez kr. oboji- 
ho pohlavi v tom ve v8em (a--c)  JeziSe 
nasledovala! — 

2. ,Maria a Josef hledali ho (Jexise) 
mezi pribuznymi a znamymi; a nenalezse 
navratili se do Jerusaléma, kde nalezli jej 
v chramé.“ Rodicové Jezisovi ztratili boz- 
ského Synacka, vsak po ttech dnech opét 
jej nalezli. — Mnozikrestané bohuZel ztra- 
ceji JeziSe a vice ho nenalezaji, proto ze 
si nedaji praci, aby ho hledali anebo ne- 
hledaji ho tam, kdezby jej skuteéné nale- 
zli, t. v chramu Pané. — Rodiée nenalezli 
JeziSe mezi pribuznymi a znamymi, ne na 
cestach, ani v spolecnostech, ale ,,v chramé, 
kde sedél mezi uciteli, poslouchaje a ota- 
zuje se jich.“ Hledejte kr. Jezise tu, kde 
ho mizete naleznouti, t. v chramé, ve zpo- 
védInici, na kazatelné, u oltdite, v svatyni, 
v mravnych, naboznych knihach, neb ve spo- 
leénosti dobrych a bohabojnych lidi. 

3. ,Byl jim podddn.“ Divime. se tomu, 
ze Syn Bozi lidem poddan byl a jich po- 
slusen; ale spiSe jest se diviti, Ze Glovék 


nechce byti poslusen Boha. Pan JeziS byl 


poslusen nejen Otce nebeského, nybrz byl 
poddan i lidem: proé se ma élovék zdra- 
hati poslouchati Boha a pro Bohataké lidi, 
kterf jsou na misté Bozim, t. rodiéd, pé- 
stount, porucnikd, hospodari, mistré a jinych 
‘predstavenych duchovnich isvétskych ? Bud 
tedy ki. ochotno srdce vase, abyste s ra- 
dosti vzdy a ve vSem Ginili vali Bozi a 


pro Boha také poslugni byli svych pred- 
stavenych. ; 

4, ,A Jed prospival vékem, moudrostt 
a milosti u Boha ¢ u lidé. Budme tak Zi- 
vi, aby se totézZ o nds mohlo ici. Nam co 
den pribyv4 véku, proéez i denné nam ma 
pribyvati moudrosti i milosti. Co platno 
ze jsme co den starsi, nejsme-li také mou- 
diejsi, ctnostnéjsi, poboznéjsi, dokonalejsi ? 


Na cesté kf. dokonalosti nenf stanf; bud 


jdeS v pred nebo zpét. Véku nam ovsem 


denné pribyva a starnouce vice a vice sla-— 


bneme, az nds sama smrt uchvati. Ale ji- 
nak se to ma s milosti; té bud pribyva 
nebo ubyvd; stanf neni tu mozné. Tudiz 
hled kf., abysi na cesté dokonalostico den 
alespoh krok ku predu utinil; az zavznif 
hlas: Stan poutniée, tu jsi u cile! Tehdy 
se potésis, dad-li ti svédomi tvé svédectvi: 
Dobie sluzebniée, ty jsi prospival nejen 
vékem, nybrz i moudrosti « milostiu Boha 
iu lidf! -— 


Il. O slavnosti nejsv. Jména JeZis. 


(Luk. 2, 21.) 


1. Dnes kondme slavnost nejsv. jména 
Jezis, jemuz chceme k jmenindm troji va- 
zané prinésti, t. pevnou, Ucinnou viru, silnou 
nadé (divéru) a vrouci, uptimnou ldsku 
spolu s nejhlubs{ tctou a horlivou poslusno- 
sti, jezto mu patii jakozto Bohu a nejvys- 
Simu Panu. Kéz o nas plati, co piSe sv. 
Petr k véricim svého Gasu: }{,,Kteréhozto 
(Pana JeziSe) nevidévSe milujete, v které- 
hoz také nynf nevidouce veérite.“ (1, 8.) 
Kéz by srdce nase takovou laskou k Panu 
Jezisi plalo, abychom se sy. Pavlem mohli 
zvolati: ,Zivt jsem ne ja, ale ziv jest ve 
mné Kristus* (Gal. 2, 20.) ,Mné zivu byti 
Kristus jest, a umfiti zisk.“ Fil. 1, 21. 

2. Sv. Pavelap. narodi pise: ,, VSecko, 
cokoli ¢inite v slovu neb v-skutku, vsecko 
cute ve jménu Pdna Jezise Krista.“ (Kol. 
3, 17.) ,Budto ze jite nebo pijete neb 
cozkoli jiného ¢inite, vSecko k slavé bozi 
cifte.“ (I. Kor. 10, 31.) Cokoli tedy ki. 
pocindte, konejte takovym sptisobem, aby 
se ctilo a posvétilo jméno Pana JeZzise; 
vsecko ¢ciite s dobrym imyslem a spisobem 
Bohu milym, vse ke ctiachvadle Bozi. Jako 
sy. Fetr pravil k Glovéku chromému: ,Ve 
jménu Jezise Krista Nazaretského vstah a 
chod,* (Sk. 3, 6.) podobné i my k sobé 
rceme, kdyZ vstavame, lehdme, dilezitou 
praci pred se bereme neb cokoli ¢inime: 
Ve jmenu Pané! Tak bude vse Bohu milé 


vey 


a nam skrze JeziSe prospésné a zasluzné 


ee 


en i i Be: — dy 


ee ee 


slySi, kdyz se divi, 


4, 4) 


—§ 


3. » Nevezmes jména Boktho nadarmo |“ 
velf druhé prikdzanf. Nez jak éasto mnozf 


_ kresfané jméno Bozf zbyteéné, marné pro- 


naseji, zvla8té pak neuctivé vyslovuj{ jmé- 
no Jezis, jezto jest jméno druhé Bozské 
osoby, jméno Bozi! Mnohy pri kazdé mali- 
ckosti, kdyzZ néco Zalostného neb radostného 
dési, sméje se neb 
zertuje, nadava a zloreéi, pri vem ma v 
ustech jméno Jezi§ neb jeho nejsv. Svatost 
(po latinsku Sacramentum). Nech kfestane 
daremného zvyku a vyslovuj s_ nejvéts{ u- 
ctivosti — jméno, pred nim, jak piSe sy. 
Pavel, ma vSecko zemské i pozemské sva 
kolena sklanéti. (Fil. 2, 10.) 

4. ,,Neni jiného yména pod nebem da- 
ného idem, di ap. sv. Petr, skrze kteréé by- 
chom méli spasent byti.< Sk. ap. 4, 13. 
»A kazdy zajisté, kdo vzyvati bude jméno 
Pané, spasen bude“ doklada sv. Pavel k 
Rim. 10, 13. Drzte se tedy kf., pevné tohoto 
nejsv. jména Jezis, a se vsi uctivostf je 
vyslovujte. Vtisknéte si jméno JeziS nejen 
v smysl a pamét, nybrz napiSte je,, vryjte 
je hluboko v srdce své. VSecky myslenky 
a zadosti,, vSecky feci a rozmluvy, vsecky 
snahy a skutky vase nechatsméruji k nebi, 
nechat jsou obraceny k Panu Jez{fsi. Ko- 
necné i ve vSech potrebach, ve vsech tizko- 
stech a bidach v zivoté i v smrti své pro- 
sebné vzdechy amodlitby zandSejte k Bohu 
ve jménu Pana Jezfse, jak On nas Spasi- 
tel sam velf tka: ,Amen pravim vam: 
Budete-li zaé prositi Otce ve jménu m‘m, 
dat vam.“ (Jan 16, 23.) 


Iv. V nedéli II. po Zjeveni Pané. 


1. Uvazujme dnegni nedélni evang. (Jan 
2, 1—11.) k svému pouéeni, jezto nam vy- 
pravuje, ze byl Pdn JeZis s matkou a s 
uéeniky svymi na svatbé v Kané Galilejské. 
Toté dikaz, ze zivot ktestani, co vyznavaci 
a ndsledovnika Pana JeziSe, nemusi byti po- 
vidy smutny, ze tvat krestana nemusi byti 
zasmusild a duSe vzdy skormoucena. K¢e- 
stanstvi zapovida jen radosti, veselosti hris- 
nych a marnych, urdZlivych prostopasnosti. 
— Jak vyznamné cirkev sv. hned na po- 
éitku masopustu evangelium o svatbé nam 
predklddé, jakoby nas vzbuzovala: Ditky, 
synové, dcery, radujte se, ale pozvete k 
svym veselostem Jezise a Marii; veselte 
se v pocestnosti, ,radujtese v Panu.“ (Fil. 


2. Pan JeXik opatril zdzrakem svatebni- 
kim vina; postaral se tedy laskavé o to, 
co bylo k rozkogi: jak by ndm nedal toho, 


co nam nevyhnutelné tieba k divotu? A 
pomaha-li v pottebach télesnych, jak by ne- 
mél byti hotov, prispfvati ku pomoci ve vé- 
cech duchoynich? Jen ki. neztracejte di- 
véry V Pana JeziSe a ve vsech potiebdch 
téla i duSe k nému se utfkejte. 

3. Dnes Maria ponejprv se primlouvd 
u svého bozského Syna, kteryz ji také neo- 
deprel, zaé prosila; ano diy uéinil, aby na- 
plnil Zadost jeji. Proto N. utfkejte se ve 
vSech zalezitostech k Marii, své mocné a 
laskavé orodovnici, a byt i hned prosby 
vase nebyly vyslySeny; nerepcete, nezou- 
fejte, pomnéte, ze snad, jak di Pan Jezis, 
jesté neprisla hodina k vyslysenf. Bah 
vzdy v pravy Gas pomahd. — 

4. Nez, aby Pan na pfimluvu Marie 
skuteéné pomohl, k tomu jesté nééeho tie- 
ba, t. co Maria pravila k sluzebnikim: , Coz 
koli vdm di, ucinte.« Nuze m. m. i vy ¢in- 
te, co Kristus vam dif, co velf: Milujte Bo- 
ha i bliznfho, zachovavejte vérné prik4zdnf 
Bozt, konejte bedlivé povinnosti stavu svého 
kracejte horlivé po cesté kr. spravedlnosti 
a Pan vam bude svou milosti pomahati, 
abyste na cesté obtizné jneklesli a svého cile 
dosli. 

5. Jiz pozehnané jméno Jezis, které 
znamena tolik co Spasitel, jest vam ruko- 
jemstvim, ze vas Pan neopusti. On vam 
dnes opét poskytuje své milosti v svatosti 
pokani, v kteréz vam odpousti viny, s Bo- 
hem vas miff a udili vam pokoje, jakéhoz 
svét dati nemfiize, ano On svami se poji Vv 
v nejsv. Svatosti, v niz napliuje srdce ra- 
dosti nebeskou a sili vas k zivotu bohaboj- 
nému. 

6. U Boha neni nic nemozného. Ten, 
jenz proménil vodu ve vino, zdaz nemtZe 
chléb v své télo zméniti a nasytiti dusi k 
zivotu vécnému? Toho kr. budte pamétlivi 
dnes a kdykoli k stolu Pané pristupujete, 
aby vira v Pana Jezise se posilila, nadéje 
upevnila a laska vase se roznitila. — 


Novy rok. *) 


Letem ubthaji léta; 
Po roku je zase yeta! 
Tamo ve vySsi 

vidéti FiSi; 

velika. télesa 

nosi ta nebesa; 

ta zemi vévod{, 

éasy nové rodi. 


*) V této bdsniéce nendsleduji bezprostredné zase- 
hou dvé souhlasky. 
aL 


Co to nového, aj, odesils 
na nasi milou zem ona sila? 
Veliké tize, 

to asi vize, 

Ze to moci takou 

dopadé nize a nize. 

Co to asi? 

Nové éasy! — 

Co to vy éasové nesete, 
Ze se moci takou Zenete ? 
Nesete bidu 

nasemu lidu ? 

éi zemi trodu, 

Gtéchu nérodu ? 

Nesete miru a pokoje, 

Gi oruzi, chuti do boje? 
Ci oko budete rositi, 

& boly a Zaly hojiti? 
Zivota silu 

komu_ nechate ? 

Sfly ku dilu 

komu dodate ? 

Ci asi raizové lice 

hoyeti nebudou vice? 
Komu vy, Gasové, viru, 
komu vy nadéji date ? 

&{ dusi milého miru? 
Komu vy viry, ach! uberete, 
koho do zéhuby uvedete ? 
Léta leti ; 

ve zapéti 

za nimi — véky. 


J. B. 


Uryvky apologetické. 
Die dra Hettingera. 


1. Svédkové pro Krista. 


Chceme-li o nékteré udalosti se dopt- 
diti pravdy, tazeme se o¢itych svédkt. Jsou-li 
svédkové taci, ze pravdu rici mohou a také 
_pravdu fici chtéji, musfme vypovédi jejich 
viru priloziti. ,V ustech dvou neb tri svéd- 
ki spociva veskera pravda“ uéi zakon Moj- 
zisiv. Kdybychom se nemohli spolehnouti 
na zadné svédectvi, roztrhly by se pasky 
spolecenského zivota, prestaly by vSechny 
. védy, vzdélanost a osvéta musely by ustou- 
piti divoké surovosti. 

Zadné udaélost na svété ale neni tak 
vérohodnymi svédky stvrzena, jako pravda, 
ze JeziS Kristus v Betlémé z Marie Panny 
narozeny osvéd¢il se byti Synem Bozim svym 
ucenim a zivotem, uzdravovanim nemocnych, 
krisenim mrtvych, svym vlastnim z mrtvych 
vstanim, svym nanebe ystoupenim a jinymi 
jesté nescislnymi divy a zazraky. 

Nuze! pristupte sem, svédkové pro Je- 


f z Fad y f 
f i i oe \ 
Ses $35 5 


#i8e Krista, pro jeho Zivot a jeho utrpeni, 
jeho ucen{a divy; pristupte sem, vy vsichni, 
co jste ho vidéli, slySeli, s nim Zili, za ného 
trpéli, za ného zemfYeli! Predstupte pred 0c 
pochybujicfho svéta, a vyznejte, co vite, 
co svédéite o ném? 

Ejhle — tu se blizi ty vazné, velebné 
postavy. Jeden — tri — ano jesté vice: 
dvanacte jich jest — dvanacte muzt! Jak © 
se nazyvate? Sdéluji ndm svaé jména: Si- — 
mon Petr, Ondrej, Jakub, Jan, Filip, Bar- 
toloméj, Tomas, Matous, Jakub syn Alfetv, 
Tadeas, Simon a Matéj. Kdojste? ,Jsme 
svédkové pro Krista* odpovidaji nam; ne- 
bot takto ném prikdzal bozsky mistr nas: 
»Vy svédectvi (o mné) vydavati budete, 
nebo od poéatku se mnou jste“ ,,A budete 
mi svédkové v Jerusalemé a ve vSem Jud- 
sku, i v Samarsku, a az do poslednich kon - 
éin zemé.“ (Skut. ap. 1, 8.) Mtzete-li ném 
pravdu fici? Odpovida jeden z nich, jmé- 
nem Jan (I. ep. 1, 1.): ,Co jsme slyse:i, 
co jsme vidéli o¢ima svyma, ¢eho se nase 
ruce dotykaly, to zvéstujeme vam.* A Petr 
doklada (II. ep. 1, 16.): Ne vtipnych ba- 
sni nasledujice znamu jsme vam u¢inili Pa- 
na naseho Jezise Krista moc a pritomnost ; 
ale ucinéni jsouce spatrovatelé velikosti je- 
ho.“ Co o¢iti svédkové mohou nam tedy 
pravdu fici. A oni nebyli lehkoverni svéd- 
kové; mnozi z nich — jak jim Kristus sim 
musel vycitati — neuvérili tak snadno; ano, 
oni méli i pochybovace mezi sebou, jako To- 
mase. — A chcete nam pravdu fici? ,My 
jsme svédectvi své podepsali svou krvf; my 
jsme vesmés az na jednoho potvrdili vypo- 
védi své smrti,“ 

Oni tedy mohou, oni chtéjé ndm pravdu 
fici. Jak zni svédectvi vase? Co svédéite 
o Kristu? Jeden — hlava jejich — pravi: 
»Ty jsi Kristus, syn Boha Zivého“ (Mt. 16, 
16.), ,osvédéeny od Boha mezi ndmi mocmi 
a zizraky a znamenimi.“ (Skut. ap. 2, 22.) 
A véichni vpadaji hlasy svymi vy svédectvi 
Petrovo a pravi: ,On jest Kristus, syn Bo- 
ha zivého, jehoz Bth osvédéil mezi némi 
mocmi a zazraky a znamenimi.“ — YV u- 
stech dvou neb tii svédki spotiva veskera 
pravda. Tuto jest dvandcte muzi, kteri své- 
dectvi své specetili svou smrtt. 

Nez to neni dosti. Pristupte sem novi 
svédkové, co svédéite o Kristu? 

_. Zemé se puka, hrobové se otviraji, z 
nich vystupujf mrtvi — sto jich jest, tisic, 
sta tisici, milionové, Hlavy jejich krvacejf, 
télo jest rozervané, tidy preldmané. Kdo 
jste? ,My jsme svédkové, krvavi svédkové 
pro Krista, jsme muéenici. My nesvédéime 


na ’ ‘ 
7 ee N Wake. 5 mo 


pouze slovy, my svédéime skutky. My jsme 
krev svou za Ného vycedili a uprostted hroz- 
nych muk anelidského tryznéni hlasilijsme 
se k Nému.* A jak zni svédectvi vase? 
Odpovida sy. Ignac, jeden za vsechny : ,,Jest 
jenom jeden Bih, jenzstvoril nebe a zemi, 
a jeden Jezi8 Kristus, jeho jednorozeny Syn, 
na jehoz riSi chei podilu mifti, jenz hifchy 
mé na kfizi shladil.« — 

Vérim v svédectvi apostoliv — nebot 
co odménu za svédectvi své obdrZeli smrt; 
kdybych jim nevéyil, nesmél bych Z4dnému 
clovéku na svété vétiti. Vétim v svédectvi 
sy. muéenikiiv, nebot vypovédi své speée- 
tili svou smrti; kdybych jim nevéril, nesmél 
bych Zidnému élovéku vériti. ,Cinové So- 
kratovy* pravi Rousseau, ,nejsou tak zji- 
Stény, jako ¢inové Jezise Krista. A kdo po- 
chybuje o Sokratovi? A piece nikdo neu- 
mfel, nikdo krevy svyou nevycedil, by jejich 
pravdivost dosyédéil.“ — 

To ale jesté neni dosti. Novy svédek 
se nam ukazuje. Jest jediny — ale nes¢i- 
slni mluvi skrze ného ; jednim slovem, jednim 
srdcem on yyznava — ale milionové milio- 
niv svédéi zaroveh s nim po vsechna tisi- 
cileti, od vychodu k zapadu, po celém Siro- 
Sirém syété rozléha se hlas tohoto mohtt- 
ného syédectvi. Jest to cérkev sv., tento 
ohromny, déjiny svétové ovladajici ustav, 
jemuz na syété nic nebylo, neni a nebude 
rovného. Jeji jednota, jejf vSeobecnost, jeji 
obnovujici sila, kterou novy svét  stvorila, 
jeji trvani navzdor vsem boutim rozkace- 
nych véki svédéi, ze ten, kdo ji zalozil, jest 
pravy Bah. Ona sama neustale vold: ,,Cre- 
do! Vétim v Jezige Krista, Syna jeho jedi- 
ného, Pana naSeho !“ 

Tu nejsou pouze dva neb tri svédkové, 
které Mojzis zida; tu neni pouze dvandcte 


apostoliv; tu nejsou pouze tisicové muée- 


nikiv — ale tu jsou milionové miliontiv, 
cely svét plny svédki, déjiny celych osm- 
nacti set let vydavajici svédectvi o Kristu. 

Posledni svédek se blizi. Jest umdle- 
ny, sesly; Zivot ho jiz omrzel; zrak jeho 
jest vyhasly, jeho tvar nese zndmky osmna- 
ctistaletého trépeni. — Kdo jsi? ,Ja jsem 


Israel, nestastny, od Boha zavrzeny narod.“ | 


Ndrod israelsky jest onen veliky svédek pro 
Krista, ktery vSude za kiizem se tahne, jako 
stin za télem. Jest prastary tento narod. 
Veskeri nérodové, s kterymi ondy Asii 0- 
byval, ddvno jiz za8li, a zmizeli z jevisté 
déjin svétovych. Israel ale nemize umiiti, 
nesmi umfiti; musi zistati, potloukati se 


od jedné zemi k druhé, od jednoho néroda 


k druhému, co némy, a pfece hlasité mln- | 


vic svédek pro Krista, jejz vidél, s nimz — 


Zil, jehoz prondsledoval, jehoz krev nasyou 
hlavu svolaval. Kazdy Zid, ktery nds potké, 
pamatuje nds, svédéi pro Krista; 
v predcfch svych pied jeho kifzem, on nese 
na éele znamenf kletby, on vyzndva velikou 
na kifzi smrt, on jest zivy dikaz, ze napl- 
néna jsou stara proroctvi, Ze ukonéeny jsou 
déje jeho spiisobem, jejz prorok Ozeas na- 
gnacil tka (3, 4.): | ,Mnoho dni sedéti bu- 
dou synové israel8t{ bez krdle a bez kni- 
zete, a bez obéti, a bez oltdre, a bez efod, 
a bez therafim. — Vérim v svédectvi né- 
roda zidovského; ont proti své vali svédéi o 
Kristu. — — 

V pravdé, svédectvf pro Krista jsou 
tak jasna, tak mocna, tak Getnd, tak usvéd- 
cujici, ze musime se sv. Tomasem v sva- 
tém zdpalu a uzasu zvolati: ,Mdaj Pan a 
mtj Bah!* — 


Na ,Jména Jezis.“ 


O Jesu maj, dnes jsou Tyé jmenoviny, 

co dim Ti k nim, co dim Ti vazaného ? 
Ach, nemém jen své mnohé tézké viny, 

ty hreby Tvého kiize bolestného ! 

A prece bych také rad Ti dara podal, 

bych diky vzdal Ti za Tyou lasku vrouci — 
hle! srdce své jsem témi hreby zbodal, 

a litosti jsem naplnil ho Zhouci! 


Se srdcem tim nad hffchy litosticim, 

se blizim dnes k Tvé prevelebné tvari ; 

6 prijmi mne, a hlasem nechtej msticim 

mi yvstup zabranit Tvému ku oltafi. 

Chei polozit tam bidné srdce svoje, 

syym hrichem bidné, svéta laskou plané, 
bys otevrel mu svoji lasky zdroje — 

at vetsi ono k Tobé laskou vzplane! 

Sdzavsky. 


Na prahu noveho roku. 


Po celé témér dvoutisfcileti hlasa jiz 
cirkevy uceni Kristovo o kralovstvi Bozim, 
opakuje kazdym rokem vzneSené nauky své 
smérujici ku spdse vééné a i ku blahu éas- 
nému celého ¢lovééenstva. Podstatna znam- 
ka ucen{f jejiho jest laska a pokoj pravy, 
zalozeny na vire v Boha co zakladu Zivota 
vééného. Hluboko do srdci vsech lidi chee 
cirkev v&t{piti védomi, Ze vSickni jsou tvo- 
rové jednoho Boha, vykoupenci Kristovi, 
ze v8ecky spojovati ma jedna laska jakoz 
i jeden jest jich v8ech Otec a jeden Vyku- 
pitel. 

Po osmnacte set let snaz{ se cirkev 


on sta) 


\ 


i 


one 


. vykoreniti ye srdcf lidskych slepé vad8né, 
- nevazané mravy, sobéctvi, ukrutnost a blu- 


dy, které co poztstatky starého pohanstva 
hlodajf na korenech Glovééenstva a otravuji 
ducha jeho. Na misté byli pohanského chce 
cirkev zasiti simé viry, lasky, ctnosti — 
pokoje. 

A co déje se na zemi vidi témto Sle- 
chetnym snahém, kterak odménuji se na- 
rodové cirkvi za u¢eni spdsy, kteréz jim 


‘hildsa? 


Déjiny odpovidaji nam, Ze od té doby, 
co tekla krev prvomucenika Pané, jahna 
Stépdna, téhne se fada utrpenf a prondsle- 
dovani cirkve nepretrzité dale. Kazdy rok 
jest titkem v této krvavé tkaniné. Duch 
temnosti nalezal v kazdé dobé a naleza za 
dni nasich v Gzasném mnoZzstvi privrzenci 
a nahon¢ich, jimiz tu zjevné a nasilné, tam 
potaji a ulisné mari Cinnost cirkve, odpira 
uceni jejimu, prondsleduje sluzebniky jeji. 


Bylit ¢asové, kdy zrudla zemé krvi sv. mu- 


cenikti jako nach, kdy houfné vodéni vy- 
znavaci viry Kristovy na popravisté. A za 
éasu naSeho nabyva boj proti cirkvi rozsa- 
hu nevidaného, vzdy Cetnéjsi siky vysfla 
duch temnosti proti ni, kazdym rokem sta- 
va se Utok na hradby jeji zurivéjsim. 

Z ohné prondsledovani, kteraz stihla 
chot Kristovu hned v kolébce jeji, vysla 
ale vitéznaé a vezdy premdhala ttoky ne- 
pratel, ona ochranila lidstvo tiplného roz- 
padnuti, zalozila pevny rad na vite v Boha, 
ozivila Glovééenstvo novou stavou — obno- 
vila tvarnost celé zemé. Od té doby, co 
tato zména se stala, uplynulo uz mnoho 
veka. 

Nérodové zapomnéli znenahla vsech 
dobrodini, jez z rukou cirkve obdrzeli, po- 
cali se domnivati, ze jsou jiz dospéli a vy- 
manovali se vzdy vice z ochrany a ucenf 
cirkve kladouce mimo ni nové zaklady své- 
ho bytu, své budoucnosti. 

Na misté viry a ndbozenstvé polozili 
domnélou osvicenost bez Boha a prdzdné 
lidumilstvt bez lasky Kristovy. 

S vitéznym poplachem jali se mnozi 
vyhlasovati, ze nadeSla doba, kdy netreba 
cirkve, nebot ,osvéta“ a ,svoboda* ji vy- 
nahradi. A proto jmenem osvéty této a 
svobody vede se kruty boj proti cirkvi ka- 
tolické, proti uceni jejimu haji se v Gaso- 
pisech, knihdch a shromazdénich hold ne- 
véra a licha osvéta bez Boha; proti mra- 
vouce jeji stavi se na odiv verejné hich 
a proti sluzebnikim jejim osnuje se dobre 
sclankované prondsledovani, aby s pastyri 
rozpraseno bylo i stado. A jakou odpovéd 


6 


podava k témto hlasim, k tomuto jednan 
kazdy den? ; 3 

,Osvéeta,“ ,svoboda* a_,bratrstvi* pry 
vynahrad{ viru a lasku zalozenou na Bohu 
aco odpovéd na toto volanf znfrachot del, 
ndrodové vrazdi se navzdjem, kazdym_ ro- 
kem napdjf se zemé krvi lidskou, prolitou 
slepou vasni, tisicové neStastnych sténaji a 
plaé jejich napliuje obor zemsky. Nové li- 
dumilstv{ md zapuditi uplné nabozenstvi la- 
sky Kristovy, cirkve pry neni potrebi — a 
hle milionové tipi pri této osvété, pri tomto li- - 
dumilstvibez Boha, v bidé a strastech a jeli- 
koz nedostavi se jim ttéchy nabozenské, 
stivd se jim Zivot nesnesitelnym — sebe- 
vrazdy se mnozi, Glovééenstvo je opét roz- 
padnuti blizko, ponévadZ mizé vira a ldska 
ku Krostu, tato krev Zivota lidského, bez 
niz zivot nenf mozny a ponévadz hloda na 


_lidstvu éerv nevéry a hYichu. 


Zdaz mize byti tudiz zrejméjsi odpo- 
védi ku hlastim, ze cirkve, naboZenstvi jiz 
neni treba? — — 

Prichazi doba, o niz napsal sv. Pavel 
(II. Tim. 4, 4.), ze ,bude éas, kdylidé zdra- 
vého uéeni nesnesou, ale podle svych 2Za- 
dosti obfrati sobé budou uciteli, coby usim 
jejich lechtaliaod pravdy zajisté sluch od- 
vrati a obrati se k smy8lénka4m.“ 

Jakasi pomatenost jima nérody ve vécech 
nejdtilezitéjsich, majice o¢i nevidiausi ne- 
slySi, nejstraSnéjsi propasti nevéry a rozpou- 
tanosti. mravni, do kterych se vrhaji, zdaji 
se jim byti kvétnymi luhy. I zda se, ze 
Prozretelnost chce opétné presvéd¢iti svét, 
cim jest Clovécenstvo bez Boha, bez Cirkve! 

Nastavat i timto po¢inajicfm rokem 
zajisté Cirkvi boj novy, nebo viny prevratu 
a nevéry prestoupily jiz hradby vééného 
mésta, ohavnost zpusténi se v ném utaboiila, 
nastupce Petriv oloupen, posvatné misto 
znesvéceno, jméno Spasitele beztrestné ha- 
nobi se a snad bude cirkev roku tohoto 
posledniho halére svého zbavena. Tézké 
rany prisly roku minulého na cirkey, snad 
neni mira utrpent jejfho jesté dovrsena. Tat 
jest znamka pravé cirkve Pané, ze svét ji 
nenavidf, jakozZ pravil Pan ,Na svété natisk 
miti budete, ale doufejtez: jat jsem pre- 
mohl svét* (Jan 16, 33.) Cirkey zmuzZile 
a neohrozené ceka budoucich boji a treba 
by i kazdym rokem v novych titvarech se 
mnoZily. Narody, jez odtrhnou se od cirkve 
a pijdou svymi vlastnimi cestami, presvéd- 
€i strainé rany nevéry a htichi, ze kazda — 
ratolest odfata od zivého kmene uschne, i 
budou pak touzebné spéchati do domu cir- 
kve katolické, jejz byli opustili. bs 


VR) ee Be 


ee ay bods eet NS 


tT tee 


! 


oe q i 


__ Narodové trpkymi zkouSkami musf pti- 
jiti k poznani, ze neni jiného jména, v némz 
bychom mohli spaseni byti mimo Jezise 
Krista. Pane, zachovej nas! Nedej zahy- 
nouti nam ni budoucim! E. 


Hymnus. 
(,Parvum quando cerno Deum.*) 


K Bohu ditku kdyz se diyam, 
Mati, v nérué spjat mu; 
cely v srdci se rozplyvim 
v sterém lasky pojemu. 


Ditko blaze vi a cit, 
ze Tvym prsoum vy blizku je: 
z tvaérinek mu radost svitt, 
kdyz té stokrat celuje. 


Jak se vy jasném a blankytném 
v étheru skvi slunce blesk: 

tak se ditku v medo-skytném 
kliné libi blaha lesk. 


Také Mati svatodista 

‘se Synackem krasna je, 
jako ruze jemnolista, 

s niz se vine lilije. 


Hledy lasky na mat¢iné 
srdci tak se stridaji: 

jako kvitky po luéiné, 

hvézdy s nebe svitajf. 


O by jednu z odek zAif 
objimany Milé¢ek — 
s jakou hledi k Matky tvari — 
na mne seslal Syndééek ! 
V. Mayer. 


Jindy a nyni. 


Obraz ze Zivota utitelského za vikdfe a inspektora 
od Fr. Pravdy. 

Uéitelem v Krizkové je Jan Diin a je 
tam u¢itelem jiz pres padesat let, pripoét- 
taji-li se leta, co tam ztrdvil co mladenec 
éili poduéitel, jak nyni fikame. 

Diin na osadé KYizkovské se narodil 
a do Kyizkova chodil do skoly, jsa_prvnf 
mezi vSemi Zaky. Ze rodiée jeho byli chudf, 
nemohli ho dati na studie, ale do Skoly ho 
posflali i kdyz do ni jiz nepatiil. Naucil 
se vSemu, co se v ni utilo a tehdejsi ucitel 
vycvicil ho také v hudbé, aby mu pomahal 
v kostele na kiru. Byl jeho milackem a 
byl milaé¢ékem také velebnych pani, jenz 
ysemozné k yzdélant jeho prispivali. 


Jiz co chlapec mohl pana uéitele ve 
Skole ‘zastati, kdyZ byl, ku prikladu, na - 
pohfbu anebo za jinou prféinou se nékde 
zaméstnaval, a on ho zastal také v kostele 
délaje misto ného kostelnika. Ministrantem 
byl jiz dlouhy éas, a kdyzZ toho bylo treba, 
S panem utitelem zpival maje pékny hlas, 
jak lidé pravili. 

O vaénocich chodili spolu po koledé od 
vesnice k vesnici a od stavenf ku stavenf, 
méli s sebou kaditelnici, zpivali a vykuio- 
vali a osadnici jim sndSeli dary, jez si uci- 
tel dal odnesti v pytlech. Bylo vyjednano, 
co a mnoho-li Ceho ma dostavati, bral chléb, 
obilf, krupici, hréch, len a mfval to jiz na 
stole, kdyZ pfiSel. 

V breznu chodil mu Jan Drin jesté gs 
jinymi skolaky Rehofem, byli obleéenijako 
vojaci, méli Savle a pu&ky, na hlavach pa- 
pirové Gepice a Dyin byl jejich velitelem. 
Zase se jim véelicos nadélilo a bylo to uéi- 
telovo az na malé odmény, jez sami od u¢i- 
tele obdrZeli. 

Diin byl jeho pravou rukoua kdyz mu 
ho rodiée jiz chtéli vziti, aby ho dali do 
uceni na néjaké femeslo, navrhl jim a pre- 
mlouval je, aby ho dali na utitelstvi. 

Arcit se jim to libilo a to tim vice;. 
ze ucitel slfbil opatiriti mu vSecko zadarmo: 
a ze i velebni pani ho minili podporovat. 
Vyuci se na utitele v Ktizkové, bude hned 
ucitelovym pomocnikem a az si odbyde tak 
nazvany kurs a udélé zkouSku, vykdze se. 
mu sluzba tu nebo jinde. 

To byly pékné vyhlidky pro chudi¢ké- 
ho chlapce a trebas by na pocéatku mnoho 
zkusil, doék& se pfece lepsfho postaveni 
na svété, nez maji jini lidé. Uciti se te- 
meslu, je zajisté jesté hir a jak seubohym: 
ucenikiim vede, vi dobre kazdy élovék a do- 
kazuje smutnd zkuSenost. Zvlast Drin by 
co uéen{k Spatné pochodil, ze na néj ro- 
diée nemohou platiti a proto si na kazdy 
spisob ulehéf, kdyz si vyvolf stay ucitelsky. 

Uéinil tak a prozatim jesté zistal do-| 
ma, do Kifzkova jen dochazeje, aby se tam 
cvicil ve svém povolani. Byval tam cely den, 
od rana az do vecera, aovsem také vSelicos 
konal, co k jeho povolani nepatrilo. Pant 
ucitelové mu ukladala prace, musel jivodu 
nosit, dtivi Stipat, topit a uklizet a jiz chtéla 
propustiti dévecku fkouc, ze vystaci s Dri 
nem. 

Tomu se protivilpan u¢itel, potreboval 
Difna sdm a tak ho zaméstnaval, ze mu ne- 
zbylo éasu vyhovéti i choutkém manzel¢i- 
nym. Musel dohlizeti ve skole, jiz také vy- 


es 8 “ep 


/ 


uéoval, opravoval détem wlohy, opisoval. 


noty, prisluhoval v kostele. 

Nejvic ho bavily zpév a hudba, mélu- 
méti vSecko a musel zastupovat kazdy hlas 
a kazdy ndstroj. Hral na housle, na klari- 
net, na flétnu, troubil a bubnoval a jiz se 
také pokousel o hru na varhany. 

Vidy mél néco pred sebou, néco Vv 
ruce, pan ucitel ho honil zjednoho do dru- 
hého a chtél, aby vSudy hned byl mistrem. 

Skoldci, co se také hudbé uéili, ode- 
hravali jemu, co jim bylo ulozeno, vysta- 
voval jim chyby, ukazoval, nafizoval, vadil 
se, karal a napominal. 

Arcit musel byt s to udélati to lépe 
nez oni a proto pyicinil se, byl pilny, ne- 
pral si oddechu. 

Velebni pani zadali, aby je doprovazel 
k nemocnym; kdyz jim schazel ministrant, 
brali si ho k oltati; kdyz konali obrady cir- 
kevni, jen pro néj si posilali. 

_ V nedéli byl v kostele dopoledne i od- 
poledne, zpival, hral na kruchté, prinasel 
a odnasel partesy a ndstroje, otviral a za- 
viral dvére. I klekani zvonit bylo jeho po- 
vinnosti a za to vSecko nemél zadné jiné 
mzdy, nez ze se ve Skole najedl s déveckou 
a ze mu davali osadnfci po nékolika krej- 
carich, kdyz jim pri pohrbu, oddavkach, kitu 
a tvodn spolu byl poslouzil. 

Schovaval si Setrné své malé vydélky, 
ne snad, aby se lépe oSatil, nybrz aby si 
mohl koupiti knihy a papiry a pak— hou- 
sle, jez by jiz rad by! mél své vlastni. 

Hudebn{ci co pomdahali na _ kruchté, 
hravali také po hospodach a slibovali mu, 
ze ho vezmou mezi sebe, az bude miti svdj 
instrument a dobre se v ném vycvici. Tim 
vyziska vétsi ptijmy, potahne podil jako oni 
a vyrovna se jinym Skolnim mladencim, 
ba i ucitelim, jenZ také musejf Sumarit. 

Diin jesté chodil v Serce, vSak jiz ne- 
chodil bos, nybrz mival boty, coz jediné ho 
vyznamenavalc. Rodiée mu i ty boty tézko 
jednali a proto si také pfali, aby se jiz 
sam staral o sebe. 

Podarilo se mu koneéné, po éem tou- 
zil a o¢ se dlouho zasazoval: ma housle a 
je prijat do bandy. 

Prijima arcit vic, ale prtece to nestaci 
‘na jeho potreby, musi se dale nuzovat a 
sotva chudas se Sati. V8ak neciti svou bidu, 
ze neni na nic lepSiho zvykly a &patné se 
mél od malickosti. Ano on to ma za &té- 
sti, ze se tak povysil a kazdaé mali¢kost ho 
tesi, co si sam vydobyl. . 

_ He, koupil si ¢epici 's péskem, napted 
je na ni hvézdi¢ka, az tuze se mu_ libi. 


ee aaa nl 


Nema nic vzdcnéjéfho na sobé nez tu Ce- . 
pici a mysli, ze jiz ona mu vaznosti a di- 
stojnosti udéluje. . 

Jesté vic se povznesl soukenym kaba- 
tem a kdyZ naposled cely do sukna byl 
odén, zdélo se mu, Ze je velky pan, acko- 
liv zistal pokorny a ponizeny. 

Soukené Saty nosil jen v nedéli a ve 
svatek; ve vSedni den je Setiil bera na 
sebe jesté Serkové. Soukené mival v truhle 
maminéiné a Gasto tirebas v poledne si do- 
béhl domf, aby se prevlekl, ze chtél lépe 
vystrojen se nékde ukaézat. V zamku byli 
hosté, museli tam hrati, délali nékomu za- 
staveniéko a chodili i pres pole. Na faru 
ho také nékdy povolali, aby jim tam po- 
slouzil a navStivil-li néktery cizy  ucitel 
Skolu, hledél se mu sluSné predstavit. 

Pri zkouskach dlouho jesté odpovidal 
se skolaky, ano on zkousky odbyval za né 
skoro sam, provadéje ty nejtézsi ulohy. 
Psal a pocital na tabuli, po¢ital z hlavy, 
védél vSecko; pan uCitel dal na néj, kdyz 
druzi se zamléeli, a nikdy nepfiSel do ne- 
snaze. Tak ¢inil i velebny pan, kdyz se 
vyptaval z katechismu: Drin vzdy. rozhodl 
zkousku, prispél k tomu a dokazal, ze vy- 
borné vypadla. Byl stary, by! nejvétsi sko- 
lak, pani ho chvalili, ze do Skoly nepre- 
stava choditi a dostaval prvni odmény. 

V8ak vyrostl, pojednou vyrazil do vysky, 
je vytahly, stihly, pan ucitel mu jde jen az 
po hlavu. Jiz nesmi a jiz nemiize délati 
Skolaka, stydél by se a snad by mu tone- 
trpéli ani panu ucitelovi. Na zkousky do- 
chazi prece, posluhuje, napovidd détem, 
az pan vikar dovolil, aby i sam jiz zkouSel. 

Je od té doby v Krizkové uéitelfiv po- 
mocnik nebo mladenec, ma se za néj a lidé 
ho za pomocnika také maji. 

Jesté mu to nic nevynasi, neni ustano- 
ven, nema kurs za sebou, v Kiizkové az 
posud pomocnika nikdy ani nebyvalo. Uéi- 
tel si ho drzi sam, aékoliv mu nedava Z4- 
dného platu, je jemu k ruce, slouzi jeho 
gsobé, patron a osada na néj_neprispfvaji. 
Ze ho ma zapotrebi, je ovSem pravda, se- 
starnul, velmi malo sly&f, jiz tézko mize 
vyucovat. 

V skutku se o to jedna, dati mu fa- 
dného zastupce, Difn je pfipraven, vydal 
se do mésta na kurs, cviéf tam po domech 
déti, ucitel a velebnf pdéni vyprosili mu obé- 
dy, vydélava si hudbou, podstoupil a &fa- 
stué proved] zkousku. 

Zatim mu v Kilzkové pojistili sluzbu, 
obdrzel dekret za pomocnika, bude zasta- 
vat vékem seSlého utitele a dostane za to 


Gisla. To arcit nedélalo ani osm. zlatych 
nasich nynéjsich penéz, ale vic mél malo 


_ ktery pomocnik a musel si poméhat, jak 


mozna bylo. 

Drin se prestéhoval do Skoly, spava na 
pudé a ji nyni s uéitelem u jednoho stolu. 
Je spokojen se svym stavem, hrava se syou 
bandou po hospodach, stal se jejfm kapel- 
nikem a téSi se z hojného zisku. Za uéitele 
vykonava jiz skoro vsecko sim a Ze ne- 
majf nez jedné skolni svétnice, pritihujf se 
a pracuji tam spolu a déti prospivaji pod 
jejich spravou. (Pokraéovant,) 


DOPISY. 


V Praze 1. ledna 1870. 
(O v4noénim stromku v Katol. Besedé.) 

Svatky vanoén{ se svymi jesli¢kami a 
stromky jsou slavnosti ditek, ktera svou 
poesif pttsobi i na dospélé, tak ze dojmu 
jejimu zadny vzdorovati nemiize. Blaho a 
radost rozbiji v téchto dnech v rodinach 
svuj stanek; ditky raduji se z Jeziska a 
Stari se zalibou pati v rozkosi jejich kus 
svého minulébo Zivota a sdili s nimi nevin- 
nou radost citice v tichém ttulku domacim 
onen nebesky pokoj, ktery zvéstovan byl 
pri narozeni Pané od andéli. Pékny a chva- 
litebny tudiz jest obyéej, ze o Stédrém dnu 
vénuje se vyhradna péée ditkam a Ze v mé- 
stech nezapomind se v den ten ani na u- 
bohé, chudé a opusténé ditky. Vzdyt Spa- 
sitel uzrel svétlo svéta co chuditké ditko, 
kterak by tedy mély se vylucovati z vseo- 
becného plesani vanoéniho chudé, osirelé 
ditky!: V8i chvdély a uznani zasluhuje to 
tedy, Ze i vy Praze na mnohych mistech 
zatidila se o stédrém dnu pro chudé ditky 
slavnost stromku vanoéniho. Slechetni lidu- 
milové méli zde nejkrasnéjsi prilezitost o- 
svéd¢iti svou lasku a stédrost k chudym. 
Z mnohych téchto slavnosti budiz zde zmin- 
ka o jedné zvlast pékné adojemné, kterou 
v ,Katolické besedé* zdejsiusporadali ¢le- 
nové jeji jakoz ijini dobrodincové pro ditky 
z istavu hluchonémych a kterouz mimo mno- 
ho hosti poctil i J. Em. nejdist. pan kar- 
dindl-svou pritomnosti. Kdyz byl o 10. ho- 
diné nejdist. arcipastyr prijel do mistnosti 
spolkovych, uvedeni jsou hluchonémf{, kterf 
zatim ve vedlejsi sini ¢ekali, svym riditelem 
a katechetou do hlavni siné, kdez u vanoé- 
niho stromku J. Em. pan kardinal a mno- 
ho jinych hostii, knézi, alumnfi a j. se bylo 
seslo. Na tvdrich ditek zrcadlila se radost, 
nadgenf, ustrnuti, nebo pred zrakomajejich 


an) 


'stravu a ro¢né dvacet zlatych videnského 


4 
i 


objevil se veliky, ovocem a pamlskami ové- 
Seny stromek, na némZ horelo mnoho své- 
télek a pod nfm mnoho dart setadéno bylo 
v pékném souladu. Kdyz se byly ditky, 
jichz bylo 109, kolem stromku v polokruh 
sestavily, jal se p. katecheta K. Kmoch k 
nim miti prednasku mimickou, v nfiz vy- 
svétloval jim vyznam slaynosti této poéav . 
od stromu v raji, kdez lidé zhresivse upadli 
vy moc dablovu, az Spasitel narodiv se a tr- 
pév za nas vykoupil nas z poroby dablovy 
a opét otevrel nebe. Vykladal jim, Ze strom 
vanoéni zobrazuje Spasitele a vykoupent 
jeho a-bylo vidéti, ze bluchonémé ditky vy- 
borné vSe chapou davajice patrné na jevo 
svtj souhlas. Na to uvital jeden hoch J. 
Em. pana kardinéla mluvou ustni uzivaje 
pri tom i akci, coz vSe vzbudilo vSeobecné 
podiveni, zvlast an hostk ku konci své pred- 
nasky zcela zretelné vyslovoval v8em dobro- 
dincim své ,Zaplat Pan Bih.* Podobné 
mluvilo i jedno dévée némecky a pak po- 
vzbuzoval jiny hosik svych spoludruhtii ku 
vdéénosti Bohu a dobrodincim ukazuje na 
vyznam stromku vanoéniho — vSe mimicky. 
Na to udélil pan kardinal ditkam ku prosbé 
jejich pozehnani a nyni nastalo rozdavant 
darkii mezi rozradostnéné hluchonémé, z 
nichz mnozi byli jako u vidénf. Kazdy po- 
délen byl primétenym darem, satstvem, na- 
cinfm skolnim i domacim a vanoékou s 
jablky a pamlsky. Dobrodincim pritomnym 
poskytla radost diftek zajisté hojné odmény 
a nahrady. Po skonéené slavnosti odebral 
se J. Em. pan kardinal do Karlina, do o- 
patrovny na Hradku, a pak jesté na jina 
mista, kde podobné slavnosti se odbyvaly. 

Hosté, kteri navstivili o S8tédrém dnu 
,Katol. besedu,“ zajisté nezapomenou na 
tento krasny den. Mimo jiné ukdazalo se pri 
této prilezitosti opétné, jak vytetné zdejst 
ustay hluchonémych pod vzornym vedenim 
ucitelstva prospiva a jak velice zasluhuje 
vsestranné podpory i v Sirsfm obecenstvu. 


Z venkova 24. prosince 1870. 
(Jest vétrnik osel nebo vil?) 


Kde ti liberdlové vSudy nejsou! Mé- 
ste¢ko M. v severnich Cechach stavi obec- 
ni vétrnik, zahy, totiz v fijnu to zapoéavsi 
a pronajavsi prace na ném na rozlicné re- 
meslIniky, zejména sekernickou prdaci na lu- 
therina Sasika a klempfrskou na domactho 
katolika. Sekernik pracuje neohlizeje se na 
to, jest-li nedéle nebo ne, bezpochyby to né- 
jaky lutheran-liferal. I zalibilo se to purk- 
mistru tohoto méstetka, aé katolik jest ale 
take liberal, tof se rozumi — tak Ze se- 


Bf) 


kernfka tohoto klempfti katolfku za p¥iklad 


_ postaviv jemu domlouval, aby se v_ praci 
své na vétrniku rovnéz neohlizel na to, zda 
nedéle ¢i svdtek nebo ne. Zdvorile ale od 


 ného byv odbyt namitnul mu: ,,A coz my- 


slite, ze to hfich ? Nerekl-liz Pan Jezis fa- 
riseim: Ci osel nebo vil upadne do stu- 
dnice a nevytahne jej hned v den sobotni?“ 
U bodrého katolika to vSak nic nespomohlo, 
ale odpovédél mu hbité: Coz jest vétrnik 
osel nebo vil?” a porouéel se ma. — Nu, 
také jeden vykladaé Pisem sv.; pak pry ti 
pani liberdlové nejsou katolfci a znalci Pi- 
sem? Jsou, a jaci! Ff. 


Ze Zebraka 3. ledna 1871. 
3 (Darek sv. Otci, odpovéd z Rima.) 


Pan Petr M. Hnévkovsky, méStan a 
voskar v Zebrace, vyhotovil. velmi vkusny 
kalich z vosku, 12 palcti zvysi. Podstavec 
zpod kalicha zponenahla se rozbihajici, o0- 
zdoben Sirokou radou modrychz vosku dé- 
lanych perli¢ek, jenz na obé strany z pro- 
stredku bledé modrého az do tmavomodré 
barvy prechazej{f jsouce opét na_ pohrani 
hustymi radami zlatych perliéek olemovany. 
Kalicha hotejsek vychazf z arabesky Sesti- 
hranné majicf konce okrouhlé a skvéle o- 
kraslené, jestit na Sestero. dili rozdélen vy- 
nikajicich taktéz ozdobou. V jednom tomto 
poli udélano P. IX. ze zlatého vosku a¢e- 
skymi granatky vylozeno. 

Tuto veleumélou praci znacné trpéli- 
vosti vyZadujici zaslal tyz méStan darem 
Jeho Svatosti do Rima k Jezfsku pripojiv 
-k tomu velmi nézny pyipis, aby Jeho Sva- 
tost kalich utrpeni, kteryz jemu nynéjsi 
_pravé doba pyinesla, vyménil timto kalichem, 
naplnénym détinnou laskou a krestanskou 
oddanosti s pranim, aby veskeré syizele a 
trampoty, jichz Otec svaty zakouSeti musi, 
vzaly za své, ‘aby v_ brzku jeho slzy bo- 
lesti v slzy radosti a vdéénosti se promé- 
nily! — 

Na to obdrzel dotéeny p. Petr M. Hnév- 
kovsky z Rima list, datovany 3. prosince 
m. r., v némz kardinal Antonelli jménem 
Jeho Svatosti za tak vyznamny darek viele 
dékuje, a vyslovuje taktéz vSeho dobrého 
pranf, provazené spolu s pozehnanim svaté- 
ho Otce. — ‘ 

Podotknouti slusno, Ze tyZ pan Hnéy- 
kovsky k slavnosti svéceni chramu Svato- 
vaclavského v Budéjovicich zaslal 6 liber- 
nich svicf, na nichzZ s velikou dovednosti 
udélal umélé kytice z voskovych kvétin, 
jichz krasa kazdého mile prekvapila. 

Takové skutky zasluhuji povsimnuti a 
vrelého uznani,tim vice umuze, kteryz jest 


vibec znim co uptfimny a uvédomély naro- 
dovec, z ¢ehoy patrno, Ze ldska k viasti 
dobre se da spojiti s laskou k cirkvi. 


V Miliné dne 2. ledna 1871. 
(Sv. Mikulds a Vdnoce.) 


Sv. Mikula§ pryisel k n4m letos pozdé; 
prisel az s Jeziskem o Vanocich, za to byl 
ale v skutku preStédrym. NejnovéjSi totiz 
vyteéného spisovatele Fr. Praydy Ccinohra 
pro déti, Sv. Mikulds zyvani, odehravana 
od nagf mlddeze Skoluf v prosttedni svatek 
vanoéni. Milostné to divadlo privabilo ve- 
liky poéet stédrych pratel mlédeze a chu- 
diny, jenz po odbyté hie odchézeli s plnow 
spokojenosti. Jsout také opravdu osoby i1- 
skutky jejich, jak ndm je zde spisovatel 
predvadf, tak prirozené, ze zivota lidského 
tak vyteéné nakresleny, ze do o¢f bije do- 
konala shoda ligeného obrazu s opravdovou 
skuteénosti, Cisty, to jest, bez mdla cely 
za divadlo vytézeny prfjem obracen na za- 
placenf jiz driv objednaného a o stédrém 


veéeru chudym Skolaktim rozdaného Satstva. 


Za tou také pricinou se prispévky schazely 
nad obyéej hojné, a my mame sv. Mikulasi 
co dékovat za bez malapil sta vyziskanych 
alatych. 

Kromé toho sluSf sem jesté pridati 
darky oférou v kostele po cely rok po krej- 
caru shledavané, pak sluSnou ¢ést jednotli- 
vych kouskt Satstva, darovanych od Slechet- 
nych, vysoce urozenych Milinskych pant ba- 
ronek z Henniger-Seebergu, jakoz 1 prispé- 
vek dtstojn. naSeho p. farare Jana Klum- 
para i obce nasi a jiné dary. Tak stalo 
se, ze étyficet déti na dfle celym oblekem, 
na dile Gaste¢né bylo obdaroyano. Kdo k 
almuznam takovym kdy radil, je sam sbi- 
ral, u téch, kde se jich nadal, prosil, ten 
dobre. vi, jak choulostiva to prace byva, jak 
velikého sebezaprent vymaha ;— anebo, kdo, 
treba jen jednou, v tak verejné vystoupeni 
a jednani, jakéhoz zada predstaveni diva- 
delni, na venkové neumélé zavozoval, tu, 
kde déti jak zivy divadla ani nevidély ase 
jim proto prediikavat musf kazdé slovo, 
kazda slabika, must ukazat kazdy krok: 
milerad se nam priznd, co ze tu namahani, 
co trpélivosti treba. Ale vSeho toho nic 
jsme nelitovali, vidouce, ze nase snazeni 
nebylo marné, ale korunovanovysledkem pre- 
vybornym. 

My sice nehorlime zrovna 0 provozo- 
vani détskych her divadelnych se strany vy- 
chovatelské, aé zase na druhé strané nevé- 
time, ze by tolik Skody détem nadélaly, jak 
se nékteri domnivaji, ba i samo vladni na- 


PL OES ST PO Te a EMOTE a eee 


‘Hen se obivd: ale my na ten éas za do- 
- macich poméri nasich neméli jsme chuté 


vydatnéjstho povzbuzeni k dobrotinnosti a 
proto jsme se chopili divadla. Kromé toho 


jsou nam takové hry spolu vhodnym pro- 


sttedkem, jimZ hodné déti, vybirajice je ku 


_hranf, takto zaroveh ponékud odméhujeme 


a si proto myslime, Ze takové hry s dobrym 
svédomim provozovati i jinym schvalovati 


miuzeme. ad) Teh 


Z Piseéné o vanocich 1870. 
(Novy lustr od samouka,) 

Jako pri narozenf Pané jasnost velika 
obkligila pastyre, tak i o Bozim jitrni nds 
v kostele shromazdéné. Postavili jsme totiz 
darem do jesli¢ek JezfSkovi vanoén{ stro- 
mek se 12 voskovymi svétly — minim pé- 
kny Justr ze skla — a tak o jitinf av 
nedéli Boztho Narozeni, mimo 50 voskovic, 
které jindy o slavnostech hofivaji, novych 
12 svicek horelo, thrnem tedy 62 voskovice 
mimo 8 lamp. Lustrem tim kostel nemdlo 
ziskal na ozdobé, a vidi se, Ze teprv nyni 
jako dokonana jest péknost chrameéku Bo- 


ziho, zvlast an lustr ve velmi dobrém sou- | 


méru s prostranstvim kostela jest. 
A odkud jsme ten lustr pyivezli ? Ani 


- z velkého, ani z malého mésta, ale z ve- 


snice, z Ceskych Libhay. MiazZe-liz pak co 
tak skvostného z vesnice byti? Pojd, a viz, 
a presyédcis se. A kdo medle jest mistrem 
jeho? Nemajetny tkadlec z tychz Libhav, 
jmenem Frantisek Popelar, 30 let stary, — 
samouk. Dlouho rozmyslel jsem se, mam-li 
na jeho zadost naklad vésti na praci tako- 
you — na nejisto, podari-li se ¢ili nic, anot 
jsem prazadného zdani nemél, ze by byl s 
to sestaviti lustr ten. AZ kdyz mi pfinesl 
koSi¢ek z barevného skla, jaky se mezi okna 
v pokojich véSiva, tu jsem prestal pochy- 
bovat, ze by byl neschopen k sestaveni lu- 
stru a odhodlal sek nakladu. I dalijsme pri- 
nésti z Nového Svéta potirebna skla, ktera 
nam v cené 46 zl. poslana byla a to v Gi- 
sté jakosti, coz tamnéjSim, p. hrabéti Fran- 
tisku ArnoStovi z Harrachi patiicim hutim 
ke cti slouzi. Za advent slozen byl Stastné 
lustr, jenz jest 4’ 2” zvy8i a 5’ 6” v ob- 
jemu. Kolem vinou se u vénci koralovém 
v mosazi vysekané, pohyblivé, visuté pi- 
smeny, tvorici napis: ,Pén Kristus jest 
svétlo svéta, kteréz osvécuje kazdého ¢lo- 
véka, prichazejiciho na tentosvét.“ — Stojf 
110 zl. r. é. mimo praci, kterou zhotovitel 
co prvotiny svého uméni Jeziskovi do je- 
sli¢ek daroval. 

Jak mile se dovédéli osadnici, co za 


ties 


okrasu md pfibyti vy kostele, projevovali 
velikou libost nad tim; starosta obce sdém 
jel pro lustr ten, a mladenci a panny slo- 
zili 7 zl., za které 12 4),lib. \ sviéek vo- 
skovych na ten lustr prinesli a mimo to si 
vyzadali zvlastni mSi sv., aby novénarozeny 
JeziSek dar ten od nich milostivé prijmouti 
racil. Konéim s pranim: 

SVétLo KristoVo sVét Co Lampa pra- 
Vé Lasky zDe na Cesté k nebesiM ! 

J. St. K. 


Od Lipnika na Moravé 1. ledna 1871 
(K obrézkiim z vdlky.) 

Méli jste v téchto listech r. 1866 a 
1870 mnohé a pouéné obrazky z valky. Do- 
volte at jeden pridaim. V roce 1866 byli téz 
ve zdejsi obci rakousti vojinové, kdyz sli 
proti Prustim, byli tii (jeden desdtnik a 
2 vojinové) u jednoho letitého a dobrého 
katolika v bytu. Za feéi.pravi tento obéan 
desatniku a tém dvéma vojinim: ,Vy bu- 
dete pred PruSaky utfkati.“ Vojinové se mu 


smali, ze Prusakim vyprasi kabaty, pravi- - 
ce, a tazicese: ,Z éeho soudite, hospodari, — 


ze prohrame ?“ Todpovédél na to hospodar : 
»To soudim z tohoto; my lidé pred jidlem 
a po jidle, pred spanim a po spani se 


modlivame, a vy se nemodlite, my musime — 


napred Pana Boha za vSe prositi, a kdyz 
vy o Panu Bohu nechcete nic slySeti, ani 
se k Nému nemodlite, On vam Stésti neda.“ 
Vojinové se dali do hlasitého smichu, Ze 
neprohrajf, ba jeden vzal do ruky ruénici 
a vstoupil pred ktiz a pravil hospodari: 
»lTento kriz nam nic nezpomiize, ale tyto 
nase rucnice naém zpomohou, ty jsou nase 
obrana a nase vitézstvi.“ Sedlak se pou- 
smal a pravil jim, ze se to uvidi. 

_ Po nékolika dnech byli ,tu vojinové z 
Cech nazpét, a rychle k Vidni utikali. Od- 
pocinuli sobé pil hodiny od naSfvesnice na 
travniku. , 

Nas hospodat Sel se tam na né podi- 
vat a nasel jich; z téch tirech jeden padl 
u Kral]. Hradce, a ti dva tu byli otrhanf, 
Spinavi, hladovi a ruénice neméli. Sedlak 
se jich tazal, kde maji své rucnice, a co 
jim zpomohly? ,Vypadly ndm z rukou, od- 
vétili vojinové, byli jsme radi, ze jsme Zivi 
utekli.“ 

» Vidite, tek! hospodat, stalo se, jak 
jsem vam povidal. Nyni véite, ze Pan Bih 
nase véci fidf a ze k nému napred pokor- 
né obratiti, se mame. Co vam pomohly ty 
rucnice? Ze jste méli z P. Boha posméch, 
ted jini maji zase z vas posméch, Pamatujte 
si to,“ Ke): 


rg i 9.ty 


+] ry x set fa ie 
| 
ye 
; 


KRONIKA. 


Z Prahy. Zitra o slavnosti Zjevent 
Pdné & sv. ttl kraéli bude J. Emin. nejd. 
p. kardinal arcibiskup slouziti u VSech Sva- 
tych na hradé vy 11 h. slavnou pontifikalni 
msi svatou. 

*_* Poboznost 4Ohodinnad bude se 
konati od 5—9. ledna u sv. Havyla, od 
10—14. v_ ec. kr. dvornf kapli na hradé, 
od 15—19. v Emausich. 

*_* Z Budéovic. (Oslava druhotin 
nejd. p. biskupa.) Pamatny den dokonané- 
ho 50. roku knéztvi J. Exc. nejd. p. biskupa 
naSeho byl novym dtkazem, ze doba nase 
umi oceniti zasluhy velikych muzi a zvlasté 
my Cechové zndme krdsnou ctnost povinné 
vdéénosti k muztim, kterf cely svtj Zivot 
zasvétili nejvyssim zajmtiim a nejpilnéjsim 
potrebam naroda. 

Mezi dikazy ticty a vaznosti, kterouz 
chova cesky narod k biskupu Jirsikovi, sto- 
ji na prvnim misté osvédéent vel. ducho- 
venstva diecése budéjovické. Na den sy. 
Stépana odebralo se veskeré zdejsi ducho- 
venstvo k Jeho Excelenci; veled. p. probost 
Dr. Mokry prones] jmenem véskerého du- 
chovenstva celé diecése vrouci blahoprantf 
ke dni vzdcné slavnostia ujistoval, ze ves- 
keré duchovenstvo vznasi a vzndseti bude 
prosby k Bohu, aby milovany velepastyy a 
otec dlouho zachovan byl pri zdravi a teé- 
siti se mohl hojnému ovoci skutktiv svych, 
kteréz podnikl a 8tastné provedl ke cti Bodi, 
ku blahu svérencti svych, a vSeho naroda. 
Jakozto vyjadieni citi a prdni téchto ode- 
vzdal veled. p. probost nejprvé skvostné 
album vseho duchovenstva budéjovické diecése. 

-Méli jsme pYilezitost, album toto blize zhléd- 
nouti; jest to néco vzneSeného a krasného! 
Prvni list predstavuje strom, jenZto vétve svo- 
je rozklad4 kolem obrazu Boha Otce; listky 
na stromu tom zavéSené majina sobé jmé- 
na nejprednéjgsich skutkfivi vlastnosti péné 
biskupovych, jako: studentsky seminaf, gy- 
mnasium, kostel Svatovaiclavsky atd. Na- 
hofe v rozich jsou letopoéty 28. pros. 1820 
a 28. pros. 1870; dole po obou strandch 
korenti stromovych jsou kraésné provedené 
alegorické figury vlast a cirkey, spolus nd- 
pisem vjazyku ¢eském; podoba Boha Otee, 
cirkve a vlasti vyjadruje heslo nejd. biskupa. 
Pod stromem jsou velmi vhodné. napsina 
slova z I. zalmu: ,I bude jako strom, 
ktery Stipen jest podle vod tekoucfch, jenz 
ovoce své vyd& ¢asem svym; a list jeho 
nesprchne, a vsecko, cokoli ¢ciniti bude, &ta- 
Stné mu se povede.“ — Vykresy, malba i 


pismo provedeny jsou prazskym malffem p. — 


Wachsmannem, a vie mize se nazvati 
sméle dilem uméleckym. . 


Na druhém listé napsdno jest heslo p. 
biskupa yv latinském distichu, v némZto za- 
rove vyznacen jest letopoéet. Na listu tre- 
tim poéind dlouha latinské bdsei v disti- 
chach, prace to v. p. K. Marika, zameckého 
kaplana v Bratronicfch (u Blatné). Basen 
tato tlumoéf city duchovenstva i lidu celé 
diecése. Za nf ndsleduji adresy veled. ka- 
pituly, konsistorské kancelate, predstavenych 
a profesori velkého semindre, predstave- 
nych studentského seminaye, bohoslovet, pro- 
fesorského sboru bisk. gymnasia; potom a- 
dresy jednoho kazdého vikariatu s vlastno- 


rucnimi podpisy vSeho duchovenstva, adresy ~ 


vsech klasterii muzskych i Zzenskych v die- 
cési, rovnéz s vlastnorucnimi podpisy. VSe- 
cky adresy jsou na jednostejném k tomu 
cili zvlasté objednaném papfre. Prvni li- 
stové premnohych adres jsou dila umélecka 
jak co do kresby, tak i co do pfisma. 


Desky tohoto alba jsou prace mistrov- 
ska; jsou znejjemnéjsi kize; deska svrch- 
ni obsahuje ve stifbre, zlaté a barvach bis- 
kupsky znak s napisem ,,28. prosinec* a kra- 
tickym vynatkem z pisma svy.; za ozdobu 
na rohach a za sponky jsou tu krasné stfi- 
brné arabesky. 


Napotom odevzdal veled. p. probost 
Jeho Excelenci dar zdejsi dust. kapituly 
krasny gothicky kalich stitibrny, v jehoz 
vrebni ¢Asti jsou zasazeny tii prostomilé 
obrazky, jezto predstavuji Krista, sv. Jana 
Kit.asyv. Annu. Kalich ten pochazfz Vidné 
a objednan jest prostrednictvim dist. pana 
Pfeiffra, fardte u sv. Michala ve Vidni, je- 
muz Svatovaclavsky kostel naS za velmi 
vzacné dary dékovati ma. Odevzdavaje ka- 
lich, pronesl p. probost pranf celé kapituly, 
aby nejd. jubilant uzil kalicha toho v den 
28. prosince. Prijimaje krasny kalich, pra- 
vil p. biskup, ze pamatka tato po smrti je- 
ho ma se navratiti dtst. kapitule a ztstati 
majetkem jejim. Koneéné odevzdal p. pro- 
bost veSkerého duchovenstva dar v penézich, 
jenz obnasi 1700 zl. a vénovan jest v tom 
umyslu, aby milovanému biskupu mozno by- 
lo, poriditi jesté nékteré dilezité potteby 
v kostele Svatovaclavkém, tomto nejnovéj- 
sim velikém dfle jeho. Velebny kmet byl 


velice dojat a prekvapen témito dikazy o-. 


bétivé lasky; vel. duchovenstvo budéjovické 
diecése odevzdalo jiz do rukou biskupa své- 
ho takové sumy penéz na dilezité ustavy 
a budovy, kteréz on zalozil, Ze tato uslechtila 


ie, gp RN ee fe COP on a Fd ie Se ie, a Thay hs 4 “Aas 
UES ean tay ha MID en LER eap supine Os, eo, Gm Mi 


_ Sotva bylo vel. duchovenstvo budéjo- 


_ vické laskavé propuSténo, pyisel smiSeny 


zpévacky sbor budéjovické ,Besedy“, de- 
putace Zalozny a ,Sokola*, aby projevily 
Svoje blahoprani. Kdyz byl vkroéil nejd. 
_biskup do salu, v némZto se valny zdstup 
byl shromazdil, p¥ednesla sleéna Cernayova 
vergovany prosloy, jejz byl k tiéelu tomuto 
slozil urozeny p. Vladyka rytff z Marianova. 
Potom zapél smiSeny sbor kantatu s pra- 
vodem hudby; kantatu slozil p. rytfr Vla- 
dyka, napéy pak p. Jan Prochazka, kteryz 
isam ridil zpév. Dojem zpévu byl mohitny, 
uchvatuy; velebny napév byl mistrné pred- 
nasen a takto ztlumoéena jsou srdeéna slo- 
va kantaty sptsobem, kteryz se i¢inku mi- 
nouti nemohl. 

Potom zapél se sbor ,,Stiny Lauritasi‘ 
a odevzdany jsou oslavenci skvostné vazané 
adresy zdejsiho mésfanstva, ¢eské a némec- 
ka, s ¢etnymi podpisy, adresa Besedy, Za- 
logny a Sokola. Adresy méSfanstva byly 
ulozeny v krasnych safianovych deskach, o- 
statni tri ve skvostnych deskach z éerveného 
aksamitu a ozdobenych stribrnou a pozla- 
cenou lyrou. Piedseda Besedy p. dr. Griin- 

-wald, starosta Zalozny a Sokola p. dr. ry- 
tit Jungmann, p. rytit Vladyka, p. H. Zatka, 
p. dr. Vokaé a jini yzacnéjsi muzové Cinili 
blahoprani sva. 

Jeho Excelenci dékoval srdeéné za tento 
novy dukaz lasky, o kteréz, jak pravil, nikdy 
nepochyboval, kteraz ale se tuto projevuje 
spusobem, jehoz se byl nenadal. Cetny za- 
stup provolal pred odchodem svym oslaven- 
ci frikrate: ,Sldva‘! Jesté jini éelnéjst 
muzové, mezi nimiz také p. purkmistr Claudi, 
prichazeli téhoz dne s blahopranim. 

Po posté a: telegrafu ze vsech kun¢cin 
vlasti ano i z ciziny dochazela po nékolik 
dni etna blahoprani; tak ode vSech Geskych 
a mnoha cizych biskupt, kapitol a jinych 
éelnéjsich osobasbora. Pan dékanz Ném. 
Brodu zaslal fotografi oltare, u néhoz nejd. 
jubilant pred 50 lety v témz mésté primici 
slavil. Jeji Osv. knézna Eleonora ze Schwar- 
zenbergu poslala darem prekrasny ¢erveny 
orndt, jejz sama vySivala; druhy krasny or- 
nat poslaly Milosrdné sestry z Pivonky. 

V utery odjel nejd. p. biskup do Kajova, 
kdez slouzil v den Mladatek ,zlatou msi.“ 
Zde v Budéjovicich slouzila se slavna. mse 
v kostele seminaitském o 7. hodiné rano za 
hojného tiéastenstvi; pri této msi zpival lid 
zyucné a krasné oblibenou ¢éeskou pisen: 
alebe Boha chvalime.“ O pil 9. hodine 


ays 
_ wnysl a obétivost neobyéejnd vasluhuje ob- 
_. divu nageho i tcty nasi. 


| slouzil v kathedrdlnfm chramé slaynou méi 
veled. p. probost Mokry; sl. méstské rada 
ic. k. uradové byli zastoupeni. Zpévacky 
odbor ,Besedy“ zpfval Fiihrerovu vokdln{ 
m&i se vlozkami ke Graduale a k Ofterto- 
rium. O 10. hodiné slouZzila se slavné mSe 
v kostele Svatovaclavském ; zpévacky odbor 
,besedy“ zpival tu po druhé Fiihrerovu mii. 

Také po venkové byl pamatny den sla- 
vného biskupa dtstojné oslaven. Deputace 
z VeleSina odevzdala krasny diplom éestného 
obéanstvi p. biskupovi, chtfc projeviti svou 
vdécnost a prispéti k oslavenf dne 28. pro- 
since 1870. 

Jizné Cechy skvéle dokazaly, Ze uméjf 
sobé vaziti svého biskupa, kteryz i Zivot i 


wegyveves 


muz se vzdy celym srdcem hlasi. 

Dejz Buh, aby nam ctihodny velekmet 
jesté dlouha leta byl zachovdn ve zdravi, a 
aby vidél ovoce velikych skutkiv svych, tuto 
nejkrasnéjsi odménu slechetnych muztv! 

Bud. ¢. 104. 

Z Vidné. Pro svoji liberalnost davno 
uz povéstna rada méstska ve Vidni usnesla 
se ve svém sezeni dne 11. listop. m. r. na 
tom, zriditi hrbitov, kteryz by veskerym vy- 
znanim nabozenskym byl spoleény, a sice pro 
katoliky, protestanty, rozkolniky, zidy, turky 
i pohapy. VeSkery katolické spolky Viden- 
8ké podaly razné protesty naproti tomuto 
usnesenf a naléhaji na to, aby pro katoliky 
bud zvlastni hrbitov byl zalozen aneb aspon 


éast onoho nového hirbitova oddélena, by ka- 


tolici v zemi posvécené odpoéivati mohli, 
jak to zakony cirkevni prikazuji. 

Z Porynska. Na konci roku 1870 o 
pustil vlast svoji némeckou Viktor Holtz ze 
Stollbergu, kteryz posavad zastaval misto 
ucitelské v paedagogiu Boppardském a nynf 
se do daleké fiSe Japonské ubira, aby tam 
prostrednictvim ministerstva spolku severo- 
némeckého skolu némeckou zalozil. Vlada 
japonska vykazala mu plat 200 mexikan- 
skych piastri na mésic (bez mala 600 zl. 
r. m.) a svobodny byt; v Japonsku se ¢ita 
do roka 12!/, mésifce. Mimo to povolila mu 
vlada japonska 1000 piastraé na cestu, 400 
piastri na zatizent bytu, 400 piastra na 
knihy, papir a jiné Skolni potteby a zava- 
zala jej prozatim jen, aby tri leta v Japo- 
nu zustal. KdyZ by se po uplynuti té lhuty 
do«Evropy navratiti chtél, vyplatf mu opét 
1000 piastri na cestu. Mimo jiné svéfila 
mu vldda ilohu nesnadnou, aby vypracoval 
novy zdkon skoln{f pro rsi japonskou. U¢i- 
tel Holtz cestuje na Terst do Egypta pré- 


—— 


plavem Suezskym a odtud dale do Ja- 
ponska. 

*_* Knéz dr. Herman Josef Schmitz 
z Kolina nad Rynem byl pro syoji neohro- 
Zenou mysl, kterouz% na bojistich francouz- 
skych projevil, an uprostied nejprudsi strel- 
by umirajicim sv. svdtosti udéloval, od pru- 
ského krale vyznamendn yadem Zelezného 
kiize IL. tifidy na bilé stuzce. 

Z% Rima. Jak v Rimé samém, tak 
i v Turiné zuif zabavovanf novin. Rovnéz 
také konfiskovany byvaji pastyrské listy bi- 
skupiv, pokudz karaji nasilnou okupaci Ri- 
ma sestrany vlddy italské. Nanejvys se po- 
yoluje biskuptim, ze v nékolika obecné prone- 
Senych slovech mohou véricich povzbuditi k 
modlitbam za papeze. Takéjse ve vsech kraji- 
nach italskych sbfraji hojné almuzny k pod- 


pore sy. Otce. V listu ,Unita cattolica* u- 


verejnil hrabé Eduard Lamarmora, bratr_i- 
talského mistodrzitele v Rimé, provolani, 
jimzto vyzyva vSecky uprimné katoliky, aby 
vy den 8. prosince m. r. obétovali za blaho 
papeze sy. prijimdnf nejsv. Téla Pané. 

* _* Yuza nevéreckaé hledi vSemozné 
zuzitkovati panovniciho prava, jehozZ mu 
italska vlada nyniv Rimé dopousti. V den 
neposkvrnéného Poceti Marie P. m. r. ubf- 
rali se Getni obyvatelé timsti do velechra- 
‘mu sy. Petra na sluzby Bozj. Leé na na- 
mésti sv. Petrském uvitanijsou od lupi¢ské 
roty, kteraz nozi a bambitkami ozbrojena 
jsouc nejpry hvizdati a hulakati se jala, na- 
éezisurovym nasilim na né dorazela. Ne- 
majice leé holf nemohlise lupicim ubraniti 
a tudiz nékolik jich dosti znaéné bylo po- 
ranéno. Jeden ze zlocinctiv vedral se i do 
samého chramu a zhasil vé¢nou lampu nade 
hrobem sv. Petra, tém kdoz mu v tom bra- 
niti usilovali, dykou vyhrozujic. Navzdor 
tomu vsak byl v tyz den velechram ndboz- 
nym lidem ve vsech prostoradch nap]nén. 

*__* Nékolikrate uz buri¢ové v Rimé 
se 0 to pokouSeli, aby také Vatikan odej- 
muli svatému Otci. Zejmena v den 8. pro- 
since opét i odpoledne éekali zlosynové 
pred chramem sv. Petrskym a dorazeli na 
katoliky z kostela ven vychazejici dykami 
i bambitkami; dva méstané fimSti byli 
bambitkami poranéni a sice jeden na ruce, 
druhy na hlavé. Vadcem zlosyni byl Tog- 
netti, bratr vrazednika, kteryz kasarnu Ser- 
ristori do povétri vyhodil; Tognetti stal se 
setnikem narodni obrany i domniva se miti 
vysadu k pachani vseliké neSlechetnosti. 
Vsecko mnozstvi lidu, jez z chramu sv.- 
Petrského ven vyslo, bylo poranénim onéch 
dvou mésfani velice poboureno i neprestali 


doléhati na piemontské distojniky pravée 
pritomné, az tito dali nékolik lupiciv za- 
tknouti. Jak se hnedle ukdzalo, méli zlosy- 
nové v timyslu nezbednostmi svymi vyla- 
kati z Vatikdnu gardu Svycarskou a mezi 
tim ndsilné do paldce se vedrati a jeho se 
zmocniti; leé to se jim nepodarilo, jesto 
Svycarskdé garda se stanoviska svého se ani 


na krok nepohnula. — Druhy den na _ to, 


9, prosince, sbéhla se opét luza pred Va- 
tikanem a za¢ala huldkati volajic, aby Svy- 
carské garda byla vypuzena z Vatikanu. 
Vzboureni dosahlo stupné tak povazlivého, 
ze muselo na kvap zavolano byti italské 
vojsko z Castelu St. Angelo, aby chatru 
rozehnalo. — Noéni dobou za¢asté byva 
slySeti vystrely, jimiz se déji utoky na ka- 
zdého, kdo se na blizku Vatikanu jen ob- 
jevi a obzvlasté na tidy tak fecené guar- 
dia nobile (Slechtické gardy papezovy.) — 
Dne 12. prosince m. r. byl na namésti del 
Collegio Romano rektor belgického kolle- 
gia té7kym kamenem tak silné na hlavé 
poranén, ze bez sebe k zemi skles] a od- 
neSen byti musel. 

*—* Kral italsky Viktor Emanuel pfi- 
byl dne 31. prosince m. r. odpoledne do 
Rima a byl tam pry dosti chladné od oby- 
vatelstva uvitan. Z nezndmych pricin ale uz 
na novy rok 1. ledna t. r. kral opét z Ri- 
ma odejel, zanechav pro chudinu fimskou 
20000 frankti.. Pred svym odjezdem zaslal 
pry kral vlastnoruéni list papezi Piu IX.; 
0 obsahu téhoz listu ale nic blizsiho neni 
povédomo. 

*—* Dne 28. prosince m. r. vystou- 
pila reka Tibera z bteh&i svych zaplavivsi 
velkou Cast mésta Rima, obzvlasté zidovské 
mésto Cili Ghetto. Jesti*to za panovani 
Pia IX. u%*druhé povoden: pryni se r. 1846 
uddla. Také za Pia VII. byl Rim dvakrate 
zaplaven a sice r. 1805 prdvé kdyz papez 
v Parizi korunoval Napoleona I. a r. 1809, 
kdyz tyz Napoleon dal papeze vésti do zajeti. 

_4 Francouzska. V Parizi se nachdzi 
dvoje-vézenf, jez vyhradné uréeno jest pro 
made. zlocince a sice u sy. Lazara pro 
dfvky 4& y La-Roquette pro chlapce. Dokud 
v tomto druhém vézeni chlapci pohromadé 
zustavali, osvédéila mnoholetaé zkuSenost, 
ze z vézen{ vychazeli ve stayu o mnoho 
horsim, nez v jakém do ného vstupovali. 
Od r. 1838 poéinaje byli zloéincové od se- 
be oddéleni a kazdému prace ulogzena; i 
ustanoveni jsou zvlastni uditelové, kterf ji- 
nochy rozli¢nym védomostem a femeslim 
priucovali. Ze 239 propusténych kéranci 
pouze 7 se opét novych zloéiniv dopustili, 


‘eee 
Pa ss 
; : 
ree 


\deyto diive, dokud nebyla zavedena sepa- 
race, ze 130 vézntiv propusténych se nej- 


--méné 30 zase na drahu zloéinii navratili. 
_U sy. Lazara (ve kterémzto domé yznikla 


tehole Lazaristiiv) jsou dévéata rozdélena 
na étvero oddili; v prvnim jsou ty, které 
se u vySetrovani nachazeji; ve druhém divky 
k Zalari odsouzené, ve tiretim korrigendky 
a ve ctvrtém verejné nevéstky. Castéji bylo 


uz vysloveno prani, aby korrigendky oddé- 


leny byly od téch divek, které k vézeni 
jsou odsouzeny, ale odpovédélo se, Ze nenf 
penéz na takové vydani, aé Paiiz na mnoz- 
stvi velkolepych kasdren dosti penéz méla. 
Nasledkem spolecného prebyvani dévéat se 
stava, ze kazd& témér se uplné v ohledu 


-Mrayném pokazi a horsi z ustayu vystu- 


puje, nez jak tam pfijata byla. Ve véze- 
nich téchto se chlapci i dévéata zabyvaji 
rozmanitou praci; nejmensi cupuji platnoa 
zhotovuji rozli¢né trepeni, vétsi délaji hie- 
biky pozlacené a médéné retézy. V kazdém 
vézeni se nalezi zvlastni knihovna, ze kte- 
réz se trestancim ptjcuji knihy ku ¢tenf; 
nejvice Citaji se romany Waltra Skotta, 
Coopera, Magasin pittoresque at. p., kdezto 
knih naboZenskych maloktery z trestanci 
pouziva; neni také divu, jesto predesla 
vlada francouzské si nikde ndabozenskych 
véci hrubé neySimala. 

*_* Kdyz Pruské vojsko dne 5. pro- 
since m. r. znovu obsadilo mésto Orleans, 
uzavreni jsou zajati Francouzové do stoli¢- 
ného chramu. Za piicinou kruté zimy roz- 
délali vojinové v kostele mnozstvi ohntv a 
nemajice jiného drivi roztloukali lavice chra- 
mové a pri jejich ohni se zahfivali. Zua- 
vové a turkosové, peSaci a mobilni gardi- 
sté v pestrych skupenfch zasedali, kol oh- 
hiv a cely chram byl kourem tak naplnén, 
ze ani na deset krokti vidéti nebylo. 

*_* 7Z klaStera prisné rehole Trappi- 
stiiv vy Dombes se 23 bratri dobrovolné vy- 
bralo na bojisté, aby vlast svou zbrani ha- 
jili a zivot svij za ni obétovali. Chvali se 
na nich, Ze jak neohrozenou statecnosti svoji 
tak i mirnosti svou a trpélivym snageni 
vsech nesndzi, jez valka s sebou prinasi, 
nade vsechny jiné vojiny svého pluku vy- 
nikaji. 

Z Anglicka. V Londyné zavladl po- 
sledni dobou mezi protestanty obyéej brati 
s sebou noviny do kostela a tam je Cisti. 
Také ve Skotsku ¢tou evangelici noviny v 
kostele a odkladaji je teprv, kdyz uz za- 
potaly sluzby Bozi. V Americe vSak i v 
tom ohledu pokroéili dale; nebot tam ko- 
stelnici kladou na lavice mnozstvi novin, 


ae | : 


aby ndbozni posluchaéi se jimi baviti 
mohli. © . 

Z Ameriky. Arcibiskup Martin Spal- 
ding ptibyl dne 10. listopadu m. r. u ve- 
liké slavé do svého stoliéného mésta Bal- 
timore, navrativ se Stastné z obecného sné- 
mu Vatikanského. Vstiic jemu vySel pri- 
vod 15000 katolickych muztv a jinochi; 
nejkrasnéjs{ viz celého mésta byl zapijéen 
k tomu cili, aby arcibiskup na ném vjezd 
svaj do mésta slavil; za hlaholu vSech zvo- 
ni a pri hluéné strelbé z déljakoZi pri zvu- 
ku Sesti sbort hudebnich veden byl staii- 
éky velepastyr do stoli¢ného chramu; skoro 
vsickni knézi z celé arcidiecése pribyli k 
témuz dni do mésta uvitat biskupa svého. 
Cely priivod pacil se na 50000 lidi. 

Z Ciny. Tajemnik anglického vyslan- 
stvi v Pekingu, Wade zaslal dne 25. listop. 
m. r. nasledujicf telegram do Londyna: 
Cinska vlida vyhovéla raznym pozadavkim 
hrabéte Rochechouarts-e, kteryzZ na to na- 
lehal, aby pivodcové vrazdént krestantiv v 
Tsientsiné (viz ,Blah.“ 1870 €. 30) byli 
prisné potrestani. Vrazednici vS8ickni jiz 
jsou odpraveni, tii spoluvinni mandarinové 
k deportaci (vyhnanstvi) odsouzeni a po- 
zustalym rodinam téch, kdoz se stali obétt © 
vrazednych tkladi, ptimérena nahrada bude 
vyplacena. Nad to odejde z Pekingu zvla- 
Stni deputace, kteraz asi ku konci prosince 
do Marseillu pribude za tim téelem, aby 
od francouzské vlady dosahla tplného pro- 
minuti onoho politovant hodného zlo¢inu. 


Literarni oznamovatel, 


*_* | Radhost.“ Sbirka spistiiv drobnych 
z oboru feci a literatury éeské, krasovédy, hi- 
storie a politiky. Vydal Frantisek Palacky. 
Cast prvni. Spisy z oboru reci a_ literatury 


ceské, Sesit 1. Str. 80. Nakladem Bediicha 
Tempského. V Praze 1871. Na skladé téZ u 
B. Stybla. — Tento vybor z drobnych spisti 


slovitného Fr, Palackého vyslych pred 30—40 
roky portiznu v Gasopisech vyjde ve 2 svazcich 
po 35 a% 40 arSich, jez se budou vydavati v 
4 az Darchovych sesitech. 

*_* | Zabaynd bibliotéka“, vydévand né- 
kladem a co pifloha éasopisu ,Skola B. Srd- 
ce Pané* y Rajhradé na Mor. prinasi vsesitu 
VIL: ,Zdbavny veder pro mlddez krestan- 
skou.* Dvé Ginohry a dvé deklamovanky. Slo- 
zil Frant. Bezloja, kooperator vy Drevohosticich. 
Str. 71. — Spisovatelim podaévé vydavatelstvo 
tyto t# ceny za nejlepsi dila zibayna: a) 40 
dukati za nejleps{ historicky roman, vzdélany ~. 
na zdkladé deéjin prvni doby krestanstvi mezi — 


~ 


Gechoslovahy — dle slohu ,Fabioly* v onde Ae ig v 

mu 10—15 archi po 32 str, b) 20 dukéti-a | p. Jan St. Kirecek, ‘farat v Pisding, jmenovan 
c) 10 dukéti za dilo mensiho objemua ‘z kte- | 
rékoliy doby Ziyota krestanského nérodi slo-_ 


vanskych. Lhita do 1. prosince 1872. 

*—*  Besedy pro mladez ,“ vy dave 
ndkladem knéhkupectvi MikulaSe a Knappa v_ 
Karliné pokroéily o dalsi 4 sesity, jichz obsah. | 


tuto uvadime. Sesit XVII.: ,Hodny syn.“ Po” fe 


vidka pro mlddeZ od Fr. Hoffmanna, PYelozil 


P. J. 8. S obrazkem, ,,Pasdk.* Povidka od | 
Fr, W. Prelozil P. J. 8. Str; 82. —~ Sesit. | 
XVIIL: , Vdnoce v rodiné Blahoradové.* Da- 


rek k Stédrému veceru pro mlaédez a jeji pra- 


tele. Podle R. Barona volné pfelozil Josef 


Véne. Vlasik. S obrazkem. ,, Pi'dtelstvi.« Po- 
vidka pro mlddez vlasteneckou. Volné vzdélal 
Josef Vénc. Vlasék. Str. 92. —- - Sesit XIX.: 


, Lovdrnik Vit,“ aneb: Poctivost dochazi jiz 
gde na svété odmény. Obrazek ze Zivota pro 
mladez dospélejsi sepsal P. Jan Gernohouz, — 
kaplan v Liboci. S obrazkem, str. 74. — Se- 


Sit XX.: ,Svizele Zvotni.“ Povidka pro mlé- 


‘dez od Fr. Hoffmanna. Pelozil P. J. Sule. 
$ obrazkem; str. 108. 


*_# | Biblijske stawizny staroho a no- 


- yoho zakonja.“ Pro katol. skoly (v Horni Lu- 
 fici) vydal z rozkazu duchoyni vrchnosti Michal - 


Hornik, farét vy Budysiné, redaktor kat. Posla. 


. V Budysiné (v Sasku) 1870. Stitulnim obraz-.’ 
-kem: ,Nechte malickych prijiti ke mné* a s° 
-- mapkou syaté zemé; str. 187. 


“Osobni véstnik duchovensky, 


’ V areibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou : 
p. Karel Kellner, rektor u sv. Jiff v Praze, 
‘stal se sid. kanovnikem v St. Boleslavi ; 
p. Jan Kosdk, farét v Bristvi, a 


-p. Herm. Pitschmann, katecheta na ¢, k, ném, 


vyssi real. skole v Praze, obdrzeli exposit. 
canonic. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Ant. Cernicky, administrator za faraife v 
Chlumu ; 

‘p. Ant. Tichovsky, I. kaplan u Matky Bodi 
pred Tynem v Praze, za expositu v Libni; 


“SP. Augustin Miskovsky, ¥. prem. za real adm. 


De Doxanech. 
Uprazdnéné misto: 


Tynice, fara patron, p. Jana knizete z Lob- 


kovict, od 21. prosince 1870. 
VY biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnul; 
p. Ignéc Kunz, dékan vPolné, 19, pros. ye 
v Jaroslavi 31. gervence 1814,  vysy. 15. 
éervence 1839). 


_ tte 
7 t Aye: hg 


or pee LS 


Wyamaiiondn: jest Y 


 bisk. notéfem. 
(Ufedni zprava nas nedogla od 5. listopadu.) - 
Vv biskupstvi Budéjovickém. 

V Panu zesnul; call 
p. Voipen Juhn, voj. kaplan na Hone Vv. 
Jind. Hradci, 11. listop. (nar. v Pelhri- 
moyé 14. #fjna 1819, vysvécen 8.. eke 
1844). ; 


Vyznamenan jest: . 
p. Paulin Puhrer, fart vy Eisendorfu, obdréel 
expositorium canton. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Fr. Emmer, admin. za far. v Onsové ; 
p. Jan Chrastanshy, farat v Kestianech,. _ Ze 


far. v Modré Harce ; % 
p. Jak, Feterka, koop. ¥ Treboni; za far. ve 
Vézné ; 
p. Frant. ’ Mraztk, admin. Za, forte ve Ho. 
j zdanech ; r 
-p. JOS, Nohejl, kaplan v Puce za admin, : 
do. Kestiéan ; pres 


p. Jos. Kouba, kaplan y Krumloyé, za hie pe 
kaplana tamtéz ; 

p. Frant. Prazdk, kaplan z Rozmitalu do. 5 

cd yn’ n. V1t.5 

p.* Karel Konr id kapl, galing Howser za 
admin, v Khikové;. et 

p. Karel Ployhar, neom. za’ kapl. ¥ Batch : 

P, Zephyrin Lobner, as eister. za a Ha Dow 
bré Vode; 

P. Raim.’ Lengauer, i: ‘premon, ‘Ya kaplena x 
Svétliku; 

p. Mat. Pildt, “kapl. Yv Bayorous. ystoupil na 
casny odpotinek. ” 

‘Uprazdnéna mista: 

Kestkow, fara patron. knizete Schwarzenberga, | 
do 18. ledna. 

K¥akov, fara patr, knizete Trauttmannsdorfa, 
do 1. tnora. 

V biskupstvi Litomérickém. “- 

- Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: ee: 
p. Ign. Hauptmann, kapl. v Zelenicich, Za, 
farate v Nové vsi vy hordach; 

Adolf Fua, kaplan z Libésic do wissiglat 

5. Tiersch, kapl. z Botislavi do. Libéiic ; 
p. Jose Wolf, kapl. z Liblic do ‘Sumburku ; 

p. Jan. ‘Bole, koop., a katech. ve MSené, ystou- | 
pil na na ¢asny odpotinek, # 


Potinajice novy roénik einime Tatas 
pozvani ku ptedplaceni. Predplatni cena U-" 
dana jest v Gele listu. | 
DME Piisti cislo bude se vydavati 14. t.m. 

Uplné roéniky 1869 a 1870 dostati Ize 
V expedici, 


P. J. D.: Nelze ¢isti. P. A. G.: Bylo juz v; ~Blah.* 
| jedno i druhé, 


Tiskem kniz. arcib. kenagpead dray za y Za Roblicka a Sicverge v Praze 


re Sek Be 
oo inky 


_reklamujte nejdéle v 


_ jen budeme chtit. 


Roénik XXI. 


Vydava se 
5. 15. a 25. 
lkazdéhomeésice. 


Expedice: 
vkatol. knéhkupectvi 
B. Stybla 
na sv.-Vacslavském 
padmésti, dis. 786-II. 
WNedoSla Gisla 


mésici. 


V Prave dno 15 ie i 


Cislo 2. 


PFedplaci se: 
Vv expedici 


- i ae 

“% au vsech rddnych 
Redakce: lini 

or. y ue. we semindri k: Be a: 

. éts ar na ro. Z v. 

i a ot bath ry mars 


Redaktor a nakladatel: nd FRANTISEK SRDINKO. 


yelued ' r rec 


Celoroé. 3 zl-— kr. 
pilroé,1 zl. 55 kr. 


letnise neprijima. 


Jednotliva isla 
se neprodayaji. 


»Spravedinost zvy$uje narod, ale hfich bidné éini narody.* 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky. 
Sepsal Jos. B. Podstransky. 


Vv. V nedéli OI. po Zjeveni Pané. 


Dnesni sv. evangelium (Mat. 8, 1—13.) 
obsahuje dyoji zdzratny pribéh o uzdra- 
veni Clovéka malomocného a sluzebnika set- 
nikova. 

1. ,Malomocny prised klanél se Panu 
Jexzisi *ka: Pane, chees-li, mize¥ mne odistit. 
A Jezi8 vztah ruku a dotekl se ho rka: 
Chci, bud Gist. A hned o€isténo jest ma- 
lomocenstvi jeho.* Tim dal nasrozuménou, 
jak velice mila mu je Cistota srdce. _,,Bla- 
hoslaveni ¢istého srdce, prayil, nebot oni 
Boha vidéti budou.“ (Mat. 5, 8.) — Tak 1 
my prositi mame kazdodenné a kdykoli jsme 
zhfesili: ,,Pane, chceS-li, muzeS mne oCistit. 
A nepochybujme, Ze nas také ocistt, pakli 
Pan Jezis sam ukazal, 
kam maji vérici jiti pro svédectvi, ze jsou 
oisténi: ,,Jdi, ukaz se knézim,“ vola, jdi 
kazdy, kdo hiichy je poskvrnén. Nuze jdéte 
kf. a prineste Panu obét pokorného vyznani 
a uslysite potésitelnd slova: ,Chci, bud Cist! 
Doufej synu, odpoustéji se tobé hiichové 
tvoji.“ 

“ Velika je 


2. ,Pane, chees-li, mizes. 


‘cena a moc pokorné a Bohu oddané mo- » 
. dlitby, kdyz se modlime jako onen malo- 


mocny: Pane, chees-li, stai se vile Tva! 
Ne jak ja chei, ale jak Ty chces.“ — Nez 
mnozi chti vyslySeni na Bohu takrka vynu- 
tit. To a to chci, to musis mi dati. — Toft 
blahové! — Dokud Pan neyekne: ,,Chci!* 


co prospéje chténi nase? A kdyby také 


vyplnil vali nasi, snad by ndm to nebylo 


_k prospéchu, k nasemu spasenf. — 


3. Pane, prosil onen pohansky setnik 
Krista Jezise, slugebnik mij lez doma sla- 


a 
- 


kem porazeny a zle se trdépi, pomozi! Jaky 
to vzor pro vsecky hospodaie a pany Ge- 
ledi! Neni dosti, ze svym sluzebnym davajf 
mzdu, nybrz maji také o ostatni potireby 
télesné i duchovni se starati. Nez, jak mnohy 
hospodar éeledina, kdyz je chorobny, z do- 
mu klidi! Mnohdy byva sluzebnik na duéi 
nemocen, malomocny v dobrém a panstvo 
si ho nevSima, myslit si, co mné do toho, 
jen kdyz k praci je dostatecen! Vsak ,kdo 
o své domaci péci nema, viru zaprel a je 
horsi nez nevérici.“ 

4, , Pane, zvolal setnik, nejsem hoden, 
abys vsel pod stFechu mou, ale toliko rci slo- 
vem a uzdraven bude slugebnik mij.“ Jak 
mnoho tisic - milionkrate prondseji vérici 


Predplaceni¢tvrt- 


é. 


(A VMOLEH LO KS, 


tato slova u stolu Pané, ale ztidkas takou - 


vérou, pokorou a poboznosti jako onen set- 
nik. Proto plati dosud slova Kristova o 
mnohych bohuzel kyestanech: ,V_ pravdé 


pravim vam, nenalezl jsem tak veliké viry. 


v Israeli. Nedejme se my ky. od pohan- 
ského setnika zahanbiti, abychom jednou 
nebyli vyvrzeni do temnosti zevnitinich, ny- 
brz abychom stolovali jedenkrate s Kristem 
v kralovstvi nebeském. 


VI. V nedéli IV. po Zjeveni Pané. 


1. Bouse mo*ska, o nizto dnesni sy. 
evang. (Mat. 8, 23—27.) vypravuje, jest obraz 
boure tohoto Zivota, Kazdé prudké pohnutti 
mysli, 
boufe, v které lodi¢ka duse, vrazivsi na 
skalinu hifchu, byla by svrzena do propa- 
sti, kdyby nepiisel ku pomoci Pan, v je- 
hozto moci jest utisiti vSelikou bouti. Proto 
kr. v éas pokusent volejte 0 pomoc: Pane, 
zachovej nas, sice zhyneme! Zvlasté pak, 
kdybyste byli pokouSeni k necistoté, mocné 
vzyvejte Pana: Zachovej nis, hyneme! 


kazdi nezitizenad zadost je takova: 


2 ae 


2. Mote rozvinéné jest obraz svéta, 
lod Petrova jest cirkev, jejfzto zakladatel 
jest Pan Jezis; bouire jest protivenstvt cirkve 
po vsechny éasy a bazlivi uéenici jsme my 
krestané. Proé byvame tak wtzkostlivi a 
malovérni ? Budme tisi, pokojni; Pan blt- 
_zko jest, jeho Prozretelnost bdf nad nami. 
On pokyne vétrim a stane se utisent. Toho 
cirkev sv. jiz ¢asto zakusila, proto nestra- 
chujme se 0 ni; vadyt Pan je s nf ,po 
vsecky dni az do skonani“ a dal ji ujistént, 
Ze ,brany pekelné ji nepremohou.“ (Mat. 
28, 20.) Ano snad kazdy z nas mtze dat 
o tom svédectyi, Ze Pan blizko jest v éas 
protivenstvi. ,,KdyzZ jest nejhir, Bah jest 
nejbliz;“ proto nebojme se a k Panu se 
utikejme. — 

3. Kdyz Pan Jezs je s ndmi, neméme 
se ceho bdti, kdyz zd&se, ze spi, laska jeho 
bdi. ,Kdyz Bih s nami, kdo proti nam?“ 
(Rim. 8, 31.) Jedina tedy péce nase budiz, 
aby Kristus byl s nami, ne proti ndém. 
Jediné, co ho zahani, je hrich, niéeho’ se 
tedy nebojme kromé hiichu. Hiich nepo- 
koji, pobutuje svédomi, svét i nebe. Aby- 
chom bouri utisili, kazme vétrim, skrotme 
zlé zadosti a naruzivosti s pomoct Bozi, a 
stane se utiSent. 

4. , Bowe stala se a stalo se utigent.“ 
Toté stay svédomf pred a po sv. zpovédi. 
Jaky to nepokoj pred zpovédi! Hrisnik sem 
a tam zmitin nikde neina pokoje; ale jak 
blaze mu je, kdyz hifchu se zprostil a do- 
sahl rozhfeSen{! Hledte N., abyste pokoje 
tohoto nikdy nepozbyli; pakli jste ale ne- 
se, byste opét ho nabyli. Probudte svédomi 
uspalé, a pospéste k Panu, kteryz jediné 
mtize pomoci a vas zachovati. — 


V zalostech. 


Ta boure désnd bolu tesklivého 
se. nad hlavou ti spousti skliéenou, 
a horka slza oka zrosen¢ho 

tvou kali dusi horem stisnénou. 


O yzhtru pohled, Bah kde na vysosti, 
kde jeho moci trin jest postaven ! 
Ont rozptyli ty mraky pozemskosti, 

a na noc Zalu vzejde krasny den. 


Tam vzhtiru pohled! Za ty kratké strasti, 
v nichzZ dobu trapnou srdce proZelt, 
i za vse, jichZ jsi odfekl se, slasti 
Pan vitéznou ti palmu udéli. 
Fr. Doucha. 


‘Kde spasa? 


Ma lodka’ slaba, mo¥e rozylnéno, 

klesé veslo, hvézdy oblak hali; re 
kde p¥istav najdu? — Kol vse zatemnéno, 

a misto téchy — zhoubné dési dali, —— 


Vys pohled, synu, k nebi upni zraky, 
hle, hvézda jasné — Pan ti nebes kyne, 
hle! kiize Jeho zdre plasi mraky, 
kdo za tou kraéf, Zije, nezahyne. K. M. 


Uryvky ap ologetické. 
Dle dra Hettingera. 
2. Cim sé rozsivila cirkev? >> 


Trojf{ silou ucinkuje Clovék; silou hmot- 
nou, silousmyslé, a silou ducha. Sila hmot- 
na jest — hrubé nasilf,- sila smyslné jevi 
se — vaSnémi a naruzivostmi; sila dusev- 
ni spociva ve védach a uménf. — Silou prv- 
nf, hrubym nasilim  totiz, podmanil si pohan- 
sky Rim témér veSkeren tehdy znamy svét, po- 
raziv narody ostrosti meée. Silou prvni-a 
druhou zdéroven t. j. ndsilima rozkacenymi 
vasnémi rozsitoval se Islam anajima podnes 
kazdy buriésvych spiklenci. Silou'trett t. j. 
silou ‘ducha predpisovalo staré Recko za- 
kony celémusvétu ; mudrctyi a uméni jejich 
bylo Skolou vSech néroda. 

Kterou sflu naznactil Kristens co paku 
k vyhubeni rise dablovy a k zalozenf a upe- 
ynéni svého kralovstvi? — On odmita od 
sebe veSkeré nasili. ,,Schovej meé svij do 
pochvy“ pravi Petrovi (Mt. 26, 52.), ,,nebot 
vsichni, kteri berou meé, od meée zahynou.“ 
— On zapovida kazdé hnuti ndruzivé. Pra- 
vit; ,Kazdy, kdoby jen pohlednul na Zenu 
okem Zadostivym, jiz v srdci svém cizolozil.* 
(Mt. 5, 28.) A opét pravi: ,Kazdy, kdo 
na bratra se hnéva, hoden jest soudu.“ 
(Mt. 5, 22.): Heslo jeho riSe zni: ,Chce-li 
kdo za mnou pfijiti (t. j. mym ucéenikem 
byti), zapri sebe sam a vezmi kiiz svij, a 
nasleduj mne“*. Na misto hovénf naru7ivo- 
stem stavi on mrtvenz sebe, chtice kaze kro- 
titi od*ikdnim se. 

On ale ani té treti moci pouzivati ne- 
veli. Apostoly syé nevyucil ni véddm ni 
uménim; aniZ je poslal do slavnych skol 
rabinskych neb teckych libomudrct. Ba 
naopak — ,rozveselivy se v Duchu svatém 
tekl: Chvalim té Otée, Pane nebe i zemé, 
zes tyto véci skryl pred moudrymi a. opa- 
trnymi, a zjevilsje mali¢kym* (Luk. 10, 21.) 
Sam jsa tesaie odchovanec rozesila galilejské 
rybare do veskerého arcbty by ucili vsechny 


_ hlasal viru v UktizZovaného. 


— 19 = 


¥ 
narody. Sli. — Jakou sflu, jakou moc dal 
jim Pan, zes diyérou a odvahou dali se 
do ohromné, dle lidského soudu nevykona- 
telné prace? Cim jali se podmanovati ve- 
Skeren svét Kristu? — 

Vmysleme se na kratko v onen Gas, 
kdy apostolové vySli kézat nadrodim uéeni 
svého Mistra. Piedstavme sobé apostola 
Petra, an ponejprv do Rima piichazf, by tam 
Co cizinee v 
chudobném odévu, na rukou mozoly od pra- 
ce, cely zapraSeny, bos aneb jen chatrnymi 
sandaly opatten vchazi du svétového mésta. 
Jiz z dalky spattuje na Kapitolium, stie- 
disti to a vyrazu velikosti Rima, Jupiteriv 
chram, vévodici méstu a yveskerému pod- 
manénému svétu; v pravo a vlevo ulic nad- 
herné palace mramoroyvé, na vSech mistech 
chramy a modly, nad néz vyénfva velebna 
bah Pantheonu, chramu vSech bohdé, teprv 
pred nedaynem postaveného. Neséislné da- 
vy vali a tlaéise ulicemi ohromného mésta, 


témér dva miliony obyvateltiv Citajiciho, do 


amfitheatri. k bojim Gladiatorav, by se opo- 
jili pohledem na jejich krev; do divadel k 
hram mimickym, by smyslnost svou nasytili; 
do cirkusu, kde pravé prosluly jezdec své 
triumfy slavi. ,Panem et Circenses* — 
chleb a hry — vice nezida sobé duSevné 
zakrneéla, vSeho vzletu acitu prazdna chatra 
timska. 
Tu se priblizuje kdosi z ohromného da- 
vu cizinci, jichz kazdodenné na tisice do 
ima prichazi, a ze zvedavosti ho oslovi. 
Vyslechnéme jejich rozmluvu 


_Riman. Cizinée, jaka zélezitost vede ta | 
do Rima? 
Petr. Prichazim zvéstovati neznamého 


Boha, a zniciti. bohy neprave. 

fiman. V_ pravdé, tot néco zcela 
noveho; povéz mi, odkud piichazis, ktera 
jest tva vlast? 


Per. Jsem z naroda, jimz opovrhujete, | 


jejz z Rima jste vypovédéli — krajané mo- 
ji bydli za Tiberou — jsem zid. 

Riman. 
rodu toho ndroda? snad pozivas u soukme- 
novel svych velké vaznosti? 

Petr. Viz ty chudé rybaye tu na bre- 
hu — tot mé femeslo. V zivoté svém jsem 
se nejvice jen lovenim ryb- zaméstnayval 
a sité pletl. ,Zlata a stifbra nemam.“ 

Riman. Snad-jsiale zanechavremesla vé- 
noval pili svou studiim libomudrckym ; snad 


jsi navstévoval filosofické skoly a fecnictvi | 


se vyucil? : 
Petr. Ze visech téch véci ni¢eho nevim. 
Riman. Snad ale ma cténi Boha tvého 


Ale snad jsi ze vzneseného | 


_ avsak piece patrné ptsobila? 
| tajiti odpovéd. Zazracné rozSitent cirkve 


mnoho ynad do sebe, tak ze bez mudretvt 
a bez vymluvnosti mu pfrivrzench zfskas? 
Petr. Nikoliv — hldsém Boha, jenz 


co zlo¢inec mezi dvéma 'zlocinci byl ukyi- 


ZOVAN,. 

Riman. A co nam 
tomto Bohu svém? 

Petr. Chei hlasati ucenf, které pySnym 
a smysInym blaznovstvim zda se byti, a kte- 
ré boj vypovida vSem nefestem, jimz mésto 
toto chramy postavilo. 

tman.A toto uceni chces zde hlasati, 

a mu privrzence ziskati ? 


hlasati chees o 


Petr. Nejen zde, ale po celé zemi. 
Riman. A na jak dlouho? 

Petr. Na vidy. 
Riman. Snad mas mocné ochrance, 


bohaée, osoby vznesené a filosofy na své 
strané, ba snadi cisare ¢itaés ku svym pra- 
telim ? 

Petr. Bohactim hlasam, by bohatstvim 
opovrhli; vzneSenym, by otroka svého za 
bratra povazovali; cisaii, by odlozil distoj- 
nost nejvySsiho knéze svého lidu. 

Riman. V8ak tu se vse proti 
obrati; co uéinis ? 

Petr. Umru. — 

Tireba by rozmluva tato nebyla z hi- 
storie vypsana, prece nelze pochybovati, 
Ze tak a podobné dosti ‘éasto rozmlouvali 
pohané se svatymi vérozvésty. Zbrah, kterou 
tito sv. evangelium hajili, byla — smrt. 
Mfeli tisicové vérozvéstti, milionové svédka, 
a prece se cirkev vicihledé rozsifovala ; 


tobé 


| éim vice krve teklo, tim vice rostl pocet 


vyznavaci uéeni Kristova. Cim to? kteraz 
jest ta moc, ta sila, kterd tu  neviditelné, 
Netreba jiz 


Kristovy dalo a déje se pravdou. Vééna, 
bozskaé pravda jest ta moc, ta sila, jiz nic 
na svété odolati nemize. — TazeS se, co 
jest pravda? — Kdybych ti ji vypodobniti 
chtél, tekl bych s basnikem, ze 

»pravda jest co cedr na Libanu; 

ti, jenZ na ni duji vétrové 

jen vic Sfif vonnou jeji manu“. 
Avsak to jest jen slabé podobenstvi. 

»Ja jsem cesta, pravda a zivot* pravi 
Kristus. Tedy Kristus Jezis, Syn Bozi, vééné 


Slovo, které v éase télem ucinéno jest, jimZ. 


Buh lidskému pokolenf se zjevil, jest sam 
ta bozska, véénd pravda, ta sila, ta moe, 
kteréz preméhé svét. Tut ovSem marné 
zurilo a marné zuri peklo proti cirkvi svaté; 
vidyt pravil Kristus: ,,Ja4 jsem_s vami po 
vsechny dny az do skonani svéta‘ (Mt- 28, 20). 
A kdyz Buh s némi, kdo proti nam? 
4 


“ea ee 


Sestero dni stvoreni svéta, obraz 
stareho zakona. 


Podava Vaclav Krupsky v Repich. 


Véc vSeobecné zndma jest, ze zakon 


stary byl obrazem, a¢ jen temnym, zikona 
nového. Jiz sv. Otec Augustin pravi: ,.. 
ut universa ipsa gens totumque regnum 
(scil. Israelis) prophetia fieret Christi chri- 
stianique regni;“ (1. XXII. cont, Faust. c.4.)tj. 
»aby veskery ndérodsd4ma celé jeho krdlovstvi 
(zidovské totiz) proroctvim se stalo 0 Kri- 
stu a jeho krestanském kralovstv{, (totiz 
cirkvi.)“ Netieba tedy, o této pravdé vice 
slov Siriti. Nemél ale sim stary zakoa, v 
Sirsim smyslu, svij prototyp, svij pravzor? 
Moznd, — a kde? Mél-li, mohl jej mitije- 
nom v tajemné dobé pii stvoreni svéta, jeli- 
koz diéive Zidného ¢asu nebylo. Tato my- 
Slenka mne dlouhy ¢as bavila, az jsem po 
jeji pravosti hloubéji patrati si uminil. Co 
jsem nalezl, podavam tuto co ovoce mého 
premysleni zadaje o lepsi vypracovani toho, 
coz trefného, a laskavé prominuti toho, co 
chybného y tomto nastinu jest. — 

I. den stvofeni svéta. 

»Na pocatku stvoril Bih nebe a zemi. 
Zemé pak byla pusta a prazdna, atma byla 
nad propasti, a duch boz{ vznaSel se nad 
vodami. I fekl Bah: Bud svétlo. A uti- 
néno jest svétlo. I vidél Bah svétlo, Ze 
bylo dobré a oddélil svétlo od temnosti. I 
nazval svétlo dnem a tmu nocf: i stal se 
vecer ajitro, den prvni.“ (I. Mojz. I, 1—5,) 

Tomuto dni podoba se pruni historicky 
den st. Zaikona od Adama az do Noe (od 
r. 1. aZ do r. 1656 po stv. sv.) Hlavni o- 
soba jest Adam. Ont jest pocatek cirkve 
(nebe) a Clovécenstva (zemé). Byv z zemé 
Stvoren, byl prazdny vSeho Zivota a vSi mi- 
losti, ale milosrdenstvi BoZi vznaselo se nad 
nim, I rekl Buh: U¢iimez Clovéka k obra- 
zu a podobenstvi naSemu, — a vdechl v 
tyar jeho dchnuti Zivota (svétlo, zivot svéta ) 
a ucinén jest ¢lovék v dusi Zivou. I dal 
Bah jemu své pryikazdnf a oddélil v ném Zi- 
vot od smrti (svétlo od temnosti) a nazvai 
poslusnost dnem milosti a hrifch noci smrti. 
I padl élovék, sveden jsa d&blem, do hiichu 
a stal se v ném hrizny veéer; ale ptislibeny 
Mesias byl mu vychazejicf hvézdou jitrnt, 
coz den prvni. I mél Adam ysynech Kai- 
novych ustaviény vecer,kdezto synové Seth- 
Ovi synové bozi{ slouli a se jitru  ¢isté- 
mu podobali, az pro hrichy jak téchto tak 
i Kainovei opét veéer tohoto dluhého dne 
nastal, kteryZ do duSe jejich bohaprazdnost 


a na svét potopu pfivedl. Jen Noe nalezl 
milost pred Hospodinem, aby byljitrem dne 
druhého. — 

H. den stvoreni svéta. 

»Rekl také Bab: Bud obloha uprostred 
vod, a oddél vody od vod. 1 uéinil Buh 
oblohu, oddélil vody, kteréz byly pod ob- 
lohou, od tach, kteréz byly nad oblohou. — 
A stalo se tak. I nazval Bih oblohu nebem ~ 
a stal se vecéer a jitro, den druhy.“(6— 8,) 

St{mto dnem se srovnava druhy historicky 
den st. Zdkona, od Noe az do Abrahama 
(od r. 1656 az do r. 2023 post. sv.). Hla- 
vni podobenstvi spociva na Noemovi. Jestit 
on sloupem rozdélujicim vody potopné tre- 
stajicf od vod ndpotomnych pozehnanych. 
Téz za jeho dna uéinil Boh oblouk duhy 
(oblohu), ktery takmét vody pozemské od- 
déluje od vod nebeskych, (aneb ucinil dle 
latin. Vulgaty firmamentum, pevninu své 
umluvy s Noemem, Ze nebude vice svét po- 
topou trestati.) Kdyz ale potomci Noemovi 
nebeské smySleni ztratili a mrtvym diltim - 
rukou svych se klanéli, nastal tmavy vecer 
tohoto dne, znéhoz po 367 letech Abraham 
co jitro nového dne libezné vzesel. 

III. den stvoreni svéta. 

Rekl pak Bah: ,Shromazdte se vody, 
kteréz pod nebem jsou, v misto jedno a 
ukaz se sucho. I stalo se tak. A nazval 
Bth sucho zemi a shromazdéni vod nazval 
morem. A vidél Bth, ze to bylo dobré. I 
tekl: Zplod zemé bylinu zelenou ‘a inci 
simé a drevo plodné nesouci ovoce podle 
pokoleni svého, jehozby simé v ném samém 
bylo na zemi. I stalose tak ... Istal se 
veéer a jitro, den treti.« (9 — 13.) 

Tento treti den mtize byti obrazem tie- 
tiho historického dne starého zdkona, od 
Abrahama aé od Mojzise, (od r.2023 az do 
2433 po stv. svéta.) Vévoda tohoto dne jest 
Abraham. Ont jest od naruzivosti vysuse- 
nou, z nesmirného mofe pohanstva vyvede- 
nou zemt{, jizto Bah pozehnati a nakterézto 
ndrod nes¢itatelny, jakozto byliny zemské, 
a krdlovské dievo rodu Spasitelova, jakozto 
strom nejlibeznéj8i ovoce nesouci, vyvésti 
racil. Dlouho jasny byl den tento, az do 
smrti Josefa v Egypté, kdezto pro potomky 
Abrahamovy pod kraly, ktefiz na zdsluhy 
Josefovy zapomnéli, Zalostny veéer nastal, 
z kteréhoz slavné jitro zabresklo, kdyz Bah 
zhoriciho kte Mojzise r. 2433 povolal, aby 
jej do Egypta co vysvoboditele lidu  syého 
poslal. 
IV. den stvoteni svéta. 

Rekl pak Bih: ,Budte svétla na oblo- 
ze nebeské, a at déli den a noc a jsou na 


. 


ve 


a as 


” 


we tA 


RRR ee 


e+ 


- vSelikou dusi zivou a hybajici se, 


gnameni éasu, dnd ilet: aby svitila na oblo- 


ze nebeské a osvécovala zemi. I stalo se 
tak. A ucinil Bih dvé svétla velika, svétlo 
vétsi, aby panovalo nad dnema svétlo meni, 
aby panovalo nad nocf, i hvézdy. I stalse 
vecer ajitro, den étvrty.“ ; 

Tento ¢étyrty den stvorenf podoba se 
cturtému historickému dnu starého Zdkona 
od Mojzise a% do Davida (od r. 2433 — 2956.) 
Mojzfs jest zdstupce tohoto dne. Ont byl 
nastrojem vyvolenym, z kteréhoz lep8{ poznanf 
Bohaa vile jeho v prikézdnich'co svétly den 
do srdcf lidskych prisel; ont ozndmil a od- 
kryl svymi péti knihami znamenf diivéjsich 
abudoucichéasi, dnia let; ont byl, znéhoz 
Aron, bratr jeho, jakozto mésfe od slunce 
vselikou svou zai a slavu bral, aby co nej- 
vySsi knéz nad noci hiichu v srdeich panoval ; 
hvézdy pak byli onino 72 soudcové, kteri 
Mojzise zastavali, aneb soudcové v_ titadé 
vojevidstva se tipytici co hvézdy jasnév noci 
lidu israelského. Takovd noc panovala téz 
nad Israelem, kdyZ se posledni velika hvéz- 
da, Samuel, k zapadu schylovala; kral Saul 
v nemilosti Bozi, brzy potom Israel od 
Filistinskych podmanén, kral zabit, Juda 
pro sebe, a ostatni pokoleni israelska v moci 
slabého Isbosetha! I dosdéhl David roku 2956 
po stv. svéta svrchovanost nad celym ndro- 
dem israelskym, ¢imz jitro nového dne nastalo. 

V. den stvoreni svéta. 

»Rekl také Bath: Vydejte vody plaz 
duSe zivé, a létavé nad zemi pod oblohou 
nebeskou. I stvoril Bih velryby veliké a 
kterouz 
vydaly vody v tvdrnostech jejich a vSeliké 
létavé podle pokoleni jeho. A vidél Bah, 
ze to bylo dobré.... I stal se vecer a 
jitro, den paty.* (20—23.) 

Tomuto dni se podoba paty historicky 
den st. Zdakona, od Davida krdle az do za- 
jeti babylonského, (od r. 2956 az 3468.) 
Hlavni osoba jest David. Jiz starym byla 
voda znamenim posvéceni a ryba obrazem 
dlouhého Zivota, jakoz i vitr nestalost, a 
ptak vypfnavost a lehkost znamenali. Mize 
tedy vodasrybami risijudskou, ktera chram, 
knéZstvo, sluzby a vyroky Bozi k posvéceni 
dusi zachovala a nejenom /7isi israelskou 
preékala, nybrz a% do nynéjsiho ¢asu jaks 
taks co dlouho Zivouci ryba se udrzela, 
pohodIné znamenati, kdezto naopak se kra- 
lovstvi israelské pro své riiznice, pychu (Si- 
rach 47, 23.) a kratky zivot, ponévadz jiz 
po zajetf babylonském vSechna ostatni po- 
koleni israelska od Geledi judské pohlcena 
byla, pohyblivému vétru a nadutému, brzy 
umirajicfmu ptaku podobalo, Velryby to- 


oto. 


hoto dne mohou byti bud David a rekové 
jeho pro svou udatnost, aneb valky Davi- 
dovy (Ii. kn. XVII. 8,1. Paralip. XXII. 8.) 
pro svou Zravost, aneb krdlovsti potomci 
Davidovi pro svou prednost, aneb velicf 
proroci onoho éasu pro svou dalekohlednost 
nazvani. Hrtizny vecer téhoZ dne jest vy- 
vraceni Jerusaléma a odvedenf lidu do za- — 
jeti babylonského: (r. 3416), z kteréhoz do- 
voleni a rozkaz krale Cyra, aby se Zidé do 
své zemé navracovali, jako nové nadéjné 
jitro zasvitlo, naéez po dyou letech, (r. 3468), 
Zorobabel s velkym zastupem Zidi se do 
Jerusaléma nayratil a novou fisi judskou 
zalozil. 

VI. den stvoreni svéta. 

Rekl také Bah: ,Vydej zemé dusi Zi- 
vou, podle pokolent jejfho, hovada azemé- 
plazy i zvirata zemska podle tvarnosti je- 
jich. I stalo se tak. A udcinil Bth zvitata 
zemska podle tvarnosti jejich, i hovada, i 
vseliky zeméplaz podle pokolenf jeho. A 
vidél Bih, ze to bylo dobré. — I ¢ekl: 
U¢inme Clovéka k obrazu a_podobenstvi 
svému: a at panuje nad rybami morskymi 
a nad ptactvem nebeskym, i nad zviraty, 1 
nade vsi zemi, i nad vSelikym plazem, kte- 
ry se hybe na zemi.“ (24—26.) 

S timto dnem se srovnava sesty histo- 
ricky den starého Zakona, od navrdceni se 
z zajeti babylonského az do zkdzy Jerusalé- 
ma, (od r. 3468 az do r. 4072, aneb 72 
po narozeni Krista Pana.) Vévoda tohoto 
dne jest jiz o¢ekavany Spasitel Jezi8 Kristus. 

a) I stvoril Bah na zacatku tohoto dne 
troji zvitata: hovada, domaci, krotka, uzi- 
tecna, (obraz pokoje a prace), kterymi po- 
kojny Zivot naroda zidovskéko pode jhem 
kralii perskych, Alexandra Velikého a jeho 
prvnich ndsledovnikii v Syrii (a2 do r. 3826 
po sty. sv. aneb 137 pred nar. Kr:) vyroz- 
umivati mizeme; — dale zvitata zemska, 
polnf, plaché, bezuzdna, (obraz to odboje, 
svobody, udatnosti,) kteréz ndm boj Zidai 
pod Judou Makkabejskym pro svou svobo- 
du a své ndbozenstvi znaciti mohou, (od r. 
3826 az 3941 po sty. svéta, aneb 59 pred 
nar. Kr.), posléze vseliky zeméplaz, (jenz 
se pod mocnou nohou vy prachu sviji a obraz 
nendvidéné poddanosti jest,) coz dobre stav 
Zidi, od r. 3941 az 4072 po stv. sv. pod 
mocnym a od Zidi nenavidénym panovaénim 
Rimani vyznamendva. : 

b) Téhoz sestého dne ucinil Bah clo- 
véka k obrazu a podobenstvi syému, a dal 
jemu panoyani nad celou zemi. Jak krasné 
se toto stvorenf Glovéka (na jkonci dne, z 
neposkvrnéné posud zemé,) srovnayva § vte- 


oh. 92 — , 


lenim Syna élovéka a Bozfho na konci 604 
roky po¢itajictho dne z precistého lina Ma- 
rie Panny! — K obrazu a podobenstvi své- 
mu. Jezis Kristus jest dle sv. Pavla oblesk 
slavy a obraz podstaty Bozf (Iebr. I. 3.) 
A panovaéni? Ve jménu Jezise ma kazdé 
koleno klekati nebeskych,. zemskych, i pe- 
kelnych. (Fil. II. 10.) 

c) Téhoz dne ucinén raj, vnémz dievo 
Zivota se nachézelo — a dievo védéni do- 
brého a zlého. — Na konci téhoz histo- 
_rického dne zalozena cirkev Bozi co pravy 
duchovni raj s drevem svatého krize, odkud 
Zivot vécny véricim pochazf, i s dtevem svéta, 
odkud zdrZzenlivi milost, neposluSni vsak z24- 
hubu berou. 

Potom nasledoval posledni veéer Sestého 
dne, kdez r. 72 po nar. Kr. Pana Jerusalém 
zboren, narod zidovsky do vSsech kon¢cin své- 
ta co Zivy pomnfk (monumenta ambulantia) 
o pravdé Kristové rozptylen a zaslibena jeho 
zemé dédictvim pohanti ucinéna. 

A jako pyri stvoreni svéta po Sestém 
den sedmy, Bohu zasvéceny, den Pané, na- 
sledoval: tak i tuto po vyvraceni Jerusale- 
ma nasledoval den cirkve, jejfizto Zivot jest 
ustavicna feria, bohosluzba, jejizto tdové 
dle slov sv. Pavla (Koloss. III. 1.) bez pie- 
stani téch véci, které svrchu jsou, hledati 
maji, kdez Kristus jest sedé na pravici Bodt ! 


Ku knézskym druhotinam 


J. Excel. nejd. p. Jana Valeriana, biskupa 
Budéjovick¢ho, dne 28. prosince 1870.*) 


18 


»Bih, cirkey, vlast.“ 


Tys, Otée! v bujném jara kvétu 
pred lety svétu vyhost dal, 
duch Tviij pak v rucim letu 
ku Panu zbozné zalétal, 

ze celé zajdsalo nebe, — 

jen bludny svét litoval Tebe.j 


Tys kraéel dal, a simé -vSudy 
jsi slovem, skutky rozsival. 

Ty znepatrné, drsné rudy 

jsi stribro, zlato tézit znal; 

leé slaba, marn4 nase slova: — 
Tvou cenu kaézou skutky znova. 


Hle! v padesétém knézstvi roku 
jak stédée pozehnal Ti Pan; 


*) Dvé basné, které slozili a nejd. p. biskupovi 
vénovali alumnové bisk. seminaite Budéj. Treti 
némecké je pro. Blah.“ prilis dlouhé. Red, 


“Tvych zd4m4 stopa véude kroki, == 
ve kvétu pole Tvého lan, . 
vyplet je koukol ve psenici, 

a kra4sné hrozny na vinici. 


. Bih dal Ti ditek zbozné sbory 
‘a zdérnych syni vérny pluk, 
jenz nadéjné jsou cirkve zory 
ve pristi casy, plné muk. 

Ze obétovals Bohu sluZby, 

Buh vyplnil Ti zbozné tuzby. 


K prvnim Té Cirkev synim Cita, 
zes hodny stal se lidu knéz, 
Vlast zvavrini Ti vénce splita 

a k Tobé volé s plesem dnes: 
»Nuz slava ruce s takym veslem! 
a sliva muzi s takym heslem!* 


Pri svaté mSi dnes lid Tvtj jasé 
v Tyij padesdty slavny den, 

lid plesdé, Bohu diky hlasa, 
Tvou slavou cely unesen. 

Viast v tisni k nebi ruce spina 
o dlouhé Ziti Otce-Syna. 


I my plesdme s jasnou tvari, 
leé jazyk n4s Ti malo di; 
spis slza v oku v lesklé z4ri 
Ti city naSe vypovi, — 

vic prsa, blahym citem dmouci, 
modlitba plamenna, horouci. 


Prosime Boha v vroucim choru; 
by dlouho nam Té zachoval, 

at Zivi jsme dle Tvého vzoru; 
prosime, bys nam pozehnal: 
vypros ném s nebe pozehnani 
at knézi jsme dle Tyého prani! 


TL. 
Jam dies summo celebranda ritu 
Venit et piae jubilationis, 
Qua fidelium, Deus, omnis offert 
Grex Tibi laudes. 


Nam decem complet Venerandus annos 

Quinquies, postquam Pater immolavit 

Hostiam primumque animam refecit 
Ipse beatus. 


Inde sollers en! operum salutis 

Laudis exegit monumenta cultor, 

Atque Apostoli meruit devotus 
Munere fungi. 


Eece virtutes numeroque prorsus 
Series carens meritorum! Amoris 


Et. Bohemorum documenta, queque 


Gaudia produnt! 


Quo et favore nos animi canamus 


. _ Filii, Pater, Tibi dulce cacmen; 


a 


Dic, modis quibus pietas colenda 
Sit Tua rara? 


Quum tamen dolus magis hostiumque 

In dies crescat manus, esse nostrum 

Scimus imprimis Tibi nunc precari, 
Ut Deus adsit. 


Et diu servet, solitoque zelo 

Semen ut spargas animis salubre 

Det juvetque, dein operaeque digna 
Praemia donet. 


Tu Pater, gregis vigilaxque Pastor! 
Rite quum sacrum manus ad secundum 
Tbit et nostri, juvenes precamur 

Dulce memento. 


0 zpovedi 
protestaut Julius Armost Naviile, 


Jak protestanté 0 zpovédi mluvivaji, za- 
jisté kazdému dosti zndmo jest. Vé&ak pie- 
ceunich dosti muzi vzdélanych, kteri pre- 
myslejice o blahych tcincich této svatosti, 
stkvélé svédectvi ji vydavaji. Mléenim chei 
pominouti slovutného Leibnitze, jimzto se 
stoleti sedmnacté skuteéné honositi mize, 
a kazdy, kdo éetl dilojeho ,Systema the- 


ologiae,* prisvéd¢iti musi, ze Leibnitz smy-- 


Slenim katolikem byl. My zde chceme u- 
vést muze, ktery téz s hlubokym dimyslem 
mluvi o zpovédi. 


- Roku 1839 héjil slavny Naville tuto 


vétu na akademii Genevské: ,Vzdy se mi 
zda, ze Clovék potrebi ma do v nitra srdce 
svého se ponoriti, aby poznal, ze cirkev 
Rimské se svymi prameny milostia se svou 
bozskou autoritou pevného zakladu v potre- 
bach duSe nasi naléza4. Kdozmnedle si éasto 
nepral, zmitan jsasuchoparnymi a vasnivymi 
hadkami, které nabozenstvi BoZského Vy- 
kupitele przni — zmitén vinami nejistoty 
a pochybovanf, zaveslovati do pristavu au- 
tority, ktera by jemu ‘ici mohla: ,Zde jest 
pravda.* _ Kdoz mnedle nepohlizel éasto z4- 
vistivym okem na zpovédnici? kdoz neza- 
touzil mucen jsa horkymi vy¢itkami svého 


svédomi a trapen jsa straslivou nejistotou, 


zdaliz mu Bah hiichy odpustil, slySeti hlasu 
muze, ktery mocei od. Krista udélenou zpl- 
nomocnén fici by mohl: Jai v pokoji, od- 


pousteys se tobé hirichové tvoji? Co na mne- 


— 23 — 


jest, vim Zajisté, ze ne j4 sam takto smy-' 
Slim, ale skoro vérim, Ze nalézti mohu onu 
nadpfirozenou moc, kterou si Cirkev osvo- 
juje, onu moc, kterd jest nejdrazsim a ne- 
vycerpatelnym pramenem smifen{ a pravé 
litosti, litosti to, kterou Bih po nevinnosti 
nejvice miluje, které jak u kolébky takiu 
smrtného lizka sladce k élovéku mluvi: 
Jdi v pokoji! Védélbych, ze tuto moc na- 
lézti mohu, pfeéasto bych k v&li této moci 
onu svobodu neobmezeného skoumanf pisem 
svatych zavrhl, kterd se éasto duchu lidské- 
mu spise co obtiz nezli prednost objevuje.“ 
(Srovnej Baudry La réligion du coeur pag. 
87. etc.) M. 


Jindy a nyni. 


Obraz ze Zivota ucitelského za vikare ainspektora 
od Fr. Pravdy. 


II. 


Sumafyenf po hospoddch jiz mnohému 
prineslo zk4zu a zmarilo ho na téle i -na~ 
dusi. Musel dosebe hltati prach, jenzv kré- 
mach povstava pri tanci na spinavé podla- ° 
ze; byl zahrat a pil; z horka vySel do zimy > 
a zastudil se; vyprovazel hosty a hral jim 
venku; piskal a troubil a uSkodil si na pr- 
sou; zacal hned odpoledne a teprv rano 
prestal; casto dvé a tii noci po sobé trvalo~ 
jeho namahani, nemohl si odpocinout a se 
vyspat a koneéné ulehl tiebas na holou ze-- 
mi a byl rad, jen kdyz mél pokoj. 

Tak mnoho let podkopaval své zdravi, » 
az se stal mrzakem a koneéné doékal se bid- : 
ného konce ubohy a nestastny muzikant. 

Dvakrat béda mu, jestli utrpély ijeho - 
mravy atomu zajisté malo ktery ujde. Zvykl 
si na pitf; pil, aby si ovlazil vyprahly chrtan ; 
pil zadarmo, chtél toho uzit, nepral druhym, 
aby na néj prislo vic; zistal v hospodé, kdyz 
bylo po muzice; lecjaky ochlasta mu dal : 
nalivat; prostopasnil a hejrilv Spatné spo- 
leénosti, Oplzlé reci, nestoudné pisné otupi- 
ly jeho cit, posloucha je a musi je poslou- 
chat a duse jeho znenablase poskvrnhuje. 

Mlady élovék, jenzZ v hospodé déla hud- - 
bu, je vystaven nebezpeénym dojmim; se 
vsech stran nai doléha pokuSent a tirebas 
byl jesté holobradek, prece s nim jiz za- 
chazeji jako se starym a jako s dospélym, 
nic se pred nim nestitice a nic ho nesetrice. 

Je-li ten hudebnik utitel, jak to jindy 
z husta byvalo, nemiZe si zachovati vaznost, © 
chasa s nim provddi zerty, déti se na to di- 
vaji a hejsek sotva skole odrostly mu dava 
rozkazy, povazujé ho za svého sluhu, Ma 


= 


igs oe ~ 


si z toho délati gest, kdy% mu tyké,ma mu 


dékovat, kdyZ mu zavd4vé, m4 si od ného 
dat vsecko libit. 


Politovani hodny uditel nemize piso- 


bit ve Skole, paisobi-li v hospodé, a tak mnohy 
zkazil se, zahynul, skola z ného neméla pro- 
spéch, nybrz skodu. 

Podobné se mohlo diti i s Janem Dri- 
nem, kdyby -nebyl odporoval, nebyl byval 
dost silny. Hral v hospodé jen, aby siné- 


_ co vydélal a na vSem jiném mu pranic ne- 


zalezelo. 

Mél hodnou matku a hodného otce, ti 
ho vychovali nébozné a bohabojné a jesté 
ho k dobrému vedli a pred zlym varovali. 

Nezaklada si na piti, nestoji 0 né, ne- 
déla si z toho nic, kdy% druzi vypili, co 
jim patiilo spolecné. 

On nekourf, coz prispiva k Zizni a pr- 
sa aplice namaha zvlast v hospodé, kde se 
tanci, a ze nepiskaé a netroubf, nybrz jen 
housle m4 za nastroj, také sitim neublizu- 
je a aby nezameSkal Skolu, hledf vZdy v 
pravy ¢as byti doma. 

Déti do hospody Dyin nepusti a proto 
tam nevidi zadnéjeho ponizent, je ostychavy, 
skromny a nedava ‘nikomu pfri¢inu a pii- 
lezitost, aby se na néj odvaézil sneslusnym 
vtipem. 

Co se v hospodé provadi, mluvia zpi- 
va nehezkého, Diina se nedotykdé, je jako 
hluchy a slepy a neda se zviklati v pocest- 
nosti. 

Ma pevny zaklad od redid, dba na mo- 


 dilitbu, srdce jeho je ¢isté, z4kon Bozi mu 


slouzi za pravidlo. 

Hrati v hospodé musi, aby mohl byti 
ziv, to taktka je spojeno s jeho sluzboua 
ukladé se v8em skolnim mlddencim. 

Marné neutrati ani krejcaru, vZdy viée- 
cko pfinese domi, co nabyl, Setif a spofrf 
a pak si jedna samé véci potrebné. Jizse 
slusné oSatil pro vsedni den i pro nedélia 
svatek, jiz manékolik knih, v nichz pilné 
Cita, jiz je jeho vice hudebnich nastroja. 

Pisati ze zdémku nestydéli by se za pra- 
telské obcovani s nim,ale vyhybd se jejich 


schizkém, ze se v nich tropf, co neschvaluje 


a Ze je mu lito ¢asu. 

On se mezi né ani nehodf, je dobro- 
myslny sprostak a mélo se znd4 v néméiné, 
v nfz pani tenkrat vyhradné se vyrdzeli. 
Arcit se ji chee priuciti a jiz dost pokroéil, 


. ale Svitorit snimiptece nedovede, ze jazyk 


jeho na némeckou feé neni zvykly a neo- 
bratné sev ni vyjadiuje, kdezto oniji melou 


_ jako na mlynku, 


Nezdlezi mu také na jejich zabavdch, 


na karbanu a chlastu ana rozli¢éném dobro- 
druzstvi vzamilovanych pletkach. z 

Jemu laska k Zenskymjesté neporusila 
pokoj, nedélé si s nimi z4dnou znamost, 
chova se k nim, jako by uéitel s nimi ne- 
smél ani Zertovat. Mnohd by si hojiz rada — 
byla ziskala, predchézi si ho, nadbiha mu, 
ale neSel ji na lep, ano &titi se ji jako ohné 
vida, Ze mu stroji tklady. 

Tak prozil v Kifzkové mnoho let, chla- 
pei a divky, co k nému hned z pocatku” 
chodili do Skoly, dorostli, zeni a vdavajf se, 
on jepordd svobodny, skolnf pomocnik, nema 
se naé ozenit. 

Nabizela se mu jiz jinde sluzba, v8ak 
nechtél opustiti Ktizkov i kdyby si byl pri- 
lep&il, bylo mu lito starého uCitele, pritele 
a dobrodince svého, mél tu na osadé své 
rodiée, Casto se s nimi schazel a tésil, lidé 
si ho vazili, ml4dez na ném opravdu visela. 
Leckdes ve vsi byla skola filialni a mohl 
se dostat sem nebo tam, ale snad by se byl 
mél jesté hii, uditelové na filialnich Skolach 
méli bidné platy, kousek pole, sypani néjaké 
a také po hospoddch hrdli, aby se_ pred 
nouzi zachranili. 

Vytrval kde byl. Ucitel jiz vic lezel, 
nez sedél a chodil a jiz pranic neslySel. 
Ved! a ridil nyni vSecko sam ve Sskole i v 
kostele a ucitel mu jen vypomohl, kdyz zdra- 
vi jeho to dovohlo. Nechtél uznat, Ze jiz 
neni k ni¢emu, byl hluchy a pfece jesté 
ucil a skoro détem rozumél davaje pozor 
na jejich usta, kdyZ odpovidaly. Ano on 
aké jesté zpival a nedal si branit, atkoliv 
to druhym kazil, nékdy za¢al zdhy a nékdy 
pozdé. Prijmy sly do jeho kapsy, odvadél 
se mu sobotdles, platila se mu Stola, Drin 
dostaval jen malé podily, a mimo ty mél 
pravo na dvacet zlatych. 

Nezbylo mu ze vSeho mnoho, kdyz zapra- 
vil v8ecky své potreby a podporoval své 
chudé rodiée, jenz v stéti na Zivobyti si jiz 
dost nevydélali. Byli pouzi nadennfci a ho- 
dny syn nedopustil, aby snad Zebrali, jsa u- 
citel a chtéje z4kim svym pyedchazeti do- 
brym prikladem. 

Koneéné se Skola v Krizkové uprazd- 
nila, stary principél umfel a misto jeho se 
zada jinému. Uchazeli se o né i cizi, pri- 
chazeli a doprosovali se u patrona, vysoko- 
rodého hrabéte, odvddéli pisemné - zadosti, 
odporouceli se kolikerym vysvédéenim, hle- 
dali prfznivet, jenz by se za né primluvili, 
nosili a slibovali dary panskym ‘itednfkim. 

Skola krizkovska stala v dobré povésti, 
védélo se o ni, Ze je vynosna a proto se 
kazdy vSemozné vynasnadil obdrietijia ne- 


ee 


hled&l na Difna, jend zajisté o ni mél nej- 
_ vétsi_zasluhy. 


Patron byl svédomity a spravedlivy a 
vyvolil si jeho, ze velebn{ pani ipan vikdt 
se ho zastali, odvolavse se na jeho hodnost 
a schopnost, o nfz se byli dostateéné pte- 
svédéili. 

_ _ Vdové se pojistila malé pense a Diin 
$1 jl prozatim nechal ve skole, Ze nemél je- 
Sté jiné hospodyné. Aékoliv na néj z po- 
éitku byvala dost zl4 a skoro za svého ée- 
ledina ho povazovala, prece se jf nemstil, 
nybrz ji poméhal a ji ulehéoval az do jejf 
smrti. 

Otce a matku nemohl yziti k sobé, ze 
pro né ve skole nebylo mista, mélt jen jednn 
svétnici a v té bydlel a musel bydleti s o- 
pusténou Zenou po neboztiku uciteli. Véak 
nezapomél na né, nikoliv, tésili se z jeho 
podpory, dokud byli Zivi, chodili pilné do 
chramu Pané, modlili se a slouzili Bohu a 
den jak den ho naystévovali. 

Matka mu sama namluvila nevéstu, 
nahlizejic, Ze potrebuje pomocnici a véru 
dobre se o néj postarala. 

Pravila jednou: ,Synu, bude’ se muset 
ozenit, maS Skolu a nikoho v nf, kdo by ti 
vedl hospodaistvi. “ 

Smal se. ,Vedete vy mi je se starou 
ucitelovou.“ 

Rekla: ,Mladé uéitelova ti je lépe po- 
vede“ 

Minil: ,,Nechci mladou, ze s4m _ jiz 
nejsem mlady.“ 

Tomu-matka odporovala, tvrdic, Ze sta- 
ry také neni. Je mu arcif pies tricet let, 
ale to neni zadné stdii, nybrz nejlepsf vék 
a mlada zenska4 se pro néj ovsem hodi. 

»Mlada mize byt‘ prisvédéil ji, ,ale ne 
tuze mlada, takhle pétadvacetileta, vite o 
naké?“ ,To ty mas védéti,“ odpovédéla mu. 

Odbyl ji: ,Jsem ucitel a nebudu za 
holkami béhat.“ 

» lo je jedno,* problasila ona, ,jsi ¢lo- 
vék jako kazdy jiny a nechceS snad, aby 
holky za tebou béhaly.“ 

Zlobil se: ,Na takovou bych se ani 
nepodival, co by za mnou pribéhla.“ 

Ptala se ho: ,Kterak se tedy ozenis8?“ 

Nevédél to ani s4m a narikal si, ze je 
to velmi zl4 a tézka véc. 

Chtéla mu ji usnadniti a navrhla, ze 
se mu tedy sama po téch nevéstach ve vi- 
koli ohlidne. 

Vyklouzlo mu z tist jako z nenadanf: 
,©o soudite o myslivcové Anné?* 

»Ach, Jene,* volala matka, ,,ta je ze 
ysech nejhodnéjsi a také jsem jizna ni my- 


slila, zndm ji, zndm, otec i ja jsme tam dé- 
lavali a Anna si nas vzdycky vsimala. O 
ta ma srdce jako zlato, nébozné, dobrotivé, 
kazdy zebrak mize o tom vypravovat. “ 

,sestli pak by si mne vzala?“  chtél 
védéti syn Jan. 

Rekla: ,,Vzdycky té chvdlila.“ 

»U¢itelovou by mohla byt, vidte ma- 
minko ?“ 

»Lajisté mohla, zadné by se ji nevy- 
rovnala, ale —“ 

,Co ale? 

ysvesté ji neni pétadvacet let.“ 

»Na nhaky ten rok to nepfijde,“ hadal 
syn. 

,Ovsem ne,“ prisvédéila mu matka a 
at chtél nebo nechtél, odebrala se mu na 
namluvy k myslivei. 

Podarily se ji dobre, Jan hned na to 
o Annu Zddal sam, obdrZel ji a za kratky 
éas mél svatbu. (Pokragéoyvan{.) 


Milosrdenstvi Bozi. 


Proé nezdrtis je mocnym bleskem Svym, 
to zpupné neznaboht plémé, 

jez proti Tobé slovem rouhavym 

se neboji své hrdé vznaset témé? 


Proz nevelis, at morské vody spoust 
je pohlti, jez necti jmeno Tvoje ? 
Proé nevelis, at krupobiti houst 

je porazi, zlych svatoborci voje? 


Proé slunce Tvé a bledé svétlo hvézd 
nad témi jesté libym leskem svitt, 

jez dayno z Tvych jiz pobloudivse cest 
i blizni do svych polapuji siti? 


Proé nedrtis je, Ihavych zradct roj, 
jenZ s Jidé8em Tvé jesté liba lice, 

vy svém srdci vsak, jen% vypovédév boj, 
se nechce hldsit k svému Bohu vice? 


Tak se pta slaby smrtelnika duch, 

jen% zn& jen mstu a zlym zlé odplaceti; 
Ty viak, 6 Boze, jednés jako Buh, 

jenz hiignikim chce jesté poshovéti. 


Tys milosrdny, milostivy Pan, 
jenz jisté. nechce nase zavrzen{, 
jenz hovi nam, v Tvaj véény nebes stan 
abychom yjiti mohli polepsenz. 
Ant, V. 


— 


Vie jiné snese katolfk, ¢ili lepe » Takéka- 
tolik“ 19. stoletf, jenom ni¢eho o své vire.” 
Se vsim prijdete mu vhod, jen-li 0 povin- 
nostech k Bohu mu nemluvite.. Ztupte a- 
-zhanéjte mu viru uliéenymi obraty; uplvejte : 
jeho cirkve ziizeni vybranymi slovy; v kal 
a blato svrzte jej i jeho presvédéenti (ma-hi- 
jesté jaké), spilejte jemu i jeho fadu: a 
dobre pred nim obstojite , paklijen vzletnymi 
dovedl jste toho réenimi. Date-l k tomu 


DOPISY, 


Z Hradce Kralové 12, ledna. 1871. 

_ (,Zabaynd bibliotéka.“ Literdrni uiyaba,) ‘t 

Minul rok a s uplynulym rokem do- 
_konéen jest prvyroénik ,Zab. Bibliothéky “ 
v Rajhradé na Moravé vydavané od v. p. 
Placida Mathona. I tézeme se nikoliv ne- 
pravé, jaky byl uéinek, ky vysledek dosazen 
jJmenovanym literérnim podnikem? Hned 


predem rozeslany sesit , Vestalky* ne skro- 
yné u mnohych nalezl obliby; Vestalka do- 
plnéna a tsudek prondsen z nejedné strany 


takéZ ipravnou obalku, zaplati rad, aniz by 
zkoumal jak draze, k jakému ucelu, v ¢t 
vlastné zisk a prospéch. Péekrucujte radéji. 


priznivy. Po oné nasledovaly tadou: Krat- | zruénou umélosti déjiny, zakryvejte chyby 
ka povidka o ,fardti zeS. Martino,‘ , Ben- 
jamina“ o dvou sesitech, ,,Doubravsky,“ 
»Lodnik na Tibefe“ a ostatni az ukonéen 
rocnik ,,Zabavnym vecéerem. A kterak nyni 
vysloveno se 0 Zab. bibliothéce?  ,By ve- 
Skeré spisy Vestalce neb Lodniku podobné 
byly — pravili nékteri — uvitali bychom 
tak vyznamnou snahu vydavatelovu s u- 
primnym potéSenfm; a vSak takové, jakymi 
jsou z ¢dsti Benjamina, Doubravsky, neb 


Setonovic rodina, nepostaéuji ani vytiibené- | nou rukoum ¢étendystva, uptimnou matict : 


mu vkusu nynéjSimu (tedy i naSemu), ani. 


chuti lidu obecného. Mimo tento nedosta- 
tek sttiné — pokra¢uji oni kritikové v ob- 
zalobé — bibliothéka ¢astymi pochybenfmi 
mluvnickymi, neprijemné urazejic oko éte- 
narovo; pri tom pak jesté nezpominaje pro- 


srdefm lidu, a pojisti jeho duchu svobodu 
— aysak ryze katolicky bez jinakého oko- . 
renéni nechtéjte mluviti s nami katoliky» 
vytiibeného (¢ilépe pokazenébo) vkusu, u- 
chvacenymi rozvinénym po vlastech éeskych 
prouden atheistické moderni osvéty. Presné 


askesi, jakaz ,Rodiné Setonovic* zvice~ 
jest ohsahem, nevolny pristup k nam, kte- 
rychz mysl od nékterého éasu odcizena trvé~ 
pravdam nabozenskym. — VS8ak, co my tu- 
to s vysoka sdiive zpomenutymi posuzova-~ 
teli: odiikavame se Bibliothéky, pricifuje 
tomu p. nakladatel jednoduchych téch- né-- 
kolik slov: ,ze vydava dila svoje pro lid‘. 
Pro tento-li sptsobena jest zibavna bibl., my : 
potom ovSem rozhodovati nejen nemiizeme, - 
alébrz i nedoyedeme, ponévadz podle svrchu 
podaného tsudku zjevno, ze nepoznany od’ 
nas potreby obecného lidu, toho jadra dosud 
nezkazeného od falesnych proroki, aniz pod-- 
jatého lichymi z4sadami: novovéké vzdéla- 
nosti, kteraz na misté vsestranného duse a 
srdce zuslechténf prvou znicuje — ne-li® 
upira. — a druhé Bohu umrtvuje. Onoho- 
li tudiz lidu. v srdcich ,,ducha krestanského 
uchovati* v umyslu m& — jak sam di —~: 
p. nakladatel, pak sam chvalné aznamy dlou 
holety pracovnik téhoz lidu nejlépe jisté » 
uhodne, ¢eho Bibliothéce zapotiebi; a ném” 


sté upravy, kter4z daleko zistdéva za onou 
uhlazenosti, v jakéz novovéké spisy se vy- 
davaji.. Takym bezohlednym tonem odsou- 
zena jest Zabavna bibliothéka, v niz nema- 
lou skladame nadéji, od jednéch. Proé tu- 
diz as se stejnym nebyla tspéchem prijata 
vsecka Gisla dila, o kterémZ mnozi: sice 
_ snili (difve v Budéjovicku, potom vPraze) 

dilezitou jeho pocitujice pottebu, avsak z 
nedostatku sfly provésti s tonebyli, dokud 
v druzné Moravé neujal se véci svétem po- 
vrhovany mnich: k té otdzce odpovéd Sirsi 
ponékud. ¢intme v. tvaze nadsledujicf. Od- 
vazny to jisté imysl uakladateliv pro ka- 
toltky katolické jenom tiskem vydavati spisy 
za dob, kdy osvéta jakés omladla mocnéjsi 
vzdy drahu sobé do ndroda klestf ao ro- 
vnosti kagdé viry uéi; za nasich éastiv, kdy 
hvézda pravého pry svétla, proklana plapo- 
lajict pochodni moderni .vzdélanosti napred 
vsudy se tiskne; nyn{, kdy kazdy neumdle- 
vajicimi apostoly smiru presvédéovany vzda- 
v4 se horovani. pro drahou otcim viru; kdy 


rovnd nabozenstvi vSemu bez rozdilu prisu- 
zovina byva od vzdélancit pravda : nyni; 
opétujeme, pomysleti o vydavani katolické 
bibliothéky, bylo ovSem ne pravé na éase, 


zbude jen pozddati, aby vyvarovény byly 
v budoucich sesitech na dobro vsecka., ne- 
prijemna nedopatreni grammaticka.“ — For- 
mé vytykati nesmime ni¢ehoz,: ponéyadzZ té+. 


hoz slozeny i jiné vydavajf’ se bibliothéky 
(a to nikoliv teprvé zaéate¢nim roéaikem), 


~ aniz by napadlo komu karati jich tpravu: 


Ano my pevnou chceme kojiti se nadéji, Ze 
pricinliva bedlivost pané redaktorova o zle- 
psent i podstaty i obalusezasadi, aby nepo- 


-Volanf, jenz jazyky si osttiti na vsem si li- 
buijf, zbaveni byli podnétu k pohané; ti pak, 
jenz priznivé ocehuji tak skvélou obétavost, 


hojné ku zdaru dobré véci se rozhojaili. 
Mocnout k nadéji takové pohnutkou jest nam 
JiZ prvni oznimeni vypsanych panem redak- 
torem cen za spisy z déjin vlasteneckych 
vybrané. I nemizeme protoz% na konci nic 
jiného Giniti, nez setrvati Zab. bibliothéce 
prately, vel. duchovenstva naseho, jemuz 
predevsim slidem jest jednati, zteni k nf obra- 
ceti a vitati {druhy roénik jejf srde¢nym 
»Zdar Bah!“ Karel K. 


Z bojisté od r. 1866 v lednu 1871. 
(Pamatky z vdlky,) 


Nedaleko za krizem kn{z. Fiirstenberga 
(viz ,Blah.“ 1870 é. 35. str. 555.) na se- 
ver na temené Chlumu nachazi se hrbitov 
padlych Prust, pékné upraveny. Jest to 
obdélnik ohrazeny miizovinouz velikych éer- 
venych cihel skladanou, s zeleznymi dvif- 
kami. V pozadi, na zapad jest pomnik z 
Sedého mramoru, na jehoz vrchni plose lezi 
mohutny lev. Na obou stranach v stejnych 
rozmérech jsou vysoké hroby, a na kazdém 
z nich po celé délce plochy kamenné na 
mnoze krdsné tesané se znaky a napisy, 
ale nejkrasnéjsf znak tu schazi — kriz. — 


U samého kostela stoji dva kamenné | 


ktize, na hrobé c. k. generala Poschachera, 
ac. k. vrchnika Griinnea, za tohoto za- 
Jozeny v Chlumském kosteliéku mSe sv. — 
V kostele co pamatnik stoji uméle tesand 
socha, totiz genius kladouci vénec. — Po- 


stavena byla ze sbirky za basni¢éku od ¢ 


k. tradnika Grimma a zalozeny v témz ko- 


stele z téze sbirky tuSim 2 mSe sv. za pa- 


dlé RakuSany. — 

A jesté jeden kfiz nalezi se na Chlu- 
mé, o némz se nejeden prichozi na Chlum 
nedozvédél. Jest to kriz z kararského mra- 
moru, s uméle tesanym véncem olivovym, 
postaveny c. k. hejtmanu Oskaru Becker- 
sovi z Westerstetten od jeho choti na témz 
misté, kde v hrdinném boji padl, totiz u 
zahrady staré hospody. Dlouho se truchlict 
ta pani nedoyédéla, kde mileny jejf man- 
zel odpociva. 

Pisatel téchto radki sim obdrzel do- 
tazy po ném z Hradce Kralové, z Prahy, 
z Vidné, z Trientu v Tyrolsku, a z Poly z 
Istrie. Z poslednéjstho mista mezi jinymi 


Nat neh os 2 : ah: 94 hide 


mamkami bylo uddno, Ze hrabé mél pir 
sobé zlatou medaili Neposkvrnéné Panny: 
— Mél jsem jednou obrazek, predstavujict 
Jeziska, kraéejiciho mezi samymi ktizi. — 
Tak to bylo zde v podzimku po bitvé, nej- 
hustéji staly krize v polich na svahu od 
Chlumu ke VSestarim, vsudy vidéls éerné 
dievéné krize, nejvice ovéncené. Nyni jen 
tu a onde, — i v prikopé u silnice néktery 
kiizek na tu dobu hroznou upomina. — 
U Lipy bliz kralohradecké silnice jest 
veliky pomatk, rakouskym a saskym_ voji- 
nim od p. Liebiga (nynt jiz neboZtika) 
postaveny. Jest v ném malounké kapli¢ka 
s oltdtem, za Zeleznymi mrizovymi dvefmi. 
Stavéni toho pomniku zavdalo mnoho po- 
horSeni, jelikoz se — aby jen byl do 3. 
Gervence 1867 hotov — nedbalo na zakony 
o svécen{t dnt svatetnich — a na pondélf 
svatodusni, na slavnost nejsvétéejsi Trojice 
—~ mnoZstvikamene tamse dovazelo, — ba 
ina den Boziho Téla odpoledne byl tam 
preveliky kamen dopravovan. Téhoz dne 
byly konany c. k. polnim kaplanem smu- 
teéné sluzby Bozf za padlé rakouské vojiny 
v kostele Ilorinévském a posvécen pomatk 
— obelisk — u b'izké bazantnice. — Meazi 
Benatky a Maslojedy postaven pomnik, pred- 
stavujici padiého gladiatora — oba svédéfet 
pluku prince Viléma. Ani na jednom ani 
na druhém neni kresfanského znaku. — 
Na kopci nad Gladiatorem jest kitiz posta- 
veny padlym od c. k. 47. pluku sae. 


Z Filipsdorfu v lednu 1871. 


(Zpréva o stavbé nového kostela.) : 
Zaklady kostela Panny Marie Pomoc~ 
nice ve Filipsdorfu, jeho obou vézi a vo- 
tivni kaple jsou ouplné polozeny, a vyéni- 
vaji jiz v nadzemnich okrajich. U kaple 
jest i spodni Gast z pékné modré Zuly ho- 
tova a na Gelném misté az po prvni okna 
vyhndna, a nyni i pro zimu stfechou z po- 
treby opatrena, tak ze navStévovatelé mi- 
lostného mista jiz pod strechou se modliti 
au mista zjevenf se Matky Pané, nad nimz 
oltat zrizen byti ma, svou poboznost konati 
mohou. Polozenf zakladi ptisobilo starost 
a ¢inilo mnoho obtizi, jsout veskeré ziklady 
velmi hluboké a siroké a velikymi Zulovy- 
mi kameny vyzdéné. Za stavbu tu rv. 1870 
vydino bez mala 16.000 zl; ale pres 
11.000 zl. bylo prijato, zajisté znamenita to 
éAstka, povazi-li se, Ze se ZAdnému o-néja- 
ky darek nefeklo a vSecko z dobrovolnych 
prispévki splynulo 
Pri té nestastné, zkazonosné valce — 
kde dva nejvzdélanéjsi ndrodoyé syétovi 


Ome 


Sobé ve vlasech jsou, a pro samou vzdéla- 
nost bez Boba, osvétu bez Krista a pokrok 
bez Ducha Pané se porovnati nemohou — 
& pri v8i nadrZujici destivé povétrnosti byla 
navstéva z ciziny i tuzemska prece nepre- 
trzité a anot se i r. 1870 opét mnohé za- 
jimavé pripady udaly, a j&4 posud i zpravu 
za 1869 dluhuji, hodlam béhem této zimy 
jesté 4. Gist spisu Marie uzdraveni ne- 
-mocnych“  sestaviti, jak mile mi pfrilezito 
bude, neb dopisovani mne mnoho éasu sto- 


ae ji, dostalt jsem roku 1870 opét pies 800 


psani. Svétnice milostného domecku  stoji 
posud, pouze se jim o nékolik loket po- 
stoupilo a slouz{ tedy posud za misto ku 
poboznosti, ztstala posud veS8kera jeho 
vnitini uprava a ozdoba, a az podnes se 
tam nékolikrat za den poboznosti konaji, 
ano i pri bourlivém a studeném poéasi neni 
zadného dne svétnice prazn4. Jako minula 
 léta tak i letos nenedostavalose utrhaci a 
pomluvact, jimz za teré slouzilo jak milo- 
stné misto, tak i na stavbé kostela podil 
majici osoby, a tu zvlast na mé nepatrné 
osobé co Skubati méli; nyni, kde krasné 
Zulové okraje zikladni vyvstavati po¢inajf, 
nyni stary pekelny had znova pozdvihuje 
hlavu svou a si¢i a vychrluje svij jed na 
tuto mu veleprotivnou stavbu. Tak mno- 
hohrat proti mné a Filipsdorfu ty nejoha- 
vnéjsi hanopisy slatany a rozSifovany byly, 
a literarni proletariat nasi bezcharakterni 
doby neprestava hlodati na této zdlezitosti 
— ale doufani mam k Bohu, Ze nds neo- 
pusti a jalovy zvast nepratel jisté neroz- 
bori pevné zdé milostného kostela. Bah 
nam tedy pomahej i nadale. 

Konéim blahou zvésti, ze Jeho Velié. 
cisat Ferdinand Dobrotivy 1000 zl. a Jeho 
vzneSena chot cisatovna Marie Anna 500 
zl. na stavbu kostela darovali. St. 


KRONIK A. 


Z Prahy. Dnes o slavnosti nejsv. 
Jména Jezis a po cely oktdv udéluji se pl- 
nomocné odpustky vSem véricim, jenz sv. 
zpovéd skrouSené vykonavse a Télo Pané 
prijavSe slavné msi svaté ptitomni jsou. — 
U Panny Marie Vétézné (u Karmelitand) na 
Malé strané kona se dnes slaynost nejsv. 
‘Jména Jezis timto poradkem: V 8 h. bude 
ranni me sy., 0 pul 10. ném. kazani, pak 
slavné mSe sy.; odpoledne o 3. h. bude 
éeské kazanf a po ném sy. pozehnanf. 

*_.% J, Emin. nejdist. p. kardinal ar- 
cibiskup udélil véera 6 alumnim arcib. se- 
mindre, 2 klerikim 7, Maltezského a 1 i. 


sv, Augustina podjahenstvt, a posvétt je v 
titery 17.t. m.za jahny, v sobotu pak 20. t. 
m. na knézstvé z alumni p. Jind’. Kubata, 
a dotéené 8 feholniky, jichz jména jsou: 
Hubka, Strnad a Mihlstein. 

#_* Poboznost 40-hodinnd bude se 
konati od 20—24. t. m. u sv. Tomase, od 
25 —-29. u sv. Ducha. 

*_* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici prosinci 87 chudych, v prazskych 
nemocnicich zemfelych ktesfani v rakvi a 
rubasi; celkem v roce minulém 1202 osoby. 

#_* Z Budéjovic. V minulém adventé 
zpivali alumnové bisk. semindaie kazdodenné 
pri msi svaté o 6 h. rano staroceské zpévy 
roratni. — ,Budivoj* prinasi v isle 2. toto 
razné provolani: ,Obéané a katolici Budé- 
jovicti! Velké zmény déjf se pred o¢ima 
nasima v pomérech a pravech statnich a 
obéanskych, cirkevnich a ndbozenskych. Ne 


‘vsecky ty zmény zdajf se byti takové, aby 


samy o sobé prospivaly k blahu a spase 
zadouci; anobrz mnohé z nich obsahuji i 
leccos takového, z éehoz by nam a nasim 
rodinam rozli¢né nehody pro ¢as 1 pro vé- 
énost vzejiti mohly. — Aby se takové ne- 
hody zahy predesly, treba jako jinde tak i 
u nas mnohem vice, nezZ se az posud délo, 
nejen buditi a sfliti ducha a mysl krestan- 
skou, nybrz i hajiti prava a zéjmy naseho 
nabozenstvi. A toho jest, jakz nznali védo- 
mia pokro¢ili katolici, nejsnaze dociliti 
spolky katolickymi. Takové spolky jsou jiz 
od del8iho ¢asu za hranicemi rakouskymia 
od nedayna i v zemich rakouskych kolko- 
lem nas: a vSudy, kde jsou, osvédéily se 
byti obecenstvu velmi prospésnymi. I u nas 
v Cechach uznala se jiz davno dulezitosta 
prospésnost katolickych spolki. PonévadzZ 
jsme ale az dosavade méli na zreteli jiné 
ne méné dtlezité véci, nebylo nam _ tak 
snadno zatidit zaroven takové spolky. Nynf 
kdyz jsme jiz s jedné strany spojenymi si- 
lami asponh toho dosahli, éeho bylo prede 
vsim treba, nyni jest ¢as, abychom seis 
druhé strany spojili, a spojenymi  silami 
pricinili se o to, abychom svym rodiném a 
obeim, svému ndrodu a statu neporuseny 
zachovali ten jediny pravy kamen a zaklad 
vsi moudrosti a vseho blaha nejen vééného 
ale i éasného. — Proto vyzyvame Vas, ob- 
éané a katolici Budéjovicti, k zarizeni spol- 
ku katolického. Mame sice jiz nékolik spol- 
ki, ale kazdy z nich ma svij tiéel a pro- 
stredky jen k svému tcelu. — Nad to vyse 
ma spolek katolicky jako cirkev katolické 
otevriti ramé a srdce své vsem véricim a 
prijmouti a obejmouti vSecky bez ohledu 


U] 


fia jazyk a ndrodnost. — A proto obraci- 


me se zdroveh s divérou ku svym milym 


spoluobéanim jazyka némeckého, a vyzy- 


_ vame je, aby se k spoleénému blahu s na- 


mi spojivSe zarazili s nami jeden a tentyz 


 spolek katolicky. — Aby~se obéanim obo- 


jiho jazyka za stejné prispévky dostalo stej- 
nych vyhod spolkovych, zjednaji se potrebné 
noviny a spisy v obojim jazyku, a bude se 
bud po sobé, anebo radéji jeduou jednim, 
a po druhé druhym jazykem Gisti, vykla- 
dati a predndseti. — O sily ku étenf, vy- 
kladani a k ptednaskim v obojim jazyku 
nejen dostateéné, anobrz vyborné jest jiz 
postarano. — Pifspévky obmezf se jen na 
Uéel a potieby spolku, a éfm éetnéjsf bude 
spolek, tim mensi bude mésiéni prispévek. 
— Oudem spolku mize byti kazdy katolik 
dospély. Bohd&é v nedéli po tech kralich 
to jest 8. ledna b. r. ve 4-hodiny odpole- 
dne bude se v menSim sale besednim v I. 
poschodi odbyvati predbézni schize na po- 
radu o stanovach toho spolku. — Prejeme 
si od srdce a nadéjeme se pevné hojného 
uéastenstvi hned v té ptredbézni schizi a 
poradé. — V_ Budéjovicich 1. ledna 1871. 
J. U. Dr. ryti*® 2 Jungmani. Dr. Petr Spe- 
lina, prof. bohoslovi. Frantisek Mrdzek, 
méstan. Josef Kikovsky, méstan. 

Z Hannoverska. Dne 25. prosince 
1870 zesnul v Panu nejdtst.p. Eduard Ja- 
kob Wedekind, biskup Hildesheimsky. Na- 
rozen 28. prosince 1796 ve Velkém Diingenu 
bliz Wildesheimu byl r. 1821 na knézstvi 
vysvécen, stal se profesorem gymnasialnim, 
pak fardtem pri chramu katedralném a po- 
sléze kanovnikem v Hildesheimu. Dne 27. 
listop. 1847 byl za biskupa zvolen a dne 
24. listop. 1850 konsekrovan. Dobroéin- 
nosti svou arozsitovanim spasitelného usta- 
vu misif pro lid postavil sobé trvaly pomnik 
v srdci vsech véricich své diecése. 

Z Elsasu. Prusky ministr vyucovantf 
pan z Miihleru rozkazal, aby v Elsasu od 
Prusai obsazeném vSady byly zrizeny skoly 
konfesiondlni, tedy pro katolfky zvlasté a 
pro evangeliky také zvlasté. Nad tim ne- 
malo se horsi freimaurové, kter{z o¢ekavali, 
ze tam vesmés nevérecké skoly zalozeny 
budou a protoz napominaji ve verejnych li- 


stech vld4du pruskou, aby se pry nepodda- 


vala prilis ,zdhubnému vlivu ultramontand 
(t. j. katolika) a pietisti“ (t. j. véricich pro- 
testanti). | 
Ze Svycarska. V mésté Fryburku 
zemyel dne 25. prosince m. r. knéz Roman 


Ga 


po celou dobu, kdez bylo mésto oblehdnd, 
a s vynalozenim svého zdravi prispf{val ne- 
mocnym a umfrajicim vojinim. Churay na- 
vratil se mezi bratry své do Fryburku, kdez 
tézkou nemocf byv uchvadcen ve véku 40 
let Zivot svij dokonal. Pribuznf Zadali stat- 
nf radu Svycarskou 0 dovolent, aby télo ze- 
snulého knéze mohlo pochovano byti ve 
chramé jesuitském nedaleko hrobu blah. 
Petra Kanisia. Leé ackoli bratr téhoz kné- 
ze, finanéni ministr Weck, vSemozné se o 
to zasazoval, ptece vldda nepfyivolila a sice 
z té priciny, jesto kdyby pry jesuita byl v 
kostele pochovan, mohlo by se za to -miti, 
ze jesuité se byvalého kollegia svého zase 
znovu zmocnili!! Tudiz bylo télo pochoyano © 
v kostele Frantiskanském. 

Z Rima. Dne 17. éervna t. r. bude 
tomu 25 let, co Pius IX. za papeze zvolen 


byl. Zachova-li je} Bah, budeme konati 
slavnost prepamatnou, nebot od sv. Petra 
zadny Z papezt nespravoval plnych 25 let 
cirkev Bovi. Nejdéle posud panoval papez 
Pius VI., jenz téz jako nynéjsi papez Pius 
IX. na sklonku Zivota svého v zajeti upél. 
Panoval 24 let 6 mésici 14 dni, totiz od 
15. tnora 1775 do 29. srpna 1799. Tuto 
dobu doplnil Pius IX. dnem 31. prosince 
1870 a kazdym dnem nového roku presti- 
huje Pia VI. a pyiblizuje se 25letému tra- 
dovani sv. Petra apostola. 

*—_* K udalostem, jenz se dne 8. pro- 
since m. r. v Rimé sbéhly, jesté nékteré 
dodatky pfipojiti slusf. Obyvatelé predméstf 
Trastevere konali téhoz dne velkolepy pra- 
vod ke cti neposkvrnéné Rodi¢ky Bozi. Vé- 
douce, ze luza bude bledét prerusiti sla- 
vnost tuto, ustanovili sbor jinoché, kterfz 
se dlouhymi nozi ozbrojili a v tadach po 
obou stranach privodu§ kraéejice chranili 
vérici lid proti zlosynim. K vecéeru byl po 
starodavném obyéeji na verejném namésti 
od jinochii vystavén oltar, na némz obraz 
Rodi¢ky Bozi.byl uprostted bezéetnych své- 
tel zavéSen. Tu se nékolik set zbijnikiv ~ 
nevéreckych pyihrnulo, chtfice oltar rozbo- 
riti; le¢é state¢ni junaci vytahli ostré noze 
svoje a tak udatné se brdanili, Ze lupi¢ové 
S neporizenou odtahnouti museli. 

*__* Aékoli viada italska vden 8, pro- 
since m. r. osvétlenf mésta zapovédéla, bylo 
prece veliké mnozstvi budov skvélym spi- 
sobem ozareno. To zavdalo luze vitanou 
prilezitost, aby ulicemi se valfc vSady osvé- 
tlend okna kameny rozbijela. Taktéz byly 
nékteré obrazy a sochy Marie Panny po- 
kdleny anebo porouchany. Ze sochy Mari- 


Weck z tovarysstva Jezisova. Byl drive pro- 
fesorem v Metéch a dobrovolné tam zistal 


anské stojici u vchodu chramu sy. Paolo 


Emerita byla urazena hlava Bohorodiéky i 
Bozského détatka. — Dvakrate se jiz pti- 
hodilo, Ze knéz majicf se ubfrati s vel. Sva- 
tost{ k zaopatteni nemocného, byl na ve- 
tejné ulici bohaprézdnym ldnim pronasle- 
dovdn, aZ i kameniin nah hazeno, tak ze 
rychle zpét do chrimu utéci musel. 

*_* Skolstvi za nové vlady piilis skvé- 
lému rozkvetu se nikterak netési. Maloktery 
méstan timsky odvaézi se ditky své posilati 
do tistavai, kdez hnusnd nevéra se hlasa. 
V byvalém kollegiu timském se nachazejf 
nyni troje Skoly asice technika, gymnasium 
a lyceum, kteréz dohromady necitaji ani 
500 zakiv, a mezi témito jest 350 zidiv, 
procez také Rimané nazyvaji ustavy tyto 
Skolami ditek Zdovskych (scholae pro pue- 
ris, Hebraeorum). Obzvlastniho povsimnuti 
zasluhuje ta okolnost, ze ani spolaudové 
republikanské giunty v Rimé neposilaji dit- 
ky své do Skol vladnich, nébrz do jesuit- 
ského kollegia v Mondragone blize Frascati. 

*—* PYinesli jsme zpravu, ze od zu- 
fiveii revolucnich byl odstranén napis nad 
branou kollegia Rimského , J. H. 8.“ (, BI." 
1870. é 35.) Nynt pak zatizena jest mezi 
katoliky italskymi sbirka k tomu téelu, 
aby onen monogramm nejsy. Jména Jezis 
byl obnoven a sice v ryzém zlaté. Prispév- 
ky byvajf uveftejnény v_ ,,Osservatore Ro- 
mano“ obyéejné s primérenym heslem; po- 
divuhodno zajisté, ze i od jinovércti k té- 
muz ucelu prispévky se udéluji; tak na pr. 
éteme v dotéeném Jistu: ,Od tureckého 
knéze, Mohameda Achajy Abdula najmeno 
Allahovo (Bodi) 2 franky.* ,Od protestanta 
Vahenhejina k usmifreni tolikerych svato- 
kradezi v Rimé spachanych 1 frank. — 
»Od zidovského rabina na ten uéel, aby 
ukrocen byl hnéy Bozi provolany éetnymi 
zlociny, jimiz jeho svaté jmeno urouhano 
byva, 1 frank.“ — ,Od ruského knéze Va- 
siljeffa, aby Bih se nad hifSniky zbloudi- 
lymi smiloval a je ku pokani pfrivedl, 1 
frank.“ 

*% 


V novindch vypravovolo se, ze 
arcibiskup Mylitensky jakchosi élovéka ve 
chramé sv. Petrského nohama Slapal a zé- 
hlavky mu daval. V pravdeé se udalost takto 
sbéhla; Jisty nevérec vstoupil do chramu 
sy. Petrského maje klobouk na hlavé a pro- 

— chazeje se prostorami chramu kouril doutnik. 
Tu pristoupil k nému arcibiskup Mylitensky, 
Mser. Merode a silnym ramenem ujav bez- 
boznika za limec vyvedl jej ven az na sv, 
Petrské namésti, kdez straznikiim oznamil, 
jak bohaprazdného skutku se zlosyn dopu- 
stil, nacez straz jej odvedla. 


*_* Sy. Otec Pius IX. jest uplné 
zdrav; o vanoénim hodu Bozim 1870 slou-— 
zil 3 mSe sv. a sice dvé ve své soukromé 
kapli a tietf v kapli Sixtinské, na¢éez udilel 
Getné audience. 

Z Ameriky. V New-Yorku se dne 
26. listop. m. r. ukonéil bazar (Gili tak na- 
zvany ,fair“) ve prospéch domu pro_nale- 
zence, jejzZ tam Milosrdné sestry zifditi za- 
mysleji. Cisty vynos bazaru ¢inf znacnou 
sumu 60.000 dolar. Zastupitelstvo mésta 
i stdtu  New-Yorku prislibilo. dati stavebni 
misto a nad to jesté 100.000 dolard, ale 
jen pod tou vyminkou, pakli milosrdné se- 
stry ujinych dobrodinciv soukromych shle- 
dajf také 100.000 dolaré. Nedostava se tu- 
diz k tomu tcéelu jesté 40.000. V najatém 
domé, kdez nynf sestry prebyvaji, bylo v 
roce 1869 prijato 1300 ditek, z nichz ze- 
mire!lo 800 velmi zaihy, tak ze mnoohym se 
pro veliké nebezpeci svatost krtu jednodu- 
chym toliko spisobem udéliti musela. 

*—* V listopadu m. r. konali knézi 
Redemtoristé misii v Bloomingtoné v biskup- 
stvi Chikagu s vysledkem tak pozehnanym,. 
ze 7000 véricich pristoupilo ke stolu Pané 
a 30 jinovércti' do lina katolické cirkve 
bylo. ptijato. 

*_* Metropolita Baltimorsky byl 
dne 24. listop. v hlavnim mésté spojenych 
stati Washingtoné s velikou slavou uvitan- 
Na nadrazi o¢ekavali jej zastupcové 30 spol- 
kai katolickych v privodu 12 sbor&i hudeb- 
nich, poctem bez mala 5000 osob; ti vedli 
ctihodneho arcibiskupa skrz mésto ku chra- 
mu sy. Matouse, kde nejméné 10.000 vér- 
cich na prichod jeho ¢ekalo. Odtud se ode- 
bral do blizkého Georgetownu, kdez je- 
suité pecuji o vychovani syniv z nejpred- 
néjsich rodin celé zemé, mezi nimiz i éetni 
nekatolici se nachazeji. Studujicf téhoz t- 
Stavu podali arcibiskupovi protest proti ok- 
kapaci Rima a odevzdali jemu 500 dolara 
co halft sv. Petrsky pro sv. Otce. 

*_* Biskupové cirkevni provincie Cin- 
cinnatské uverejnili razny protest proti nd- 
silné okkupaci Rima a spolu vyzvali yéri- 
cich, aby se k protestu. tomu i oni pfi- 
pojili. — Rovnéz i v provincii New-York- 
ské vSech jedenacte biskupiiv uverejnilo pro- 
test téhoz obsahu., 


Pabérky. 
1. Lessing a protestantism. 

_ Lessing nam vyprayuje a jakéms. ce- 
stujicim, jenz prised na pusty ostrov néko- 
lik ditek evropskych rodiéi nalezl, které 
po smrti jejich zde zistaly. Tazal se jich, 


a Ca ay et 


pe 


jsou-li kiestané; coz kdyz dotvrdily, ptaval 
se dale na jednotlivé pravdy ndbozenstvi 
kfestanského; nez misto odpovédi podaly 


- mu desky z -katechismu tvrdice, v téch ze 


vse obsazeno jest. Bylo, bijvd v nich, roz- 
milé ditky, ale nynf mate-jen pouhé desky, 
odpovédél se zdrmutkem ‘cestujicf. 

2. Augustin Thierrg déjepisec o katolické 

cirkrt. i 

Déjepis mi patrné dokazuje, pravi tento 
muz, ze bozské autority potrebi jest k mra- 
ynému vyvijeni se lidského pokolenf. Vsak 
mimo kYestanstvi nic nemd platné ceny, a 
vse co mimo cirkev, jest bez antority. Ka- 
tolické -cirkev jest ale onou autoritou, po 
které touzim a které se podrobuji. Ja vé 
Fim, co ona uéf. (Znamo jest, Ze byl veli- 
kym odpircem cirkve katolické.) 

3. De la Mennais 0 Reformaci. 

-Pokud cirkev katolicka, pravi tento muz, 
lidské pokolen{ vychovavala, kraéelo rychlym 
krokem ke svému &tésti a blahobytu; vsak 
co reformactf roznicend chatra vesla se ucho- 
pila a pravé krestanstyi zapudila, o mnoho 
stoleti vratilo se zpatky lidské pokolent. 
~ A, Xenophon o ndboézenstvi. . 

Narodové, pravi tento. velikan, u kte- 
rych pravé naboznost a bohabojnost kvétla, 
byli’ nejstastnéjsi a velikou moudrost{ se 
honosili. 

5. Baco o mylné sndgelivoste ndbozenské. 

O mylné snaSenlivosti nabozenské, ktera 
nynéjsiho ¢asu ¢im dale, tim vice v popredi 
vystupuje, mizeme tento vyrok velikého 
onoho muze uvésti: Neprava sndselivost 
nabozenska jest onou branou, kterou se taj- 
né vkrddd neznabozstvi, az cely dim (lid- 
ské pokolenf) opanuje. 

6. Jan Miiller 0 papezich. 

Z déjepisu vime, pravi tento slavny 
muz, ktery papez Karla Velikého koruno- 
val; kdoz ale volil prvnfho papeze? Kdo 
v sobé poctivého citu ma, uznati musf, ze 
papezové jsou pravnymi pany v Rimé, neb 
by bez nich Rima jiz nebylo. 

7. Pochybovdni ve vécech ndbozenskych. 

Pochybovani podoba se komarim, kterf 
zaplaSeni byvSe opét se vraceji. Jak mile 
adravy rozum svého préva se domaha, mizi 
pochybnost; ale opét se vraci, jen vira na 
vzdy ji mize zniciti. (Hrabé Maisler). 

8. O Fzent Cirkve. 

Mnoho se mluvf a pfSe, jak by tizeni 
cirkve zavedeno byti mélo, ale ne vse zla- 
to, co se trpytf; poslechnéme vyrok zna- 


_menitého muze Puffendorfa, kteryz, horlivy 


protestant, ve svém dile: ,De Monarchia 


Pontificis Romani,“ pyicinu uddva, proc 


\ ae . ~ ‘as 
es ET oka. 


* 


mezi protestanty takové nesjednocerost pa- 
nuje; odvozuje ji hlavné odtud, Ze nemajf 
cirkevni hlavy, kter& by vse ridila; a do- 
klada dale, ze ni aristokraticka ni demo- 
kratické, nybrz monarchické vldda se pro 
Cirkey hodi. Jak se to ale srovnavd s ne- 
viditelnou cirkvi, kteréZ urputné mnozi o- 
svétlenci haji? 
9. Adam a Kristus. . 
-- Adamem’ ztratili jsme pokrm, ktery b 

nds byl pred smrtf* chranil, ovoce to z 
rajského stromu; druhy Adam Kristus nam 
dal syé télo a svou krey, abychom méli 
zivot vécny. Svatost Oltaint j est nov# strom 
Zivota. (Esslinger.)- - 


Literarni oznamovatel. 


*—* . Posvdtnd kazatelna.“ Svazek 3. 
(Gnorovy) -—prindsi duch. feci pri syéceninoyého — 
krize na hrbitové Staleckém a na- predchrami 
Blovickém; na slaynost OGi8tovani P.- Marie: 
Svétlem jest dobry p¥iklad; na‘ned. Devitnik 


' a) vyklad sv. epistoly, b) co ma povzbuzovati — 


a poyzbuzuje katolika k ctnosti ak dobrym skut- 


kim; na ned, I. po Devitniku a) jak se’ ké- — 


zani slySeti ma, b) co Giniti m&me pri a po 
kazani; na ned. II. po Dey. a) kdo, a jak se 
obnovuje vy naSem ¢asu umudeni Pané. b) Sy. 
cirkev obecn&; na popeletni sttedu: rozjimaéni 
o umuceni Piné; na ned. I. postni: ptist jest 
svatosvaté ustanoveni: na-ned. Il. Verejna 
ticta Boha jest nasi povinnosti a jest ném ve- 
lice prospésnd; na ned. III, o moci cirkeyni; 
na ned. LV. o étvrtém prikazani cirkevnim ; na 
ned. V. obét nov. Zékona — svaté prijfmani, 

*—* | Hlasy katolického spolkn tiskové- 
ho.“ Rok 1870. Cislo 6. obsahuje: ,Listové 
z Ameriky ao Rust.“ Od kanoynika Josefa 
Ehrenbergra, Str. 48. — Cislo 7.: ,Sedmero 
proutki, ze spistiv M. Jana Hust.“ Husovym 
oslayovateliim vénuje V. K. V. Str. 72. Obé | 
knizky vysly nékladem katol. tiskoyého spolku 
a tiskem kniz. arib. knéhtiskarny, kdez se 
privé vydavaji. O druhé této knizce pise nam 
pritel, jemuz diive dodina byla; Témi ,,sedmi 
proutky‘‘ vydobyl si spisovatel zdasluh nevyslo- 
vitelnych, porazit nepritele vlastni zbranf, bylo 
toho nejvys treba, tot v pravdé éasova otizka, 
rozlusténi, vyyracenf mistrné. 

*_# | Nutnost navrdcent papezt svét- 
ského panstvi.“ Pro katoliky sestavil dr. Jan 
Zwerger, knize-biskup Sekovsky. Cast Gistého 
vyté%ku urééna pro Petriv peniz. V Praze 1870, 
Nakladem knéhkupectvi A. G. Steinhausera. 


| Str. Ae. 


#8 | Marnotratny syn“. Otvero tect 
adyentnich, které konal y chramu Péné Na- 


nebevaeti Marie Panny v i Hiradat Krélové Jan 
Bartaék, bisk. konsist. protokolista a mistofe- 
ditel bisk. Boromea, N&akladem vlastnim. Ti- 
skem Lad. Pospigila v Hradci Kralové 1870. 
- Str. 22. S povolenim arcib. konsistofe Olo- 
moucké. P¥edmétem Yeti jest marnotratny syn 
(hiisnik), jeho neposlusnost, nevdék a navrat 
k otci. Na poslednich 4 stranéch nalez4 se 
feé 0 AQhodinné poboznosti. 
* Besedy pro mlddez.“ Sesit XXI.: 
»Dth dopousti, ale neopousti.“ (S obrazkem). 
»DBuh.opusti, kdo se ho spusti.“ Dvé povid- 
ky pro dospélejsi mladez, volné vypravuje Jo- 
‘sef Vénceslavy Vlasék. Nakladem knéhkupectvi 
Mikul4se a Knappa v Karliné 1871; str. 94. 


Osobni véstnik duchovensky, 
V arcibiskupstvi Prazském. 

Ta V Panu zesnul; 

p. Filip Wolf, jubil. knéz, faraé ve Lstibofi, 
3. ledna (nar. vy BeneSové 30.dubna 1790, 
3 vysvécen 15. dubna 1816). 
Vyznamenan jest : 

p. Vac. Zikmund, prof. na c. k, akad. gymn. 
-v Praze, jmenovan k. arcib. notétem. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

_p. Alois Koldy, admin. za fardfe ve Vel- 

_ trusich ; 

p.» Frant. Herzog, byv. vychovatel, za kapl. 

~ wu Matky Bozi pred Tynem v Praze; 

p. Flor. Scharwort, kapl. vy Plané, stal se 

vychovatelem u hrab. Lagzanského vy Ma- 

netiné ; 

Josef Kolenaty, zyoleny opat r. prem. na 

Strahové v Praze, vzdal se distojnosti své. 

_V biskupstvi Kralohradeckém. 

V Panu zesnul ; 

p. Josef Ullmann, farét vy Cermné, 2. ledna 
(nar. v Lizi 22. unora 1821, vysv. 25. 
éervence 1846). 

Vyznamenani jsou : 

p. Jan Vina#, farét ve Vraclayi, a 

p. Jan Novotny, fardt v Ploti&tich, 
collare canon. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Ferd. Kutscher, admin. za fard¥e y Mar- 

_ Sové; 

~.p. Jos. Noztka, 

'. fardte v Borové; 

p. Frant. Hlavuty, administrator za faréte y 

_- Chlenech ; 

p. Vojtéch Lichtenberg, administrator za fa- 
rare v Boharné; 

p. Jos. Kvapil, fardt v Ranné, za fardite y Ladi; 

p- Jan Kopecky, farat v Poten&tejné za far. v 

Sobotnici ; 

Jan Vaviina, kaplan v Jelen{, za fardie vy 

Viklanticieh ; 


obdrzeli 


farét ve Vojnoméstci, za 


Y 


p. Antonin Sysel, 


administrator za fardte v 
Oumyslovicich ; 


| p. Ant. Valenta, kaplan v ZAbori, za proz. 


kaplana v Hore Kutné ; 

p. Frant. Rychlik, katecheta v Breloucs Za 
zamec. kaplana v ZehusSicich; 

p. Frant. Kotrbelec, kaplan, za admin. ve Voj- 
noméstci ; 

p. Ignic ftha, za koop. do Oubyslavic; 

P, Pankrac Drechsel, ¢. sv. Bened., za kapla- 
na do Vernefovic ; 

P. Magnus Werner, f. sv. Bened., 
Hermankovic. 

Uprazdnéna mista: 

Vojnoméstec, fara patron. pani hrabénky Clam- 
Gallasové, do 16. ledna, 

Polnd, dékanstvi téhoz patronatu, do 30. ledna. 

Potenstejn, fara patron. pani hrab. z Dobren- 
skych, do 14. tnora. 

Cermnd, fara patron. knizete ightonstee do 
13. ‘gnora. 


za kapl. do. 


V biskupstvi Buddjovickém. 
V Pann zesnull; 

Kagpar Pangerl, kaplan v Sverazi, 2 led- 
na (nar, 6. led. 1828, vysv. 25. éervence 
1852); 
p. Martin Schmid, farét v Cetviné, 6. ledna 

(nar. 8. listop. 1815, vysv. 25. éervence 

1839). 


Pp. 


Vyznamenani jsou : 

p. Matous’ Pdtek, far. v Zelnavé, b. 
jmenovan os. dékanem: 

p.. Raimund Obermiiller, far v Hirsavé, a 

p. Mich. Tragl, far. v Hirce, obdréeli ex- 
positorium canon. 

p. Josef Schopper, kapl. v Kajové, 
préyo synodalii. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jan Veselj, kapl. vy LiSové, za sidel. ka- 
plana v Mlace ; 

p. Petr Havel, kapl. z Blska do LiSova; 

p. Jan Dorotka, koop. z Borovan doTreboné; 

p. Mart. Voldtch, koop.z Petrovie do. Bayo-. 
rova; 

p. Vac. Melichar, neom. 
Horsova Tyna. 


notar, 


obdrzel 


za proz. kapl. do 


Milodar. Na kapli sy. Cyrilla a-Methodé- 
je v Husinci: Fr. Bystticky, katecheta v Teléi 
n. M. 1 al. 


P. V. V. piedst. v K, Zdédadte na nds za 
3 zl, romani, zd se Ze jste se amylil vy adre- 
se, ndm penize nebyly dodany, aniz jsme Be 
kové sluzby komu nabidli, — P. J. St. K. 
Bylo jiz predplac., co s 3 zl., ti zAdadte fe 
ex. ? Diky za chronogrem:; BLahoVést zVé- 
stujZ stiLe LIDeM Cest I Libeznou VaLl 
BoZI k pokojl. 


Tiskem kniz, arcib. kuihtiskarny za Roblicka a Sieverse v Praze 


r 


_ vkatol. knéhkupectvi 


_ ndmésti, éis. 786-II. 


‘slovu Bozim a v modlitbé. Takto Pan Je- 


a slouzit. 


ea Sul 


“Resnik XXIi. ___¥ Pinze dne 25. ledna stl, Gislo 3. 


Vydave se _ Ww Predplaci se: 
5. 1b. a 25. v expedici 
kazdéhomésice. &u vsech td4dnych 
Redakece; ’ lknihkupet 
ee arcib. seminafi narok: 2 zl. 50kr 

éis, 190—1, By nepal: 121.30 kr. 
~02~ : J 
Expedice : Po poste : 


© yo: Jenom  expedicé 
t Celoroé. 3 zl-— kr. 
Baki lasv katolické Srl Sg 
na_ sv,-Vacslavském e Predplaceni ttvrt- 

Se letnise neprijima 
Nedosla Gisla 


velamuite neiécley  Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, — .2canottiva Sista 


se neprodayaji.~ 


»Spravedlnost zvySuje narod, ale hiich bidné éini narody.* (Piisl. ‘XIV. “24,) 


as. vice poskvrhovati. — Nez na tom ne- 
ni dosti, nybrz i predepsanou obét za své 
hrichy musite Bohu pfinésti. A jakou? 
Piineste jako Maria obét chudych v smyslu 
duchovnim, t. tichou a pokornou mysl, v 
cemz nasledujete nejen Marii, nybrz i své- 
ho Spasitele, jenz nas ku pokore vzbuzuje 
tka: ,Uéte se ode mne, nebot jsem tichy 
a pokorny srdcem. “ 
4. Maria, Matka Pané, uci nds dnes 
koneéné, jak mdme vérné a ochotné zacho- 
vavatt vselikd pirikdzint Boz a kmet Simon 
svedéi, jakou odplatu mame za to k o¢e- 
kavani; nebot ze byl spravedlivy, o¢i jeho 
vidély Spasitele, jenz spocival v jeho na- 
ruci. — Takové odmény i vy nab. krestané 
éasto dochazite a dnes se vam opét dosta- 
ne, Ze budete Pina syého nejen télesnyma 
o¢ima patiit, nybrz i v srdce své ho pfiji- 
mat. Jen hledte, abyste milost jeho sobé 


Uvahy na nedéle a svatky. 
Sepsal Jos. B. Podstransky. 


VII. Na den OéiStovani Panny Marie. 


1. Dnes kona cirkey sy. pamatku, ze 
Pan JeXis co dité byl predstaven v chrédmu 
Jerusalémském, kteryzto chram potom ¢a- 
stéji navstévoval, maje zalibent v téch veé- 
cech, jezto se tykaji Otce nebeského, t. v 


“is nam pfriklad dal, abychom co On Cinil, 
i my Cinili. My ysickni hned co ditky 
byli jsme predstaveni vy chramé, kde jsme 
se napotom ucili Boha znat, jemu se klanét 


Proto radi tu ki. u Pana dlite, radi 
byvejte vy téch vécech, které se tykaji Bo- 
ha; zde Panu se éasto korte a jej oslavuj- 
te. Zde prindsejte Mu obét, kteraé je Mu 
nejmilejsf, t. srdce Cisté a skrousené a zce- zachovali a nikdy vice neztratili. A bude- 
la se Jeho svaté yiili odevzdavejte. — te-li-s Pénem JeziSem Ziti a umfrati, bude- 

2. Dnesni slavnost sluje Odistovdnt P. | te s nim jednou také. kralovati. — 

Marie. Cirkev sv. pripomina nam, kterak 


ee 


Maria, matka JeziSova, podrobila se zakonu, VU. V nedehi Devitnik. 
ustanovenému pro matky, které byly pod 
hiichem. — Maria, a¢ byla neposkvrnéna, Podle dnesniho sy. evangelia (Mat. 20, 


nedba toho, ze ji svét za hiiSnou poklada. | 1—16.) vypravoval Pin Jezis svym uéent- 
Nasledujte v tom kf. Marii Pannu. Necht | kim podobenstvé 0 hospoddii a délnéctch na 
o vas jini lidé cokoli smySleji, jen kdyZ } venice. 


yam svédomi dava dobré svédectvi. Lidé 1. ,,Podobno jest krdlovstvi nebeské eo- 
nejsou vsevédouci, neznaji srdcenasea pro- | véku hospoddri, ktery vysel na rasvitée, aby 
to ne vzdycky o nas pravé smyslejf a sou- | najal délniky na vinict svou.s — Také tebe 


di. NeZ co na tom,. kdyz jen Bih je s | ki. Bth nejvyssf hospodar zihy, hned v 
naini spokojen. Jeho vile budiz vas{f vali | mladosti najal, povolal na vinici svou, jiste 


a pravidlem vaseho éinéni a opominani. stanovisko, stav v spolecnosti lidské ti vy- 
3. Slavnost Octstovdni md byt 7 pro | kaézal, ano vzneSeny cil ti vytkl, abys je- 
nds slavnosté ocistujici. — Proto pristupuji | denkrate stal se obéanem y kralovstvi ne- 


‘dnes krestané opét k sv. zpovédi, aby své- | beském, nebestanem, svatym. Jak jsi vy- 
dom{ své ode vsech i nejmensich hrichiv | plnil toto své povolint? Ach, snad jsi mnoho 
otistili, A pak srdce Gisté nechtéjte br..| hodin, dnf, ba roki pronedbal, prozahéalel 


a v sluzbé Bozf nebyl jsi dosti bedlivym, 
ano snad Jenivym? snad jsi stal cely den 
zahdleje? Pak ovSem nedojde§ svého cile! 

2. ,Co tu stojite cely den zahdlejice 2“ 
Tak pravem by kérati mohl nebesky, ho- 
spodét podnes mnohych krestant. Zivot 
neni ndm dan k zahdlenf, alek praci. ,,Bo- 
jovani jest zivot Glovéka na zemi a jako 
dnové nddenika, tak jsou dnové jeho.“ Job. 
7, 1. Hodina svatveéerni jesté ti kr. neod- 
pila, jeS8to bude bit teprv az se ti zazvont 
umird¢ékem. A ty chceS odpocivati pred éa- 
sem — do unaveni. Jednou budes miti ¢asu 
dosti k odpotinku — vhrobé. Dotud _,,pra- 
cuj, délaje rukama svyma, coz dobrého jest.“ 
(Ef. 4, 28.) Co je prace mnohého ¢lovéka 
neZ zahdlka? nebo co z dobrého umyslu, 
pro Boha nedélas, marné se namahas. Co- 
koli tedy koname, ¢ihme z la4sky k Bohu, 
k jeho cti a chvdle. . 

3. Co jest to, Ze ,,poslednt jako pruni 
vzali po jednom penizi? Nezalezi na tom, 
jak dlouho, ale jak dobre a horlivé kdo 
pracuje. Clovék ,dokonav kratce, mize na- 
plnit léta mnoha,“ a velikou si zaslouziti 
mzdu v nebesich. Pakli jste kf. dosud ne- 
byli poslusni bozského povolani, dosud neni 
pozdé; vSak ,kdyz uslysite hlas, nezatvr- 


-gujte srdef svych.“ (Zalm. 94, 8.) ,Co tu | 


stojite zahalejice, vola Pan; jdéte i vy na 
vinici mou a co bude spravedlivého, dim 
vam.“ Vykupujme ki. éas, kteryz jsme zma- 
rili, — ¢as drahy — vSemoznou horlivosti. 
Cim pozdéji jsme zapoéali, tim budme hor- 
livéjsi. 

4. Ci oko tvé neslechetné jest, ze ja 
dobry jsem 2“ QO, té oSklivé zavisti! Mrzké, 
hanebné jest horSiti se, ze Buh dobrotivy 
jest ! Coz neni panem svycb dari? coz ne- 
smi dati, co chce a komu chce? Co mas 
ty proto méné, ze Pan druhému dal vice? 
zdaz je proto nespravedlivy, ze k jinym je 
dobrotivy, milostivy? V nebi mezi andély 
a svatymi zajisté neni zavisti; proto zavi- 
stivy do nebe se nehodi. V nebi kazdy jest 
spokojen s tim co ma, éeho se mu dostalo; 
vzdyt je vSecko jen dar. Kézby také mezi 
lidmi nebylo nepiizné na zemi, nebo vime, 
ze vsecko jest dar, vSecko jest z milosti 
Bozi. ,Laska nezdvidi.« (I. Kor. 13, 4.) 
Protoz ,nade vSecko méjte ldsku, kterdz 
jest svazek dokonalosti.“ (Kol. 3, 14.) 


IX. V nedéli I. po Devitniku. 
Kristus Pan dle dnesnfho evangelia 


(Luk. 8, 4—15.) vypravoval a vysvétlil po- 
dobenstvé 0 rozsévact, coz chceme uvazovati. 


_roste a hojného pfrinasi uzitku. 


1. , Vysel, kteryz rozsévd, aby rozséval 
simé své.* — Tyz rozsévaé a stejné simé 
a prece jak rozdilny uzitek! Protoze padlo 
simé v rozdilnou pidu. — _ 

Simé jest slovo Bozi, nase srdce jest 
pole a pozitky jsou skutkové nasi, Ti jsou 
daremni, zlf, pakli slovo Bozi neprinasi 74- 
douciho uzitku, vSak tim nenf vinno simé. 
Slovo Bozi vzdy je pravdivé a dobré; roz- 
sévaé kond téZ svou povinnost a zidnému 
neodepira své milosti: musi tedy chyba byti 
na pudé. Hledme ji zlepsiti. Odistujte kr. 
i napravujte srdce své i odstranujte vse, 
co by zdaru slova Boziho a téinku milosti 
Bozi prekézelo; pak simé slova Boziho po- 
nese hojného uZzitku. 

2. ,,Jedno padlo vedle cesty; jiné na 
skdlu ; jiné mezt trné a jiné v zemi dobrou.“ 
— Mnohé srdce lidské jest jako cesta, 
draha verejnd, kde byvé mnoho hluku a 
roztrzitosti a tu zly duch, zly ¢lovék — 
snadno slovo Bozi vynimé, mari. — Mnohé 
jest jako tvrda skala, v niz slovo Bozi se 
nemtze zakorenit, ze tu nenf pro né smy- 
slu a citu. — Jiné jest jako trnim porostlé, 
vy némzZ pro mnohé starosti, statky a roz- 
kose slovo Bozf byva uduSeno. — A jen 
srdce nemnohych byva jako ptda dobre 
pripravena, vzdélana. V to kdyz simé slova 
Boziho padne, ujme, zakoreni se, utéSené 
— Proto 
ky. srdce sva bedlivé pripravte a tak piti- 
pravend prinasejte k poslouchani slova Bo- 
ziho, aby dusi vaSi k prospéchu bylo. — 

3. Cteme ve sv. evangeliu, ze dabel vynt- 
ma slovo z srdef, ,aby véFct spasent neby- 
li.“ — Viry jest ovSem k spaseni treba, 
nebo bez viry nelze Bohu se libiti. ,Kdo 
uvéfi a pokrtén bude, spasen bude; kdo 
pak neuvéri, bude zatracen. VSak pouha 
vira krestana nespasi. ,,Co prospéje, pra- 
vi-li kdo, ze ma viru, nemé-li skutki? — 
Vira bez skutkii jest mrtva. (Jak. 2.) V 
Kristu Jezisi ani obfizka nic neplati, ani 
neobrizka, ale vira, kteraz skrzé lasku pt- 
sobi. (Gal. 5, 6.) Proto kr., slySte slovo 
Bozi, vérte a osttihejte je (Luk. 11, 28; 
srv. Rim. 2, 13.) a evangelium bude vam 
zajisté moc Bozt k spasenf.“ (Rim. 1, 16.) 

4, ,A ti koFenti nemaji, pravi Kristus, 
kte*t na_éas véF av cas pokusent odstu- 
pujt.“ Clovék jest tvor krehky a snadno 
zapomind na své dobré timysly. Treba jen 
nepatrného pokuseni, jediného daremného 
slova nebo zlého pfikladu a veta jest po 
vsem predsevzeti. To jevi se zvlasté v Case 
masopustnim. Mnozi lidé, kteri diive dlouho 
a pevné stali, nyni zlymi priklady strzeni 


se N, takové vrtkavosti. 


am 85 


upadaji zase v mnohé poéetilosti. Na éas 
véfi a v Gas pokuSen{ odstupuji. Chrante 
Nechtéjte s ne- 
moudrymi byti nemoudii. ,Kdo chce se 
svétem plesati, di sv. Petr Chrysolog, ne- 
bude se moci-s Kristem radovati.« — 

5. Koneéné chei jesté néco pripome- 


nouti o slovech ,p*indsejé uditek v trpéli- 


vosti.“ David péje: ,,Ti, kteti jako se slzami 
rozsévajf, s plesanim jako ziti budou.“ — 
Nermutte se tedy br. a s., Ze na cesté ctno- 
sti mnoho musite prolévati potu a slzi. 
Pomnéte na rolnika, jak klopotné ofe, sije 
a setbu oSetiuje; vsak az prijde ¢as Zni, 
kde obilf zraje, tu s radosti srp svj klepa, 
zne stateéné a vesele svazi snopy do sto- 
doly. Proto v souzenich budte trpélivi, pa- 
matujice, Ze vSecka Zalost nékdy obrati se 
v radost. . . .,Jdouce §li a plakali, mecfce 
semena sya. Piijdouce pak prijdou s ple- 
sdnim, nesouce snopy své.“ (Zlm. 125, 5. 6.) 


Do nebeské zahrady. 


Andél smrti odnal 
rizi, dvé poupdtka: 
mdte* milovanou, 
mala dyé défatka. 


V zahradu je vsadil 
pred nebeskou tv4fri; 
a tam rozkvitaji 
na jasnéjsi zari. 
Fr. Doucha. 


Uryvky apologetické. 
Dle dra Hettingera. 


2. Jsou tresty pekelné vétné, aneb jen doéasné? 


Mnozi neStastnici berou k upokojeni 
svého svédomi titocisté k té mySlence, ze 
snad tresty pekelné nebudou vééné, nybrz 


jen éasné. Vizmez, jak sebe sami klamou. 


_ koupeni. 


Predevsim tazu se: priSel Kristus na 
tento svét, aby nds od éasnych tresti vy- 
svobodil? Pak véru nebyli bychom ani vy- 
Nebot éasné tresty musime zde 
sndseti, musime i na onom svété sndSet co 


nase zadostuéinéni za hiichy. Kdyz my si 


tedy casné tresty sami pretrpét musime, 
proé by byl Kristus za nas trpél? K cemu 
tolikerych piiprav na jeho pfristi v zakoné 
starém? K Gemu zazraky a proroctvi? k 


éemu jeho narozent, jeho prace, jeho uéent, 


jeho divy, jeho bolesti a slzy, jeho krvavy 


pot, jeho prebolestnd smrt? ,Kdyby peklo 


 nebylo vécné,« pravi sv. Bernard, ,,nebyl 


by Syn Bo#f se vtélil, aby nas od ného vy- 
svobodil.“ Kdyby tresty pekelné byly jen 
casné, sami bychom se do¢kali jich konce 
a Kristas by n&m byl tudiz neprokazal z4- 
dné velké sluzby a milosti. — Ano, kdyby 
peklo nebylo vééné, pak by byl Bih Otec 
nespravedlivy k Synu, jenZ ho prosil: ,,Otée 
mij, jest-li moZné, at odejde ode mne ka- 
lich tento.“ (Mt. 26, 39.) Otec nenechal 
odejiti kalich utrpeni od ného, protoze to 
nebylo moZné, protoze bez smrti Kristovy 
bylo by celé lidské pokoleni byvalo ztra- 
ceno na véky — ne na ¢as, nebot tu by 
prec bylo mozno, aby kalich utrpeni od 
Syna odesel. — Kdyby peklo nebylo vééné, 
proé by byl Kristus vyrknul béda Chora- 
zaim a Bethsaidé, které neuvérily jemu? 
proé by pak bylo lépe byvalo Jiddsovi, aby 
se byl nikdy nenarodil? — Ano, kdyby 
tresty pekelné nebyly veéné, jak by byl 
mohl Kristus, vééna to pravda, pronésti 
ono hrizné slovo: ,Odejdéte ode mne zlo- 
Feéeni do ohné vééného?* (Mt. 25, 41.) 

Kdyby tresty pekelné nebyly vééné, 
nebyl by Buh nejvyS spravedlivym. Bth 
ale, ktery by nebyl nejvys spravedlivym, je- 
muz by bylo jedno, zdaz nékdo kona dobré 
nebo zlé, ktery by zlé tak odménil, jako 
dobré, nebyl by Bohem. Spravedinost boéz- 
ska Zddd véénych tresti. Kdyby téch nebylo, 
tu by tedy svym ¢aseém kazdy zlomyslnik 
prisel do nebe. Jaky by pak byl rozdil mezi 
pannou acizolozgnici? Ano, jaky rozdil mezi 
matkou Bozf, a — — pero se zdraha, pro- 
tivu doplniti! Archandél Gabriel mél by pak 
roveh byti dablu? rouhaé Arius, Renan mi- 
lacku Pané, sv. Janu neb apostolu narodi, 
sv. Pavlu? muéenfk svému mutiteli? ukrut- 
nik Nero sy. Petru? Ne, nikdy! z pekla 
neni zadného vysvobozeni, tresty pekelné 
jsou védne. 

Bah jest nejvy8 milosrdny — pravi8 — 
on snad prece nebude chtit nas na véky 
trestati? — Jest pravda, ze jest nejvys mi- 
losrdny, tak milosrdny, ze v N. Z. jenom 
jeden jedinky hiich se odpustiti nemize, 
totiz, kdyz nékdo pravé v toto milosrden- 
stvi jeho nevéri. AvSak nesmime zapome- 
nouti, Ze jest téZ nejvy$S spravedlivy, Ze 
vlastnosti jeho nedaji se od sebe oddéliti, 
a ze tudiz milosrdenstvi a spravedlnost jsou 
v ném co nejuzeji spojeny. Jak veliké jest 
jeho milosrdenstvi k hiiSniku, tak velika 
jest jeho nendvist k hifchu. Buth neni ta- 
kovy, jakym ty si ho piedstavujes, jak ty 
bys. si ho pral, aby totiZ nechal nepravosti 
bez trestu; coz by bylo tolik, jako aby da- 
bel a bezboznik se mu posmfvati mohl, 


3* 


Ses 
— 


Ano, prdvé milosrdenstwt Bok zdda véénych 
trestt. Nebot Bah jest milosrdnym nejprvé 
a prede vsim k spravedlivym. Nebyl by mi- 
losrdnym, kdyby jejich prace, jejich bolesti, 
jejich krev koneéné za nic povazoval; kdyby 
jednou pfisel Gas, kde by muéenik se svym 
katanem rovné pozival blazenosti. Pravé 
milosrdenstvi Bozi z4dai vécnych _ tresti. 
Vidyt hres{ hiisnik jenom na milosrdenstvi 
Bozi mysle, Ze milosrdny Bah mu _ védy 
hijchy odpusti. Jaky by to ale byl Bah, 
ktery by tak jako slaby otec nic jiného ne- 
umé], nez jen odpoustéti a opét odpoustéti? 
Kdo by na jeho vili, na jeho zakony dbal, 
kdyby vzdycky jen odpoustél? Milosrden- 
stvi jeho by se pak pravé stalo pramenen, 
pricinou vSech hiichi. Musi tedy prijiti je- 
dnou éas, kde prestane Bih milosrdenstvi 
své nam prokazovati, proto, aby prestal i 
hiich; nebot hiich by potud trval, pokud 
by se Bth milosrdnym prokazoval. Nepfe-. 
stane sice nezménitelny Bth milosrdnym 
byti na véky, avSak milosrdenstvi jeho ne- 
bude se vice jeviti odpousténim hricht, ny- 
brz udilenim blazenosti vécéné tém, . kteri 
na zemi bez hiichu zilianeb z hrichtisvych 
se kali. My se zménime, ne Bah. Jako 
zrnko v klasu dozravajici jiz vlahy nepo- 
trebuje, ba i skrze uschlé stéblo jiz ani 
do sebe vsdti nemize; ale jiz vzato byva, 
ana sypce ulozeno: tak i my jednou do- 
zrajeme; i my nebudeme vice moci milost 
Bozi skrze svatosti prijmouti, ale jiz jen 
cekati budeme, kam nas spravedlnost boz- 
ska po prisném soudu odkaze. 

I v moudrosti bogské nalezime dikazy 
vécnych trestti. Nas duSevné zakrnély vék 
pokrocil jiz tak daleko, Ze jest si toho vé- 
dom, ze nezasluhuje prijiti do nebe. Sly- 
chamet tak Casto ono nikoliv z pokory, ale 
ze zlého svédomi pronesené prani: ,06, kéz 
bych se aspon do oéistce dostal!* Muka 
o¢istcové jsou hrozna — a prece nikdo se 
jich neboji, ano naopak téméf véichni si 
jich pfrejf .védouce, ze prece jednou jim bude 
brana nebes oteviena. -— Kdyby tresty pe- 
kelné nebyly vééné; kdyby, aé treba po 
milionech let, prece ale jednou z nich vy- 
svobozen{ mozné bylo, kdo by se jich bal ? 
nalezli by se zajisté lidé, kterf, jako se 
ocistce neboji, tak by se ani pekla nebdli. 
Kdyby pekla se nebdli, nebali by se také 
hfegiti. A jaky by pak z toho vznikl pora- 
dek? Nejvétsi zmatek na svété, samé ukrut- 
nosti a ohavnosti by z toho povstaly. 

Pravdivost slov téchto osvédéuje se zrej- 
méji a jasnéji v nasi dobé nez kdy koliv 
jindy pred tim, Kdoz jsou ti, jenZ smélou 


i = 


Py TN 
en 


i 4 
; pe 


rukow sahaji ita majetek a zivot blizmtho? 
Kdoz jsou ti, jim% nenf svata. cistota, jimz 
neni svaty svazek manzelsky, jimZ pravda 
a lez, 8tédrost a lichva, vérnost a podvod 
jsou véci lhostejné a maliékosti? Zdaz ne 
ti, kteri své svédomf premluvili, Ze neni pekla ? 

Pyedstavme si, Zeby vsichni lidé tak 
smysleli — — zlorad, jaky by se pak na 
svété objevil, ned’ se vypsati. Proto se 
musel Bah, jsa vSemoudrym fiditelem své- - 
ta, postarati o to, aby zakony jeho obdrzely 
potrebného dirazu, pottebné vaznosti a ve- 
lebnosti Gili sankce, aby se téz zachovavaly. 
Proto samé pfrislibil tém, kteri plni jeho 
prikézanf, vécénou blazenost; tém ale, kteri 
je nepln{, pohrozil vé¢nymi tresty. A Buh 
jest nejvyS pravdomluvny: on splnf, co sli- 
biliéim pohrozil. Nebyl by nejvy8 pravdo- 
mluvny, nebyl by Bah, kdyby zlomyslnika 
vééné netrestal; nebyl by nejvyS moudry, 
nebyl by Buh, kdyby zdkonim svym neu- 
mél dati potrebného dtrazu. Jen védnost 
tresti dovede hiisnika odstrasiti od hrichu 
— proto Bih véénymi tresty hrozil, proto 
se v pismé sv., jak sv. Chrysostom tvrdi, 
nalezi vice hrozeb tresty vé¢nymi, nez sli- 
bai vééné blazenosti. 

Z téch samych piitin jevi se v trestech 
vétnych téz velebnost bozské. Jeden Buh, 
jeden Pan. Nebyl by Bah nejvysSim panem, 
kdyby musel Gekati na milost lidi, az se 
témto po nékolika milionech let zlibi, k 
Nému se obratiti. Kdyby Bth hned po 
smrti nerozhodl nad celou véénosti Clovéka: 
tut by mohl élovék predstoupiti pred Boha 
a Yici: ,J& nechci tobé slouziti — ale je- 
dnou mne prece musis vziti do nebe!“ Ne- 
smime se myliti; mame sice velkou cenu 
do sebe — Zalmista Pané pravi, ze Boh 
Glovéka jen néco mdlo mensiho andéli u- 
cinil — ale proto nesmime porddek Bohem 
stanoveny prevraceti, nesmime mysleti, Ze 
podle nasi zadosti se musi stati, ze Bih 
sim nas ma poslouchati. Nikoliy — Bah 
se tidf s4m dle sebe, nikdo mu neporouéi. 
Co mu zélez{ na nékolika zpurnych a vzdo- 
rovitych Cervicich?. Andélé jsou svrzeni, 
duse neséislné klesaji v zahubu; ale pres 
vsechny trosky padlych andéli a ziiceniny 
ztracenych dusi péje vé¢né kir blahoslave- 
nych: ,Svaty, svaty, svaty Hospodin Buh 
zastupi.« — ‘, 

Snad ale bude moci hrisnik na onom 
svété hrichti svych litovati, a Bah mu pak 
odpusti? Nikoliv — nikdy vice! Hodina 
smrti jest hodina rozhodujici; kam strom 
padne, tam zistane leZeti.“ Tam zavani 
hlas: ,jiZ jest pozdé.“ A tak to. musi byti, 


Kdyby teprv tam mohl nékdo éiniti poké- | 
nf: co by byl tento Zivot? To jest pravé 
ta velika cenaa dilezitost nynéjstho Zivota, 
Ze jen zde mozna dusi svou vysvobodit a 
spasit. K éemu by byly pak zde svatosti, 
__ k éemu evangelium, k éemu obét, k éemu 
cirkev, kdyby i na onom svété bylo obra- 
cen{ a spaseni mozgné? A kdo mie osta- 
tné dokazati, ze Bih odpoustéti must porad 
aZ do vécnosti? Kdo zapovi Bohu, aby on | 
éas milosti obmezil pouze na tento Zivot? 

Koneéné neni tam na onom svété Z4- 
dna zména vice mozna. Tak jako sprave- 
dlivi nemohou jizZ na onom_ svété hiesiti a 
s nebe do pekla sestoupiti, ponévadz tako- 
vato moznost by se nesrovnavala s blaze- | 
nosti vétnow: tak také hif8nik tam nebude | 
moci pokani Ginitiado nebe vstoupiti. On | 


bude sice litovati — ale litost jeho bude | 
zoufani. ,Hory padnéte na nas a pahrbko- 
vé prikrejte nas‘ — tak budou zavrzenci 


volati; coz neni modlitba litosti, ale hlas 
zoufalstvi. HriSnik bude sice touziti po 
blazenosti: ale touha tato bude v srdci jeho 
zZirajicim, na véky nehasnoucim ohném. — 
Mnohy neSfastnik tési se tim, ze Btih, 
jenz dusi zniceho stvofril, dusi hrisnika po 
smrti aneb asponh po néjakych doéasnych 
trestech opét v nic obrati, ji znici. Smut- 
na to dtécha — a klamna. Bth neuvadi 
nic z toho, co stvoril, v nivec; toliko ,,sp7- 
sob tohoto svéta pomine,“ pravi sv. Pavel. 


Bah by sdm sobé odporoval, kdyby 
dusi hifsnikovu zni¢il; polozilé do ni my- 
Slenku a touhu po nesmrtelnosti, k nesmr- 
telnosti ji stvoril a wré; chtélt, aby kazda 
duge vééné Zila a blazend byla. Tvor by 
to pak byl, na jehoz libovili by spoéivalo, 
uimys! bozsky zvratiti, Boha prinutiti, aby 
du&si jeho hrisnou zni¢il. Takovéto zniceni 
ale by nebylo smirenfm poruSeného mra- 
yniho porddku, a proto Boha nedtstojno. 
Hifsnik by potiebovaljen télo své zabiti, aby 
i dui svou zabil, a tak trestajicf spravedl- 
nosti usel. To vsak se patrné prici spra- 
vedlnosti, svatosti a moudrosti bozské. — 

Odpovédévse na otdzku, zdali tresty 
pekelné jsou vééné, chceme je&té kraticky- 
mi slovy pfripojiti odpovéd na otazku: Co 
jest peklo? — Jen Buh vi, co jest peklo. 
My vime tolik, ze jest peklo spravedlivou 
odplatou hifchu. My vime tolik, ze kdo 
sebe do pekla pfipravil, ze se pripravil o 
Boha; kdo se ale 0 Boha pfipravil, ze se 
pripravil 0 vsechno. O Boha se pfipravil, 
pro néhoz byl stvoren, bez kterého ziti chtél, 
ale nemohl a nemize, a ktery mu umfiti 
nedaé. O Boha se pripravil — 0 veskerou 


AASB Bib 


utéchu svou. My zde nazemi si ani pied- 
Staviti nemizeme, co to jest, Ziti bez wtéchy, 
7iti v zoufalstvi a pri tom nemoci umitti. 


| To ale nenf v8e — ktomu se pyipojf jesté 


jind trapeni. Zavrzenec bude zajisté vidéti 


| blazenost spravedlivych, ale nedosdéhne jf. 


Jeho hrichové mu budou ustaviéné tanouti 
na mysli, aniz by je mohl zahladiti; jeho 


| rozum désiti se bude pri pomysleni na vééné 


trvani tohoto trapného stavu; jeho ville zai- 
rati se bude zoufalosti. Ano, to bude ohen, 


_ jenz nikdy neuhasne; éerv, jenZ nikdy ne- 
_umte; plaé a skifpeni zubi — ,zddny faéd, 
_ ale vééna hriza.“ — Zdaz slova Kristova 
| © ohni se maji slovné brati, aneb v obraze, 


o tom cirkev sv. ni¢eho nerozhodla. Pravdé 
podobno jest, ze i télo, tento ndstroj toli- 
kera hricht, po vzkiiSenfzmrtvych tézZ tre- 
sty stizeno bude. Ostatné musfme to, co 
pismo sv. dio blazenosti vééné, téZ obratiti 
na vé¢né zavrzeni; Ze totiz zadné oko ne- 
vidélo, zidné ucho neslyselo,' aniz v srdce- 
lidské vstoupilo, co pripravil Bih tém, kte- 
ti jeho spravedinosti propadnou.*) — 

Tot tvrdé slovo, tot hrozné uéeni — 
pomysli sobé mnohy. PYiteli, véz, ze Bah 
nechce smrt hryiSnika, ale aby se polepsil 
a ziv byl. On nikoho nenuti; dalf nam 


| svobodnou vili; predlozil nam, jak pismo 


pravi, vodu a ohen, Zivot a smrt; co se 
nam bude libiti, dano bude nam. Proéez 
nezatracujme my sebe samych, a Bah nas 
také nezatrati. Kdo Boha miluje, jeho vuili 
plnf, nema se ni¢eho bati; budout se jeho 
tykati v den soudu ona pfeblazena sloval: 
»Pojdte pozehnani Otce mého, vladnéte kra- 
lovstvim vam pfipravenym od ustanoveni 
svéta.“ (Mt. 25, 34.) J. B—k, 


Zalozpévy. 


ylnterdum lacrimae pondera 
vocis habent.“ (Ovid.) 


if 


Kdy vira zradné zlomena, 

kdy aka bolné zmagena, 

kdy ldska klamné liéena; 
milostna tv4r se svrastéla 

as oka perla letéla, 

vidél jsem — plakat andéla. 


*) ,,Virgilius,“ pi8e Balmes, (Briefe an einen 
Zweifler S. 51,) ,,nebyl ani kapucin, ani knéz 
ani katolik; na dobrém vkusu mu téZ nescha- 
zelo, a prece jest nesnadno vymysliti si vétsi- 
ho souhrnu hréz, nez ony jsou, které ném v 
pekle ukazuje,“ (Aeneid. L. VI.) 


omg | cae | 


Kdy pravda Bofi zap¥ena, 
kdy svata ctnost je znecténa, 
kdy kraésa hnusné zprznéna: 
milostna tvéf se svrastéla, 

a s oka perla letéla, 

vidél jsem — plakat andeéla. 


U rig cervem zhryzené, 

u lépy vichrem zkacené, 

u Panny horem schvacené 
stél andél — tvdr se svrastéla 

a s oka perla letéla, 

vidél jsem — plakat andéla. 


0 Matko md, i nad tebou, 
nad unylou tvou podobou 
nad kletou tvoji porobou: 
nebeska tvéié se svrastéla 

a s oka perla letéla, 

vidél jsem — plakat andéla! 


Il. 
Ach, co je po vsem ve svété, 
kdyz zidné ldsky nent 
a druh tu svého na druha 
jak selma zuby ceni! 


Ach, co je po vsem na svété, 
kdyz Zadné very neni 

a lidsky rod tu jako sat 

i slovo Boz méni! 


Ach, co je po vsem na sveté, 
kdyz zadné éaky neni, 
ze zas ten tuidol slzavy 
se brzy na rd] zméni! 


J. V. Sméli. 


Knézska rocheta. 


Jako klerika jest roucho celé naskrz 
cerné, tak zase rocheta (skracena alba) jest 
roucho celé naskrz bilé. Bila barva jest 
opak cerné, bilé roucho jest opak ¢erného. 
Jestlize tedy Gerné roucho, totiz klerika, 
jak jsmev ,Blah.‘ r. 1870 str. 306 pravili, 
jest roucho smrti, jest zajisté bilé roucho, 
totiz rocheta, roucho Zvota, ale ne jakého 
koliv zivota, nybrz zivota bilému, stkvélé- 
mu, cistému, neposkvrnénému, krasnému, 
libému rouchu podobného, tedy ¢istého, ne- 
poskvrnéného, nevinného, syatého, sprave- 
dlivého, bohabojného, bohulibého  Zivota. 
Toto roucko dobre se hodi pro knéze, kra- 
sné knézi slusi, tak krasné jako klerika, 
ne-li jeste krdsnéji, a to za tou pricinou, 
ze se vyborné srovnava s vnitinim stavem 
a Ziyotem jeho, Ze ho zevnitr takového uka- 


| Bohu, ale nenf mrtev hifchu, 


zuje, jaky on uvniti v skutku a v pravdé 
jest — Bohu Zivouciho. Nebo knéz — pravy 
knéz neni jenom mrtev, ale také Ziv, neni 
jenom mrtev hiichu, ale také ziv Bohu, Ziv 
Bohu v ¢istoté, svatosti, spravedlnosti a 
vseliké ctnosti knéZské, a to ¢im dale, tim 
vice dle tohoto pravidla: ,Kdo spravedlivy 
jest, ospravedIniz se jesté, a svaty posvétiz 
se jesté.“ (Zjevenf 22, 11.) A protoz vsim 
pravem nosi knéz rochetu, a sice vezdy na 
klerice, nikdy bez. kleriky anebo pod kle- 
rikou. A proé asi to ? Kdyby ji nosil bez 
kleriky, znamenalo by to, ze jest sice Ziv 
anebo coz 
totéz jest, Ze jest ziv Bohu, a spolu také 
hifchu, ze slouzi Bohu a spolu také hrichu, 
coz moznd neni nejen knézi, ale vibec 24- 
dnému, protoze Pan Jezis pravi: ,,ZAdny 
nemtize dvéma pdntim slouziti* (Mat. 6, 
24) — rozumi se pri tom, tak nestejnym, 
rozdiinym, sobé odpornym, jako jest Bah 
a hifch. Toliko ten, kdo hrichu unyel, mize 
Bohu Ziv byti a jemu slouziti, a jest mu 
ziv a slouzi mu zajisté, necht on ostatné 
knéz anebo neknéz jest, jakz to ze slov 
Pané vysvita. ,Amen, amen pravim vam: 
Zrno pSeniéné, padsi v zemi, neum*e-li, sa- 
motné zustane: pakli umre, mnoho uzitku 
prinese* (Jan 12, 24); to jest, neum‘e-li 
kdo hrichu, samotny, bez Boha ztstane, 
neobzivne Bohu, nebude mu slouziti; pakli 
umre hyichu, mnoho uzitku — ¢istoty, sva- 
tosti atd. pfinese, anebo coz to samé jest, 
obzivne Bohu, a bude mu slouziti v svato- 
sti a spravedlnosti. A svaty Pavel zirejmé 
di: ,Budete-li podle téla Zivi; zemrete: 
pakli duchem skutky téla mrtviti budete, 
zZivi budete* (Rim. 8, 11); to jest, pakli 
mrtvenim téla hiichu zemrete, Bohu Zivi 
budete. Dle téchto svatych vyroka jest smrt 
nevyhnutelna podminka zivota; na zakladé 
smrti ujima se, puci, rozkvétd, dati se Zi- 
vot, rozumise Cisty, nevinny, svaty, bohu- 
liby. A to jest pravé u pridiné, ze knéz na 
éerném rouse nosi bilé, na klerice rochetu. 
A kdy pak ji nosi? jak znamo, kdyz kaze, 
kdyz krti, kdyz zpovida, kdyz velebnou Sva- 
tost oltarnf. podava, kdyz oddava, kdyz za- 
opatruje, kdyz pochovava, kdyz svéti, kdyz 
zehna, kdyz procesi vede, kdyz putuje, anebo 
kterykoliv jjny posvétny obiad vykonavé. 
A to také za dobrou, dilezitou priéinou. 
Nebo kdy pak ma sdm Zivota — nevinného 
svatého vice zapotieb{, jako kdyz kaze slova 
Zwota? kterakby se to srovndvalo, aby mél 
na jazyku slova Zivota, a pod jazykem — 
Vv srdci smrt? — A kdy mé Zivota vice za- 
potrebi, jako kdyz mrtvé ktisi k novému, 


ae SOE. eee 


_ Svatému Zivotu skrze posluhovdni svatym 


krtem anebo svatosti pokaéni? kterakby se 
to srovnavalo, aby jiné kfisil, s4m mrtev 
jsa? — A kdy ma iZivota vice zapotiebs, 
nedli kdyz pravy, véény Zivot — samého 
Pana JeziSe pod spisobou chleba podiva ? 
anebo kdyZ nékterou jinou svatost zivych 
udéluje, a skrze ni v dusi nadptirozeny, 
svaty Zivot rozmnozuje? anebo kdyz tento 
Zivot na Bohu budto zivym anebo mrtvym 
vyprosuje, jako pri zehndni a na pohibu? 
anebo kdyz ten Zivot na sobé jako v azr- 
cadle predstavuje, jako na privodech ana 
poutéch? kterak se shoduje Zivot se smrti, 
svétlo s temnosti, milost s klatbou? anebo 
radéji feknu se sv. Apostolem: ,,Jaké jest 
lcastenstvf spravedlnostis nepravost{? Aneb 
jaké jest spoleéenstvi svétla stemnosti? A 
jaké sblizeni Krista s Belialem? Aneb jaky 
dil vériciho s nevéticim? A jaké srovaani 


chramu Boziho s modlami?* (2. Kor. 6, 
14. 15.) — Jako tedy jenom Zivot k Zi- 
votu — Zivot svaty k zivotu svatému se 


hodi, tak také jenom roucho bilé, jako jest 
rocheta, hodi se k tém posvdtnym obradim, 
jimiz se takovy Zivot prostredkuje, vypro- 
Suje, podava, rozhojiuje. 

Ale Zivot svaty jest poédtek, zdrod, 
pramen Zivota blahoslavyeného v nebesich ; 
a protoz jestbilé knézské roucho nejen rou- 
cho zivota svatého, nybrz také blahoslavené- 
ho, anebo cozitotéz jest, nejen roucho svatych 


pozemstani nybrz také blahoslavenijch nebe- 


stant. Ci jak? kdyz knéze v tomto rouse 
budto na kazatelné anebo u oltdte, anebo 
u_ kititelnice, anebo v zpovédnici anebo 
kdekoliv jinde vidis, nezda-li se ti, jako bys 
spise nebeStana, nezli pozemStana vidél? 
Alespon mné se to tak pokazdé zda. Chces- 
li ale néjakého pravého nebeStana v tako- 
vém rouse vidéti, mohu tiv tom poslouziti. 
Koho tedy chceS v ném piede vsim vi- 
déti? snad-li Pana Jesise? Co pravy ne- 
besStan ukdzal se Pan Jezi§ na hore Tabor. 
Pohled tedy na Tabor a povéz, koho tam 
vidis ? proménéného Pana Jezise. A vjakém 
rouse ho vidis? V bilém jako snih, Mas 
dobre; nebo pravi sv. Matous (17, 1. 2.): 
»Pojav Jezis Petra a Jakuba a Jana bratra 
jeho, vedl je na horu’ vysokou soukrom{: 
a proménil se pred nimi. L,zastkvéla se 
tvar jeho jako slunce; a roucho jeho uci- 
néno jest bilé jako snih. — Anebo jest- 
libys ho radsi vy nebi vidél neZli na Ta- 
bore, popati do nebe, apovéz: Koho tam 
vidi8? Pana Jezise. V jakém rouse? V 
bilém jako snih. Jest tomu tak, nebo pi- 
Se mild¢ek Pané, sy. Jan: ,A uzrel jsem 


(v nebi) podobného synu élovéka (Pdna Je- 
2zise v podobé Clovéka) obleéeného vy roucho 
bilé.“ (Zjev. 1, 12.13.) A koho chces jesté 
v bilém rouse vidéti? snad-li nejblah. Pannu 
Marii? Popatr do nebe, a rei: Koho tam 
vidis? Nejblahosl. Pannu Marii. V jakém 
rouse ji vidis? V bilém jako snih. Jest 
pravda ; nebo cirkey svata pravina den ne- 
poskvrnéného Poéeti v knézskych hodinkach 
k nejbl. Penné Marii: ,Roucho tvé bilé jako 
snih.¢ — Koho chceS jesté v bilém rouse 
vidéti? Andéla? mohu ti jich trebas vice 
a na vice mistech ukazati, u pr. v hrobé 
Pané. Naklon se a nahledni do ného. Koho 
v ném vidis? Dva andély. Kde je vidis? 
Jednoho u hlavy a druhého u nohou, kdez 
bylo polozeno télo Jezisovo. A v jakém rouse 
je vidi8? v bilém jako snih. Dobie vidis; 
srovnava se to s tim, co napsal sv. Jan o 
Mari Magdaléné: , Maria stala uhrobu vné 
pla¢ic. A kdyz plakala, naklonila se a na- 
hlédla do hrobu: i uzfela dva andély v bi- 
lém rouse sedici, jednoho u hlavy a dru- 
hého u nohou, kdez bylo polozeno télo Je- 
zigovo.* (Jan 20, 12.) A na hoe Olivet- 
ské. Koho tam vidiS? Uéeniky, hledict 
za Panem JeziSem do nebe. A koho vedle 
nich? dva andély. V jakém rouse? V bi- 
lém jako snih. Nemyli8 se; potvrzuje to 
sv. Lukas, rka: ,A kdyz hliedéli nan, an 
jde do nebe, aj! dva muzi v rouse bilém 
stali vedle nich, kterizto 1 frekli; ,Muzi 
galilejsti, co stojite hledice do nebe? 
Tento Jezis, kteryZ vzat jest od vas 
do nebe, tak prijde, jakoz jste ho vidéli jdouci- 
ho do nebe.“ (Skut. Apost. 1, 10. 11). A 
chees-li andéla v bilém rouge nejen vidéti, 
ale také o ném slySeti, vejdi do domu 
Kornelia setnika, tam ho uslysi§ svatému 
Petru apostolu vypravovati, jak ndsleduje: 
,vest tomu dnes az do této hodiny ¢tvrty 
den, modlil jsem se v hodinu devatou v 
domu svém; a aj! stél prede mnou muz v 
rouse bilém, a tekl: Korneli, uslySdna jest 
modlitba tva, a almuZny tvé jsou pripome- 
nuty pred tvarf Bozi.“ (Skut. Apogt. 10, 
30—32). Tato slova jsou hodnovérna ne- 
jen proto, ze je Kornelius, muz tak na- 
bogny a bohabojny mluvil, nybrz také pro- 
to, ze je svatému Petru apostolu mluvil, 
a sy. Petr ze jim véril. Kdyby mu by] 
pravdu nemluvil, bezpochyby zeby byl zle 
pochodil, trebas tak, jako Ananias a Safira, 
kteFiz svatého Petra prelhali, a za to na- 
hlou smrtf potresténi byli. Ale Korneliovi 
nic se nestalo na znamenf, Ze svatou pravdu 
mluvil. — A nyni bys rad také néjakého 
Svatého v bilém rouse vidél, Jest-li pravda ? 


_ knéze velmi dulezité ; 


2 Bes 


Nuze popatt do nebe, a povéz, koho tam 
vidis pred trinem Bozim a pred obli¢ejem 
Beranka? Zastup veliky ze vsech koncin 
svéta. A v jakém rouge je vidiS? V bilém 
jako snih. Vsecky, anebo jenom nékteré? 
VSecky bez rozdilu. To jest pravé to, co 
také sv. Jan v nebi vidél, jak ve svém 
Zjeveni (7, 9) vypravuje: ,Vidél jsem zd- 
. stup veliky, jehoz zadny pyetisti nemohl, 
ze vsech narodtiiv a pokoleni a lidf a ja- 
zykiiv, ani stoji pred trinem Bozim a pred 
obli¢ejem Beranka, jsouce obleéeni v roucho 
bilé.“ Ale popatir jesté jednou do nebe; 
vy tom velikém zastupu, Svatych jsou také 
mucenici a mu¢éenice; a ti, jak mi se zd, 
nejsou obleéeni v roucho bilé, nybrz éer- 
vené, protoze krev svou prolili za viru 
svou. Jest-li tomu tak? Nenf, ti vsickni 
jsou obleéeni v roucho bflé. Jest pravda, 
nyni mi teprv pripada, ze v Zjeveni sva- 
tého Jana (7, 13. 14) stoji: ,,I odpovédél 
jeden z starctiv a rekl mi: Kdo jsou tito, 
kteriz obleGeni jsou v roucho bilé? a odkud 
prislii? I fekl jsem jemu: Pane mij, ty 
vis. I rekl mi: To jsou ti, jenz pjrisli z 
velikého souzeni, a umyli roucho své a 
2bélili v krvi Berdnkové.“ A vy pisni sva- 
tého Ambroze (Te Deum laudamus — Te- 
be Boha chvalime): ,,Te martyrum candi- 
datus laudat exercitus,“ to jest, Tebe chvalf 
bile odény zastup mucenikiv. Podle toho 
jsou tedy vSickni Svati v nebi bile odéni, 
a bilé roucho jest roucho blahoslayenych 
nebeSfant. 

Toto roucho, totiz rocheta, jest pro 
nebo volé k nému 
bez prestani: Ziv bud Bohu! Ziv bud Bohu 
v Gistoté, svatosti, spravedlnosti a ve vSech 
ctnostech knézskych po vSecky dni svého 
zivota! Pamatuj na to, co Hospodin Moj- 
z{sovi velel mluviti ke knézim, synim Aro- 
novym: ,Svati budou Bohu svému, a ne- 
poskvrni jména jeho: nebo zapal Hospodi- 
niiv a chleby Boha svého obétujf, a protoz 
syati budou.“ (Lev. 21, 6.) A hle, ty jsi 
vice nez knéz starozdkonni; ty jsi knéz 
podlé radu Melchisedechova; ty obétujes 
chléb a vino Bobu svému, a nejen chléb a 
vino, alebrz i télo a krev Syna Boztho Je- 
zise Krista v sptisobach chleba a vina. Jak 
svaty tedy mas byti! A protoz sobé sva- 
tého Prokopa, svatého Jana Nepomuckého 
a jiné svaté knézi za priklad vezmi, a néa- 
sleduj jich v svatosti jejich. A jestlize po- 
slechne, a jich nasleduje, rocheta vy ném 
probuzuje sladkou, blazenou nadéji, Ze, co 
nevidéti, v nebi Pana JeziSe a nejblahosl. 
Pannu Marii tyat{ v tydt uzti, a v spoleé- 


nosti andélti a Svatych na véky véktv se ras 
dovati bude. (Dokonéeni.) 


Jindy a nyni. 


Obraz ze Zivota ucitelského za vikdéte a inspektora 
od Fr, Pravdy. 


Ii. 

Nova pani uditelové v Krizkové k muzi 
svému pred éasem také chodila do skoly 
a byla jeho nejvybornéjsi zacka. Mél ji od 
té doby rad, tésil se z jejiho mravného 
chovanf, ustaviéné na ni daval pozor, védél 
o vSem, co se ji tykalo. 

Anna vyrostla, je divka hezka a_ sli¢- 
n4, ale nenf svétacka, zaé Diin dékuje 
Panu Bohu. Snad se brzy vda, a¢ékoliv nent 
bohaté, vSak to si Diin nepreje a vzdy mu 
to délé nepokoj a zalost, kdyz pomyslf, ze 
je to mozna. | 

Priblizil by se k ni, ale bylajeho sko- 
lacka, je zvykly zachazeti s nf vazné ane- 
smi zapomenout, ze se to neslusi na Sskol- 
niho pomocnika, na ubohého mladence. 

Anna také nékdy pyisla k muzice, brali 
ji k tanci, ale nikdo se neopovazil uraziti 
ji nehezkym slovem, jaké ¢asto prondsel k 
jinym divkam. Dfin hral a s4m nikdy ne- 
tancil, ba on to anineumél, ale kdyz Anna 
byla v hospodé, rad by ji byl také provedl- 
Nepustil jf s o¢f, ona na néj také nékdy 
pohlidla a tu zaéervenali se oba, ale malo 
kdy na sebe promluvili. 

Povidalo-li se, Ze m& Anna Zenicha, 
Dyin se rmoutil a vzdy mu velka tiz spadla 
s prsou, kdyz se dovédél, ze to neni pray- 
da. Nepfriznal se ani sam sobé, Ze Annu 
miluje a ze ona k nému ma ndkou lasku, 
také se nechtél domnivat. 

Milovali se, méli k sobé lasku opray- 
du a sice hned ze skoly, kdyz do ni k né- 
mu Anna chodila. Byl jejim u¢itelem, va- 
Zila si ho, myslivala si, ze nad néj neni ve 
svété. Co rekl, bylo moudré,-dobré, hezké, 
prijala to ochotné, vzdélala a uslechtila se 
tim. On to vidél, on to citil, podrzel ji na- 
potom v paméti a duse jejich zistaly spii- 
zneéné. 

Din se nezenil a nemohl Zeniti, Anna 
se nevdavalasa nechtéla vdavati, neéekali 
na sebe a nedoufali, ze budou svoji a prece 
je Pan Btih svedl dohromady. Prosttedkem 
k tomu byla Diinova matka a ovSem se 
radovala, ze syn ma tak vzdcnou a tak ho- 
dnou zenu a ze ona mu k ni dopomohla. 

Novi manzelé ve Skole v bazni Boz 
zacali spolu ziti a Anna se bez vai tézko- 


—~ A — 


sti vpravila do muzova hospodatstvi. Byla 
jako on vzorem na osadé, slouzila horlivé 
Panu Bohu, zakladala si v ctnosti, hledéla 
ptispét k dobrému vychovani zvlést Zenské 
mladeze. Zajisté k tomu byla schopna, znala 
se v kazdé Zenské praci, pletla, Sila, vy- 
kondvala i dila obyéejné. Divky po skole 
chodily k nf a uéily se u ni a od nfaona 
vedla je také k bohabojnosti a poéestnosti. 
Pracovaly, modlily se, zpivaly, utitel jim 
pujéoval knihy a braly si je s sebou i do- 
mi. U¢itelova jim z nich sama pfedéitala, 


musely ¢isti také jedna po druhé a pak si. 


je vykladaly. 

Tenkrate jesté nebylo tolik knih jako 
nynf, ale co byly, byly dobré a ve vsech 
se Setrilo viry a svatého ndbozenstvi. Pod- 
porovaly zajisté mravnost na zdkladech kie- 
stanskych spocivajici a kazdému se sméle 
mohly dati do ruky, kdeZto nynf ptemnohé 
knihy zavadéji k nevére, otravujf duse lid- 
ské, opraydu jsou bezbozné a s dobrym 
svédomim nikomu se ku étenf dati nemohou. 

Dijin mél hezkou sbirku knih a na fa¥e 
jich méli jesté vic, jez i jemu na pozddani 
ochotné putjéovali. Ze jich vychézelo malo, 
bylo mozné i jednotlivetim kupovati vSechny, 
ale nastaly Gasy, ze na vSechny, co vycha- 
zejf, nestacilo by ani velké jméni. Proto 
prece v Kfizkové porad méli co Cisti, éetli 
a prospéch z toho byl patrny. 

Velebni pani a ucitel vespolek se majf 
radi a vespolek se v povinnostech svych 
podporuji. Kostel a Skola svadéji je do- 
hromady, moudyejsi a lepsi ¢init lid,-je je- 
jich wlohou. 

_ Utitel je pravy askuteény krestan jako 
velebni pani a chce s témito celou osadu 
miti v pravdé kresfanskou. Ma pod sebou 
ditky, vzdélava je, rozmnozuje jejich védo- 
mosti, stara se, aby pro Zivot byly schop- 
néjsi, vsak nikdy nezapomina, Ze jesté je 
Zivot jiny, Zivot vySSi, Zivot véény, pro néjz 
pripravit se majf jejich duse. Uéi je vécem 
potrebnym auzitecnym, ale on je také uct 
svym slovem a pfrikladem ziti po krestan- 
sku, slouziti Panu Bohu, zachovavati Jeho 
svata prikazant. 

Je s velebnymi pany jedna mys! a je- 
dno srdce, vi, ze mnoho od nich ziskal a 
ze mu jesté prospivaji, a odméhuje se jim 
oddanosti a Jaskou. Nebyl ve skolach a ne- 
Studoval, ale oni mu poskytli prosttedky k 
vzdélani, davali mu navod, k sobé ho po- 
zdvihli. Neméli v obyéeji zachazeti s nim 
jako s poddanym, udzivati ho jako svébo 
sluhu, stal se jejich pritelem, provadél s 
nimi Slechetné umysly. 


Osada Kiizkovskdé se zvelebovala, uéi- 
tel jiz nehral po hospodach, muziky ustou- 
pily vz4enéjsim zaibavim. Skola v Krizk ové 
byla prvni v celém vikariatu, kazdy novy 
vynalez, kazdy novy sptisob uéenf zavedl 
se tam, byl-li dobry, a velebnf pani s uéi- 
telem ho vzdy napred pilné proskoumali. 
Sluzby Bozi konaly se distojné a jak na- 
levi se oslavovaly, modlitby, zpévy stiidaly 
se, neschazela pri nich ani hudba. 

Hudba zistala utitelovym konfékem, 
jak se tikaé, vzdy v ni cvicil mnoho hocht 
a lecktery to privedl k velké dokonalosti. 
Méli sbory, byli také zpévaci a divky zpi- 
valy krasné jako oni. 

Tyto i kdyz Skole odrostly, schazely 
se u pant utitelové a ve vsem dobrém a 
uziteéném se lam utvrzovaly~ 

Kazda poboznost v kostele a venku 
byla veorna, mladi, staff se v nf stiéastnili, 
obtady cirkevni, priivody svaté veSkery lid 
zajimaly. 

Mravnost na osadé se zmdhala, vSeliké 
zlorady mizely, nepravostem se v cestu sta- 
vély hraze, bohumilé ctnosti kvétly. 

Jako jinde tak i v Krizkové nebyl ka- 
plan porad ten samy, nybrz jeden po dru-— 
hém se staval farAiem. Hrabé patron mél 
vice far a rozdaval je na své kaplany, kdyz 
se uprazdnily. StarSi predchazel mladsim, 
byl-li zachovaly, a fardri z mensfch far po- 
stupovali na vétst. 

Krizkovska fara byla tak dobra, Ze si 
farat odtud obyéejné nezadal pryé a nejvic 
fardtii tam zistalo az do smrti. Jen kaplani 
se éastéji ménili a uéitel Diin jich pama- 
toval jiz nékolik, jenz vsickni v stejném 
duchu tam piisobili. 

Vychoval si je moudry a hodny farar, 
zvykli si na jeho spravu duchovni, nasle- 
dovali jeho pastyrskou horlivost. 

Jeden z nich do Krizkova sam priSel 
za fardte, kdyZ stary farat umrel, a v Kriz- 
kové zastalo to, jak bylo. Diin se doékal 
i tretiho farare, s nimz také se jiz znal, a 
zase pO upravenych cestéch se ku pfedu 
pokraéovalo. 

Nynf ucitel mél jiz vys8i vék nez ta- 
rat a Pan Bah ho jesté dlouho zachoval. 

Nastaly v zemi dtlezité prevraty, po- 
éalo se brojit proti cirkvi, neptatelé sva- 
tého ndbozenstv{ chtéli od ni odtrhnouti 
Skolu, mnoz{ ucitelové se k nim pfridavali. 

Bylo povad hit a hit, knézska vlada 
ve Skole se hanéla a tupila a v8i silou se 
o to pracovalo, aby byla svrzena. Utoky na 
ni vychazely z hlavnich mést a rozsifovaly 
se po krajiné, Zidé a kfestané bea viry a 


vay 


bez Boha v novindch vedli slovo, Némci 
kraceli v predu, CeSi ndsledovali. VS8ude se 
naSel nékdo, jenz za nimi nechté) zistati 
pozadu. Namluvilo se mu, Ze se jednd o 
svobodu, 0 pokrok a osvétu, chtél platiti 
za vzdélance, mluvil pro né a kriéel s nimi. 

Svedeni uéitelove patiili z vétStho dilu 
k mladsimu pokolenf, doufali, ze si pomo- 
hou, museli dokdzat, ze se hodi do. nové 
doby. Zylast v méstech potinali si sméle, 
ale knézi jesté méli dozor na Skoly a oni 
od nich zdviseli, tézce nesouce jho jejich. 

Uéitel Diin nemohl pochopiti, proé cir- 
kev a Skola nemély by ztstati spojeny a 
divil se, ze i krestané ano Ze i ktestansti 
uéitelové by je radi rozvedli. On si toho 
nepral, nikoliv, on se teho bal a krozil, 
jemu knéz{ ve Skole nejenom neprekazeli, 
nybrz opravdu byli prospéSnf a mili. Tak 
se do toho Zivota s nimi vpravil, ze ne- 
chtél o zadném rozlouéeni slyset a ze éa- 
sto tikaval: ,Vzdyt neni ani mozné.“ 

Vsak ono se vselicos zdalo byti nemo- 
zné a prece se to stalo. Davaly se nové 
Skolni zakony, Diin si jich neZadal, on jich 
ani neoéekaval, ale kdyz tu byly, podrobil 
se jim a musel se jim podrobit, aékoliv 
nékdy s tézkym srdcem. 

Vykoupil se desatek ku Skole Kiizkov- 
ské patiici, vykup byl maly a desdtek za- 
jisté nevynahradil. Odpadla koleda, jenz 
ucitelovi také mnoho pfrispivala, déti pre- 
staly choditi Rehorem a tim utitel také 
ujmu utrpél. 

Vpravil se do téch novot, privykl jim, 
ano on uznal, Ze jsou potrebné a mnohych 
Si opravdu vazil. Jichz si nevazil, byly mu 
aspon jeSté snesitelné a i to si dal libit, ze 
obce se staly patrony skol domacich. 

Arcit by byl mél radsi za patrona po- 
rad pana hrabéte, jenz ho naskolu v Kriz- 
kové byl usadil. Prokazoval jemu i Skole 
mnoho milosti a jesté co patron vystavél 
Skolu novou, Ze stard hrozila jiz sborenim 
a pro osadu nestacila. 

Byla velka slavnost, kdyz distojny pan 
vikat ji vysvécoval. Prijel hrabé patron s 
celou rodinou, hudebnici od uéitele vycvi- 
éeni hrali, déti drzely re¢i, vitaly a déko- 
valy, zvonilo a stiilelo se. 

Den ten ucitel Diin podrzel v dobré 
paméti a kdyz hrabé ve skole jiz nemél co 


toho lito a to tim vice, Ze obce, co pie- 
vzaly jeho prava a jeho povinnosti, v mno- 
hém dost setrné a dost svédomité se ne- 
chovaly, (Pokraéovant.) 


42 — 


Prava svoboda. 


Hoj Jeti komon lepy, 
sokoli jeho chyat, 

i leti volnou stepi, 

jez plna jarnich vnad. 
Kam nese chyatu svého, 
orli proé jeho stin? 
Slys hlasu bujarého, 

ont pravy volny syn. 


Ta mlha pluje lehce 
pod nebes blankytem, 

i vranik klusi — frehce 
tim noénim tkrytem. 
Jiz hfivu v slunci susi 
a klade v rosny klin, 
tak zples4 srdcem dusi 
i jednou Cesky syn. 


Jen vira da svobodu 
tu pravou, lasku, mir; 
a zmuze yvsi nehodu, 
jiz rozsil hfichu vir. 
Jen takto, bratii, k cili 
a budem svoji v as; 

i narod s nami mily 
rozkvéte znovu Zas. 


Fr, Al. Lhotka. 
DOPISY. 


Qd Jizery 11. ledna 1871. 
(Pramysl a nébozZnost. Razné zprdvy.) 

Jakkoli upriti se neda, ze zmahajici se 
ruch primyslovy mnohé vyhody hmotné po- 
skytuje: mat prece i nékolik neutéSenych 
stranek, které v o¢ich vérného krestana ony 
hmotné vyhody velmi umensguji. Jedna z 
téchto jest rostouci nete¢nost nabozenska, 
a CO jeji prirozeny nasledek hynouci mra- 
vni kazeh, jelikoz tovarny namnoze na své- 
cen{ nedél a svatkii nedbajice, pracujici lid 
sluzbé Bozi odcizuji, a takto posledni ji- 
skru nabozensko-mravného Zivota v ném 
udusuji. Co div, ze, jak zkuSenost udi, na 
misté o¢éekavaného blahobytu v_ krajindch 
primyslnych vedle nemnohych bohaéi nej- 
vét8{ chudina prebyva. I v krajiné zdejsi 
ledva mili cesty od sebe nedavno rychlosti 
témér bajetnou dva velkolepé cukrovary 


| povstaly, které v minulém mésfci listopadu 
poroucet a o ni se vice nestaral, bylo mu | 


cinnost svou zapoéaly. Kézby kde toho treba 
stejnou rychlostf i ke stavbé chrami Pané 
se prikrocéovalo; avSak tu, jak zkuSenost v 
B. a v B. poucila, tak rychle to nechodf. 
Déje-li se tak nyni, kde patronové chramii 


| 2 vétst casti zboZnosti a obétoynosti vyni- 


kaji: coz diti se bude, az patronatnf po-| 


‘méry chrémové — snad na spiisob patro- 
natnich poméri skolnich — upraveny bu- 
dou. Mozna, ze novymi zékony piekazeti 
se bude Slechetnym patronim, aby ochranci 
a dobrodinci kosteli byti nemohli; snad se 
na jejich misto postavi pani okresn{ hejt- 
mané a zeméspravcové, jimZto priddna bude 
velika sila titednictva (jak se to se Skolami 
stalo); a tak lid ptijde z degté pod okap. 
Pak béda kostelim, nemajicim vlastniho za- 
duSniho jménf! Trosek pamatnych v GCe- 
chach pfibude. 

Diecesalni fond nas, dilo to, jak va- 
bec znamo, obétoynosti mileného arcipastyie 
naSeho, v minulém roce bez mala 2000 zl. 
rozdélil mezi potiebné knézstvo (biskupstvi 
Litomérického). 

Milé bylo nam tézZ novoroéni nadélent 
obrazky ku katechisovanf vhodnymi, zyldst 
pak knihami od Bernarda Galury, knizete 
biskupa Brixenského vydanymi: Svatou o- 
brazdrnou k snadnéjsimu vyuéovani ktesfan- 
skému ve Skolach i chrimé; a Nauénou 
knihou o kresfanské zvedenosti. — Tyto 
dny dostala se mi do rukou modlitebni kni- 
ha, nedayno i vy tomto lista oznamena, pod 
nazvem ,,Krdlovstvi Bozi* od Jos. Némecka, 
kaplana z4meckého na Sichrové sepsand a 
nakladem p. Styblovym vydand. Znaje od 
téhoz spisovatele sbirku dobrych Marian- 
skych kazani o litanii Loretanské (,,Vavri- 
novy Vénee* nazvanou) prohledl jsem i toto 
nejnovéjsi jeho dilo, a shledal, ze jak slo- 
hem tak obsahem chvalné vynika. — O 
rozkvétu skolstvi pod novym dozorem nic 
neznamendme. I tém z nendvidéného pod- 
ruci knézského vymanénym paéniim u¢itelim 
pocind se stav véci nelfbiti. —o— 

Z Moravy 22. ledna 1871. 


(Vojenstvi a duchoyni sprdvcové.) 

_ Kdezto pred dvéma roky duchovui spra- 
vu u veSkerého vojska vykonavali vyhradné 
knéZi vojensti, odevzdana sprava tato v no- 
véjsi dobé zakonem na vétsim dile — fara- 
tim mistnim. Zménou touto ulozeno kné- 
zim nevojenskym za povinnost, starati seo 
vojaky s nemensi svédomitosti a horlivostf, 
» jako o farniky ostatni. Co dtive dovoleno 
nebylo, stava se nynf z rozkazu: Nevyojen- 
8t{ duchovni sprdvcové vedou péci o ducho- 
yni blaho vojakiiv a maji zakonity pristup 
ku brancim, o nézto diive v ohledu cir- 
kevnim dbal toliko ministr valky pomocia 
prosttednictvim plukovnich kaplaniv a pol- 
nich superiortiv. Ze se duchovni sprava u 
vojska nemiize obmezovati toliko na zpo- 
yéd a jiné svatostné a obfadové potieby a 


oe A ee 


ndboZenské povinnosti a tikony, netiteba do- 
kladati. Také jest na bflém dni, ze svédo- 
mity duchovni otec neprestane ve svém po- 
volani a ve své péci o duchovni blaho vo- 
jaktiv na jejich napomindni a kérani, kdyz 
na nich spozoruje ochablost u vire a ne- 
Setrnost ku zdsadim mravouky, nybrz Ze 
zarizovati bude vse zihy, cim by svérence 
své na pravé cesté udrzel a ve ctnostech 
zachoval. — Dobry pastyr nehledava toliko 
ovce ztracené, nybrz predchaziva bdélym 
okem, aby se mu nerozutikali. — Tu otvira 
se naSim knézim docela novy obor pasto- 
ralky. Jindy braval faraér podil na odvodu 
vypisovanim jmen rekrutiv z matriky a 
shotovovanim soupistiv, nyni ma dani z krve 
vysvétlovati, jakou cenu mad, ¢im must byti 
a jakou se musi zachovati, aby nebyla zma- 
tena pro cirkey, pro krale a pro narod. 
Proto se nedaji prfpravy k odvoda snadno~ 
odlouéiti od primérené po boznosti a doje- 
mné slaynosti ve farnim chramu. — Jindy 
odvadéla se dai z krve bez vSeliké sou- 
straSti, bez citu a bez obavy 0 spasu re- 
krutiv se strany farnikiv, ba na. obecnt 
litraty opijeno téch obéti za vlast a narod, 
za krale a cirkey. Zlozvyk tento, spijeti re- 
kruty, bohda! vzal jiz na vzdy za své vob- 
cich procitlych a védomych. Na misto zlého — 
obyéeje, spijeti rekruty na obecni wéet,. 
zmaha se krasny zvyk davati nova¢kim po- 
naucné knihy vojenské. Duchovni spravce 
vybornou prokaze sluzbu svym_ farniktim, 
obrati-li jejich ztetel ku spistim, hodicim se | 
za dary pro novatky. Z Vojenské bibliotéky 
nakladem dra. SkrejSovského vychazejici, 
daji se nékteré sesity vybrati, aby jimi vho- 
dné byli podéleni o dvedenci. Vojenska_bi- 
bliotéka pojednava soucasné ve trech sou- 
bégnych serifch o trech riznych vojenskych 
predmétech a védomostech. Obeztetny du- 
chovni spravce dovede posouditi a poraditi, 
kterou Gdsti by se ten onen rekrut mohl 
obdariti. ,, Vojenskad citanka od setnika Cen- 
ského“ ndkladem Kobrovym vydana také se 
da dobre upotiebiti za privodciho ¢eskych 
novaékiv. Valnym rozsirenim téchto a ji- 
nych nezavadnych spisiv vojenskych u pra- 
portiv slovanskych docifli duchovni spravce 
toho, %e mnohy vojak z jeho farnosti se 
rychleji a dikladnéji s uménim brannym 
seznami a jsa vycvicen se pak podle zasad 
nyni u vojska platnosti nabyvajicich jesté 
pred tretim rokem sluzby domi vratf, coz 
v duchoynim ohledu velké ceny a vahy ma, 
jestli setrvani farnikiv na vojné ve vzda- 
lenosti od rodiéiv a spolufarniktiy nepro- 
dluzuje. J. 


KRONIKA 


Z Prahy. Ve étvrtek, 2. tora, 0 sla- 
vnosti Oczsfovdné Panny Marie posveti J. 
Emin. nejdist. p. kardinal u VSech Svatych 
na hradé hromni¢ky a bude pak po pra- 
vodu o 11. h. pritomen slavné m§8i svaté. 
*_* Poboznost 4Ohodinnd bude se 

konati 30. a 31. ledna, 1., 2. a 3. dnorau 
Alzbétinek, od 4-8. tnora u Anglickych 
panen. 

*—* J, Emin. nejdist. p. kardinal ar- 
cibiskup poctil v nedéli 22. t. m. zdejsi 
jednotu katol. tovaryst 0 7.h. u veéer svou 
— navstévou a byl pritomen divadelnfmu pred- 
staveni Budetskych ,JesliGek,“ s nimz ve- 
lice spokojen byl. 

*_* Z Budjovic. ,Ordinariatni list 
Budéjovické diecése“ sdéluje v ¢is. 3—5. 
v authentickem znénf latinském dogmaticka 
ustanovenf Vatikanského snému 1. 0 vite 
katolické a ‘2. 0 Cirkvi Kristové. (Rovnéz 
tak stalo se v ,Ord. listu arcidiecése Praz- 
ské.“) 

Z Brna. Nejdist. p. biskup Karel Not- 
tig osvédéil svou nestrannost v ohledu né- 
rodnim pri svém nastvleni na stolec Br- 
nénsky pokynutim veledist. své konsistori, 
aby ¢eské zadosti a stiznosti od duchovnich 
spravciv s takovou Setrnosti prijimala a 
éesky vyfrizovala jako spisy némecké. Na 
velebném duchovenstvu slovanském v Br- 
nénské diecési jest nyni, aby dovedlo ze 
spravedlnosti biskupské hojné kofistiti, aby 
jeho nevéasnou ostycbavosti nedinily se cir- 
kevnim uyadiim vyssim vytky, jakoby ne- 
prestavaly ném¢iné nadrZovati na ujmu slo- 
vanstiny. — O slavnosti nastolenf svého 
dne 22, t. m. vystoupil nejdist. p. biskup 
na kazatelnu a ucinil v obou zemskych ja- 
zycich kratkou feé k shromaézdénym, naéez 
slavnou msi sv. slouzil, po kteréz v sla- 
yném priivodu do residence své uveden byl. 

Z Vidné. Generalni komisariat svaté 
zemé zamysli také letos ku slavnosti velko- 
nocni usporadati pout do Jerusaléma.  Pri- 
hlasiti se mohou katoli¢ti muzZové, knézi i 
neknézf. Uéel ndbozenského vzdélant stojf 
pri této pouti v popredf: proto vsak se prec 
niceho nezanedba, co k vSestranému oboha- 
ceni poutnikii prospéSnymi védomostmi o 
lidech a krajinach poslouziti maize. Kazdy 
uéastnik pouti zasliz do 10. tnorat. r. ge- 
neralnimu komisariatu ve Vidni (v mésté, 
namésti frantiskanské, ¢. 4.) prihlaseni své 
S uplnym udanim jména a prfijmenf, stavu 
a zaméstnant a bydlisté; neknézi zasletez 
certifikat od svého duchovniho sprdvce, Ze 


skuteéné ku katolické cfrkvi prindlezeji. Do 
18. tnora budtez generdlnfmu komisariatu 
od kazdého z cestujicich zaslany penfze za 
cestu do sv. zemé inazpét. Poutnici, kte- 
iZ hodlajf pouziti prvnf tifdy na parolodi 
spoleénosti Lloydu, zaSlou 500 zl. ve stiibre : 
ti, jenz pouziji druhé tiidy, 440 zl. ve stribre. 
Z penéz téchto zapravi se cesta, strava a 
loze na parolodi; titraty za dopravu osob i 
zavazadel ve svaté zemi; odmény dragoma- 
nim a nosiéim, pribytek, strava i zpropi- 
tné na raznych mfstech palestinskych. — 
Poutnici maji se v Gas opatriti privodnim 
listem (pasem), vidimovanym od tureckého 
konsula ve Vidni nebo v Terstu. Knézi- 
mimo to zaopatrtez sobé odporuény list svého 
ordinariatu a reholnici privodni list svych 
predstavenych. Nejdéle do 2. brezna se 
kazdy cestujicf ohl4sf u komisariatu gene- 
ralnfho ve Vidni osobné anebo oznami pi- 
semné, Ze hodla primo do Terstu jeti. Cela 
spole¢nost si zvoli predsedu, pokladnika a 
kontrolora. Dne 3. brezna vyjede se z Vi- 
dné do Terstu, 4. brezna z Terstu po mofi 
do Korfu, Syry, Smyrny a Kaify. Odtud po 
pevniné khore Karmelu, Nazaretu, do Jeru- 
saléma, kdez poutnici v rakouském domé 
poutnickém uhosténi budou. Dne 13. du- 
bna nastoupi spole¢nost zpateéni cestu do 
Jaffy, odkudz dne 15. dubna s parolodi do 
Alexandrie a dale do Terstu pribudou. 

_ *—* (O sluzeém div. herei a knézf). 
Reditel dvorniho divadla ve Vidni ma sluz-: 
ného 6000 zl. a osobni ptidavek 2000 21. 
mimo to skvély byt v opernim domé. Pred- 
chiidce jeho ma pense 2000 zl. Prvni zpé- 
vacka pri dvorni opere ma pry 16.000 zl. 
sluzného, a trimési¢né prazdniny. — Na- 
proti tomu nemaji lokalisté vice nez 315 
zl. a vysluzného 210 zl. ,,Vaterland* pfi- 
nes] nedavno zpravu o zadosti knéze 96 
let starého, jenz 70 let ve spravé duchov- 
ni pracoval, aby dan byl na odpo¢inek, na 
kterouzto zadost vys. c. kr. mfstodrZitelstvi 
odpovédélo, Ze nema nic proti tomu, aby 
se zadateli vzhledem na jeho vysoké stari - 
ana jeho 7Oletou vérnou av kazdém o- 
hledu bezthonnou sluzbu povolil plat defi- 
cienta, totiz 210 zl. r. m. roéné. 

Z Némecka. Jednota misionaiska sv. 
Bonifacia méla roku 1869 piijmi 132.115 
tolarti sti., tak ze s penézi, jez z roku 1868 
prebyvaly, méla vSeho jménf 201.901 tolar. 
Vydani za rok 1869 obnaseji 118.111 tola- 
ri, tak ze na rok 1870 jesté poztistalo 
83.790 tolari. Srovnéme-li prijem roku 1869 
s predchozimi lety, objevuje se potésitelny 
ukaz, ze prijmy té jednoty rok od-roku 


vidy vice vzristaji. Nebot r. 1864 obna- 
Sely rocni prijmy jen asi 23000 zl. 
sledujicim roce zvysily se prispévky 0 11000 
tolari; r. 1866 0 11500, r, 1867 0 10500, 
yr, 1868 0 7300, a koneéné r. 1869 0 31700 
tolari, coz za velmi prospésné znameni 
vzmahajici se uvédomélosti mezi katolfky 
povazovati slusi. 


_ 4 Bavorska. Probost katedraln{ ka- | 
pitoly vy Augspurku, znamy prekladatel pf- | 


sma sy. Dr. Josef v. Allioli byl od Bavor- 
ského krale vyznamenan zlatym Gestnym 
ktizem kralovského tadu Ludvikova; vy- 
znamenani toto bylo zaslouzilému kmetu u 
pritomnosti nejdtist. biskupa jakoz i celé 
kapitoly dne 1. lednat.r. od predsedy kral. 
vlady p. z Hérmannii slavné odevzdano. 

Z Rima. 
Emanuele byl od giunty timské sestaven 
zvlastni vybor; mezi udy vyboru tohoto na- 
lez& se jakysi Stanislav di Mauro. A kdo 
jest ten pan Stanislav? Byvalté jindy ran- 
hojiéem v nemocnici San Giacomo al Corso a 
konal prednaSky ve prospéch vrazedlnikiy ; 
nebof na mrtvolach lidskych priuéoval po- 
sluchate své spisobu, kterak nejhbitéji a 
nejjistéji se Clovék zabiti mtize; jednalot 
se tehdaz revoluéniktim 0 zavrazdéni nea- 
politanského krale i kralovny, kteriz oba 
pri slavném osvétlen{ (girandole) dne 30, 
éervna 1861 usmrceni byti méli. 
knuti bylo jesté v pravou dobu vyzrazeno 
a Stanislav di Mauro s jinymi spoluviniky 
odsouzen k dozivotnému trestu v kaznici, 

jeSto se mimo to dokazalo, ze v nemocnicich 
' ¥imskych nékolikrate se o to pokusil,- otra- 
viti nemocné. Dne 20. zarf 1870 byl vSak 
z kaznice v Pagliano od vojini piemont- 
skych vyprostén a do Rima nazpét uveden. 
Giunta nenalezla vytecnéjsiho muze, kte- 
ryzby se staraloslavné uvitani krale v Ri- 
mé a zvolilak tomu Stanislava. 

*_* Z Kolossea uz vsecky travniky 
jsou odstranény a co nejdrive zmizi také 
ktizova cesta. Nedavno navstivili pamatné 
misto ono dva Amerikani, kteriz slzy pro- 
lévali nad nejhrubsim vandalismem, jehoz 
se vlada italska dopousti. Posvatnou zemi, 
krvi mnoha set muéenikiv skropenou, od- 
vazeji délnici v Gervené koSile odénf z Ko- 
lossea na rozli¢éna mista, jen aby Zadné pa- 
matky vice nezbylo, kterazby cit zboznosti 
v srdci divakii probuditi mohla. 

*_ * Knize Doria slozil trad syndika, 
jejz posud zastaval. Byvaly prefekt Floren- 
tinsky, Cantelli, zdraha se ufad ten prevziti. 
Byl tedy vyzvén kntze Pallavicini, aby syn- 
dikat prijal, ale tyzjesté nedal urcitou od- 


V na- | 


K uvitani krale Viktora | 


| 
| 


Leé spi- | 


46 


povéd a zda se, Ze titadu toho jinym do-. 
preje. Vlida uz také pomysli na to, ze dai- 


lezité misto ono svéri zidovi Alatrimu, bo- 


hatému penézniku a spolu poslanci. Tento 
pin s radosti by trad onen pfijal a brzy 
by ve vSech tiradech éetné zidy usadil. 

*—* Divadia timska byvaji z vétSiny 
prazdna; v divadle della Valle hralo se ne- 
dayno u pritomnosti osmi osob; byli to tri 
piemontsti dtstojnici a pét posluhiv, kteriz 
se pro veliky lijak do divadla utekli. 

*_#* Turecky swltdn odeslal sy. Otei' 
k jmenovinam dne 27. prosince m. r. umé- 


| le zhotovenou misu. stifbrnou se 20.000 


franky a pisemnym blahopranim. 

*—#* Velkou povodni, kteraz dne 26. 
prosince m. r. mésto Rim zaplavovati po¢a- 
la, naramné mnoho spousty bylo sptisobeno. 
VeSkery- kupecké kramy na tak zvaném 
Corso od nimésti del Popolo pocinaje az k 
namésti Colonna staly pod vodou a v nej- 
blizsich ulicich museli se lidé na lodkach 
prevazeti a skrze okna prvniho poschodi 
do svych pribytktii vchazeti. V Ghettu Gi 
zidovském mésté vystoupila voda az do 
druhého, ano leckde i do tietiho poschodi. 
V noci ze 29. na 30. prosince zaéaly vody. 
zase opadavati a nynt se Tibera uz zcela 
ve své biehy uavratila. Sv. Otec daroval 
ze skrovnych prijma svych tém, kdoz po- 
vodni nejvice Skody utrpéli, 25.000 frankt ; 
a mimo to dal rozdati. mezi né pradlo, 
vinéné pokryvky a nabytek, kterézto véci 
ve Vatikanském palaci mél ulozeny. 

*_* Z rozkazu italské vlddy nesmély 
se 0 pulnoci pred slavnym hodem Narozent 
Pané konati zadné sluzby Bozi; nejrannéj- 
si mSe dne 25. prosince slouzeny jsou v 1/,7. 
rano. Jindy se pred ptilnoéni ozyval hla- 
hol veskerych zyoni ftimskych, letos bylo 
vsuk ticho jako v hrobé,. tak Ze Rimané 
pravili, ze to neni vanotni hod Boat, ale 
spise velky patek. 

Z Italie. Dne 22. prosince 1870 ze- 
mrel v Ravenné taméjs{ kardinal-arcibiskup 
Enrico Orfei; narodil se dne 23. rijna 1800 
v Orvietu, r. 1848 stal se biskupem v Ce- 
siné; r. 1858 povysen byl na dtstojenstvi 
kardinala a r. 1860 stal se v Ravenné  ar- 
cibiskupem. 

Z Franecouzska. V roce 1869 méla 
jednota svatého détstvé JeZigova vsech prijma 
765147 zl. 42 kr. rak. m., a sice prispély 
k tomu katolfci rozli¢énych zemi nasledujict 
mérou: Francouzsko 437.351 zl.; Belgie 
82.470 »zl.; Italie 59.877 zl.; Prusko 49.901 
z\.; byvaly stat cirkevni 25.375 zl.; Bavor- 
sko 23.734 zl.; Nizozemsko 20.271 zl. ; Svy- 


— 46 — 


cat'sko 14,886 zl.; Wiirtembersko 5608 21. ; 
Badensko 4809 zl.; Anglie 1341 zl.; Irsko 
1333 zl.; Portugalsko 1767 zl. Z Asie a 
sice: z Turecka 608 zl. z Persie 48 zl.; 
% Indie 1567 zl.; z Ciny 1865 zl. Z Afriky 
974 zl.; ze severni Ameriky 23°724 zl.; z 
jizni Ameriky 7350 zl. — V hlavnim méste 
Ciny, v Pekingu ndlez{ této jednoté velky 
sirotéinec, stojicf pod spravou Milosrdnych 
sester. Roku 1869 bylo tam odevzdano 
873 ditek, z nichz 843 zemrelo. Pricinu 
tak éetného umirdnf hledati slusf ve velké 
bidé, kterazZ téhoz Gasu v Ciné vibec pa- 
novala. Nadsledkem neobyéejného vedra slu- 
neéniho povstala netroda a mimo to mnoha 
role trodna byla od revoluéniktiv zpustose- 
na. Chudy lid nemél jiné potravyy mimo 
listi se stromtiv a korinky, jez ze zemé vy- 
dobyvali; i prinaseli vyzablé a na polo uz 
-umirajici ditky do sirotéince a tut ovSem 
nebylo mozno jich dlouho zachraniti. Ci- 
hané prinasejf ¢asto z dalekych krajin dit- 
ky do sirotcince v Pekingu; na oslu byvajti 
zavéseny dva kosea v kazdém kosi tii neb 
étyry ditky. Jak mile spatieji ditky odév 
Milosrdnych sester, daji se obyéejné do pla- 
ée a jsou-li to uz ditky povyrostlé, truchli- 
vaji nékolik dni po svych rodi¢ich; brzy 
vsak nabyvaji dtivéry a vesele volaji na se- 
stry: ,Kounai-nai,*.t. j. mila teti¢ko! 

. ZZ Belgie. Za piiéinou zarmutku, jenz 
vsecky katoliky napliuje pro zajeti sv. Otce 
v Rimé, dal mistodrzitel provincie Gentské 
v Belgii novinami prohlasiti, ze 0 novém 
roce 1871 zadnych navstév prijimati nebude. 
TotézZ uéinil predseda nejvyssiho soudu té- 
téZ provincie. 

Z Nizozemska. Z Amsterodimu u- 
¢inil jakysi pan Kersten, liberalni ud druhé 
nizozemské komory, interpelaci k minister- 
stvu, kdez se tazal, zdali vladda nasledkem 
stiznosti nizozemskych katoliktiv hodla u- 
Ciniti néjaké kroky v. zalezitosti sv. Otce 
Gili nic. Ministerstvo prohlasilo, Ze se vse- 
likého zakrocovani zdrziakomora schvalila 
umys! ministerstva 39 hlasy naproti 35; 
z malé této vétsiny mohlo ministerstvo po- 
znati, ze velka Cast obyvatelstva nizozem- 


ského jinak v té véci smysli: a pri tom zvla- | 


$té podotknouti slusi, Ze mezi onémi 35 
poslanci, kteriz se proti vladé vyslovili, se 
naleza 18 protestantiv. Byvaly ministr, pan 
Heemskerk ujal se mezi rokovanim o zmi- 
néné interpellaci slova a pravil: , Uvazim-li 
otazku tuto jen se stanoviska prava a slu- 
Snosti, musim verejné prohlasiti, Ze od dav- 
nych cast se ve svété civilisovaném neudal 
hanebny skutek, jeuzby veskeren pocit pra- 


va a slusnosti v mife tak vysoké oSklivostt 
naplioval, jako tato beze vsi podstatné pri- 
Giny, v ¢as mfru a naproti slabému, avsak 
neutralnimu stdtu (timskému) spachand u- 
surpace.* 

Ze Spanélska. V jednom z farnich 
chramai hlavniho mésta Madridu byla na 
konciroku 1870 konana tridenni poboznost za 
blaho sv. Otce a pti tom prispévky na ha-_ 
lit sv. Petrsky tak 8tédre od vériciho lidu 
udileny, Ze se celkem 27.000 frankt: shle- 
dalo. Proti oloupenf sv. Otce a okkupaci 
Rima vojskem piemontskym zadal arcibis- 
kup z Valencie razny protest, opatreny 
170.000 podpisy; také v jinych diecésich 
chy staji se protestace téhoz obsahu. 

Ze Svédska. Katolikim v obchodnim 
mésté Malmoe prebyvajicim bylo od krale 
udéleno povoleni, aby sméli zakoupiti po- 
zemek a vystavéti tam farnf chram. Fara- 
fem osady té jest hrabé Bernard ze Stol- 
bergu, jenz pred nékolika lety bohoslovecka 
Studia konal v Inomosti. Dosavad nalezaji 
se ve Svédsku pouze tii katolické osady 
se stalymi spravci duchovnimi: ve Stokhol- 
mé, Goteborgu a Malmoe. 


Z Ameriky. VY» mésté Kovingtoné 
byl dne 1. prosince 1870 pohteb farare ta- 
méjsiho Ferdinanda Kiihra zavelkého u- 
castenstvi lidu vykonan. Sém nejdist. bi- 
skup Tébbe slouzil zadusni m8i sv. a kazal 
jazykem anglickym, generalni vikar Ferne- 
ding z Cincinnati kazal jazykem némeckym; 
knézi seslo se 40. Zesnuly knéz byl na- 
rozen r. 1806 v diecési Paderbornské a 
zahy rodiéai jsa zbaven vstoupil u rolnika 
do sluzby. S prispénim znamého knéze 
dostal se vSak na Studia; ale knéz dobro- 


| dinec jeho brzy potom zemyel. Tu se 20- 


lety jinoch odhodlal jiti do Rima, kdez po 


| velkém namahani na piimluvu kard. Reisa- 


cha byl pirijat do propagandy ar. 1836 na 
knézstvi posvécen. Odebral se do Ameriky, 
kdez v Cincinnati a Cantoné trad misio- 
nafsky zastdval, az posléze r. 1841 se do- 
stal do Kovingtonu a témér 30 let blaze 
v osadé té ptsobil. Katoliki némeckych 
bylo tam r. 1841 jenom 30 rodin, nejprvé 
se konaly sluzby Bozi v kostele anglickém, 
pak v 2. poschodi soukromého domu, az se 
koneéné postéstilo zjednati prostredky ku 
stavbé chramu Marianského. Nyni se v 
Kovingtoné nalezi 12000 némeckych ka- 
toliki. Zesnuly fardr byl veliky pritel ditek, 
kteréz jej co otce milovali. Chudym osad- 
nikim svym pomahal tak vydatné, Ze ni- 
kdo z uich nouzi netrpél. bi 


PAY 3) Ss 


Pabérky. 
10. O papezich, 

Co pravnik prosluly i co horlivy pro- 
testant znamy svobodny pan ze Senkenberga 
ndsledovné o papezich a o jejich vlddé mlu- 
vi: Porddek v cirkvi mast byti; ona ma 
potrebi hlavy, ktera by tento pofadek ve- 
dla, ale zajisté Zadny k tomu schopnéjsim 
neni nad ndméstka Kristova, ktery nepte- 
trzené jest nastupcem sv. Petra. Tento 
zajiste po vzdy hlasu svych oveéek slySeti 
hotov jest, aby jejich obtizim ulehéil. Sméle 
muzeme tvrditi, ze neni piikladu, aby pa- 
pez néktery proti tém nepratelsky byl je- 
dnal, kteri svych prav hajili, ovSem potud, 
pokud mezi{ neprekroéili. 

(Methodus Jurisprud. ad dit. IV. de li- 
bertate Ecclesi- Germ. 6. 3.) 

11. Co jest kestanstvi? 

Kyesfanstvi neni zidnou védou, jak se 
nékteri domnivali, kteri proSedse osnovu 
jeho, jiz uplnymi krestany byti se domni- 
vali; kresfanstvi ma sice svou védu, ale 
ono jest wméni, a to nejvyS8i, nejtézsi, nej- 
Slechetnéjsi, které velikych vloh pozaduje. 
Nez témito vlohami nemohou se snad jen 
vzdélanci honositi, ono udéluje vlohy tyto 


ysem, jak bohatym, tak i chudym duchem; 4 


prece ale radéji pohostinstvi prijima u téch, 

ktefi jsou dobrého a uprimného srdce. To 

jest ta prava véda, které nabyvame v kie- 

stanstvi, bychom myslénky dobyté skutkem 

jevili. (Gorres.) 
12. Melanchthon o reformaci. 

Geho asi ziskali ndslapnici reformace 
v 16. stoleti, kteri rizeni naméstka Kristo- 
va zatracovali, poznati lze nejlépe ze slov 
Melanchthonovych. In praef. Corporis Doc- 
trinae néramné béduje, ze za papezovo jho, 
které jen ze dieva bylo, jiné Zelezné ob- 
drzeli, ponévadz knizata opanovayse i du- 
chovni fizeni, vétsi moc si osvojovali, nezli 
Kristtiy naméstek. Podobné lkaji Magde- 
bursti centuriatoti v predmluvé k sedmé 
centurii. 

13. O modlithé za zemrele. 

Krasna jsou slova, ktera pronesl obra- 
cenec Esslinger, modlitby za zemfrelé a vzy- 
yani Svatych se tykajici. Mnozi tvrdili, ze 
vzyvani Svatych zadného prospéchu nema, 
jesto o nasich potrebach nevédi. Poslech- 
néme tedy vyrok slovutného Hsslingra, kte- 
rého milost Bozi na pravou cestu privedla. 
eordce lidské, kterym precasto chladny roz- 
_ um opovrhuje, jen ono k ndm ta radostna 
slova mluvi, Ze modlitbou svou pyrispéti 
mtizeme dusim v o¢istci; jen ze srdce lid- 
ského, chrimu to Ducha syatého, plynou 


modlitby k ucté téch, které Bah jiz v iie- 
beskych konéinach véncem nikdy nevad- 
noucim ozdobil. Andélé, kterf tak ¢asto k 
lidem sestoupili, ktetf z narozen{ Spasite- 
lova se radovali, kteri ditky chrani, mrtvi, 
kteri z hrobu vstavajf, aby oslavili smrt 
Vykupitelovu, davaji patrné svédectvi,. jak 
uceni protestanttiv odporuje vyrokim pi- 
sma sy., ponévadz tvyrdi, ze bytosti vyssi 
nigehoz nevédi, co se na tomto svété déje.“ 
14. Proé Gasto nevinny na tomto svété trpt? 

Hrabé Maister ve svych veéernich roz- 
jimanich v Petrohradé timto spisobem otaz- 
ku zodpovédél: ,Taze-li se tebe vinnik, 
jak to prichazi, ze nevinny ¢asto zde trpéti 
musi, maS mnoho odpovédi; nejlepsi vsak 
zajisté jest: Nevinny trpt za tebe.“ 

15. Slusi-la méniti ndbodzenstvi? 

ZachariaS Werner narozen r. 1768 v 
Kralovci pruském byl stoupencem Kantovym 
a v kratkém Gase k vzneSenym hodnostem 
povysen. Procestovay rozli¢né zemé evrop- 
ské priSel koneéné do Rima, kdez mu do- 
prano bylo pravé nabozenstvi poznati. Tr- 
vaje v pratelskych rozmluvach s knézem 
Ostinim, jenz pozdéji kardindlem se stal, 
priznal se ke katoliktim; vstoupil pak do 
radu Redemtoristtt a proslul co vyte¢ny ka- 
zatel ve Vidni. 

Jisteého éasu byl ve spolecénosti vzne- 
Senych protestanti, kteif mu velice pro jeho 
prestoupeni dom louvali, koneéné jeden z nich 
verejné pravil; ,Nemohu zadného ¢lovéka 
ctiti a si vaziti, ktery svou viru méni.* 

Rychlejemu na to Werner odpovédel ; 
,Pravé proto jsem si nemohl vaziti Luthera.“ 


Literarni oznamovatel. 

*_#* | Casopis kat. duchovenstva.“ Re- 
daktor: dr. Klem. Borovy. Roénik XII. Svazek 
1. obsahuje pojednaéni: Snahy socidlni revoluce 
a tloha cirkve (podava prof. Ant. Skoédopole), 
Historicko-kritické prispévky k déjindm sy. a- 
postoli slovanskych Cyrilla a Methodéje. (Se- 
psal Dr. Josef Ginzel, kanoynik v Litoméficich.) 
Krestanské cviéeni (z konferetnich otizek die- 
cése Budéjovické poddva Josef Hausmann, far. 
v DeSenicich). Kral slavy. (Vyklad zalmu 23, 
vzdélal prof, Vaclay Vojacek.) V Kronice; Plate 
nost shatku uzavreného in forma ‘Tridentina, 
(zajimavy pripad z manzelského préva); ndbo- 
zenské yyznani ditek nemanzelskych; ptedloh 
yladni. V Literérnim oznamovyateli posouzen 
Blahovést, Kancfondl Déd. sy.-Janského, spis 
dr. Schulte: Die Macht derrém. Pipste, ¢cislo 
6. a 7. spisi katol. tisk. spolku aSkolnik, — 


| Svazek 2, yyjde 11. biczna, 


: 


syétsk¢ho, i ‘duchovniho, Roénik XI. (21). Vy- 


- dobach obzylasté (vykladé prof. A. Skoédopole.) 


‘Nasleduji dopisy, pribéhy skolské, véstnik  udi- 


> strané Pokladnitka, Cislo 2. vyjde 31. t m. 


. p. Ant. Tichovsky, exposita v Libni, ‘pbaried 


“t Ant. Kr 


Big | 


ed 


»Kazatelé slovansti,4 Svazek 2. 
obsahuje kézant na ned. VI. po Zjevent P23 
Hiichy kéestaniv mnohem vétsi jsou nez hri- 
chy nevé¥icich (z horvat.); na ned. Devitnik: 
O strazi a tpravé vinice dusi nasich a vyda- 
vani ovoce z ni Panu Bohu; na ned. I. po 
Dey.: Proé nyni slovo BoZi neprinasi zidouci- 
ho uzitku; na ned. Il. po Dey.: O pricinach 
proroctyi o utrpeni a smrti Péné a o slepei 
dneSniho evangelia; kazani postni: ,,Zlost hri- 
chu pricina umuéeni Pané,“ 1. P, J. trpél za 
nds po cely Zivot svij, o ohni lasky Jeho a 
potopé h¥ichtiv nasich, 2. P. J. z lasky k nam 
podstoupil hrozny boj s hiichem, zrada Jida- 
Sova; 3. P. J, jat, poli¢kovan u Kaifase a pri- 
veden k Pilatovi (z polst.; pokraé. v se8. 3.) ; 
na ned. I. vy posté: O kéest. premahdni sebe 
samého; naned. II. v posté: O dvojim statku, 
éistoté a poctivosti (ze slovinstiny). 

*_#* | Skolnik.“ Casopis kato), ucitelstva 


dayaji a rediguji Frant. Schonbeck a Frantisek 
Blanda, tiskem B. Stybla. Cislo 1. 0 16 str. 
ake 8. na eanaey Behera obsahuje pojed~ 
skolské 
poméry ? O iloze scheted vabec a v nasich 


Sev, 


Obrazky z déjin, vychovatelstvi (podaya Fr. B.) 


telsky, literatura a umeéni; zpravy o be 
Malickych vy Hradci Krélové a na posledni 


“Osobni véstnik duchovensky. 


- V arcibiskupstvi Prazském. 
ahs V Panu zesnul: 

p. Josef Koldi, farét v Slavétiné, 17. ledes 

(nar. v Chrasti 25. listop. 1825, vysy. 29. 
--éervence 1852). 

Vyznamenani jsou: 
Leander Grotz, k. ft. Frantisk. v Praze a 
p. Petr Merhaut, farét u sy. Havla v Praze, 

_ jmenovani jsou k. arcib. notary ; 


synodalie. 

Ve sprave duchovni ustanoveni jsou: 
“eel kapl. z Bélé do Plas ; 

Brom, def , za, kapl. v Bélé; 

ich Kubdt, neom. 2a kaplana do Lo- 


ga | ay < rf. premonstr. vy Teplé: 
PB, La Greber ty eons Z Ba ie do Choté-_ 
ee pea neil far, é Mnighgat ‘do Rajova; 
P. Alfred Clementso, kap. 2 Mar. 1a ni za fa 

_adm. Vv Mnichové (Hinsiedl) ;_ a : 


Tiskem kniz. arcib. kmibtiskarny 2a. 


Anselm Kéhiler, kapl. 2Habrovych Kladrub 

“do Marianskych lazut ; 

Ambroz. Winkler, kapl. z Mnichova do Ha- 

-brovych Kladrub ; 

Isidor Griiner, za kapl. do Mnichova, 

V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu. zesnuli: 

p. Vilém Brewer, koop. v Einsiedlu, 7. ledna 
(nar. 19. pros. 1825, vysv. 25. éervence 
1850) ; 

p. Matéj Hisbrich, faréf vy Mérunici, 11. ledna 
(nar. 18. tmora 1818, vysv. 29. cervence 
1841); 

p. Josef Hegenbart, 
Steiné, 5. led. (nar. 
25. éervence 1845); 

p. Jan Sole, koop. v MSené, 9, ledna (nar. 

23. cervence 1834, ieee 25. éervence 

1861); 


b. nota¥ a far. v Pirk- 
12. tn. 1821, vysv. 


P. Kajetan Venus, ¢. cisterc. vy Oseku, 14. 
ledna (nar. 7. cervna 1796, vysv. 10. srp. 
1826). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p- Aug, Lindner, kapl. za adm. vy Pirksteiné ; 

p. Vil. Miller, adm, vy Nové vsi v horach, za 
kapl. do Zelenice; 

P. Jos. Dressler, *. cisterc, far. y¥ ee 

-. “Za podprevora y Oseku; 

P. Emeran Giamperle, ptevor v Oseku, za fa , 
rate v Radcicich; 

P, Jan Taft, podp¥evot stal se pievorem v. 


Oseku ; 
p. Jan Wohle, jub., os. dékan v Rozbélesich, ; 
ystoupil na staly odpotinek ; 
p- Ant. FZtegel, koop. z Tisé do Petrovic; 
p. Fr. Sommer, kapl. 2 Maffersdorfu do. ins 
siedlu ; A> 
p. Jan Bernard; koop. z Dieuhych Mosti dé 
Maffersdorfu. 
Uprazdnéné fary: » 
Pirkstein (Sloup), patr. pi, hrab. Alz. Kinské, 
Meérunice, patr. p. Maur, kniz; z Lobkovie. 
Rozbélesy (Rosawitz), patr. p. Frant. hrab. z 
Thun-Hohensteinu. 


V biskupstvi Budéjovickém. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p- Vac. Novdk, foplan v Sobéslavi, za fardie 
v KremZi; 
p. Ant. Sonka, neom., za kapl. v Sobéslavi. 


Listarna. ‘ 
H. D.: Promulg. fit ad instructionem Cleri. 
— Quid faciendum? Non contra dicere. — 
Quod att. promiss. melior. congruam sust. Cl.‘ 
Timeo Danaos ete, 


4 be Pristi cislo bude se vydavati dne 4. 


mora. — Pros. o dopisy do, Sl. t. jam 
ohiitien "a Sieverse v Fraze, 


* 


Rogénik XXI. V Praze aaa mY Cisha 


4 Vydava se . Predplaci 
be 5. 15. a 25. Vv expedici 
“5 tkazdéhomésice. &u vSech f4dnych 
‘ Redakce: knihkupet 
yeni ae seminéfi narok: 2 zl 5) kr: 
: cis. 190—1, B na pene ey: ee kr, 
 Expedice: 


q katol. knéhkupectvi fenom ° "aepedtol 


‘ Celoroé. og — kr. 

sii Hlasy katolické, Sere 

na sv.-Vacslayském he 

namésti, cis. 786-I1. Pode cn eet 
Nedosla Gisla 


reklamujte neiddle ¥ — Redaktor a nakladatel: knéz PRANTISEK SRDINKO, —_Je#sotiva ita 


se neprodayaji 


»Spravedlnost zvySuje narod, ale hich bidné éini narody.“' (Piisl. XIV. 24.) 


sti, vSech zbyteénosti a vystupki, jsouce 
pamétlivi slov ap.: ,Budto ze jite nebo pi- 
jete, vSecko k slavé Boii tinte, (I. Kor. 
10, 31; srvi 6, 13.) 

ce Slepy zebrdk slyse, ze Jezis Naz. 
tudy — k Jerichu — jde, zvolal tka: ,Je- 
#8, synu Davidiv, smiluj se nade mnow!* 
A kdyz mu lidé primlouvali, aby mléel, on 
mnohem vice volal: ,Synu Davidiv, smiluj 
se nade mnou!* — Tak i my nemaéme u- 
stupovati s cesty ctnosti, byt se nam i 
mnohé prekazky kladly. Jednou ranou ne- 
padne strom. Necht lidé cokolimluvi, nech 


Uvahy na nedéle a svatky. 
Sepsal Jos. B. Podstransky. 


X. V nedéli Il. po Devitniku. 


Obsah dnesSniho evangelia (Luk. 18, 
31—43.): Kristus jde posledné do Jerusa- 
léma k smrti a slepému Zebraku zrak na- 
vracuje, 

1. Aj, rekl Pan Jezis svym ucenikim, 
vstupujeme do Jerusaléma, kde Syn Clovéka 
vyddn bude pohanim k zabiti. — Blizi se 
nam pamatka smrti Kristovy, Gas _ svato- 
postni. Kristus jde na smrt a kde jsou 
spoleénici jeho na cesté bolestné? V tyto 
dni spéchaji mnozi jen za rozkoSemi a po- 
Setilostmi tohoto svéta. Kde jaky Sasek | pojd za mnou!“ di Kristus; jat jsem cesta 
neb maskara se ukaze, premnozi chvataji | a pravda i Zivot (Jan 14, 6.) t. j. j& jsem 
za nimi; ale bozsky Spasitel mdlo méspo- | pravd cesta k Zivotu, kdo mne nasleduje, 
leénikiiv a soudruht v utrpenf. Méjte ale- | nezabloudf, kdo pak ‘ide za svétem, krati 
spon vy nab. kr. s Kristem utrpnostarce- | v temnostech k své zéhubé. A mnozi po- 
te uprimné se sv. Petrem: Pane, byt se! hiichu, v téchto dnech ze dne @inf noc a 
vsickni horsili nad tebou, ja se nepohorsim. | z noci den a v temnostech tapajice, skokem 
— Bycht pak mél s tebou umiiti, nezapru | padaji do propasti. 


nosti. Nemtzeme:ovsem zabraniti, co lidé 
posetili vy tyto masopustni dni tropf: ,ty 


Senn ee eee ee ee a ee 


_ tebe. (Mar. 14, 29.) A taze-li se vas Pan 4. Co chees, af ti ucinim? tazal se 
v tyto dni: ,Také vy chcete odejiti?“ od- | Kristus slepce. Ale on tekl: Pane, at vidim. 
povézte mu; Pane, ke komu pijdeme? Ty | — Prohlédni, zvolal Jezis, vira tvd tebe u- 
jediné mas slova zivota! (Jan 6, 68. 69.) zdravila. Hle, jak dobrotivy je Pan, sim 

2. ,Vsecko — v tyto dni — slust;* | se taze co chceme, a Cini, co zidame. To 


pravi mnoby; naéezZ zase slovy sv. Pavla jevi se zvlasté pri dneSni poboznosti. Zde 
odpovidém ale ne vésecko prospivd.“ (J. | v svatyni téze se kazdého sem ptichazejict- 
Kor, 6, 12.) Mnoha zabava, veselost, a¢ } ho Pan: ,,Co chees, at ti ucinim? Neza- 
nent-li ‘hifsnd, jest sice kYestanu dovolena, dej kr. ani madlo, ani pfilis maoho; pros 
vsak nebyva piece ku prospéchu. Snaze | jako onen slepec: Jezisi, smiluj se nade 
jest rozkoSe se zdrZeti nez v ni nezhfresiti. | mnou! VSak nemysli, ze se Pan smiluje 
Bylo by tedy nemoudré, kdyby v téchto | nad tebou, jestli Ze i ty se nesmilujes nad 
dnech chtél krestan svobodnéji si potinati, | bliznim svym. Pros: Pane, dej, at vidim! 
jesto mize snadno pii tom zhresiti a Boha | Pros o svétlo pro dusi, pros za. milost Bo- 
rozhnévati. Musite-liki., nékdy ze slusno- | zi. Jak ¢asto byva Glovék slepy, ze nevidi 
sti, jeden k vili druhému néjaké zabavy se | ani chyb viastnich, ani hricht blizntho, ze 
castniti, chrahte se alespon vsi vystiedno- slepy je Vv povinnostech k Pais k sobé a 


at ti lécky  stroji, ty ki. trve} v poéest-- 


rae 


k bliznimu. A tato slepota je mnohem 
horsi a skodlivéjsi nez slepota télesnd. Kdyz 
pak nds Pan slepoty dusevni zbavil, ne- 
chtéjme vice choditi v mrdkotach noénich, 
neciime jiz skutky temnosti, ale, ,jako ve 
dne poctivé chodme a oblecme se v Pana 
Jezise Krista. (Rim. 13, 13.) ! 


Knézska rocheta. 
(Dokonéeni.) 


AvSak nejen pro knéze, ale i pro tebe, 
m. kf., jest rocheta velmi dtilezita. Abys 
ale tomu Jépe porozumél, musim néco 0 
rouse kfestnim neboli svatebnim predeslati. 
Tys byl pokrtén, krtem svatym k novému, 
svatému, nadprirozenému Zivotu vzkrisen, a 
na znameni toho Zivota krestnim rouchem 
pri téchto slovech ozdoben ; ,,Piijmi roucho 
bilé, a neposkvrnéné je dones pred soudnou 
stolici Pana naSeho JeziSe Krista.“ Toto 
roucho bylo za starych ¢astii krestanskych 
dlouhé, Gisté, bilé, knézské albé podobné, 
v kteréZ novokrténci na bilou sobotu oblé- 
knuti byvali, a v kterémz po cely oktav az 
do bilé nedéle chodili. Aé toto rouchu bé- 
hem éasu podobu svou vy tzkou rousku k 
ovinuti hlavy proménilo, avSak krasny vy- 
znam svuj, roucha totiz svatého a blahosla- 
veného Zivota, neboli roucha svatebniho az 
do nynéjska podrzelo. Toto roucho itys na 
krtu svatém obdrZel, a mas v ném na svatbu 
Syna Boztho prijiti, kteraz se v nebesich 
8 velikou radosti slavi. Od krtu svatého jsi 
jiz na cesté, a budeS na cesté az do smrti 
své. Hned po smrti octnes se pred Soudcem, 
aby vidél, zdaliz v rouSe svatebnim anebo 
bez ného, a zdaliz v Gistém anebo poskvr- 
néném pfYichazis. Uvidf-li, Ze prichazf§ v 
rouse a sice ¢istém, pustf té na svatbu. 
Uvidi-li ale, ze piichazis bez roucha, nepu- 
sti té na svatbu, ale fekne tobé a nalozf 
s tebou tak, jak Pan Jezis vypravuje v po- 
dobenstvi: ,VSel pak kral, aby pohledél 
na hodovniky; i uzrel tam Glovéka neodé- 
ného rouchem svatebnim. I rekl jemu: Pii- 
teli, kterak jsi sem vsel, nemaje roucha 
svatebniho. On pak onémél. Tehdy ¢ekl kral 
sluzebniktim: Svizice ruce jeho i nohy, u- 
vrzte jej do temnosti zevnitrnich; tamt bude 
plaé a skripeni zubi.“ (Mat. 22, 11—13.) 
Anebo uvidi-li, ze prichézis v rouse pospi- 
néném, také té hned nepustina svatbu, ale 
odsoudi té do ogistce, aby tam diive oéi- 
stil roucho své. 
Z toho poznavas, jak se mus{s, dokud 
jsi na cesté, na pozoru miti, abys toho rou- 
cha neroztrhal, anebo neztratil, anebo se z 


SO EE 


ného oloupiti nenechal, cozby se stalo, kdy- 
bys tézkého, smrtelného hé{chu se dopustil ; 
a dale jak se musfS na. pozoru mfti, abys 
toho roucha nepoprasil, neposkvrnil, cozby 
se stalo, kdybys vsednich hiichi se dopou- 
stél. Ale dejme tomu, Ze bys na cesté 0 
roucho pfisel, anebo Ze bys je poskvrnil; 
byloby to sice.nestésti nesmirné, ale neby- 
loby proto jesté vSecko ztraceno, byloby 
jesté pomoci, a to v svatosti pokanf, v svate 
zpovédi. Tam bys mohl zase nového roucha 
nabyti, anebo poskvrnéné oCistiti, a tak v 
cistém rouse ddle se ubirati k brané véé- 


nosti. A to jest to, co jsem pro lepsi vy- 
rozuméni musel predeslati. A nyni zase 0 
rocheté. : 


Rocheta, co do vyznamu, neli8i se od 
roucha. kiéestniho neboli svatebniho; ona 
znamena tak, jako roucho krestni, roucho 
svatého a blahoslaveného zivota. A povaz, 
jak vybornou sluzbu tobé prokazuje! Ona 
ti ukazuje na kftitelnici, uvozuje ti na pa- 
mét tu svatou svatost, kterouz jsi tam pfri- 
jal, ten svaty Zivot, jehoz jsi tam dosahnul, 
to svaté roucho, jehoz jsi tam dostal, a. 
napomina té, abys toho roucha bedlivé strehl, 
a je neposkvrnéné zachoval az do smrti, 
to jest, abys, odirekna se bezboznosti a 
svétskych zadosti, strizlivé, spravedlivé a 
pobozné ziv byl na tomto svété (Tit. 2, 12); 
a jestlize jsi vzdor tomu napominani o rou- 
cho se pfripravil anebo je poskvrnil, ukazu- 
je ti zase na zpovédnici, a posila té pro 
nové ¢cisté roucho k svaté zpovédi, a jest- 
lize jsi uposlechl, nové, ¢isté roucho sobé 
opatril, a v ném se stkvis na cesté k véé- 
nosti, déla ti dobrou nadéji, ze, a% pred 
Soudce predstoupis, od ného za hodného 
uznin budes, abys vSel mezi svaté hodovni-— 
ky, a v jejich véénych, nevypravitelnych 
radostech hojny podil bral. Hle, takovou 
sluzbu tobé rocheta prokazuje,.a pro tuto 
sluzbu jak dilezita pro tebe jest! A proto 
se maS pokazdé zaradovati a zaplesati, 
kdykoli v ni knéze spatii8, a to i pro to 
spasitelné napomenuti, které ti dava, i pro 
tu blahou nadéji, kterouz v tobé vzbuzuje. 
Nez bohuzel, ze jest mezi nasinci mnohych 
takovych, kteriz na rochetu se horSf, ji ne- 
radi na knézi vidi, a jestli néjaky posvatny 
obrad v ni pro né vykondva, na to reptajf, 
ba také takovych, kteriz ji necistym, Spi- 
navym vécem pfrirovnavaji. O ti Spinavei! 
Kyz se zastydi, zalezou, umlknou a pfesta- 
nou své Spinavé, neradné, bohaprdzdné du- 
Se na odiv stavéti! — Tebe, m.. ét., nechci 
v podezrent brati, ale radéji té sladké na- 
déji se oddati, ze ty o rocheté distojné 


bt 


bude8 smysleti, jf sobé vaditi, ji za to, co | Ziny pteblasovanych mistriv. A talk ve véech 


jest, za roucho jak svatého, tak také bla- 
hoslaveného Zivota pokladati, a Ze se ji das 
jak k ¢istému, svatému Zivotu, tak také k 
nadéji vééného blahoslavenstvi povzbuzovati. 
. J. Felizna, 


V nebezpedi. 


Co ¥ekl bysi, druhu mij, 
co Ginil v smutné dobé, 
tvou kdyby matku tyrali, 
ji pohibit. chtéli tobé?- 


Ty zmuzil by se, druhu mij, 
a statné chopil zbrani, 

a neprately pordzel, 

i Zivot dal bys za ni. — 


Hle, Cirkev, tyoji matitku, 
nepritel loupi, rani: 
6 chran ji muzné, druhu mij, 
i Zivot svaj dej za ni. 
K. Matéjka. 


Osudnych 45 clanki Viklefovych.*) 


Clanky pamatné, o kterychz se bylo 
dne 28. kvétna 1403 v kolleji Karlové stalo 
usneSeni a vydana jest zapovéd, nebyly 
vsecky naporad jednoho razu. M. Jan Vi- 


klef nékterymi kusy uéeni svého ¢elil pfi- | 


mo proti obecnym a zjevnym ¢lankim viry 
katolické; nékteré jine zas tykaly se toliko 
zarizeni a tstaviiv, obyéejtiv a zivota v Cir- 
kvi; jednémi podryvaly a vyvracely se za- 
klady viry samé, druhymi podnécovani jsou 
lidé k ruseni tivazkiv dtvéry, zfizenosti a 
kazné. Sptisob, kterym se M. Mikulas z 
Litomysle, Jan z Husince a Stanislav ze 
Znojma ve schizi d. 22. kvétna 1403 uji- 
mali Viklefai uéenf jeho, patrnym byl zna- 
menim, Ze obliba i laska k horliteli angli- 
ckému zakorenéna jest ve srdcich horlivetiv 
éeskych. Pordézkou, kterouz byli na schizi 
verejné utrpéli hlasovanim, neni oblomena 
mys! jejich: Viklef, nanémz dle domnént, 
vibec proneseného, spichina jest krivda, 
nepyestal byti oblibenym uéitelem dotéenych 
uéenciv. Takovou mérou ziistaly téz knihy 
Viklefovy u Geskych mistriv v ldsce, a Ci- 
taly, prepisovaly, rozSirovaly se pilne. — 
Co se tyée zakazanych ¢éldnkiv 45 Vikleto- 
vych, slovo Husovo, povédéné 0 nich ve- 
rejné, ucinéno jest jako heslem veskeré dru- 


*] Na ukdzku ze spisu: M. Jan Hus, kteryZ na- 
kladem katol. tisk. spolku vydin bude. 


sporechi hadkach potomnich dotéené édén- 
ky Viklefovy v plném pottu vady z nova 
vychazeji na jevo. Za arcibiskupa Zbynka 
(1403—1411) odbyvaly se obyéejné dvakra- 
te do roka synody. A od r. 1406 kazdého 
leta bud zminka se ¢inf aneb obnovuje se 
zapoved 0 élancich Viklefovyeh. — Na vy- 
sokych Skolach Prazskych jedndno pak o 


| nich 1408, 1410, 1412, 1413, ovsem ale tak, 
aby, jak se rika, vlk byl syt a koza celd. 


K zapovédi totiz doddno slov nékolik ne- 


|} vinnych na pohled, kterymiz jest prod z4- 


povéd ucinéna planou a do jisté mfry za- 
bezpecena svoboda rozsitovatelim jich. Z to- 
ho vseho vidi se patrné, kterak Glankové 
Viklefovi stalise osou osudného zdpasu, kte- 
ryzZ neukoncil se ani 1415 odsouzenim jich 
a kletbou cirkevni na snému kostnickém. 

Patrna dilezitost, kterouz majido sebe 
éasto Teéené Glanky Viklefovy, uklid4 mi 
téz povinnost, abych pro lepsi porozuméni 
véci a déjiiv polozil tu nejhlavnéjsi z nich. 
— Jsout pak tyto: 

Vse véci déjt se naprosto z nutnosti. 
(XXVIL) | 

Dabla musi posluSen byti Bih. 

Podstata hmotného chleba i rovnéz tak 
podstata hmotného vina zistavaji ve sva- 
tosti oltaini. (1.) 

Piimétka chleba ve svatosti této nezt- 
stava bez podmétu. (IL) 

Kristus neni ve svatosti oltatni tyz a 
skuteéné pritomen vlastnim pravym té- 
lem, (II) 

Modlitba predvédéného (k zatracent) 
nikomu nic neprospéje. (XXVI.) 

Nent treba ku spaseni vériti, ze Cir- 
kev Rimska jest nejvySSi mezi vSemi cir- 
kvemi. (XLI.) 

Papez, jest-li predvédéncem (k zatra- 
cenf) i zlym, a tudiz udem dabla, nema 
moci nad véricimi udélené sobé kym leé 
snad cisatem. (VIIL) 

Po Urbanu VI. nikdo jiz nema byti 
prijat za papeze, nybrz slusi spisobem Re- 
kfiiv ziti pod vlastnimi zakony. (IX.) 

Vyobcovant prohlaseného papezem a- 
neb kterymkoli prelatem netieba se Dati, 
jelikoz jest pokutou antikristovou. (XXX.) 


Cirkev Rimska jest sborem satanaso- 
vym; papez neni pak ani bezprostrednim 
ani nejblizsim ndméstkem Kristovym aneb 
apostoliv. (XXXVIL.) 

Volen{ papeze od kardindltv jest uve- 
deno dablem. (XL.) 

Biskup neboli knéz, jest-li ve hiich - 
4* 


~~ 


sc PB 


émrteiném, tehdy neudéluje svécenf, nepi-. 


sobi svdtosti, neposvécuje, nekiti. (IX.) 

Pokud jest ve hifchu smrtelném ktery 
svétsky pdn, preldt, biskup, nikdo z nich 
nen{ ani pdénem ani prelatem ani bisku- 
pem. (XY.) 

Lidé poddanf mohou po libosti své 
trestati pany prostopaésné. (XVIL.) 

Bude-li ¢lovék ndalezité skrouSenym, 
vseliké zpovéd zevnéjsi jest mu zbytecnou 
a neuzitecnou. (VIL) 

Jest posetilé vérou drzeti na odpustky 
papeZiiv anebo biskupfiv. (XLIL.) 

_ Nizadny prelat nema nikoho vyobco- 
vati, leé prvé poznal, ze Clovék ten vyob- 
covan jest od Boha; kacftem pak jest a 
kletym, kdyz nemaje také povédomosti, dava 
do kletby. (XI) 

Ti, kdoz upoustéji od kazani a slySenf 
slova Boziho za pricinou lidské kletby, jsou 
proklati av den soudny pokladani budou 
za zradce Kristovy. (XIII) 

Prelat, jenz by dal do klatby ducho- 
vnika za to, ze se odvolal ku krali aneb ku 
snému v kralovstvi, tim samym jest zradce 
kraliy i kralovstvi. (XID) 

V8ickni jsou svatokupci, kdoz zavazuji 
se modliti za jiné, kterizto jim napomocni 


jsou u vécech vezdejsich. (XXV.) 


Jestif to proti Pismu sv., kdyz ducho- 
vnici maji statky. (X.) 

Obohacovati knéZstvo Gelf proti zdko- 
nu Kristovu. (XXXII) 

Papez se vSemi duchovniky, kteriz vla- 
dnou statky, jsou kaciii, a rovnéz tak jsou 
kaciti vsickni, kdoz to trp{, totiZ vSickni 
pani svétsti a neknézf druzi. (XXXVIL.) 

Cisar a svétsti pani od dabla jsou na- 
vedeni, aby Cirkev obohatilisvétskymi stat- 
ky. (XXXIX.) 

Silvestr papeZ a Konstantin cisat po- 
bloudili, cirkvi udélujice bohatstvi. (XX XIV.) 

Pani svétSti mohou dle libosti vezdejsi 
statky Cirkvi pobrati, pokud hiresi ti, kdoz 
Jimi vlédnou, a sice kdyz hfesf uvykle a 
ane snad jen ¢inem jedinym (XVL) 

Desatky jsou pouhé almuzny a osadni- 
ci mohou dle libosti své odejmouti je pre- 
latiim pro hiichy jich. (XVIIL) 

VSeliké tehole bez rozdilu jsou uve- 


deny dablem. (XLV.) 


Augustin, Benedikt a Bernardjsou za- 
traceni, aé-li pokdnf ne¢inili, Ze méli stat- 
ky, zalozili tehole a dali se do nich, A tak 
od papeze do nejnizsiho freholnika vsickni 
jsou kacifi. (XLIV.) 

_  Zakladatelé klasterav hres; dabelniky 
sou, kdoz vstupuji do klasteriy, (XXXL) 


Kdozkoli davajf se do nékteré rehole 
aneb do Fddu, jiz tim samym jsou nescho- 
pni k zachovavani prikazi Bozich a tudiz 
také k dosagenif krdlovystvi nebeského, leé 
by odpadli. (XXXV.) 

Vsickni z fehole Zebravciv jsou kact- 
ti; — proklati jsou, kdoz jim davajf almu- 
gy. (XXXIV.) 

Kdozkoli almuzny udéluje bratrim fe- 
holnim, jest jiZtim samym vyobcovan. (XX.) 

Vysoké skoly, Studie, kolleje, povySova- 
ni na mistrovstvi povstaly z poSetilosti po- 
hanské, a cirkvi jsou ku prospéchu jen tolik 
co dabel. (X XIX.) — 

Hle, tot jsou témét vSecky ty Clanky, 
o kteréz byl na vysokych Skolach Prazskych 
dne 28. kvétna 1403 poprvé vypuknul spor. 
Mam za to, ze treba toliko s myslf nepred- 
pojatou rozebrati jedeni druhy a bude vi- 
bec jasno, kterak ze slusnych pricin sprav- 
cové cirkevni a milovnici pravdy museli 
nastupovati proti nim. 

Na doliéeni stijtez tu nékteré tvahy. 

Viklef nicil na prosto vselikou svobodu 
vile (6. XXVH.) A co mnedle byl by Bah, 
nemaje dokonalé, svrchované vile svobodné ? 
Roynéz tak stoji Clovék ve své dustojnosti 
svobodou své vile. Neni-li vale svobodna: 
vseliky rozdil mezi ctnosti a hiichem jest 
ten tam; duse nejsouci schopna jakékoli 
ctnosti, otro¢i toliko nesvobodnému nutiteli. 

Viklef zamital zpovéd (VIL), zlehéoval 
viru 0 msi svaté (V.) a o velebné svatosti 
oltaini (I. H. IIL), nestitil se dabla stavéti 
nad Boha (V.): nejsou-liz to vse bludy rou- 
haéné, Gelici primo proti zrejmym ¢lanktim 
viry ? — 

Blaha jistota o Ucinlivé moci milosti 
Bozi ve svatostech musila by naprosto zmi- 
zeti podle uceni Viklefova. V&sakt Viklef 
stoji na tom, Ze pro smrtelny hiich biskup 
prestava byti biskupem, knéz knézem, pan 
panem, (XV. 1X.) Kresténi takého knéze 
neni krestem; posluhovani jakoukoli svato- 
sti, déje-li se jim, nenf Ukonem svatostnym. 
Nez kdo jest na svété vSevédouci? Kdo 
leé jediné Bth vSevédouci mize védéti, ze 
v kterékoli jisté chvili byl neb jest papez, 
biskup nebo kterykoli knéz bez hifchu smr- 
tedIného? A tak z lidf zajisté nikdo a ni- 
kdy nemohl by bezpecen ‘byti, ze prijimay 
k¥est, byl skuteéné ktestén. Nejinak dopa- 
dalo by to pri vSech jinych svatostech, po- 
kud by uéenf Viklefovo mélo byti poklada- 
no za pravé. Knéz nemél by jistoty, ze je 
knézem; ponévadz nelze mu miti jistoty, Ze 
bez h¥ichu smrtediného byl biskup, an ho 
svétil. Krestan chtéje prijimati ve svatosti 


ae Se 


télo.a krev svého Spasitele, nikdy by nebyl 
_ubezpecen, Ze sprosty pozemsky chléb pre- 


stal byti takym chlebem a stal se chlebem 
8 nebes — Zivoucim télem Kristovym. Nebo 
kde jest jistota, Ze bez htfchu smrtedIného 
jest knéz, kteryZ mA o m8i-svaté na pokrm 
nebesky posvécovati chléb vezdejaf? — Véc 
sama jest tu prdvé na dlani. Skoda bylo by 
siriti slov o dotéenych patrnych bludech 
Viklefovych. — 

Na podobné konce dojde se ale vice 
méné pri kazdém élanku Oxfordského blu- 
dafe. Vytknuté élanky Viklefovy z vétSiho 
dflu biji na jisté poméry v Zivoté a na jista 
zrizeni v Cirkvi. Viklef laje na papeze a 
Feholniky: (VHI. XX. XXI. XXII. XXIII. 
XXIV. XXVIII. XXX. XXXIV. XXXV. 
XLIV. XLV.): on bije na desdtky a statky 
v rukou knééskych; (X. XVI XVIII. 
XXXII. XXXVI. XXXIX); on bije na kld- 
Stery a vysoké skoly. (XX1X. XXXI) VSeliké 
tyto ustavy a ziizenosti, vSelika dotéena o- 
patreni podlé ucenf Viklefova nemaji do sebe 
hrubé nic dobrého, jsou zahubné a hiiSné. 
Nékteré z ustaviiv a ziizeni téch po jeho 
rozumu nejsou le¢ dilema plodem ,ddbla‘ ; 
tak rehole (XLV.), voleni papeze pisobenim 
kardinaliy. (XL.) Pi jinych nevidi Viklef 
jiného nic nez hiich a pohanské marnosti, 
na p. zakladani klasterfiv (XXXI.), udélo- 
vani almuzen feholnikim (XX.), zafizovani 
vysokych Skol. (XXIX.) VSecko to Viklefovi 
pachne vesmés antikristem a dabelstvim, 
hiichem a kacifstvim; vSecko éGelf proti 


‘Kristu, proti Kristovu zékonu, proti Pismu 


svatému. 

Co mame, co mizeme na to fici my? 

Mnoho tu fici netfeba. Pravda bije 
sama do o¢f. Posta¢f, ukdze-li se na jednom 
druhém kuse, kterak si Viklef sim Slape 
na rozum a mate — koncepty. 

Tu na to nékteré doklady. 

»Zadny prelat,« uéil Viklef, nema ni- 
koho vyobcovati z Cirkve, leé zna-li prvé, 
ze ten a takovy jest vyobcovan od Boha: 
a kdo dava do klatby bez ohledu na to, 
éinf se tudy kacitem aneb vyobcovancem.“ 
(Cl. XL) 

A jak si pocinal Viklef sim? — Viklef 
ovsem nebyl preldtem, nybrz pouze dokto- 
rem a profesorem v Oxfordé, klatbou vsak 
umél stédre podélovati kazdého, kdoz ne- 
drzel jeho uceni, kdoz stal proti nému. — 
Kacivi jsou mu papez a kazdy knéz, kteryz 
ma vezdejsi statek (XXXVI.), kazdy rehol- 
nik bez rozdflu (XLIV), kazdy neknéz, jenz 
dopouati, aby knéz{i méli vezdejsi statky 


(XXXVI). A krom toho vyobcovan z Cir- 


kve, klatbou stizen jest kazdy, kdozkoli 
feholnimu bratru udéluje almugnu. (XX.) 
Podle takového uéenf za Viklefovych Gastiv 
asi malo krestantiv zistalo, ktetizby nebyli 
— kacffi, proklatci. — A kdo je prohlasil 
za kactte? Kdo je dal do klatby? Viklef 
svymi ¢lanky. — Odkud ale zvédél Viklef, 
ze ti a takovi jsou vyobcovani, klatbou stf- 
zeni od Boha? — Kde na to dikaz, Ze je- 
mu to zjevil Bih? — Dikazu takového 
Viklef nepodal — podati zapomnél. — 
Podle jeho uéenf vselika pravda zjevend od 
Boha nalez& se v Pismé svatém. Nez kde 
mnedle kaze Pismo, Ze jsou kacifi a pro- 
klatci lidé, jez feéeny doktor svymi élanky 
prohlasuje za proklaté kacfte? — MHledej — 
si komu libo, v celém Pismé svatém, také- 
ho nalezu tam nikde nenajdes! — Tim vi- 
ce nalezne§ ale dikaztv patrnych, ze Viklef 
nechtél vidéti pravdy. — 
Obratme se kjinym nékterym ¢lankim. — 
Viklef uéil: ,,VSeliké rehole bez rozdilu jsou 
zrizeny od dabla. (XLY.) Kdozkoli za. 
kladaji klastery, hresi; a dabelniky jsou, 
kdoz vstupuji do klaSterfiv. (XXXI.) Kdoz- 
koli davaji se do rehole neb radu, jiz tim 
samym jsou neschopni k ostithani Bozich 
zakontiv a tudiz také k dojiti kralovstvi 
nebeského. (XXXV) Ano, Augustin, Be- 
nedikt a Bernard jsou pry zatracenci, a¢ 
pokani-li ne¢inili, ze drzeli statky vezdejsi, 
zalozili rehole, vstoupili do tadu.“ (XLIV.) 
A na éem zalozil Viklef vSeliké tyto 
¢lanky? Oxfordsky doktor odvolaval se 
ovsem na Pismo svaté; z Pisma svatého 
vyvodil a dotvrzoval své domnénky. A na 
éem zakladali sv. Antonius, Athanas, Au- 
gustin, Basilius, Benedikt, Bernard, Jeronym 
atd. rady, rehole, kléstery? — VsSickni 
vesmés na Pismé svatém, ve velikém slové 
Kristové: ,,Zapri sebe sim!‘ — I kdo 
rozumél slovam Kristovym lépe: sv. Augu- 
stin anebo Viklef? — Kdo znal Pismo 
svaté dikladnéji: Jeronym anebo Viklef? 
Kdo zpravoval se Pismem svatym vérnéji: 
sv. Basil aneb Viklef? — Odpovéd véru 
jest na snadé. — Viklef ovSem Pismo sva- 
té vylozil jazykem anglickym, ucinil to ale 
vedle latinského vykladu sv. Jeronyma. 
Viklefity preklad anglicky davno jiz pozby] 
ceny a platnosti u Angli¢aniv, za to ale 
latinsky vyklad bible, ucinény sy. Jerony- 
mem, jest dosud a zistane i na pifsti casy - 
drahocennym pokladem ySemu krestanstvu. 
A co se tyée sy. Augustina, Basila, Bene- 
dikta: s témito uéiteli Cirkve se Oxfordsky 
doktor ani ve snach méiiti nemize. Nez 
Viklef, vyvySiv se nad né, usadil se na 


oa 


soudné stolici, polozil jim za hiich, coz jim 
potiténo za zasluhu, dilo jich prezdél dilem 
dabelskym, a svatym oslavencitm vykazoval 
misto mezi zatracenci pouze proto, ze roz- 
uméli slovim Kristovym jindée a lépe nez 
on, ze se neridili vedle domnének a uceni 
jeho. — Kde takova pycha ovlada dusi, 
odkud by se tam vzala pravda? — Odkud 
ma takové dusi pfrijiti milost Bozi, bez 
kteréz nelze poznati a hlasati pravdu? — 

Ale Viklef, zatracuje tehole a rady, 
kl4stery aklasterniky, ukazoval na skutecnou 
porusenost Zivota, na nekazen, na lakotu a 
jiné rozmanité neresti reholniktiv svého ¢a- 
su. — Neminim a nebudu ja se tu snad 


ujimati Zebravych mnichiiv, s kterymiz byl | 


od r. 1360 az do smrti Viklef v ustaviénych 
pitkach a tienicich. Vimt dobre, ze mozna 
bylo v XIV. stoletiledacos mrzkého namitati 
proti Frantiskaniim i Dominikantim. Nez 
rovnéz tak doloziti musim, ze nemalych za- 
sluh o ¢lovééenstvo dobyly sobé oba dotée- 
né rady. Nejslavnéjsi ucenci XIII. a XIV. 
véku: sv. Tomas Akvinsky, sv. Bonaven- 
tura, Jan Duns Scotus (+ 1308), Vil Occam 
(+ 1347), hlubokomyslni kazatelé: Tauler, 
Suso a j. m. byli z recenych radu sv. Fran- 
tiska a Dominika. — A toz kterak mohla 
smél Viklef vidéti jenom neresti a nevidéti 
zasluhy? — Nepochybné pouze proto, ze 
se jenom na jednu stranu dival a na dru- 
hou nechtél se podivati. Ostatné Viklef ani 
na tu jednu stranu nedival se dobre. Va- 
Sen nedava lidem hledéti bez brejli, a brejle, 
kteréz nendvist barvi a nastrkuje na o¢i, 
byvajfi — ¢erné. Co divu, Ze Viklef, opano- 
vany nendavisti proti mnichim, pri nendvi- 
dénych protivnicich svojich vsecko vidél to- 
liko ¢erné? — Jinak vidéli a vidi poctivi 
letopisci a nepredpojati déjezpytci, kterym 
zalezi a zalezelo na pravdé. Dr. Lingard, 
vypisuje déjiny anglické, dokladé: Rozliéné 
rady mnichtv Zebravych (po celé stoleti pred 
Viklefem) svou horlivosti, poboZnosti a uée- 
nosti dosahly vaznosti verejné. Nékteri z 
nich na vysokych Skolach uéili s pochvalou, 
jinf pomahali knézim ve sprdvé duchovni; 
nékteti povySeni jsou na dustojnost bisku- 
puv a jini opét od kraliv povoldni byvali 


k tézkym a dtlezitym jednanim.“ Ano, sim 


Viklef bezdéky vydal svédectvi, kterak ne- 
navidéni od ného mnisi oblibeni byli u lidu. 
Viklef chtéje zlomiti moc, jakouz Frantiskani 
méli v nérodé, vidél se nucena uziti pro- 
stredktiv, kterymiz mnisi ovlddali srdce li- 
du; prosttedky témito pak byly: prisny Zi- 
vot, hruby sat a kazatelé putujici. Rehol- 
nici — Frantiskani nosili hruby gat a cho- 


dili bosi; bos chodil a hruby Sat nosil tu-— 
diz Viklef; Frantiskéni Ginivali kazanf k 
lidu v8ude i na hrbitovech i pod Sirym ne- | 
bem; nejinak vysilal i Viklef svoje kazatele 
po celé zemi, aby kdzali v8ude. Nejinak 
Setiil téz Viklef prisné a tuhé kazné, kte- 
rouz Frantiskini méli v feholi své. Bud si, 
ze by nesnad jen nékteti, ale mnozi z re- 
éenych Zebravych reholniktiv byli opravdu 
byvali neSlechetniky: kterak mnedle mohl 
a smé] Viklef tvrditi vaibec 0 vSech, ze jsou 
ddbelniky, kacfri, vyobcovanci, neschopnymi 
k dosazenf kralovstvi. nebeského ? Kde na- 
byl prdva, pro viny a byt i zlo¢iny Zebran- 
civ (mendikantiiv) hyzditi vsecky rehole a 
rady vibec? — Slovitny protestant a zna- 
menity déjepisec Dr. Haase napsal dle prav- 
dy: ,Benediktini uchovali pamatky davnych 
véktiv, zérodnili-pousté, byli uditeli naro- 
div.“ — Nez i Benediktini nebyli Viklefovi 
ni¢im jinym leé dabelniky. Viklef byl An- 
glidanem, chtél slouti krestanem. A kdo 
vstipil viru krestanskou v Angliéanech? Re- 
holnici! — Kdo zalozil prvé skoly v dot- 
cené zemi? Reholnici. Kdo pecoval 0 vzdé- 
lant a uslechtilost anglického narodu po celé 
véky? Odpovéd na to mame vddy jen je- 
dinou. Prede vsim reholnici! Bylit to jme- 
novité synové sv. Benedikta; ti byli prvymi 
kazateli kresfanské viry, prvymi uciteli a 
zvelebiteli anglického ndroda. -- Kam dal 
tedy Viklef o¢i, Ze ztejmé pravdy nevidél? 
Kam se mu podéla pamét, kdyz zure proti 
mnichim Zebravym, zapomnél, na to, ¢im 
jsou Angliéané povinovani Benediktinim ? 
Kam se mu podély rozum, svédomi, vira, 
kdyZ ptivod vSech radiv pri¢ital samému 
dablu? — Na to netreba odpovidati. Mat 
tu opét plnou platnost, coz jest receno: 
Vasen nedava lidem hledéti bez brejlé, a ne- 
navist barvi ty brejle na éerno, ze pak 
vsecko vidi se éerné. — Tak a nejinak 
bylo u Viklefa. Co divu, ze biskupové 
shromazdéni na snému Londynském a mi- 
stri na vysokych skolach Oxfordskych, Pa- 
tizskych, Prazskych nalezli bludy ve knihach 
jeho, a tudiz uéenf odpornd pravdé nazvyali 
— bludniyjmi? ; 
Nejinak musilo se nalézti téZv piitiné 
zavrzenych Glankiv o papezi, o cirkvi tim- 
ské, 0 ptivodu moci papezské. My katolfci 
vime, proé mame papeze za nejvySsiho vi- 
ditelného spravce, za hlavu cirkve. Rimsky 
biskup, papez, jest vedle viry nasi ndstupce 
sv. Petra, jemuz dal Syn Boi kliée kralov- 
stvi nebeského, jejz nazval skdlou, na niz 
vzdéla cirkev svou; on jest dédicem apo- 
Stola, kterémuz fekl Pin: ,,Pasiz ovce mé, 


ie Bh cates te 


pasiz berinky mé.* Za dntv nagich uzné- 
vajf ovSem i protestanti uéenf a poctivi, Ze 


_ timsky biskup jest ndstupcem sv. Petra, Zet 


»hned za prvych vékiv mél prednost prede 


‘vsemi biskupy, ze za dotéenych éasiiv uznd- 


vala se vAha cirkve timské, jeSto podan{ 
apostolské obzvlasté ¢isté aneporusené za- 
chovala.“ ((Dr. K: Haase). A ted vizme, 
jak Viklef uéil o papezi, o cirkvi timské, 
0 moci naméstka, dédice Petrova. 
,Netieba vériti ku spaseni, Ze jest cfr- 
kev Rimska nejvy88f mezi vSemi cirkvemi.‘‘ 
(XLL.) ,.Rimska cirkev jest sborem satan4- 
Sovym, a papeZ nenf ani bezprosttednym 
ani nejblizsim sttiduikem Kristovym, namést- 
kem apoStoliv. (XXXVI) Po (papezi) Ur- 
banu VI .nebud jiz nikdo pirijat za papeze, 
nybrz sluSi sptisobem Rekiv Zfti (bez pa- 
peze) pod vlastnimi zikony ([X). Papez 
jest-li predzvédencem (od Boha k zatracenf) 
a zlym, tudiz pak. idem dabla: tehdy nema 
moci nad véricimi sobé udélené od nikoho 
leé snad od cisate.“‘ (VIII.) Tak Viklef. Po- 
dle vlastnich jeho zaisad mély by vseliké 


- tyto élanky stati a utvrzeny byti Pismem. 


A on pokouSel se ovSem opremovati je vse- 
lijak vypovédmi sv. Pisma. Nez snadno jest 
se domysliti, jak tu krouceno a natahovano 
Pismo syaté, aby se naslo, coz v ném po- 
logeno neni. Svédectvi z davnych vékiv, 
podani a vyklady sy. Irenea, Cypriana, Au- 
gustina, Jeronyma, nepopirany prtibéh déjin 
u Viklefa nic nevazil: u ného platila vile 
» Ziti bez papeze sptisobem Rekty pod vlast- 
nimi zakony.“‘ — Proti takové vili musili 
povstati vSickni, kdoz maji witli byti kato- 
liky; takové élanky bludnymi, kacirskymi 
nazvati musili vSickni, kdoz védi a véri, ze 
chce Kristus, aby byl jeden ovéinec ajeden 

Zbyva jesté aspon nékolika slovy zmi- 
niti se o Glancich, kterymiz proneSeno jest 
Viklefovo ucéeni o statcich v rukou knéai. 
— Clankiv. takovych jest 8.: vsecky Celi 
k jednomu konci. ,,Papez se vSemi duchovnt- 
ky svymi, kteriz maji statky, jsou kacifi, 
jiz proto, Ze vlddnou statky; kacfri jsou 
také vSickni svétsti pania neknézi, kterizto 
jim toho dopoustéji (XXXVI). A protoz 
mohou svétsti pani podle libosti své vezdejsi 
statky odniti cirkvi, pokud z navyku hresi 
ti, kdoz je drzi* (XVI). Rozumi se samo 


-sebou, ze Viklef lanky témito zavdécoval 


se panim svétskym. Knézstvo anglické mélo 
za onoho éasu nemalo statkiv a nadanf, 
vlddlo mnohymi dichody a bohatstvim ve- 
likym. Bohatstvi toto vabilo tudiz ku knéz- 
stvi mnohé nepovolance, kterizto stavse pak 


se prelaty, opaty, biskupy, dichodiv efr- 
kevnich uZivali zle, zhusta primo proti z4- 
konim cirkevnim. Zalostna tato netest pa- 
novala, bohuZel, netoliko vy Angli¢anech, 
nébrz v celém kiestanstvu. Viklef vida 
takové Serednosti, mohl plnym pravem na- 
stupovati a horliti proti knézim, kterf{zto 
prostopasné plytvali statky cirkve, zbozim 
posvatnym, poklady chudych. Nejinak Ginili 
svatf Rehor, Bernard, Dominik, Frantisek, 
aj. m. Nez Viklef neprestal na pouhém 
horleni proti nefadtim: on hlasal novy éla- 
nek viry, naSel nové kacirstvi. Novy tento 
Clainek jeho viry byl ten: ,,Zadny knéz ne- 
ma vladnouti pozemskymi statky.“ — § 
élankem timto souviselo pak nové kacfrstvi, 
jesto podle uéeni Viklefova kacfrem jest 
kazdy knéz bez rozdflu, pokud ma, pozem- 
ské statky a vladne vezdejsim zbozim. Viklef 
takovym ucenim predstihoval samého Krista 
Jezise, kteryz ucil modliti se k Otci: ,,Chléb 
nas vezdejsi dejz nam dnes,‘‘ a velel ,z 
mamony nepravosti délati sobé prately.* 
Jinak vime ovSem velmi dobre, zaé Kristus 
Pan pokladal bohatstvi tohoto svéta, i kterak 
varoval vSecky své uéenfky, aby k nim ne- 
prikladali srdce, aby nehledali pokladiv, 
jez kazi rez, zere mol a zlodéji vykopavaji. 
Ale rovnéé tak povédomo jest, Ze sam Spa- 
site], ktery chtél biti chudym, méli choval 
jisté zdsoby penézité na svoje i vérnych nad: | 
sledovniki svojich opatieni. Stalo se to 
vedle slov blah. Bedy za tou pricinou, aby 
méla odtud Cirkev nauéeni, ze smi drZeti, 
coz ji obétovano jest od véricich k vlastnim 
pottebim a na opatieni jinych potirebnych. 
— Tomu vsemu na odpor éelily ¢lanky Vi- 
klefovy, tak sice, Ze by vedle uéent jeho za 
kacife museli se pokladati tolikéz isv. apo- 
Stolové za prvotni Cirkve v Jerusalémé. 
Nebo tehdy jiz kiéestané penize za prodané 
domy a pole sndseli k nohoum apostoliv, 
a ti vlddli jimi a opatrili, kterak ma éiné- 
n0 byti rozdélovani mezi vSecky. — Nefre 
sti, kterézZ Viklef na své o¢i vidél ; 
nemalo zveliéoval, tak mu pomatly mys,’ 
ze pozbyl miry pravé k ocehovani zit 
zeni apostolskych, k posuzovant prav 

zakontiv cfrkevnich. A proto do velik® 
nesmirné kadé svojich proklatetiv a kaci- 
tiv hodil papeze, biskupy, knéze, jahny, 
zaroveh § opaty a Feholniky, ktetiz drzeli 
neb drii svétské statky, kteri vladnou ve- 
Netieba tusim na to byti 


vexve 


< Gea 


uve 


by se pani svétstti — neknézi — zachovati 
méli proti papezim, biskupim, knézim a 
viibec vSem duchovnikim, drzfcim vezdejsi 
statky. — Viklef radi a kaze v ohledu tom 
tii véci: Prvni radou jeho jest: ,Nedavejte 
knéZstvn statkiv pozemskych!* druhou: 
y»Nedopoustéjte aby podrzeli, co drzil* a 
treti: , Vezméte jim, coz maji, pokud toho 
uzivaji zle z ndvyku.« — Aby pak rady 
tyto vydaly, dolozeno Ze jinak, neuposle- 
chnou-li, jednati budou proti zakonu~ Kri- 
stovu — stanou se ,ddbelniky — kacifi.“ 
Rozsudku a nalezu, kdy a kte*¢ duchovnici 
statkiiv cirkevnich uzivajf zle, nemaji pak 
vedle zdani Viklefova vydati knézi, nébrz 
»svetsti pani.“ Ano Viklef r. 1382 u_par- 
lamentu ochrany proti naleztim Londynského 
snému cfrkevniho zadaje, zirejmé prosil, 
yaby se nérodu neukladaly zadné dané, aby 
se na potreby statni vzaly desatky a dt- 
chody, sebrané a odnaté knézim hodnym 
takového pokutovani,“ Zdé se mi, ze vse 
tu lezi jako na dlani, coz zamyslel Viklef. 
Rovnéz tak tusim jest patrno, co z takych 
uceni pojiti musilo u lidi, na kteréz bylo 
jimi poligeno. Co se dotyée zakladiv, na 
nichz mél Viklef vedle vlastniho uéeni 
élanky své tvrditi: o ty tézko nebylo vy- 
kladaci, jakymz byl on. Pismo svaté. av ném 
slova Kristova, vyroky sv. apostoliv nata- 
hovaly se podle miry jeho rozumu a vile. 
Apostol sv. Pavel, piSe ke Korintskym, 
doklada: ,Kdo bojuje kde na svij plat? 
Kdo zaklada vinici a neji z ovoce jejfho? 
Kdo pase stado, a nepoziva od stéda mié- 
ka? Zdali podle Clovéka to pravim? Ne- 
pravi-liz toho i z4kon? Nebo psdno jest v 
zakoné Mojzisové: Nezavazes ust volu mla- 
ticimu. Zdali o voly Bah tak pecuje? Aneb 
vice pro nas to pravi? Pro nds zajisté to 
jest napsdno. Ponévadz my jsmeduchovnf 
véci rozsivali, veliké-li véc jest, Zneme-li 
my vase télesné? Zdaliz nevite, Ze kteriz 
ye svatyni pracuji, jedi z toho, coz jest ze 
svatyné? A kteff oltari slouzi, dil maji z 
oltare. Takt i Pan naridil tém, ktetiz zvé- 
stuji evangelium, aby z evangelia byli Zivi.“ 
(1 Kor. 1X. 7.) — A na jiném misté pfiSe 
tyZ apostol: ,Sdéluje se ‘pak ten, kteryz 
nauceni prijima v slovu, s tim, od kohoz 
-nauceni bere, vsim statkem." (Gal. IV. 6.) 
— Vésak sim Kristus vece: ,,Hoden jest 
délnik 1azdy své!* (Luk X. 7.) — A po- 
sléze, at rec nesitim, nenf-li psdno v Pisiné 
svatém: ,Ze vsi duSe své boj se Pana a 
knézi jeho v poctivosti méj; ze vi sily 
miluj Toho, kteryZ té udinil a sluzebnikiv 
Jeho neopoustéj, a dej jim dil, jakz jest 


_:pasny. 


prikdzino tobé: prvotin oistovanf.“ (Sir. 
VII. 31 — 34.) Tak a podobné ¢teme v 
Pismech svatych. I Viklef ¢ital v nich; on 
vsak, maje ohlagovati lidu, coz psdno jest, 
kAzal coz v nich nené psdno,,a to pod 24- 
minkou, ze knézi nedobire a proti radu Bo- 
Zimu statkiv uzivajf a zivot vedou prosto- 

Viklef osvédéoval, Ze stavi uéenf své 
na zdkladé Pisem svatych. I kde mnedle 
psdno jest v Zakoné, ze svétskym pantm, 
krélim,  knizatim, obcim aneb komukoliv 
jinému dana jest moc, aby spravovali Cir- 
kev aneb ,dle libosti* brali Cirkvi, coz ji 
jest déno na vyzivu knézi, na opatteni sva- 
ty, nuznych, vdov, sirotkiv? Takového 
rozkazu v Pismé sy. nenalez4me. Naproti 
tomu ale tam mimo jiné nalezd se cteni o 
jistém Simonovi, kteréz i doktor pisma Vi- 
klef mél na paméti miti. Ctemet zajisté ve 
knihach Machabejskych takto: 

»Kdyz v svatém mésté bydleno v po- 
koji vSelikém, zdkonové také jesté velmi 
dobre byli ostirihaéni, pro poboznost Onidse 
biskupa, tehdy i kralové a knizata chram 
prevelikymi dary ozdobovali. Simon pak z 
pokoleni Benjamina, ustanoveny sprayce 
chramu, usiloval néco nepravého spisobiti 
ve mésté, v céemz se mu ale nejvyssi knéz 
protivil. Simon nemoha OniaSe premoci, pri- 
Sel k Apolloniovi, synu Tharseovu, jenz byl 
toho ¢asu vidcem Celesyrie a Fenicie a 0- 
znamil mu, ze jest pokladnice v Jerusalé- 
mé plna penéz nescisInych a obecné zbodZt, 
kteréZ neprinalezi k pottu obéti, to ze jest 
nesmirné a zeby mohlo byti, aby vSecky ty 
véci dostaly se v moc kralovu.“ — 

Tolik o zradném sprayci chramovém 
Simonovi. Neni-li to pravé uéinénym obraz- 
kem, v kterémz se mohl Viklef shlidnouti? 
— Viklef patrné radil a Gelil ktémuz kon- 
ci, kteryz mél pred o¢ima Simon, Zddaje si, 
aby pobran i zloupen byl poklad, ulozeny 
a chovany u svatyné. Nejvyssi knéz Onids 
netajil pak vévodovi kralovskému, jaky jest 
az eho zdlez{ onen poklad, svédomité do- 
loziv: ,To skladové jsou a Zivnosti vdov a 
sirotktiv; nékteré pak véci jsou zbozim Hir- 
kana TobidSovce, muze velmi vzneseného. 
Ostatné nemiize to byti (abych vydal téchto 
pokladiv krali,) ponévadz oklamani byli by 
ti, kteiiz je svétili tomuto mistua chramu.*‘ 
— Vévoda Heliodor nedbaje nic na slova 
Onidsova, jal se ndsilim dobyvati pokladiv 
chramovych. A .. zkusiv moc ramene Bo- 
Ziho, — zistavil v Jerusalémé vse jakbylo, 
i nad to sim obétoval obét Bohu, kteryz 
Jemu nahle zachvacenému mrtvicf navratil 


Zivot. Mimo to dékoval knézi Onidxovi za 
obét a modlitbu jeho. Pro obmezenost mf- 
“sta nemchu tuto vypisovati, kterak to vie 
se stalo; zaml¢et vSak nesmfm sloy, ktery- 
mi se pohansky véyoda primlouval krali, 
aby jiz nesahal na zbozi chramu Jerusalém- 
ského. ,,Mas-li, 6 krali,“ tak vece, ,.jakého 
nepritele, jenZ by ukladal o tvé kralovstvi, 
posli ho tam (do Jerusaléma), a dostanes 
ho zase zbiéovaného, aé ujde-li s Zivotem. 
Nebo ten, ktery% jest v nebi, opatroynikem 
a pomocnikem jest toho mista, i- tepe a 
zahlazuje ty, kteriz prichdzejf, aby zle Gi- 
nili.< — 

Hle, tak psino vy Pismé svatém. Vi- 
klef, jsa doktorem sv. Pisma, znal jistotné 
celou 3. kapitolu druhé knihy Machabej- 
skych. I kam déla se mu pamét, ze na vSse 
ty pravdy, povédéné i zndzornéné v ni, ne- 
pamatoval ? Kam dal svédomf, an krali an- 
glickému, pantim svétskym, nybrz i kazdé- 
mu z osadnikiv raditi smél nejinak nez 
zradny Zid Simon Heliodorovi, vévodovi 


syrského krale Antiocha? — — Platf tu 
zase, coz plati o vaSni vibec, ze kalf zrak, 
hubi rozum a umrtvuje svédomi. — Dr. J. 


Viklef velebival Cirkev za dni starodavnych: 
jelikoz pry az do X. véku byl upoutadn drak, 
jenz pozdéji zohavil krestanstvo. Nebylo-liz 
mu znamo, ze i za onéch prvych vékiv mi- 
vala Cirkev zbozi a vladla nezridka velikymi 
statky? Za jeho Gasfiv nejedni biskupové, 
prelati a knézi nedobre uZivali téchto stat- 
kiiv, kteréz z veliké CAsti nejsou le¢ sklady 
vdov a sirotkiv. Proé nekazal i nepripomi- 
nal takovym biskuptiim a preldtim, co jiz 
v tustavach apostolskych jest natizeno? — 
,O vseliké zboz{f cirkevni,“ tak éteme v 
nich, ,péci méj biskup a sprdvu méj nad 
nimi jako pod okem samého Boha. Neslusi 
pak z nich sobé eho osobiti za vlastnost 
aneb vlastnim pribuznym darovati ¢eho z 
téch véci, jez nalezi Bohu. Jsou-li ale pit- 
buzni tito chudaci, toz poskytuj se jim po- 
moc jako chudéktim.“ — Pokud pak se 
zbozi toho potrebuje k svym potrebém aneb 
na opatieni bratfi prespolnich, ber si z nich, 
aby nikomu nic neschazelo.“ — By byl tak 
i ostireji jesté slovy sv. Bernarda i jinych 
kazal marnotratnym a prostopésnym ducho- 
vnikiim: vérny katolik zajisté by mu byl z 
toho vdétny. — Nez kdo ma cit pro spra- 
vedlnost a pravo Bozi, zavrhnouti musi ra- 
dy, kterymiz knéz krestansky pfridruzil se 
ku zradnému Zidu — Simonovi. 
(Dokonéent.) 


~ BP 


Socha Memnonova: 
ie 


V krajiné, kde pyramidy krélf, 
stoji sedé socha Memnonoya : 
kouzlo tajuplné v nitru choya, 
stafi v povésti jak baAjivali. 


Sladké zyuky vylévala.y dali, 
okitidlend promlouvala slova, 
slunce jak jen svitla z4fe nova 
a ji rana rize celovaly. 


Leé kdy slunce stépélo se vy mofe, 
mésic na straz spéchal se hvézdami, 
hnulo mrtvou sochou Zivé hore: 


Zalné zvuky z utrob vysilala, 
placem usedavym zaplakala, 
thebskymi jenz pohnul pustinami. 


I. 


Bratii, srdce lidské podoba se 
tajuplné sose Memnona: 

bez lésky — ach, zZalné zastond, 
v lasce Pané plesem ozyva se! 


Zate vécné lasky rozliva se, 

taje mrtva ledu opona, 

plyne piseh novozikonna : 

»Otée nas, jenz sidlis v nebes krase!*‘ 


Lepé luna smutné tvaéf svou cloni 
sluneéného svitu zbavend, — 
beze syétla kvitko hlavu kloni: 


Tak i duse Boha spusténd 
bidna jest a nezna slasti zadné, 
oupi, nyje horem — az i zvadne. 


Jos. V. Smély. 


Jindy a nyni. \ 


Obraz ze Zivota ucitelského za vikare a inspektora 
od Fr. Pravdy. 


IV. 


V Kiizkové bylo zapottebi druhého u- 
éitele, to jest poduéitele, jak se jiz tikalo 
byvalym mlddencim a pomocnikiim. Osada 
0 néj zddala, odbyvaly se komise, Diin udal 
své piijmy, ze mu to ulodili; jsou vétst, ne 
ma a nez musi miti, vsecko se mu spoci- 
talo a sepsalo a prebytek pjripadl poduci- 
telovi. Nebylo Ize pomoci si a Dyin s tim 
byl spokojen tée se, ze se s poducitelem 


~ 6 


rozdéli o practi a Ze déti’ tim vic budou 
prospivati. | 

Poduéitel se do Kiizkova dosadil a 
Diin ho pfijal vifdné a bratrsky. Je mla- 
dy muz, byl na tistavé, odbyl zkousky a 
ma vyborné vysvédéenf. Mysli si o sobé 
mnoho, vi vsecko, domniva se, Ze stary u- 
citel v niGem se mu nevyroyna. Prosel ta- 
ké Skolu varhanickou, je na to a jesté na 
vSelicos jiného pysny, jako ku prikladu, na 
télocvik, v némz pry neni nad ného. 

Diin v télocviku se arcit nezna a jiz 
se mu nepriuct, jsa starec k skakanf a le- 
zeni neschopny. Vsak proto preceje dobry, 
je vyborny ucitel a ptidéleny mu mladtk ho 
_ Zajisté nedostihne v tom ani onom.  Doji- 
ma ho a nese tézce, ze si ho nevazi, ze jim 
pobrda, ze jedna, jakoby nestal pod nim, 
nybrz byl sam jeho predstavenym. Arcit 
se ku stavu ucitelskému pripravil lip nez 
jindy bylo v obyéeji, ale schazi mu jesté 


8 , 


dost a co umi, musi se teprv ucit détem 
prodavat, bychom to tak nazvali. Toho 
dosthne cvikem ve skole a v tom stary u- 
Citel i jemu by mohl byti uéitelem, kdyby 
uznal jeho prevahu. Nechce ji uznati, je 
k nému nespravedlivy, chce ho sém_ opra- 
vovat a poucovat. 

Jen v hudbé mu neodpira prednost a 
ackoliv navStévoval $kolu varhanickou, pre- 
ce na varhany hraje bidné. Na jiné ndstro- 
je hraje jesté bidnéji a vymlouva se, Ze 
hudba je véc vedlejsi a nepatii ani do sko- 
ly. Ze stary u¢itel v ni je mistr, v ni za- 
libeni ma a i zpév horlivé péstuje, proto 
ho nazyva kantorem, sméje se mu a po- 
mlouva ho v mésté, kam se chodf vyrazet. 
On i v Kiizkové’ se mu stavi na odpor, 
rika, Ze jeho Zici v prvai tridé védi vic 
nez ucitelovi v druhé a rad by sez oné 
dostal do této, aby pry s vétsimi a dospé- 
lejsimi ziky mohl pracovat a pozdvihl je 
na vyssi stupen vzdélanosti. 

V skutku mu ve vsi mnozi vérf, ¢tou 
_VSelijaké noviny a vSelijaké knihy a ty o- 
tevrely jim mozky, jak pan poduéitel, jenz 
pry tomu rozumf, jim pochlebuje. Zavreli 
a zabednili jim je velebni pani a uéitel jim 
pri tom vzdy vérné poméhal a pomaha jesté, 
Pujcuji lidem knihy, ale jsou to knihy, jenz 
zatemhuji rozum a ty, jenZ ho osvécuji, jim 
nedavaji. Seznami je s takovymi sim a i 
noviny jim odporuci, jenz ducha jejich vy- 
vedou z poroby. 

Tak se Spatnych knib anovin rozsitilo 
na osadé jesté vic a Skoda z toho brzy 
vysla na jevo. Poméry nové likaly k ne- 
yazanosti, utady se Casto ménily a nékdy 


jim schdzela vile a nékdy moc gjednati 


prichod tiebas dobrym zékonim. Po kraji’ 


se potulovali nebezpetni | Stvadi, 
slibovali, kazili mésta i vesnice. 

Osada Kifzkovské také pod tim trpéla, 
byla jindy hodné a vzorna, kostel i skola 
ji opravdu zvelebily. Velebni pani i stary 
ucitel pricinujf a namahaji se dost, aby ji 
ochranili a zachovali, ale nenf jim mozna, 
vypleti vsechen koukol, co tu a tam vy- 
chazel ze semena od bezbozniki nasetého, 


navadéli, 


a do stdda difve ¢istého primichaly se ovce — 


prasivé. Velef jiz tak pilné nechodf do 
chramu Pané jako za minulych Gast, malt 
se vyhybajf skole, ze je rodice neposflaji, 
Ihostejnost a nedtivéra zmocnila se i porad- 


nych domi. *% 


Tézko vynalezti a uziti proti tomu pro- 
stredki, kdyz se s hiry nedostava podpory, 
ano podpora se éasto udéluje druhé strane. 
Nebylo ani lze z Kifzkova odstraniti pod- 


ucitele, jenZ tam’ pisobil ve zlém sméru, ~ 


ze se ho priznivei pravé vlddnouei zastavali 
a ujimali. Umél se jim dobre’ zachovati, 
chodil do jejich spoleénosti, navStévoval.s 
nimi hospody, namlouval si jejich dcery.*- 

V hospodé hudbu délat uéitelim jiz. 
bylo zakazino a poduéitel v Kirizkové -by 
ji nebyl délal, trebas kdyby byl smél. On, 
jak jiz vime,; v hudbé se znal malo, ale tim 
vic se zonal v tanci a tantil néruzivé. To 
mu nikdo nezakazoval a my se tdazeme,. 
nedava-li ucitel vétsi pohorSeni tancem v 
hospodé neZli hranim. Maze mu byti zaji- 
sté zahubnéjsi na téle i na dusi a pfiklad 
jeho miize byti zahubnym i jinym. 

Poducitel Kiizkovsky na pékném a 
lehkém tanci si zakladal, byval pritomen 
vsem muzikém a baélim a kazda divka to 
méla za éest, kdyz ji proved! a kdyzZ mu 
to s ni slo dobre. Cvitily se a davaly si 
pozor, aby mu vysta¢ily, on zavadél nové 
tance, byl prvni pri nich, tidil je, vzdy se 
bavil s nakou milenkou. 

Posetilych zenskych je vSude a ty za 
nim béhaly, s nim se schdzely, s nim se 
vodily. Jedna ho neprdla druhé a déti 
slySely o tom, vidély to a pana podutitele 
Si arcit jiz nevazili. 


V zamku jiz nebylo tolik uredniki ja-— 


ko dive, ze pani prestali byti vrchnosti a 
vzala se jim prdvomocnost, ale wtredniky 
prece méli a sice hospodatské, jenz jim 
Spravovali jejich panstvi a statky.: 

I v Krizkové zistal ‘ten a onen pisar 
a ackoliv jiz nemohl vydfrati penize na 
poddanych, Ze jich nyn{ nebylo, nicméné 


mu tekly do kapsy vselijaké faédné a mi- 


i: 


 morddné pifjmy a mél na f4dné a mimo- 
fadné potieby a titraty. 

Poduéitel utracel s nim, vyvolil si ho 
za pritele a bral podil na jeho verejnych 
a tajnych libistkach. Pyipojili se k nim 
jint svétaci a provadéli vSelicos, coz zajisté 
Skodu a zkaézu prindselo vSeobecné mray- 
nosti. Chtéli rozsifovati vzdélanost a mf- 
Stem k tomu z vétS{ho dflu byla jen hos- 
poda, kde se vzdélali vie ve zlém nez vy 
dobrém, hovice si vy rozkoSech télesnych a 
0 pokrok duSevni se nestarajice. 

Nejvic jim na mysli a na srdci lezely 
znimosti se zenskymi; kdo nebyl Zenaty, 
mél svou vyvolenou, mél jich trebas vic a 
touzeni po-nich a obfrani se s nimi malo 
éasu k jinym vécem mu nechalo. 

Poduéitel také po zenskych se blaznil, 
po skole hned byl v zamku a odtud vy- 
chazel sem a tam na Ssmejdy. Délalo si 
na néj nadéji vice divek, ackoliv si jich 
nemohl vziti a on dal pfednost jedné  bo- 
hatSi mezi nimi, ze mu ddvala dary ai 
penézi ho podporovala. Byla_ sirotek a 
méla jméni po otci tredniku, za néZ by si 
rada byla koupila Svarného Zenicha. 

Podutitel byl Svarny, vzal, co dostal, 
vypjéoval si a zadal jesté vic a za to se 
odslouzil laskou, ovSem stdlou a vérnou 
az do smrti. Jiz o ni védéla cela osada, 
podu¢itel byl jako zasnouben a pyece se 
ohlizel po jinych a se vyrazel s kymkoliv. 
JiZ si pral, aby postoupil za ucitele a kdy- 
by starého Jana Diina dali na odpoéinek, 
mohl by po ném nasledovat. 

V skutku se o to pokusil , udava, ze 
Drin k uéeni jiz je neschopen, slibuje, ze 
by se Skola povznesla pod jeho spravou, 
kdyby ji obdrzel. Chtél osadnikiim néco 
slevit z toho, co ucitelovi odyadéji a chtél 
se Skolnim vyborim jesté zvlast odménit, 
kdyby uéitele svrhli a jeho si vyvolili. 

Neslo a nepodayilo se to a poducitel 
za uitele se hlasi jinam, kde se misto u- 
prazdnilo. Spoleha se na své vyborné vy- 
svédéenf, na svou vytecénost, chodi, jezdi, 
predstavuje, chvali se, nadhanf si pomocni- 
kt. Ze umi télocvik, na to vSude odvola- 
va se nejvic, vSak ani to mu Sskolu nevy- 
dobylo. 

Umiel u¢itel ve vesnici nékolik hodin 
cesty od Kiizkova vzddlené a zanechal po 
sobé manzelku a dceru. ManZelce osada 
méla dati pensi, vSak myslila si a doufala, 
ze tomu ujde, kdyz novy uCitel si vezme 
dceru a za to, Ze mu dali Skoln, bude zivit 
i matku. O dceru se staral zvlast pred- 
stayeny obce, jenZ mél za zenu jeji sestru, 


a k vali uspotenf pense pro matku byli s 
tim druzf spokojeni. 

kola se vypsala, uchazeéi o ni slyseli, 
pod jakou vyminkou ji mohou obdrzeti a 
vsickni se ji podrobili. Bylo jich jedenact 
a mezi nimi byl i poduéitel z Kiizkova, 
jenz Skolu stiij co stij pro sebe chtél u- 
lovit. 

Kazdy musel ukdzati se dcefi ucitelo- 
vé, aby si mohla vybrati, Ifbil se jf ten i 
onen, a% prisel poduéitel z Kifzkova a nad 
nimi zvitézil. Je hezky, sphsobny, pékné 
mluvi, pékné tani, umi se k nf lichotit. 

Vyvolila si ho tedy a skola se dle na- 
vrhu jejiho obsadila. Vsak nez do ruky 
dostal dekret, musel se u¢itel s ni dat od- 
dat, aby pry si potom nevzal:jinou, a teprv 
po svatbé stal se skute¢nym ucitelem. 

Je to opravdivy prfbéh a kdyby nékdo 
myslil a hadal, ze pomlouvame a utrhame, 
mohli bychme mu jmenovati misto, kde se 
tak jednalo, a mame dttkaz pohotove. 

Poduéitel z Kiizkova ozenil se, je uci- 
tel a staré jeho milenky utrely huby. Nej- 
vétsf Skodu méla, co ho jménim svym byla 
zakladala, a hldsila se o ndhradu. Vyrov- 
nal se s nf a vratil ji vSelicos, ale ke vse- 
mu prece nepyisia a povést jeji zistala po- 
Spinéna. Méla hanbu, lidé se ji smali a 
nevérného milého arcit také nechvalii. 

Zbyly po ném i dluhy, kdo. se ho nej- 
vic zastaval, nynf ho nejvic tupil a tedy i 
pratelé jeho se od ného odyratili. 

Velebni pani a stary uditel nerikaji nic, 
je jim ho lito a radi by napravili, co na 
osadé vyvedl krivého a spfisobil zlého. 

Dosadil se jiny poduéitel schopnéjsi a 
hodnéjsi, zkuSenost s prynim meéla dobré 
nasledky, nikdo ho nekazil a on také ne- 
kazil nikoho, dbaje na slova a na_ priklad 
ucitele Diina, coz predchiidce jeho lehko- 
mysIné opominal. (Pokraéovani.) 


Orel. 
Pati na orla, jenz se k nebi vznasi: 
primo k slunci miff jeho let, 
jej ni chmury boure neodstrast, 
aby k nému nepnul smély hled. 


Po zemi se plouzit s ptactvem nizsim 
nemt# on, jsa jeho pan a kral, 

ke krajim zalétat musi vySSim — 

k slunci, z néhoz silu zraku vzal. 


I ty orlu, bratre, podobej se, 

neb i ty jsi tvorstva vSeho pan, 

k nebi spéj a v brudu nekoche) se — 

gs nebe Zivot ti i zrak je dan, hoe 5. 


DOPISY., 


V Bestvini dne 26. ledna 1871. 
(Zprivy z cirk. Zivota.) 

Od delsf doby jest mym obyéejem v 
kazdém Cisle milého ,,Blahovésta,' které 
do rukou beru, ohlfzeti se po zpravach z 
naseho zikouti, ale vzdy nadarmo, a prece 
nemize nikdo tvrditi, Ze by se u nds ne- 
bylo udalo, co by uverejnéni zasluhovalo ; 
tak n. p. byla minulého roku kaple Rodié- 
ky Bo& na cesté k Drhotinu vedouct obno- 
vena a cirkevné pozehnana. Ob¢ané Ostruz- 
st@ postavili na svij naéklad uprostfed ohce 
novy Zelezeny krtz, ktery téz v mésfci fijnu 
slavnostné posvécen byl. 

V den sv. Karla Borom. bylo 26 ditek 
ze Skoly Bestvinské a Hojesinské v zamku 
Bestvinském tplnym novym oblekem a 
pradlem obdarovdno a sice 12 dévéat o8a - 
_ tila vysoce urozend pani hrabénka ovdovéla 
Rothkirchova, a 10 chlapch a 4 dévéata 
pani baronka Herzogenburgova, rozena hra- 
bénka Cerninova, pri které p/Yilezitosti 
mistni p. farai Jan Alois Nozi¢ka k ditkam 
nékolik uptimnych slov promluvil a potom 
msi sv. za zyécnélého p. hrabéte Karla 
Rothkircha, v kteryzto den jeho jmeniny 
pripadaji, u pritomnosti mnohych osadnikd, 
jakoz i obdarovanych ditek ve farnim chra- 
mu Pané slouzil. 

Letos, tu nedéli po sv. 3 kralich, byla 
pricinénim dist. p. fardte a p. uéitele Jo- 
sefa Pospisila zpévohra déti: ,,Jeslitky* v 
Skolni budové provozovana. Hra jakoz i 
zpévy nad o¢ekavani uspokojily vybrané o- 
becenstvo. Pan baron Herzogenburg se 
svou choti poctili toto predstaveni svou 
navstévou. Prijem ve prospéch skolni kni- 
hovny obndésel 30 2. 

Nagemu farnimu chrému Pané dostane 
se jesté letos nové okrasy a sice obrazy 
k¥iZové cesty s pozlacenymi rdmei. A kdo 
vede naklad na tuto krizovou cestu? Kdo 
jiny, nez zbozni osadnfci, kteri dist. p. fa- 
ratem vyzvani, kazdy dle moznosti k to- 
muto bohumilému dilu piispéli. I tuto 
vynikaji opét znaénymi dary vysoce uroze- 
na pi. hrabénka Rothkirchova a pi. baron- 
ka Herzogenburgova, bez jejichzto pifspév- 
kat nelzeloby, aspoi letos na zrizent kitizo- 
vé cesty ani pomysliti. 

Taz panf hrabénka ustanovila se na 
tom opatrovnu pro ditky od 3—6 roki v 
Bestvini na svij néklad vystavéti a zarfditi. 
Letos z jara zapoéne jiz stavba budovy 
pro opatrovnu. Stavebni misto se zahrad- 
kou a nddvotim daroval k tomuto slechet- 


nému tiéelu pt. pan baron Herzogenburg 
bezplatné. Stavitel jest smlouvou zavazan 
do konce mésice Gervence t. r. budovu tuto 
hotovou odevzdati. Ddé-li Pén Bah, bude 
tedy pocdétkem fijna opatrovna zcela zart- 
zend Skolnim sestrém odevzddna. Nezndm 
vétsiho dobrodini pro zdejsf osadu nad to, 
kterého se ji dostane zbudovanim a zari- 
zenim opatrovny. V zdejsi osadé jest vice 
panskych dvord, vétSina rodin Zivi se na- 
denickou polnf pracf. Jakmile jaro zavita 
a prace polnf se otevte, jdou dospéli. obé- 
ho pohlavi do prace, zanechavajice sve 
malé ditky starosti a oSettovani déti, které 
jesté k navstévovani Skoly vSedniho dne 
povinovany jsou. Tim sptisobem se stava, 
ze ditky, misto co by do Skoly choditi a 
tak se na duchu i srdci vzdélavati mély, 


veves 


nabozenského vzdélani. 
zatizenim opatrovny aspoh ponékud hraz 
tomuto vzristajicimu zlu se polodi, a procez 
jiz napred tisiceré Zaplaf Pan Bih Sle- 
chetnym podnikatelim tohoto blahodarného 
ustavu! Ten, jenz pravil: ,,Co Ginite je- 
dnomu z nejmensich téchto, mné jste uti- 
nili,“* nenecha dilo toto bez hojné odplaty. 


Ze severnich Gech dne 31. ledna 1871. 
(Skolské zprdvy. Co vse odbirdéme.) 


Riké se: ,u mnohych chav byvd dité 
slepé,“ prislovi to bohuzel se splhuje na 
mladezi nasi. Sotva nastal novy skolniza- 
kon, prestaly u nas ditky chodit do Sskoly. 
Dohliziteli bylo dost ale ziki malo. Zapo- 
¢al novy skolni rok, ale nebylo lépe. Ze 
450 ditek ke Skole povinnych chodilo jich 
do 3 ttid 25; 20, 10, 7 i také 4, a Zel 
Bohu, zadny si toho nevsimal. Kdo chce, 
ten je posil4; kdo nedba, neposild. -Pani 
ucitelové dostali rozkaz, aby udali, daleko-li 
v tom onom predmétu zarok pokroéi; téz- 
ko ale udati, kdyZ nemoZno vuéeni pokra- 
covati. Dnes jest 10, zejtra 20, treti den 
8 vady jinych a jinych z4ka ve Skole, jimz 
pak ucitel opét a opét totéz vykladati musi. 
Neni tedy divu, ze to daleko s uéenim ne- 
privede. V zimé nenavstévuji déti skolu 
pro zimu, a vletéa na podzim pro pastvu 
a praci. Knéze ze skoly z éAsti vyklidili 
a jinym, ktefi by se o pilnou navitévu 
Skoly dle povinnosti a tiadu starati méli, 
na tom nezalezi. Ostatné se nedomnivej 
nikdo, ze by se u nas lid nevzdéldval: hla- 
vné 0 dlouhych veéerech ¢ftajf mladi i sta- 
i. Mladi ,Besedy pro mlddez,“ , Ndrodni 
biblioteku,* Prilohu k Posluz Prahya  t. d, 


Coie 5 


1 sousedé se schazejf éftajice ve spolek no- 
viny, jichZ tu cela halda se odebivraa sice: 
7 vytiski Posla, 5 Svétozora, 3 Cecha, 1 
Blahovést, 1 Politik, 8 Humory, 3 Nérodni 
listy, 2 Gemeindezeitung, 2 obchodnf listy, 
2 Skoly Bozského srdceP., 1 Budeé, 20 
vytiski: Matice rolnické, 5—10 vytiskiMa- 
tice lidu, 3. Katol. spolku tisk., 1 Slovan 
a1 Zabavna biblioteka. Prosttedki mime 
tedy ku vzdélanf dost a dost: bohdejzsmé- 
Tovaly vesmés k utuzenf laisky a svornosti 
v narodé, a my na zakladé pevném se 
domohli svého cile. z. 


Od Sumavy, z okresu Nyrského 28. ledna 1871. 
(Vykup. Skoly. Nemoce. Vdlka.) 


V nasi krajiné vSady se nynf zbyvajici 
jesté desatek obilnf faram, skolém aneb ko- 
_ Stelnikim svéd¢ic{ vykupuje. Lid nechtél 

r. 1849 zde nikde o vykupu nic slySeti, a 
jesté nynf rad a ochotné obilf sypal, zvla- 
Sté v krajindch némeckych, a tak jesté posle- 
dni svazek poutajici duchovntho spravce ku 
svym ovetkam pfretrzen jest, — myslime ku 
Skodé stran obou. 

Rovnéz stizen jest a ztrpcen pomér 
duchovniho k byvalym u¢itelim ndrodnim. 
Neni témér osady, kdeby se jiz neblahé 
nasledky zakontii Skolnich nejevily. Bud 
skrze nové a necvicené kostelniky (0 které 
ostatné skute¢énd nouze) se porddek sluzeb 
Bozich ustaliti nemtize, bud jest ucitel verej- 
nym nyni protivnikem domaciho knéze, s 
éim se vSady verejné honosif, a za tou pfi- 
Ginou ovSem o nabozenské vychovani mla- 
deze sobé svérené nijakz priciniti se nechce, 
aneb ucitel starSi s knézem upfimné drzici 
se tyra a prondasleduje, jen aby mladsimu 
dobrovolné ustoupil — vsady ale také zvy- 
Senf skolniho platu nesmirnou déla prekazku, 
— neb i zde vesmés teprv za mésic fijen 
m. r. ucitelové sluzné dostali. 

Jsme v neustalém styku se sousednimi 
Bavory. Dilem kruta zima letosni, (jaké i 
zdejsi lidé nejstarsi nepamatuji, a o které 
predpovidaji, ze dlouho jesté potrva), dilem 
snad nezdravé povéetiri vibec dosti a zna- 
énych pyindsi nemoci, a lidu také mnoho 
umiré. Jest se vSak obavati, ze na jare 
jesté hire bude, a nemoce z tabori nepra- 
telskych snad ik ném zaneSeny budou. 
Nasledkem vitézstvi u Sedanu a podékovant 
se cisate Napoleona III. zastkvély se velebné 
Ossy v zari ohii nebetyénych, a_ taktéz 
veskeré hraniéni pohorf véncem ohnt okra- 
Sleno bylo a Getué rany hmozdifti v tichu 
no¢énim daleko na mnoho mil se ozyvaly 
— nez bohuzel radost ona jiz se v Zalost 


obratila. Ndsledkem nesmirnych ztrat, ktere 


os Aye ae 


Bavoti ve Francii utrpéli, a které skoro jizZ 
veskeré rodiny pocitily, jsou nyni sousedé 
nasi velmi zmalatnéli a malomysin{ tim vice, 
ano pripojent k némeckému cisarstvi dané 
k vysi nesmirné povznese. Proéez se neni 
co diviti, ze nynf veskery obchod vazne, a 
blahobyt zde na hranicfch zcela zaniké. 
Dejz Buh milostivy, abychom radostnéji rok 
tento ukonéili, nez jsme jej byli zapoéali! 
if, OH, 


KRONIKA., 


Z Prahy. Na adressu, kterouz katol. 
jednota zdejsi v mésici ifjnu min. roku za- 
slala sv. Otci Piu IX. do Rima (viz , Blah.“ 
1870 Cis. 28.), dosla sem tyto dni odpovéd 
s podpisem papeze Pia IX., kterouz tuto 
u vérném prekladu poddvame: 

Pius 1X., paped. Milf synové, pozdra- — 
venf a apostolské pozehnanf! Sluzba lasky 
k Nam, kterouz jste vykonali listem dne 
4. min. mésice rfjna danym a Vaémi pode- 
psanym, v pravdé a jasné Nam dokazala 
Vasi upfimnou a synovskou oddanost, kte- 
rouz jste v souzeni Nasem osvéd¢iti chtéli, 
jak jste na pocéatku onoho listu  projevili. 
Vyt licite Nam vnitini bol svaj nad svato- 
kradeznymi ¢iny proti Nam a této apostol- 
ske Stolici zpachanymi, svou protestact za- 
vrhujete bezbozné poruseni Nasich a této 
Stolice pray, z néhoz velika skoda Cirkvi 
Bozi plyne, a rozniceni jste synovskou pe- 
élivosti, prispéti Nam a Cirkvi pomocisvou 
yroucnymi k Bohu modlitbami, kteréz i My 
velice sobé prejeme i tyto strastiplIné pro 
nase bozské nabozenstvi ¢asy naprosto vy- 
zaduji. Tyto Vase sluzby a vzdcné city, jez 
Nam vyjadrujete a kteréz lasku Vasi a vy- 
bornou vuili k Nam, této Stolici sv. Petra 
a k Cirkvi patrné dosvédéuji, My, Synové 
mileni, vSelikou chvalou v Panu provazime 
a velikou odtud utéchu Gerpame vidouce, 
ze s témito Vasimi city téz Vase horlivost 
k uhajeni véci Bozich a spravedlnosti se 
shoduje. Neustavejte, Synové mili, zmuzile 
a vytrvale bojovati bo} Pané, neustavejte u 
trimu milosti a milosrdenstvi na modlitbach 
svych trvati a veSkerou divéru skladati v 
Toho, jenz o narody své vSelikou prozre- 
telnosti a shovivavosti pecuje a laskou vla- 
dne. My zatim, Synové mili, vSelikych dara 
nebeskych milost{ Vim na Bohu nejvys Do- 
brotivém snazné Zadame a chceme, aby 0- 
svédéenim obzvléstni Nasi prizné k Vam 
bylo apostolské pozehnani, kteréz Vam vSem 
a kazdému zvldst z plna srdce milerddi u- 
délujem. ios 


Db) pad r < “i he : ~ ' Pi’ tp 5 


Dano v Rimé u sv. Petra dne 21. le- 
dna roku 1871, papeZovani Naseho léta 
pétadvacatého. Pius PP. EX 

Milenym synim, Slechtici Otokarovi hra- 
béti Cerninovi, piedsedovi, a Glenim jednoty 
sy. Vojtécha do Prahy v Cechach. 

_ *—*  Poboznost 4O0hodinnd bude se 
slaviti od 9—13. unora u sv. Cyrilla a 
Methodéje v Karliné, od 14—18. u Kri- 
Zovnikt. 

#_* Minulou nedéli byli alumnové 
k. arcib. seminare v jednoté katol. tovary- 
Si pritomni predstavenf div. her: ,,Kain a 
“Abel a ,,Jesli¢ky,* i odménili zdarilou hru, 
pak deklamaci: ,,Die Hand“ od Kolpinga 
a zpév dvou sborti hojnym potleskem. 

*—_*, Spolek dospélych hluehonémach 
pod ochranou sv. Franti8ka Sal. odbyval v 
den svého sv. patrona 29. ledna valnou 
‘hromadu. Uéel spolku jest ¢leny mravné 
uslechtovati a v ¢as potreby podporovati. 
Spolek ¢itaé 10 zakladateli, 17 ¢estnych 
élenti a mél 30 dobrodinct. Jméni spolko- 
-vé obnaselo koncem min. roku 1527 al. 
50 kr. r. m..a 750 zl. v obligacich. 

*_* Dne 2. ledna t. r. v Panu ze- 
snuly Lstibotsky farat p. Filip Wolf odka- 
zal knihovnu svou alumnim k. arcib. se- 
mindre, kteri letos na knézstvi posvéceni 
budou. | é 

Z Rima. O. pobyti krale Viktora Eme- 
nuela v Rimé dodavame tyto zpravy. Sotva- 
ze kral v palaci quirinalském  sestoupil, 
yzdalil se do komnat pro ného uréenych. 
“Mezi tim hadalo se komonstvo, kterymi uli- 
cemi by krale vésti méli. Hirmot byl tak 
veliky, ze posléze kraél sdm vysel ven a 
sporu konec utinil, naridiv, aby privod se 
odebral ku chramu 8. Maria Maggiore, k 
Lateranu a na Kapitolium. Cesta po mésté 
trvala asi pét ¢tvrti hodiny. Kdyz se kral 
do palace navratil, byl velmi zasmusily. 
Knizete Doria pozadal sam, aby pfevzal u- 
rad syndika rimského, k Gemuz tento pri- 
volil. Ve 4 hod. odp. odejel kral po draze 
zpét do Florencie. Neékolik minut potom, 
kdyz vlak preje] stanici Orbetello, propadlo 
sezemétresenim taméjsi nadrazi.— Markyz 
Spinola byl od krale italského poslan do 
Vatikanu, aby odevzdal list, ve kterém kral 
ujistuje sv. Otce o synovské oddanosti své 
alituje,ze mu pro kratkostéasu nebylo Ize 
osobné tuto uctu vyjadriti! Kardinal Anto- 
‘nelli prijal markyze Spinolu yelmi chladné 
a v celé rozmluvé ani nevyslovil jmeno 
krdlovo, nébrz tazal pry se, zdali pan mar- 
kyz poprvé do Rima prichazf, zdali cesta 


byla obtizna, dale podotknul, ze ted nebylo } 


ani p. markyzovi mozno vgecky pamatnosti 
timské shlédnouti, jesto povoden velkou 
spoustu sptisobila, nyni pak ze slunce opét 
krasné sviti a. t. p. 

_ #—* Alumnové francouzského seminafe 
v Rimé mezi povodni sami zhotovilina ry- 
chlo pramici a snebezpecenstvim vlastniho 
zivota vytrhli Getnérodiny z patrného nebez- 
pecenstvi smrti. — Nikdo ted nechce by- 
dleti v onéch Gastich mésta, jez zatopeny 
byly, jelikoz panuje obava, ze tam za nedlou- 
ho hore¢ka a jiné nemoce yzniknou. Na- 
sledkem toho jsou pribytky v Rimé nad 
miru drahé. 

_ * — * O slaynosti Zjevent Pané panuje 
v Rimé obyéej davati ditkam néjaké darky. 
Letos mnohé ditky z rodin slechtickych i 
méstanskych dobrovolné se odiekly téchto 
darive prospéch sv. Otce ajizdne 5.ledna 
méla deputace ze 100 ditek zalezejici zvla- 
Stni slySeni u papeze, jemuz penize od ro- 
di¢tiy na darky uréené co halir sy. Petr- . 
sky k nohoum polozily. 

* — * Obyvatelim povodni poskoze- 
nym hojné podpory udélily obzvlasté kapi- 
toly u sv. Petra v Lateranu a pri chramu 
St. Maria: Maggiore; rovnéz i predstaveni 
veSkerych reholi. Obzvlasté se obétavosti 
a neohrozenosti svou Milosrdné sestry vy- 
znamenaly. : 

*_* V den Zjeveni Pané slouzil sv. 
Otec Pius IX. msi sv. v kapli Sixtinské u 
pritomnosti nékolika kardinali, prelati a 
éetnych cizincl, mezi nimiz se nalezaly 
nékteré vzneSené damy z Rakouska a z ~ 
Bavor, kteréz zrukou sy. Otce Télo Pané 
prijaly. 

Z Francouzska. O slavnosti vdnoéni 
konané 25. prosince m. r. v mésté Orleansu 
pise jisty dopisovatel takto: Jindy se ve 
vsech chramech francouzskych slouz{ ve 12 - 
h. v noci ptlnoéni mé&e sv. Cili jittnf; letos 
vsak za pritinou valky se to nedalo, nébrz 
my jsme slavili vanoce teprv pri velké m&i 
sv. Vv katedralnfm chramu. Slouzil ji gene- 
ralni vikar, a biskup Dupanloup byl piito- 
men i udélil ku konci apostolské pozehnanf. 
V presbyterium nalezalo se 20 kanovnikiy 
jako% i alumnové zdejstho semindte, Kano- 
vnici maji nad rochetou dlouhy Gervené le- 
movany plast z aksamitu, podobajice se 
takto byvalym kurfirStim némecké ffSe. 
Prekrasny byl zpév, v némz se asi 60 alum- 
ntiv a mladsich zpévakt ziéastnilo. Diecése 
Orleanskaé nezachovava ohledem mée sv. a 
brevidre ritus timsky, nybrZ staroddvny oby- 
ce} téhoz biskupstvi (rite Orléanais), tak i 
Pariz a jiné dvé diecése starodéyného ob- 


7 


_ ¥adu svého az posud se piidrzuji. V Orle- 
anu se pri zpivané m%i sy. zpiva evange- 
lium predné v jazyku latinském a pak hned 
vefrancouzském ; po obétovant se mezi vSecky 
ve chramé ptitomné rozdava pozehnany chleb 
(pain bénit, panis benedictus). Mnozf prusti 
distojnici evangelického vyznan{ byli ve 
chramé. piitomni a vsickni byli dojati krasou 
a velebnosti posvdtnych obradiv katolické 
cirkve. Chram byl dobte vytopen, tak ze 
za pricinou piijemného tepla v ném panu- 
jictho nikdo ze chramu drive neodesgel, po- 
kud sluzby Bozt, ceikem dvé hodiny  tryva- 
jicf, ukonéeny nebyly. 

' & Ameriky. Dne 4. prosince m. r. 
konalo se velkolepé shromazdéni katoliki 
v mésté Piladelfiz. Up!nych 30000 musiva 
jinochtiv seslo se v katedralnim chramu ta- 
méjsim a pred chrimem; v presbyteriu za- 
sednul biskup Wood na trinu syém a kol 
ného Getné duchovenstvo, 0 néco dale nej- 
prednéjsi neknézi mésta Filadelfie. Za pred- 
sedu byl jednohlasné zvolen sudi Campbell, 
kteryZ prohlasil, ze ttadem tim se mu stala 
nejvétSi cest, jaké se mu po ¢éas Zivota stati 
mohla i ukazal v reti své, ze v celém dé- 
jepise Clovécenstva neni zaznamenan déj 
tak hanebny a svatokradezny, jako loupezné 
vtrzeni Italiv do Rima v roce 1870. — Po 


ném vystoupil na reénisté Josef Chandler, | 


druhdy vyslanec amerikansky v Rimé a pre- 
éetl razny protest na proti oloupent sv. Otce; 
celé shromazdén{ s jasotem pfijalo protest 
tento; mnacéez Chandler dale jesté mluvil 
tka: ,Nyni si hodlaji utvofiti sjednocenou 
Italii, kdyz Francouzsku postoupili Savoysko, 
tuto kolébku rodiny kralovské, i Nizzu. 
Rim nikdy nebyl hlavnfm méstem Italie, 
nybrz hlavnim méstem celého  svéta, vla- 
dnoucim nad nes¢islInymi narody, jichz byla 
talie pouhym privéskem. Paklize se nyniv 
nékterém zakouti svéta prondsleduje néko- 
lik zidi, tu ze vSech uhltii a konct se ozyva 
poktik na ochranu Zidovstva: amy katolici 
jedini bychom se nesméli ozvati a odsouditi 
zlocin proti Rimu spachany?* — Reénikem 
tfetim byl general Vilém Stokes, kteryZ k 
tomu poukazal, Ze nejen katolici, ale veSkeri 
poctivi lidé vibec povinni jsou ujmouti se 
papeze a dale pravil: ,,Rim sice po lidském 
zdani jest k zemi ,snizen; on vsak v nové 
sfle a mladistvé sli¢nosti opétvyjdez pece 
ohnivé. Déjiny dosvédéuji, ze vSecky proti 
papezstvi Ginéné titoky koneéné na prazdno 
splynuly. Na tryznitele papeztiv obyéejné jiz 
tuto prikvaéil trest Hespodina spravedliveho. 
Cirkey bude slaviti vitézstvi nad neprately 
syymi: o tom nestévé zidné pochybnostl ; 


acl 


s 


a= 2 Fite sa - 7 “ i" _ 
saad * a _ ‘ 2 ~ 
a ale OY ca 
: 


piihlasme se k papezi vy utrpent jeho, aby- 
chom s. nim také triumf slaviti mohli!« 
Nékolik jesté teénikt mluvilo v tentyz smysl, 
naéeZ% biskup udélil poZehnanf a-schitize se 
skontila. Osvédéent téhoZ spisobu dala se 
také v Kovingtoné, Buffalu, Quincy, Louis- 
villu a na jinych mfstech. 


Literarai oznamovatel.. 


*—* Politicky tydennik ,Cech“ vychazt 
od 2. tora. tFkrdte tydné a sice v ttery, ve 
étvrtek a v sobotu odpoledne yZdy o pial ar- 
chu, Predplatné zvyseno o 2 zl. roéné. 

*—* (Uméni). ,Cesté sedldci na vitéku 
v. 30leté vdlee,* Tak zi ndpis velkého histo- 
rického obrazu, ktery nakladem svym vydala 
»Umélecki beseda y Praze“ co podil ¢lenim 
svym na rok 1871. Pivodni obraz Petra Maix- 
nera, majetek Jeho Eminenci kardinaéla Schwar- 
zenberga, nachazi se v gallerii Zijicich maliré 
v Praze na Hradéanech. Na kamen kreslil Ka- 
rel Maixner. Obraz tento vynika netoliko vza-- 
cnym provedenim predmétu z déjin vlastenec- 
kych obraného, nybrzi tim, Ze svym elegickym 
razem priméren jest povaze lidu  slovan- 
ského i dobé, vy které Zijeme. Kdo by pii po- 
hledu na tento obraz nepomnél ubohého obyya- 
telstva neStastné Francie za nynéjsi- krvavé 


valky ? 
Osobni véstnik duchovensky. 


V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnnuli: 


p.. Mat. Bastl, jubil. knéz, dékan na odpoé, 
v Kostelci nad Labem, 12. ledna (nar. v 
Piibrami 17. led. 1795, vysv. 12. srpna 
1818) ; 

p. Frant. 

tif, 17. ledna ar. v Nov. Bydzové 

listop. 1798, vysv. 24.° srp. 1821); 
. Jos. Jungnickel, jub. knéz ¥. ktiz., komen- 

ditor y Chebu, arc. nota atd., 25. ledna 

(nar. v Mostu 16. zai 1793, vysv. 15 srp. 

1817). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Vac. Jiinger, far. v Kolodéjich, za farate 
ve VySserovicich ; 

p. Karel Pazour, admin. ve Velizi, za farate 
v Tuchoméricich ; 

p. Emiliin Veverka, far. ve Voseku, za fardte 
ve Zbirove ; 

p. Vine. 7vtt/, admin. ve Zbirové, za fardfe 
v Strasicich ; 

p. Jan Turek, koop. u nejsy. Trojice v Praze, 
za fardte ve Velizi; 


Lederer, farit yv Jirnach, arc. no- 


28. 


+ 


p. Jan Schmid, kapl. v Celakovicich, za ad- 
min. do Tien : 

_p. Karel Lauda, kapl. 2 Préic do Delakoties 

p. Jos. Slavik, kapl. vy Kornouze, za admin. 
do Slavétina ; 

P. Vince. Petters, kfiz., za admin. fary u sv. 
Bartoloméje vy Chebu. 

Uprazdnéné misto: 

Jurny, fara patr. pi. Rosalie Wagnerové, od 

25. ledna. 


V biskupstvi Budéjovickém. 


Vyznamenani. 
Gestnymi konsistornimi rady jmenovani jsou pp.: 

Don Ant. Pfeiffer, probost kollegia Bar- 
nabitiv « far. u sv. Michaela ve Vidni; Jos. 
Balzar, os. dékan v Pohoiit. 

Osobnimi dékany jmenovani jsou pp.: 

P. Jos. Hoéhenberger, ¥. cisterc., far. ab. 
vikst ve Vyss8im Brodé; Fr. Fleischmann, far. 
v Kisensteinu; Fr. Bosch, far. v Rozmitale ; 
Jos. Mittner, far. v Myslivé; Fr.  Mardet- 
schlaeger, far. v Slavkove ; Jan Votava, far. 
y, Katovicich; Vac. Savel, ‘far, v Kolovéi; Jan 
Skopek, far. v Zahaji; Frant. Jungwirth, far. 
v Posné; Mat. Pimprle, vysl. far, Bohumi- 
licky, jub.: Jak. Fortundt, far. v_ Lomnici; 
Jan Micha: far. v Bayorové; Jos. Capel foie. 
v Ceskych Trubach ; Matous Pdtek, far. v Zel- 
navé; Fr. Hoyer, rytti z Blumenau, vysl. far. 
Kunzvartsky ; Kaspar Cerny, wal. vikarista 
- kathedr. chramu v Budéjovicich. 

Bisk. notary jmenovani jsou pp. : 
Jan Jungbauer, far. v Nicové; Vac. Kor- 
dik, far. v Moufenci; Norbert Peysa, far. v 
Dobré ‘Vodé; Jos. Bumba, far. y Kam. Uje- 
-2dé; Filip Schwamberger, far. v Zumberku; 
Jos Hicker, far. v Dirném; P. Jiri Nuschel, 
kvardian k1Akt. Frantisk. v Bechyni ; Jan No- 
vdéek, far. v Strmilové; Jan Menzinger, far. 
v Glickelbergu; Fr. Ceska, far. y Chotovinech ; 
Mat. Petr, dékan v Susici; Jan Kundrat, far. 
v Klenéi; Martin Klowéek, far. v Blsku; Ant. 
Ackermann, far, v MySenci; Fr, Sommer, os. 
farét vy Liténi; Jos. Frankl, c. k. vojensky 
kurat; Fr. Maur vz, far. Vv Malontech, 
Expositorium canonicale obdrzcli* pp.: 

Mich. Tragel, far. v Hirce; Jos. Aral, far, 
v Bohutiné; Ant. Laad, far. v Kotouni; Karel 
Martk, sid. kaplan v Bratronicich; Jan Sebele, 
far. v Suchdole ; Karel Miiller, far. y Ledenicich ; 
Mat. Krim, far. v Muténiné; Jan Duben, far. 
v Nezamyslicich; Jan Mis, far. ve Vlachovu 
Brezi; Vac. Riedk, feditel a katech. obé. Sko- 
ly v Klatovech ; Jan Liskovec, far. vy Seewie- 
sen; Mat Cadek, vysl. fardt Novo-EHtinsky ; 
Vojt. Michalek, far. v Lisové; Em. Girka, 


RE OS 


fle; Fr. Noska, far. v Miroticich; Vac. 


Tiskem kniz, arcib. knihtiskarny za Rohlicka a Sieverse v Praze, 


far. v Starém mésté; Vac. Ciska, far. y Kbe- 
Vesel- 
sky, far. v Bukovniku; Mik. Khek, far. v Bo- 
Zejové; Mat. Mikota, far. Vv Chrastanech ; Fr. 
Soukup, farét v Sebitové. Jan Lopatko,  fa- 
raz v Seti; Frant. Fiala, farat vy Rehber- 
gu; Fr. Gréssl, farét v Unterreichensteiné ; 
Tom. Roseipala os. far, v Stfelohosticich ; Jan 
Bezpalec, far. v Brloze; Fr. Full, ted, a ka- 
tech. hl. Skoly v Jind. Hradci ; Tan Rihdnek, 
fart vy Malém Boru; Fr. Prantl, far. v Chlis- 
tové; Jan Figner, far. v Dnevicich ; Vac. Bi'e- 
zina, far. v Chrasticich; Bart. Pachta, far. 
v Rynarci; Tom Huttar, far. v Zirovnici; Tom. 
Doldk, far. v Zbynicich; Jos. s Vohidreusek, 
far. v Maxbergu; Vac. Tomdégek. far, v Stasich ; 
Jan Cermak, far. v Zelené. 
Osobnimi farati jmenovani jsou pp-: 

Jos. Strebl, lokalista v Christianbergu; 
Fr. fyba, lokal. vy Albrechticich; Jan Hodina, 
exposita v Kostelci; Mat. Schneider, lokal. 
v Blazejové; Jan Voditka, lokal. v Paraéové. 

Pravo synodalii obdrzeli pp. : 

Jos. Matousek, kaplan v Jindt. Hradci; 
Jan Gabriel, gymn. katech. v Jindé. Hradei; 
Jos. Reichenauer, kapl. vy BeneSové ; Vac. Ha- 
lek, kapl. v BeneSové; Jan Sochor, beneficiat 
u P. M. Snézné (u sy. kamene); Jan Klezn, 
kapl. v Trhovych Syinech; Jan Vastl, kapl. v 
Zelnavé; Mat. Hovorka, katech. hl. a real. skoly 
v Pelhtimové; Jan Sonka, kapl. v Mal8icich; 
Fr, Pech, katech, vyssi real. skoly v Pisku; 
Ant. Veselskyj, gymn. katech. v Pisku; Vac. 
Mosteckj, kapl. ve Vodianech; Jan Chochole, 
kapl. u sv. Anny v Krasilové; Fr. Miiller, 
koop. v Horni Vltavici; Vojt. Kary, kapl. v 
Polné; Jan Stastny, kapl. v Strmilové; Fr. 
Singer, kapl. u sv. Martina v Krumloyé ; Fr. 
Pinter, kapl. v Sevétiné, Fr. Wortner, koop. 
a admin. v Kunzyarté. 

ne 


V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnul: 

p- Jos. Krupar, far. v Nabzi, 24. ledna (nar. 
v Hlinsku 14. tnora 1803, posy. 2. zat 
1829). 

Ve spravé duchovni ustanoven jest: 

p. Frant. Wolf, koop. za admin, v Rozbélesich. 

Uprazdnéné misto: ye 

Nadbzi, fara na velkostatku Maloskalském. 
~~ Milodar. Pro sv. Otce s heslem : Py A Oe 

ctivosti k sv. Otei* 3 zl. (Odevzdéno.) 9 
P. J. E.:  Prsté. — Prosime, aby listy, 

obsahujic predplatné neb reklamace, Z4dosti — 

o zménu adressy, zakizky knéh atd., zasflany 

byly expediet (knéhkupectyi B, Stybla) ; tot 

cesta prima, bez oklik; jen tak se en 

neopozdi, nybrz urychli. a 


Rognik XXIV Prize dne 15. tinora 18th Cislo 5. 


PIs 


bie Vydava se Predplaci se 

3 5. 15. a 25. Vv expedici 

NF kazdéhomésice. au vSech fddnych 

a a8 peur gal ees knihkupet 
ds. 190-1. narok: 2 zl 6‘) kr’ 

a rae 4 na Wy a Rabe 

; Expedice : 


; _ wkatol. knéhkupectvi — Jeno ° voepe 
mo’ B ot Celoroé. 8 zl-— kr. 
. Stybla piilroé, 1 zl. 45 kr. 


na sv.-Vaeslavském Predplaceni ¢tvrt- 


namésti, cis. 786-II. cei S letni tijima 
Wedosla Gisla etnise neprijima, 


teklamujte nejdéle v — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, Setnd ree 


se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvysuje narod, ale hrich bidné | éini ni narody.“ 7 (Piisl. ‘XIV. 24.) 


Rad postni. ricetidennim postu, v suchychdnech a v ad- 
+ statealilos venté) jsou dnové 2dréelivosti od masitych 
~ 3! pokrmiv. 

BHEDRICH: Béhem éty*icetidenntho postu jsou vsecky 
stedy (vyjimaje stredu ve svatém jtydnu 
z Boziho rae ae milosti apostol- pred velikonocf), vSecky pdtky, pak Weng 
Bo “ cturtek a Bild sobota dny zdrzelivosti a ujmy, 
kardinal svaté Rimské Cirkve, knize- ostatnf pak dni, vyjimaje nedéle, jsou jenom 

arcibiskup Prazsky, dny ujmy. 
vzkazuje vsem miljm vércim svého arcibi- Ve ctyrech tydnech suchych dniiv jsou 
skupstvi stiedy a pdatky dny zdrzelivosti a ujmy za- 


vrehnopastyiské pozdraveni a poZehnani ve jménu Pané! | rove, na soboty pak nafizuje se pouze ujma 
v pozivani pokrmtv. 
Na zakladé obdrzeného od apoSstolské Vigilie neboli svatvecery pred hodem 
Stolice plnomocenstvi uznal jsem za dobré | BozZim svatodusnim (27. kvétna) apted ho-— 
‘ve své arcidiecési zmirniti cirkevni prika- | dem Bo%iho narozent jsou dnovézdrézelivosti 
zani o postu v roce 1871 ndsledujicfm spt- | od masitijch pokrmiw, zdrovert pak « ujmy 
sobem : v jidle. Pist pro svatvecer pred hodem Bo- 
Piedevsim slusno Giniti rozdfl mezi dny | ziho narozeni predepsany, totiz zdrzelivost 
zdrézelivosti, mezi wmou a mezi takovymi , od masitych pokrmivy i ujma, zachovejz se 
posty, v kterychz se pri zdrzelivosti 7 téZ | letos v sobotu dne 23. prosince. Naproti 
ujma prikazuje. tomu jsou dnové vigilie sv. apostoltiv Petra 
Dnové zdréelivosti sluji oni, kdezto se | a Pavia (28. Gervna), vigilie pred Nanebe- 
vsechném véricim, kdoZ jsou vyS jak sedm | vzetém Panny Marie (14. srpna), a vigilie 
let stari, zapovida masitych pokrmiv pozi- | pred slavnosti Vsech Svatiych (31, ifjna) 
vati. Dnové ujmy ili dnové postni v pri- | pouze dny ujmy v jidle. 
snéjsim smyslu jsou onino, kdezto véricim, V adventnim éasejsou patky dnové zdr- 
kteriz 21ty rok Zivota svého skonéili, do- | Zelivosti i ujmy; stredy pak pouze dnové 
voleno jest, jenom jednou za den do syta | ujmy, vyjimaje stredu dne 20. prosince, na 
se najisti, rano pak a vecer jen pro obéer- | kteryzto den za pricinou pripadajictho po- 
stveni, nikoliv ale k opétnému nasycent né- | stu suchodenniho od masitych pokrmiyv se 
éeho pozfvati. V takovychto dnech ujmy | zdrzeti nafizeno. 
jest téz zakazano, vedle masitych pokrmtv Nemocnf, chudi a ti, kdozkoli se téz- 
¢i mimo maso pozivati i ryb. Dnové zdr- | kymi pracemi obiraji, zikonem ujmy, vedle 
Zelivosti a zdrover t ujmy slovou pouze | kteréhoz toliko jednou za den dovoleno do 
onino, 0 kterychz plati oboji zipovéd, jak | syta se najisti, vazani nejsou. 


za pricinou pozivant masitych pokrmiy, tak Sprayctim duchovnim i pro tento rok 
i GastéjSiho nasycovani se pres den. udéluji plnomocenstvi, aby na kratsf lhity 

Ohledem na tento rozdil zachovejz se | jesté vétsi ulevy vérictm poskytnouti mobli; 
tohoto” roku nasJedujici fad postni: v pochybnych piipadech povinni jsou vérici 


_ Péatky po cely rok (mimo patky v¢ty- | duchovnich sprdvciv svych o radu se ta- 


a 66 = 


gati. Avsak pravo, udélovati wlevu Gili dis- 
pensi na cely rok aneb jesté déle trvajict, 
sim sobé ponechavam. 

Kdoz za pficinou pomértv a okolnosti 
svych pohleddvajf pokrmtv za cizim stolem, 
kdezto se jim bezdéky a bez ohledu na dny 
zdrzelivosti podavaji pokrmy masité; téma 
takovym doyoluji, aby masitych pokrmtv 
pozivati sméli, pri tom vsak je ve svédomi 
jejich zavazuji, aby, pokud mohou, zacho- 
vali zikon o postu, tudiz asponh moznou 
ujmou se postili, a mimo to, pokud nelze 
zméniti pomériv, obratili se ke svym zpo- 
védnikim, od kterychz se jim podle okol- 
nosti jind primérena cviceni v modlitbé, v 
kajicnosti a wicinné lasce uloziti majf. 

Za ptiéinou vysoké ceny, jakéz obzvla- 
Sté tohoto ¢asu potravniny dostoupily, udé- 
luji vibec a pro kazdou domacnost své po- 
-volenf k tomu, aby se o dnech zdrZelivosti 
pokrmy netoliko maslem, ale téz vselikym 


' gddlem mastiti a pripravovati smély. 


Ponévadz se ale vyznaceny na _ hore 
postni rad na cirkevni dispensi zaklada, tou 


pricinou zavazadni jsou vSickni véricf, kdoz - 


ho uZivaji, kazdou nedéli ¢tyricetidennfho 
postu pétkrate Otte nds a Zdrdvas Maria, 
_ jakoz ¢ jednou Vérim v Boha se pomodliti, 
tt bogské ctnost? a Zel i litost nad hrichy 
vzbuditi, nad to pak, seé sily stati, tolikéz 
i v jingch skutctch ki'estanské lasky k bliz- 
nimu Se cviciti. 

Duchovni pastyrové ohlasi nafizent toto 
pri pocatku ¢tyricetidennitho postniho Ccasu 
osadam svym a budou pokazdé po kézani 
nafizené modlitby s pritomnymi hlasité vy- 
konavati. Mimo to nechat i ostatn{ v tomto 
radu postnim ustanovené posty tu nedéli 
neb ten svatek pred pripadajicim postem 
z kazatelny ohlasf, by se tim opétovanym 
ohlésenim véricim cirkevni jejich povinnost 
na paméf uvedla. 

Dano v Praze o  slaynosti 
Pané, dne 1. ledna 1871. 
Bedrich, 


kardinal a arcibiskup. 


Obrezani 


Uvahy na nedéle a svatky. 
Sepsal Jos. B. Podstransky. 


XI. V popeleéni stiedu. 
(Mat. 6, 16—21.) 

1, Pomni ¢lovéée, vol& dnes cfrkey, 
pomm, ze prach jsi a v prach se navrdtis! 
Kolik tu sloy, tolik bodt. Naé by élovék 
nikdy nemél zapomenouti a naé stdle je 


pamatovin, na to nejspfse zapomind; 4 
proto nds cirkev opét a opét a zvlasté dnes 
pamatuje — na smrt. ,Hospodin ucinil ~ 
élovéka z hifmy zemé.* (2 Mojs. 1, 28.) 
Poédtek hldsé konec i kroti pychu nasi. 
Co zpychés zemé a prachu? Pomni, Ze 
prach jsi, utvoren z hliny zemé. Co by 
byl kus blata bez ducha oZivujiciho ? — 
»¥ prach se navratis!“ Jdi ¢lovéée na 
hrbitov, otevri hrob kterykoli a viz co po- 
zustalo z téla. — 

2. ,Pomni clove, &e prach jsi!* Spa- 
sitelné to pomysleni, jezto pokoruje nasi 
pychu a kroti zddosti télesné. Blaze, kdo 
nezapomind, ¢im byl, co jest a tim bude! 
Byl jsi hifsnik, proto z hiicht se kaj! Jsi 
smrtelny, proto hotov se k smrti! A co 
budes? To zalezi dosud na tobé, jak budes 
voliti — dobré nebo zlé. 

3. ,,Ve vsech skutcich svyjch pamétliv 
bud poslednich véct svijch a na véky nezhre- 
sis“ pravi Sirach. (7, 40.) Takté pomné- 
ni na smrt spasitelné. ,Kdo premySsH, na- 
psal kdosi na lebku, shled&, ze vSecko je 
na svété marnost.* Pohledem na mrtyolu 
jiz mnohy (sv. Frant. Borg.) se obratil. 
»Dlahoslaveny, pise Tomas Kemp., kdo 
smrt staéle na otich miva.* OvSem di mno- 
hy, Ze stale na smrt pamatovat byloby chtit 
pred ¢asem umirat; vSak nikdy nepomnit 
na smrt, pravil poh. mudre Seneka, jest 
tolik co chtit s hlavou v pytli mrit. Proto 
»uejlepst pravidlo krestana jest, vSecky t- 
mysly své osvécovati svicf umrtni.« Bl. 
Tomas Kp. ,Snaze pohrda svétem, pravi 
sv. Jeronym, kdo je pamétliv, ze je smr- 
telnikem.“ — 

4, Tyto dni dosti, az prilis hovéno 
chutt a jinjm smyslim. Nez jaky ma z 
toho mnohy kiestan uzitek? Hlava je 
tézka, télo mdlé a — mésec prazdny. To- 
té konec radost{i masopustnich. — V pravdé 
podava matka cirkev svym ditkaém dnes 
predpis (recept) spasitelny, na némZ psdno : 
Memento mort. Pamatuj na smrt! ak to- 
mu prisnou dietu — Ctyticetidenni ptist. 
A dnes je potdtek 40Odenniho postu. — 
To té, kt., nema odstrasiti. — Nemoc se 
leci odpornymi léky. — Kdo nesmirnym 
pozivanim pokrmw zaludek si zkazil , jinak 
ho nenapravi, leé postem. Stifdmost{, po- 
stem lé¢i se télo i duse. 

_ 5. Nez co ciniti, aby pist byl Bohu 
mily a spasent prospésny? Posti se ki. v 
dobrém umyslu, ne z chlouby a marnosti, 
beze vsi pychy a pokrytstvi. Posti se bez 
bazné lidské, byt si pro zachovdvanf postu 
hanu a protivenstvi mél snaSeti. Posti se 


ie toliko usty, ale i ostatnimi smysly, pie- 
_mahej vSecky zlé Zddosti. Dnové postni 

-  jsou dnové kajicf, proto chrah se v éas 
_ postnf hluénych radovaének, odiikej se i 
radosti dovolenych, zvlasté pak vystifhej se 
bedlivé vselikych hiiché. -Koneéné s_ po- 
Stem spojuj modlitbu, almuZznu a jiné dobré 


t skutky. ,Obratte se ke mné, pravi Hospo- 


din, celym srdcem svym v postu, v plaéi a 
_ v kvileni a roztrhnéte srdce sva a ne rou- 
cha sva.“ (Joel 2, 12. 13.) Kdo p}i postu 
y srdci je skormoucen, miZe nicméné ra- 
dovati se v Panu. — 

6. Jaky to rozdil mezi véera a dnes. 
Vsecko je na syété podrobeno zméné; po 
radosti prichazi Zalost a naopak po Zalosti 
prichazi zase radost. Véera masopust a 
dnes popelec, kde cirkevy vy smutek zahale- 
na nam pyipomind po 40 dof utrpenf a 
smrt naseho Spasitele, Pana JeziSe, abychom 
vady na paméti méli, Ze jsme my hffchy 
svymi zavinili smrt Kristovu, kterouzto jsme 
byli vykoupeni, smrti vééné zbaveni a je- 
denkrate mame ticastni byti nebeské rado- 
sti a slavy. 


XJL V nedéli I. postni. 


Koname éas svatopostni, kteryz cirkev 

sv. ustanovila, aby véricich vzbuzovala ku 
pokani; proto ndm dle evang. sv. Matouse 
(4, 1—11.) predstavuje Pana JeziSe, an na 
pousti se modli, posti a pokouSen od dabla 
vitézi. 
1. Pan Jez ubird se na poust, kde 0 
samoté, podal lidské spoleénosti, trva na 
modlitbach a pripravuje se k velikému dflu, 
k spaseni pokolent lidského. Chceme-li vy- 
koupeni jeho se tcastnymi stati, musime 
také my, vzdaleni hluku a péci tohoto svéta, 
éasto v samoté sebirati mysl svou a vy spa- 
sitelném rozjimani a na modlitbach trvati. 
K této samoté duchovni, k témuz shromaz- 
déni a obnovenf mysli vyzyva nas_ cirkev 
sy. po cely éas 40denniho postu. ,,Hle nyni 
éas ptijemny, hle nyni den spaseni!* (IL. 
Kor. 6, 3.) Nuze, nechtéjte preslechnouti 
hlas své drahé matky. Odebeite se na poust 
srdce svého; seberte mysl svou a chystejte 
se v kajicnosti, v hojnych modlitbach a v 
spasitelném rozjimani utrpeni Kristova k 
svaté, veliké noci. Budete-li v zboznosti s 
Kristem na pousti trvati, budete s nim je- 
dnou v nebeském Jerusalémé plesati. 

2. Pain Jexis, postiv se 40 dniw a noci, 
potom zlaénél. Die ptikladu Kristova i my 
se postiti mame, t. j. sttidmé pokrmi po- 
zivati a masa se zdrzovati. Moudre zajiste 


a spasitelné jedn4 cirkev sv., ze véticim piist 
ukladd. Postem se krestan vyborné cvief vy — 
zapirani sebe. Kdo umi Zidost pokrmi kro- 
tit, dovede také ostatni Zidosti premahat. 
Mirnym postem se také mysl vyjashuje, Ze 
byva spisobnéjsi k rozjimanf a k modlitbé 
a srdce se ozbrojuje proti vselikému poku- 
Seni. Hlavné pak zdlezf na tom, aby kfe- . 
stan posté se zanechal hiichu a ¢inil upfi- 
mné pokani. Nuze br. a s. zachovavejte 
svédomité ustanovené posty, jez dle imyslu 
cirkve sv. obracejte k svému spasenf. ,,Po- 
Ginajfce N. dny svatych tajemstvi{ k odistént 
téla i duSe, s obzvlastni poboznosti ustano- 
vené, hledte setrvati v poslusnosti cirkve, 
ocistujfce se ode vsi poskvrny.* Sv. Leo. 
3. Pdn Jezs byl od dabla pokousen 

postem télo jeho sice zemdlelo, ale duse 
nabyla Cilosti a srdce moci a sily, ze troji 
pokusenf premohl. Pan dopustil na se po- 
kusenf, aby n4m pfiklad dal, kterak i my 
v pokuSeni se chovati mame. Kazdy clovék 
byva vice méné pokusentm podroben. ,Ka- 
zdy byva pokousen jsa od své Zadosti za- 
chvacen. — Bth sam Zadného nepokousi 
(Jak. 1, 13.) a nedopusti pokouSeti nad to, 
coz muizeme snésti.“ (I Kor. 10, 13.) On 
dopousti pokuSeni, ne abychom hynuli, ale 
premahali a zasluh pro nebe si dobyvali. 
PokuSeni musime premahati a k tomu pfi- 
hodnych prostredkiv uzivati. Bditi, télo a 
zadosti jeho krotiti, slova Boziho uzivati a 
modliti se mame, abychom zyitézili. A v 
tom cvici nas cirkev kat. Ona vyzyva ditky 
své, aby patirice na trpicfho Vykupitele k 
vrouct zboznosti a kajicnosti byli povzbu- 
zeni. Ona kaze ptst, abychom télo své kro- 
tili, vinu hrichu na sobé trestali a tak sily 
nabyli, kterouz bychom v boji tohoto zivota, 
v pokuSenich zvitézili. Rozuméjte kr. tomuto 
materskému hlasu. Konejte ptist dle usta- 
noveni cirkve a pripravte duse své k po- 
kuSent, abyste zvitézili. — Ovsem tuhy to 
boj, tézky odpor; proto, oblecte se v odéni 
bozi — abyste mohli odolati v den glyisecs 
(Ff. 6, 11—17; L. Petr 5, 8. 9.) Patrte na 
Krista svého viidce a dle prikladu jeho pre- 
mahejte. A Bah vas bude siliti, ze premi- 
zete. ,Dostatecnost nase z Boha jest.“ (IL. 
Kor. 3, 5.) ,VSecko mohu skrze toho, kte- 
ryz mne posiluje.“ (Fil. 4, 13. Il. Petr. 2,. 
Y.) Kdyz pak v pokuseni zvitézite, hojna 
vas éek4 odména. ,Budiz véren az do smrti 
a dim tobé korunu Zivota.“ (Zjev. 2, 10.) 

V tomto preposvaétném ¢asu 

slySme Cirkve svaté hlasu, 

zachoyejme yv stélém bdeni 

pust ten étyricetidennt. 


ne 3 : 


Nad Jerusalémem. 


. Nad méstem svatym, nad Sionem 

zachazi slunce vy lesku. svém, 

_ posledni davaé polibent 

- -glatic pahorkiy étvera lem, 

_A jak to slunce, tak i Sion 
‘se slavou ddynou zapadal, 

nepoznal dniv svych naystiveni — 

ted Kristus nad nim — zaplakal. 


,0 mésto svaté, dcero slavy, 
ja prisel spasit syny tvé; 
ty vsak jsi srdce uzavrelo, 
jest marné vse volani mé. 
Den spasy vzeSel sobé svaty; 
lid vSak proroky vrazdit dal!‘ 
Tak Kristus mluvil nad Sionem 
a horce nad nim — zaplakal. 


A zkaéza prisla, Sion pad; 
chram jeho slayny rozboren ; 
on syétu vydén v pohanéni, 
_ tak mocny kdys — ted pokofren. 
O bys ty byval spdsu poznal, 
jiZ jsi tak kruté odkopal! 
Jiz nevrati se ona doba, 
kdy Pain nad tebou — zaplakal. 


I my jsme jak to mésto svaté, 

poznejme spdsy svoji den; 
pracujme, dokud svétlo sviti, 

pak budem diimat liby sen. 
V ucténi méjme sluhy Pané, 

jez nim Bih sim za vidce dal, 
by jako druhdy nad Sionem 

Kristus nad ndémi nezplakal. 

Ant. Kosina, 


Osudnych 45 Glanki Viklefovych. 
(Dokonéeni.) 

Rozmanité ¢lanky Viklefovy, o kterychz 
byla dosavade tec, nepovstaly ve hlavé 
plané k vali pouhym pomyslim. Naopak. 
Viklef kazdym z vylozenych ¢élanktv téchto 
miril k praktickym Ucelim; kazdy z nich 
mél mu byti vice méné pdkou na vyvrace- 
ni jistych ustaviv a ztizenf v Cirkvi, aneb 
sochorem na podrcen{ protivnikiy. — Ox- 
fordsky mistr chtél byti opravitelem kée- 
stanstva, kteréz pry bylo po tisierokiv od 
pocatku svého zachovalé a vzorné y Cisté 
vire a kazni, bez nefesti a lakoty. — ,Po 
téch tisfc let byla mu Cirkev milou, vzé- 
cnou, krasnou, svatou. To vse ale minulo, 
co pry jest odpoutan drak, jen% z ohonu 
svého vysypal nové rozmanité tehole, za- 
plavivst krestansky: svét.“ — Jiz ale stoje: 


na takovém zdkladé, zagazoval se Viklef 
prede v8im o dvoji véc: on chtél pottiti a 
zniciti fehole; on chtél zlomiti moc pape- 
zav. — 

Jest patrno, kterak na vyvraceni reholi 
Gelily ¢lanky, jez se jich tykaly. Viklef u- 
Gil, Ze hiesili vsickni, kdoz fady zalozili 
(XXVI_), Ze hieSili, kdoZ se do nich dali 
(XXXV.), Ze hiesi, kdoz je zivi a trpi (XX.), 
ze htes{, kdoz v nich jsou. Vé&e to plati 
téz o zakladatelich a dobrodincich klaste- 
raiv. — Daéabelniky, kaciri, proklatci jsou 
vsickni tac{ provinilci a bloudové. —- Z 
takové nauky ale plynou samodék navody 
ke skutkim, jez si pral Viklef vidéti. Ne- 
bo bylo-li hiichem zaloziti reholi, fad i 
klaster, tot jest rovnéz tak hfichem trpéti 
je, neodkliditi jich. Bylo-li hiichem vstou- 
piti do rehole, dati se do klastera: tof je 
také hiichem zistavati v ném. Bylo-li 
hiichem vyzivou a naddnfm opatriti xtery 
rad Gi klaster: tot jest také povinnosti, o- 
dejmouti mu, coz hitsné bylo dano. — A 
tudiz také disledné plynuly z ¢lankay Vi- 
klefovych rady, napomenuti, rozkazy. ,Na- 
pravte, v éemz bud sami jste hresili aneb 
v éem byli zhresili jini. Kdoz jsi v radu, 
odejdi z ného! — Kdo mas moc, odejmi 
klasterim, coz maji, rozezen reholniky, vy- 
vrat rehole, odklid klastery: sic jinak ne- 
doufej] kralovstvi Boztho!“ — Kdo tak uéi, 
ak takym ¢intm pobaéda, mozna-li, aby 
mu spravcové cirkevni nedali vystrahu — 
nedali zapovéd proti takovym jeho uéenim? — 

Zbyva mi jesté zminiti se o praktické 
strdace Viklefovych élankfiv, Gelicich na 
vyvraceni moci papezské. 

Viklef nenavidél papeze vibec, obzvla- 
sté pak ty, za kterychz mu bylo zivu byti 
na svété (1324—1382). Papezoval onoho 
éasu Jan XXII. (1316—1334), Benedikt 
XII. (1834—1342), Klement VI. (13842— 
1352), Innocence VI. (1852—1362), Urban 
V. (13862—1370), Rehot XI, (1370—1378), 
Urban VI. (1378—1379)v Riméa Klement 
XH. (1378—1394) v Avinoné. Bylit to z vetai- 
ho dilu papezgové, ktetiz s dvorem svym 
uhostili se v Avinoné, béhem 72 let nema- 
14 pohorSeni davajice krestanstvu. — Ne- 
jedni z nich byli ucinénymi otroky fran- 
couzskych kraltiv; nejedni usiloyali prede- 
vsim o rozmnoZeni dichodiv a rozaireni 
moci své mezi narody. (Tak n. p. Jan 
XXII. zalozil v Avinoné paldce, nashro- . 
mazdil poklad 18 millionfiv dukdétiv na 
vypravu proti Turkim); avsak jeden i dru- 
hy, pamétliv ohromné povinnosti své, pri- 
cinoval se téZ 0 nipravu Zivota na svém 


od Tey, Dee ae) a 
ee pale 
Lee 


oe 


A _ dvo¥e a o mozné odklizen{ zéhubnych ne- 


testi (tak Benedikt XII., 


i Innocence VL, 
Urban V., Rehof XI). Viklef, zaujaty ne- 
navisti proti papezim vibec, nedbal nicna 
nekteré ty dobré prvostolniky, nybrz vidél 
na papezich samé toliko-ohaynosti, vidél 
jenom spusténf na misté, kdez by méla pa- 
novati svatost zivota. Nechci rozhodnouti, 
zdali a pokud byly pohnutky osobni_ pii- 
spély k dovrSeni nendvisti, v kterézZ mél 
Viklef papeze, prvé ned vySel ndlez koneény 
o rektorstv{ v kolleji Kanterburské. Tolik 
jisto jest, ze za poslednich let zivota svého 
Viklef, Zivou mocf usiluje o zahlazenf véech 
feholi, zasazoval se také 0 vyvracenf moci 
papezské. — Viklef napsal, co vime, 161 
knih a knizek vétSfch a mensfch rozmani- 
tého obsahu. Psalf pak anglicky i latiné. 
Mezi 96 Jatinskymi spisy jeho ¢ité se jich 
asi 20, v kterychZ vsemi obyéeji hyzdi a 
hanobf papeze. Podobné potinal si téz ve 
spisech svych anglickych. V8e, cozkoli 
zlého se délo v krestanstvu, délo pry se 
antikristem: ,papezové“ pak jsou bud ,,an- 
tikristy“ aneb ,naméstky antikristovymi,“ 
,Obludou poledni,“ ,,dabelniky“ a ,,dably.‘ 
— Nehledé k menSim hanopisim, mam tu 
prede vSim na zreteli dilo, kteréz Viklef za 
poslednich roktiy zivota svého napsal v 
Lutterworthu. Minim povéstny Trialog. A 
kterak psdno jest v dile tom o papezfch! 
Nastala roztrZka v Cirkvi pyisla Viklefovi 
vhod. PiSet takto: ,,Blahoslaveny Pan Je- 
zis, jenz jest hlavou Cirkve, z Asti jiz po- 
trel a na stranky odporné rozdélil zloreée- 
nou tuto hlavu [papeze|]. Jeden taky; jme- 
nuje se hlavou Cirkve, proklind i vSelijak 
pronasleduje druhého; to samé ¢inf druhy 
prvému. Ale pravé tim Izivi papezové tito 
davaji na jevo, Ze jsou naméstky Antikri- 
stovymi. Jeden i druhy jest nejvétsim 
Antikristem; jeden i druhy miluje marnosti 
pozemské vice nez Krista, a ovecky Kri- 
stovy, jez by mél pasti, napaji jedovatinou 
Antikristovou. O nich plati proroctvf, po- 
lozené v evang: sv. Matouse XXV. Bohdejz 
pak by vérni na mysli méli téz slova Kri- 
stova, an vece: Nevérte, rkou-li vam: ten 
tuto jest Kristus aneb onen tam jest na- 
méstek Kristtiv. Naméstkem Kristovym 
jest jedno ten, kdoz evangelium kaze sku- 
teéné a vyteéné zachovava zakon Bodt.“ 
(Trial. 451.) — ,Nenft pak jim biskup 
Rimsky, jen% pravi se byt bezprosttednym 
naméstkem Kristovym, nébrz slouti mize 
dablem.“ (Trial. 454.) ,Slusi vériti, Ze 
vedle ziizeni Kristova nepotirebujeme zadné- 


ho takového. papeze, jenzto jinak chytrosti 


a 69 ~~ 


dabelskou jest uveden. Jak mile takého 
jakéhosi (aliquis talis) nebude v Cifrkvi, 
rytérujici nase Cirkev pevnéji nez nynf stati 
bude zakonem Pisma, jejz maji vérici, a 
pomoci biskupa dusf, kteryz jestna hore v 
Cirkvi zvitézilé.“ — ,A proto% kniZatim i 
mocnostem nalezi zasaditi se o to mocné, 
aby nebylo takého papeze, jehoz nepotie- 
bujem.. Duchovnici maji pak zkoumati v 
zaikoné Pané a z viry evangelia jasné do- 
voditi, ze taky papez podvodem jest uveden, 
a nikoli od Boha zvolen, alebrz od dabla.“ 
(Trial. 427.) — 

Jiz ale z téch a z takovych vykladiv 
patrné vychazi na jevo, kterak se Viklef 
zasazoval 0 vyvraceni moci papezské. Cfr- 
kev fecka i jiné krajinské cirkve jsou bez 
papeze a o mnoho snaze i lépe pry jest jim 
nez nim. Toz osvobodme se od papeze a 
hned bude nam lépe nez jest. — _ ,,Papez 
jest “ dle Viklefova uéent ,,dabelskou oblu- 
dou;“ ,Antikristovym naméstkem,* nybrz 
,samym Antikristem.“ — Praktickaé stranka 
takové nauky jest na biledni. Byt pak by 
Viklef nerikal: ,Povstahme, prohlasme_ se 
proti papezi; pomozme si, — osvobodmez 
se od ného, budmez bez ného“; z uéeni 
predlozenych vychazely samy sebou takové 
rady, pokyny, dasledky. Nebo kdo, aé jest 
a chee byti poctivym kresfanem, smél by 
drzeti se papeze, neni-li papezstvi od Kri- 
sta ziizeno, nébrz dabelskymi podvody uve- 
deno, a papezové nejsou-li leé dabelniky, 
Antikristy, Antikristovymi tridniky a nahon- 
é{mi ? 

Nez dost o tom. Pravda, tuSim, jest na 
jevé a tadiz také zrejmo, zdali slusné ¢lan- 
kové Viklefovi pocteni jsou za bludné, po- 
horslivé, kacftské. Prazsti mistrové hajilije 
mimo jiné tim, ze pry Viklef ¢lankim tém 
neu¢il aneb jinak jim rozumél, nez jak je 
odsuzovatelé brali. Omluva ta jest vSak ne- - 
mistnd. Jediné dilo ,,Trialogus* posta¢uje 
na dtikaz, ze Viklef kaceruje, antikristujea 
dibluje vseliké protivniky své, ¢lanky své 
klade sim, a stoje na nich pevné, velebi 
je jako pravé uéenit katolické viry. Ano, 
Viklef mél za to, Ze mu ve vSem nasvéd~- 
éuje sy. Pismo, kterézZ poklada za jediny 
pramen véeliké pravdy, ovsem vzdy dle jeho 
vykladu. Ont druhdy sdm se piiznava, ze 
sv. ucitelé jinak berou a vykladaji Pisma 
svataé nez on: to v8ak municnevadi. Vzdyt 
pry ,mozné provésti, ze Duch svaty chtél, 
aby z jistych slov bran byl takovy smysla 
rozum, jaky béte pravé on.“ Viklef toho 
sice neprovedl, coz dle teci jeho mozna bylo 
by provésti; za to ale tvrdfval; ,Rozum, 


ors 


smysl, vyklad ten jest katolicky ku pro- 
spéchu Cirkve; a toz patrné hned od véé- 
nosti zamyslil Bih, abychom vybirali a vy- 
vazili z téch onéch slov pravé ten a onen 
rozum.“ — Tohoto pravidla drzel se n. p. 
-Viklef, dovodé zivou mocf, Ze proroctvi Kri- 
stovo, polozené v ev. Sy. Mat. XXIV. plati 
0 papezich a papezové Ze jsou tudiz ,An- 
- tikristy“ a ,dabelstvim polednim.“ — Nez 
kdo tak svobodné Pismo svaté vyklada: 
ten a takovy ovSem nalez& v ném vsecko, 
coz v ném nalezti chce: — popiraje rozum 
a umélost kazdému jinému nébrZ i veSkeré 
Cirkvi, 0 své ujmé ¢inf se tlumoénikem 
Ducha svatého. Viklef nevazal se v tom 
ohledu hrubé ani viastnim pravidlem, an 
util: ,,Pravovérec (fidelis), pokud zdravé 
rozumi pismu, chval z toho Boha. Nedosta- 
va-li se mu takového rozumu, toz pracuj, 
aby zdravé porozumél Pismu, a zatim pre- 
stave] na pismené, a varuj se, aby do Pi- 
sma nevkladal smyslu a rozumu, kteréhoz 
Duch svaty pri pochybném svédomi nezada. 
— Takovyto vykladaé, vkladaje nemistné 
svuj smysl do Pisma svatého, jest pry za- 
jisté. dle slov Jeronymovych — kacitem!“ 
(Trial. 243). 

Mam za to, ze na této vypovédi Vikle- 
. fové mozna prestati. Hrdy horlitel a vas- 
nivy ucenec soudé jiné, odsuzuje tudy sam 
sebe. — 


0 novem katechismu nasem. 
Podava Jan Ev. Hybel. 


Bylo-li vyucovani a vychovavani nasi 
mladeze na zakladé zjeveného nabozenstvi 
vidycky pyedilezitou povinnosti v Cirkvi, 
je tato dtilezitost nyni, smim-li tak frici, ti- 
sickrat vétsi. Nyni je treba, aby u¢itel nd- 
boZenstvi této své povinnosti snazil se do- 
stati co nejsnaznéji. Diive védél katecheta, 
ze vyucovani ve Skole ndrodni se z koleje 
nabozenské nevysine, mohl nékdy i pro 
méné pilnou praci zameskati vyucovani to, 
aniz by se byl musel bati, Ze z toho veli- 
ka ujma neb skoda mlddeZi vzejde; mohl 
se spolehati na uc¢itele; ten ho zastal a 
misty 1 velmi dobre knéze umél zastupo- 
vati. Ale za nastalych zmén nelze na ta- 
kové zasténi skoro ani pomysleti: nyni ma 
ucitel sam ldtek uéebnych takovou hroma- 
du navrzenou, ze, kdyby i k takovému za- 
stupovani se chtél proptjéovati, aneb s&ém 
toho potrebu uznaval, i pri nejlepsf vuli 
tad katechetiv zastavati druhdy nemize. 
Ma ve Skole na hiebiku povéSeny, od hejt- 


0 


mana okresniho potvrzeny rozvrh skolnich 
hodin, od néhoz uchylovati se je mu piisné 
zakézano, a proto je mu nemozno s nabo- 
zenstvim ve skole se obfrati; proto i v 
hodiné, katechismu ziistavené, si spise svych 
predméti hledi a nejednou by i tieba (ac - 
nemyslim ze zlé vile) radéji byl, kdyby v 
tu chvili katecheta ani neprisel. 

Pii tom treba nyni na paméti miti o 
mnoho véts{ sviidnost a vabnost pro mladez 
k nesgetfenf zakoni nabozenskych a mrav- 
nych; treba pamatovati na hnusny, i v nej- 
nizsich vrstvach na korenu lidu krestan- 
ského hlodajici materialismus; treba si vsi- 
mati, kterak i jednotlivei i celé rodiny se 
ze zachovavani pravidel kiestanskych vy- 
manuji a vyzouvaji, je lehkomyslné, jakoby 
to byly néjaké olovéné podesvy, odkla- 
dajice. 

Vsecky tyto ukazy musi katechetu 
mocné pobidnouti a ustavicné pohanéti, aby 
si svého uradu hledél s pilnosti nevSedni. 
Je pravda, ze snad kazdy v tiradé tom za- 
catecnik s tmyslem nejslechetnéjsim k 
nému pristupuje, od svého ptsobeni se 
mnoha dobrého nada, si mnoho zdaru sli- 
buje: myslf si, ze vSecky ty krasné theorie, 
ta vytecéna navedeni, kter4 mu podala_ ka- 


techetika a paedagogika, také provede skut- 
kem, je zpravdi, uskuteéni. Ale jak mno- 
hy se zklamal, jak mnoby, co si byl umyslil, 
nevykonal, nesplnil, co si byl slibil! Pyi- 
stoupaje co novacek k zastavani svoji po- 
vinnosti katechetské hned pri prvnim kroku 
narazi na prekazku, — nema _ potiebného, 
naprosto potrebného, vhodného katechismu. 

Jiz na paty rok na Skolach nérodnfch 
vykladim katechismus , vyklad4m rok co 
rok jinym sptsobem, ale vyznati se musim, 
ze se mi to moje dilo nedaft, libiti se mi 
dokonce nechce. Hned po svém na knéz- 
Stvi vysvéceni prisel jsem na osadu velkou 
asi Sestnact tise dusf ¢itajici s mnohymi 
Skolami. Ze jsem nechtél aneb neumél si 
vybirati, pripadly mné co nejmladsimu éty- 
ry tridy, dvé v mésté, dvé filialni. Ve fi- 
lialee jedné byla Skola jedna o tech oddé- 
lenich. Ustanovil jsem se na tom, Ze ji 


budu navstévovati dvakrat za tyden, Gemuz 
jsem ale pravidelné nemohl dostati. Kterak 
zde katechismu vyuéovati? Nevédél jsem. 
I ptal jsem se na mistech patti¢nych a tu 
se mi feklo, abych za téchto poméra détf 
nejmensich a prosttednich si skoro ani ne- 
vsimal a jen pro nejvét8{ svoje predndsent 
Gi vykladani katechetické si sestrojil; a a- 
bych vykladal jednim rokem prvyni tfi ka- 
pitoly dosavadniho katechismu, vy druhém 


. - 2 eae f Disk ree Gls : 
 roce druhé dvé; ve tifdéch pak s jednim 


Aterak 


toliko oddélenim abych probfral v_prvnf 
tridé vlastnosti Bozi s piidanymi vhodnymi 
priklady biblickymi St. Z., v druhé pak 
tiidé Zivot Pané az do zalozenf Cirkve, v 
treti tridé prvnim rokem_prvni tii kapitoly 
atd.; ve Skolich konetné dvojtifdnich s 
tremi oddélenimi t. j. s dvéma uéiteli vy- 
kladati mi prislo v prvni tridé jednou vlast- 
nosti Bozi, podruhé zivot Pané, pri céemz 
zase téch nejmensich od 6—8 let jsem si 
také jen malo vSimal. Mozna, ze ten, kdo 
mi takoyou radou byl, svym katechumentim, 
nez tito ze Skoly vysli, dikladnou znamost 
katechismu zjednal, jsa sdm katechetou 
vytecnym; moznd, ba dozajista, ze na pra- 
vdy v ném obsazené jim posvitil svétlem 
dostatecnym a vyklady ty svoje vSelijak 
pretrhované v ladnou a krasnou shodu a 
celost snes] a srovnal: ale ne kazdy knéz 
stane se hned vybornym katechetou, mnohy 
snad nikdy bez dtkladného vzoru. Nezli 
se dodéla nékdo vlastniho samostatného 
splsobu, kterym by pak s platnym prospé- 
chem Zivotni pravdy nadéjnému pokoleni 
vstépoval, ujde dlouha, nékdy velmi dlouha 
doba a kdvz i on pak nasel Stastné pravou 
k tomu cestu, prichazi po ném jiny a mu- 
si zatinati znovu s témitéz prekézkami, 
nemaje potrebného, nasim pomériim pyimé- 
feného katechismu. Nebot riiznost, nedo- 
stateénost, misty i nesrozumitelnost a né- 
kterych vyméri krkolomnost dosavadni pri- 
rucni knizky je véci vyjednanou. 

Vedle toho se priznavam, ze se mi pri 
nynéjsim spisobu, kterym narodni skoly u- 
éi naboZzenstvi, zhola casu nedostava k di- 
kladnéjsimu probirani déjin biblickych a k 
podavani nékterych aspoh ukdzek z déjin 


_cirkevnich, zejmena nasich domdcich, Drive 
se biblické pribéhy ,co druhy dil“ ve Sko- 
lach ¢itavaly, s nimi se déti proto snadno 


seznamiti mohly: nyni to vSak prestalo. A 
prece se v Novém Zakoné na kazanich, ve 
vykladech katechetickych ba i ve zpovédi 
pripady pyihazuji, kde se k pribéhtim tém 
tahneme, jejich znalost pri zicich i poslu- 
chatich svych predpokladame. Co do do- 
macich déjin cirkevnich, aspoh ptivod kre- 
stanstvi v naSem nérodé, doba husitska a 
nékteré jiné dilezité momenty mély by byti 
probrény ve &skolach nérodnich. Najdes 
nyni v8udy na venkové i na vesnici, najdes 
pti verejnych zdbavach, plesich, besedach a 
jinde obraz Husiv, Zizkiv a jinych nyni 
oslavovanych hrdin; vidi je lidé malf i vel- 
ci a tu tusim je treba jim také povédeti, 
se tito ,,svati‘‘ za ram a sklo dosta- 


’ 


li. Nepovime-li my jim to, povéd{ jim za 
pét neb deset krejcari jinf, ale jinak. Vée 
tuhle vZdy jen ignorovati je sice radnéji 
nezZ chatrné (jak nékteffi i na kazatelné 
skuteéné ucinili) a s pohorSenim vykladati; 
ale, jak jiz patrno, ignorovanf to se stava 
cim dal tim nemoznéjsim a tudiz treba o 
vécech téch také mluvit. A my véru se 
nemusime pravdy bati, nemusime miti strach, 
ze nam pravdivé a vérné vyliéeni neblahych 
sporti nabozenskych z davnych dob éeskych 
na ujmu by mohlo byti. 

Dale se mi vidi ukazati neporddek, 
kterym si katechetové po¢inajf. Porovnd- 
me-li katechety na rozli¢nych skoldch nd- 
rodnich k sobé, spatrujeme, ze tu vlastné 
poradku zadného ani neni. Pro éasté zmé- 
ny katechetii, pro stéhovani rodin a jiné 
priciny mtize se stati, ze nékteré dité vy- 
klad nékteré ¢asti sly8f kolikrat, o jinych 
pak Gastech treba ani jednou. Proto mdm | 
za to, aby jako pri jinych predmétech, na 
pr. mluvnici, poctarstvi i zde jistého co 
mozna prisného postupu a poradku na vsech 
Skolach bylo Setreno. : 

Neékteré véci, které katechismus détem 
nasim podava, jsou ne-li zbyteéné, aspon 
mdlo platné. Povinnosti na. pr. vrehnosti 
ku svym poddanym, rodict k détem, man- — 
zelii mezi sebou — co o téch mladezi skol- 
ni povidati? Svaté ty povinnosti rodi¢i a 
manzeli, myslim, ze se mohou a maji di- 
kladné probirati pri krestanském cviceni _ 
snoubenci, které by se nemélo na pouhé 
suchoparné ‘katechizovani scvrknouti nikdy 
a které po naSem zdani jest velmi dulezité, 
cviéeni po jednotlivych vesnicich, ktera, 
pokud my jsme se aspon pfresvédcili, a po- 
kud se konaj{f dosavadnym sptisobem — a 
jinak sotva se kdy budou konati — ceny 
jsou malé, misty i zhola zadné. 

Co se tyka formule zpovédni, kterou 
ma katechismus, prejeme si, aby se zje- 
dnodusila, k mysli i ditéte i dospélého u- 
strojila, aby si ji kajicnik snadno pamatoval 
a nemluvil zvlasté pri formuli pozpovédni 
nesmyslu zadného, kterého se nyn{f mnohy 
i po delsim vykladu neuchrani. Co ma 


znamenati v teci ditéte i Clovéka filosoficky 
nevzdélaného abstraktné slovo ,nejvyssi, 


nejlepsi dobré?“ Slovo to sice vyznamné 
ana svém misté, prondsi-li je na fakulté 
bohoslovecké profesor ku svym posluchacim, 
ale my nefilosofové mu nerozumime. 

O katechismu se u nas jiz napsalo 
mnoho, namluvilo. jesté vice; nynf je uz 
syrchované doba, aby se konecné jednou 


og 


skutecné vydal tiskem. Z posavddnych pit- 
pravnych praci nejdikladnéjsi, nejlepsi u- 
kazky nového spracovaéni podal ¢inny prof. 
Skoédopole, k némuz zde vzneSena budiz 
snaznd prosba, aby s vydanim této zivotni 
knihy déle neyéhal. Namitky, co s uznant 


~hodnou upifmnost{f proti nému v_ , Blah.“ 


uverejnil vel. p. kaplan Kl. Markrab, ne- 
maji po naSem zdaui té vahy, abychom se 
k nim pfridavali. Zaptiti ovSem nemtzeme, 
ze vypravovaci a hned pfridanou applikact 
opatreny sptisob, jakého si p. Markrab pie- 
je, m&é do sebe mnoho pfijemného i pro 
déti i pro katechetu, suchoparny by nebyl: 
ale katechismu je treba se uciti z paméti, 
na mnoze i do slova, coz pri tomto sptso- 
‘bu je nemozZno. I tomu vétime, ze by tak- 
to spracovany katechismus s véts{ chuti 
cisti mohli i dospéli, ale mluvice ze zku- 


Senosti a véc, jak v skutku je, uvazujice, 


musime se priznati, ze kromé ditek skolnich 
malo kdy dospéli s katechismem se obiraji 
a my si troufime tvrditi, ze by sebe la- 
hodnéji vzdélany katechismus poéet dospé- 
lych ¢tenatai nerozmnozil. Ti se shanéji o- 
bycejné po knihach jinych, a my jim je 
mizeme dati; mame nyni vedle knih neuzi- 
tecnych a Skodnych i hojnost dobrych a 
yzdélavajicich, o vSeliky krestansky pokrok 
se vsemozné zasazujicich. 


vani na skolach narodnich zvlasté nyni ne- 


odbyvalo jen vSselijak, a aby se nam nej- | 


potrebnéjsi ku zdarnému vyucovani nabo- 
zenskému rukovéti dostalo uz co nevidét. 


Strazny andélicku! 


Strézny andélicku, 

Ty mij priteli¢ku, 

se mnou spolu byvej 

a mne kridlem skryvej! 


' Chrai mne ode zlé¢ho, 
skutku nepravého ; 
aby krok mij stdle 
chodil k BoZt chvale! 
Fr. Doucha. 


Jindy a nyni. 


Obraz ze Zivota uCcitelského za vikéfe a inspektora 
od Fr, Pravdy. 


Ms 
Ucitel Diin Zije zase spokojené v Kriz- 
kové a ti, co mu jiz zacali odpirati vaznost, 
ze byl stary a vyucoval ve skole dle sta- 


rého obyéeje, smifili se s nim poznavse, ze 
ucitel mlady, jenz se odvolaval nasvou no- 
vovékou vzdélanost, nedovedl vic nez on, 
ano zistal za nim pozadu a ani v dobrych 
mravech se mu nevyrovnal. 

Vidyt Din pokraéoval s éasem, co se 
vyucovani mladeze tyka, ¢etl knihy a éaso- 
pisy, zkoumal, zkousel, privlasthoval si, co 
prospivalo, nabyval novych védomosti a véru 
se od zadného mladsfho, co ty nynéjsi skoly 
prosel, nedal zahanbit. 

Jen v tom Drin se nehnul z mista, 
které jiz pred lety zajimal, ze byl pravy a 
horlivy katolik, zil dle své viry, slouzil dle 
ni Panu Bohu, i détem ji do srdce vstépo- 
val a plniti ji ucil. To pravé mu mnozi méli 
za zlé a proto ho zlehéovali rikajice, ze se 
nehodi do naSeho veéku jsa z predeslého po- 
kolent. 

Rozeznaval se od jinych lidi, zvlast od 
uciteli, i zevnéjskem svym a sptisoby svy- 
mi, nosil gaty skoro jako knéz, holil si 
bradu, nekouril, nechodil do hospody, ne- 
vyrazel se ve veselych spolecnostech. 

Kdyz nékdy navstivil mésto, musel ar- 
cit v hospodé se zastaviti, aby se tam na- 
jedl a napil, a tu stavalo se, Ze se s lec- 
kyms seSel, kdo si myslil, ze jim mize po- 
hrdati. Byvali tu i uéitelové z hlavni skoly, 


 utednici, méStané a jini pani a vidouce sta- 
Konéime s prosbou, aby se’ katechizo- | 


rého muze a slySice, Ze je uéitel, smali se 
mu a pronaseli o ném vtipy, kdyZ se mo- 
dlil pred jidlem a po jidle a vibec poéest- 
né a po krestansku si poéinal. 

Mnohy ucitel se za néj stydél, k nému 
se ani nehlasil, trpél to, kdyz trebas Zid 
si ho vyvolil za teré svych uSstipki. Ne- 
chtél] dopustit, ze patti k nému a zeje mu 
roven a aby dokazal svou pirednost, jednal 
mu zrovna naopak. 

Hle, on se lehkovazné vyjadtuje o sva- 


| tém nabozenstvi, mluvi potupné o- cirkey- 


nich obfadech, hani knézstvo, chlubi se, ze 
sam mohl byti knézem, kdyby byl chtél. 
Ubozak, jeho Studie uéitelské trvaly 
dvé leta a pred nimi neodbyl si nez oby- 
cejnou Skolu, a ttebas hdkou redlkua mohl 
byti knézem, ktery po Skolach obyéejnych 
jesté dvandct let na své studie obétoval. 
Svét se ma dovtipit, svét ma védét, Ze je 
uceny jako knéz a Ze umi jesté vie nez 
knéz, jsa ucitel zkouSeny pro hlavni skolu. 
Ma pred sebou noviny, posuzuje vy8si 
a nizs{ politiku, jednani mocndri, udalosti, 
co se prihodily, hada se, stoji na svém, 
opravuje nejen stat, nybrz i cirkev. 
_ sak unavilo ho to a nevede to k ni- 
cemu, radsi si zahraje na kule¢niku, neb v 


karty a Zid a jeité nékdo se k nému hned 
_ pridruzili. Kourf doutnik, tyk& si s mést- 
skymi hejsky, zpomina s nimi na vSelijaké 
dobrodruzstvi.. Je v étendiské besedé, je v 
—zpévackém $spolku, je Sokol, jedna se mu 
ale jen 0 zdbavu a aby usporadal jednu po 
druhé, vénetky, divadla, vylety, akademiea 

po nich tance, je jeho starostf a snahou. 
Nad sprostym ucitelem z K¥izkova po- 
kréil rameny a tento nechtél vériti, ze je 
také ucitel, az se presvédéil na svém vlast- 
nim poduciteli, ze v skutku je takovych 
uciteli. Snes] jejich pychu a pri schtizksach 
ucitelskych, jenzZ se nékdy vypsaly, jevil 


vzdy vétS{ zkuSenost nez oni a byl by nad | 


nimi zajisté zvitézil, kdyby nebyl byval tuze 
pokorny a skromny naproti nim a nebyl se 


porad vztahoval na svaté ndbozensty{f hle- | 


daje v ném dtkazy, coz jim davalo prféinu 
pochybovati o jeho rozumu a miti ho za 
zpozdilce a slabocha. Jen starsi néktefi uéi- 
telové a pak ucitelové duchovni stdli_ pri 


ném a pan vikat, jenz jesté nad skolami | 


mél dozor, byl jeho priznivcem a piitelem. 
Diin v Krizkové preckal nékolik vi- 
kari a mize nam povédéti, jaci jsou a jaci 
byli. Arcif nebyli pred padesati lety takovi 
jako v jeho staii, ze tenkrate skolstvi vié- 
bec nestdlo na tom stupni jako nyni, nybrz 
teprv pocalo se povznaset. Povzndaseli je 
knéz{i, jiny mu malo rozumél, a oni sami i 
ucitele si vzdélavali, ze pro né nebylo ani 
skol porddnych. Jen knéz staral se o Skolu 
a kazdy pokrok, co uGinila, je jeho zaslu- 
hou. Z knézi se vybirali vikati, vikat vzdy 
byl nejhodnéjsi a nejschopnéjsi ucitel svého 
éasu, mohl jinym slouziti za vzor a posou- 
dil pri zkouSkach jejich ptisobeni. 
Nechceme tvrditi, ze kazdy vikdr do- 
stal této své dilezité tiloze a je pravda, ze 
mnohy svéreny mu tirad odbyval vSelijak, 
vsimaje si vic vedlejsich véci nez pravé pod- 
staty. VSak to se pordd lepsilo, vyucovani 
ve skole stavalo se dokonalejsim a proto i 
vikdtim vétsi dokonalosti bylo zapotrebi. 
V skutka se k nf pozdvihli asméle se mize 
tvrditi, ze za poslednich let nebylo nad né 
vyteénéjsich znalet a podporovatelt skolstvi. 
Ovsem to bylo Sskolstvi krestanské, 
skola patiila k cirkvi, byla pro krestany a 
kiestané se v ni vychovavali. Nejednalo se 
jen o to, aby ditky vycvicily se v ni ve 
védomostech uzite¢nych pro Zivot, ony také 
musely prospivat ve vire a mravnosti kfe- 
stanské, coz zajisté je jesté hlavnéjst. 
Velebni pani na svych osadaéch bdeéli 
nad mlddezi ve-skole i mimo skolu a &kolu 


spojovali s jednotlivymi rodinami. Prisel na | 


a TO ald 


faru otec, prisla matka, pfisli jinf pttbnanf, 
méli tam co délat v rozliénych zélezitostech 
a promluvilo se i o détech. Navstévuji, ne- 
navstévuji Skolu, jsou pilni, nedbalf, cho- 
vaji se dobre neb Spatné: rodiée slyseli 
chyalu nebo hanu. basto i jim se udélila 
ditka a déti, jenz venku byly nezbedné a 
rozpustilé, pokdraly a potrestaly se ve Sko- 
le, byly pohromadé a dostaly vespolek na- 
vedeni k dobrému a vystrahu pred zlym. 

Prikazy a zikazy mély vétsi vahu, kdyz 
vychazely od utitele svétského a duchovni- 
ho a tento obyéejné vic poridil nez onen, 
ze vie mohl ptisobit i na rodiée. Zamezily 
se toulky vecernf a noéni, tacky a hradky 
do hospod k muzikam, nejen mlddez do 
Skoly vSednf, nybrz i mlddez do skoly ne- 
déln{ patiici byla podrobena kazni a ne- ~ 


' sméla kraéet po cestach nebezpeénych nebo 
| dokonce nepravych a hifsnych. 


Knéz pro Skolu pfricinil se i v kostele, 
kaézal o ni, drzel cviceni, napominal, povzbu- 
zoval, oznamoval, coz zajisté dodalo ji vaz- 
nosti posvatné a v o¢ich lidu ji nesmirné 
povysilo. 

S kazatelny se ohlasilo, kdy se ve Skole 
zatne a kdy se prestane vyucovat, to iono 
délo se slavné, predchazely primérené sluzby 
Bozi, vysflaly se k nebesim prosby, skla- 
daly se diky. 

S kazatelny se kazdy devédél, kdy 8ko- 
laci pijdou k zpovédi a k svatému pfriji- 
mani, nahlidl do svého srdce, uznal, ze by 
mél také brzy jiti a kdyz vidél, s jakou po- 
boznosti se to stava, byl proniknut a na- 
sledoval priklad mali¢kych. 


S kazatelny lid slySel, kdy ve skole . 
bude verejna zkouSka a kdo své ditky do 
Skoly nedbale posilal, posflal je bedlivé aspon 
pred zkouSkou a aspon pred zpovédi, aby 
k druhym se mohly pripojit a mohly také 
byti pritomny a tiéastny. 

Zkouska vzdy velké hnuti sptsobila 
mezi mladezi, -prisel k ni z velkych, kdo 
chtél, otcové, matky shromazdili se, nescha- 
zeli ani jini hosté, bylo tu mnoho i cizych 
velebnych pana a uciteld. 

V Krizkové si na zkouskach zvlast da- 
vali zdlezeti; uéitel Difn opakoval, doplho- 
val; déti umély deklamovanky a pisné, pfri- 
pravily se na freci, privitani a podékovanf; 
sbor hudebni sestaveny z tdi od ucitele 
vyevicenych zkoumal své nastroje, prohlizel - 
trompety a bubny; v kostele, ve Skole a 
na fate se bililo, metlo a mylo; rodi¢e se 
starali pro syny a dcery své 0 naky lepsi 
oblek a obuy, 


a 


Tu noc pred zkouskou déti jiz nemohly 
spati a rano zaéhy pospichaly do Skolni bu- 
dovy, kde se cekalo na pana vikdie. Né- 
kolik chlapci mu vySlo naproti, aby éerstvé 
oznamili jeho prfjezd; jinf jsou na vézi a 
pod vézi; blizi se, ozvaly se zvony, mlddez 
vysla s korouhvemi, setkala se s nim, on 
vylezl z kocéru a vede ji zrovna do ko- 
stela. . 

Je mse svata, pan vikar ji slouzf sam, 
pan fardt a pan kaplan mu posluhujf, kostel 
je plny lidu, Détem dnes pfindlezi zpivati, 
aby dokazaly, jak se ve zpévu znaji, ucitel 
hraje na varhany a doprovdzi ho i jina 
hudba, 

Po mSi svaté odbyla se zkouska ze 
svatého nabozenstvi hned v kostele, déti 
odpovidaji a nikdo z pititomnych se nevzda- 
lil chtéje se presvédéit o jejich prospéchu. 
Pan vikar sedi u oltare, davd isdm otazky 
a ku konci mluvf k malym a velkym, aby 
je pochvalil a povzbudil. V8e je velebné, 
slavné, svaté ndbozenstvi se musf vyzna- 
_ Menavat, predchazi a zasluhuje zvlastni o- 
hled, jim se druhé védomosti milych ditek 
posvécuji. . ; 

Ve Skole se vede péée i 0 jejich duse, 
0 duSe nesmrtelné a aby to povazily ony 
a cela osada s nimi, drzi se privod po 
hibitové anebo okolo kostela, kde jindy 
hrbitov byval, a zpomind se modlitbou a 
zpévem na v Panu zesnulé predky. 

Z kostela jdou vsickni do skoly , aby 
se tam v zkousce pokracovalo, hudba vita 
pana vikdare, vita ho ve jmenu ostatnich i 
jeden Skolak. 

Ve skole neni dost mista, jsou otevre- 
ny dvére, aby slySeli, co zistali v sini, i 
zenské se tam nahrnuly. 

Prebiré se zastoj po zastoji, te, po- 
cita a piSe se, hosté se divaji na predloze- 
né prace. Mezi tim se deklamuje a zpiva 
av Krizkové znaji se déti jiz davno i v 
zemé-, déje- a prirodopisu, ve véelarstvi a 


Xeyvs 


_ Uéitel Diin byl spravedlivy, posoudil 
kazdé dité dle zdsluhy, velebn{ pani také 
k tomu pfidali své hlasy a pan vikar vy- 
jadril se distojné a vazné o stavu celé 
Skoly. 

Byval na nejvyS spokojen a Difnovi 
od duchovnich a svétskych titadii dostalo 
se mnoho pochvalnych dekrett, 

(Dokonéeni,) 


DOPISY., 
Z Nemeekcho Brodu v tnoru 1871. 


(Posloupnost ; ; 
dékanfii Némeckobrodskych po znoyu uvedeni katolické viry. 
vyiiaté z pamétni knihy téhoz dékanstvi.) 


1. R. 1628 Michal Crenovinus z To- 
varysstva JeziSova misiondt, ktery vzdélal 
vy dékanském chrému prvni oltat blize ka- 
zatelny ke cti sv. Ignace z Lojoly. 

2. Od 18. kvétna 1630 Jan Hilarius, 
z radu sv. Dominika. 

3. Od 30. iijna 1632 Aemilius Cibo, 
svobodného uméni a bohoslovi doktor, 2 
tidu Minoritti sv. Frantiska Seraf., jsa ne- 
jen vy Némeckém Brodé, ale i v Chotébofi 
dékanem. 


ar Ba Sa te 
¥ ee 
eae: 


4. Od 23. ifjna 1633 Josef 2 Igly 


tadu kapucinského, ktery mé& tu zasluhu 
o dékansky kostel, ze jej dal sklenout. 

5. Od 1. kvétna 1637 Jindiich Ondrej 
Hoffmann, jsa v Némeckém, Brodé i v Cho- 
tébori dékanem. Za ného Svédi Sestndcte 
setnin do mésta vpadse v kostele jeden ka- 
lich a tré patén, v radnici 11 velikych ka- 
lichi pobravSe mésto vyplenili a dékansky 
dim za to, ze dékan uprchl, i s naplnénou 
stodolou a chlévy v prach a popel obratili. 
Tehdaz se od r. 1639—1642 vystavél §Spi- 
talsky kostel sv. Katetiny (stoji az podnes 
aé novymkamennym mostem ubran) nejvice 
z prispévki méstanai zejmena Jana Borické- 


ho a Jana Krusiny, ostatek vynalozil tehdej&i . 


magistrat. C 

6. Od 3. zati 1645 Ludvik Zambersky 
z radu Minoritii sv. Frantiska Seraf. 

7. Od 7. ledna 1647 Pavel Drba. 

8 Od 10. fijna 1648 Theodor Péni- 
voda z radu Karmelitanského. Za ného po- 
vstalo bratrstvo Boztho Téla, které pozdéji 
r. 1662 od pap. Innocence XI. plnomocny- 
mi odpustky nadano bylo. 

9. Od 6. ledna 1652 Simon Jan Mit- 
tes, kanovnik Staroboleslavsky. (Dékanstvi 
toto nalezivalo do arcidiecése Prazské.) 

10. Od 14. kvétna 1654 Vaclav Pé- 
nivoda. 

11. Od 14. fina 1654 Jakub Augu- 
stin Aunpelius, ktery za to, Ze sejemude- 
satek neodvadél, kalichy a ostatni stiribrné 
nacini kostelni odvezl a nenavratil, az davku 
tu obdrzel. 

12. Od 15. ledna 1659 Petr Secdenez, 
kanovnik Lateransky z radu sv. Augustina. 
Za ného r. 1662 dne 25. kvétna popelem 
lehlo 85 domt, jakoz i kosteliéek sv. Ka- 
tetiny, panny a mucedlnice, i se spitalem. 

13. R. 1666 Jan Ignae Dlowhovesky z 


| Dlouhé Vsi (de Longayilla), kanovnik Sta- 


~“- 


1a roboleslavsky a protonotat apostolsky, stal 
_ se pozdéji probostem pri metropolitanském 


_ chramu v Praze a posléz svéticim biskupem 


arcibiskupa Prazského a biskupem Milevi- 
tinskym — chlouba Némeckého Brodu. 

___ _Rokem timto zatinaji-zde matriky po- 
kiténych, oddanych a zemyelych. . 

14. Od 16. tijna 1667 Jan Alex. Ca- 
pek, povySen odtud za probosta kapitoly Sta- 
roboleslavské. ‘ 

15. Od 15. prosince 1674. Matous Si- 
ma, jehoz v povolani pastytském morova 
rana zachvatila 2. tijna 1680. (Zapisy jeho 
v matrice se podobaji tisténym.) 

16. R. 1680 Jiti Josef Grunt, bakalat 
bohoslovi, z taréte Slapanovského (které be- 
neficium nalezelo tehddz k patrondtu mésta 
Némeckého Brodu — pozdéji knizete Palma 
a nyni kaizete Hohenzollern-Sigmaringen) 
povysen za dékana, po kratkém ale horlivém 
a chvalném spravy dékanské zastavani ochu- 
ravél, coz 17 roka trvalo, tak ze dflem 
trapné loze strehl, dilem co mohl vykoné- 
val. Dne 1. iijna 1702 v Panu zesnul a 
dne 3. fijna v krypté u velikych vrat dék. 
chramu pohrben byl. 

17. Od 8. fijna 1703 Jan Kr. Vit Setd?, 
rodak Pelhfimovsky, v Rimé za doktora bo- 
hoslovi a protonotaie apostolského povySen, 
chram dékansky vné a zevné opravil, kupli 
vkusnou ozdobil, kostel u sy. Kiize (tehdaz 


jesté filidlnf), u sv. Markéty u vesnice Su- | 


ché (jehoz vice nenf), Spitalsky u sv. Ka- 
- tefiny a nejsy. Trojice bud znovu stavél 
aneb oprayil. Téz dékansky dim sesutim 
hrozici zachoval, 0 nadace obou kaplani a 
jiné meSni nadace se postaral, vé¢nou lampu 
zaridil, monstrance, ciboria a skorem vSecko 


ostatni bohosluzné stiibrné natini ze svého | 
zjednal, protoz jest pamatka jeho pozehnana. | 


Nebude od mista podotknouti, ze sen 
o trech na jedné stopce v dékanské zahradé 
vyrostlych a kvetoucich tulipanech (jichz 
rano tam skuteéné nalezl) jej primél, aby 
vystavél za dékanstvim kapli nejsvét. Tro- 
jice, kde se od téhoz éasu kazdoroéné pout 
kona a obrazek v témz kosteli¢ku s napi- 
sem o té udalosti svédéi. 

Za jeho éasu se strhla dne 31. éervence 
1714 nasledkem pritrze mraéen u rybnika 
; peklo“ zvaného blize Moravského mésta 
Zdaru strasna povoden tak, ze pribirajic 
skaly, stromy a domky is obyvateli na 
darmo o pomoc volajicimi hrozné fadila. 
V mésté naSem dostoupila voila az do po- 
lovice doln{ ulice pobravsi za mostem Spi- 
tal, véz sv. Katefiny s dvéma zvony a na 
80 jinych domka a hradby méstské na 50 


| 


i 
a 


| sdh& délky podvrativsi, pri Gemz 65 Zivott 


lidskych -obétf se stalo. Zesnul v Panu dne 
5. srpna 1/36, na ktery den si Anniversa- 
rium zfidil, a pohtben byl v krypté v kapli 
sy. Mikulase v dékanském chramu. 

18. Od 11. srpna 1737 Ondiej Leo- 
pold Schaffer z fardie Slapanovského za dé- 
kana povysen, nejprvé obydli dékanské pak 


‘staveni hospodatska opravil, v chramu dé- 


kanském oltdte sv. Ignace z Lojoly, sv. Jo- 
sefa a kazatelnu obnovil, na vzdélani oltare 
sy. Ondieje apostola 100 z]. odkazal, na 


| ztizen{ nadace pro 8tudujiciho pravnika Né- 
| meckobrodského 1000 zl. s pravem podacim 


pro své nastupce slozil, ziklady ku kapli 
sv. panny a muéedInice Barbory polozil. 
Pastyr to dobry. Odebral se na véénost dne 
23. zari 1749, na kteryzZ den si tézZ Anni- 
versarium vyminil; télesné poztistatky jeho 
odpotivaji v dékanském chramu v krypté 
v kapli sv. Ondreje apostola, kdez dle jeho 
posledni vile kazdou nedéli a svatek svice 
hori. — Za jeho éasu vypukl dne 18. kvét- 
na 1748 v hornf ulici pozdr, ktery horni 
branu a 25 domi v prach a popel obratil. 
_ 19. Od 24. zati 1749 Antonin Tadyas 
Stdmic, rodak domaci, ze starsiho kaplana 
stal se dékanem a protonotarem apostol- 
skym. V roce 1763 zvolen byl za kanovnika 
Staroboleslavského a dne 24. srpna 1768 
zemnrel. 

20. Od 25. srpna 1768 Antonin Wer- 
senthal, protonotar apostolsky, co fardt Pi- 
Selsky zvolen byl zadékana; koupil ze svych 
prijmi bilé paramenty pro ¢étyry duchovni 
a zyidil kazatelnu v kostele hibitovnim u 
sy. Vojtécha, posléz povysen za kanovnika 
v Petiné pln zasluh zesnul v Panu 17. pro- 
since 1788 jsa 68 roka star. 

21. Od 7. brezna 1789 Ignac Stejskal 


| téZ roddk domacf, odbyl si noviciat v To- 


varysstvu Jezisovu, po jehoz zrusent se stal 
cirkevnim knézem, pak lokalistou vy Kozo- 
lupech u Plzné, odkudz sem za dékana se 
dostal. Kdyz jista strana s volbou jeho ne- 
spokojena cisari Josefu H. stiznost podavsi 
nicehoZ nepofridila, dvornim dekretem co 
dékan byl potvrzen. Stal se bisk. vikaétem 
a skoldozorcem jako% i éestnym kanovnikem 
Vysehradskym. Z kaple sv. panny Barbory, 
kdyz za solnici upotiebena byla, dal vkusny 
oltar do dékanského chramu do kaple podle 
kititedlnice pfenest, mimo to oltare sv. On- 
dieje apostola a sv. Mikulase biskupa upravit. 

Za jeho doby se r. 1793 vladé odve- 
dlo pét stifbrnych kalichi is patenami, na- 
éez kostel od bankalu obligaci na 130 al. 
ybdrzel; pozdéji se odvadély Melchisedechy, 


Hae oe 


kupy sttfbrné od kalicht a téz takové pa: | 
teny, coz pri dékanském kostele 27 hfiven 
3 loty obndgelo. A kdyz pozdéji se smélo 
stifbrné a zlaté nacinf kostelni stribrem 
vykupovati, jeho a dobrodinci pryispénim 
podrzel dékansky kostel monstranci vétsi, 
tré kalicha, vétsi ciborium jakoz i stribrné 
konvitky s podlozkou,. Za jeho tyadovant 
stalo rebuncirovani dékansky kostel 364 zl. 
Zesnul v Panu mrtvici ranén 19. prosince 
1822 star jsa 75 roku. Y 
22. Od 12. brezna 1823. Vojtéch Sto- 
vicek, rodem z Ji¢ina, r. 1812 sem za ka- 
plana ustanoven, co starsi kaplan byl za 
dékana zvolen, jakozi za mistoriditele gym- 
nasia ustanoven. Byl pres 26 roki déka- 
nem, pozivaje jesté vSeho byvalého desdétku 
jakoz i jinych ddvek in natura, az r. 1848 
na sklonku svého Zivota zvédél, ze vSe vy- 


koupeno bude. Zemyel 5. prosince 1849, 
jsa 64 rokii star. Za ného se nadace Kou- 
delovské na 120 zl. pro zvlastniho knéze 
pensistu domaciho ustanovena katechetovi 
pridélila. 

23. Od 13. nora 1850 Josef Triinec, 
rodem ze Sténic v Chrudimsku, byl sem po 
svém vysvéceni za kaplana poslan: r. 1828 
stal se lokalistou u sv. Kyize na patronaté 
domacim a v 64. roce véku svého za dé- 
kana od méstského vyboru jednohlasné zvo- 
len byv, doékal se vyvazu desatku, jakoz i 
ostatnich naturalif. Za mnohé na vinici Pané 
vydobyté zasluhy jiz v sv. Kiizi obdrzel 
titul fararsky, zde pak jmenovan by] vikar. 
tajemnikem. V lednu1254ranén byl mrtvicf, 
od které chvile se nikdy vice nesebral a 
tézce to nesl, ze nemohl tad svij dobie 
zastati. Na vyzlaceni oltari v dék. chramu 
daroval 100 zl., u prostied hibitova sv. 
VojtéSského dal postavit vkusny 16 centié 
tézky zelezny kYiz, pod nimz zastupitelstvo 
méstské klenutou hrobku upravilo, v niz, 
kdyz 9. prosince 1860 v 74. rocevékusvé- 
ho skonal, od 13. prosince téhoz roku od- 
pociva. 

24. Od 2. dubna 1861 Karel Bor. 
Lukas Sezfert, rodak domacf, jsa roku 1830 
vysvécen do Pohledu za kooperatora se 
dostal, 15. kvétna 1845 kaplanku zde na- 
stoupil, pak r. 1852 lokalii Modletinskou, 
r. 1853 faru Skuhrovskou a r. 1858 faru 
Uhelno-Pribramskou, naéeZ co administra- 
tor dékanstvi dne 28. brezna 1861 z tii 
zadateli za dékana zvolen, dne 2. dubna 
téhoz roku investovan a dne 26. kvétnana 
slavnost nejsv. Trojice in&talovan byl. Vy- 
znamenan jest titulem bisk. notdte. 


Se 


Z Hvozdan dne 13. inora 1871. © 
(InStallace p; far. Frant, Mrazika.) : 

Radostny byl pro Hvozdanskou osadu 
den 8. ledna t. r., totiz inStalaéni slavnost 
nového duchovniho pastyre veleb. p. Fr. 
Mrazika, jené v blizkych Béléicich celych 
trindct let kaplanoval, proéez osadnici zdej- 
Sf dosti méli pYrilezitosti, aby jej seznali co 
vzorného knéze, vymluvného kazatele, u- 
primného a obétavého piitele. A proto ac 
byla tuh4 zima a cesty snéhem zavaté, se- 
Slo se prece lidstva tolik jako o pouti, kte- 
ra se slavi u nds na den Navstivenf Panny 
Marie. Privod bral se za zvuéného 
hlasu zvoni a hudby z fary do kostela. 
Napred sly skolnf ditky, majice v ¢ele pra- 
poreénika nesouciho jejich krasny prapor. 
Nedbajice ostrého mrazu aniz spoust sne- 
hu pfisly ditky tyto, aby ukazaly, ze i je- 
jich srdce viele tlukou laskou a oddanosti 
k otci duchovnimu. Za nimi kraéel Zivno- 
stensky spolek se svym nakladnym prapo- 
rem, na kterémz vyznamna slova vysita 
jsou: Bah, Cirkev, Vlast. Pak kraéeli muz- 
Sti, zpivajice pisen sv. Vojtécha, naéez na- 
sledoval oslavenec sdm s Getnou assistenct. 
Cely pak priivod ukon¢ily zenské. Po ob- 
vyklych inStallaénich obtadech cirkevnich 
vystoupil na kazatelnu prevor August. kla- 
Stera Lndrského P. Bernard, aby vrelymi 
slovy odporuéil a predstavil duch. pastyre 
oveckim, a spolu aby jej upamatoval, na 
jak tézky titad nastupuje, i aby osadnikam 
na srdce polozil, by trvali vzdy v jednoté 
viry, obzvlasté za tohoto vire nebezpecného 
éasu, aby Zivi byli ve svornosti a lasce 
i v poslusnosti ku svému novému_ spravci 
duchovnimu. Po slavné m$i sv. ubiral se 

privod timtéz poradkem nazpét do fary. 


Z Moravy 10. unora 1871. 
(Novy p. biskup Brnénsky ; prvy jeho list.) 

Osifela diecése Brnénské ma opét r4- 
dné ustanoveného biskupa: Karla Noettiga, 
Moravana, ktery ¢eského i némeckého ja- 
zyka uplné mocen jest. Ceské listy velice 
krivdily jmenovanému hodnostari, lzivéroz- | 
trusujice, ze neumi ¢esky, a za nepfftele 
Slovanti jej vyhlasujice. Ze éesky dobre umi, 
dokazal — co vicerektor v alumnatu vyu- 
covay ¢eskému jazyku némecké alumny, a 
pri svyém nastoleni dne 22. ledna. Lid nas 
plakal radosti, slySe nového biskupa spré- 
wné ¢cesky kazati, nebot neméla skuteéné 
diecése Brnénska& posud biskupa, ktery by 
tak dobre ¢esky mluviti a psati umél, jako 
nynéjsi VII. biskup Karel Noettig. Nar. jest 


» jv. 1806 v Bélotiné blize Hranic, na knéz-. 


ném chramu sv. Petra a Pavla v Brné aco 


druhy predstaveny v bisk. semenisti. V r. 


1854 jmenovan byl sfdelnfm kanovnikem v 
Brné, zastavaje titad nejvyssiho skolntho 
‘dozorce diecesniho. Nen{f snad knéze v die- 
cési Brnénské, jenZ by mél takou zndmost 
poméri mistnich a osobnich, jako novy p. 
biskup. Tot zajisté velika vyhoda pro yrch- 
niho pastyre, ktery ma povinnost a pravo 
rozhodovati, kdo kam se hodf. Zajisté mno- 
ho na tom zalezi v kazdém stavu a tiradé, 
aby byl vzdy pravy muz na pravém misté, 
aby se nemohlo ffci ten se tam, aneb ten 
se k tomu nehodi. Této povinnosti byl si 
uplné védom predposledni predchidce ny- 
néjsfho p. biskupa, Fr. Ant. Gindl, ktery 
kazdého knéze znal a alumny pozoroval pri 
mésfénich zkouSkach a probatikach, jimz 
pritomen byval, a o kazdém pozndmky si 
zapisoval do zvlaStni tobolky. Dle toho pak 
se fidil pri rozdavani Staci, maje na zreteli 
éest a slavu Boziaspasu dusi. Jinych ohle- 
dtii neznal Gindl, nebot byl muz spravedlivy 
a uceny, v pere velmi zbéhly. VSudez pra- 
coval a fidil sim. Nejeden dlouhy referat 
precta, preskrtl a napsal dlouhych reéi krat- 
ky smysl a obsah nékolika tadky. Tak se 
patii, hlava ma byti hlavou. Kde se hlava 
za hlavu nehodi, tam s télem a s tidy bledé 
to vypada. TuSime, ze novy p. biskup Ka- 
rel bude si podobné po¢inati a ziska si di- 
véru a lasku, jaké pozival Gindl a Schaaf- 
gotsche. Prvyni jeho pastyrsky list, latmsky 
k duchovenstvu, ¢esky a némecky k véricim, 
ucinil dobry dojem. List ten se éetl s ka- 
zatelen 5. wnora v ned. Devitnik. Novy p. 
biskup pozdravuje diecesany slovem Kristo- 
vym: ,Pokoj vam!“ Neni zajisté nad_po- 
koj! Toho pokoje se nam dostava v cirkvi 
a skrze cirkev. Jak dostaila cirkev této 
miro-nosné tiloze? K vysvétlenf prirovnava 
se v dotéeném listu doba pohanska k dobé 
krestanské, pak ptisobeni cirkve blaho- a 
mironosné ve vsech pomérech a potiebach 
lidskych. Jenom uéent Kristovo upokoji mys! 


-lidskou, jenom katolicka cirkev se stara o 


Glovéka od narozeni az do smrti a hledti 
mu zjednati pokoj zde a pak pokoj véény. 
A prece ma tato cirkev tolik nepratelt, ob- 
zvlast zase v nasi dobé. Nedejme se tim 


*) Opatovsti jmenovali nejd. p. biskupa ¢cestnym 
obéanem, radujice se z povyseni svého byva- 
lého kaplana. Jeho byvali ministranti, nyni 
predstaveni obce, piinesli ve zvlastni deputaci 
diplom. 


a ( cr vive — 
stvi vysvécen v Brné r. 1833, V duchovnt 
_ spravé pracoval co kooperator v Opatové,*) 
co kaplan, vikér a administrator pti stolié- 


myliti a drzme se cirkve, aby sé nam do- 
stalo pokoje. Koneéné preje novy p. biskup 
pokoj vzdélanctim a péstovateliim védy, uéi- 
telim, bohacim a zamoznym, temeslnikim 
a rolnikim, chudobnym a nuznym, kfestan- 
skym rodinam, manzelim, hospodartim, mat- 
kam a détem, Némcim a Slovanim, statnim 
obéanim a vSem katolickym krestanim. Pak 
vyzyva k modlitbé za sv. Otce, za cirkev, 
za cisare, za vrchnosti, za Ssirsi a za uZsi 
vlast naSi, za vSecky vespolek a koneéné za 
sebe, kdezto na vzajem slibuje, Ze i on za 
vsecky modliti se bude. 

Dejz Buh, aby se pokoje Zelaného do- 
stalo vSem, aby pokojné bylo panovani bi- 
skupa Karla! Ad multos annos! & B, 


KRONIK A. 


Z Prahy. Kazani postni v jazyku ée- 
ském budou se konati v posté odpoledne 
kazdou st*edu o 4 hod.: u sv. Hastala, u 
sv. Havla au sy. Stépdna. V pdtek o 4 
h.: u sv. Ducha, usv. Petra, usv. Vojtécha 
v Jircharich a na VvSehradé; v 5 h.- wsv. 
Kajetina. V nedéli o pil 3. u sv. Salva- 
tora v semindri a v kostele na sv. poli 
Malostranském; 0 3 h, na Strahové; o pial 
4 h. v Podskalf, u sv. Ignacia a na Kar- 
lové; o 4 h. v Tyné, u sv. MikulaSe a v 
Karliné. 

*__* Poboznost 4Ohodinnd budese ko- 
nati od 19—23. Gnora u sv. Kajetina, od 
24—28. na VySehradé. 

*_* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici lednu 101 chudych, v Praze ze- 
mirelych krestant. 

*_* Z Budéjovic. J. Excel. nejdist p. 
biskup daroval knihovné éeského gymnasia 
zdejsiho éeskou bibli (365 let starou), ti- 
Sténou v Benatkach J. P. 1506. — Bible 
ta neni strankovand, aniz na verse rozdélena 
a obsahuje nekanonické knihy treti a ¢tvr- 
tou, Esdrasovu. 

Z Vidné. - Dne 7. t. m. ustanovil ci- 
sar pan nové ministerstvo. Predsedou mi- 
nisterstva a zaroveh ministrem vnitra stal 
se hrabé Karel Hohenwart, dosud mistodr- 
zitel v Hornich Rakousich, nar. 12. tnora 
1824 v Lublani, kdez jeho otec byl dvornim 
radou pri mistodrZitelstvi. Ministrem prav stal 
se dr. Karel Habétinek, professor obéan. a 
obchod. prava na vys. Skolach Videnkych; 


| nar. 2. brezna 1830 v Praze, kdez otec je- 


ho byl ucitelem na farni Skole. Ministrem 
vyucovani jest dr. Josef Jirecek, minist. 
rada ve Vidni, véhlasny spisovatel éesky ; 
nar. 9. fijna 1825 ve Vys. Myté. Ministrem 


aes 


obchodu a orby jmenovan dr. Albert Schiff 


le, professor stdtnfho hospoddrstvi na uni- 


versité Videnské, rodem z Wiirtemberska; 
narozen r. 1831. Ministrem zemské obra- 

ny stal se generalmajor baron Schol/, jenz 
dosud byl odbornim prednostou v ministeri- 
um vojenstvi. Svob. pan Holzgethan zitstal 
ministrem financi. -- Zaroven udeélil cisar 
pan amnestii, t. j. prominuti precetnych 
provinéni politickych a tiskovych, spacha- 
nych do 7. tnora t. r. 

Z Rima. Pod predsednictvim kardi- 

nala-vikate byla z rozkazu papezova sesta- 

vena zvldstni komise, kteraz pecovati ma 
© nutnou pomoc bmotnou pro ty, kdoz po- 
vodni nejvice skody utrpéli. Zamoznejsi 
Rimané vesmés stédré darky zasilaji této 
komisi. Bylot ovSem i ve vladnich listech 
italskych u¢inéno verejné provolani k pfi- 
spévktim pro poskozené; ale vysledek byl 
nad miru chatrny, nebot za 10 dni neseslo se 
v redakecich vladnich lista nic vic, nez 9000 
franki, kdezto naopak kardinal vikar ve 3 
dnech obdrzel 90.000 frankt. _ 

*__* V Jednu piibyla do Rima depu- 
tace katoliktiv z Belgie s advokatem Ver- 
speyrem a p. Hemptinne-m v Cele a ode- 
vzdala_ sv. Otci 200.000 frankti halire sy. 
Petrského. Clenové deputace pritom také 
odevzdali do rukou papezovych listinu, jizto 
se zrizuje pri universite Lovanské 12 sti- 
pendif ve prospéch syntiv onéch tirednikt 
papezskych, kterizto v poslednich udalostech 
vérnymi sv. Otci se osvédéili. — Rektorové 
rozlicnych kollegii timskych zadali spolec- 
nou stiznost k generalu Lamarmorovi, 2a- 
dajice za ochranu proti suroveim, jenz knéze 
i chovance onéch duchovnich tstavt na ulici 
nadavkami i hrubym nasilim tyrati se od- 
vazuji. Pan general zkratka odpovédél, ze 
pry to nenf pravda; nacez rektorové po- 
druhé mu psali a sice obSirné, vypocetse 
ysechny jednotlivé pripady sem se vztahujici. 
General uz dalsi odpovéd neposlal — V 

-Kyvirinale byla kaple Pavelska, kdez jindy 
‘se déje volba nového papeze, promeénéna 
ve Sklad nabytku. Onen pokojik, v némz 
General Radet zajal Pia VIL. a kdez r. 1848 
dlel Pius IX. mezitim, co luza do palacu se 
vedrala, stal se nyni loznicit krale Viktora; 
obraz Pana Jezise od Overbecka malovany 
byl odtamtud vzdalen. Rovnéz také odstra- 
nény jsousochy sy. ap. Petra a Pavla, jenz 
se prede vchodem palace Kvirinalského na- 
lezaly. 

*_* © palaci benditském posud se udr- 
guje povést, Jakoby rakouskaé vlada hodlala 
prodati jej italské yladé k tomu cili, aby 


se v ném konaly schtize obou komor sné- 
movnich. Paldc ten slohem gotickym nad- 
herné vystaveny byl r. 1564 od papeze Pia 


IV. darovin republice Bendtecké co dtkaz 


uznalosti za to, ze taz republika prvni mezi 
vsemi vlddami pfrijala a prohlasiti dala de- 
krety snému Tridentského. Od té doby pre- 
byval v paléci onom vyslanec bendatecké re- 
publiky u dvora yimského. Za dob Napo- 
leona I. po nasilné okkupaci Rima prebyval 
v ném Tamborini, zastupce republiky cisal- 
pinské. Posléze r. 1814 stal se palac be- 
natsky vlastnictvim rakouské rise a od té- 
hoz roku prebyvA v ném vzdy rakousky 
vyslanec u papezského dvora. Katolici vsim 
pravem mohou doufati, ze jJasny panovnik 
rakouské rise nedopusti, aby papezsky dar 
presel nyni do rukou téch, jenz se loupeze 
svatokradezné proti Stolici apostolské do- 
pustili. 
*_* V mésté Faenza (v Romagné) 
bylo.za 2 mésice (listopad aprosinec m. r.) 
30 vrazd ukladnych spachano. 
znama jsou i jména vrazednikty, ale italsti 
iradové nemaji té odvahy, aby zlo¢inctiv 
potrestali. Nasledkem této nejistoty zivota 
lidského zadny z méSfaniv se u _ veéer 
ani z domu vyjiti neodvazi. Ano jiz i za 
bilého dne hrozné zlociny se déji; tak 
byl nedavno mlady hrabé Fomiani,  nej- 
Starsi syn rodiny slovitné pro svou dobro- 
Cinnost, zavrazdén. Obéané zdrahaji se 
platiti dané, jelikoz od vlady zidné ochra- 
ny se jim neposkytuje. 
_  *—* Kralevie italsky Humbert byl v 
Rimé od Zidi s jasotem uvitén. Vlak, s nimz 
princ prijel, ridil zid; jiny zid bankér Alatri 
je} 8 knizetem Doria uvital v nadrazi. Celé 
zidovské mésto ¢ili Ghetto provazelo kra- 
levice z nadrazi az k palaci kvirinalskému. 
Pri slavnostnim predstavent v divadle A- 
polové zas. byli zidé v znamenité vétsiné; 
na ulicich lze vidéti samé zidy v odévu 
svatecnim, a za sluSny plat obstaravaji zidé 
veSkery ovace a demonstrace, jimiz chce 
italska vlida dokazati oblibenost svoji v 
Rimé. Jeden katolicky list naznaéil éislo 
domu, v némz se vyplaci honorar za ziéast- 
néni se ve zminénych demonstracich; byl 
ale za to hned konfiskovan. Lid obecny s 
velikou nevoli na to zehra, Ze princ Hum- 
bert s manzelkou svoji se ukdzal verejné 
na pavlanu, odkudz po 300 let se toliko 
volba nového papeze obyvatelstvu itimské- 
mu ohlasovala. Manzelka kralevicova zvo- 
lila si byvalou loZnici sv. Otce za svij pif- 
bytek. — Podiveni vzbudila ta okolnost, ze 


| pan hrabé Arnim, vyslanec némeckého ¢f- 


Yseobecné 


te 


rew 


*—* Hrozné zlotiny déji se pred zra- 
ky italské vlady v Rimé. Na poéditku w- 
nora dostali se lupi¢ové do kaple kollegia 
timskeho, otevreli taberndkul a sv. hostie 
po zemi rozhazeli. Nékolik dni pred tim 
totézZ se udalo v kostele sv. Ondieje al 
Quirinale, odkudz také kalich byl ukraden. 
Dne 28. ledna byl v pravé poledne knéz 
na namésti sv. Ignacia co pejhnusnéji po- 
tupen a ztyran. — Noviny ,Capitale‘ za- 
¢aly uverejhovati zivotopis nynéjsiho pape- 
ze psany pérem tak jedovatym, Ze sama 
vldda italské nucenu se vidélazabaviti dru- 
hy élanek y tychz novinach obsaZeny ; prvni 
a nejhors{i clanek ovSem wz byl bez pie- 
kazky rozsiten. : 

*_* Dne 23. ledna pribyl do Rima 
italsky korunni princ Humbert s choti svou 
knéznou Markétou, a ubytoval se v_pa- 
laci kvirinalském. Piijati byli bosté tito 
od urednich osob, celého vojska italského 
a narodni obrany. Pripominame tuto vyrok 
slovutného Lacordaira, jejz pronesl o tom, 
ze Napoleon I. synu svému udélil titul 
,krale ¢imského ;‘* Lacordaire pravil: ,,Tato 
koruna byla pyilis tézké a protoz musel 
syn vojina Stéstim obklopeného v_ brzku 
podlehnouti velké tizi jeji.‘ 


Literarni oznamovatel. 

*_* | Kazatelé slovansti.“ _ Sesit 3. ob- 
sahuje pokraéovani kazani postnich, jich% pred- 
métem jest: ,Zlost hiichu pri¢ina umuéent a 
smrti Pané* (z polstiny Zikm. Goléana) a sice: 
IV. P. Jezis co trpél pri a po bitéovani; V. 
Ecée homo; VI. P. J. muz bolesti; VI. P. J. 
na smrt odsouzen. Na ned. III. v posté: O 
necudnych ¥eéech (ze slovin. bisk. SlomSeka). 
Na den bl. Jana Sarkandra: O trpélivosti a 
statetnosti kiéestanské, 0 mucéenictvi a cnostech 
bl. Jana (z polst.). Na ned. IV. v posté: O 
pravé blazenosti ditek Bozich (ze slovin.) Na 
den sv. Josefa: I toliko vy myslenkach uéiné- 
né hiichy jsou tézké hiichy a trest jejich ohen 
pekelny (ze slovin.), Na den Zyéstovéni Panny 
Marie: Nasledovanim Zivota i ctnosti P. M. 
zjevime pravou lisku a tictu k ni a ziskéme si 
jeji ochrany (z pol8t.). Na ned. V. y poste: 
O velikonoéni zpovédi (ze slovin. fed bisk. 


- Slomseka). 


*—* V knéhkupectvi B.Stybla ukazuje 


RY, 


ran ‘ AN yrs. Ma 
¢ wa Vie t } ’ 
Deed "9 —— Pes 
+ j 


_ gare, zddal o zvléstni slysenf u prince Hum- 
_ berta, coz se vSeobecné za hrubou urdzku 
sv. Otce pokladé, a to tim vice, an hrabé: 
_ Arnim dosavad velmi uctivym a papezi od- 
_ danym se byti tvaril. Mnozi doufaji, ze nynf 
_ tyZ, vyslanec bude odvolén a stateénéjsim 
-mnuzem nahrazen. 


se zajimavé dilo v Milané tiskem vydané, totiz 
illustrované Album, které% obsahuje vyobrazent. 
siné, kdeZ cirk. sném Vatikansky rokoyal, sv. 
Otce a jeho podpisu, jako% i podpish vSech 
764 Oteti na snému shromaézdénych, a setadénych 
dle dastojeustvi pocinaje od sboru kardindliy 
az do zistupci mendikantiv i dle dne povy-— 
Seni. Jak milo tu v fadé kardindéli knéZf 
{sti na tretim mfisté podpis: Card. Schwar- 
zenberg, a mezi biskupy: Joannes Valerianus 
Jirsik atd. atd. Rozmanité podpisy biskupt 
orientalnich stlumoéeny jsou v zdyvorce pismem 
latinskym. Prejeme, aby do kazdého vikariatu 
(dékanstvi) aspoh 1 vytisk tohoto dila se do- 
stal, na néZ v Praze u B. Stybla pravé se 
predplaci po 4 zl. r. m. Radu péedplatiteliv 
oteviel J. Em. p. kardinal, objednay 3 vytisky.. 
Kdo by z venkova predplatiti chtél, uéii to 
rychle. Cely napis dila zni: Album illustra- — 
tum autographorum facsimilia complectens 
summi Pontificis Pii IX. ordineque hicrarchico 
omnium Emin. ac Reyer. Patrum Oecumenici 
Concilii I. Vaticani eorum dignitate, dioecesi, 
natione et promotionis die signata. Cum ap- 
pendicibus officiorum ipsimet Concilio spectan- | 
tium et eorumdem Patrum juxta Nationes, 
Status, Ritus ac Titula tabularum. Mediolani 
MDCGCLXX. : 

*#—* | Methud.“ Organ pro zajmy kfe- 
stanského uméni v zemich koruny sv. Vaeslava, 
Vydava se 1. a 15. v mésici, ndkladem re- 
daktora Ant. Schmitta ¢ 385—-I.  Stojf.celo- 
rocné 3 zl. 20 kr. Cislo 1., jehoz% uprava jest 
sliéna, obsahuje: Slovo k étendétim; chrdm sv. 
Jakuba ve Vroutku (s 4 obrazky); Graduale 
literati Nového mésta nad Metuji; drobnosti; 
literatura. — Pfejeme hojného zdaru, 

*—*#  Cenéas, Gili Rim za Nerona.* 
Od J. M. Villefranche. Pyelozil Fr. Jerabek. 
Vydal co dilo VI. ,,Zabavné bibliotheky“ Pl. 
J. Mathon, knéz ¥. sv, Benedikta v Rajhradé, 
tiskem V. Burkarta v Brné. Nakladem €aso- 
pisu ,,Skola B. Srdce.‘* Str. 318. 

*—_* K Dédictvi sv Prokopa vy Praze 
pristoupili pp.: Karel Matous, Vac. Fortner, 
Mat. Sach, alumnové k. ‘arc. semindte v Praze ; 
Ant. Frodl, prof. theol. vy Hradci Kral.; Jan 
Musil, kapl. y Petrovicich; Vac. Smetana, kapl. 
vy MSené; Jan Riha, farat v Srbéi; Jos. Pa- 
vlik, koop. vy Slavoniné n. Mor.; Jan Vychodil, 
bohosl. vy 1, r. v Olomouci; Jan Panek, koop. 
v Hnéyotiné n. Mor.; Jos. Berger a Fr. Cer- 
venka, chovancové semindte v Kroméfizi; Ant. 
Jurnecka, koop. vy Tisnoyé; Fr. Knoz, rolnik 
ve Velaticich, Jan Zeman a Jos, Zeman, rolnf- 
ci vy Slapanicich; Viktorie Vala’kova, dcera 
méstana v Hradisti na Moravé. 

*_* | Svaty tyden pred velikonoci* ob- 


 Praze 1871. 


Sahujici viecky modlitby a ob¥adi vyjasnéng 
dle predpisi cirkve sv. fimské katolické. Od 
Stanislava Vobornika, prevora fadu kazatelské- 
ho v Olomouci na Moravé. Tireti vydani v 
Tiskem a ndkladem Rohlitka a 
Sieverse vy kniz. arcib. seminafi. 

#__% | Besedy pro mlddez.“ Svazek XXIL. 
Obsah: Jaromir a Otokar.“ (S obrazkem.) 
»Pamatka duSiéek.“ ,,Pamaétné kniha“ Tih 
povidky pro vlastenskou mladez yvolné vypra- 
vuje Josef Vénc. Vlasik. Nakladem knéhku- 
pectvi MikuléSe a Knappa v Karliné. Str, 86. 

Zapisky Dédictvi sv Janského, 

V mésici prosinci 1870 tito novi udové 
pristoupil : 

Z Cech, Otmarova Barbora a Crhova 
Anna z Nové Vsi; Mertlikova Katerina v No- 
vosedlich; rod Jana Jeniéka v Kocelovicich, 
Vitkova Anna vy Zampachu, Hélové Anna vy Dub- 
ném; Josef a Frantiska,ditky Frant. Khola v 
Zernové; Anna a Frantiska ditky Josefa Vitka 
v Svinistanech, Otmarova Kristina vy Nové Vsi, 
Piéerostova Barbora na Hordch Matky Bodzi, 
Jandova Anna y Praze, Kolenaty Josef vy Novém 
Straseci, Bldhova AnnaaJosefav Hlinsku, Dosta- 
lekJosef y Hndtnici, Gechova Kater ina v Kostelci 
n. Labem, Buregova Marie v Tupadlech, Kucera 
Matéj v Luékavicich, ,,Slavia“ vz4jemné pojisto- 
yaci banka v Praze, Pola Antonin vy Hnatnici, 
Karel Trnka a Antonie Trnkova ve Veself. 

Z Moravy. V Olomoucké arcidiecési: Rod 
Frantiska Hradila a vdovy Eleonory v Nené- 
konicich, Bilik Josef v Boficich, Votické Ma- 
rie v Oseku, vel. p. Kalab Jan, duchovni spravce 
ve Vranovicich, Rezdéova Frantiska v Nitko- 
vicich, Sedla¢kova Terezie v Tuéapech, rod 
Josefa Horenského v Pasovicich; skola Cast- 
skovska vkladem Antonina Sisteka, Pavelkova 
Nepomucena v Oseku, rod Karla Ridkého vy 
Chrastilové, Marie a Frantiska Chrobakovy. v 
Neplachovicich, Hruskova Katerina v Katerin- 
kach, Kratochvilova Katerina ve Vavrovicich, Ma- 
zurkova Marie vy Rybarni, rod Jana a Anny man- 
Zeli Slavikovych v Uh. Brodé, rod Jana a Marie 
manzeli Pandékovych v Kostelanech, Dvofakova 
Antonie v Louéce, Forejkova Frantiska v Dra- 
blové, Sasin Antonin a Hrabovsk& Paylina v 
Staré-Bélé, rod Jana Borovce ve Vracove, Ne- 
tusil Vaclav a Kubis Matous v Holici, Ambroz 
Jakub a Rehak Michael v Rolsberku, Rudol- 
fova Eleonora vy Holici, Tureéek Matous, Buch- 


tova Frantiska, Tureckova Mathilda a Kluka— 


Martin v Holici, Vrtél Fabian ‘vy Polkovicfch, 
Komarek Ludvik z Kokor, rod Eduarda a 


Rosalie manzeli Vasicovych v Chropiné, Ou- 
lehle Frantiska v Bresti, Pagacova Frantiska 
vy Lukéch, rod Josefa a Veroniky 4,Skalovych 
v Tnrovicich. V Brnénské. diecési: 


Odehnal 


Vincenc y Malostovicich, Streit Jan y Buko- 
viné, Vévoda Florian v Rychtdééové, rod Josefa 
Bartéka a manielky Frantisky vy Mezericku; 

Sevéik Frantisek vy Zddre, Tesat Tomas a Ja- 

nik Jan v Bresicich, Dones Josef v Letovicich, 

rod Jana a Frantisky Ranych y Stépdnovicich, 

Dolezal Jan y Chrlicich, Pandul Tomas v Sen- 

ticich, Fibinger Alois v Kral. Poli, Kraus Jo- 

sef y Cuticich, Ticha Eva a Némeckova Jo- 
hanna v Zeléi, Son Cyrill v Chyalnové, Brychta 

Jan v Nemoticich, rod + Jana Zemana a Ne- 

pomuceny v Hruskaéch, Koppova Teresie v Ju- 

lidnoveé. 
Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 

p. Jan Némec, vysl. farét Nelahozeysky na 
odpoé. ve Veltrusich, 8, tnora (nar. v Cer- 
nousku 25. bez. 1798, vysv. 12. srp. 1824); 

p. Jan Vik, kooper. vy Podoli u Prahy, 9.° 
Gnora v Klecanech u rodi¢i (nar. 28. éer- 
vna 1845, vysv. 10. éervence 1870); 

p- Jan Ctrndcty, jub. knéz, éest. kanovnik 
kap. Staroboleslavské, byv. arcib. vikaér a 
Skoldozorce okresu Bystfic., dékan v Ne- 
veklové, 11. mora (nar. ve Volovicich 1. 
kvét. 1790, vysv. 12 srp. 1814). 

Vyznamenani jsou: 

p. Filip Zimmermann, farat Libeznicky, stal 
se skutecnym k. arcib, vikétem okresu Pro- 
seckého ; 

p. Frant. Ardsa, farét v Ob¥istvi, jmenovan 
k. arcib. notaéfem ; 

P. Petr Hauda, ktiz. far. ve Vrbnén. Vit., a 

p. Ant. Hora, farat v Hostivati, obdréZeli 
expositorium canonic. ; 

p. Tomas Novak, kaplan vy Luci, obdrzel 
pravo synodalif. ; 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Fr. Matosovsky, admin. za far. ve Vraném ; 
p. Fr. Suttner, kapl. vy Uhiinéysi, za admin, 
do Kolodéj; 

p- Mat. Sedldk, kaplan vy Proseku, za kapl. 
a katech. u-nejsy. Trojice v Praze; 

p. Jan Pav, kapl. z Diviova na Prosek. 

Uprazdneéné misto: 

Kolodée, fara patron. kniz. Lichtensteina, od 

8. tinora. © 
V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnul: 

p. Ferd. Elger, b. kons. rada, prof. theol. v 
Litoméficich, 8. wmora (nar. vy Liberci 4. dub. 
1810, vysv. 4. srpna 1834). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Fr. Dressler, far. v Kristofovych Hamrech, 
za farate v Kénigswalde; 

p. Jan Tyrichter, koop. vy Drakové, za ad- 
ministr. y Nabsi. : 


x 


Kec 


za Rohlitka a Sieverse v Praze. 


v4 
: 


ee ee 


. 


’ é 
Mays fe 


Roénik XXI. 


Vydava se 
5. 15. a 25. 
fkazdého mésice, 
Redakce: 
wknizZ. arcib. seminafi 
Gis, 190—1, 
=~ 
Eapedice: 
gkatol. knéhkupectyi 
B. Stybla 
na sv.-Vacslayském 
naimésti, dis. 786-II. 


Nedosla Cisla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


V Praze dne 25. unora 1871. 


BLAHOVEST. 
Hlasy katolické, 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


Cislo 6. 


Predplaci se 
Vv expedici 
@u vsech f4dnych 
knihkupet 
narok: 2 zl, 5{) kr 
na pulr. ; 1zl.30kr. 
Po poste : 
jenom v expedici 


Celoroé. 3 zl; — kr. 
pilroé,1 zl. 65 ky. 


Predplaceni ¢tvrt- 
letnise neprijima, 


Jednotliva ¢isla 
se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvysuje narod, ale h¥ich bidné éini narody. (Pitsl. XIV. 24.) ; 


— ae 


Uvahy na nedéle a svatky. 
Sepsal Jos. B. Podstransky. 


XUI V nedéli I. postni. 


Velikou, neslychanou udalost dnesni sv. 
evangelium (Mat. 17, 1—9.)  vypravuje. 
Pan Jezs se tremi uceniky vstoupil na ho- 
ru vysokou (Tabor) aproménil se pred nimi. 
— Yzneégeny a velmi pouclivy to pribéh, z 
néhoz nékteré dtilezité pravdy rozjimati 
chceme. 

1. Pan JeziS vSsecky lidi vroucné mi- 
loval, nicméné k svym uéenikim obzylastni 


. prichylnost jevil, prately svymi je nazyvaje. 


Vsak i mezi uéeniky byli mu trinejmilejsi, 
Petr, Jakub a Jan, kterych s sebou pojal 
na horu, kde jim zkusiti dal radosti nebe- 
ské. Tak i my vsecky lidi mame milovati; 
-vsak k nékterym lidem nas zvldsté srdce 
tahne. Tato zvlastni laska prdtelstvi sluje, 
jezto zivot nas oslazuje azdokonaluje. Mi- 
lujte své prately jako Kristus: své uéenfky. 

2. ,Proménil se pred nimi.“ Promé- 


néni zdlezelo v tom, ze télo své smrtelné | 


na éas slozil a to na se vzal, jaké mél pri 
svém vzkriseni. Tak se télo nase jednou 
proméni, jestli podle néenf aprikladu Pana 
Jezise budeme Zivi. Tim téSte se, kr., kdyz 
zde strasti a bolesti sndasite a sebe neb 
prdtely své na pokraji hrobu spatrujete. 

3. Dobre znamenejme, ze P. Jezs te- 
hdy se proménil, zaskvél, kdyz, jak sv.Lukas 
doklada, se modll. Modlitba veSkerého élo- 
véka proménuje. rozum osvécuje, srdce u- 
Slechtuje a celé smyslenf a jednani jeho 
zdokonaluje, coz i zevné v postavé a zyla- 
Sté v tvdii se jevi, tak ze krestan pobozné 
se modlicf néco vazného a velebného ma 
do sebe. Modli se kiresfane vroucné a po- 
pozné, pak i stebou takova proména se sta- 


ne a zakusis§ radosti ¢istych, nevinnych jako 
uéenici Pané. 

4, Nez i v duchoynich zdbavach a ra- 
dostech Clovék chybovati mtzZe, jako Petr 
chybil, zadaje: , Pane, dob*e jest ndm zde 
bytt, udéleyme zde tit stinky.“ Nemohl P. 
Jezig ustaviéné na hore zistati a tak ne- 
nemohou lidé pro mnohé a dilezité priciny 
stale na modlitbach trvati. -- Vsecko ma 
svij ¢as, pracei modlitha. ,Nekazdy, kdo 
mi fika Pane, Pane, vejde do kralovstvi ne- 
beského; ne ten, kdo se jen modli, alekdo 
i prace, povinnosti svého stavu vérné vy- 
konava, pravy, dobry jest krestan a hoden 
své mzdy zde i na véénosti. 

5. Koneéné uvazujme slova: Tentot 
jest syn mij mily; toho poslouchejte! — V 
pravdé nebylo v starém a novém Zakoné 
vzneSenéjsiho utitele. Kristus, Syn Bodi 
,ucil jako moc maje.“ ,On jediné ma slo- 
va zivota.“ To éasto rozjimejme, a Casto 
uvazujme  predivné udalosti, kteréz o Panu 
JeziSi sv. evangelisté vypravuji.Tak.se pre- 
svédéime, ze Jezis jest Syn Bozi, ze vécnou 
nam zvéstoval pravdu a nejdokonalejsi_ pri- 
klad ctnosti zustavil. Jeho poslouchejme a 
uzrime Jejjednou jako uéenici na hore Ta- 
bor v nejvéts{ velebnosti a slavé. 


XIV. V nedéli II. postni. 


1. Pdn Jeéis, jak sv. Lukas (11, 14 — 
28.) vypravuje, vymitl ddbelstvi, uzdravil Clo- 
véka posedlého, jenz byl slepy a némy. 
Tento posedly jest obraz hrisnika. Kazdy 
hiisnik jest slepy; nebo nepozndava oskli- 
vost a ohavnost hiichu, nevidi nebezpe- 
censtvi, propast, do které se uvrhuje. 
Kazdy hiisnik jest némy, nebo reci Bohem 
mu dané neuziva k svému spaseni, nemlu- 
vi s Bohem; némy jest pro pravdu a své 

6 


Lo yon 


povinnosti. Ale jako jest uzdraven onen 
posedly, tak Pin JeziS hotov jest uzdraviti 


dugi tvou hifsniée, jen kdyzZ uprimné hledati \ 
-budeS jeho milosti a vroucné za ni pro- 


siti. — 
O jak Gasto byvaji kresfané némf, neo- 


tvirajice ust, kdyz majf Boha chvaliti, mo- 
dliti se, blizniho uciti, tésiti, napominati. . 


Proste, kf., Pana, aby vam dal toho daru, 
své milosti a sily, byste nikdy nebyvali 
némi; byste vzdy mluvili, kdykoli mluviti 
mate ke cti a chvdle Bozi, k prospéchu bli- 
ziho a k svému spaseni. — Vsak proste 
také, abyste nikdy jazykem nepoklesli. 
»Mnohomluvent nebyva bez htichu.“ (PYisl. 


10, 19) ,Blahoslaveny muzZ, kteryz nepo- 


kles] slovem ust svych.“ (Sir. 14,1.) ,Zadna 


Yeé zla nevychazej z ust vasich, ale jestli 


kterd. dobra k vzdélanf viry, aby dala mi- 
lost posluchajicim.< Ef, 4, 28,) 

2. ,Nékteri z fariset pravili: V Belze- 
bubu vymitd ddbly.« Clovék zavistivy nej- 
lepsi skutek jedem pokali. Fariseové nemo- 
hou Kristu upriti zazraku, proto ho pfipi- 
suji dablu. Nediv se ky., kdyz se i tobé 
utrha, kdyz stihan jsi pomluvou; vsak po- 
zoruj Krista, jak si tu pocind. Onnehnéva 
se, nespila utrhactm, ale tise a skromné od- 
mita kYivé obvinénf. Tak i ty jsa pomlu- 
ven nedurdi se, ale viidné se ospravedliuj; 
jsa vice nez pocty své pamétliv cti Bozi a 
lasky k svému bliznimu. 

3. Kristus, jak sim di ,moct Boz, vy- 
mitd ddbly.« Odtud vezmi si kt. napome- 
nuti, jak i ty mas zlému duchu, vibec vse- 
mu hrichu zabranhovati pYistupu do duse 
své. Bditi maS nad smysly svymi, jezto jsou 
brany, kudy hiich vchazi do srdce. ,Bdi 
a modli se,“ abysi nevesel v pokusenf. 

4. ,,Kdo neni se mnou, di Pan, protimné 
jest. Tu nelze byti lhostejnym, nete¢nym. 
,4adny nemtze dvéma panim  slouziti.“ 
Ustanoviti se musis ki.; s kym chees byti, zdali 
s Kristem nebo se svétem a hiichem? K tomu 
se netreba dlouho rozmysleti. Ukazujte ki. 
na sobé pri kazdé pfilezitosti, ze jstes Kri- 
stem, Ze jste pravi ucenici a sluzebnici Kri- 
stovi. 

5. ,Kdo neshromazduje se mnou, roz- 
ptylujet.“ Co prospéje vecko modlenf, vsecko 
pri¢inéni, pakli se nedéje Kristem? Tu Z4- 
dného ovoce nepiinasi. Prace to marnd a 
éas ztracen. — Chcete-li kr. uzitek miti ze 
svych pracf a modliteb, cite vSecko vejmé- 
nu Pané, spojujte vSecko s jeho z4sluhami. 
Aby mu pak vsecko od vas bylo milé a 
prijemné, hledte abyste vzdy zistavali v 
stavu milosti BoZf, nebo co ¢cinf kdo v ne- 


milosti, neshromazduje s Kristem, ale roz- 
ptyluje. 

6. ,Kakdée krdlovstvt v sobé rozdélené 
spustne.“ Jednota, svornost davé moci a sf- 
ly. Kde nenf svornosti vSecko hyne i ve- 
liké véci se rozpadavajf. Nesvornost vzda- 
luje od Boha az nebe vyhani. Pan 
Jezis neuznd za svého uéenika, na némz 
nenalezne znamky své, t. lasky k bliznimu 
(Jan 13, 35.) Na téch, kdozZ se  nemilujf, 
nema Jezi§ zalibenf. On neni, neprebyva 
mezi nami, pakli nezijeme v svornosti. Kde 
je svornost, tam je spokojenost, radost. 
»Hle jak dobré a utéSené, kdyz pfrebyvaji 
bratri v jednoté.“ Zalm 132. ,V domé, kde 
neni svornosti, pravi sv. Bernard, jest peklo 
a lidé tam prebyvajici jsou dablové.* 

7. Koneéné uvazujme slova: ,, Posledni 
véci Glovéka toho jsou horsi nez prvni.“ 
Kdo opét a opét pada do hrichu, jest tohk 
jako kdyz znova pada do nemoci: tim vétsi 
byva nebezpeéenstvi. Misto jednoho dabla 
prichazi sedm horsich; jeden hiich vlecée za 
sebou druhy a vile opétnym pddem tim 
vice slabne, ochabuje. Proto kf. strezte se 
prvniho kroku k hiichu a kdyz byl jeden 
ucinén, chrante se tim vice druhého. ,,Hre-' 
Siti, di prislovi, jest lidské, vSak v_ hriSich 
setrvati, dabelské.“ Pamatujte na slova mou- 
drého Siracha; ;Aniz uvozuj na sebe -dvoji 
hich, nebo ani pri jednom nebudes bez 
trestu“ (7, 8.) a sv. ap. Petra (II. 2, 20 
— 22.) 

Slyste kr. slova tato a ostrthejte jich; 
pak sam Pan Jezi§ vyhlasi vas za Dla- 
hoslavené (Luk. 11, 28.). 


Umuéeni Pana Krista. 


Znaimt ja jedno kouzlo syaté, 
nad néz v celém syvété nen{, 
a to kouzlo nazyva se: 
Krista Pana umucenf. 


Necht se stiidi zal i radost, 
necht se yikol vsecko ménf; 
jedno vérné vzdy ztstava ; 
Krista Pana umuéent. 


Tvé-li srdce vy8 nez slusno 
pozemskou snad rozkos cenf, 
na prayou je vrati cestu 
Krista Pana umuéeni, 


A kdy bolest spisobi ti 
zradné svéta osoéen{, 

v ranu tvoji balsam vleje 
Krista Pina umuéeni, 


Pred Jeho kdy svatym Télem 


-ponoris se v blahé snéni, 
blazenosti nap!ni té 
Krista Pina umuéeni. 


A kdy k tobé priblizf se 
hfisné svéta pokusent, 
k odoldni sil ti dod& 
Krista Pina umuéent. 


Kdy vsak klesla hiichem duSe 
na své cesté ku spasent, 

s Bohem tvym té opét smffi 
Krista Pana. umuéeni. 


A kdy k krobu ukladas se, 
ukontiv syou praci denni, 
nebes branu otvira ti 


Krista Pana umuéenti* 
Ant. V. 


Svéceni knézstva v cirkvi katolicke. 
(Die Rim. Pontifikalu.) 

Nejvétsi milost prokazuje Bih nérodu, da- 
yi-li mu hodné knéze, nebot tito vedou ho k 
poslednimu cili a konei — k vééné blazenosti. 
Maji-li vsak knézi byti hodni, tteba by také 
lid byl hedny; nebot z tohoto oni pochazeji. 
Hodny kestansky lid nepfeje sobé nicehoz 
snaznéji, nez miti hodné knéze, a za tuto mi- 
lost prosiva Boha, od néhoz jediné kazdé do- 
bro pochazi, tim vroucnéji, ¢im vice dulezitost 
cirkve a knéZstva pozndvé, Ditstojnost ale a 
syatost jak cirkve tak knéZstvi jejiho nejlépe 
poznina byvé z obéadti a modliteb, jichz cirkev 
syaté katolické pri svéceni knézstva uziva. A 
za tou pricinou tuto ony obrady a modlitby 
naboznému lidu krestanskému jazyka éeského 
dle Pontifikélu fimského pirelozené podavame. 

Svéceni kné%stva jest od Krista Pana u- 
stanovend svatost, jejizto vérnou opatrovnici a 
vladarkou jest cirkey katolické. K jejimu udé- 
lovani ustanovila ode dayna jisté posvatné Casy, 
zvlasté étvery suché dny a soboty pred smr- 
telnou nedél{ a pred velikonoci, a uklada do- 
léhavé lidu krestanskému v doby ty postit a 


modlit se, by se k tomuto veledtlezitému ko- | 


nani od Boha potiebné milosti dosdhlo; a vSak, | d 
| skrze rty své. 


kAze-li potreba, mize svéceni knézstva také v 
jiné dny konano byti. Pied svécenim byvaji 
zkousky jak osob tak mrayii a uméni jejich, 
ano cirkey s nejvétSf suaznosti o to pecuje, 
‘by neschopni a nehodni odstranéni byli. 

Jestit pak 

1. Gtyero menSich Gili niz%ich posvéceni 
neb radi: 


é 


Svéceni ostidti (dveinych), lektori (Gta- 


we  w.? " 
mrad, . 


is . - - 
_ ee mein 


telii), exoreistii (zaklinaéa), a akolytht (svétlo- 
nosii). * 
2. Tré vyssich posvécenf neb Fadi: 
Svéceni podjahni, jahnii a knéZi. 

» Teprv podjahnové zavazuji se slibem pro 
cely Zivot rozhodnym, slibem totiz bezZenstvi 
a odbyvani hodinek cirkeynich. 

Kdo vsak prvniho posyéceni dosdhnouti 
chee, musi dfive tonsurou (plesi, korunou) do 
stayu duchovniho pfijat byti. 


I. Udélovani tonsury 
(plese neb koruny). 


(Vsickni, jimZ m4 ple’ udélena byti, byvie 
jménem vyvolini, kleknou pred biskupa, kte- 
ryZto povstav di :) 


Bud jménu Pané pochvaleno. 

RB. Od toho ¢asu aZ na véky. 

Pomoc nage ve jménu Pané! 

FB. Jenz stvoril nebe i zemi. 

Modleme se, nejmilejsf bratii, k Panu 
nasemu, Jesu Kristu, za tyto sluz ebniky 
jeho, kterfzto z lasky k nému_ k sloZeni 
vlasi s hlav svych pospichaji, aby jim dal | 
Ducha svatého, jenz by roucho bohabojno- 
sti v nich na véky zachoval a srdce jejich 
od zavad svéta a pozemskych zadosti ostri- 
hal; aby jako zonaceny budou jejich tvare, 
tak pravice jeho dala ctnosti jejich vzrist, 
a o¢i jejich, osvobodic je ode vsi dabelské 
a lidské slepoty, otevrela a jim svétla mi- 
losti vé¢né poprdla. Jenz ziv jest akraluje 
S Otcem v jednoté téhoz Ducha svatého 
B th, po vSecky véky véktv. Amen. 

(Po té modli se kir:) 

Antif. Ty jsi, Pane, jenz navrati$ mi 
dédictvi mé. 

Zalm 15. 

ZachovejZ mne, Pane, nebot jsem dou- 
fal v. tebe. 

Rekl jsem Hospodinu: Bah muj jsi ty, 
nebo dobrych vécf mych nepotrebujes. 

Svatym, kteriz jsou v zemi jeho, po- 


| diyné udinil vSecky vile mé v nich. 


Rozmnozily se nemoci jejich: po tom 
chvatali. : Neshromazdim schizek jejich z 
krvi: aniz pripominati budu jmen jejich 


Antif. 
dédictvi mé. 

(Ano se Zalm tento riké, stfiha biskup 
kazdému zylast ylasy v sptsobé krize za téchto 
slov :) 

Hospodin dil dédictvi mého a kalicha 
mého: ty jsi, jenZ navratis mi dédictvimé. 

(Pak povstane a “ 2 


6 


Ty jsi, Pane, jenZ navratfS mi 


a §4 — 


Mp Modleme se! 

Pop¥ej, prosime, acest Bode, aby 
tito sluzebnici tvoji, s jejichzto hlav jsme 
dnes z l4sky Bozi vlasy slozili, v milovant 
Tvém vzdycky ostavali; zachovejz je be~po- 
skvrny na véky. Skrze Krista, Pana naseho. 


- Fe. Amen. 


(Po té modli se kar n4sledujici antifonua zalm 
23., na jichzto pocatkau biskup se posadi.) 
Antif. Titot prijmou pozehnani od Ho- 
spodina: a milosrdenstvi od Boha Spasitele 
svého; tot jest narod hledajicich Pana. 
Zalm. Hospodinovat jest zemé, 1 plnost 


jejf: okrslek zemé, i vSickni, kteriz 'piebyv aji 


na ném. 
Neb on nad mofem zalozil jej: a nad 


fekami pfripravil jej. 


Kdo vstoupi na horu Hospodinovu? 
aneb kdo bude stati na misté svatém jeho ? 
Nevinny rukama a Cistého srdce, kte- 
ryz nevzal nadarmo duse své, aniz piisahal 
ve Isti blignimu svému. 
Tent prijme pozehnani od Hospodina: 
a milosrdenstvi od Boha Spasitele svého. 

Tot jest narod hledajicich jeho, hleda- 
jicich tvati Boha Jakobova. 

Pozdvihnéte knizata bran svych, a vy- 
zdvihnéte se brany vécné: a vejdet kral 
slavy. 

Kdoz jest ten kral slavy? Hospodin 
siiny a mocny: Hospodin mocny v boji. 

Slava Otci, i Synu, i Duchu svatému. 

Antif. Titot prijmou pozehnani od Ho- 
spodina: a milosrdenstvi od Boha Spasitele 
svého; tot jest narod hledajicich Pana. 
(Biskup poystane a obracen jsa k olt4¥i pravi :) 


Modleme se! 
Jahen: Pokleknéme na kolena! 
Podjahen: Povstante! 

(Biskup obrativ se k tém, jez ple&i vyznacil, di:) 
Naklon se, Pane, k prosbam nasim, a 

raé potzehnati tyto sluzebniky své, jez ve 

jménu Tvém svatém rouchem svaté boho- 

sluzby priodivame; aby milost{ Tvou jak Vv 

cirkvi Tvé nabozné setrvati tak Zivota véé- 

ného dojiti zaslouzili. Skrze Krista, Pana 
naseho. Fe. Amen. 

(Biskup se opét posadf, a vezma komii obléka 
v ni kazdého z nich, tka po kazdé:) 
Obleciz té Pan v nového élovéka, jenz 

podle Boha, stvoren jest vy spravedlnosti a 

svatosti, 

(Biskup povstane a obrécen ku klerikim df:) 

Modleme se! 
Vsemohoucf, véény Boze, milostiv bud 
hrichim nasim, a oéist tyto sluzebniky své 


od vselikého kroji svétskému otroéenf, Ae 
hanu svétského odévu se sebe slozivSe na 
véky milosti Tvé podivali: by, jakoz jim po- 
dobu koruny Tvé na hlavach nositi kazeme, 
tak moci Tvou v srdcich svych dédictvi vécné 
zaslouzili. Jenz s Otcem a Duchem svatym 
ziv jsi a kralujeS’ Bah po vSecky véky vé- 
kav. Fe. Amen. 
(Potom posadiy se promluyi k nim témito slovy :) 
Synové nejmilejsi, povazte, ze od dneska 
k pravomocnosti cirkevni pattite, a ze du- 
chovenskych vysad ucastnymi jste se stali; 
varujte se tedy, abyste jich svou viastni 
vinou se nepozbavily; ano, snazte se, po- 
éestnym odévem, dobrymi mravy a skutky 
Bohu se zalibiti. Cehoz On sam raé vam 


popradti skrze .Ducha svého svatého. Fe.’ 
Amen. 
(Na pokynuti arcijahna odejdou vSickni na syd 


mista.) 
 Svaty kiiz. 


Zs sumivym borem 

na okrouwhlé strani, 

kam sluné¢éko paprsky 
posledni své sklanf, 
vetchy strmi vzhtiru kfiz. 


Ach, co jest ti srdce, 

ze v to misto ziras, 

z ného tajuplny klid 

pro dusi obiras? 

Jest tam vsazen svaty kriz. 


Poznej, bratte mily, 

%e’s jen poutnik zemsky; — 
v nadhvézdné krajiné 

stan Ze tvij nebesky : 

tak té uéfi vérné kriz. 


Pokynutim Pané 
cist bud dusf, télem ; 
bys i v sboru Nebeskych 
zapél v chéru celém: 
»Pochydlen bud svaty kriz !“ 
Fr, Sm. 


Zidovské mésto v Praze. 


Prispévek k cirkevnimu a kulturnimu déjepisu 
mésta Prahy. 


Podavaje tuto uryvky z déjepisu Praz- 


skych zidi, nemusim tusim podotykati, Ze» 


to jen z toho umyslu ¢inim, abychom mravnf 
stranku andbozenské smysleni krestanskych 
predkt: nagich o zidech a téchto o onéch 
lépe mohli poznati, nékteré za nasi doby 


= 9 


| Bohu diky neobyéejné vystupy z pospolitého 


zivota krestani a zid& v minulosti sobé leh- 


Ceji vysvétliti a tak kulturni stav predka 


nasich spravnéji posouditi. Pri porovynant mi- 
nulosti s pritomnostf musime se z utéSené- 
ho pokroku obou narodnosti za nasi doby 
jak v mravném tak i v ndbozenském ohle- 


du uprimné radovati. Poddivame jen tiryvky 


a 


z déjepisu Zidovského k wéelu nasemu smé- 
tujict; pragmatického déjepisu Zidovstva v 

echach az posud nestava, aé by zajisté ne- 
malo k zveleben{f kulturni historie vlasti 
nas{ prispél.*) 

Kdy a jak prvni Zidovské rodiny do 
Cech se*ptistéhovaly, z nedostatku histori- 
ckych prameni’ uréité udati nelze, vibec se 
prichod zidi s ptichodem Slovani do Cech 
za soucasny klade; neb z vSeobecného déje- 
pisu znamo, ze Zidé brzo po rozkotani své 
rise pluky timskymi do vSech konéin oby- 
dlerého tehdéz svéta se rozptylili hledajice 
u rozliénych naérodi rozlitnym spisobem 
potrebné vyzivy. Této ale dobyvali sobé jiz 
tehdy obchodem a dopravovanim domacich 
a cizich vyrobka, zaméstnani to, jimz narod 
tento kocujict od jakziva rad se objral, a 
éimz si opét v krajinach jemu piistupnych 
utulku a obliby ziskal; neb tuzemec, vzri- 
stajicim domacim blahobytem k pohodli a 
necinnosti naklonén, byl tomu rad, kdyz si 
k pohodInému Zivobyti potrebnych vyrobka 
cizi praci a sluzbou lehce zaopatiiti mohl. 
Zdaliz ale prvni zidé k nam primo z Pale- 
Stiny prisli aneb z okolnich zemi pozvolna 
se usazovali, urciti nelze. Mozna, ze na za- 
éatku jen v malém poétu do zemé se vlou- 
dili, pak ale, naklonivSe sobé prizen lidu a 
kniZat, privabenim jinych vzdy vice se roz- 
mnozovali, Nas lid aspon dlouhy éas za to 
mél, ze prvni osada zidovska v Praze, pro- 
Sedsi okolnizemé, pftimo z Palestiny pyisla, 
ponévadz biskup Prazsky za vlady Byetisla- 
va Bojovného zidim — kdyz se nékterym 
narizenim vévodovym zprotivovali — vyhro- 
zoval, Ze je opét do Palestiny, odkudz byli 
prisli, zahnati da. 

Actkoliv doba, kdy, a krajina, odkud 
prvni zidé do Cech prisli, sotva kdy se blize 
ur¢citi da, prece tolik jisto, ze jiz za pohan- 
skych Gasi predki nasich v Cechach znami 
byli: neb kdyz ne nezvratny déjepis aspon 
ndrodni povésti mluvi o Zidech, kteri okolo 
roku 920 k strané kresfant se pridali, kdyz 
Drahomira k zachovani pohanstva kruté pro- 
ndsledovani kresfand naridila, tenkrat pry 


*) Viz: Gallerie der interess. und merkw. Perso- 
-nen Bohmens von Josef Schiffner, Prag 1894, 


oo Ape 


zidé, s krestany se spoléivSe, proti pohanim 
stateéné bojovali. Znajice ale protivné smy- 
Sleni o vzajemném tyrani Zidi a kfestant 
vespolek za predeslych stoletf, nemalo jest 
se ndm tomu diviti, ze zidé bez rozpaki v 
tak srdeénou a ozbrojenou jednotu s, kre- 
stany byli vesli, Jeda bychom tu okolnost 
uvazili, Ze jim tenkrat Slo o vlastnf Zivot 
a jméni, protoze pohané nejen krestani ale 
i zidti nenavideli. Krestané pak, nad pohany 
zvitézivse v ocenén{ dobrych a platnych slu- 
zeb zidtim byt a vyzivu v zemi dovolili a 
pojistili. Tak se stalo, ze jiz roku 995 zidé 
na Malé Strané v oujezdské ulici bliz ko- 
stela Matky Bozi pod retézem (nyni kon- 
ventni chram Maltézsky) Skolu a nékolik 
domki sobé vystavéti sméli. 

Od té doby obfrali se obchodem a roz- 
li¢aymi Zivnostmi. Jak silna do poctu jejich 
osada na zacatku byla, udati nelze, tolik 
ale z déjepisu znamo, Ze jisty pocet od 
éeskych knizat uréen, jejz prestoupit ne- 
sméli, tak ze nékolikrat, kdyz se mnoho ci- 
zich zidi do mésta bylo vloudilo, nadpoéet- 
ni ci prebyvajici Grednim vynesenim z mé- 
sta vypovézeni byli, protoze se vladéjejich 
rozmnozovani co obéanskému blahobytu 
Skodlivé zdalo. Kdyz se ale osada domacfch 
zidi postupem ¢asu vzdy vice rozmahala, a 
misto, na Oujezdé jim vykazané, je prilis 
tisniJo, dovolil jim kral Vratislav, aby sobé 
jiné pohodInéjsi misto vyhledali. I odtahli 
nyni zidé z Oujezda na Staré mésto v o- 
nen okres na Frantisku, ktery pak Zidoy- 
skym méstem byval a ponékud az posud 
jest tredné nazyvaje se Josefovem. 

Postupem ¢asu vypukla nékolikrat stra- 
$na zpoura krestantii proti Zidim, jenz se 
obyéejné nelidskym vrazdénim nevinnych, 
plenénim bohatSich, ano i vypdlenim celé 
osady kon¢ivala. Pti¢ginu k surovostem ta- 
kovym zavdala dilem loupezivost krestanské 
luzy, ktera pri své nenavisti proti zidim vy 
zemi pouze trpénym, sebe mensi treba Izi- 
vé povésti co vitané prilezitosti k lupupo- 
uZila, dilem v celém sttedovéku znamé Za- 
loby kfestani, ze zidé krestanské déti taj- 
né ukradené bud usmrcovali, bud na svou 
viru nasilné obracovali. Kalendat Velesla- 
viniv mnoho takovych pifpadi uvadi, co 
vsak na tom praydivého, téZko posouditi, 
jesto slepy fanatismus z obou stran sttizli- 
vého posouzenf povstalych recf a zalob ne- 
dovoloval. Povéra a ndboZenské nenavist od 
jak Ziva mnohé nérody k neSslechetnostem 
pudila; zajisté i zidé v tomto ohledu zAdné 
vyjimky neéinili, neb vime, ze v rozlicnych 
éasech vice nez jinf ndrodové proti svym 


ndbozenskym odpidrcim horlivali. Nez ta- 
kové nepravosti stavaly se jen vpredeslych 
stoletich, kde surovost mravni vSelicos pod- 
- porovala, co nyni pri dikladnéjsim vzdéla- 
ni nabozenském a pri vzristajici osvété co 
hnusné a kiestanii nehodné nendyidime. 
Mimo to jisto jest, Ze se pri neprayosti jed- 
notlivei nikdy cela osada nezuéastnila, a 
Ze mnohy ¢in pfridanim lzivych okolnostti 
- gnetvoren a prehnan byval. V pozdéjsi dobé 
takové vystupky jiz v menSim poctu se ob- 
jevuji, za naSeho ¢asu ale docela zmizely, 
coz jest nim milym dikazem, Ze narodni 
vzdélanost a pravy duch svaté viry vSechny 
tridy obyvatelstva tak hluboce jiz pronikly, 
ze sobé kazdy vybuchy hrubych predsudkt 
a slepé zlomyslnosti zosklivil. A s tohoto 
stanoviska necht se posuzuji vSechny uda- 
losti, jimiz zidé zast jinych narodi na sebe 
uvalovali. 

Jiz roku 1097 premluvili nékteri kre- 
stané vévodu Byetislava, aby zidy k prijeti 
svatého kitu moci donutil. I vrativ se vé- 
voda tohotéz roku z Polska do Prahy, hle- 
dé] nahled svij hned uskuteéniti, nez hle, 
potkal se brzy s tak nepremoZitelnym od- 
porem, ze biskupovi Kosmasovi jiz davno 
proti tomu horlicimu najyidil, aby se od 
kitu Zidi upustilo a tak pohorsenf, jez 
ynucovani této svatosti u mnohych vzbu- 
dilo, predeslo.*) 

Skodlivé nasledky, jez z vnucovdnf 
kfestu zidim na mnoha mistech povstaly, 
jakoz i vibec zneuzivani této svatosti, pri- 
méli papeze Inocence IV. roku 1253 k vy- 
dani zvlastni bully, v niz ndsilné obracova- 
ni zidt, jakoz i jich prondsledovani za pri- 
cinou viry jejich zapovidé. Hlavni Glanky 
dotéené bully jsou: 

1. Kiest se zidim nesmi vnucovati, 
obraceni ma se stat vlastnim presvédéenim, 
novoobraceny nechft o krest sv. sam Zada, 
aby svou svobodnon vili osvédcil. 

2. Zidé co poztistaly pomntk kiestan- 
stva na ziiceninach zidovstva zbudovaného, 
nebudtez bez priciny pronasledovani, nybrz 
kdyz se pokojné chovaji, bud jim ochrana 
osoby a majetku propdjcena. 

3. V den sobotni a jiné svatky nemaji 

se k rucnim pracem nutit a vibec zidnych 
prekaézek u vykonavani jejich obiradi na- 
bozenskych nema se jim v cestu klasti. 

4. Necintez se jim vytky, Ze predkové 
jejich smrt Kristovu zavinili, aniz jim proto 
ublizovano budiz. | 

Bullu tuto v Cechdéch kralové Piemysl 


*) Viz W, Tomka Déje kralovstvi Geského str. 82. 


y eee 86 astatt 


Otokar 1254, Karel IV. 1356 a Vacslav_ 
1395, jakoz i ndstupcové jejich potvrdili. 


Roku 1235 byl kral Vaeslav I. zpra- 


yen, ze doslo zidi nékolik psani z ciziny, 


jimiz napadny ruch v jejich osadé povstal. 


‘A. skuteéné prodavali zidé vSechen svUj 
majetek, uschovali utrzenych penéz a stro-. 


jili se vibec k neznémym dilezitym podni- 
kim. Kral ale si toho hrubé nevsimaje, vy- 
dal lidu svému toliko rozkaz, aby zidt pil- 
né strezili a jemu o dilezité této prihodé 
zpravy podavali. Tak se’ dozvédél, Ze zidé 
prodavse movity statek svij, penize uscho- 
vali az nadbytku zbrané a jinych potteb 
nakoupili. Vée tato zdala se krali velmina- 
padnou. ,Lehce,“ pravil jednou k. svyym 
dvorenintim, ,,této hrstce zbabélych pobé- 
hliki se opreme, kdyby ve své zpozdilosti 
na nis snad utokem hndti se opovazila; 
necht se tedy k boji stroji, vyékejme kon- 
ce zahadné udalosti.“ Ponévadz se zidim 
v tomto podivném si pocinani zadného od- 
pora umysiné nekladlo, vytahli koneéné 
vsickni z mésta, nesouce v Cele zastupu 
cerveny praporec, na jehozto jedné strané 
Stit Davidiv, na druhé pecet Salomounoya 
vyobrazeny, byly. PrisedSe za brany Staré- 
ho mésta, na tak zvané bojisté*), polozili 
se na ném taborem, rozbivSe stany své do- 
cela dle sptisobu valecného. Nyni vSak jesté 
zahalcivym divakem sméSného vyyjevu zi- 
stati, pokladal kral za nevéasnou shoviva- 
vnost, obivalt se zmatki a nepravosti, jez 


se utokem udivenych krestanti na tabor Zi- © 


dovsky lehce udati mohly, proéez k jeho 
rozkazu starsi obce zatknuti, a co by sbéh 
tento asi znamenal, vySetrovani jsou. Od- 
povédéli, ze slySeli, jak krestané mésto Je- 
rusalém Saracentim nedadvno byli odnali, 
tudy ze chtéji oném ku pomoci ptispéti, 
zaceZ co odplatu svych pyisluh snad dovo- 
lenf obdrZeji, by se v zemi otci svych opét 


*) Na misté temto, pozdéji do Nového Mésta za- 
hrnutém, zalozil Karel IV. r. 1353 klaster fe- 
holnich panen sy. Augustina pod jmenem sy. 
Katefiny P. a M. z vdééné pamatky na vitéz- 
stvi u hradu sv. Felixe v Italii dne 25. listo- 
padu 1331, tedy pravé v den sv. Katefiny vy- 
dobyté. Po vymieni jeptisek obdrZeli na pro- 
sbu svou Augustidni u sv. Tomdge na Malé 
Strané od cisare Maxmiliana opusténya zpustly 
kladster, za jejichzto tizenivletech 1730—1741 
mova prestavén a zvlast od svobodné pani Do- 
roty Beckové rozené Strakové z Nedabilic, hojné 
nadan jest, tak ze klaster tento v piedeslém 
stoleti svou knihoynou a fysikélnim kabinetem 
slynul; po zruseni klastera cisatem Josefem II. 
roku 1787 fysikalni ndstroje do Klementinum, 
nékteré skvostnéjsi knihy kléSteru sv. Tomadse 
na Malé Strané odevzdany, ostatni dost velka 
knihovna, ale zidim dle vahy rozprodéna jest, 


2. 


SS wet ee 


 usaditi mohli. Krali se v8ak odpovéd tato 
 sdala nepostatitelnou, predvidalt tajnych, 


 gidim obyéejnych pletich a ziméri a ka 


zal tedy zajaté na skripec natahnouti. Tu 
teprv vyznali, Ze jim stejnovérci ze Syrie 
listy s tou zpravou odeslali, . Ze Mesias o- 
 éekavany skuteéné jiz prisel. Dosahlt pry 

jiz thicatého roku, shromaézduje mnoho lid- 
Stva okolo sebe a chce vykoupeni Israéle 
podstoupiti, tudy aby pry praz&t{ zidé ne- 
lenili k jeho zastupim se pridruZiti a za- 
mér jeho podporovati. 

UslySev kral toto vyznanif, kazal iim 
zbrah odniti a zastup rozehnati. ,Jaka to,“ 
vece, ,trestuhodna zpozdilost, ze jste se 
k tak dobrodruznym vystupktim svésti dali! 
Dokavadz budete smésnou povidkou o pit- 
chodu MesiaéSe podvadéti se majfce ve spi- 
sech syych tolik neodolatelnych dikazi, ze 
MesiaS jiz davno prisel? Vase lehkovér- 
nost zasluhuje trestu, Ze se od podvodniki 
Saliti nechate a trest tento jest vyobcovani 
z naseho mésta, v némzZ obyvati jste se jiz 
tak Gasto nehodnymi stali. Od této chvile 
vam zakazano, do mésta se navratiti a jen 
ze zvlastni milosti nasi budiz vam dovole- 
no na venkové se usaditi a sice tak dlou- 

ho, aZ svyym skromnym chovanim dokazete, 
ze vas opét do mésta povolati mohu.‘ A 
skutecné delSi ¢as byla Praha zidim ne- 
pristupna, jejich domy a ostatni pobrany 
majetek rozdal kral mezi své dvoreniny. I 
museli tedy zidé, aby potrebné vyzivy na- 
Sli, do okolnich vesnic a mést na venkové 
se obratiti, a tak povstaly prvni venkovské 
osady zidovské, od Prazské hlayni osady 
ale docela neodvislé, majice své zvlastni 
predstavené, kteti o obecnych zélezitostech 
ve zvlastnich schtzkach rokovali. Koneéné 
opét zidjm dovoleno vy Praze se usaditi; a 
ackoliv novi prichozi nové zakupovati se 
museli, prece v brzkém ¢ase zidovské osa- 
da v Praze jak poctem obyvatelstva, tak i 
zamoznosti zkvétala. 

Za panovani Karla IV., jenz i zidim 
otcem byl, zmahaly se nasledkem pokoje a 
poradku v zemi obchod, primysl a vSeliké 
zivnosti a tudy i blahobyt, jak v krestan- 
ském tak i Zidovském mésté; taktéz za syna 
jeho Vacslava LV. delsi éas se zidim dobre 
vedlo, az koneéné svévole a prepych ne- 
skrocené laje opét k novému ttoku na zidy 
pricinu zavdaly. Stalo se, ze jisty méstan 
z farniho okresu u sv. Ducha téZce se roz- 
nemohl, i pozddal zpovédnika usv. Mikulase 
(nyni odsvéceny kostel zruSeného klastera 
benediktinského za staroméstskou radnict), 

aby ho sydtostmi umirajicich dle obtadu 


fon See 


katolického zaopattil. Ponévad% to pravé vy 
tyden pasijovy bylo, kdy slavny pravod k — 
nemocnym méné obyéejnym byl, a nebez- 
pecnost nemoci kratkého odkladu dovyolo- 
vala, odlozil duchovni pijsluhu sv. svdtostmi 
az po svatcich. Nez stav nemocného se nad 
ocekavanit rychle zhorsil, a proto odebral 
se kK nému duchovni jiz na hod Bodf veli- 
konoéni, ktery roku 1389, v némz se pit- 
hoda tato sbéhla, dne 18. dubna_ pyipadal. 
Byl vSak toho Gasu obyéej, Ze se zaopatio- 
vani nemocnych vzdy verejné a slavné sta- 
valo. Pred duchovnim s nejsv. Svatosti ol- 
tatni kraceli vzdy dva chlapci, rozzaté svice 
nesouce a malym zvonkem okolojdoucich k 
ucté Nejsvétéjstho vybizejice, za duchovnim 
kraéelo vzdy nékolik poboznych osob, pro- 
vazejicich nejsy. Svatost az k bytu nemoc- 
ného. Privod tento musel se Zidovskym 
méstem brati. Zde ale nékolik zahaleci 
rozpustilé chatry okolojdoucimu knézi ve- 
tejné se posmivalo, ano nékteri z téchto 
nezbedniki opovazili se i kamenim po du- 
chovnim hazeti. Tento jich sice ditklivé 
napomenul, aby od své rozpustilosti upu- 
stili, nechtéji-li zlych nasledki na se. uva- 
liti; nez pres vSecko primlouvani litalo ka- 
meni vzdy hustéji na pokojny privod, tak 
ze prondsledovany duchovni upustiv nejsy. 
Syvatost na zem pak rychlym utékem Zivot 
svij zachraniti prinucen byl. Zprava o ne- 
slychané udalosti mzikem po mésté rozne- 
Sena, stala se heslem vseobecného ttoku 
na Zidy. Lid krestansky, shromazdiv se u 
velikém davu, vrhl se na rouhaée, kteri se 
zprvu na odpor postavili, ale prevahou 
dorazejicich stisnéni do svého mésta utéci 
museli, Jisty muz, jménem Jezko, pro svou 
velikou silu a hrubost vibec_,¢tverhranny 
sedlak* zvany, postavil se v ¢elo krestan- 
skych buriéi, a jeho navodem ucinén vSe- 
obeeny titok na Zidovské mésto. Rozvyzte- 
kleni Prazané, slepou mstivosti hnani, ve- 
drali se do mésta, vrazdili na potkani ka- 
zdého bez ohledu na vék neb pohlavi a 
zapalili koneéné mésto na vice mistech. 
Jinf zase chytajice sem tam utikajici déti, 
nasilné je krtili, ¢imz mnohé matky tak se 
rozlitily, Ze uneSeny divokym zoufalstvim, 
vlastni déti v plapolajici pozar metaly. Jen 
s velikym namahanim a po mnohém neste- 
st{ zpoura koneéné utisena. Kral Vacslav, 
pravé v ten éas do Prahy se vrativ, pokaral 
ostie Zidovské predstavené obce z jich ne- 
dbalosti, Ze rozpustilou mladez svou nedr- 
zZeji v lep&im posluSenstvi, dokladaje, ze 
utrpenou skodou jen zaslouzeny _trest za 
zpachanou neprayost vaali, ,Budiz yam,“ 


pravil koneéné, ,nehoda tato vystrahou pro 
budoucnost, a stfezte se pilné kazdé pri- 
lezitosti, podobné hrizy v mésté vzbuzo- 
vati.“ Tolik jisto, Ze pobitf zidi Prazskych 
tenkrate hrozné bylo; dle hodnovérnych 
zprav k trem tisictim zidi pobito,*) a iza- 
hrani¢ni kronikaéyi se o ném zminuji, ano 
nékteri docela tvrdi, ze tenkrate vsickni 
vidé v Praze vyhlazeni byli. Aby se ale 
podobnym vystupktim budoucné predeslo, 
nafizeno, aby, kdykoliv duchovni s_ nejsv. 
Svatosti k nemocnému se béfe, zvlastni straz 


jej sprovazela, coz se az po nasi dobu za- 


chovavalo. 

Roku 1542 za panovani Ferdinanda I. 
vystoupila nendvist kresfani proti zidim 
pro vSeliké vystupky — zdali byly pravdivé 
cili vymySlené, urciti nelze — opét tak 
vysoko, ze se s vice stran na sném zemsky 
prosby vznesly, aby se vSichni zidé ze zemé 
vypudili. A skute¢éné vydal brzo potom kral 
Ferdinand zvlastni nalez, jimz se zidim na- 
tizuje, aby v jisté dobé z Cech vytahli. V 
Praze po vyjiti tohoto nalezu lid krestansky 
k zidtm dosti Setrné se choval, ne tak ale 
na venkoyé, kde se lid sprosty zbouril, byty 
zidti. prepadal, majetek jejich nasilim pobiral 
a jinak zidy tyral. Zvlast v mésté Zatci se 
zidim zle vedlo, tak ze Ferdinand hlavni 
Skidce tamo prisné potrestati musel. Nic- 
méné vydany ndlez rok na to skuteéné pro- 
veden; dne 16. dubna méli vsichni zidé 
Cechy opustit. Jen Minko a jinych 18 nej- 
vaznéjsich zidti Prazskych sméli s dovolenim 
kralovym cely rok je8té v Praze se zdrzo- 
vati, aby v tomto Case uvérné zdpisy svych 
souverctii vy poradek uvedli. K své osobni 
bezpecnosti obdrzel kazdy 2 nich pravodéf 
list, jimz kdyz by se kde koliv vykdzal, 
nesmél od nikoho v obstardvanf zélezitostf 
svych zdrzovan byti, a vSak list svij musel 
kazdy i proto u sebe miti, aby co prestup- 
nik vydaného ndlezu zatknut a uvéznén ne- 
byl. Vsickni ostatni zidé museli Cechy bez 
pritahu opustit, a aby nevdzana chatra jich 
neprepadala, priddna jim straz az na hra- 
nice ¢eské. 

Nieméné prepadli nezndmi loupeznici 
stéhujici se zidy v okoli Broumovském a 
oloupili je o jejich zavazadla v cené vice 
nez dvaceti tisfc zlatych. K ptimluvé nékte- 
rych pani ¢eskych dovolil po nékterém éase 
kral Ferdinand Zidim do Cech se navratiti, 
o¢ekdvaje od nich, Ze se nyni skromnéji 
chovati budou, presvéddivSe se utrpénymi 
nehodami, jak kazdy vystupek jen jim nej- 


*) Viz Tomka. Déje kral, éeského str, 220. 


a eels 


vice Skodi, a jak lehce by stati se mchlo, 
ze by do Cech nikdy vice puSténi nebyli.*) 
Po této prestalé boufi chovali se zidé opét 
tise. Ponévadz se ale shledalo, ze zidé pri 
svém s kfestany stejném Satu a kroji do 
ktestanskych rodin, ano i ndbozenskych 
schiizek se loudivali, narfzeno timtéz kralem 
roku 1551, aby zidé u verejnost nejinak 
nevychdzeli nez v Zenském plastiku dle 
tehdejsiho kroje a nad to aby na levé strané 
klopku v spisobé koleéka zluté barvy pri- 
pevnénou nosili. Takové rozeznavaci znamka 
u zidi, pravi Balbin, nebyla za Ferdinanda 
ponejprv nafizena, jiz za Cast krale Vrati- 
slava museli zidé Zluty flicek na fize nositi, 
aby se jim od kresfant rozeznavali. Znamku 
tuto jak pravdé podobno jen mladi a neze- 
nati nosili, neb Zenati a starci, jsouce za 
tehdejsich véka velkymi horlivei pro zakon 
svj, jizZ dlouhou _splyvajicf bradou co zidé 
se osvédéovali. Zidovky ale v obleku od 
ktestanek v ni¢em se nertznily, toliko Ze 
Zlutou stuzku okolo éela nosily. Zakon tento 
roku 1750 za cisatovny Marie Teresie ¢4- 
steéné obnoven. (Dokonéeni.) 


Do ciziny. 


Pustilo se v cizé kraje, ’ 
pustilo se mladé ptaée, 
nedolitlo, zahynulo — 

a mit doma pro né place. 


Opustil hoch rodny domek, 
nevinny jak hvézda ranni; 
navratil se, hvézda spadla -- 
a maticka v umfrani. 


K. M. 


Jindy a nyni. 


Obraz ze zivota ucitelského za vikdére a inspektora 
od Fr. Pravdy. 


EVE 
Cas po éase navitivil Kifzkov i nej- 
distojnéjsf pan biskup a takézkousky vy ko- 
stele a ve Skole pred se vzal. OvSem se 
to délo s jesté vétsi sldvou, udélovalo se 
svaté bitmovani a déti, co je ptijaly, pjri- 
pocteny jsou k dorostlym krestanim. 
Vychovala je skola, maji byti statetni, 
schopni a hodni obéané a nebyli by 
jimi, kdyby nebyli i stateénf, schopni a 
hodnt kresfané. 
Clovék vzdélany a uéeny, schdzi-li mu 
*)Podobné vypuzeni Zidi z Gech stalo se té% 


roku 1572, a castecné i roku 1744 za panova- 
ni cisatovny Marie Terezie, Sh gre 


x. 


dokonalé mamost svatého ndbogenstvi a 
neumi-li a nechce-li spravovat dle ného svij 


Zivot, nema ceny, neni spolehlivy, a neo- 
‘blazi sebe ani jiné. 


Nabozenstvi Glovéka uSlechtuje, ho 
vede, aby sil svych neuzfval k zlému, ny- 
brz k dobrému, spojuje hos Bohem, sflf v 
pokusent a nebezpecenstvi, uklédaé mu_ sta- 
rost o dusi. Ze duse jest jeho hlavni éast- 
kou, nesmi hledéti jen na télo, na pro- 
spéch ¢asny, duse trv& vééné a aby vééné 
Stastna byla, musi se k tomu piipravit. 

Priprava domaci nepostacuje a éasto 
zcela chybi, proto ji ptevzala skola a élo- 
veka pro Gasny a véény Zivot vychovivala, 

Zkouska pred panem biskupem byla 
jako ujisténi a potvrzeni a svaté bitmovant 
udélilo pevnost a stalost v plnéni a vy- 
znavani viry krestanské. 

Pan biskup nejen z ndbozenstvi od détf 
zidal zkouSku, podrobovaly se ji i ve v8em 
jiném a tak to a ono pattilo k sobé a ne- 
oddélovalo se, Ze duse také patii k élo- 
véku a je jeho pravou podstatou. 

Po zkousce, at ji drzel pan biskup 
nebo pan vikar, volali se k slysenf velebni 
pani, ucitelové, predstavenf obce, dozorce 
Skoly, ptednesli své stiznosti, zaloby a sou- 
dy a nebylo-li okamzité vyrovnan{ mozné, 
nasledovalo pozdéji. 

V Krizkové néjakého rovndn{ nikdy 
nebylo zapotirebi, ucitel Drin té&sil se ze 
vSeobecné vaznosti a lasky, ze svij trad 
prevyborné zastaval. Jen prvnaf poducéitel 
spisobil mu rozepri a mrzutost, ale ta mu 
neuskodila, ze Skola jesté prindlezela k cir- 
kvi, jejiz spravcové o ném byli presvédéeni. 

Vsak stalo se koneéné, co jiz ddivnose 
zamyslelo, skola se odtrhla od cirkvea kné- 
zim se vzal dozor nad ni. 

Uéitel Dfin rmouti se nad tim a ne- 
mize pochopiti, jak to vlastné nyni bude. 
Aby velebny pan nemél dale ve skole co 
délat a co poronéet, zd4 se mu nemozno 
a aby misto pana vikdfe néjaky svétsky 
pan na zkousky prijizdél, to se snad prece 
nestane. Je v Krizkové uéitelem pres pa- 
desat let, dockal se mnoha zmén a mnoha 
novot, ale zidna se ho tak hluboce nedo- 
tkla jako tato. Vzdy Zil s velebnymi pany 


-y dobrém, ano v pratelském poméru a oni 


s nim vsemozZné prospivali skole. Bez nich 
by se Skola nikdy nebyla pozdvihla, ano ona 
jen od nich zavisela, obétovali ji éas ijmé- 
ni. Vyucovali ditky také sami a to nejen 
ve svatém nébozenstvi, nybrz i v jinych 
yédach, kdyz uéitelovék tomu nemélijesté 
schopnosti. Cinili to ve vsedniden i vne- 


Rs Ds 


déli pamatujfce i na mlddez odrostlou, j{Z 
treba bylo opakovat a pokraéovat. 2 

Diin byl Cech a knézi také byli Ceéi 
a nedali ublizit syému narodu a své viasti. 
Zadny boj neodbyl se bez nich, éasto oni 
rozhodli vitézstvi, pri volbdch rozli¢nych 
stavali v predu, aby vypadly knaSemu pro- 
spéchu. Din vérné krééel za nimi, aékoliv 
mu to leckdes méli za zlé, jemu to zaka- 
zovali a ho proto prondsledovali. Nynf ma 
byti vydan v libovili odptircd,. knézi ho 
jiz nebudou moci ochranit a lid mu_ také 
nepomiize, Ze na své skoly ztratil pravo. 
Bremena mu zistaly, ano. prirostlo jich a 
Difn slySel, Ze osada na Skolu bude platit 
vic, ale ne jemu, nybrz do okresni poklad- 
nice, odkud on mfii bude brati. 

Panuje velka nespokojenost a rozhor- 
éenost, platy se zastavujf a zadrzuji, déti 
do skoly ani neprichazejf. 

Mnozi ucitelové, jenz se panujici stra- 
né dobre nezachovali, jsou sesazeni a obce, 
jimZ nedali pficiny k nespokojenosti, jich 
nemohou hajit a branit a mnozf, jenZ no- 
vym pantim propijéili se k slazbam, povy- 
§uji se k distojnostem a obce, jimzZ jednaji 
na odpor, museji k tomu mléet. 

Udélalo se mnoho Skolnich radi a 
Skolnich inspektora; kazdy to nepfyijal, mé- 
sta i vesnice odeprely volbu. Kdo v skut- 
ku se stal radou anebo inSpektorem, utrpél 
na povésti v celé zemi. 

I uditele Difna se ptali, nechce-li aby 
ho za radu ustanovili a on chudak fekl 
jim, Ze nevi, co to je, a pékné se pode- 
koval. Je staiec, neznd takovych tradi, 
nerozum{ jim, zistane pouhym ucitelem a 
bude plniti své povinnosti, jak je azposud 
plnil. 

I plnf je, vyucuje dale, namaha se ve 
skole a v kostele, vychovava ditky po kre- 
stansku. Velebni pani vychovavaji jes nim; 
jesté se jim nikdo do toho nemicha, ale 
pan vikarjiz ne,prijel na zkousku Odbyde 
pry ji inspektor ten je ve vzddleném mé- 
sté profesorem, nikdo ho tu nezna a on 
také nezna nikoho. 

Diin éeka a Geka, zkouSka se neozna- 
muje a ani pry se neoznami, aby ucitel 
byl prekvapen. Déti do Skoly chodi po- 
rad min, je leto, zaméstnava je prace ven- 
ku a rodiée jich neposflajf, ze se jim ten 
novy rdéd ve skolach nelibi. Velebni pani 
se ho nechtéji a.nemohou ujimati a ucitel 
je jako prodany nevéda, komu patti a jak 
se véc vyvine. Jiz chtél Skolut vyucovant 
ukon¢it, ze nastavaly prazdniny, a poduéitel 
odegel, ze ve Skole opravdu byl jizzbytecny, 


fe, do Skoly vrazil hoch a kriéel: 


Déti jsou v jedné tiidé, byva tu vic malych 
nez velkych a jednou neprisly tyto ani ony, 
ze ve vsi bylo pred pout. 

Difn nemoha uit, sezval si hudebniky 
a zpévaky a provozoval s nimi msi, ktera 
se o pouti méla davat. Pravé byli upro- 


_stred ,,Gloria,“ rachotily bubny,zvucely trou- 


by, piskaly klarinety a michaly se do toho 
vysoké a nizké hlasy a tu otevrely sedve- 
- Pan Vi- 
kar je zde.“ 

Nerozuméli mu pro velky hluk a_ vi- 
douce jeho zdéSeni lekli se, ze snad_hoft. 

I pyestali hrati a on opakoval: ,,Pan 
vikar je zde.“ 

~Kde je?“ ptali se. 

~U nds", pravil k nim. 

Patti panu predstavenému, jenz spolu 
jest starostou skolniho vyboru; povedél, ze 
pan vikar je u nich ve svétnici a ze tatti- 
nek fekl, aby to oznamil panu_ uctitelovi, 
ackoliv pan vikéf pry to zakazal, chtéje ho 
prepadnout znenadani. 

Vidél pana vikare? 

Nevideél; tatinek mu to fekl na dvore, 
on v svétnici nebyl a hned sem utikal. 

Co se stane? 

Bude zkouska. 

Ucitel hudebniky a zpévaky Cerstvé 
poslal po détech do vsi, aby se hned. ku 
zkousce do Skoly dostavily. 

Dva chlapci zpomnéli si, ze se zvoniva, 
kdyz pan vikar pfrijizdi, vylezli na véz a 
zacali zvonit vSemi zvony. Bylo to v_ne- 
obyéejny Cas, celé ves se poplasila a lidé 
slySice, Ze je tu pan vikar a ze ma byti 
zkouska, nechali vSeho a pospichali s dét- 
mi do skoly. 

Pan vikar tu jesté nebyl, déti se usa- 
dily v stolicich a je jich malo, ze schazeji 
zaci z cizich vesnic. 

Kdo z nich umi naké uvitani a nhaké 
podékovani z predeslych let? 

Dva si to odrikali a domnivaji se, ze 
jim to snad jesté piijde. 

Nemaji jit pro pana vikate v priivodu 

a 8s korouhviékami ? 
- §nad na to Geka, piijdou, ale nastojte, 
kdyz se vyhrnuly ze skoly, zastavil je na- 
ky pan, jenz pravé byl prisel s_ predsta- 
venym a porucil jim, aby se vratily. 

Hudebnici stali v sfni a myslice, ze 
déti vikare jiz vedou, troubili a bubnovali 
a neznamy jim pan veSel za détmi do sko- 
ly. I mrati se, kyva rukou, aby od intrad 
se upustilo a vsickni se na néjzvédaveé di- 
vaji. Ma brejle, je vousdé; pod pazdf si 
nese papiry. Yadyt to nen{ yikdi, neni 


ani knéz aon sém pravi: ,Jsem Skolni in- 


Spektor zdejsiho okresu, zastavam misto — 


vikare 3 chei se presvedcit, jak se zde vy- 
ucuje. “ 

Neni tu fardte ani kaplana, piedsta- 
veny jim Sel ohlasit, ze bude zkouska, aby 
chtéji-li, dostavili se a zkouSeli déti z na- 
bozenstvi, bude-li jim libo. 

Ma se na né poékat? 

Nikoliv, hned se zacne. 

Uéitel udélal kiiz a chce se s détmi 
pred zkouskou pomodlit, ale pan inspektor 
ho zarazil slovy; ,Toho neni zapotrebt 
a to sem nepatit, modlete se domaav ko- 
stele, kdyz vam to rodiée a velebni pani 
ukladajf.* 

Hoch, co umf staré uvitanf, vystoupil, 
poklonil se aspustil: ,,Nejdtistojnéjsi, vele- 
bny a velevazeny pane vikari.“ 

InSpektor mu skocil do rei volaje : 
»Prestan, ty hlouposti diz _pominuly, jedna 
se nam o dtlezitéjsi véci.“ 

I obratil se k panu ucitelovi a rekl: 


.,Napred se vezme zemépis a déjepisa pak 


prirodopis.“ 

Ucitel namita: ,Jsou zde malé déti a 
s témi napred probframe slabikér. “ 

»5 tim se nebudeme meskat, “ 
védél mu nevrle inspektor. 

yonad chcete néco slyset z prvai ¢i- 
tanky, znaji ji celou, vyvolte si Cislo neb 
stranku.“ 

»lo jsou pouhé malickosti, rozuméji 
se samy sebou.‘‘ 

»Velci maji druhou ¢itanku, nemam z té 
néco vziti?* 

,Vsak ono na ni prijde, az budeme 
hotovi se zemépisem a déjepisem a pak s 
prirodopisem, vidim, ze se toho nak bojite.' 

»l nebojim,** pravil ucitel, ,,ale jsem 
zvykly na ten stary porddek,“ 

»Ktery za nic nestoji,“ dolozil pan in- 
Spektor. 

Deti védély, co se jich uéitel ptal, ale 
nevédély, co se jich ptal inSpektor, ze to 
bylo pro Studenty, jimz on to vmésté pred- 
nasel. 

Ani v pottech dobre neobstaly, Ze 
také byly tuze vysoké a tuze tézké pro né, 
jakoZ ijiné dlohy, jez jim dal pisemné 
vypracovat. V mluvnici se znaly, ale vse- 
cko, co z ni na nich zadal, :prece nedovedly, 
ze to presahovalo jejich’ pojmy. Cisti z 
citanky a vykladati ji umély velké i malé, 
vsak kdyz se ucitel odvolaval pri tom né- 
kde na Boha a vlastnosti Jeho a zminil se 
o svatém nabozenstvi a povinnostech krestan- 
skych, hned napomenul ho inSpektor: ,To 


odpo- 


" 
, 
My 
Ly 


Ye 
4. 
‘ 
oe 


se mu za velkou nedostateénost, 


ponechte velebnym panim, 
nic nent.“ 
Ze nevyucuje déti téloeviku, vylozilo 


coz ho 


_ tak rozmrzelo, Ze tekl: ,,Pojdte, pane, ven 


do zahrady, chlapci tam budou skdkat pres 
; ploty a jamy, lezt na stromy, krfzkovat a 
 porazet se, ze z toho budete miti radost, 


kdyZ vam na tom tak zalezi.“ 
I ptal se déti: ,,Umite to ?« 


Ktiéely: ,,Umime,‘ téely si ruce a hned 


by se byly daly, do sebe. 


InSpektor do zahrady s nimi nevySel 
a_uéitele politoval, ze jesprostik, kdyz pra- 
vil: ,To je pane, také télocvika mame _ ho 
zde ve vsi tolik, ze ho az zapovidat mu- 
sime.“ 

Farat a kaplan ku zkouSce se nedosta- 


vili a inspektor jich ani nenavStivil, nybrz : 


pozdrzel se po zkouSce v hospodé. Pil a 
jedl tam a Cinil si poznamky o Sskole v 


Kiizkové. Musi byti hodné piisny, poéal 


teprv ufadovat, dokaze, ze dozorstvi nad 


Skolami jindé povede. Mlady uéitel zaslu- 
huje ditku, ze nent doma anezastava‘svou 
Sluzbu, stary ucitel je neschopen a da se 
do pense. 

V skutku se tak stalo, Jan Diin byl 
sesazen, nehodi pry se do nynéjsich pomé- 
ri, je slaby na duchu, vék ho skliéil a od 
jakziva pry jiz s knézmi lid udrzoval v te- 
mnoteé. 

Skola v Krizkovése vypsala a obsadila 
a Drin pensi jesté nema vykazanou ani pojis- 
ténou. 

Vsak mél kam jiti, ma zaopatiené. sy- 


ny a dcery a ti ho i matku vSickni k so- 


bé zvali. Dya syni jsou knézi i Sel k sy- 
nu farari, kde s milou Zenou horlivé slou- 
zi Pana Bohu. 

Arcit zpomina na svou Skolu, jizse azdo 
smrti chtél obétovat, a modlise, aby sezase 
stala krestanskou a spojila s cirkvisvatou. 


DOPISY. 


Z kraje 20. inora 1871 
(Skaldkiiv katechismus.) 

Roku 1863 a 1864 rozebiral dopisova- 
tel od Ripu v Blahovéstu Hvangelicky ka- 
techismus od superintendenta Kubese, roku 
1848 pro mlddez evangelickou vydany, a 
chvalil pri ném se vSim pravem onu bez- 
vasnivou stranku, jakz v ném mlddezi po- 
davaji se rozdilové mezi katolickou a e- 
yangelickou virou — bez vselikych wtrzek 
a nepravdivych priméskt. Jinak ovSem sou- 
dil tam 0 Duisburskem katechismu o téze 


vam do toho | 


ss 
eps 


wens GE ae ' 


véci jednajicim, jenz pro lid od celé evan- 


gelické synody vydan byl, a tudiz tim vice 
pravdy a nestrannosti si hledétimél. Zatim 
vySel vloni v Praze novy takovy katechis- 
mus pro dospélé pod ndzvem:  ,Strucny 
katechismus 0 otdzkdch viry, v niché cirkev 
katolicka a evangelickd se rozchdzejt. Spo- 
radal Jan Skaldk, farir evangelicko-refor- 
movaného sboru v Borovée.* 


Katechismus tento po kratkém uvodu,, 


v némzZ odsuzuje katolickou cirkev, Ze se 
od pramene evangelia uchylila a mnohé 
lidské vynalezy za uéeni Kristovo pfijala, 
probira pak riizné nahledy a uéeni katolf- 
ktia evangeliki o pismu svatém — o hifs- 


nosti a ospravedinéni ¢lovéka — o cirkvi 


0 sy. svatostech — o modlithé — 0 
manzelstvi a o véénosti, — nacez v_ krat- 
kém zavérku obvinuje cirkev, ze spisy otci 
cirkevnich k prospéchu svému preménila a 
vyzyva narod cesky k odstoupeni z cirkve 
a k navraceni se ku konfessi Bratrské, jak 
ji r. 1869 vydal evangelicky duchovni sprav- 
ce z Lysé p. Josef Prochazka, anebo p. 
L. B. Kaspar téhoz roku v Ceskobratrské 
bibliotece, spolkem Komenského v Praze vy- 
davané. ; ; 

Jsme sice zcela srozuméni, aby se za 
nasi doby podavalo jadrné pouéent o vife, 
i aby si lid védom byl rozdili viry své od 
viry jiné, aé se stanoviska pastordlniho ovSem 
u jednotlivych vykladateli mnohé zavady 
se pri tom naskytnouti mohou a nepfistoj- 
nosti mnohé skutecné se vyskytuji; avSak 
nikterak nesouhlasime v tom, aby se lid 
rozli¢né viry tak vasnivé podnécoval a tak 
prikfe od viry odvoldval, a to tim méné, 
an se v dotéeném katechismu podklddajt 
katolkkim véci, kterym tito nikdy nevéri, a 
které s Kristovym uéenim ani s cirkevni 
tradici nesouhlasi, a tudiz tim snadnéji pak 
se proti nim texty pisma svatého, ¢asto i 
nemistné uvedené a neprimérené vyklada- 
né uvadéji. 

Tim méné pak sluselo se to pro nej- 
novéjsf nasi dobu, kde se neustalena smir- 
livost naléha a k pokojnému vespolnému 
zivobyti obou stran vyzyva, ze vhozena mezi 
né tak zdpalna litka, jez jen naruzivosti 
rozdmychuje, a lasku Kristovou, 0 nfz se 
tam mnoho a éasto mluvi, utlumuje. 


TaktézZ necini tam spisovatel zadného | 


rozdilu mezi ¢lanky od cirkve uznanymi a 
mezi osobnimi ndhledy uéenci jednotlivych, 
jakozZ i neklade patiiéného dtirazu na uce- 
ni viry k rozdilu od vSelikych obyéejich a 
obradech u nas udrzovanych. 

Bude-li se pak ho udivati docela ve 


ee oe Se eee 


i 


skoléch, tu litujeme kroku tohoto svarlivé- 
ho tim vice, doklidajice jen, ze nds kato- 
licky katechismus, aé hned po reformaci 
byl sepsdn, nikde uéeni evangelického ne- 
uvadi ano ani jmena toho vibec nema. 

1 Pravdomil. 


Z Litoméficka v tmoru 1871. 
(Vystraha pro mladé duchovni,) 


R. 1864 bydlel jsem co churavy knéz 
v mésté L. v domé, ve‘kterémZ mimo mne 
jinych jedendcte vice neb méné détmi po- 
zehnanych najemntké obyvalo. Bylo jiz jaro, 
ale snih jesté po ulicich lezel a studeny 
vitr s blizkych vysokych hor do mésta val. 
Tu jednou k 5. hodiné z rana povstal na- 
ramny hluk pfed domem. Ranu za ranou 
na uzavrené dvéfe domovni bylo slyseti a 
volani chraplivé, aby se dim oteviel. Po- 
lekana vdova, kteréz starost 0 dvére domu 
prinalezela, otevéela a tu uzrela pted sebou 
stati zenskou na polo obleéenou, bosou, 
trepky vrukou drZicf, rozcuchanou adivoce 
vyhlizejici, kter4 se pomnétaze, ze se mnou 
rozpravéti musi, jelikoz dabel vsady u nf 
stoji a ji do peklastrhnouti chce; jen tento 
knéz pry ji od tohoto nestésti zachraniti a 
dabla zahnati mize. Pri tom ustavicné fvala, 
trepkami po dablu hézela, na néj prsty u- 
kazovala a po ném plila. Timto hrmotem 
probudilo a seslo se domacf obyvatelstvo 
okolo zeny, kterd, éfm vice divak&i ptiby- 
valo, tim vice hlukudélala. I stdly tu okolo 
ni polekané zeny a déti a sami mudZi bojac- 
nym okem dabla hledali. Byl jsem jiz pro- 
buzen a na néjakou hréznou véc pripraven. 
Tu prijde ke mné ona vdova, moje obslu- 
hovatelka, a vypravuje, co na mne ¢éekAé. 
Musim se piiznati, ze mi srdce v téle tro- 
chu ustdlo, kdyz jsem o posedlé a déblu 
uslysel. Zatim ale se cely dav liduisonou 
zenou po schodech k mému pifbytku Dlizil 
a mne tim vétsi hrazou obklidil. Pospisil 
jsem tedy se obleknouti a ranni krati¢kou 
modlitbou se posilniti. Jiz byli u dvétt. 
Vsichni mne Zadali, abych se této Zeny 
ujal a knézskou pomoef jf ptispél. I prika- 
zal jsem ji, aby se lépe pfiodéla, vSeho 


-proklinani a hluku se zdrzela a poslusné 


cinila to, co ji porucim. Téz% jsem poprosil 
nékolik zndmych, aby u mych dvefi stali 
ana jisté znameni, kdybychse’ éeho obdvati 
mél, do svétnice vstoupili. Sdm jsem ale 
byl toho nahledu, ze v tomto pfipadu né- 
jaka zensk& premrsténost neb schytralost 
bud o mé dobré jméno aneb 0 kapsu mou 
se pokousf, a protoz jsem bez vSech obali 
a rozpaki té zenské pokleknouti a se po- 
modliti kazal, napotom jsem kratce jejf 


zivot proskoumal, ji pokdral a poucil ajako 
zjinaéenou osobu v pokoji a v tichosti pro- 
pustil. Dal jsem jf téz almuznu podle sve- 
ho jménf. I doufal jsem, ze véc ta dokon- 
éena jest a j& pokoj mfti budu. Kdyz ale 
bylo asi 8 hodin, zaklep’ nékdo na dvéte 
— a ona ZenStina jest tu opét a opét prosi 
0 almuznu. Dal jsem zase. Byla desata ho- 
dina; otevrou se dvére a ona ZenSstina jest 
tu opét, a opét zidi o almuznu. Ackoliv 
mne trpélivost jiz opoustéla, dal jsem opét 
ale s tim napomenutim, aby se hlasila u 
oufadu méstského, jenz mnoho dobrého 
pro chudé éinf. Ale nic naplat. Uhodila 
jedna hodina odpoledne a jizmam opét onu 
Zenstinu na krku. I sebral jsem posledni 
svou silu, abych do rozhoféenosti nepadl, 
obleknuy se Sel jsem kpinudékanovi, kte- 
ry nedivno svij pastyrsky outad v tomto 
mésté zapocal; Zenu jsem pozvolna za maou 
jiti vidél. Jen jsem struéné p. dékanu pri- 
béh dneSniho dne vypravil, jiz tu byla Ze- 
na a chtéla opét svou komedii s dablem 
zaciti; nez nepodarilo se ji tenkrate a ona 
musela co choromysin4 do nemocnice mést- 
ské se odebrati, odkudz za néjaky éas do 
své ottiny v Haliéi poslana byla. I mohl 
bych jesté nékolik podobnych pribéhi vy- 
pravovati; ale posta¢i tento, aby se mladst 
knéz z ného poutil, ze takovych a podob- 
nych osob se docela straniti a je k starsf- 
mu zkuSenému knézi odeslati ma. V. K. 


Z Bystrice u Klatov 16. tnora 2871. 


(Ostav Skolnich sester. Jesli¢ky o v4nocich.) 

Premily nas kosteliéek a vedle ného 
klaSter zalozil zbozny dédnynéjstho knizete 
Karla Rumunského, Gili spfiSe ovdovéla 
knézna Katefina, aby divky Bystiické a z 
nékterych okolnich vesnic zdarma vzdéla- 
vany byly, aby jednou z nich zbozné, mra- 
vné, rozSafné byly matky. z 

Za utitelky sem povolany Skolni sestry 
z Horazdovic a ty_neunavené do dnesniho 
dne povinnosti své v opatrovné a ve dvou 
tridich divéich podle prastaré krestansko- 
katolické methody vykonavaji a také vy- 
konavati smi, nebotvradéna jest Skola nase 
do rady ustavai soukromych, ponévadzZ ani 
od obce ani od statu nedostavame ni vin- 
dry. Ze jsme ztstali pri starém, rozumf 
se samo sebou, posud modlime se pred vy- 
uéovanim i po vyucovani, modlime se v 
pitek ve 3 hodiny’ odpoledne, mdéme ve 
Skolach obrazy uktizovaného Pana naSeho 
Jezise Krista, neposkvrnéné Jeho Matky, 
sy. andéla strazZného a jinych svétch, vo- 
dime ditky, kdyz nenf zima (jako v_ Sibiti 


| zde byla letos az do hromnic) do chramecku, 


e 


Le 


d 


a: 


— 


- piipravajeme je éastéji do roka ku’ prijeti 
_ svatych svatosti; slovem ztistali jsme pti 
staré, ale piece jsme méli néco nového. 
Do dneSka nevymizely ze srdce mého 
a srdef mnohych pteblazené city vanoéni. — 
Pyemyslel jsem na poéatku-adventu minu- 


— lého roku, ohlizeje se v premilém kosteliéku, 


_ jakou radost bych, obyvatelim 


_ klastera a vSem zbognym a_ horlivym na- 
 yStévovateliim chrame¢ku naseho v 


tichého 


svate 


noci pfripravil. Prekrasna socha Rodi¢ky 


- Bodi v zivotni velikosti na strané evangelia 
- a milostna socha ¢cistého Zenicha jejfho sy. 


Josefa v tétéz velikosti ma strané epistoly 
v stejné vzdalenosti u oltate hlavniho na 


tu myslenku mne pfivedly, abych objednal 


u fezbate ve VSerubech, mistra to na slo- 


vo vzatého, Jesuldtko v jeslitkdch \lezict. 


sy. Karla Bor. a sv. Kateriny mué. 


Prohlédl jsem sobé dobre pozadi oltare a 
ustanovil se na tom, vysaditi zramce obraz 
a ve 


_ vysi té proméniti prostoru za oltarem v skal- 


ni sltj. Deo gratias! Nepustil jsem my- 
Slenku tuto, aé provedent jejfrozliénése mi 
hatilo. 

Nebot cely daikladné vypracovany plan 
postou panu Lembergrovi, sochati ve VSe- 


rubech (Neumarku) zaslany, do dneSka né- 


kde ve skrini postovni lezi. Sochar neod- 
povidal i vyhotovil jsem po éase druhy 
plan a hodné zretelné na obalce namaloval 
a modrou tuzkou podtrhl: ,Recommandirt.“ 

Dosla mne brzy odpovéd potésitelna, zc 


- Jesulatko k vanoci zhotoveno bude, zase 


Veo gratias;“ a jiz musil truhlar jesle a 


vse k jeskyni priprayovat. 


Dne 23. prosince prikvapil rychly po- 


sel v osobé babiéky na polo slepé s listem 


~ ynost stromku yanoéntho. 


as tohoto obsahu: ,S tlohou vykazanou 


_ jsem hotov, preju aby Jesulatko v Bystiici 


na vSecky takovy utinilo dojem, jako u 
-mne v dilné. 


Jeden za druhym po cely 
den prichazi, aby spanilé Jesulatko uvzrel. 
Poslete spolehlivého muze se saikami zy- 
tra rano do Vserub“ ... 

Dlouho do noci ze 23. na 24, pro- 
since bylo s piipravami ne v_ kosteli¢ku 
alebrz v opatrovné a v divadelni sini mno- 
ho prace. Co se mélo dit na druhy den 
v opatrovné, co v divadle? — 

V opatrovné maliékych provozovani hry 
vanoéni jako v Praze na Hrddku — sla- 
Upraven Betlém 
a pode zdmi hradebnimi jeskynka. 

Pochvalné vyslovili se Getni hosté du- 
chovni i svétsti, a se zvlaStni zalibou pro- 
dleli' a% do konce unejneasich téchto za- 
ki; ponévadz obdarovant rozliénymi darky 


‘ranetky svymi domi vypraveni byli, 


§3 — 


tu tepry pravou spasobili jim rozko§ ja- 
sotem a plesinim naprosto nenucenym. 

Ze takto dobrodincové dosti stédet 
potéSeui odchazeli z opatrovny, jest mi za- 
rukou, ze da-li Btih letos opét smim klepat 
na srdce jejich, a ze ac-li pohromy veliké 
jako vy loni nas nestihnou, i nin sv. Miku- 
148 asi pul sta zlatych nadéli, abychom 
jesté hojngji chudobné ditky podarovat mohli. 

Kdyz odehrali mali¢ti drama své a s 
Zavi- 
tali hosté vSickni do pfipravené a osyétlené 
jiz stmé divadelni. Schoyanky naSe a né- 
které pilné zikyné provedly velmi_ uspo- 
kojivé hru vanoént sepsanou Vilémem Pa- 
cherem, profes. cirkev. déjepisua kan. prava 
na theol. ustavusv. Floriana: ,Do Betlema.* 

Ku konci bylo skupeni kolem trans- 
parentu, na némzto slova: ,,Diky dobro- 
dincttm vsSem* a deklamace o chudém_ pa- 
styfkovi, ktery Jeziskovi na Salmaji denné 
v Betlemé hraval. Velmi himotny potlesk 
svédéil 0 uplné spokojenosti. — 

Na vSeobecnou Zadost, vice ale proto, 
abychom zylaStniho dobrodince a pfiznivce 
svého dtist. p. Josefa Hausmanna, bisk. notare, 
vik. tajemnika a farare DeSenického, poctili. 
— opakovali jsme hru vanoénf ,Do Be- 
tlema“ odpoledne na den sy. Stépana.~By- 
lo-li v den Stédry hostti hojnost, bylo jich 
po druhé jesté vice... . 

Jai vsak musim se vratit ke duu 8sté- 
drému, vzdyt okolo hodiny 12. v poledne 
kosteliéek jesté byl v rouse adventnim. 

Truhlat s jeskyuf neprichézel, muzspo- 

lehlivy. s Jesulatkem neprijizdél. 
Nez co by byl nékolikrate opakoval;: 
,Deusin adjutorium meum intende, Domine 
ad adjuvandum me festina,“ oba touzebné 
ocekavanf muzové se dostavili s touzebnéji 
jesté oGekavanymi darky vanoénimi. Srdce 
se michvélo, ruce se mi trasly, kdyz jsem 
bedni¢ku, v nizto Jesulatko uschovano bylo, 
otviral. 

Koneéné jsem se dopracoval az k dra- 
hodrahému pokladu — a uzrev  ponejprv 
rozkoSné to pacholatko, hlasité jsem zajasal. 

I hned v jesle na slamu a hrstku sena 
mékounce jak jsem mohl ustlal jsem a Je- 
sulatko plenkami ovinuté v chatrné toto 
lazko polozil. Do veéera snad bych se byl 
dival na premilé pacholatko, jez modra 
o¢ka na mne upiralo, kdybych jeskyni na 
jesle s Jesulatkem byl mél jiz zhotovenou 
a upravenou. — Nez seslunce za hory zde 
u nas v skutku s oblohou zasnoubené u- 
krylo, byla jeskyné zhotovena, dtstatkem 
svétel u vnitr opatiena, zelenym mechem 


pe 


a pestrymi kvitetky vykrdglena, vné pak 


kolem ramce zlatého véncem z mechu, Vv 


némzto rize krasné se rdély, obroubena. | 
A kdyz i jesle s Jesulatkem tak v jeskyni. 


postaveny byly, aby ode vsad v chréamecku 
dobre pozorovany byti mohly, zbyvala jesté 
uprava na oltaii a kolem ného. 

Stihlych 8 smréki po obou strandch 
oltate soumérné postavenych nepokazilo 
yéru hrasny soulad celku, ani kdyz mistrné 


-uvité kytice z lilii, bilych razi a -zlat ych 
_ klast vedle svatostanku jiz staly. 


»Co as jen to v kosteliéku o ptlnoci 
bude, ze tam nikdo nesmime? — Proé 
pak nemame dnes ani odpoledne ani vecir 
jit do chramecéku? — Ach kdyby uz _ byl 
vetir! Ach kdyby uz bylo 12 hodin!* Ta- 
kové povzdechy, takové otazky ustavicné se 
stiidaly. Dobre ze v 7 hodin veéer zvo- 
ne¢ek schovanky ku slavnosti stromku va- 
noéniho zavolal, ze tésit se mohly po delsi 
dobu s darecky, jez jim Jezisek hojné byl 
prinesl, jinak bych byl sotva odolal opét a 
opét kladenym otazkam, co as v kosteli¢ku 
nam JeziSek da? 

Jiz je ‘/, 12. hod., jiz zvonecek na vé- 
wi radostnéji a zvucnéji nez jindy svolava 
zbozné duse, jiZ je chramecek naplnén, jiz 
i zvonek na kratce pred pil noci oznamil 
anebo radéji tenkrate dovolil vSem obyva- 
telfim klastera, aby na kruchté se  shro- 
mazdili, jiz vSickni se sesli, jiz sveétla po 
chrémecku, na oltari ano dnes i za oltarem 
rozzehnuta — touha trv4m tu nejvyssiho 
dosahla stupné — vzdyt jesté nikdo ne- 
spatril, co Jezisek prines] — ponévadz je- 
skynka snéhobilou rouskou zastrena byla. — 

Znameni dano ku msi sv. Harmonium 
tichounce provazelo pisen ,,Tichanoc, svata 
noc‘, srdce rychleji pocalo mi tlouci, dech 
skoro se mi tajil; nebo za nékolik jiz o- 
kamziki mél jsem zapéti radostné: Gloria 
in excelsis Deo? 

Pisen doznéla, ja ve sbor andeli na 
luzich Betlemskych odvazil jsem se vmysliti 
a sebrav veskeré chatrné sily své ,Slavu 
Bohu na vysostech* jsem provolal. — Za- 


 clony mzikem zmizely, vjasné osvétlené je- 


skyni v jeslickach premilostné Jesulatko 
vztahuje rucinky ku vSem azda se Ze vola: 
»Pokoj vam!“ 

PreutéSené, preradostné objevent se Je- 
sulatka ucinilo na vSecky dojem takovy, ze 
piseh pastyrskaé cbhrameckem az otidsala. 
Srdce zatyrzelého hfisnika snad by bylo v 
okamziku tom se obmék¢ilo, kdyby tu byl 
byval; coz divu tedy, ze verni a uprimni 


katolfci nad ldskou Bozi v jesliékach za-— 
plakali? 

Jedna hodina s pilnoci dayno odbila, 
nejdrazsi obét chvili jiz dokonana, vSak lid 
zbomy neodchazel z chramecéku, nemoha 
se nabaziti, nasytiti tim, co mu Jezisek pfi- 
nes]; sama sebe. ; 

Ze kdo nemohl aneb liknavym byl pri-. 
jiti do chramecku v noci, ptikvapil ku msi 
sv. na usvité, prichvatal na tieti mSi sv., 
nebudu vypravovati, radéji kratce povim, 
ze o celych hodech vanoénich rano i odpo- 
ledne z blizkych i vzdalenéjsich dédin zbo- 
gn{ za prikladem chudych pastyri Betlem- 
skych prichazeli, aby poboznost svou vyko- 
nali u jesliéek, — a neustali zvlast ve dny 
nedélni a svatecni pilné navstévovat Jesu- 
latko az na ,Hromnice* odpoledne, po zpi- 
vané Loretanské litanii a po sv. pozehnani, 
snesené majice jeslicky s Jesulatkem v lo- 
diéce chramové, zulibali rozkoSné pacholatko 
na rozloucenou jisto jisté s tim pranim v 
srdcich svych, aby jestli letos v svaté noci 
neuzri je vice zde nazemi, uvidéli je v nebi 
a kochali se s nim na véky. — 

O lid nas se umf jeSté modlit a modlt. 


' se rad, on zasluhuje, abychom mu Castéji 


duchovni néjakou pripravili pochoutku, vzdyt 
i v chudobé své snazi se byti vdé¢nym! — 

Abych pyerozliéné usudky o jeskyni, 0 
Jesulatku vy jeslicékach atd. jesté dodal, mam 
za zbytecné, mohlo by se zdati vychlouba- 
nim, nebyl bych o niéem se ani zminil, 
kdyby jste mne sim nebyl nékolikrate ku 
psani vybidnul. i 

KRONIKA. 

_ &@ Praby. Z Rima dogla bezpeéna 
zprava, ze sv. Otec v. dust. p. preldta- 
scholastika dra. Karla Fr, Pruchu, jenz od 
J. Em. nejdist. p. kardindla za svét{ciho 
biskupa v Praze zvolen a’ od cisate pana 
uznan a schvalen byl, jmenoval biskupem 
Joppenskym in part. inf., kterézto povySenf 
sv. Otec v slavné konsistori kardinalév tyto 
dni prohlasi, naéez hned po Velikonoci své- 
ceni na biskupstvi v Praze konati se bude. 
Svétiti bude J. Em. nejdtst. p. kardinal 
arcibiskup za prisluhy dvou biskuptv. 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 1—5. brezna u Vorsilek. 

*_* Dne 14. t. m. zemiel zaopatiten 
sv. svdtostmi méstodrzitel krdlovstvi Ceské- 
ho Alexander Konst. knize Dietrichstein- 
Mensdorf. Pohrebni priivod odbyval se v 
Praze v pondéli 20. t. m. 0 3 h. odp. za 
nevidaného uéastenstvi a s velikou slavou 
zZ mistodrzitelstvi na statni nadrazi, odkudz 


at 
, 


‘. 


M 
me", 
wath 


me 


3 


na Mor. odvezeno bylo. 


: 
4% 
id? 


Mee. a a pe Mi. rane? Ua! 


tht 


esoulé télo do rodinné hrobky v Mikulové 

Pohrebni priivod 
ved] v ¢ele fad duchovenstva a metrop. 
kapitoly a slavné zidusni sluzby Bo#f konal 
véera 0 10. h. u sv. MikuléSe v Praze J. 


Emin. nejdist. p. kardinal -arcibiskup. 


*—* V 16 nemocenicich Milosrdnijch 
bratit? vy Rakousku se nalezajicich. oSetio- 


-vano min. roku 16.388 osob; v éemz zahr- 


nuto 3163 nemocnych, kter{ u Milosrdnych 


 bratif v Praze oSetitovani byli a sice bez 


, 


¥ 


ohledu na stav, narodnost a nabozenstvi. 
Za tyto sluzby byli Milosrdnt brati{ v jisté 
masopustni maskaradé predstavovani a po- 
sméchu vydani. Zajisté neodeprou oném po- 
smévacktim svym éasem pomoci své ve Spitale. 
Z Pruska. V pevnosti Spandavé. bylo 
5000 zajateit francouzskych zavreno a jim 
co spravee duchovni pridan knéz Augustin, 
druhdy podjmenem Herman Cohen prosluly 
muz, kteryz ze zidovstva na viru kyYesfan- 
skou se obratil. Mezi zajatci nalezalo se 
asi 500 nemocnych na _ horeéku a tplavici. 
Z narizent pruskych tradi vojenskych mu- 
selo kazdodenné 400 muzii jiti do kostela 
na msi sv., tak ze za 10O—11 dni veskeri 
zajatci na sluzbach Bozich podil brati mohli. 
Knéz Augustin kazdého jitrajim kazal, pak 
v nemocnici zpoyidal a zaopatiroval nemocné 
sv. svatostmi. Nestovicemi se nakazil, ale 
zpocatku byl prtiibéh nemoci tak priznivy, 
ze knéz Augustin se tésil na brzké uzdra- 
veni a zamyslel mezi zajatymi zriditi jednotu 
vécného ucténi nejsv. Svatosti, jakoz ji byl 
mezi muzskym obyvatelstvem Francouzska 
yalné rozsitil (General Trochu byl jeden .z 
nejhorlivéjsich péstitelii jednoty této). Tu 
vsak se nemoc zhorsila, a Slechetny knéz 
byv zaopatiren sy. svatostmi pél spolecné 
s milosrdnou sestrou, kterdz ho obsluho- 
vala, chvalozpév Te Deum, jakoz i Magni- 
fikat, Zdravas Kralovno a De profundis, 
rovnéz Gasto opakoval modlitbu sv. Bernarda 
ku Panné Marii (Memorare). Dne 20. ledna 
1871 zesnul v Panu a byl po vyslovném 
prani svém pochovan dne 23. ledna v krypté 
chramu sy. Hedviky v Berliné. 
Z Rima. Italska vlida se vady vice v 
Rimé roztahuje a vZdy vétSich pray si oso- 
buje a pri tom arci ani nejhrubsiho nasili 
se nestiti. Jesto pro rozli¢na ministerstva a 
rodinu krdlovskou jest zapotirebi ¢etnych 
mistnostf, umf si je vlada lacinym sptisobem 
gjednati; nedavno odiala Jesuitiim kolegium 
timské a zridila tam novomodni skoly; 
nyni pry se tam usidli sendt. Klaster Do- 
minikdnsky v Minervé hodla vlada prome- 
niti v lyceum; v klastetich sy. Filipa Ne- 


r ‘ iG 


‘rejského a sv. Sylvestra in Capite. umfsté-_ 


na pry budou ministerstva. Zahrady novi- 
ciatu jesuitskeho, jakoz i klaster sv. Kate- 
tiny Sienské budou na stavebni mista roz- 
déleny a odprodany. 

*_* Povéstny dr. Pantaleoni dal o- 

znamiti Milosrdnym sestram ve vojenské 
nemocnici u sy. Ducha, aby se vystéhovaly, 
jelikoz on sim na se vezme spravu nemoe- 
nice. PriSed sam do Spitalu hned propustil 
vSecky uredniky. Leé nemocni vojinové ital- 
ské armady uslySevSe, ze Milosrdné sestry 
budou odtud vypuzeny, tak se pobourili a — 
nespokojenost svou najevo davali, Ze chtéli 
opustiti nemocnici, jak mile sestry odtam- 
tud odejdou. Z té priciny byly sestry sice 
ponechany v nemocnici, ale odnata jest jim 
sprava domu tak sice, ze pro kazdy talit 
polivky dochazeti museji do civilniho §pi- 
talu, ktery se na blizku nachazi. - 
_ *—* Italska vlada zavedla jiz také v_ 
Rimé obéanské manzelstvia hrozi prisnymi 
tresty vSem farariim, ktetizby se opovadili 
proti jejim predpistm jednati. Shatky ob- 
canské maji se uzavirati v Aule Kapitolin- 
ské u prostted nes¢islnych soch pohanskych 
baizkt a bohyn. has 

Z Belgie. V hlavnim mésté Brusse- 
lach konal se dne 2. tnora slavnostny pra- 
vod, v némz se nékolik tisic katol{ikd suéast- 
nilo, kteriz po ulicich zpivali litanie lore- 
tanské jakoz i chvalozpév _ ,,Magnificat.“ 
Freimaurové sice vSemozné se vynasnazili, 
aby privod preruSsili; to se jim vsak nepo- 
darilo a katolici bohda i dale neustanou 
zmuzile hajiti svatych prav cirkve své. Ve 
snémovné ozvali se nékteri freimaurové o 
otazce timské, avSak namitky: jejich byly 
skvéle vyvraceny od poslanci katolickych, 
z nichz vynikali predevsim hrabé de Theux 
jakoz i panové Dumortier a Delcour. 

Z Jerusaléma. Ve svaté zemi pa- 
nuje nynéjsi dobu vedro tak veliké, jaké 
byva v cervenci a desté velmi zadouciho 
ani kripéj s nebe nespadla. Nejhroznéj- 
Sim vsak dopusténim Bozim jsou kobylky, 
jichz cel&é mracna horizont syrsky zakryvaji, 
tak ze ani slunce vidéti nelze. .Miliony 
téchto zviratek padnouce kzemiv nivec uva- 
déji, vSelikou bylinu i koFinky ajedovatymi vy- 
pary naplhuji povetii. Jest se tedy nanej- 
vyS obavati netrody a hladu v roce tomto 
a krestané palestynsti s hraizou pomysleji 
na véci budouci. Moc Francouzska jest 
zlomena a tim spolu odnata krestanim ve 
svaté zemi nejmocnéjsi ochrana, kdezto 
rusky rozkol tim hrdéji hlavy své vzhutry 
vypina. 


Literarni oznamovatel. 


- ** | Posvdtnd kazatelna,“ Svazek 4. 
(breznovy) obsahuje ¥eé na ned. kvétnou o 1. 
a 5. prikazini; feé pri. pohtbu dp. Ignacia 
Kunce, dékana Polenského; kazani postni: I. 


Kristus Pin pri: posledni veseti, II. K. P. v za-\ 


hradé getsemanské od Jidése zrazen, Ill. K. P. 
pred Kaifasem, IV. K. P. pred Pilatem, V. 
Prevracenost tohoto svéta, VI. Bul jest nej- 
vy8 spravedlivy, VII. Na veliky patek. 

#11 Co udt vseobeeny sném Vatikdn- 
sky o neomylnosti papezové 2?“ Svym diece- 
sintim odpovéd dava Dr. Jan ‘Zwerger, knize 
biskup Sekovsky. V GeStinuuvedl A. V. Vy- 
tézek uréen jest pro Petriv halit. V Praze 
1871. Viastnim ndkladem. Tiskem knizZ. ar- 
cib. knihtiskarny. Str. 84. 

+_* | Ctrndete zastavent svaté kitzové 
cesty. “ Tak gui napis thledné knizecky o 76 
str. na tuhém papite v platénych deskach se 
zlatou o¥izkou, Ozdobena jest 14 maloyanymi 
obrazky ktizové cesty, jakoz i titulni list bar- 
votiskem okraslen jest. Vysla nakladem a tis- 
kem Bedticha Pusteta v Rezné. V Praze jest 
na skladé c, k. dvornifho knéhkupce C. H. 
Hungera a prodavé se ve vsech knéhkupectvich 
po 80 kr, Obsahuje netoliko kyizovou cestu, 
nybrz té% poboznosti ve svatém témdni, k bo- 
lestné Matce Bo7Zi atd. 

#—* Ném, odbor katol. tiskového spolku 
v Praze vydal co posledni podil ida svych na 
rok 1870 spis: ,Der geschichtliche heil. Jo- 
hannes von Nepomuk.* Von Anton Frind, Me- 
tropolitan-Domkapitular in Prag. Druhé opra- 
vené yvydani; str. 64. Prvni vyslo r. 1861. 
Doufame, ze i ¢esky odbor podobnyw  spisem 
tidy své potési. 

*—* | Radhost.“ Sbirka spisiv drob- 
nych z oboru ‘Yeti a literatury éeské, krasové- 
dy, historie a politiky. Vydal Frantisek, Pa- 
lacky. Cast I. Spisy z oboru feti a literatury 
éeské, Sesit 2. (str. 81—160). V Praze 1871. 
Nakladem Bediicha Tempského, 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou: 

p. Jos. Hhrenberger, sid. kanovnik na VySe- 
hradé, stal se skuteénym k. arcib. vikéfem 
okresu Zbraslayského ; 

P. Christian My*ura, guardian kl4st. Frantisk. 
v Hajku, jmenovan k. are. notatem ; 

p. Ant.’ Kozler, fara v Resohlavech, obdriel 
expositorium canonicale, 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jos. Kandler, kaplan na Smeéné, za ‘dé- 

kana v Slaném, 


p. Alois Bedndrik, kaplan v Bsa i n, Hitiabe 
za faréte v D¥evéicich: 

p. Jiti Matéovic, kaplan yv Shinein i za farate 
vy HobSovicich ; 

p. Jan Runt, kaplan Z Niklasbergu do Klecan. 

Uprazdnéné misto : 

Slavétin, fara patron. p. Fr. hrab. 
Hohensteinu, od 22. tnora. 

V biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnul: 

p. Vac. Novotny, kaplan v Solopiskaéch, 19. 
tnora (nar. v Lubné 11. pros. 1834, vysv. 
25. Servence 1858). 

V biskupstvi Budéjovickém. 
Vyznamenan jest: 

p. Fr. Loberschiner, dr., pap. protonotar, in- 
ful. prelit a arcidékan Krumlovsky, atd., 
jmenovan bisk. vikérem okresu Krumloy- 
ského. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jos. Brunner, far. v Dlouhé Ysi, za fardfe 
v Dobré Vodé u sy, Vintite; 

p. Vac. Pokorny, far. y Miadé VojZici, za fa- 
rare vy Dubu; 

p. Jak. Krejé, far. v Dubu, za farate v Mla- 
dé Vozici ; 

p. Fr. Gréssl, far. vy Dolnim Reichensteiné, 
za faréte v Korkusové huti; 

p. Karel Rypdées, zimec. kaplan ye Varva- 
zove, za farate v Cimelicich ; 

p. Vojt. Zrnka, far. vy Stékni, vstoupil na 
staly odpoéinek ; 

p. Vac. Wolf, kapl. za admin. v Dlouhé Vsi ;’ 

p. Vendelin Zbonek, kapl. za admin. y Stékni ; 

p. Petr Gélz, kapl. v Seewiesen, za admia. vy 
Dolnim Reichensteiné ; 

p. Jan Thurnwald, kaplan z Netolic do Li- 
Sova ; 

p. Jos. Fischbeck, koop. za admin. y Cetvini. 

Uprazdnéna mista: 

Dlouhd ves, fara patron. kniz. Schwarzenberga, 
do 2. brezna. 

Crtvina, fara patron. hrab. Buquoye, do 2. bez. 

Unterreichenstein, fara patron. c. k. horntho 

. aeraru, do 12. birezna, 

Stékna, fara patron. knik. Windischgratze, do 
14. biéezna. 

Kajov, fara patron. kniz. Schwarzenberga, do 
1. dubna: 


V. p. Tom. Novdk, kaplan vy LuZci, slou- 
il min. r. 20 m&i sv. ve prospéch kostela sy. 
Vaclava v Budéjovicich, a 10 ve prospéch 
chramhu sv. Prokopa v Sdzayé, coz na prisl.. 
mistech zapsano budiz. 
Dp. J. D. V'P.: ‘Piijato a oOdlozeno na 


z Thun- 


| prihodnou dobu. 


we Pristi cislo 


»Blahovésta“ bude se 
vydévati 4, bfrezna. 


Tiskem kniz arcib Knihtiskarny za Rohlicka a Sicyerse v Fraze, 


1S ee ieee ata 
a Be ates 


 nimésti, dis. 786-II. 


-Roénik XXI. ‘VV Praze dne 5. breana 18%. Cislo 7 
Vydava se | Predplaci se 


Beals 2 
| ia 15. a a5, Vv expedici 
Ey au véech t4dnych 
> akee: imi v 
vkniz. ae seminafi é k Lat 
és. 190-1. ‘ na rok: 2 zl. Birkr 
B na'pilr. ; 121.30 kr 


Expedice : Po posté : 


¢katol. knéhkupectvi ° ip Jenom » expediot 
4 ; Celoroé. 8 zl;— kr. 
B. Stybla IN ) a QO 1G ae piilroé. 1 zl. 68 kr. 


na sy.-Vacslayském Predplaceni étvrt- 
Nedosla Gisla letnise neprijima. 


sete’ — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, — ,2e¢nottiva sia 


se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvySuje narod, ale hiich bidné éini narody.“« (Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky. ti odslouziti. Mnohy chudas stydf se a ra- 
déji trpf, nez by Zebral. Kiestan ttrpny 


Sepsal Jos. B. Podstransky. predstiha zAdosti jinych a takskutkem do- 


XV. V nedéli IV. postni. kazuje, Ze dobrocinéni jest jeho nejvétsim 
potésenim. 


krasné vylozena ¢turtd prosba modlitby Pd- | ruj. — On té zkousi, jako P. Jezt§ Filipa: 
né, ktera zni: ,Chleb nd¥ vezdejst deji ndém' Odkud nakoupime chlebi? Neptej se: Co 
dnes.* — .  jest.to mezi tak mnohé? Pohledni nazpét, 

1. Pén Jezix ode&el za mote Galilej- | jak éasto Bah pomohl! Ont, jenz ptactvo 
ské a Slo za nim mnozstvi veliké, nebo vi- | nebeské ivf a kviti polnf odiva, tim vice 
déli divy, kteréZ cinil. Kristus jest zpo- | vds, malovérni! 
mocnik a vysvoboditel na ve vSech pripad- | 5. Na to rozkdzal Jezis lidu posadite 
nostech Zivota. Kamkoli pfriSel, lid vyuco- | se v *addch, pro poradek, aby snad chléb 
val, divy a zazraky konal ‘a dobrocinnym | se nezneuctil. Tak i vy kf. pi jidle mravné 
se prokazoval. Tak podle dneSniho sy. evan- | a sptiisobné si pocinejte. — Bthchce, aby- 
gelia nasytil pét tisic lidf péti chleby. Li- | chom se pred nim pokofsovali a divérné k 
tost, uitrpnost maje s lidem pomohl zazraéné, | nému hledéli. 


| 
V dnesnim sy. evang. (Jan 6, 1—15.) | 4.°Ty pak kf. chudy v Boha se dtivé-- 
| 


aby nezhynuli. Vizte ki, jak Pan se ujima 6. Pak vzal Jezs chleby, pozehnal je a 
téch, kterf se ho vérné pridrzujf, kdoZjej na- | rozddval sedicim a tak nam priklad dal; ze 
sleduji. Drzte se tedy vérné P. Jezise. pred jidlem a po jidle se modliti mame : 

2. Pan Jex#s util o krdlovstvi Bozim.! ,Bud Ze jite, nebo pijete a cokoli C¢inite, 
(Mar. 6, 34.) Tot pravy potadek: nejprv | vsecko k slavé Bozi cinte.“ (I. Kor. 10, 31.) 
mame o duSipecovati: potomo télo. ,,Hle- 7. V rukou Kristovych rozmnozili se 


dejte nejprvé kralovstvi Boziho“ . .. Jako | chlebové; wsickni jedli a nasycent byl. Za- 
zastupové chvatali za Panem Jezisem, ne- | zrak tento Bih kazdoroéné obnovuje; nebot 
dbajice na pokrm télesny, aby slySeli jeho | zivi ze svého pozehnanf miliony lidf. VSak 
uéen{: tak i vy ki. vétsi méjte péci o po- | mnozf nepomni na laskavou péci dobroti- 
krm duchoyni, totizo slovo Bozf a chléb an- | vého Otce, aby mu slusné vzdavali diky, 
délsky vy nejsv. Svdtosti, nezZ o pokrm té- | ano zneuZivaji dari Bozfch a tak svého 
lesny. ,,Clovék nenf Ziv samym chlebem, | darce hnévaji i urdzeji. Dékujte kr. Bobu 
ale -kazdym slovem, kteréz vychdzi z ust | svému Ziviteli, Ze jiz od deétinstvi mao vas 
Bozich.* Co prospéje Ziviti télo, pakli duse | péci a dari téch podle vile Bozt uZztvejte. 


hyne? Pamatuite ki., ze jime, abychom Zivi 8. Kdy% pak byli nasyceni, tekl Kri- 
byli nejen éasné, nybrz i vécné. stus: ,Sberte, které zistaly drobty, at ne- 


3. Kdyz P. Jez lid pouéil, sedél na | zhynow.* Bih ném dava chleba v hojnosti, 
hore 2 vida zdstup lidu, ktet{ za dlouhy | Casto vice ned treba; vsak kr. nicim neply- 
éas nejedli, milosrdenstvim hnut, byl hotov | tvej, nybrz na éas potreby schove). Také 
pomoci, at ho zddny jesté neprosil. Die pyi- | bohaé ma Setfiti: nebot starati se ma ne- 
kKladu Kristova pomdéhej kf. kde a jak mi- | jen 0 sebe a o své domaci, nybré podle 
ze8, byt i chudy té neprosil_a nemohl se moznosti také s chudymi se sdileti. 


q 


es 


ie BR 


9. Lid vida zdzrak a prija¥ dobrodint, 
chtél P. Jezige uciniti krdlem. Ucte se kr. 
od z4stupu vdéénosti, byste za ta mnoha do- 
brodini Bohu dékovali, milosti jeho nezne- 
uZivali a nehnévali ho Zidnym hrichem. 

10. Pdn Jezis usel slavé tohoto svéta. 
Podobejte se v tom Kristu. Nic necinte 
pro Gest a sldvu svou, ale vSecko konejte 
z lasky k Bohu a k bliznimu. Nehledejte 
vécf pomijejicich, ale statkii véénych, ne- 


-beskych si dobyvejte. ,Kralovstvi mé nent 


z tohoto svéta,“ pravil Kristus. Ano kra- 


‘ lovstvi Bozi jest v nds, v srdci na’em; tu 


mdme vladnouti nad svymi zadostmi a néa- 
ruzivostmi. Proto kr. vladnéte moudre sami 
nad sebou, nad svym télem; drzte na uzdé 
své smysly a zadostia priciite se, aby hiich 
nepanoval nad vami. Necht sdm Pan Jezis 


_ jako kral vladne srdcem vasim. Tomu, je- 


hoz éasto prijimate, tomu srdce své zcela 
obétujte. Tak od vas neujde, nybrz preby- 
vati bude s vami y zivoté i v smrti a po 
smrti na véky. 


XVI. O Zvéstovani Panny Marie. 


Koname dnes slavnost Zvéstovani — P. 
Marie, zaroven Vtéleni Syna Bozfho. — Roz- 


- vazujme ki. v zivé vite, co na dnesni den 


pred véky v Nazareté se dalo. — Andél 
Gabriel zvéstoval Marii, ze po¢éne z Ducha 
sv. Dnes Slovo télem ucinéno jest“, —Ob- 
divujte, br. as., moudrost, dobrotu a milo- 
srdenstvi Bozi, ze Bah sptisobem tak po- 
divnym chtél s sebou smifiti pokoleni lid- 
ské. Z toho uéime se, jak veliké zlé jest 
hrich, jesto Bth, aby hiichi nds zbavil, 
Syna svého na svét poslal, ano vydal na 
potupnou smrt. ,,Tak Bih miloval svét, ze 
svého jednorozeného Syna dal, aby spasil, 
coz bylo zahynulo. (Jan 3, 16. srv. I. Jan. 
4, 9. Rim. 8, 32.) Proto kt., chvalte a ve- 
lebte boZzské milosrdenstvi; milujte Boha, 
ktery prvé miloval nds (I. Jan. 4, 19.) a z 


lasky k Bohu hiich méjte v nejvét&f oSkli- | 


vosti a vérné zachovdvejte Bozf ptikazanf. 
(Jan 14, 15.) 

Dnes jest den, kde vzalo potdtek nase 
spasent; proto radujme, veselme se. — Co 
by nam prospélo, ze jsme se narodili, kdyby 
Bth z nevymluvného milosrdenstvi nebyl 
ulozil nas vykoupiti? A co by ndm. pro- 
spélo, ze Syn Bozi p¥isel, aby n&és vykou- 
pil, kdybychom nicméné zahynuli? A jisté 
bychom zahynuli, kdybychom neuzZtfvali pro- 
sttedki_k spaseni. — Hlavnt pak prostied- 
kové k nasemu spasent jsou: slovo Bozt a 
Telo vtéleného Slova, Syna Bodtho. 


Poslouchejte tedy, ké., ochotné, éftejte 
bedlivé a ndbozné rozvazujte, cokoli vté- 
leny Syn Bodi nam raéil zvéstovati. |,On — 
jediné ma slova Zivota,“ (Jan 6,69.) a podle 
téch zivot svij spravujte; nebo Pan Jezis 
sim di: Blahoslavenf, kteti slysi slovo bo- — 
zw a ostirthaji je. (Luk.) 

Druby prosttedek k spasenf jest,-aby- 
chom hodné piijimali Télo Paéné. Andél 
Pané zvéstoval Marii: ,Poénes a porodis 
Syna Nejvyssfho.“ Ivy, ki, chcete dnes o- 
pét prijiti Télo Syna Boziho, Toho, jehoz 
Maria poéala i porodila, kteryz tu pod spi- 


sgobou’ chleba se skryva, vSak skute¢né a 


podstatné jest piritomen s télem is dust, 
s télem i skrvi, jako Bah a Clovék vnejsv. 
Svatosti. Proto, kr., distojné a hodné je 
prijimejte, jak sv. Pavel napomina: ,,Zkusiz 
sam sebe Glovék, ...“ (1. Kor.) — Srdce 
vase bud ¢isté beze vSi poskvrny, jako srdce 
Mariino; chraite je bedlivé vSeho provinént 
a opatrujte vSelikymi ctnostmi, jakymiz Ma- 
ria byla ozdobena, kdyz Syna Boztho po- 
éala. Tri jsou ctnosti, jez hlavné na Ma- 
rii shleda4vame pri andélském zvéstovani, t. 
cistota, pokora a posluSnost, neb srovnalost 
s vali Bozf. Jsou to ctnosti, na nichz se 
dokonalost zivota krestanského hlavné za- 
klada; proto pfricit 

plInili. 

K tomu oySem vam treba bozské po- 
moci, milosti Bozi, bez které nic nemizeme. 
(Jan 15, 5.) Proto utikejte se vreucné ~k 
Marii, Ona, jezto milosti pln4, nad andély 
a svaté povysena, stala se dnes matkou 
Syna Boziho, Ona vyzadaé vam u Boha té- 
milosti, abyste bozského Synajejiho v nejsv. 
Svatosti hodné prijimali k zivotu vé¢nému. 


Elegie a hymna. 
»Hlegii ze lidstva bylo, 
elegii smutnou k rozplakanf, 
elegii dlouhou k neskonénf, 
kterou Clovécéenstvo zdlouha nylo, 


Zalkalo ji lidstvo, kdyz se skrylo 
v nuznoté své, diive k nepoznant; 
syrchoyané pak ji Slitovani 

po tisiciletich ukonéilo. 


Jinou se pak pisni oblazilo: 
lidstvu, jeZ se v raji prohfedilo, 
smiru bozského zas bylo prano. 


Zapélt jemu Kristus hymnu s kfizZe, 
kdyz mu svét a jeho hiichu tize 
zivot vzal, kdyZ zvolal: ,,Dokondno!* 


V. Sdzavskiy). 


a 


- 


Ul 


A. Svécent cstidit, 


 Svéceni knézstva v cirkvi katolicke. 
(Die Rim. Pontifikalu.) 


IL Men8i neb nizdi posvéeeni (tidy). 


s 


ima, (vrdtnych, dvernych neb 
kliéniki.) 

(Biskup se posadi p¥ed oltatem, a arcijahen volé :) 

 Necht piistoupi ti, ktetf majf na tiad 

ostiati svéceni byti. 

(Po té vyvolavé je jednotlivé jménem. Viickni 
kleknou pred biskupa, jen% jim ndsledujici 
divi napomenutt:) 

Chtice, synové nejmilejai, titad ostidri 
na se yziti, vizte, co vam v domé Bozim 
bude konati. OstiaYi ndlezi zvonkem i zvyo- 
nem Zyoniti; kostel a sakristii odmykati, 
a knihu tomu, jenz kdze, otvirati. Budtez 
tedy pozorni, aby snad nedbalosti vasi z 
téch véci, kteréz jsou u vnitt kostela, ne- 
prislo néco k ztraceni; v ustanovené pak 
hodiny dim Bozi véricim otvirejte, nevéri- 
cim ale vzdy zavirejte. Pri¢it 
abyste, jako hmotnymi klici viditelny dim 
Bozi odmykate a zamykate, tak také nevi- 
ditelny chram Bozi, totiz srdce véticfch, 
slovem i prikladem svym dablu zamykali 
a Bohu odmykali; aby slovo Bozi, kteréz 
byli slySeli, v srdcich podrZeli a skutkem plnili, 
coz raciz milosrdny Bth ve vas spisobiti. 
(Potom odeyzdavaé biskup kazdému z nich kliée 
kostelni témito slovy :) 

Pocinejte sobé jakozto ti, jenz budou 

musit Bohu pocet vydati ze vsech téch 
réci, kteréz se klici témito zamykaji. 
(Na to je vede arcijahen ke dyef{mkostelnim, 
kteréz jim kaze zavirati a otvirati, a da jim 
provaz od zyoni do ruky a kaze jim zvoniti. 
Pak se nayrati vsickni k biskupovi, kteryZto di:) 

Boha Otce vSemohouciho, bratii nejmi- 


~ Jejsi, vroucné prosme, aby poyzehnati racil 


tyto sluzebniky své, kteréz povolal k tiradu 
ostidtti; aby s tou nejvérnéjsi péct v domé 
Bozim ve dne i v noci oznamovali hodiny 
k vzyvani jména Hospodinova s pomocf 
Pana naSeho Jesu Krista, kteryzs Nim Ziv 
jest a kraluje v jednoté Duchasvatého Buh, 
po vsecky véky vékiv. Fe. Amen. 

Biskup: Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Podjahen: Povstante. 

Biskup. Hospodine svaty, Otée vse- 
mohouci, vécny Boze, raciz poyzehnati tyto 
sluzebniky své na tiad ostidri, aby s 0- 


~ statnimi Cirkve vratnymi vile Tvé byli po- 


sluSni, as vyvolenymi Fyymi v odméné 


-Tvé podflu sobé zaslouzili. Skrze Pana na- 


seho JeziSe Krista, Syna Tyého, jenz s 


Tebou Ziv jest a kraluje v jednoté Ducha 
svatého Buh, po véky vékiv. Be. Amen. 


2. Svécent lektori (citatelt.) 


(Biskup se posadi pred oltatem a arcijahen vol4 :) 

Necht pristoupf ti, kterf na titad lek- 
tori maji svéceni byti. 

(I kleknou pied biskupa, jenz jim dava ndsle- 
dujici nauéent:) 

Vyvoleni jsouce, synové nejmilejsf, a- 
byste byli citatelové v domé Boha naseho, 
uéte se tifad svtj zndti a povinnosti jeho 
plniti. Nebof mocen jest Bih rozhojniti 
ve vas milost vé¢ného zdokonalovanf. Lek- 
torovi totiz nalezi, Cisti to, o GemzZ ma ké- 
zano byti; téz lekce (¢teni) zpivati, a Ze- 
hnati chléb a vSecky nové pozitky. Snazte 
se tedy, slovo Bozi, to jest svata ¢tenf 
zretelné a hlasité k porozuméni a vzdélani 
véricich, beze vSeho Izivého porusovdni 
prednaseti, aby pravda bozskych étenf, jiz 
se maji posluchaci uciti, nedbalosti vasfi 
kazena nebyla. Co vSak tsty ¢tete, srdcem 
vérte a skutkem plnte; abyste posluchaée 
své jak slovem tak pfikladem svyym mohli 
vyucovati. Procez v kostele ¢touce na po- 
vyseném misté stdvejte, byste ode vsech 
slySani a vidini byli, vyobrazujice postave- 
nim téla svého, Ze obcovani vaSe na vyso- 
kém stupni ctnosti ma se nachazeti, abyste 
vsem, od nichz budete slySdni a vidini, u- 
kazali na sobé sptsobu Zivota nebeského; 
coz% raciz Bah milosti svou ve vas sptsobiti. 
(Biskup potom podav4 jednomu. po druhém 

knihu témito slovy :) 

Vezméte, a budte slova Boziho zvésto- 
vatelé, abyste, budete-li vérné a prospésné 
urad svij zastavati, podil mélis témi, jenz- 
to slovem Bozim dobre prisluhovali od po- 
éatku. : 

(Vsickni potom kleknou, a biskup k nim pravi:) 

Modleme se, bratii nejmilejsf, k Bohu 
Otci vSemohoucimu, aby na tyto sluzebniky 
své, kteréz do radu lektori prijimati raci, 
poyzehnani své milostivé vylil, aby, co v 
cirkvi Bozi éteno byti ma, srozumitelné ¢i- 
tali a skutkem plnili. Skrze Pana naseho, Je- 
zise Krista, Syna Jeho, jenz s Nimziy jest 
a kraluje v jednoté Ducha svatého Buth, 
po vsecky véky vékav. BR. Amen. 

Biskup: Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Podjahen: Povstaite. 

Biskup: Pane svaty, Otée vSemohouct, 
véény Boze, raciz po+Zehnatityto sluzebni- 
ky své na trad lektori, aby pilnym Pisem 
citinim vyuéeni a vycviceni, jak to, coz 
éiniti ndlezf, prednaseli, fo také to; coz 


no 100. = 


prednaseti budou, skutkem plnili, a tak v 
obém Cirkvi svaté pfikladem svatym pro- 
spivali. Skrze Pana naseho, Jezi8e Krista, 
Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest a kra- 
luje v jednoté Ducha svatého Bth, po 


_VWSecky véky vékiv. BR Amen. 


3. Svécent exorcistt (zaklinacd). 


- (Arcijahen vol ty, jiZto maji na tfad zakli- 


nati byti svéceni :) 

Necht pristoupf ti, kteri maji byti své- 
ceni na titad exorcistt. 

(Biskup, kdyz byli klekli, napomina je nésle- 
dovné:) , 

Synové nejmilejsi, majice prijmouti rad 
zaklinaéi, musite védéti, co prijmete. Za- 
klina¢i ndlezi zlé duchy vymitati; a napo- 
menouti ty, jenzto neprijimaji, aby postou- 
pili mista; a vodu podavati pri sluzbach 
Bozich. Obdrzite tedy moc, na_posedlé 
ruku vzkladati; a vzkladénim rukou vasich, 
milosti Ducha svatého ‘a slovy zaklinacimi 
vymitani byvaji duchové necisti z tél po- 
sedlych. Snazte se tedy, abyste, jako z 
tél jinych lidi dabelstvi vyvrhovati budete, 
tak také z mysli a tél vlastnich vSecku ne- 
cistotu a zlobu vyvrhli; abyste nepodlehli 
tém, jez z jinych moci tiradu svého vyha- 


néti budete. Urad vaS uciz vas nad nepra- 


vostmi panovati; aby nepritel v mravech 
vasich nicehoz nenalezal, cozby jeho bylo, 
a k éemu by pravo sobé délati mohl. Ne- 
bot tenkrat jenom pravé duchtim zlym v 
osobach jinych veleti budete, kdyz prvé yv 
sobé samych jejich mnohotvarnou zlost pte- 
mizete. Coz dejz vam Bah dovésti skrze 
Ducha svého svatého. 

(Na to podéva biskup vsem knihu exorcismiy 
[aneb Pontificale neb Missale] a pravi k doty- 
kajicim se ji:) 

Vezméte ji, a v pamét vtisknéte obsah 
jeji, a méjtez moc vzkladati ruce na po- 
sedlé, bud kiténé, bud katechumeny.*) 

(Vsickni kleknou a biskup di:) 

_ Boha Otce v8emohouctho, brati{ nej- 
milejsi, pokorné prosme, aby tyto sluzebni- 
ky své poyzehnati ra¢il k ttadu zaklinaéa; 
aby byli duchovn{ velitelé, vymitajice z tél 


posedlych zlé duchy se vii jejich mnoho- | 
tvarnou zlosti. Skrze jednorozeného Syna_ 


Jeho, Pana naseho, Jesu Krista, jenZ s Nim 
Ziv jest a kraluje v jednoté Ducha svatého 
Bth, po vSecky véky vékiv. RR. Amen. 
Biskup: Modleme se. 
Jahen: Pokleknéme na kolena. 


*) Katechumeni, t. j. kteH jesté pokiténi nebyli, 
ale vite svaté jiz se utili, 


Podjahen: Povstante. ; 

Biskup: Pane svaty, Otée vSemohouct, 
véény Boze, raé tyto sluhy své na trad za- 
klfinaéi potzehnati, by méli moc a vladu 
vzklad4nim rukou a sloyem duchy neciste 
krotiti; aby byli schopni lékafové Cirkve 
Tvé, darem uzdravovani a mocf nebeskou 
posilnéni. Skrze Pdna nageho, Jezise Kri- — 
sta, Syna Tvého, jenzZ s Tebou Ziv jest a — 
kraluje v jednoté Ducha svatého Bah, po 
vsecky véky vékiv. He. Amen. 

4, Svécent akolythé (svétlonosi). 

(Arcijéhen vola :) 

Necht pfistoupi ti, jizto majf prijmouti 
rad akolytht. 

(Biskup je ndsledovné napominé :) : 

Chtfce, synové nejmilejsi, prijmouti 
titad svétlonosi, povazte, co prijmete. Své- 
tlonosi totiz ndlezi svicen nositi; svétla v 
kostele rozzihati; vino a vodu k obéti mSe 
svaté podavati. Hledte tedy titad, jejz pri- 
jmete, hodné zastavati. Nemohlit byste Bohu 
se libiti, kdybyste svétlo pred Bohem v ru- 
kou nosice skutkim temnosti slouzili, a tak 
jinym priklad nevérnosti davali. Nybrz, jak 
Pravda di: Svét svétlo vase pred lidmi, 
aby vidéli skutky vaSe dobré, a chvalili 
Otce vaseho, kteryz jest.v nebesich. A jako 
Apostol Pavel di: U_ prostred pokoleni 
zlého a prevraceného svétte jako svétlo ve 
svété, chovajice v sobé slovo zivota. Bud-. 
tez tedy bedra vase prepasana, a svice ho- 
tici v rukou vasich, abyste byli synové 
svétla. Odvrztez tedy skutky temnosti, a 
oblecte se v odéni svétla. Bylit jste nékdy 
temnosti, nynf vSak svétlo v Panu. Jako 
synové svétla chodte. Kteréby to ale bylo 
svétlo, jez nam Apostol tak snazné odpo- 
rouci, vysvétluje on sam, dokladaje: Ovoce 
vSak svétla jest ve vSi dobroté, v sprave- 
dlnosti a v pravdé. Budte tedy bedlivi 
spravedInosti a pravdy, abyste jak sebe tak 
jiné, tak Cirkev Bozi osvécovali. Nebot 
tenkrat pri obéti Bozi hodné vino a vodu 
budete podavati, kdyZ sami zivotem ¢istym 
a dobrymi skutky Bohu obétovati se bu- 
dete. Cehoz raciz vim Hospodin poptati 
skrze milosrdenstvi své. 

(Nyni podava jim biskup svicen témito slovy :) 

Prijméte svicen s voskovicf, védouce, 
ze prijimate. na sebe povinnost v kostele 
svétla rozzehati ve jménu Pdné. R. Amen. 

(Potom konviéku témito-slovy :) 

Vezméte konvicku, k podavanf vinaa vo- 
dy pti obéti krve Kristovy ve jménu Pané. — 
Re. Amen. . 

(Na to pravi biskup ke v8em :) 


3 


_véény Boze, 


___ Boha Otce vsemohouctho, bratiinejmi- 
lejSi, vroucné prosme, aby tyto sluzebniky 
své na tirad svétlonosi raéil potzehnati ; 
aby svétlo viditelné v rukou pred sebou 
nosice, také duchovnim svétlem mravé svych 
svitili: s pomocf Pana naSeho, Jesu Krista, 
kteryZ s Nim.a s Duchem svatym Ziv jest 
a kraluje Bah, po véky vékiv. R. Amen. 

Biskup: Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Podjahen: Povstaiite. 

Biskup: Hospodine svaty, Otée vSemo- 
houci, vétny Boze, jenz jsi skrze Jezise 
Krista, Syna svého, Pana naSeho, a apo- 
Stoly jeho svétlo jasnosti své natento svét 
seslati racil, a kteryzto, abys stary smrti 
nasi upis znicil, chtél jsi, by On na devo 
veleslavného kiize byl pribit, a aby krev 
a voda z boku Jeho pro spasenf pokolenf 
lidského se vylila, ra¢iz tyto sluzebniky 
své k tiradu akolythi po;Zehnati; aby roz- 
Zehajice svétlo v domé Tvém, a podavajice 
vino a vodu k proménéni v krev Krista 


_ Syna Tvého pi obéti svaté vetéere u po- 


svatnych o]tata Tvych vérné sluzbu konali. 
Zapal, Pane, mysle i srdce jejich ohném 
lasky k milosti Tvé, aby osviceni jsouce 
leskem tvari Tvé vérné Tobé v Cirkvi svaté 
slouzili. Skrze téhoz Krista, Pana naSeho. 
Re. Amen. 

Modleme se. 

Hospodine svaty, Otée vsemohouci, 
jenz jsi Mojzisovi a Aronovi 
vele), aby v stanku svédectvi rozzata byla 
Svétla, raciz poyzehnati tyto sluzebniky své; 
aby byli svétlonosi v Cirkvi Tvé. Skrze 
Krista, Pana naSeho. R. Amen. 

Modleme se. 

Vsemohouci véény Boze, zdroji svétla 
a potatku vs{ dobroty, jenz jsi Jezisem 
Kristem, Synem svym, pravym svétlem, 
svét osvitil, a tajemstvim umuéeni Jeho vy- 


* koupil, raciz po+Zehnati tyto sluzebuiky své, 


kterézto na wtirad akolythti: posvécujeme, 
zadajice milostivost ‘vou, bys jejich mysle 
jak svétlem védénf osvitil, tak rosou milo- 
srdenstvi svého zavlazil; aby prijatou sluzbu 
s pomoci Tvou tak konali, by vééné odmé- 


ny dojiti zaslouzili. Skrze téhoz Krista, Pana_ 


naseho. Fe. Amen. 
Sv. prijimani ditek. 


Jak ye vénci, jenz kfiz Pané zdobi, 
ku kvitku se fadi jarni kvitek ; 


tak dnes, Pane, kol oltéte Tyého 
“utéSend Yada Klett ditek. 


— 101 — 


Ty je volas, ony k Tobé spéjf, 

k Tobé Inou a s Tebou touai byti: 

prijmi je, 6 Pane, zachovej je, 

dej jim v Tobé Zit a v Tobé miiti. 
K, M—ka. 


Joppe. 
Poloha. Dilezitost. Déjiny. 


Na jizném konci Sarénské roviny, kde 
Saréna (hebr. Saron) jiné roviné, Seféla (t. 
j. nizina) feéené, ustoupd, na mofi lez{ mé- 
sto Joppa, ft. lonxnn, nyni Jaffa, v St. Z. 
Jafo, v krasném polozeni, odkud i jméno 
»krasna“ vzalo. Nalezi k pasaliku Damas- 
skému, ktery krajem jest asijského Turecka. 
Nynéjsi Jaffa se podoba se strany morské 
mohutné tvrzi; povznasi se polokruhem na 
pahorku, jsouc na vsech stranach hradbami 
Obehnana, z nichzto tréi nékolik starych 
zrezavélych dél, postavenych tam vice z 
marnivé okazalosti, nez k obrané mésta; 
valeéna lod se 30—40 dély byla by zajisté 
s to, aby za nékolik hodin celé mésto v 
rozvaliny rozmetala. Ulice ve mésté jsou 
jen tii kroky siroké a hemai se tu stale 
lidé, velbloudi s nakladem, osli a psi. .V 
kazdém témér okamziku tones vnebezpeti, 
byti bud umackanu neb rozdrcenu. Mésto 
jest tak bidné, Zeby stary basnik Arator 
(lib. I.) nyni sotva je zvelebil slovy: ,Te 
quoque laude potens, coelestibus inclyta 
signis, carminibus, Joppe, canimus“ etc. t. 
j.: I tebe, chvaly hodna, nebeskymi zname- 
nimi slovitna Jaffo, zpévem oslavujeme atd. 
Obyvateli vSech Cité asi Sest tisfe; co do 
ndbozenstvi jsou Turci, Maronité, Rekové 
a katolici. Nékteré evropské moci maji 
tam svij konsulat. Byvalo druhdy .prista- 
vem aé vezdy nebezpecnym, nyni sice po- 
savade pristavadlem jest, ale velmi nepo- 
hodInym; skdly éni co veliké zdi z more, 
nepripoustéjice, aby lodi k méstu se pribli- 
zily. Roku 1598 mélo mésto toto pristavy, 
trebas i dosti chatrny; nebo Kristof Ha- 


| rant z Polzic (Dil I. str. 93.) o ném takto 


pise: ,Ackoli tu slavny pristav vSech cast 
byl, a a% posavad ztistava: vsak Ze v tomto 


-poslednim drzeni jeho od pohantv nepilné 
byl vyéistovan a opatien, nynf velmi mélky 


a od pisku zaneSeny jest, tak ze jako pred 
lety na ten Gas s lodimi, jezto maji ndklad, 
k samémn biehu pyistaviti nelze, a ktomu 
za starodd4vna vikol té strany more a pti- 
stavu naskrz birehové vysoko naneSeni aneb 
nasypani, kamenem stukovym az do more 
vyzdéni a kruhy veliké zeleazné, k nimz 
lodi na provazy ptivazovali a upevnoyali, 


— 102 — 


v tom kameni olovem zalité byly: z niché 


nékteti podnes, jako i podemlené zdi, stoji 
a zistavaji.“ Tak vypisuje Harant pristav 
v Jaffé. V béhu predeslych tif set let Turci 
pristay tento nejenom nezlepsili, nybrz ne- 
dbalosti a lenosti zhorsili. Nynéjsiho ¢asu 
neni mozno, aby lod i sebe mensi az k 
méstu se doplavila.. V Jaffé pfistavajf oby- 


éejné poutnici do sv. zemé se berouci. Vel- | 


mi nddherné jsou zahrady u tohoto mésta; 
jsou to lesy ze stromi pomoranéovych, ci- 


tronovych, fikovych atd., vynos ovoce jest | 


véru nesmimy. Ozvlasté pomoranée jsou 
pro velkost a sladkost svou daleko Siroko 
proslulé. 

Mésto Jaffa jest jedno z nejstarsich 
mést a bylo dle rabini od Jafeta, syna No- 
emova, dle Plinia h. n. 5, 13. pred potopou 
vystavené. Starobylostjeho dosvédéuji pisma 


~ gv. Jiz v knize Josue 19, 17., ktera saha 


az do r. 1430 pred Kr., pripomina, se co 
udél pokolenf Danova. Do tohoto pfistavu 
dodavalo se diivi, kterézZ kral Salomoun z 
hor Libanskych na staveni chramu Pané 
voziti dal. Vypravuje totiz If. Chron. 2, 
16: ,My pak nasekdme diiviz Libanu, coz 


ho koliv bude potrebi tobé (Salomounovi), 


a priplavime je ve voyich po mori do Joppe, 
ty pak odtud das8 je voziti do Jerusaléma.“ 
A v prvé knize Esdrasové 3, 7. zaznamenano 
jest: ,1 dali penize kameniktim a zednikim, 
téZ potravy i ndpoje i oleje Sidonskym a 
Tyrskym, aby snaSeli difvi cedrovéz Libanu 
k mori Joppe.“ V tom pifstavu také Jo- 
nas prorok do lodi vsedl, aby od tvari Pa- 


~né utekl, a velryb jej za tri dni pozfel, 


coz kniha jeho takto vypravuje v hl. 1.: 
yl vstal Jonas, aby utekl do Tharsis (v 
Hispanii) od tvare Hospodinovy a sstoupil 
do Joppe, a nalezl lodi plavicf se do Thar- 
sis a dal plat od ni a stoupil do ni, aby 
odesel s nimi do Tharsis od tvdte Hospo- 
dinovy.“ V dobé rekovnych Machabovety 
(hebr. maqqaba = kladivo, odtud tak zvani, 
ze byli kladivem na neprately), pristéhovalo 
se mnoho Zidti do Jaffy, a kdyz asi 200 z 
nich od zrddnych obyvatelii do mote bylo 
uvrzeno, vystoupil Juda Makkabejsky co 
mstitel. V II. Mach. 12. éteme totiz: Jop- 
pensti pak takou neSlechetnost spachali, 
ze prosili Zidt, s kterymi bydleli, aby vstou- 
pili na lodky, kteréz byli pfipravili, se ze- 


- nami a syny, jakoby zadného nepratelstvi 


mezi nimi nebylo. Protoz podle obecného 
ustanoveni mésta, kdyZ i oni povolili a pro 
pokoj zidného podezreni neméli: kdyz na 
hlubinu pifisli, ztopili je, neméné dvou set. 
O kterém ukrutenstvi nad lidem nérodu 


svého provedeném kdy% zvédél Judas, pri- 

kdzal tém muztim, kteri byli s nim; a vzy- 
vaje Boha, spravedlivého soudce,’ tahl na 
vrahy téch bratii a noétné pfistav lodi za- 
palil, a lodky spalil, ty pak, kteriz od ohné 
utekli, mecéem pobil. A kdyz to tak udélal, 
odtahl, chté se zase navratitiavSecky Jop- 
penské vykoteniti.* Pozdéji zmocnili se Sy- — 

rové Jaffy, vsak ne na dlouho; sotva ze se 
jali panstvf své tam vSelijak upevnovati a 
utvrzovati, prikvapili Jonathan a Simon, 
daistojni to Judy Makkaba bratii, uderili 
na mésto, Syry vyhnali a sami vladu ujali. 
Viibec za pravdu pfijati laze, ze Jaffa do- 
gnavala stejného s Foinicif a Palestynou 
osudu. Nejdfive koryiti se musila Chaldetm, 
pozdéji Persaniim, Egyptantim a Seleucidim, 
kteti az do r. 160 pr. Kr. panstvi své nad 
ni provozovali. Kdyz Rimané vybojnou zbrani 
zmochovali se krajiny po krajiné i v Malé 
Asii, pripojili téz nase mésto k Syrii (x. 
64. pr. Kr.), az Augustus podrobilje vlade 
Herodové a Archelaové.. 

Obyvatelé Joppensti byli za starych 
casi pohany ctice falesné bohy foinické. 
Krestanstvi pyijali z Casti ptsobenim sy. 
apostola Petra. Co dilezitého za ¢asu 
knizete apostoliiv v Jaffé se prihodilo, vy- 
pravuji Skutky apoStolské 9, 36—42. takto: 

»V Joppé pak byla jedna uéenice, jmé- 
nem Tabitha, coz prelozeno sluje Dorkas. — 
Ta byla plna dobrych skutkti' a almuzen, 
kteréz ¢inila. Stalo se vSak za dnt onéch, 
ze roznemohsi se umyela. Umyvse pak ji 
polozili ji na hornici. Ze pak Lydda blizka 
byla Joppy, uéenici uslySevSe Petra. byti 
tam, poslali dva muZze k nému prosice: Ne- 
obmeskej dojiti az k nam. Vstav pak Petr ~ 
Sel s nimi. A kdyz pribyl, uvedli jej na 
hornici a obstoupily ho vSechny vdovy 
placice a ukazujice mu sukné a Saty, kte- 
réz jim délala Dorkas. Vybyv pak vsechny 
ven Petr poklek na kolena modlil se a obra- 
tiv se k télu fekl: Tabitho, vstan! Ona 
pak otevrela o¢i své a uzrevsi Petra posa- 
dila se. Podav pak ji ruky pozvedl ji; a 
povolay svatych a vdov pfredstavil ji zivou. 
Znamo se pak to stalo po celé Joppé a 
uvérili mnozi vy Pana.“ Do Joppy poslal, 
napomenut byv k tomu od andéla, boha- 
bojny setnik Kornelius z Cesarey nékolik 
muzi k sy. Petrovi, jenZ pfebyval tam u 
Sinona kozeluha, 


vVigvervs 


da 
_ Sati m4 slovo spasy a je do cirkve priji- 
mati. Posud apostolé ty jenom do cirkve 


lo Petrovi pokynuti, ze i pohanim hia- 


— 


7. 
ot 


_ nérodem yeili, aniz nékdo z pohant pfijat 
a byl do cirkve nebyv diive aspon proselytem 
_ brany. OvSem védéli apostolé, ze veskerf 


a 


prijimali, kdo y néjaky svazek s vyvolenym 


narodové ku Kristu obraceni byti majf, jesto 


-Kristus je (Mt. 28, 19.) mezi vSecky narody 


poslal; ale museji-li vsickni ndrodové na- 


_ pred k Israelovi piivtéliti se? Nenf-Jiz jiné 


cesty k cirkvi pro pohany, leé skrze zakon 
Mojzisiv? To byla oldzka, jez zvléstnim 
fizenim Bozim dosla Stastné od povédi. 

Sv. Petr, chtéjese ztoho ospravedlniti, 
ze ke Korneliovi se odebral, vypravoyal 
sim vidéni to brattim svym v Jerusalémé 
timto spisobem: ,,Ja jsem byl v méstéJop- 
pé modle se a uzfel jsem v zachvatu my- 
sli vidéni, sstupujicf nadobu néjakou jako 
prostéradlo veliké za ¢étyry cipy spoustéti 
se s nebe a prislo az ke mné. Do kteréhoz 
nazfrev pozoroval jsem a vidél étvernohy 
zemé, Selmy a zeméplazy alétavce nebeske. 
UslySel jsem pak i hlas Fkouci ke mné: 
Vstan, Petie, bij a jez. Rekl jsem ale: 
Nikoli Pane, nebo obecného a_ necistého 


néco nikdy neveslo v usta moje. Odpo- 
védél ale hlas po druhé s nebe: Co Btih 
ocistil, ty obecnym byti neprav. To pak 


stalo se po trikrate a vzato jest vSecko o0- 
pét do nebe. A aj muzové tii tudiz stali 
u domu, ve kterémzto jsem byl, poslani z 
Cesarey ke mné. Rekl pak Duch mné, 
abych s nimi Sel nic se nerozpakuje, Slo 
pak se mnou i Sestero bratrai téchto a veésli 
jsme do domu muze, Ipovédél nam, kte- 
rak vidél andéla v domé svém stati_a pra- 
viti jemu: Posli do Joppy apovolej Simona 
prijmim Petra, jenz bude mluviti tobé slova, 


~ v nichzto spasen bude’ ty i veSkeren dim 


tviij.“ (Sk. Ap. 11, 5—14). 

Mezi tim co cirkey utéSené rozkvitati 
poéala, prihodilo se vice udalosti, hodnych 
paméti. R. 66 po Kr. stropili Zidé Jop- 
pensti vzpouru, ktera od ndaméstnika syr- 
ského Galla Cestia krvavé potiena byla, pri 
éemz Jaffa popelem lehla. Mnoho idiy 
dali mésto z nova vystaviti a obdrzeli po- 
sidku iimskou od Vespasiana, aby vSem 
mozaym vytrznostem jizZ v krvi pritrZ uci- 
néna byla. Ale jizsyn a nastupce Vespasia- 
niv Titus dal opét Jaffu zboriti. 

Hadky a spory vychodni cirkve nezi- 
staly bez ucinku- ani na naSe mésto, pravy 


- Duch Kristfiv zmizel, az posléze svérepi 
- -Turci zmocnili se mésta, chramy rozmetali 


‘= 


ae 


ana jich mfsto zbudovali svoje mesity ; znl- 
a 


ane 10Astaee 


Gili pristav, aby tak kfestanim pi{chod do 
sv. zemé nemoznym utinili. Bohumfr z 
Bouillonu, prvy krestansky krél vy Jerusa- 
lemé, dobyl sice r, 1100 Jaffy a vystavél v 
ni peynost; avSak roku 1188 zmocnil seo- 
pét Saladin mésta, a dal véecky krestanské 
stavby zboriti. Ani Ludviku IX. krdéli fran- 
couzskému, nepodarilo se mésto to dlouho ’ 
v rukou svych udrzeti; zmocnil se ho sice 
r. 1252, ale pozbyl jiz r. 1268, od kteréhoz 
éasu patti Turkim, kteti jedo dnesnfho bf- 
dného stavu pfivedli. R. 1722 byla Jaffa 
od Arabi spalena, téz klaster Frantiskansky 
padl ohni v obét. Mamelukové povrazdili 
r. 1775 celé témérobyvatelstvo. Francouz- 
ské vojsko majic v éele [Napoleona zmo- 
cnilo se r. 1799 mésta, tureck& posddka 
pobita, ostatni obyvatelstvo morem ztenéeno. 

Biskupstvi zalozeno tu bylo v5. stoleti 
stojtc pod arcib. Cesarejskym a patriarchou 
Jerusalémskym. Prvnim biskupem byl Fi- 
dus, jenz r. 415 piitomen byl snému v 
Diospole protiPelagiovi a vSeobecnému Efes- 
kému r. 431. Po ném nasledoval Theo dot. 
neb Theodosij, snad vysveceny od Eutychi- 
ana, kteryz zmocnil sestolice Jerusalémské, 
jiz drzel Juvenalis. Elias biskupoval v éa- 
se dvou snémi Jerusalémskych 518 a536, 
jichz uchvaly téz podepsal. Sergius byl za- 
stupcem® patriarchyJerusalémského. V XII. 
stol. stala se Jaffa sidlem arcibiskupskym. 
Az do nejnovéjsich éasi slouzila za _ sidlo 
patriarchu Jerusalémskému feckych Mel- 
chittitv. Mnisi Bozského Spasitele vystavili 
tamo nemocnici a kostel. Frantiskansky 
klaster stoji pry na témz misté, kde stal 
kdysi dim koZeluha Simona, u néhoz sv. 
Petr hospodou byl a kde také dotéené vi- 
déni mél. A nenf tok vire nepodobno, ne- 
bo di pismo sy. (Sk. Ap. 10, 6,), ze dim 
kozeluha byl u more, a tam téZ i nynéjsi 
klaster se nachdzf. Kldster frantiskansky 
nen{ prilis stary. R. 1654 obdrzel fran- 
tiskain P. Mariano da Maleo od pasy z Ga- 
zy dovolenf, vystaviti zde klaster, aby do 
ného pohostinu prijati mohl feholniky a 
poutniky do Jerusaléma putujici, kteri by- 
vali az potud nuceni prenocovati v nezdravych 
jeskynich. Klaster ten byl s poéatku jenom 
ze dreva vystaven a ¢astokréte od Turki 
zcelasboren. (Viz svrchu.) R. 1836 obdr- 
Zeli Frantiskdni dovolenf, by klaster i ko- 
stel z kamene vystavili. Kostel franti8kan- 
sky a farsky ma ve ¢tverci jen 19 krokt, 
jsou v ném 4 oltdie a jest velmi chudobny. 
Obraz pti hlavnim oltati predstavuje more 
u Jaffy a sv. Petra an se naleza v nebe- 
ském zdchvatu. Fara ¢itdasi tisic dust dé- 


pe) ee 


licich se podle obradu v Latiniky, Armény, 
Maronity a sjednocené Reky. 

Le Quien ve syém dile: ,,Oriens chri- 
stianus* II. dil str. 625.a 1291. vypravuje, 
ze v Jaffé byli i latinsti biskupové, Quido 
z Nimars + 1254. N., jenzr. 1283 biskupem 
byl, a Karmelit{Jan od sv. Martina r. 1365, 

Nyni jest Jaffa titulem biskupa tm part, 
infid. ktery% udili sv. Otec bikuptim, ktert 
ku pomoci pyidini jsou  arcibiskupim, 
a j. stdtim a chorobou stizenym biskupim. 
Posledné vyznamenani jim byli prelatové 
Frant. Scutellari a Alexij Basilius Menjaud 
z Chusclan, ktery posledni praekonisovan 
byl od Rehote XVI. v konsistori 18. unora 
1839, zdrovety jsa koadjutorem biskupa z 
Nancy s pravem posloupnosti, jehoz se mu 
dostalo 12. Gervence 1844. 

Tyto dni vyznamenal Pius IX. titulem 
biskupa Joppenského prelata Ceského, vys. 
dist. p. scholastika Karla Fr. Pruchu, jenz 
nyni bude svéticim biskupem v Praze, suf- 
fraganem arcibiskupa Prazského. Na biskup- 
stvi posvécen bude od J. Eminence nejdist. 
p. kardinala arcibiskupa Bedticha knizete 
ze Schwarzenbergt. 


Blahoprani 


ke dni 6. brezna. 


Tam, kde Svatovitské bané 
zdobi vlasti nasi skrané, 
tam spéchaji bez tlevy 
kazdodenné nase zpévy: 
Boze, Paste milého 
zehnej a nam zachoyej! 


Nezn4 syna ¢eské zemé, 
nem4 ditek jeho plémé, 
jez by zbozné neprosily : 
Boze, Otc? popfej sily ! 
Boze, Bediicha milého 
zehnej a nam zachovej! 


Kam jen hledi nase zraky, 
v chyse, v hrady, na oblaky, 
pili touha duse nasi, 

ku nebi se prosba vznasi: 
Boze, Bed*icha milého 
zehnej a nédm zachoyej! 


Proste s nami andéloyé, 
, Serafini, cherubové ; 
prosbu tu necht Buh vyslysi 
ye syoji nebeské fisi: 
Bode, Beditcha milého, 
éehne] a ndm zachoves ! AE 


« 


Zidovské mésto v Praze. 


Pifspévek k cirkevnimu a kulturnimu déjepisu. 


mésta Prahy. 


’ 


(Dokonéeni.) 


Roku 1621 pritahl Wald8tein, vévoda 
Fridlandsky, s vojskem svym do Prahy, aby 
rozliéné sem tam v zemi povstalé nepokoje 
utisil. Znaje surovou nevazanost vojiniv, 
ktetf pri kazdé sebe mensi pfilezitosti na- 
tiskfi a drancovani bezbrannych sobé dovo- 
lovali, k zachovanf vojenské kazné verejné 


‘oznamil, Ze, kdozkoliv by vojaktim jeho 


treba malichernou véc odkoupil, povéSen 
bude beze vSeho odkladu. Stalo se vé&ak, 
ze vzdor utinénému zakazu jeden zisku- 
chtivy zid od jistého vojina koberec, zlatem 
a stifbrem krumplovany, koupil. Prestupek 
tento brzo vyzrazen a provinilec k provazu 
odsouzen jest. Ostatni zidé ale vSech pro- 
sttedki se uchopili, aby souvérce svého, 
ktery bez pochyby k lepSim tifdam pfrina- 
lezel, od hanebné smrti vysvobodili. Znajice 
vsak neustupnou prisnost WaldSteinovu, obri- 
tili se prosebné k nékolika vl4dnim radim, 
jenzto hlavniho vidce zvlastni divéry po- 
Zivali; a Ze co vykupné deset tisic zlatych 
nabizeli, rokovano skute¢éné v radé nejvys- 
Siho vidce o této zalezitosti. ,Padouch 
ten,“ rozhodl koneéné WaldStein, ,,jest sice 
hoden smrti,. nez hle deset tisic zlatych 
mohou nam lépe poslouziti, nez kdyby se 
na sloupé houpal. Dejme si summu tuto 
vyplatit a obrdtime ji k dobrému téelu.“ 
Dne 7. ledna mély se penize slozit. Dle 
narizen{ Waldsteinova muselo deset nej vaz- 
néjsich zidi dotéeného dne na Malé Strané 
y tak zvaném Smirickém domé se dostaviti, 
nacez kazdy z nich méSec s tisfci zlatymi 
u velikém sbéhu zvédavych divaki pres 
most do staroméstské radnice nésti musel. 
Ze slozenych penéz zyidil Wald&tein zyla- 
Stni nadacf jistinu pro tii Zidovské mlé- 
dence, aby, chtéjice se na viru krestanskou 
obratiti, po cely ¢as, dokud by se studiemi 
humanitnimi a filosofickymi zan4seli, s ostat- 
nimi konviktisty u sv. Bartoloméje stejné 
vyzivy nabyli. Kdyby vSak schopnych Zaki 
zidovskych nebylo, méli tri krestansti mld- 
denci, kteri by se duchovnimu stavu oddati 
chtéli, tohoto dobrodinf pozfvati a az k 
a vysvécent vim potrebnym zaopatieni 
yti. 

Hlavni piiéinu mravnich pokleski a 


jizlivé nenavisti zidi proti ktestanim hle- — 


dati slusi v nadsazovanf tstnfho poddni nad 


vera 


zékon Mojzisiv a Settenf mnohych jiz vy 


Ee ox i 


- dobé kiestanské povstalfch obtadi, jez se 
_ i zdkonu dotéenému piicily. Nejleps{m pro- 


 stfedkem, zidy vy mravném a obéanském 


 ohledu povznésti, zddlo se horlivému krdli 
_ Ferdinandovi I. byti obracenf jejich na viru 
_kfestanskou. Proto vydal 1561 narizenf, aby 
 widé k pilnému poslouchdn{ vyklada kie- 
_ stanskych piidrzovani byli. Mnélt kral, ze 
_ dtivody pravé viry, kdyZ ne vSech, aspon 
vétsinu zidi k pfijeti katolické viry prinutt, 
a tak Ze cirkey a stat novych sptisobilych 
oudti nabude. Jesuita Byselius, teénik teh- 
daz prosluly, prijal na se trad vykladati 
élanky vérouéné a zvolil si hlavni chram 
sy. Vita, v némz dne 27. kvétna 1561 po- 
nejprv co kazatel vystoupil. Zidé, éetnd 
shromazdénf, prednasce jeho pokojné na- 
slouchali, avSak nikdo z nich se k _pfijetf 
krestu nehlasil. Napadna byla lhostejnost, 
s jakou vyborny vyklad proslaveného kaza- 
tele prijali. I pdtrano po pritiné jeji, a tu 
pry shledano, ze -sobé zidé usi bavinou za- 
cpavali, aby slov kazatelovych neslySeli. Jen 
tri zidé, jez zvédavost k poslouchaén{ pred- 
nasek pudila, nepouZzili udaného prostitedku, 
a ti, presvéd¢ivSe se. z prednasky o pravdi- 
vosti krestanské viry, 0 kfest Zadali. 

Kdyz se pokus tento u dospélych ne- 
zdaril, obracena pozornost na zidovskou 
mladez, jez viibec, vnimavéjsfho srdce jsouc, 
méné v predsudcfch pohrouzena byla nez 
starSi lid. Zidovsti chlapci museli v jisté 
dny jesuitskou kolej navstévovat a tam vy- 
_ kladtim kfestanské viry piitomni byti. Brzo 
si Jesuité laskavym jednanim srdce chlapct 
téchto naklonili, ale rodiée a péstounové 
jejich uméli lzivymi povidkami uéitele chlap- 
cim tak zoSkliviti, ze mlddez strasiky Je- 
suittim odcizena, Skolu jejich vice naysté- 
vovat nechtéla, 

TézZ kral Ferdinand II. vydal roku 1630 
zvlastni narizeni, aby kazdou sobotu zidé 
stridavé, vzdy 200, urceny jim kostel na- 
vstivili a tam vykladim kirestansko-katoli- 
- ckym naslouchali. Nez dilem odpor zidi, 
dilem vpad Sasi do Cech a pyeruSenf téchto 
prednasek ztstavily i tento pokus bez t- 
cinku. 


Z déjepisu ceskych Jesuitti zndmo, s_ 


jak velikou horlivosti dotéeny rad o Sfrenf 
a upevnéni katolické cirkve v Cechach sobé 
pocinal; hlavni zietel jeho obracen byl k 
 Zidim, i z¥fzeno zylastni naddni k vydrzo- 
vani ustavu, v némz by pokrténf{ zidé za- 
> opatieni, jinf vsak, jenz by krestanského 
yyucovani sobé prali, dikladné vzdélavani 
byti mohli. Mezi zidovskymi chlapci, jichz 
fad u vyutovani byl piijal, nachazel se i 


- 105 — 


dvandctilety Simon, syn prazského Zida La- 
zara Abelesa. Kteryz opustiv viru Zidov- 
skou, utekl se pod ochranu Jesuitii v_ ko- 
leji Klementinské a byl prozatim jistému 
prayskému mésftanu k opatrovani svéren. 
Byl to hoch velmi zvedeny, prfjemné tvare, 
jenz si ndklonnost a lasku vSech, kdozko- 
liv je) poznali, ziskal. Nosil éerveny kaba- 
tek a bilou vldsenku, tak ze ho celé sou- 
sedstvo dobie znalo, a dan mu ndpadny sat 
tento proto, aby krestané ho lehéeji po- 
mali, a kdyby se zidé o jeho zatéeni po- 
kouSeli, hned chraniti mohli. Nez i tato 
opatrnost selhala. Otec jeho, obracenim 
svého ditéte rozlicen, vsech pouZil prostred- 
ka, aby se Simona zmocniti a k vite otct 
svych jej opét prinutiti mohl. Zdaliz i opa- 
trovnici jeho k provedeni tmyslu otcova 
byli zakoupeni, rozsouditi nelze. Hosik byl 
jednoho dne z domu kamsi vyslan a na 
cesté od ¢ihajiciho otce lapen. Doma pte- 
mlouvali jak otec tak i byvaly jeho utitel 
Lébl Kurzhandel ve vsi laskavosti chlapce, 
aby opustiv krestanstvi, k vite zidovské se 
navratil; kdyZ ale Simon otci po vili byti 
nechtél, zmocnil se otce takovy vztek, Ze 
ubohého synka pomoci Kurzhandla zabil a 
jeho mrtvolu tajné zahrabal. Stalo se to dne 
21. inora 1694. Nahlé zmizeni chlapce, o 
némz se zprava rychle po celém mésté roz- 
nesla, vzbudilo vsudy neobyéejny ruch, dlouho 
se vSak bez vSseho vysledku po pdachateli 
zloéinu patralo, a% koneéné sluzka a byvala 
chiva Simonova v domé Lazarové z nené- 
visti proti panu svému yrazdu vyzradila a 
spolu misto, kde chlapec pohroben byl, 
udala. Lazar a Kurzhandel zatknuti a hr- 
delnimu vySettovin{ odevzdani jsou; a ac- 
koliv nepopiratelné dikazy o jejich éinu 
svédéily, prece vSechnu. vinu svou_tvrdo- 
Sfjné upfrali. Zatim Simonovi, jejz dne 
30. brezna vykopali, skvostny a slayny po- 
hreb vystrojen. Mrtvola na radnici staro- 
méstské ulozend, byla u pritomnosti nesci- 
slného lidstva a mnohych hodnostart v nej- 
slavnéjsim privodu, pri Gemz mnohé panicky 
prsteny, vénce a pentle narakev Simonovu 
hazely, do kostela Matky Bozi pred Tynem 
preneSena a tam v malém sklipku poboéné 
zdi bl{% oltéte sv. Kifze ulozena, nad na- 
hrobkem ale obraz Simontiv v éerveném 
kabatku zavésen. Uvéznény otec upadnuy 
v zoufalstvi, obésil se v Zalafi na svém na- 
krénfku. Jeho spoluvinnfk Lébl hledél zlo- 
Gin vSemozZné se sebe svaliti, tak Ze vySe- 
trovact{ soud mnoho prace s nim mél, az 
pak vSecka akta do Vidné k rozhodnutt ode- 
slati musel. Z Vidné piisel koneéné ortel, 


= ie = 


ae 


ze Ldbl kolem laman byti md. Jesuitéble- ; a méné piedpojatou myslf kiestanskym spo- 


déli odsouzence k pfijeti viry katolické vse- 
mozné premluviti, nez vSe namdhani bylo 
marné. Kdyz ale na popravisti jiz dvana- 
ctou radnu kolem byl dostal, prosil kata, by 
drobet ustal. Duchovni katolicky, na po- 
pravisté je] sprovazevsi, pristoupil blize, a 
uslySev prani umirajiciho, stati se kresta- 
nem, udélil mu svaty kéest, na¢ez Lobl, 
obdrzev tiindctou raénu, dusi vypustil. Pro 
ostatni Zidovstvo neméla vrazda Simonova 
zadnych zlych ndsledka, jesto jiz tenkrat 
nahled prichodu nase), Ze zlocin od dvou 
Glentii obce spachany nikoliv celé obci za 
vinu pokladat se nemize. 
Roku 1750 byl novy berni rad_od ci- 
- satovny Marie Terezie na sprdvnéjsim z4- 
kladé z¥izen, a nejen v krestanskych ale i 
v Zidovskych obcich uveden; tehdaz obpa- 
Sela vSechna dan zidi Prazskych 108.250 
_alatych. Za tétéz cisatovny nesméli Zidé v 
den nedélni neb svdteénikrestantv bez zvla- 
Stnich privodnich listh ze svého mésta vy- 
jiti. Listky tyto byly dvoji. Jeden_platil 
na svobodny vychod dokyestanského mésta, 
druhy za branu. Oba listky opatiené pod- 
pisem hejtmana starého mésta, vydaval a 
zuctoval zvlastni zid, vibec ,.cedular* zvany. 
Cedulka do mésta stdla 17, ona za branu 
12 krejcari. 
Jiz z téchto nékolika naértki patrno, 
Ze zidé pod jistym natiskem v politickém i 
socialnim ohledu tpéli, a Ze nedostatek ra- 
dnych skol, ucinné lasky sestrany krestant, 
pramenem tvrdosijnosti a zlomysinych za- 
mérai u zidti byl, jichz se proti krestantim 
éasto dopoustéli. Velika cisarovna Marie 
Teresie chtic vSechny tifdy poddanych svy¥ch 
Stejné oblaziti, obratila zéetel svij i k Zi- 
dim. Laskou a peélivosti doufala i ze Zi- 
_ di uziteéné obéany vychovat, a proto za 
poslednich let své vlddy vydala vice narizeni 
k blahu Zidi sméfujicich. Vyuéovani v niz- 
Sich tiidach znamenité zlepSeno a i zidoy- 
ské obce k ziizeni vlastnich skol pridrzo- 
vany. JiZ roku 1775 normalni skoly u 2Zi- 
di zavedeny a to s takovou horlivosti, ze 
nejlepstho prospéchu naditi se bylo.*) 
Dikladnéjsim vzdéldnfm zidovska mla- 
dez jiz zahy od mnohych predsudké proti 
kfrestanim upustila, blizic ses véts{ divérou 
*) V pozdéjsich letech za vlddy cisate Josefa II: 
k povzneseni obyvatelstva !venkovského mno- 
hem vice se stalo. Tak n. pf. Gitalo se roku 
1775 v celych Cechach asi 1000 &skol, jez 
30.000 ditek nayvstévovalo; roku vsak 4789 bylo 
— necitajice vzorni, hlayni a méstské Skoly — 
jiz 2168 trividlek, v nich% se 112.877 74 ki 
vyucovalo, 


a ee a 05090959599 


luzikim svym, ale i krestanskaé mladez, na- 
byvsi lep&fho vyuéovdnf v nové ziizenych 
trivialkich, chovala se laskavé a sndaSelivé 
k zidim, dobre védouc, Ze se zakon lasky 
adobrocinnosti, jejz dle slov Spasitele naSeho 
nejen slovy ale i skutky vyznavati mame, 
na vSechny lidi bez rozdflu a tudy i na Zi- 
dy vztahuje. — Jinym vynesenim cisare Jo- 
sefa II. od 12. ledna a 14. prosince 1782 
povoluje se-Zidim, Ze dle své chuti a své- 
ho vkusu se strojit a Satit mohou. My- 
slelé asi panovnik tento, ze nebude treba 
nadheru v satstvu zapovidati lidu, ktery 
jiz tehddéz lesku a nddhery v zevnéj8ku ne- ~ 
milovny, vice jednotvarnosti a nékdy az u- 
razlivé prostoté v obydli a Ssatstvu ho- — 
vél. Taktéz vyddvanf privodnich cedulek 
zruseno, tak ze kazdy zid v nedéli nebsva- 
tek do mésta krestanského a za branu svo- 
bodné vyjiti mohl. 

Jiné vyneseni tohotéz-cisate dovoluje 
zidovskym syntiim kyestanské gymmnasia a 
universitu platné navStévovat a u vyuco- 
vani vSem védeckym predmétim, vyjmana- 
bozenstvi, se wucastnit. Vyhody této by- 
strejSi a GilejSi hlavy rychle pouzili, neb 
jiz roku 1790 dne 7. prosince bylo nékolik 
zidi na doktory prav a lékarstvi s velikou 
slavou povyseno.*) — Abyse’ kleslému teh- 
daz rolnictvi pomohlo a spolu maozicim se 
zidtim novy pramen slusné vyzivy poskytl, 
povoleno zidtim rolnické statky sobé pro- 
najmouti, ale s tim dolozenim, ze pozemky 
své zidovskou ¢eladkou zdélavati maji; nez 
této vyhody malo zidi pouzilo, protoze 
vétsina zidti, rucni prace vice méné se Sti- 
tic, radéji obchodem vyzivy vyhledavala. 
Az po tu dobu neméli zidé zadnych stalych 
prijmeni, cimz ¢asto veliké obtize v stopo- 
yani rodokmenu aneb vypatrant osobni totoz- 
nosti povstaly, procezZ natizeno, aby kazdy 
zid stalé némecké pifjmeni sobé vyvolil a 
podrzel, dale aby vSechny listiny v _ né- 
meckém jazyku se spisovaly, ponévadz listi- 
ny jejich, drive v hebrejském jazyku  vy- 
davané, v pravnich zalezitostech k mnohému 
okolkovanf aprekrucovani podnét daly. Témi 
a podobnymi opravami doufal cisar Josef 
Il. didy v politickém a socidlnim ohledu na 
diistojnéjsi stanovisko povznésti a  jejich 
¢innost iv slechetnéjsim sméru_ rozsiriti, 
procez i téch, jenZ se smyslenim a jedna- 
nim svym zylast vyznamenali, do stavu Sle- 
chtického povysiti nevdhal. Prynf, jemuz 


*) Na distojnost doktora prév byl prvni zid Ra- 
fael Hidlitz, na onu doktora lékaistvi Jonas 
Jaiteles povysen, 


1 
~ 


se takového vyznamendnt dostalo, byl Israél 


_ Hoenig, slechtic z Hoenigsberku.*) 


~ 


P. Maxm. Krupsky. 
DOPISY, 


Od Hradce Kralové 28. nora 1871. 
(Zalost a utrpeni Pia IX.) 
Rozjimame vzdy, zvldsté ale v postnf 
dobé prehorké utrpenf a prebolestnou smrt 


Pana naseho JezfSe Krista. Co katoliéti kie- 


stané vzpomindme sobé téz na utrpenf nasi 
sv. cirkve a jeji viditelné nejvyssf hlavy, 
Pia IX. Tento sv. Otec nds prezil jiz a 
pretrpél mnoha utrpenf, nejyySsiho ale stupné 
dosdhlo jeho utrpeni, kdyz loupeznd ruka 
odcizila mu statek a majetek, jenz celému 
svétu prindlezi. PonévadZ vsichni ndérodové 
ha ten majetek pravo maji a naroky Ciniti 
mohou, proto ozyvaji se mocné proti té spa- 
‘chané loupezi vsichni horlivi katolici, tam 
za dalekym motem v Severni Americe, v 
Beilgii, Hollandsku a Némecku. Téz Cecho- 
vé katolici truchli a bolest citi nad tou zlo- 
povéstnou kradezi. Bth dopousti, ale ne- 
opousti. 

Pius IX., kiiz z krize, trpi vSe odhod- 
lané a zmuzile, doufa a diivéruje se pevné 
v Boha a od Ného pomoci oéekava. Chce- 
me-li pravovéricimi katoliky byti, musime 
osyéd¢citi, Ze utrpeni sv. Otce i nasim utr- 
penim jest. Jako prvni kyesfané kajicny 
Zivot vedli a na modlitbach trvali, kdyz sv. 


Petr, prvni to naméstek JeziSe Krista zde 
na zemi, v zalari se nachazel: tak maji i 


za nasi doby vsichni narodové vSech jazyki 
a dili svéta, jenZ k sv. cirkvikatolické pti- 
nadlezeji, modlitby. své vroucné a_ kajicné 
spojiti, Boha o smilovani a pomoc zadati, 
Piu IX. k vysvobozenfzrukou nepratelskych 
napomahati, aby osvobozen od natiski a 
pronasledovani krutych nepratel svych vSe- 
chny narody svobodné fiditi a spravovati 


~mohl. Spojime-lise vSichni uprimné a skrou- 


Sené na modlitbach svych, Buh nas vyslyst, 
jako vyslysel prosby prvnich krestant, kdyz 
jim sy. Petra andélem svym ze zalare na 
svobodn vyvedl. Zpomenme si na své ve- 
liké syaté, jimiz se honosime, na sy. apo- 
Stoly Cyrilla a Methodéje. Ti dokazali od- 
danost a diivéru détinnou k naméstku Je- 
wise Krista, v nesndzich a protivenstvich 
svych chvatali do posvdétného Rima a tam 
u sv. otce utéchy a pomoci vzdy nalezli. 


*)Od téch dob jich valné pribylo as hyékanim 
zidi pribyva i neméné narodni fevnivosti a ky- 
gelosti, jakoz i ndbozenské ee ras - 

; ed. 


167 


Jiz tato véc, ze timsky papez to byl, jenz 
nase veliké svétce oslavil, zavazuje nds na 
vzdy k nekoneénym diktim nejvyssi viditelné 
hiavé cirkve sv. Mimo to vira sv. uéi vSechny 
katoliky vesmés tomu, by timského papeze, 
jenz jest niméstek JeziSe Krista, nastupce 
sv. Petra, nejvyss{f uéitel a pastyt cirkve 
Sv., V uctivosti a ve vaznosti méli a jemu 
svou oddanost a posluSnost prokazovali. 
Méjme tedy titrpnost se sv. Otcem, jenz 
premnoha protivenstvi a tolikeré krivdy 
uprostred nepratel zlomysInych snasi a trpf. 
Modleme se zvlasté v svatopostni dobé vrou- 
cné a kajicné k vSemohoucimu Bohu za sy. 
Otce nyni od nepratel utiskovaného a 0 
majetek cirkevnf oloupeného. Mozna, Ze se 
nasim modlitbam. protivnici smati budou; 
na to nic nedbejme, pro svatou vée vseli- 
kou potupu a pohanéni sebe véts{ mile a 
radi snasejice. Dobré dité neopusti svého 


otce a nepohrdne jim, kdyZ on nespravedli- . 


vé jest potupen a oloupen. Nikoliv, nybrz 
dobré dité tim vice k svému oftci laskon 
prilne, aby bolest a zalost jeho zmirnéna 
byla. 

Déti, které ¢étvrté Bozi prikazani ne- 
zachovavajf, musi se nejtézsich éasnych i 
vécnych trestti obavati. Sv. Otec nas jest 
skliéen, utiskovan od nepratel, matka nage 
sv. cirkev jest skli¢ena, prondsledovana. Co 
jest nam G¢initi a jak se zachovati? Ko- 
nejme jako dobré, vérné a svédomité déti 
vsechno to, co IV. Bozi prikézani porouét, 


a chrahme se bedlivé vseho toho, co totéz- 


Bodi prikazani zapovidé. Vyznamné pravi 
Hurter ve svych kézanfch ,o loupezném 
taZeni do Rima“ tato slova: ,Jako Maria, 
bolestna matka Bozt, u_ kiize svého Boz- 
ského Syna vy mori zarmatku a bolesti po- 


norend stala — tak stoji posud katolicka. 


cirkey u paty ktize. Tu stoji, vzneSena 
lkajici matka vSech utrpeni a _ bolesti, tu 
stoji i dneSniho dne a pred nasima o¢ima 
co trnim korunovand nevésta trnim koru- 
novaného Spasitele. Stoji tu, tupena a po- 
sm{vané i od svych vlastnich déti, které 
vychovala; stoji tu a kradou ji i jeji Saty‘ 
jeji majetek a vyhanéjf ji z mésta a ze ze- 
mé na poust chudoby a nouze.* 
Nemohouce jinak pomoci, modleme se 
aspoh vroucné k Bohu, aby popattiti ra- 
¢il v milosti své milosrdnym okem na po- 
nizen{ a sklic¢enost choti Kristovy, sv. cir- 
kve, aby ona opét ozdobena rouchem slavy 
slavné vitézstvi slaviti mohla nade vSemi 
svymi nepfately. Boze Pia IX. zehnej a 
nam zachoyej! b 


tS 


= 3468" = 


Z Turnovska, dne 26. mora 1871. 
(Skolni piirézky a ucitelové ndboZenstvi.) 
Aé spravcové duchovni vynosem vyso- 
kého c. k. ministerstva vyucovani od 18. u- 


‘nora 1858 od piispévki ku stavbém skol- 
nim, vynosem od 13. dubna 1869 od pri- 


spévkt na potieby sholnt a vynosem od 2. 
éervna 1869 od piispévki na zuysent pla- 
ti uditel, osvobozeni byli, pridrzuji se nic- 
méné dle skolnfho zikona od 19, tmora 
1870 dle dané, jakou odvadéji, k  priplat- 
kim na vydrzovant Skol, jelikoz §. 61 té- 
hoz zdkona ustanovuje, ze zapocetim Cin- 
nosti jeho veskeré zakony a veskerd na- 
tizenf, jemu odporujici, platnosti pozbyly. 
Na prvni pohled nezd& se zakon tento du- 
chovnim spravcim bliziti, jelikoz i u¢itelové 
dan platici, k prifplatkim Skolnim potaho- 
vani byti maji, avSak nahledneme-li_ blize, 
shledame ze Skolni z4kon od 19. tinora ne- 
jednu nesrovnalost obsahuje, a duchovnim 
spravcim co utitelim nabozenstvi véts{ bre- 
mena nez ostatnim ucitelim uklada. Tak n. p. 
§.55zminéného zakona pri vybirani prirazky 
na potreby Skolni ¢inf rozdil, ustanovuje, 
ze v méstech, ktera vlastni okres Skolni 
tvori, prirazky Skolni tak jako jiné ptirazky 
obecni, mimo vSak mést técht» zdroven § 
prirazkami zemskymi vybirdny byti majf. 
Nasledovné jsou duchovni spravcové v mé- 
stech, ktera zvl4Stni okres Skolni tvoft, po- 
kad od pfirdzek obecnich vyjmuti jsou, coz 
misto ma, kdyz pfijmyjejich 600 zlat. neob- 
nasejf, i od prrdzek skolnich osvobozeni, 
kdezto duchovni sprdvcové v mistech, ktera 
Skolni okres pro sebe netvorf, dle vySe u- 
vedené dané své n. p. pozemkové, k pfi- 
razkam Skolniin povinni jsou, bytby piijem 


_ jejich ani 3 neb 400 zl. neobnasel. Z toho 
_-vysvité, Ze v ubrazovani potieb skolnich 
pri vsech poplatnicich rovnosti se postrada, 


a Ze poplatnici v mistech vlastni okres skol- 
nf tvoficich zvlastnich vyhod podzivaji., — 
Nez i vzhledem ostatnich ucitelti nestejnou 
mérou duchovnimu spraévci co utiteli na- 
boZenstvi se méii, Dle § 3 zdkonaod 14, 
kvétna 1869 ma se na skolach ndrodnfch 
v prvni fadé vyucovati ndbozenstvi, které 
vyucovani dle § 5. tohoz zAkona obstaravati 
ma sprdvce duchovn{. Spravee duchovni 
jest tedy co do zastoje ,ndbozenstvi“ © tak 
ucitelem jako ucitel vyuéujici zdstojim  o- 
statnim, Duchovnimu  sprdvci ukladdé se 
povinnost, anizZ by mu_ poskytovaéno bylo 
jaké vyhody. Kazdy obéan, nese-li biimé 
platu na skoly, ma téZ pravo, Ze ditky jeho 
ve skole se cviciti mohou. Uéiteli zabez- 
pecen za vyucoyant slusny plat a byt, za- 


_ konem postardno o budouef jeho vysluzné 


a nem4-li sluzného, jez by plnych 600 zl. 
obnaselo, neplati Zidné ‘dané z pfrijmi, a 
ndsledovné i zddnfych pfrirazek 8kolnfch. 
Uéitel nabozenstvi vsak, jenZ za vyucovant 
nabozenstvi Zidného platu nebere, jemuz - 
éasem dosti skrovnd ¢ast pozemktii k uZi- 
van{ popfrdna jest, ma platiti na Skoly, at 
jiZ vynos prijmai jeho 600 zl. dosahuje Gili 
nic, jediné proto Ze platfi dah z pozemki, 
Spravce duchovni tedy co utitel nabozen- 
stvi vzhledem k ostatnim u¢citelim zikonem 
Skolnim ndpadné jest uskrovnén, an pfri po- 
mérné vétsich bremenech prav a vyhod ne- 
poziva zddnych. Kazdy délnfk hoden mzdy 
své, jediné ucitel ndbozenstvi nazvice beze 
mzdy konati ma praci svou. Pri vyméfentf 
poplatkii nah pamatovano, pri vymérenislu- 
gného nah zapomenuto. Doufejme, Ze az 
na Skolnim zakoné, jak toho potreba zada, 
zmény predsevzaty budou,io sluzné utitelai 
nabozenstvi po pravé a spravedlnosti posta- 
rano bude, do té pak doby Ze c. kr. okres- 
ni skolnf rady alespon ony duchovni spra- 
vee, jichzto fasse 600 zJ. neobnasi, od po- 
platku na skoly, jak slusf a patti osvobodi. 


Z Geské ho pohofi 27. tnora 1871. 
[O Skolstvi jindy a nyni.} 

Jisty okresni p. hejtman vytykal o fi- 
zeni starostim, ze pry jsme ve Skolstvi u 
nas v Rakousku pozadu: r. 1866 0 valce 
ze pry mél kazdy Prus mapu a rozumél ji, 
amy nic. Dobye, ale jde-li p. hejtmanovi 
0 mapu, ma Skoly v. moci své jiz druhy rok; 
nuze uci-li pak se zemépisu tam, kde jiz 
dive od knézf zaveden nebyl? Kdese dri- 
ve neucilo zemépisu, tam se mu posud ne- 
uci; aniz to jest vinou knézi, neb knézi 
proti zemépisu nejen nebyli, nybrz je-li kde 
jak&é mapa ve Skole, ma ptivod svij od kné- 
ze, ano nejeden knéz se k vyuéovani zemé- 
pisu bezplatné proptijéoval. Ovsem ale tam, 
kde ucitel stm neznal se v zemépisu a ne- 
mél chuti a vile pyiuciti se jemu, tézko 
bylo zavésti zemépis a ucitijemu, neb kdyz 
knézi dbali o spravné vyuéovani a chtéli 
jiti uciteli nékterému na ruku, hned Zalo- 
vano na tyranskou vlddu knéZskou, a Ze 
knézi pofdd chtf néco zavddét, ceho pry 
ditky jaktézivy potrebovat nebudou. 
_ Ja se naddl, Ze Bih vi jaké skoky dé- 

_ tiv ucenf nyni délati budou, Ze do jednoho 
do Skoly se prihrnou, Ze lid pro ty nové 
*ptedméty, kterymi se ditky osvécovati bu- 
dou, plisniti bude knézi, ze je tak dlouho 
drzeli v nevédomosti a aby ucitelové nemu- 
seli ucit denné 6 hodin (tyhodné 30), anot 
by to bylo mnoho na déti, Ze se vadaji 


¥ 


“i . 


< tam chodi, a kdyby tam pyestal chodit, pre- 
_ Stanou i déti chodit do skoly, o predepsa- 
- nych predmétech novych ani zminky,  ty- 


-vatelstvu Rudohoti 


prvéjsku jest skoro 
polovicna a i ta déje se k vili knézi, Ze 


hodné vyucuje se 20 hodin jako prvé, étvrt- 


kai se pilné Setif; a je-li ve Skole  teplo, 


zda se svétnice ¢istf a provétravaji, dbé-li 
se na déti i mimo Skolu, uéi-li se prede- 
psanym predmétiim a kolik hodin, uéf-li se 
ve dvou tridach, kde jich jest Gili pouze 
v jedné, na to zddny nedohlizi. Ja jsemu 
Skoly, ktera jeSté p. inSpektora nevidéla a 
za cely ten Gas teprv jednou zavital sem 
kohmo p. okresni hejtman. Timto tedy 
zvelebenim skol se malo poslouzilo — lidu, 
kteryZ nyni o blahodéjnosti nového skolniho 
zrizeni musi byti presvédéovan husary a ti 
dodaji malo dobré vile tam, kam prfijdou. 
Ze mapami dtstojnici opatreni nebylianeb 
neznali-li se v nich, to nezavinily nase skoly, 
neb takové vysoce postavené osoby oby- 
éejné nenaystévuji venkovské Sskoly, nybrz 
maji své vychovatele; proé je tedy nepfi- 
ucili zemépisu ? 

Kdyz se jednalo o zlepseni hmot- 
ného postavenf uCciteli, knézi nikdy nebyli 
proti tomu, proé se tedy nezvysilo sluzné, 
jak se slusi, uciteli filialnich a poducitelii? 
Dist. konsistore se jich horlivé a éasto u- 
jimaly, ze hlas jejich zistal hlasem  vola- 
jictho na pousti, za to nemohou, Cinily seé 
byly ; vSak neslo to. 

Nejhtire pri tomto stavu Skol majikné- 
zi, anot lidé myslice, ze posud vedeni skol 
maji knézi, jako by jinak nesmélo byti, ¢i- 
ni je zodpovédnymi za vSecky nynéjsi ne- 
shodnosti, a maji-zlost na né, jakoby nynéj- 
S{ stav smutny oni byli zavinili, a lituji ne- 
malo, Ze prestaly opakovact hodiny nedélnf, 
které odrostlejsim détem velmik prospéchu 


ae way ay 


blahy stav Skol, v osvété Skoly veliky 
krot udélaji. 


Z Médénce v Rudhofi 28, tnora 1871. 
(Katolicko-politickd Beseda.) 


Patrnym dikazem, ze v némeckém oby- 
katolické presvédéeni 
hluboce je zakorenéno, jest radostny ten u- 
kaz, Ze modernimu liberalismu doposud se 
nepodarilo v jadru lidu néjakého, byt jen 
skrovného tspéchu namahani svého dociliti; 
a kdo hluboké presvédéent katolické naseho 
horského lidu zndé, ten nebude dlouho 0 
tom pochybovati, mohou-l seliberalove tésiti 


Se Ge 


| - étyrtku; pak na dohlidku po Skoldch Ze se 
ti okresn{ pani budou predjfzdét — a eihle, 
 navStéva ditek proti 


na néjakou propagandu mezi nasim, cfrkvi 
katolické velmi oddanym lidem. Podstat- 
nou zaruku toho  spattiti Ize v éetnych ka- 
tolickych spolcich, kteti blahodarné jiz udin- 
kujf. Spolkti téchto jest u nds velmi za- 
potieb{, jelikoz zde vérni synové cirkve po- 
staveni jsou na rozhrani velmi nebezpeé- 
, ném. Jednak pfichdzejf do styku ¢éastého 
| S§ protestantskymi Sasy, jenz kazdé pfilezi- 
tosti pouzivaji, kdez odpor svaj ku kato- 
licismu a jeho ziizenim mohou na jevo 
dati, z druhé strany ale véje z dolin proti 
nam silny vitr liberalismu prinaSeje s_ se- 
bou rozliéné vypary, jenz nepokazené dosud 
srdce chrabrych horali liberalni nemoct 
nakaziti majf. 

Pravé v poslednich tyhodnech zarazili 
katoli¢ti muzové v Kupferbergu a okoli o- 
pét jeden spolek pod jménem: ,,Katol. poli- 
tick’ Beseda (Cassino) v Kupferbergu.* 
Uvazime-li, ze spolek ten teprvé nékolik 
_ tyhodnt Zije, musi nas podet vidi, jenz nyni 
jiz 60 presahuje, tplné uspokojiti, a to tim 
vice, jelikoz Kupferberg samoten, horni to 
méstecko as $1000 obyvateli, 50 tdt katol. 
| spolku vydalo. 
| Slavnost otevirent spolku déla se '5. U- 

nora. Védouce, ze Bozi pozehnani malym, ne- 
patrnym silam hojného mtize poskytnouti zda- _ 
ru, shromazdili se udové v chramu farnim, © 
odkudz po slavném ,7e Deum“ ubiral se 
privod ¢etnych tdi a hosti do spolkovych 
mistnosti. Zde vystoupil domaci p. farar 
na slaynostné ozdobené feénisté, srdec¢né 
pozdravil Getné tidy a jasné vylozil pojem 
pravé svobody a pravé politiky, jez veSkery 
narod oblaziti s to jest. Reé svou v_ kaz- 
dém ohledu dokonalou ukonéil provolanim 
sldvy Jeho Veliéenstvu cisari panu, coz od 
pritomného mnozstvi nadSené trikrate bylo 
opétovano. 

Téz sousedni spolly katolické neopo- 
menuly, v tento pamatni den mladistvé Be- 
sedé vyjidiiti radost svou nad vzniknutim 
nového spolku toho, jenz tytéz téely kato- 
lické jako oni, s toutéz laskou a ochotnosti 
podporovati se hotovi. A sice pozdravil 
mladistvy spolek vel. p. farate ze Schmie- 
debergu co predseda tamniho kat. spolku 
étendiského a ve jmenu katol. spolku éte- 
ndtského ve Vejprtech vel. p. Josef Kyselka, 
kaplan tamtéz. 

ZAbayvnym ukonéenim slaynostniho toho 
pro nds dne byl koncert od udispolkovych 
usporddany a od nich téz k uplné spoko- 
jenosti veskerého obecenstva provedeny. 
Buh dej zdaru! Bi, 


a pes 


KRONIK A. 


Z Prahy. Zitra bude slaviti arcidiecése | 


Prazska jmenoviny vrchniho pastyre svého, 
_ J. Eminence kardindla arcibiskupa Bedicha. 

*_—* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 6—10. brezna ve farnim chramu 
Paéné na Smichové, od 11—15. u nejsv. 
Trojice v Spalené ulici. 

*_* Na Strahové bude se konati vol- 
ba nového opata dne 16. t. m. 

Z Malenic v Budéjovicku. Dne 6, pro- 
since 1870 u veéer pribyli sem vel. otcové 
z kongregace nejsv. Vykupitele, a sice su- 
perior P. Jan Jentsch a P. Josef Roller z 
Prahy a P. Jakub Havel ze sv. Horyadne 
7. prosince zaéali sv. missii. Oucastenstvi 
s strany véricich bylo hned ze zacatku ve- 
liké a rostlo kazdym dnem tak sice, ze hned 
rano 0 5. hodiné byval kostel plny a po 
cely den po éas sy. missie ani na okamzik 
_ prazdnym nezistal. I z jinych osad_ pfi- 

chazeli vérici hojné a postupem sv. missie 
tim hojnéji, ba mnozi i na 3—4 hodiny 
yzdaleuf setrvali, noclehu v Malenicich si 
vyprosivse, az do konce sy. missie. Osada 
Malenicka ¢ité 2100 dusi a kommunikanta 
bylo pres 1700. Vel. p. fara vyznava, ze 
po cely ¢as svého fararovani tolik a tak 
velkych duchovnich radosti nezazil, jakych 
zazil vy dnech sv. missie, a peje viele, aby 
Otec svéte] vSem tcastniktm sv. missie Ma- 
lenické udélil daru setrvani. Missie byla 
ukonéena dne 18. prosince 1870. 

(, Ord. list. Bud.“ é. 10.) 
Ze Zahrebu. Listy cirkvi nepriznivé 
casto sice poukazuji na néktery ten gros, 
-jenz se posud vrukou cirkve uchoval, avsak 
miéenim pomfjeji nestisIné dobré skutky, 
na néz cirkev vynakladé toto jméni své. 
Novy arcibiskup Zahrebsky Mihajlovié za 
tri mésice (od zari do prosince 1870) na 
dobro¢inné tstavy chorvatské vynalozil 20000 
zl.; mimo to kazdého roku ustanovil véno- 
vati na stipendia pro studujici prav, gy- 
mnasii, realek a preparandif 3000 zl. U 
tajemnika arcibiskupského bylo odevzdano 
1100 zadosti 0 podporu; kazdy zadatel byl 
podélen ¢castkou penézitou od 1—15 zlatych. 
— -Metropolitni kapitola Zahrebska pied 
daynymi ¢asy- zalozila dobro¢inny fond pod 
nazvem ,piarum summarum praefectura ,“ 
jehoZ jistina obnasi 2,000.000 zlatych ; pe- 
_nize ty darovany jsou od biskupiv a ka- 
novnikiv Zahrebskych. Kapitola spravuje 
posavad tento fond a udéluje z ného hojné 
podpory jak dobrocinnym tstavim, tak i 
chudym jednotliveim, Jedné éasti fondu, 


zalozené od kanovnika Pizzetti-ho (1768— __ 
1800) pod nadzvem pro periclitantibus,“ 
uzivé se k tiéelu zvlastnimu; dostavat z 
ného 30 divek od 18. az do 30. roku 
svého stditi aneb do provddnf kazdoroéni 
podporu 30 zlatych, 

Ze Saska. Aékoli kraélovska rodina 
se priznava k vite katolické, jest prece 
vlada saské zemé skrz naskrz nadchnuta 
smérem protestantskym a to v mite takové, 
ze zjevnou krivdu nezridka cinf poddanym 
katolickym. Tak n. pr. zadali katolici mé- 
sta Drazdan i jinych ¢dsti saské zemé pfi- 
druziti se k éetnym protestim, jez ze vSech 
konéin se zasilaji sv. Otci a v nichz kre- 
stané katolict{ se ohrazuji proti nasili, jehoz 
se italskaé vlada bezpravnou okkupaci Rima 
dopustila. Katolici sasStf vznesli tudiz 
prosbu ku krali svému, aby spoleéné s ji- 
nymi knizaty némeckymi se o to zasadil, 
by nejvySsi hlavé cirkve katolické navrace- 
na byla svoboda a neodvislost, kteraz jest 
nutnou podminkou k vykonavani vznesené- 
ho tiradu papezského. Vlada sama odpo- 
védéla tim, ze protestantsky pan ministr 
osvéty zakazal apostolskému vikari, bisku- 
pu Forwerkovi, aby nikterak nepoucoval 
véricich své diecése o bezpravi, jez spd- 
chala vlada italsk& proti svaté Stolici; i 
byl tudiz biskup pjinucen pastyrsky list, 
jejZ k tomu Géelu rozeslati chtél, zadrZeti. 

Z Rima. Z Némecka pribyla do véé- 
ného mésta zylastni deputace s adressami 
a darky penézitymi pro sv. Otce. Clenové 
deputace této byli: Adames, biskup Luxem- 
bursky; hrabé Cajus Stolberg, hrabé Frant. 
Stolberg; hrabé Ludvik Arco-Zinneberg ; 
hrabé Rudolf Schaesberg; hrabé Lazy Hen- 
kel z Donnersmarku; hrabé Ant. Chamaré; 
svob. p. Filip Wambolt; svob. p. Felix Loé; 
_svob. p. A. Z Nagelti; svob. p. Haus z Dor- 
thu; ;kupec Leonardt z Kolina n. Rynem; 
Dr. von Papen, z Mnichova; p. ‘Neusessler 
a p. RBlaum z diecése Mohuéské, fardt Oex- 
lein z biskupstvi Eichstetského. O hromni- 
cich byla deputace pripuSténa ku slygeniu 
sv. Otce, kdyz byli dive vesketi Glenové 
msi sv..od papeze slouzené v kapli Sixtin-. 
ské obcovali, prijavSe z rukou ndméstka 
Kristova Télo Pané, Hrabé Cajus Stolberg 
odevzdal adresu oddanosti katolikiv némec- 
kych, psanou némeckym jazykem, a biskup 
Luxembursky ji sv. Otci francouzskym ja- 
zykem pretlumocil. Pius IX. dékoval hlu- 
boce jsa dojat a vyzyval ku stalé modlitbé ; 
pak daroval sim kazdému Glenu deputace 
svici od ného posyécenou jakoz i kus mra- 
moru Z katakomb sy. Kalixta, Po té vyzval 


se tam uprostfed stroma rozkosnym ovocem 


_ prepinénych podélil veskery Gleny deputace 


Asnymi pomeranti, nacez opét se s nimi 


_ prochazel a pozehnani jim udéliv gs otcov- 


skou vlidnost{ je propustil. 

*—_* Nékterf horlivcové kojili se nadéjf, 
ze novy cisat némecky a kral Prusky se 
ujme sv. Otce a dopomize jemu opét ku 
pravu sptisobem surovym poruSenému. Leé 
jak bludnd& byla domnénka ta, zjeyné se 
nyni ukazuje. Poslanec prusky u papezského 
dvora pan z Arnimu co nejdtivérnéji obcuje 
s kralevicem Humbertem, Gasto se objevuje 
v Kyvirindle, obédva u kralevice a tanéf pilné 
s knéZnou Markétou, i vSelijak se u dvora 
oblibenym uéiniti snazi. Také se verejné 
vypravuje, ze az italsky Kral se do Rima 
presidlf, také vyslanee prusky z Florencie 
do Rima se odebere, coz bude slaynym u- 
gnanim a schydlenim loupeze na sv. Otci 
zpachané, 

*_* Knihoyna Vatikanska, jakoz i stan- 
ce a loggie téhoz palacu papezského pro- 
hlaSeny jsou od komory italské za majetek 


narodni, tak ze sv. Otci ponechdny byly | 


pouze komnaty, ve kterych nynf prebyva; 


a tudiz neni zadné chvile bezpeéen, ze snad 


i do tohoto pritbytku jeho nevederou se po- 
chopové pod jakoukoli zaminkou. Garda 
papezska toliko v palacu samém uZztvati smi 
syoji zbrané, mimo palac jest k tomu zvla- 
Stniho povoleni vladniho zapotiebi. 

*—* Qd té doby, co italska vldda se 
nasilné zmocnila Rima, hledéli mila¢kové 
vlady té, Zidé, vsSelikymi piklemi dovésti 
toho, aby mlady Mortara se odfekl ducho- 
vniho stavu. Sami uradové italsti nan na- 
léhali, aby pry kirestanskou viru odpfyisahl 
a zase Zidem se stal. Nasledkem ustavi¢ného 
pronasledovani odhodlal se Mortara k wuté- 
ku; odebralf se v prosinci 1870 do Ame- 
riky. Kdyz cestoval skrze Belgii, doéetl se 
v Bruselach v timskych novinach _, Miglio- 
ramento“ nejvétsi hany a potupy, kterouz 
bezbozni nevércové jej za to obsypavaji, Ze 
drdpim jejich Sfastné usel; mimo to jme- 
nované noviny Zivymi barvami liéily nasilf, 
jakého se strany duchovni ylidy uzito pry 
naproti Mortarovi. Proéez Slechetny jinoch 
uznal za nutno, pied odjezdem svym za- 
slati Bruselskym listim vyjadieni asi v téchto 
slovech: ,Jsem nyni 20 let star a mam tedy 
pravo hajiti sebe; citim se zavazdn verejne 
vyznati, ze jsem vérné oddanym synem cir- 
kve katolické a Ze jsem z vlastni vile k 
duchovnimu stavu se odhodlal. 


Sey 


Avgak ani , 


- 3 — iit — 
v8ecky. éleny deputace, aby jej doprovodili 
na prochazce v zahradé Vatikanské; usadiv 


rodiéové moji nekladli mi odpor; nebot mi — 
psal otec muj, kdyZ se dozvédél, ze mezi 
kanovniky Lateranského chramu jsem pii- 
jat, takto: ,Neprotivim se tmyslu tvému; 
jednal jsi dle vlastni vile své a ja jen preji, 
abys byl Stasten a spokojen.“ 

*—_* V Rimé vychazi nynf-16 novin, 
z nichz 10 jest katolickych a 6 liberalnich ; 
redaktory onéch listéiv katolickych jsou Ri- 
mané, vyjma jediného cizince; mezi 6 re- 
daktory listiiv liberalnich vSak nachazi se 
jediny Riman, 5 jest cizozemcetiv. Ackoli pak 
vlada vsim tsilim liberalnf novindre pod- 
poruje, nemaji prece mnoho odbérateld, 
kdezto jeden z mensich katolickych listav, 
éastéji od uraduv italskych skonfiskovany, 
»Frusta* éita 7000 predplatiteltiv. 

Z Italie. Za viady Napoleona HI. obrala 
si Francie za wlohu utvoriti sjednocenou 
Italii. A kterak nynf projevuji Italové 
vdéénost svou naproti Francii? Oni netoliko 
se zdrahali prispéti pomocisvou ohrozenému 
narodu francouzskému, ale nadto kofistiti 
hodlaji ze smutného konce nynéjsi¢ valky. 
Obavat se vSim pravem kral Viktor Ema- 
nuel a pomocnici jeho, ze az by Francie k 
novému rozkvétu hmotnému dospéla, k zod- 
povidani by potahnouti mohla lupice, kteriz 
hlavu kYrest anstva potupili neslychanou svato- 
kradezi. Aby se to nestalo, za tou prici- 
nou jiz nyni se vlada Italska vSemozné o 
to zasazuje, by seslabila anebo dokonce 
znicila moény vliv Francouzska vy Carihradé 
a na vychodé vibec, ano iv Japonské a 
Cinské risi. Vyslancové italSti na  téchto 
mistech s napadnou peclivosti se ujimaji 
katolickych misionariv a nabizeji jim ochra- 
ny své, jen aby se tito nemuseli utikati k 
zastupcim rise francouzské. Taz obava 
pred Francif jest i u priciné, proé italska 
vlada by rada mladistvého syna_ krdlova, 
Tomase, dosadila na trtin francouzsky. Ve 
Spanélsku se podarilo italského prince uéi- 
niti kralem; kdyzby se néco podobného 
dalo i ve Francif provésti, pak by sjedno- 
cena Italie se na dlouhé éasy tésiti mohla 
zZ Ovoce posavadni své ¢innosti. Revoluci- 
onari italsti vy tom sméru podporuji krdle, 
nebot jim se thlayné o to jedna, aby pa- 
pez byl pokoren a svétské vlady aby se 
nikdy vice uchopiti nesmél. 

Z Ameriky. V Milwaukee byl dne 
18. prosince m. r. vysvécen mistondisky t- 
stuv slovansky (viz ,Blah.“ 1870 str. 523), 
zrizeny od slovitného knéze J. M. Gartne- 
ra, jen% byl jmenovaén generdlnim vikaétem 
pro katoliky ndrodnosti éeské a polské. V 
tyz den slouzil prvni msi sy. knéz Jan V{- 


a oe 


d nka rodem z Bena jen% jest prvnf Cech 
v Americe na knézstvi posvéceny ; jemu pry 
bude svérena duchovni sprava ¢eskych ka- 


tolikii v New-Yorku (jest jich 5000), aneb | 
v Novém Orleanu (2500 dusf). V Detroitu | 


prevzal duchovni sprayu Cechiv a Poldkiv 
knéz Tilek (rodem Cech z Nov. Kolina) ; 

v Baltimore hodlaji katolici ¢eSti v braku 
vystavéti sobé chram a sestoupili se k tomu 
cili pri¢inénim p. Vaculy ve zylastni spolek. 


Literarni oznamovatel. 

+_* | Nauka o mérickjch tvarech pro 
skoly hlavai a nérodni.“ Prakticky sepsal Jo- 
sef Fr. Kupka, fidici uditel v Letovicich a t. 
é predseda ucit. spolku v hejtmanstvi bosko- 
vickém. Druhé opravené a rozmnozené vyda- 
ni. Vydani prvé schvdleno bylo. ministerstvem 
yyuéovani dne 17. listopadu 1870 pro hlavni 
a narodni Skoly. V Praze 1871. Komisni sklad 
B. Styblova knéhkupectvi. Str. 72. 

*_* | Methodickd proprava mérictvi a 
kreslirstvt.“ Ku prospéchu mlaideze vzdélal a 
pro skolu i dim vydal Jan Lodl, uéitel na 
hlavnich skolach v Rokycanech Cast prvd. Se 
79 vyobrazenimi. V Praze 1871. Nakladem 
knéhkupectvi B. Stybla. Str. 39. 

*_* ,Chudy krejet.* Pivodni éinohra 
pro déti ve dvou jednanich od Josefa Stépan- 
ka, ucitele vy Chrudimi. Nakladem knéhupectvi 


B. Stybla v Praze 1871. Str. 45, Sbirky: Da 


yadla pro déti‘ ¢islo VI, 


 Osobni véstaik duchovensky. 
“VY areibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 
Pp. Alois Stodola, 


nim soudu v Praze, 27. tmora, Nar. v Biey- 
nové 21. cervna 1826, posv. 29. éervence 
1849; byl kaplanem 2 leta ve Pcherdach, 
21, ¥ Podskali a 18 u sy. Stépana, kded 
za poslednich 4 let pro slabost pracovati 
nemoha v ni¢em nebyl zkracen, alebr3 la- 
skavé osSetfovdn, zaéez dist: p. farati vrelé 
diky vzdiny budtez i pp. kaplanim, kteriz 
“misto nemocného bratrsky zastévali. Slayny 
pohfteb odbyval se za velikého wéastenstvi 
duchovenstva i lidu ve ¢tvrtek 2. t. m. O 
9. h. bylo télo ve fate vykropeno a pp. 
kaplany mést Prazskych do chramu neseno, 
kdez zaduSni mse sv. slouzeny byly a sice 
u hilay. oltéfe zpiyand truchlomse a u 
vsech poboénich tiché. Slavny pravod az 
ku brané vedl’pod infulou s éetnou assi- 
stenci vd. p. kan. Bernard co arcib. visi- 
tator éeskych far Prazskych, Za rakvi kra- 
éel v éele .duchovenstva vd. p. generalni 


kaplan u sy. Stépdna a 
duch. spravce pri c. k. zemském co trest- 


p. Jan Vachulka, admin. v Hobiovicich, 


vikat, prelat Hron, ‘ce fart sv.- Sipe 

s pp. kaplany, pitbuznt a pak neobyéejné 

mnozstvi lidu, jenZ rézence se modilili a 

ndbozné pisné zpivali, co%Z mnoho divaki 

piilakalo k oknim a na ulice, kudy se po- 
hrebni privod bral. Pfed étyrspreznym 
yozem kratela skolni mlédez s pp. utiteli 

a sbor kostelnich zpéviki; Zkratka ve 

toto, jakoZ i mnohé vénce na rakvi, slzy 

vy ocich, hlasité modlitby a stkani lidu 
svédéily o tom, Ze o 12. h. na hiébitové 

Kosgitském pochoyali hodného knéze. At 

odpotiva v pokoji ! 

Jan Drbal, %. maltéz., 23. listop. 1870; 

p. Jos. Weber, jubil. knéz na odp. v Kourimi, 
5, prosince 1870; 

p. Karel Jung, far, v Kisshingswalde y Klad- 

sku, 2. tnora t. r. 

Vac. Kozelka, jub. ind ¥. ké-Z., dr. a prof. 

theol. ve Vidni, cis. rada atd. 28. «nora, 

‘ Vyznamenani jsou: 

p. Ant. Stépnicka, vysl. k. arcib. vikaf okresu 
Budyiského, farét ve Vepiku, jmenovan 
os. dékanem ; : 

p. Vac. Frida, farét Chvatérubsky a tajemnik 

vik., stal se prozat. k. arcib, vikétem*obvodu 

Budyhského ; 

Fr. fddlo, farat v Postupicich, a 

Vojt. Bohm, fart vy Kozmicich, obdrZeli 

expositorium canonicale. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; 

p. Fr. Matvusek, kapl. za adm, vy Neveklové; 

p- Karel Lauda, kapl. z Celakovie do Ko- 
stelce n. L.; 

Jos. Weisser, adm. v D¥evéieich, za: koop. 

do Podoli u ’Prahy ; 


is) 


za 
kaplana, vy Slaném ; 

p. Prok. Cudna, kapl. z Klecan do Chorin: 
p. Jan Celeryn, adm. z Straic do Voseku. 
Uprazdnéna mista: 

Neveklov, dékanstvi patron. p. Viléma eae 

Pourtales, od 22. tnora, 
Vosek, fara patron. p. Jindt. Stroussberga, od 
22. wnora, 
V biskupstvi Budéjovickém. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p- Norb. Jos. Kardszek, admin. za fard¥e v 
Hamrech ; 
p. Jos. Schopper, kapl. za admin. v Kajové ; 
p. Jan Sfastnyj, kaplan vy Strmilové, vstoupil 
na odpotinek, 


Mulodary. Pro sy. Otee: vp. Ant. Ganiey 
farét Chlumsky, 2 zl.; Fr, Vyskotil, osadnik 
Chlumsky, 1 zl. ve stit (Odevadano.) 

Spolku k ucténi nejsv. Svatosti a ka pod- 


pore chudych kosteli: Skolni sestry v. Praze, 


Tiskem kniz, arcib. knihtiskarny za Rohlitka a Sieverse v "Praze, 


Dd zl. — Vd. p. kan. Bradaé odjel do Rima. 


“Roénik XXl. 


Vydava se 
5. 15. a 25. 


V Fane dne 4b. fee 1871. 


4 ie 
Cislo 8. 


Predplaci se 
Vv expedici 


PPI APP 


Dy 
ELsaGhs nigaino, au vsech fd4dnych 
Redakce: lknihk 
Perrels semin4fi na rok: 2 ce ar 
s. 190—1, 
B na Hes a tins kr 


Expedice: 
' q¢katol. knéhkupectvi 


B. Stybla 
na sv.-Vacslavském 
némésti, gis. 786-II. 
Nedosla Gisla ~ 
reklamujte nejdéle v 


Hlasy katolické. 


Redaktor a nakladatel: as néz FRANTISEK SRDINKO, 


‘jen y iy by 


Celoroé. 3 z1;— kr. 
pilroé,1 zl. 56 kr. 


Predplaceni ¢tvrt- 
letnise neprijima. 


Jednotliva éisla 


mésici. se neprodayaji. 
»Spravedlnost zvysuje narod, ale hiich bidné éini narody.“ (Piisl. XIV. 24.) 

Evangelium na ee aa pe ike jako na mori bone 

# ee i jmenovite zadost téla, zadost o¢i a pychu Zi-. 

na den Zvéstovani blah. Panny Marie. | yota nohama Slapajfcf; a ,trpkost motské,“ 

Biot jelikoz na ni trpkost — bolest, veliké jako 


Andél Gabriel poslan jest od Boha do 
Nazareta k blahoslayené Panné Marii, aby ji 
milosti plnou, s Bohem nejouzeji spojenou, nade 
vsecky Zeny pozehnanou pozdravil. Kteréhozto 
pozdrayvenikdyzonayv pokofre své prijmouti ne- 
chtéla a o své panenstvi se bati poéala; tésil 
ji andél tim ujisténim, Ze velikou milost wu 
Boha nalezla, totiz tu, ze matkou Syna Bo- 
ziho, krale nebeského bude. A na jeji otazku, 
kterak se to stane, ponévadzZ vzdy pannou zi- 
stati chee, odpovédél ji andél, ze to moci Du- 
cha svyatého, bez poruSeni panenstvi jejiho se 
stane; a odvolal se pri tom na svatou Alzbétu, 
kter4ézZ pred Sesti mésici také.moci Bozi po- 
éala; naéeZ blahoslavend Panna Maria k vté- 
lenf Syna BoZiho svolila. 


Vijklad. 


Za onoho tasu postin jest andél Ga- 
briel — jeden z nejprednéjsich andéla — 
od Boha do mésta galilejského — v Galileji, 
jednom dilu zidovské zemé leziciho, nepa- 
trného, opovrzeného, — kterémuz jméno Na- 
zaret, ku panné zasnoubené mudi, kterémuz 
jméno bylo Josef, z domu Davidova — 1 
rodu, z krve svatého Davida krale, — a 
jméno panny — bylo — Maria. Jméno 
Maria znamenalo hvézdu moyskou, pant 
moyskou, trpkost morskou. A co to jméno 
znamenalo, to ona v skutku a v pravdé 
byla, totiz ,hvézda motské,“ panenskou 
nevinnosti, ¢istotou asvatostinad tento hrt- 
Sny, nepokojng svét jako nad bourlivé more 
vyvysen4, bleskem vSelikych ctnosti zarict, 
bezpeénou cestu ku brehu blazené vécnosti 
ukazujici; a ,pani morska,“ svét a vse, co 


moye, ¢ekala a ji skute¢né potkala. — 

A takova ma kazda panna byti — jako 
hvézda, Cistotou, pokorou, bazni Bozi a vSe- 
likou ctnosti krasné se tipytici; ajako pant, 
télo, svét a dabla Stastné premahajici; a jako 
trpkost, k snaSenf bolesti, posméchu, po- 
mluvy pordd pfipravend. O kyz nizadna 
hvézda nespadne a nezhasne; to jest: kyz 
nizadné panna o Cistotu, o pokoru a bazen 
Bozi neprijde! O kyz nizidna pani v otro- 
ctvi se nepusti! myslim pri tom: kyz ni- 
zadna panna svétu se neodd& a jemu ne- 
slouzi. O kyz nizadna trpkost nikomu trp- 
kosti, zirmutku a hanby necini! Chei tim 
fici: kyz nizidn4 panna nikoho neposlusno- 
sti, neuctivosti, nevdécnosti nermouti a ne- 
trapi! — 

Andél Gabriel poslan jest k blahosla- 
vené Panné Marii. A za jakou pfiéinou ? 
Pred sesti mésici poslan jest ke knézi 
Zachariasi, aby mu povédél, ze mu Alzbéta, 
manzelka jeho, syna — sy. Jana Kititele, 
predchidce Pané porodi. 

Dost mozna, ze za podobnou pticinou 
poslan jest i k blahoslavené Panné Marii. 
A vsed k nit — v nabozné modlitbé, v sv. 
rozjiman{ pohtizené — andél *ekl. Zdrdvas 
— zdravi, radost, pokoj a vsecko dobro 
tobé! — Krasné poéal, krasné ji pozdravil. 
Tim pozdravenim dal ji na srozuménou, 
Ze ptichodu jeho nema se co lekati, ale na 
opak, ze z prichodu jeho ma se radovati, 
jelikoz k nf s dobrym umyslem, z dilezi- 
tych pricin a na vyssi rozkaz ptichdzi. 6 
kdy% jiz potdtek tak krasny, jaké bude te- 
prv pokracovant? milostti — osvéecujici, po- 
svécujici, oblazujicl — plnd — a ponévadz 


 véjsim, nepretrzeném obcovant, 
 néjSim, vé¢ném pratelstvi, v takovém spo- 


milosti plnd, zajisté ze také pravdy, mou- 
drosti, znamosti vile Bozf, a také dobré 
vile, svatych myslének, nebeskych Zadosti, 


ndboznych umysli a ptedsevzeti,. a také 


viry, nadéje, lasky, poslusnosti, pokory, 
trpélivosti a vSelikych ctnosti a také po- 
koje, radosti, blazenosti a vSeho dobrého 
pind, jako nddoba plna4 drahé masti, jako 
studnice plnd Gerstvé vody, jako oul plny 


sladkého medu, jako strom plny krasného 
_kvétu, jako louka plna vonného kviti, jako 


hvézda plnd jasného svétla; a nejen plna, 
ale Gim dale tim plnéjsi a touto plnostt 
vsecky lidi, i vSecky andély daleko prevy- 


- Sujfef, a ze vsech nejvice k Bohu se pti- 
Hle, dvéma slovy co ji toho po-- 


blizujici. 
védél, jakou ji Gest a chvalu vzdal, jak ji 
nade vsecky tvory, pozemské i nebeské, 


_ povysil, jak jiza nejdokonalejsi, nejkrasnéj- 


Si, ode vSeho i prostého hrichu nejvzdale- 
néjsi, Rohu nejblizsi a nejmilejsi vyhlasil! 
Mohl-li ji néco jesté lepstho fici? Pdn s 
tebou — Pan, kteryz té od hiichu GCistou, 
milosti plnou uéinil, jest s tebou v nejuz- 
Sim, nerozlucitedlném spojeni, v nejlaska- 
Vv nejvér- 


jent, obcovani, pratelstvi, v jakém s_ nizé- 
dnym tvorem jesté nebyl, aniz kdy bude. 
On jest s tebou, jako ty jsi s nim; on jest 
pro tebe, jako ty jsi pro ného; on jest v 
tobé, jako ty jsi v ném, on jest tvym, jako 
ty jsi jeho. To jsou samé divy, co tu an- 
dél vypravil, divy, 0 nichz nikdo nikdy ne- 
‘slySel, jichz se nikdo nenadal. Mohl-li k 
tomu néco jesté lepSiho, divnéjstho pridati? 
Pogehnand ty mezi Zenami, Kdyz Bah né- 
komu néco dal, u pr. ourodu na zahradé, 
na poli, fikalo se, Ze mu Bth pozehnal ; 
obzvlasté, kdyz Bih zenam déti dal, tikalo 
se, ze jim Buh pozehnal, Ze jsou od ného 
pozehnané. Kdyz tedy andél blahoslavené 
Panné Marii fekl, ze jest pozehnand mezi 
zenami, nad zeny, rekl ji tim, ze od Boha 
‘syna dostane, a sice takového, jakéhoz ni- 
zadna zena od ného jesté nedostala, aniz 
kdy dostane. O kym ten syn asi bude? 
zdaliz mudrcem, anebo prorokem, anebo 
knizetem, anebo kralem? — Ale kdyby jen 
mudrcem, anebo prorokem, anebo knizetem, 
anebo kralem byl, byla by blahoslavend 
Panna Maria jen tak pozehnand, jako ty 
zeny, které mudrce, proroky, knfzata, krale 
porodily. . Nebyla by nade vSecky zeny po- 
zehnana. Aby nade vSecky zeny pozehna- 


na byla, musf syn jeji nejen clovékem — 


mudrcem, prorokem, knizetem, kralem, a- 
lebrz také pravym Bohem byti. 


| cky duSe k tobé nakloniti, 


~jeji a odnimal ji od ni. 


ieee 


‘ 


Jiz ale bych rad védél, co blahoslave- 
ni Panna Maria tomu fikala, jak jipri tom 
bylo? — Co by mmnoha jina v podobném 
ptipadu rikala, jak by ji pri tom bylo, to 
si mohu lehko pomysliti: ona by nad tim 
nemalo se zradovala, radosti by tleskala, 
vyskala, z domu do domu by béhala, po 
vsem svété hldsala, co vidéla a slySela, jak 
Stastnou a blazenou se stala; ona by na- 
ramné zpysnéla, nad jiné zeny se vypinala, 
jim se posmivala, jimi zhrda’a. Ale co bla- 
hoslavend Panna Maria tomu fikala? jak 
ji pri tom bylo? Kterdzto uslysevsi, zarmou- 
tila se nad *eci jeho, a myslila, jaké by to 
bylo pozdravent — koho by se tykalo; a 
cim vice na to myslila, tim méné zdalo se 
ji podobné, Ze by se ji tykalo, ze by ona ho hoe 
dna byla; ze by mnoha jina ho hodna byla, 0 
tom nepochybovala, ale sama sebe za hodnou 
uznati nemohla. O nejpokornéjsf to pokora, 
kteraz 0 hodnosti své niéehoz nevi, zadné pred- 
nosti nehleda, 0 zadnou chvalu nestoji, kte- 
raz i kdyz ji Gest a chvdla se vzdava, ji 
jako nezaslouzenou od sebe odmita! 
nejpokornéjsi pokoro! v jaké divokrase se 
mi ukazujes, jJakou divovini mne zarazis, 
jakou divomocf k sobé mne_ pritahujes ! 
Kyz mohu vsecky o¢i na tebe obratiti, vSe- 
vsecka srdce 
tobé ziskati! Kyz mohu tebe co drahé se- 
minko rozmnoziti, po vSem svété té rozsiti 
a péstiti! 

Kdyz blahoslavena Panna Maria andél- 
ské pozdraveni rozvazovala, zdalo se jf, ja- 
koby 0 svou panenskou nevinnost a_ ¢isto- 
tu pfrijiti méla, a poéala se bati. O kyz 
vsecky panny 0 svou panenskou ¢istotu se 
boji! zajisté, ze pak zlych pfilezitosti, ne 
bezpecnych schtizek, noénfch toulek, svobo- 
dného jednani s druhy¥ym pohiavim se vy- 
strihajf, Cistotu svou Sftastné zachovajf, a s 
ni zalibeni Bozi. — Andél pozoroval bazen 
I Fekl jt andél: 
Nebyj se; Maria; nebot jsi nalezla milost u 
Boha. Diive ji tekl: Pozehnand ty mezize- 
nami; nyn{ ji totéz pravi, ale slovy jinymi, 
totiz témi: nalezla jsi milost u Boha, a to 
takovou, jakovéz az dosavad nizddna Zena 
nenalezla, aniz kdy nalezne. V éem pak ale 
zalezela tato milost? To ji andél svétle vy- 
lozil, rka: ,,Aj, poénes v Zivoté a porodis 
syna, a naztves jméno jeho Jexzis. Tent bude 
veliky a Syn Nejvysstho slouti bude, a ddt 
mu Pdn Bih stolici — tran — Davida, otce 
— predka — jeho, a kralovati bude v domé 
Jakubové na véky a krdlovstvé jeho nebude 
konce. 

Jakub mél dvandct syn a z nich po- 


vstalo dvandctero pokolenf israelské. oto 
dyanactero pokolenf bylo potomstvo Jaku- 
-bovo, nebo-li dim Jakubiiv. A vtomto do- 
mé Jakubové kraloval sv. David tii a tiid- 
cet let. Ale David — pozemsky, smrtedIny 
kral — predobrazoval nebeského, vééného 
krale, a jeho krdélovstvi — zemské, éasné 
— pfredobrazovalo kralovstvi nebeské, vééné, 
t. j. sv. cirkev. A timto nebeskym, véénym 
_kralem, tekl andél blahoslavené Panné Ma- 
rii, ze Syn jeji bude; jako David v domé 
Jakubové, to jest ve svém pozemském kra- 
lovstvi na ¢as kraloval, tak Ze syn jejf, Je- 
as Kristus, v domé Jakubove, t. j. ve svém 
nebeském kraloystvi na véky kralovati bude, 
a kralovstvi jeho ze nebude konce, Ze po- 
trva na véky, ze bude vééné. V tom tedy 
ta obzvlastni milost, kterouz blahoslavena 
Panna Maria u Boha nalezla, zdlezi, ze po- 
rodf syna a ten ze Synem Bozim, krdlem 
nebeskym, ona pak ze Matkou Bozi, kra- 
lovnou nebeskou bude. Tato milost jest vr- 
chol, koruna ySech milosti Bozich. — Nynf 
snad prestane se bati a poéne se radovati; 
nyni snad andélské pozdraveni pfijme, a k 
materstvi da svoleni, vidouc, jakého disto- 
jenstvi dojde. Ci jak odpovi? J sekla Ma- 
ria k andélu: Kteral: se to stane, ponévadé 
muze nepozndvdm — a. nechci nikdy po- 
znati? Kterak budu matkou, kdyz jsem 
pannou a pannou chci ztstati, kdyzZ jsem 
panenstvi své Bohu slibila, a shib svtj chei 
drzeti ? Ci miize se to stati bez muze? bez 
poruseni mého panenstvi? mohu matkou 
byti, a pri tom neporuSenou pannou zi- 
stati? — Zistanu-li pannou, svolim k ma- 
terstvi; nezistanu-li, nechci o materstvi ani 
slySeti. Hle, blahoslavend Panna Maria chce 
k materstvi svoliti, ale s tou vyslovnou vy- 
minkou, kdyz podrzi své panenstvi. O jak 
milé, vzacné jibylo jejipanenstvi! Tak milé 
a vzacné, ze podzadnou vyminkou nechtéla 
se ho odfici, ani pod tou, kdyz matkou 
Bo7zi se stane. A takové maji vSecky pan- 
ny byti; vSecky maji panenstvi svého nade 
vsecko sobé vaziti, na nejvyS ho chraniti 
— chraniti az do vstoupeni v stav manZel- 
sky, anebo az do smrti. Proéez nechté). 
panno, panenstvi svého ani k vili domu, 
ani k vali statku, ani k vali kralovstvi v 
Sanc sdzeti. 

Svoleni blahoslavené Panny Marie za- 
visi tedy jenom na tom, mozna-li matkou 
byti, a spolu Cistou, neporusenou pannou 
zustati. Jest-li to mozna, svoli; neni-li to 
ale moznd, nesvolf. Nuze, co tomu iikas, 
andéle Bozi? Dej odpovéd na jeji otazku. 
A odpovidey andél, Fekl yi Duch svaty 


gee 


sstoupt v té, a moc Nejvyssiho — Ducha 
sv. — zastint tobé — dotkne se tebe, ale 
jen tak, jako stin, aby panenstvi tvého ani 
dost malo neporusil. Chyala Panu Bohu! 
Nic tu nepravi 0 muzZi, 0 prirozeném béhu, 
0 poruseni panenstvi, nybrz 0 Duchu svatém, 
0 jeho sstoupeni a zastinéni, o jeho cistém 
dotknuti, 0 nadprirozeném, zdzraéném po- : 
éetf, o poceti z Ducha svatého; ty poénes, 
di andél, z Ducha svatého — a protog ico 
se — v tobé svatého poéne, a z tebe sva- 
tého narod?, slouti bude Syn Boz. Kdyby 
prirozenym béhem -— z muzZe poéala, slou- 
loby to, coby se z tebe hifsného — prvot- 
nym hiichem poskvrnéného narodilo, syn 
clovéka — Adama; ponévadz ale nadpfi- 
rozenym, zazracnym béhem — z Duchasy. 
potnes, protoz i to, co se z tebe svatého 
— prvotnym hiichem nedotknutého, narod, 
slouti bude Syn Bozt. A na potvrzeni toho 
odvolal se andél na sy. Alzbétu, tka: A aj, 
Alzbéta, pribuznd tvd, 4 ona potala syna v 
starosti své, a tento jest 3 — od poéeti je- 
jiho — sesty mésic, kterdz slove neplodnd, 
— 0 kteréz se: vaibec mluvi, ze jest neplo- 
dna; a jako Alzbéta zazra¢nym sptisobem 
pocala, tak také ty zazraénym sptsobem 
pocnes, s tim vSak rozdilem, ona Ze poéala 
z muze svého Zachariase, ty pak Ze poé- 
nes z Ducha svatého; nebot nebude nemozné — 
u Boha nizddné slovo — nebude nemozné 
u Boha, splniti vSecko, co slibil; jakoz ne- 
bylo nemozné u ného, splniti vS8ecko, co 
pred Sesti mésici skrze usta ma slibil Za- 
charidsovi, tak také nebude nemozné u né- 
ho, splniti vSecko, coz nyni skrze sta ma 
slibuje tobé. -- Nyni vis, 6 Panno, co jsi 
chtéla védéti, Ze o panenstvi své nemas se 
co lekati, ze je i v materském stavu zacho- 
vas na véky; nyni jiz nic neprekazi tvému 
svoleni. O raciz svoliti! 

Viz, jak andél Pané tonzebné Geka na 
tvé svoleni, a jak vSickni andélé uprenym 
na tebe zrakem na tvé svoleni Cekaji, aby 
v milosti Bozf a blazenosti nebeské mohli 
utvrzeni byti. A rozhlédni se viakol, a viz, 
jak vsickni narodové spiatyma pred tebou 
rukama na tvé svoleni ¢ekajf, aby od hft- 
chi svych mohli vysvobozeni byti. Pohled 
dolfi, a viz, jak vSecky nabozné duse v 
predpekli na tvé svoleni se tési, aby brzy 
odtamtud mohly na svobodu vyjiti. Vsecko 
vesmés stvoreni slkanim nevypravitedInym 
éekd na tvé svoleni, aby dnes neb zejtra 
mohlo slavné obnoveno byti: 1 sam Buh 
éekdé na tvé svoleni, aby v duchu av praydé 
mohl ctén, chvdlen a oslavovan byti. Co 
tomu fikéS, blahoslavena Panno Maria? 


8* 


ae 
4 
}, 
i 
j 
A 


sek ee 


l¥ekla Maria: Aj, dévka Pané, — ve vsem 
vali jeho podrobendé, — staniz mi se podlé 
slova tvého! — tak, jak ty praviS, a jak 
Bih mij chce. I stalo se jf tak; v, tom 
okamzen{ byla matkou Syna Boziho. O sta- 
stné svoleni! Hle, Syn Bozi jest pod srdcem 
jejim, a co nevidéti, bude na loktech jejich, 
protoze svolila, pocne krev svou cediti, 2Zi- 
dim a pohanim se zjevovati, protoze svo- 
lila, a bude se modliti, postiti, svatky sve- 
titi, protoze svolila, a bude sv. evangelium 
kazati, zdzraky ¢initi, protoze svolila, a bude 
za lid trpéti, Zivot svij na kiizi obétovati, 
protoze svolila, a sstoupi do pekel, a vstane 
z mrtvych, protoze svolila, a vzdéla Cirkev, 
a ustanovi sv. svatosti, protoze svolila, a 
vstoupi na nebesa a posadi se na_ pravici 
BoZi, protoze svolila, a seSle Ducha sv., a 
obnovi tvar zemé, protoze svolila, slovem, 
cemukoJi pro spaseni lidské se _, podvoli, 
podvoli se tomu, protoze svolila. O presta- 
stné svoleni, kteréz svétu prineslo spasent! 
A vsak ma-li kdo v tomto obecném spaseni 
podil miti, musi sam také k tomu_svoleni 


_ své dati. Tohoto svoleni k vlastnimu spa- 


seni jest nevyhnutedlné potiebi, a dava je 
jedenkazdy pri krtu svatém. Nez totiz knéz 
komu kftem svatym poslouz{, otaze se ho 
prvé ve jménu Cirkve svaté, rka: Chces-li 
pokrtén byti? A odpovi knézi: Chei; a te- 
prv na zakladé této odpovédi, tohoto svo- 
leni jeho pokfti ho, a poslouzi mu pozdéji 
i jinymi svatostmi. Tys také jednou fekl: 
Chci — chci byti pokrtén, chci na disto- 
jenstvi syna a dédice Boztho byti povysen, 
chci tak se chovati, jak synu a dédici Bo- 
Zimu slusi, chci Pana Boha svého milovati 
z celého srdce svého, a blizniho svého jako 
sebe samého, chci htichtt se varovati, po- 
kuSenim odpirati, vérnym zistati az do 
konce. A na zakladé tohoto tvého ,chei* 
byl jsi pokitén, synem a dédicem Bozim 
ucinén, a mnohymi dary a milostmi Ducha 
sy. opatren. Ne aby pak dnes neb zejtra 
toto své ,chci“ odvolal a v ,nechci* pro- 
ménil; tim by zajisté o vSecku milost Boit, 
0 spaseni duSe své se pyipravil, hnév a 
pomstu Bozi na sebe uvalil; ale staj pevné, 
trvej vérné ve svém_ ,chci,“ a zajisté ze 
spaseni svého neztratis. J. Felizna. 


U krize. 


Vinem se k Tobé, Pane nas, 
vinem ku kyizi Tvému, 
Ty, jenz vse laskou objimas, 
Ty yzrusti nedas zlému. 


Kol krize Tvého, Rozmily, 
nepratel davy staly, 

ty nevinnost Tvou tupily, 
Tvé obéti se smaly. 


Tys zvitézil prec, Pane nas, 

svét se Ti Siry klani; — 

6 vime, Ze téZ miru das 

ndém v éasném bojovani. kK. M. 

Svéceni knézstva v cirkvi katolicke. 
(Die Rim. Pontifikalu.) ; 


lil. Svéceni na vyssi rady. 
1. Svécent podjahni (subdiakont.) 


(Arcijahen vyvolava vsecky jménem, udavaje 
pri kazdém titul, to jest sptisob jeho opatrent, 
na jehozto zakladu m4 byti svécen.) 

Necht pristoupi ti, jizto maji prijmouti 
rad _ podjahenstvi. 

N. na titul kostela N. (ndboZenské 
matice.) 

N. na titul vlastniho jméni. 

Bratr N. profes*) tadu N. na titul 
chudoby. 

-(Biskup je napomina :) 

Synové nejmilejsi, majice byti k sva- 
tému radu podjahenstvi povysSeni, opét a 
opét pozorné na mysli premitejte, jaké bre- 
meno dnes dobrovolné na sebe vziti hodlate. 
Nebot dosavad jest vam volno a dovoleno 
do stavu svétského dle libosti se navratiti; 
pakli rad tento prijmete, nebude vam vice 
dovoleno od nynéjsiho predsevzeti upustiti, 
nybrz nastane vam povinnost, Bohu, jemuz 
slouziti jest vladnouti, stale sluzbu konati; 
a Cistotu s pomoci jeho zachovavati; a pri- 
sluhovant v cirkvi na vzdy se vénovati. 
Procez, pokud Gas jest, rozmyslete se; a 
libi-li se vam ve svatém pYedsevzeti setr- 
vati, pristupte sem ve jménu Pané. 

(Maji-li kteti také na jahenstvi a na knéZstvi 
svéceni byti, povold arcijahen i téch, a poradd 
je dle stuphti jejich posvéceni, Biskup klekne ; 
ti pak, jizto maji svéceni byti, prostfou se na 
zem a bud ktr bud biskup kleée potne 
litantt o Vsech Svatijch, 

v niz pokracuje. Po primluvé: ,Abys vSem 
vérnym zemfelym odpodinuti vééné dati rAéil“ 
povstane biskup a Zehné svécence tka :) 

Abys témto vyvolenym potZehndn{ udé- 
liti racil, 

Rk Té prosime, uslyS nas! 


*) Profes = ten, jena sliby feholni verejné jiz 
ucinil. 


Abys témto vyvolenym po+Zehnan{ a 


 svattost udéliti raéil, 


- Be Té prosime, uslys nds! 

Abys témto vyvolenym potzehnanf, 
Svaftost a poysvéceni udéliti radéil, 

Rk Té prosime, uslys nas! 

(Po té biskup opét klekne a litanii ukonéi, — 

Ti, ktefi maji na jahenstvi a knédstvi svéceni 

byti, odstoupi a biskup pokraéuje ve svéceni 
podjahni napominaje jich :) 

Synové nejmilejsf, chtice dosahnouti 
tradu podjahni, bedlivé pozorujte, jaké 
sluzba se vam svéruje. Podjahnu néledi, 
vodu k sluzbé oltate ptichystati; jahnu po- 
méhati; ubrusy oltdtni a korpordly*) vy- 
pirati; kalich a patenu k potiebé obéti nej- 
svétéjsi jahnu podavati. Obéti, jezto pri- 
chazej{ na oltai, chlebové predlozenf slovou. 
Z téchto obéti ma na oltar jen tolik kla- 
deno byti, coby staéilo lidu, aby nic nemu- 
Selo v sakrarium**) prachnivéti. Ubrusy 
oltétni maji v jiné — a korpordly téz v 
jiné nadobé vypirany byti. V nddobé véak, 
v které korporaly prdny byly, Z4dné jiné 
rouchy aft se neperou; voda pak, jiz se k 
vypirani uZilo, ma v kititelnici***) vylita 
byti. Snazte se tedy, abyste tyto viditelné 
sluzby, o nichZ jsme mluvili, ¢istotné a pilné 
konajice i ony neviditelné povinnosti, kte- 
réZ vyznamenavaji, plnili. Oltar totiz cirkve 
svaté jest Kristus sim, jak svédéf svaty 
Jan, jenz ve Zjeveni svém vypravuje, ze 
vidél oltaf zlaty, stojici pred trinem, na 
némz a skrze néjz obéti véricich byvaji 
Bohu Otci posvéceny. Kteréhozto oltare 
ubrusy a korpordly jsou tdové Kristovi, 
totiz vérn{ Bozi, jimiz co drahfymi rouchy 
Pan jest odin, jak di Zalmista: Hospodin 
kraloval, v krasu oblékl se. Blahoslaveny 
také Jan ve zjeveni syém vidél Syna ¢lo- 
véka opdsaného pasem zlatym, to jest za- 
stupem svatych. Kdyby tedy prihodilo se, 
zeby nékteri z véricich z krehkosti lidské 
néjak se poskvrnili, ma jim od vas podana 
byti voda nebeského uceni, jizto by opét 
ocisténi a navraceni byli ozdobé oltare a 
ucastenstvi v obéti Bozi. Hledtez tedy, 


*) Korporaly = Inéné rouchy pres ubrusy a 
satky oltéfnf prostiené, na nichz pii obéti 
nejsvétéjsi Télo Bozi spociva, 

**) Sacrarium = zaméeny otvor ve zdi kostelni, 
do néhoz véci posvatné, jezto vice k potrebé 
nejsou, se ukladaji, 

***) Kititelnice byvala za staroddvna vlastni bu- 
dova posvatnd, v které svaty kiest se udélo- 
val, a v této byval zvldstni otvor ve zdi, do 
néhoz% voda upotiebend se vylévala. Nynif 
byva takovy otvor ve zdi kostelni blize krti- 
telnice. 


~~ 117 ~ 


® 
abyste obétem Bozim a cirkvi BoZf, to jest 
télu Kristovu sluzbu hodnou prokazoyali, 
stojice na zakladé pravé, katolické viry; 
ponévadz, jakz di ApoStol: Vé&e, coz neni 
z viry, hrich jest, od cfrkve, odluéuje, a 
krom jednoty jeji jest. A proto%, byli-lijste 
dosavad v navstévovanf domu Boziho ne- 
dbali, budte nynf dbalf. Byli-li jste posud | 
ospali, nynf bdéte. A jestli jste dosavad 
byli opilstvi milovni, budtezZ nynif_ strizlivt. 
Aneb jestli jste posud nepoéestni byli, od 
této chvile cistotu milujte. Gehoz vam raé 
popriti ten, jenéz ziv jest akraluje Bah, na 
véeky vékiv, FR Amen. 
(Biskup jim podavaé kalich prazdny a patenu 
témito slovy :) 

Vizte, jaka sluZba se vam svéruje. Pro- 
éez napomindm vas, abyste se tak chovali, 
byste se Bohu zalibili. 


(Arcijahen jim odevzdéva konvitky s vinem a 
s vodou, spolu také misku a ruénik, éehoz se 
rovnézZ dotykaji. Biskup povstane a pravi:) 


Prosme Boha a Pana naSeho, _bratri 
nejmilejsi, aby na tyto sluzebniky své, kte- 
réz k utadu podjahnti povolati raéil, vylil 
své po}zehnani a svou milost; aby pred 
oblicejem jeho vérné slouzice odmény sva- 
tym predustanovené dosli, s pomoct Pana 
naseho, JeziSe Krista, jenZ s nim Ziv jest 
a kraluje v jednoté Ducha svatého Buh, po 
vSecky véky vékiv. & Amen. 

Biskup » Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Podjahen: Povstaite. 

Biskup: Pane svaty, Otée vSemohouct, 
véény Boze, raé poyzehnati tyto sluzebniky 
své, kteréZ jsi k titadu podjahni povolati 
racil; abys je ve svatyni své ucinil statec- 
nymi a peclivymi strazci nebeského vojska, 
oni pak aby u oltdti Tvych vérné prislu- 
hovali; aby na nich spo¢ival Duch mou- 
drosti a rozumu; Duch rady a sily; Duch 
uméni a poboznosti; napli je Duchem ba- 
mé Tvé; a posili je v sluzbé Bozf, aby 
slovem i skutkem poslusni jsouce, milosti 
Tvé dosahli. Skrze Pana naseho, Jesu Kri- 
sta, Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest a 
kraluje v jednoté téhoz Ducha svatého Bah, 
po vsecky véky vékiv. Pe Amen. 

(Biskup klade na hlavu kazdého z nich na- 
ramnik (humeral) fka:) 

Vezmi néramnik, jenz vyznamenava 
kroceni jazyka. Ve jménu Ottce, i Syjnai 
Ducha +} svateho. Pe Amen. 

Potom navléké kazdému manipul (ndruént rou- 
cho) na leyou pazi, tka :) 


ee | 


e 

Vezmi manipul, jen% vyznamenava u- 
rodu dobrych skutki, Ve jménu Otyce, 1 
Sytna i Ducha+svatého. B. Amen. 

(Pak obléké kaZdého v tuniku, fka:) 

Tunikou pifjemnosti a odévem radosti 
priodéj té Pan. Ve jménu Otjce i Syjna i 
Ducha + svatého. ‘Be. Amen. 
(Konetné podava kazdému knihu epistol, tka :) 

Vezméte knihu epistol, a méjtez moc 
Citati je v cirkvi svaté Bozi, jak za zivé 
tak za zemielé*). Ve jménu Ot7ce, i Syjna, 


i Ducha+svatého. BR. Amen. 
(Jeden z novych podjahni ¢te pak pfi mii sy. 


epistolu.) 
2. Svécent jahni, (diakont), 


(Po ,,Gloria*, a nefika-li se toho dne pri m&i 

svaté ,Gloria,“ tedy hned po ,,Kyrie“ obrati 

se biskup k lidu a pravi: Poko} vam, aneb 

Pdn s vdmi! Potom rik modlitbu cirkve na 

tyz den pfripadajici, a spolu ndsledujici modlit- 

bu za ty, jizto maji svéceni byti.) 
Modleme se. 

Vyslys, prosime, Pane, prosby k Tobé 
se utikajicich, a srdcem pokornym Tobé 
slouzici ustavicnou obranou svou_ ostiihej, 
abychom nijakymi 
nejsouce, tiadtim Tvym dobrovolnousluzbu 
vénovali. Skrze Pana naseho Jezise Krista, 
Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest a kra- 
Juje v jednoté Ducha svatého Bah, po vée- 
cky véky vékiv. BR. Amen. 

(Po epistole posadi se biskup na sedadlo pied 
oltatem. Arcijahen volé jménem kazdého z téch, 
_ Jizto maji svéceni byti,) 

Necht pristoupf ti, jizto maji na ja- 
henstvi svéceni byti. 
(Po cemz predstayuje je biskupovi témito slovy :) 

Nejdistojnéjsi otée, svaté matka Cirkev 
katolické z4da, byste tyto pritomné podja- 
hny na fad jahni posvétili. 

Biskup : Vis-li, Ze jsou toho hodni? 

Arcijahen: Pokud kiehkosti lidské vé- 
déti Ize, i vim i dosvédéuji, Ze tito tiradu 
toho hodni jsou. 

Biskup: Bohu diky. 

(Nyni oznamuje biskup jak duchovenstvu tak 
lidu :) 

S pomocf Pana Boha a Spasitele na- 
Seho Jesu Krista, vyvolili jsme tyto pii- 


tomné podjahny k tradu jahenskému. Maéa-li 


*) Rozuméj: pti miich syatych jak za zivé, tak 
za zemfrelé, 


zmatky zaneprazdnéni 


kdo co proti nim, at pro Boha a zlasky k 
Bohu s divérou predstoupi a vyjevi; avSak 
at dobte rozvazi, co ¢ini.*) 
(Po kratké pomlce pokracuje k svécencim :) 
Synové nejmilejsi, majice byti povyse- 
ni k tadu Leviti, povazte dokonale, jak 
vysokého stupné v cirkvi dosdhnete. Jahnu 
totiz prindlezf prisluhovati u oltafe, kftiti a 
kdzati. Jiz v Starém Zaékoné z dvanactera 
pokoleni jedno toliko, totiz pokoleni Levi 
vyvoleno bylo, aby se zvlastni poboznosti v 
stinku Bozim a pri jeho obétech stalym 
tadem slouzilo. A propijéeno mu takové’ 
distojnosti, ze nikdo z pokoleni jiného k 
oné bozské sluzbé a k onomu téadu nemohl 
byti povySen, tak sice, Ze prevelikou jakousi 
a dédiénou vysadou pokolenim Hospodino- 
vym i byti i slouti zaslouzilo; jichzto dnes, 
synové nejmilejsi, jak jméno tak utad pre- 
vezmete, ponévadz k titadu Levitti a k sluzbé 
stanku, to jest cirkve Bozi vyvoleni jste, 
kterazto vzdy ozbrojena jsouc, ustavi¢ny 
boj proti neprdtelim svym bojuje, proéez 
také di Apostol: Nenit bojovani nase (toli- 
liko) proti télu a krvi: ale proti knizatim 
a mocnostem, proti spravcim svéta této 
temnoty, proti duchovnim zlostem v_ pové- 
tri. Kterouzto cirkev Bozi vy jako onen 
stanek nositi a ohrazovati mate ozdobou 
svatou, ucenim bozskym, prikladem doko- 
nalym. Slovo Levi vyklada se totiz ,,prida- 
ny,“ nebo ,vzaty.“ I vy, synové nejmilejsi 
kterizto jako otcovskym dédictvim jména 
toho nabyvate, budtez ,vzati* (odhati) té- 
lesnym choutkam, syétskym zadostem, kte- 
réz bojuji proti dusi; budte skvélf, nepo- 
ruseni, neposkvrnéni a Cisti, jak se slusi 
na sluzebniky Kristovy a rozdayace tajem- 
stvi Bozich, abyste byli hodné ,pridani“ k 
poctu téch, jenZ stojfi na témz stupni cir- 
kevnim, abyste zaslouzili byti dédictvim a 
milovani hodnym pokolenfm Hospodinovym. 
A ponévadz budete spoluprisluhovaéi a spo- 
luptsobitelé téla a krve Pané, vzddlena bu- 
diz od vas nefadna téla rozko8, jakz pfsmo 
di: ,,Ocistte se, ktetf nosfte nadobf Hospo- 
dinovo.“ Pomnéte na blahoslaveného Stépa- 
na, jenz pro zasluhu zvlastni Gistoty od a- 
postolii k témuzZ tfadu zvolen byl. Pecujte 
o to, abyste evangelium tém, jimz je usty 
budete zvéstovati, zivymi skutky vykladali, 
aby se 0 vas mohlo fici: Blahoslavené nohy 
zvéstujicich dobré véci. Roznasejice evan- 
gelium pokoje, obujte nohy své v priklady 


*) Doslovné: At jest pamétliv stavu svého, t. j. 
ze i on clovék a pred Bohem hiisnik jest, 


Vea) 3p cab cine ae 


t hn 


eon a, | 


‘Svatych. Gehoz vam raé popidti Pén mi- 
losti svou. RB. Amen. 


 (Nebylo-li téhoz dne syéceni podjahnd, prostiou 

_ se vsickni na zemi, fika se litanie a biskup 

tuto prostfené Zehné jako pti svéceni podjahni. 
Potom promluvi k duchovenstvu a lidu :) 


Cehoz sobé vsickni zadime, 0 to spo- 
leéné prosme, aby prosbami celé cirkve tito, 
ktetiz se k tkadu jahni pripravuji, tadem 
levitského pofZehnan{ se zastkvéli, a du- 
chovnim obcovanim jinym svitice, milostzi 
posvéceni zatili; ¢ehoz raé jim poprati Pan 
nas, JeziS Kristus, jenzZ s Otcem a Du- 
chem svatym Ziv jest a kraluje Boh na 
véky vékivy, 

(Pak k tém, jizZto maji svéceni byti :) 

Bratif nejmilejsi, prosme Boha Otce 
vsemohouctho, aby na tyto sluzebniky své, 
kterézZ k ttadu jahenskému zvoliti rail, 
milost pozehnani svého milostivé vylil, ajim 
dary posvécenf, z milosti udéleného, zacho- 
val i prosby nase pfivétivé vyslysel; aby 
coz dle tradu svého budeme konati, pomocf 
svou dobrotivé provodil, a tyto, o nichz dle 
nahledu svyého se domyslime, ze bychom je 
k rozdavanf svatych tajemstvi jemu pied- 
staviti mobli, poy;zehnanim svym posvétil 
a posilnil. Skrze jednorozeného Syna své- 

ho, Pana naseho Jesu Krista, jenZ s nim a 
s Duchem svatym Ziv jest a kraluje Boh, 
(Biskup sundé infuli a pokracuje v modlitbé :) 
po vsecky véky vékiv. R. Amen. 

Pan s vami RB. I s duchem tvym. 

Vzhiru srdce! Be. Pozdvihli jsme k Ho- 
spodinu. 

Diky ¢iime Panu Bohu svému! B& Ho- 
dno a spravedlivo jestif. 

V pravdé hodno a spravedlivo jest, 
slusno a spasitelno, abychom Tobé vZdy a 
vsudy diky ¢inili, Pane svaty, Otée vsemo- 
houci, véény Boze. Tyt rozdavas hodnosti, 
udélujes rady, poradas titady; Tyt, aé sam 
v sobé se neménis, ySecko obnovujes, vse 
fidfg, vSe svou véénou prozfetelnosti ptipra- 
yujes a uskutechujes v pravy ¢as, slovem, 
moci a moudrosti svou, Jezisem Kristem, 
Synem svym, Panem nasim; jehozto télu, 
totiz cirkvi své, rozmanitosti nebeskych dara 
rozdilIné, a v8ak na vzdor témuz oudi roz- 
dilu piece spojené, a podivnym celého 
spoje zakonem sjednocené, v chram svu) 
na vy8 ina Sit vzristati davas. ‘Tys usta- 
novil, aby sluzbu svatého titadu zastavali 
sluzebnici trojiho stupné, vyvoliv k tomu z 
pocdtku syny Levi, aby v obrazne sluzbe 
domu Tyého co vérni strazcové trvajice, 


419 


dédictvi pozehnani nebeského za podfl véény. 
obdrzeli. Na tyto také sluzebniky své, pro- 
sime, Pane, vzhlédni milostivé, ktet{z, aby 
pri oltarich Tvych slouZili, na titad jahen- 
sky prosbami pokornymi posvécujeme. A 
my sice jakozto lidé smyslu§ bozského a 
rad rozumu syrchovaného neznajici, zacho- 
valost téchto, pokud nam Ize, cenfme. Tebe 
ale, Pane, nic, coz nam neznamého jest, 
neujde, aniz byvaS oklaman vécmi skrytymi, | 
Ty’s znatel tajnosti; Ty’s zpytatel srdcf. 
Tobé lze soudem nebeskym, tsudek lidsky — 
vééné presahujicim Zivot téchto zkoumati, 
od pokleské je o€istiti, ajim, co budou mit 


| konati, také poprati. 


(Nyni vzkladaje pravou ruku na kazZdého zvlast 
pravi:) 


Prijmi Ducha svatého ku posilnénf, 
bys dablu a pokuSenim jeho odolal. Ve 
jménu Pané. 

(Pak pokratuje :) 

Sesli na né, prosime, Pane, Ducha sva- 
tého, aby k vérnému vykonavanf sluzby 
Tvé sedmerym darem milosti posilnéni byli. 
Dejz, by oplyvali spanilost{ ctnosti, vazno- _ 
sti skromnou, stydlivosti stalou, ¢istotou 
nevinnosti, a zachovavanim duchovni kazné. 
Mravy jejich necht jsou odleskem Tvych 
prikazanf; aby lid mel na nich nasledovani 
hodny priklad ¢istoty; aby dobré svédectvi 
svédomi svého v sobé nusice v Kristu silni 
a stali setrvali; a hodnymi pokroky s po- 
moci milosti Tvé ze stupné nizsiho k vys- 
Simu povySeni byti zaslouzili. Skrze téhoz 
Pana naseho, Jesu Krista, Syna Tvého, jenz 
s Tebou ziv jest a kraluje v jednoté téhoz 
Ducha svatého Bah, po vSecky véky vékiv. 
RK Amen. 


(Nyni dav4 kazdému &tolu pfes levé rameno, rka :) 


Odéj té Pan odévem spaseni a oblekem 
radosti; « roucho spravedlnosti zahaluj té 
vzdycky. Ve jménu Pané. R& Amen. 
(Koneéné podéva kazdému knihu evangelia ob- 

sahujici, fka :) 

Prijmi plnomocenstvi ¢itati evangelium 
v cirkvi Bozi, jak za zivé tak za zemfelé*). 
Ve jménu Pané. BR Amen. 

| Biskup: Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Podjahen: Povstante. 

Biskup: Vysly8, Iospodine, prosby na- 
Se, a na tyto sluzebniky své Ducha poze- 
hnani svého seéli, aby nebeskym darem ob- 
dareni jsouce, i u velebnosti Tvé milosti 


*) Totiz pri msich svyatych za Zivé i za zemfrelé, 


* 


a ee 


- dojiti, i jinym za priklad Zivota ctnostného 
slouziti mohli. Skrze Paéna naSeho, Jesu 
Krista, Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest 

a kraluje v jednoté téhoz Dueha svatého 
Bah, po vSecky véky vékiv. BR Amen. 

Modleme se. 

Hospodine svaty, Otée viry, nadéje a 
ldsky, odméniteli vSeho prospivani v dobrém, 
kteryzto usporddav na nebiina zemi trady 
andélfiv, po vsech Zivlech Ucinek vile své 
rozlévas, raé mysle téchto sluzebniki svych 
Osvititi, aby jimi oltatim Tvym pfibylo ¢i- 
stych avuli Tvé zcela oddanych sluzebnikt, 
kterf by milosrdenstvim Tvym vZdy C¢istéj- 
Simi, a stupné téch, jez apostolové do po- 
- étu onéch sedmi, jichz viidcem a predchiid- 
cem blahoslaveny Stép4n byl, z vnuknuti 
Ducha svatého zvolili, hodnymi se stali: a 
ctnostmi vSemi, jimiz Tobé slouziti nalezi, 
okraSleni jsouce, Tobé se zalibili. Skrze 
Pana naseho, Jesu Krista, Syna Tvého, jenz 
-s Tebou Ziv jest a kraluje v jednoté téhoz 
Ducha svatého Bth, po vSecky véky vékiv. 
Fe Amen. 

(Jeden z jahni ¢te pak pri msi sv. evangelium.) 


Obrazek. 
Povidka z hornického Zivota*) od Fr. 8. 


»Zda¥ Bah\« 
by 

»Kmotricko, pojdte pak se podivat, to 
budou slavné krtiny !“ —volalajakdsi Zena 
oknem do nizké chaloupky, rukou ukazujic 
na viz, kteryz ujizdél cestou k chramu 
Pané. V okamzen{f vybéhla umounénd kmo- 
tra z chaloupky, zavirela dvére, stréila kli- 
ku do zastéry, a obé klusaly k hrbitovu a 
dale po ném k sinci kostela. 

»Koho pak si asi vyvolil za kmotra?“ 
prohodila prvni. 

»l to vite, Ze chudého ne; 
také nezbyva,“ odvétila druhda. 
- _ Jesto Sstastny porod na fate ozndmen 
by], o¢ekaval jiz pan kaplan piichod otce 
a svédki s nemluvndtkem. Hbité se oble- 
knuv stal jiz u dvetf chrémovych, tak ze 
obé kmotricky pravé vhod pfigly, niéeho ne- 
zameskavése. 

yKterak tomu ditéti chcete rikati?« 
_ ptal se knéz jako obyéejné nejdiive. Od- 
povéd znéla: ,Jan Nepomucky.“ Co zatim 
ostatni otazky a obrady ndsledovaly : nase 
kmotricky s patrnou zvédavost{ pohlizely na 
otce a na kmotry, ktefizto s babou vazné 


vsak mu 


“4 Psand r. 1855, Viz ,Poutnik z Praby.“ 


tu pred duchovnim stali. Kdyz pak tito za 
knézem ku kititedlnici kraéeli, vesly téz 
zvédavé zeny do kostela, cestou si Septa- 
jice, Ze pry ,tatik si dal, ten nahrabe od 
kmotri; vzdyt jsou jenom — haviti.“ A v 
skutku nemylily se. Po kitu sv. pri zapisu 
zapsali se kmotrovétakto: ,,Prokop Horina, 
hornik ; Vaclav Dolina, hornik.« — Kdyz 
byl pan kaplan vsecko nalezité zapsal, u- 
sedli vSickni zase na viz, a ubirali se k 
domovu. Zvédavé kmotiicky tolikéz domi 
se vracely a jedna druhou srdeéné prosila, 
aby se baby zeptati neopomenula, co asi 
kmotrové do vinku dali, a proé asi pan Je- 
nik jenom havite za kmotry si vyvolil. 

VSecko to ddlo se v Zalovicich, vesnié- 
ce, kter4z v tidolfi mezi dvéma navrsimi se 
rozprostira, nepatrna co do stavby, zname- 
nita ale dobrym kamennym uhlim, kterézto 
se tam hojné dobyvaé. Od vesnice vzhtru 
po celém navrsi stoji mnoho malych dom- 
ka, skrovnych obydliéek hornickych, kteréz 
lid ,kumbalky* nazyvé. Podobné mnoho §a- 
chet tam vidétijest, dilem vodou zatopenych a 
proto opusténych, dilem, ato z vétsi éasti, uzi- 
yanych, v nichzto se pilné pracuje. Stoji-li nad 
Sachtou pod boudou rumpal, ¢ilijak stari fi- 
kavali vrtidlo, dobré to znameni; jest-li ale 
zabradlim opatrena aneb z Gasti zahazena, 
véz, ze voda vypudila horniky, kteriz jinde 
zase na uhli uhodili. Kazdy podnikatel musi 
sobé vyméru svou tredné pojistiti a hra- 
nice, vyznaGené nad*zemi, nesmi pod zemi 
prekrociti. Ve své vyméte dobyva pak na 
jednom aneb vice mistech uhli, jak mu sila 
staci. Sachty své vyméry nazyva svym ,,ce- 
chem“. Pro kazdou sachtu berou si nékte- 
rého svatého za ochrance, a odtud zovou 
se pak majetnici a délnici dle pojmenovanf 
cecht. Tak jsou hornici z cechu svato-bar- 
borského, z cechu sv. Prokopa, sv. Vita atd. 
A ze bez predstavenych porddek udrZeti 
nelze, ma kazdy majetnik dohlizitele svych 
doli. Nejbliz8i predstaveny hornikiv slove 
lezec, Gili, jak lid vibec fika, Staigr. 

A takovymto lezcem v hrabécich uhel- 
nych dolech u sv. Prokopa byl Jan Jenik, © 
otec pravé pokfténého ditka; kmotry pak 
byli hornfci z téhoz cechu. Jenik, vyslou- 
“ily délostrelec, byl muz, jenz vseobecné 
vaznosti pozival. Jsa rozSafny a nébozny, 
zadal sice od svych podiizenych horniki a 
délnikii vojenskou poslugnost ve sluzbé a 
bezthonné chovani mimo sluzbu, za to ale 
byl vSem jak otcem. 

Sestoupiv s vozu, vzal od baby novo- 
krténce a spéchal s nim do svétnitky, kdez 
je] manZelce polozil do naruci tka: ,Zde 


ti, Lidmilko, prindsime nového ktestana. Jan 
jest jméno jeho. Kytil pan kaplan a pozdra- 
_vuje té. Mas pry Jana po kiestansku vy- 
_chovati, ponévadz jak pravil nejlep3{ dé- 
- dictvi, jakéhoz rodiéové ditkam zanechati 
mohou, jest kirestanské vychovani.“ — Mat- 
ka, usmivajic se, prijala ditko, polibila je 
a pfrikryla si tvét rukou, neb slzela — ra- 
dosti. Bylot to prvorozendtko, prvnf plod 
lasky svornych manZelt. 

Babé se pla¢ matky jaksi nelfbil. Nej- 
spiSe soudila, Ze by slabé Zené skodil, a 
proto, aby ji obveselila, zaéala s velkou vy- 
mluvnosti vypravovati, ze Jenféek pri kitu 
svatém ani nezaplakal, a ze svyma modry- 
ma o¢cima rozumné hledél na velebného pana, 
kdyz mu prsi¢ka mazal sv. olejem. Ano, 
ku podivu, on pry se usmival, kdyz mu 
knéz hlavu polival vodou, z éehoz soudila, 
ze to bude moudré a ndbozné dité. 

nlo jest u Boha,“ ozval se otec, ,A 
pak to bude zalezeti na vychovan{, jak se 
nam podaii.“ 

»lnu ovSem, ovSem! Ja ale myslim, ze 
se neklamu. A nadarmo jsem v Praze na 
uéeni nebyla; a ze jsem zkouSend, to vi 
cely svét. Vzpomente si po letech na ma 
slova. Ostatné o to se hadati nebudeme ; 
radéji se podivam, jak byli kmotfi stédii.“ 
Pri tom vzavsi od matky nemluvné, pocala 
bilou perinku pozorné rozvinovati, an otec 
toho si nevSimaje ze syatecnich Sati do 
vsednich se prevlékal. 

ylu to mame,‘ zyolala pojednou Draé- 
kova (takf se baibajmenovala), ,,vZdyt jsem 
si to myslila! Ti toho nadélili! Obrazek 
a jeden dvacetnik. — OvSem, Ze jest novy 
a s Pannou Marii; ale kdyz je clovék kmo- 
trem jednou za ¢as a k tomu prvorozenat- 
ku, hm. — A co s obrazkem ? Jesté ze je 

to svaty Jan Nepomucky. Alespon ma Je- 
ni¢ek patrona. Vidis to, hosi¢ku? Méls chu- 
dé kmotry !* 

Reé ta zamrzela otce i z4dal Dra¢ko- 
vou, aby nikomu o vinku se nezminovala, 
dokladaje, ze kmotry prosil, aby jeho di- 
_ téti zadnych penéz do vinku nedavyali. ,,O- 
brazek,“ pravil, ,mne tési, nikoliv ale dva- 
cetnik. Kdyby se mi bylo o penize jednalo, 
moh] jsem bohatych kmotrii pozddati, ja ale 
* vyvolil hornfky, aby dité védélo, ¢im otec 
se Zivil, kdyby mne Bah ksobé povolal. A 
vyvoli] jsem zachovalé horniky, aby ditéti 
jednou dobrym pfrikladem predchazeli. Ano, 
mila Dratkova, prizndvim se vam, Ze 0 
lepsich krestanech mezi horniky nevim. 
Nyni vite priginu, a proto doufim, Ze o 

krestnych darech mezi lidmi poml¢ite.“ 


one) ee 


-Drdékova slavné slibovala mléelivost. 
Matka si zAdala ditko a drzic je u prsu 
usnula. Otec Sel dohlidnout k Sachtdm. 
Ponévadz ale pravé nékolik vozi pro uhli 
prijelo, zdrzel se déle nez myslel. Tahati 
vesele tocili rumpaélem, 
na jedné strané pribyvalo, na druhé uby- 
valo; plny okov ¢ili kbelik chodil Sachtou 
vzhiru, druhy prazdny doli. Po kazdém 
vysypan{ pribylo do vozu pal korce uhli, a 
kdyZ se to Sestnactkrate opakovalo, bylo na- 
kladu na dva koné dosti. 

Drackova mezi tim odbyla vSecko po- 
trebné obslouzeni. KdyZ pak od sluzky 
hrniéek pro nf uréené kavy obdrzela, aslu- 
8né byla pojedla: veéerem ubirala se doli 
do Zalovic. 

Rehtackova s Klinkditkovou, z kostela 
nim zndmé kmotii¢ky, staly na navsi. Snad 
se nahodou sesly. Mozna! Hledély ale po- 
zorné v tu stranu, odkud s kopce doli 
Dratkova prichazela. Vifidné se usmivajice 
vitaly ji, a baba splacejic zdvorilosti za zdvo- 
rilost, uprimné jim povédéla, co jen védéla, 
totiz ,aby si rozvazily, co se ji prihodilo 
ponejpry co babi. Dvacetnik a obrazek“ 
pravila, ,dali kmotii do vinku ; ale to po- 
vidam jenom vam, i zadam vas, milé kmo- 
try, aby z toho nepovstaly klepy.“ 

Mizeme si pomysliti, ze se kmotri¢ky 
mléenlivosti slavué zavdzaly. DavySe si u- 
primné ,dobrou noc* ubiraly se kazda do 
své chaloupky. Druhého dne vypravovala 
si ale celd obec 0 podivném daru Jeniko- 
vych kmotri. Obrdzek stal se ter¢em mno- 
hych ustépacnych rozmluv, anobrzi rouha- 
vych vtipt. 

(Pokraéovant.) 


Bah vééna laska. 


I mdmt az posud v srdci city, 
jeZ piseh vdechnout hotovy : 

jsou v prsou mojich zpévy skryty, 
jez rozlomit. chti okovy. 


A vite, jaké jsou to zpévy 
a komu jsem je uschoval? 
Jen tomu chcei pét bez tlevy, 
kdo nejdiive mne miloval. 


Kdo jiny hoden vééné chvaly 
neZ Trojjediny véény Buh? 
A pakli Je chei slavit v dali, 
tut splacim ld4sky dayné dluh. 
F. Lh tka. 


na némz provazu - 


+“ 


. 


ios 122 Eee 


DOPISY. 
Z Nemeckého Brodu 9. brezna 1871. 
(Loupezny pokus.) 
Ze neni radno na obrazy Svatych a 


Svétic zavéSovat skvosty, pamdtni penize, 
Sranaty, perly atd. okazalo se minuly pon- 


_ délek, kdy kostelnfk po pal 6. hodiné ran- 


nf oteviel kostel pred ranni w8{ sv., zpo- 
zorovalt, Ze na obraze sv. Anny pod _ veli- 
kym kirem bylo sklo do kola na onom mi- 


sté vykrojeno, kde se nachazela shirka gra- 


nati s bezcennou medailif na krku té své- 


tice, s ¢imz si neslechetnik velikou praci 
dal a nejdiive podstavec na spfsob oltd- 
ticku, pod obrazem tim zavéSeny, vlastnf 
tizi strhl, pak ale na Zebfiku, jejz tam le- 
zet nechal, loupezny pokus svaj dokonal. — 
Dle vseho se podobd, ze se v kostele pies 


‘hoe zayift dal, ant v nedéli od pil 6. ho- 


diny réno az do pil 6. hodiny odpildne 
Bro neustalou navstévu dopolednich a od- 
polednich sluzeb Bozich a kéfzové cesty, 
mezi polednem odbyvané, k tomu pfilezito- 
sti nemél, ‘a jen to divno, ze se © neod- 
vazil jesté i na obraz Panny Marie u ka- 
zatelny, kde se dvé korunky a grandty na- 
chazeji. Byvaé to pracné dobrodincim, jenz 
takovym darkem by radi ‘ten neb onen o- 
braz ozdobili, dokazat, ze se tim jen zlo- 
déjové prilakaji, jakoz i, jestli se okrasa 
ta zavésit ma, Ze propichovanim malba éa- 
sto dosti zdaril4 a pamatna se kazi, kdezto, 
kdyby se darek v jiném sptisobu podal, o- 
krasa stdlej8i aniz koho k loupezi drazdicf 
by se zjednat mohla. KS, 


V Hradci nad Labem 10. brezna 1871. 
(Prémie ,,Zabavné Bibliothéky.“) 


Nedlouho tomu, co pyicinlivé naklada- 
telstvo ,,Zab. Bibliothéky“ rozeslalo prémii 
dila toho narok 1871. Za nedlouho dostane 
se — jak v oznameni ¢teme — odbératelim 
obou prvych roéniki' Z. B. prémie druhé, 
skvostnéjsf prvni, predstavujici barvami ole- 
jovymi ,Dobrého Pastyre.“ Cena prvniho 


obrazu ustanovena jest 2°30 zl. r. m., dru- 


hého o totéz bude vétsi, aé predplatitelim 
jen o 20 kr. se zdrazi (80 kr.). Prihlédajice 
k cené a k paméti uvozujice slova p. vy- 
davatelova, ze Dobry Pastyt bude malba 
v skutku vyteéna, nemtizeme nez chvalu vzda- 
vati prikladné horlivosti 0 —prospéch véci 
katolické. Jef pticinlivost ta vy dobach na- 
Seho moderniho pobanstvi tim zasluznéjsi, 
¢im méné nalezé upravené pidy. —Protoz, 
aby i téchto list étendrstvo zvédélo vice 
o blahodarné ¢innosti v zatisi klastera Raj- 
hradského, jakoz i abychom téch, kdoz na 


‘ylastni Skodu rozpakujf se dosud majiteli se 


stati téchto vytvori katolického umént, roz- 
hodnuti se pro podporu dobrého Cinu uspi- 
Sili: chceme tuto nékolik slov prvnimu vy- 
danému jiz obrazu ,,Vdnocim“ vénovati, ji- 
stotu toho majice, ze nikdo n4m toho ne- 
zazii, 


pozorovatele se obraci, jest na plénkach 
bilych ulozené mile usmévajici se Bozské 
Ditko, jez panenska Matka svatému Péstounu 
okazuje. Nad mali¢kym Novorozenhatkem 
skldnéjf se po strandch tii zboZni duchové 
z andélskych kari, jakoby straz drzfce nad 
Nim a védouce, Ze od kolébky jiz zlocinny 
nepyitel ndstrahy bude ukladati Clovéckému 
télu Syna nebeského. Dojemny to jisté obraz 
pro kazdého, komu nevymfel cit v utrobach, 
a mimodék citime se pohnuty pri patreni 
nan k témuz oblazujicimu tismévu, jakyz 
vyluzen jest na rtiku Bozského Nemluvihatka. 
Zdatilé proveden{ prozrazuje, ze mistr jeho 
byl pénem stétce svého.*) Vdétni jsme za 
to Rajhradskému Yeholniku, ze s pilf tidkou 
dopomaha lidu katolickému nejen k dobrym 
knihdm, alebrz téz 0 dustojné se stara vy- 
zdobeni kat. pifbytké. Ci snad neni povin- 
nost{ katoléka, aby na zdéch stanku jeho 
dostalo se mista Kristu — Bohu? V niza- 
dné-li vlasti chyZce chybéet nesmi nebo nema 
— po prikazu ndérodnich ¢asopisi — obraz 
velikého bojovnika, kteryz strach a hrizu 
pousté] na davy lidstva: proé nemélby vér- 
ny syn katolické rodiny vyvéSovati nad ]tz- 
kem svym spanilosti plné Ditko Bozi, kte- 
rézZ mir a lasku v srdce lidska dava? Proé 
neméli bychom zraku povznaseti k obrazu 
onoho Betlemského Uéitele, jenz nam z sa- 
mych nebes pravdu na svét prinesl, aby zlo- 
miv vzdor a pychu jediné jen pravé svétlo 
rozzehl? — Dosti bud vSak slov tu napsa- 
nych; pevné mamet za to, ze uprimnému 
synu cirkve postati i to malo zde, ¢imjsme 
pozornost jeho ku katolické bibliothéce obra- 
titi umyslili. Snad navrhne mnohy, Ze dog- 
maticky tu a tam obsah jeji malo chova 
belletristického pivabu. Napied pozney — 
odpovidame — svoji pravdu, pak se teprv 
pobavuj. Ostatné, kdo do ruky vzal sesit 
néktery Il. ro¢énikii Z. B., dosti tusime, u- 
spokojivé jej po precteni odlozil; a uspo- 
kojila-li kniha étendre, dosdhla svého téele. 
Mizeme tudiz v bezpecnosti zminénou bi- 
bliothéku odporutiti ¢eskému lidu katolic- 
kému, ano musime tak, ponévadz literarni 


syym tutézZ 


V prémii (z Bensingrovy dilny v Ein- 
siedelnu), ie t 


Uprostied skupenf osob, k némuz zrak 


“bob, We Baer eee ee a! ‘4 r 
iat Le Ne Pr sath § che ae 
Boa th Mais pet's 
Ae , A apa: 
a Dp We it 
ie Ae 
; 


as 
iL) 


katolictva staraji. 


hs em 
‘ 


nasi svétSt{ Merkurové aneb z vole aneb 
nedbalosti bud nic bud pramdlo se o vée 


. Karel K. 
Z Kosové Hory 8. bfezna 1871. 


(Sv. missie. Kiizovd cesta,) 


Bude se diviti, laskavy étendti Blaho- 


_yésta, spatie dopis z Kosové Lory, z mé- 


‘stecka, o kterémz v Gasopise tomto zminka 


nebyla, z méstetka, které jsouc obydleno 
éetné israelity ohledné naboznosti ne velmi 


priznivé posuzovano bylo. 


AvSak neni tomu tak; novéjsi doba 


_ukézala, Ze nevyhynul naébozensky duch na 


farni osadé této, 06 zvlastufch zasluh‘zfskal 
sobé zdejsi diistojny p. fardr. Jestit on ne- 
jen dobrym kazatelem, ale i peélivym pa- 
styrem osady své. PredeSlého roku odbyvana 
zde sv. missie od vel. knéz{f Redemptorista 
ze sy. Hory za velkého tiéastenstvi osadni- 
ka farnich. Tak éetné navstévovany kazanf 
a ostatni sluzby Bozi, ze velka Cast pricho- 
zich spokojiti se musela venku pred koste- 
lem piitomnn byti. 

Letosniho roku, dne 24. dnora zavitali 


k ndém opét duchovni otcové svatohorsti k 


obnové ¢i renovaci missie. I tentokrate u- 
kazala se horlivost ndbozenska u velké 
mife. Jiz éasné z rdna se vsech stran spé- 
chalo vse do kostela, neb kdo se opozdil, musel 
opét, an kostel jiz prepInén byl, venku ostati. 
Komunikanti bylo 2500. Po ukonéeni re- 
novace navstivili vel. OO. redemptoristé zdej- 
Si étendrsky spolek, ktery téhoz dne velmi 
cetné zastoupen byl, kdez po celou hodinu 
k’ velké radosti vSechnéch pritomnych po- 
meskali, a upfimné s nami se bavili. 

Jak mocné zaujata byla duse vSechnéch 
pro tuto sv. véc, ukdzalo se zjevné pri od- 


_chodu jejich. Pred farou shromazdil se velky 
_zastup lidu, vse chtélo jesté jednou vidéti 
ty, z jichz ust tak mnoho dobrého byli sly- 


Seli. Obecni vybor odebral se do fary, by 
vyslovil vielé diky za blahodarné pisobeni, 
naéeZ doprovazeni jsouce ¢éetnym poctem 
bodrych mladikii na konich, vikolnim du- 
chovenstvem a obecnim vyborem odejeli do 
Podéepic, by i taméjsim osadnikim pfi- 


pravili hody duchovni. Bah je provazej! 


Horlivosti neunavnou naseho p. fardie 


‘ozdoben bude kostel nas novou: kiizovou 


cestou z dilny malire p. J. Umlaufa z Kys- 
perku, ku kteréz dva obrazy jiz zde mame. 
Jestit to dilo tak pékné, ze by i mnohy 
velkoméstsky chram zdobiti mohlo. — 

_ Bah Zehnej vel. OO. missionétim a 
naseho duch. spravce nam zachovej ! 


* e 


KRONIKA. 


Z Prahy. Svécen{ na biskupstvt vd. p. 
preldta scholastika dr. Karla Fr. Pruchy, 
jehoz zvolenf za biskupa Joppenského sv. 
Otec Pius 1X. v konsistoti své v Rimé dne 
6. t. m. slavné prohlasil,*) konati se bude 
v nedéli I. po Velikonoci Gi bflou, t. j. 16. 
dubna vy semindiském chrémé u sy, Sal- 
vatora, 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 16—20. biezna u Maltézi, od 
21—-25. u sv. Apolinare. 

*—* U sv. Josefa (OO. kapucinfi) na 
Novém mésté kona se od 11. t. m. pobo- 


gost k ucténi sv. Josefa, péstouna Pané. 


Na kazdy den jsou tam mée sv. v 6, 7, 8 
a 10 hodin, odpoledne pak o pil 5. poze- 
hnani. V nedéli 19. t. m., 0 slavnosti sv. 
Josefa bude v 6 hodin ticha mSe sv. a 
po nf éeské kazanf, v 7 hodin bude zpi- 
vana mS&e, jakoZ i v 8 hodin, kterd% se vzdy 
obétuje na timysl poéestného spolku tesat- 
ského, v 9 hodin bude ticha mée sv., v 10 
hodin némecké kazani, v 11 pontifikalnf 
mSe sv.; odpoledne o 4. hod. éeské kazanf, 
pak nespory a sv. pozehnanf. 

*—* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici tnoru 90 chudych v Praze zemrelych 
krestanii v rubasi a rakvi, letos 191 osob. 

Z Vidné. Od apostolského vikariatu 
polniho byl pro c. kr. vojsko nasledujici tad 
postni rozkazem ze dne 3. tinora 1871 pro- 
hlasen: 1, Osoby vojenské, kteréz u vlast- 
niho stolu se stravuji, nepozivaji zddné 
prednosti pied jinymi véricfmi stavu ob- 
Canského a jsou tudiz povinny zachovavati 
postni rad predepsany pro onu diecési, v 
nizto prebyvaji. 2. Rovnéz i veskeri knézi 
vojensti, bud ze u viastniho stolu se stra- 
vuji anebo pokrmy z hostinci berou, jsou 
zavazani fiditi se podle prikaziv postnich 
vydanych ed biskupského ordinariatu té 
diecése, ve ktaréz prebyvaji. 3. Osoby vo- 
jenské, kteréz ve verejnych hostincfch se 
stravuji anebo v kasdrnach a tistavech ku 
spoleénému stravovani pridrzovany byvaji, 
majf se v patky étyricetidenniho postu, ja- 
koz i v bilou sobotu a na stédry den ma- 
sitych pokrma zdréeti. 4. Ti, jejichz zdra- 
votni stav neb zvlastni poméry vyZaduji 
dalSiho rozsiten{ této dispense, povinni jsou 
vznésti dotyénou Zadost k apoStolskému 
vikariatu polnimu s prilozenim lékafského 
vysvédéent neb jinych prikaziv. 5. Katolici 

*) Coz hned J. Eminenci nejdist. p. kardindélu 

telegramem ohldseno bylo s blahopranim k 

jeho jmeninam, 


en to, eee eign ee 


Pe 
, 
be 
P 


Ue 


cis. kr. armady jsou zavazdni v kazdy den 
ctyficetidenntho postu, kdykoli dispense této 
pouzivaji, pomodliti se jednou modlitbu Pané 
a pozdraveni andélské ke cti bolestného 
utrpeni naseho Spasitele. . 

Knézim vojenskym jest ulozena povin- 
nost, aby vojsko sobé svérené o dosahu a 
vyznamu cirkevniho prikazani postniho na- 
lezité pouéili. | 

Z Bavorska. V méstéLandshutu  ko- 
nal se dne 15. tinora pohreb mohamedan- 
sky. Zajaty turek Chiak ben Hamala z Mo- 


Staganen pochovan tu v cizé zemi. V éele 


privodu pohrebniho kraéelo oddélenf zem- 
ské obrany bavorské. Pred rakvi kra¢celi 
dva Turkosové, arabské pisné zpivajice, Jini 
turci nesli rakev a sice stiidavé; kazdou 
chvili se vzdy jini Turkosové k rakvi pfi- 
blizili, chtfce posledni sluzbu prokdzati ze- 
snulému spoluvérci svému. Hrob by! nej- 
prv vykouren, na¢eZ za modliteb spustili 
rakev do zemé. Jeden z Turkosi sednul u 
hrobu, pyitisknul ruku na éelo, tsta i prsa 
a pak ji nad hrobem roztazenou drzel. Ka- 
ady z ostatnich Turkosti vzal hrst hliny a 
odiikavaje modlitbu dohrobuji vhodil; na- 


‘¢eZ lopatami do hrobu vSecku hlinu vhazeli 


pevné ji udupavse. Do hrobu byl zastréen 
cerny. kil s ndpisem; svrchu pak zatknuli 
Turkosové pozlitkovy pilmésfc do kolu. Po 
ukonceném pohrbu posadil se jeden z Tur- 
kosi na hrob a dlouho se modlil. Zemska 
obrana ke. cti zesnulého tiikrat vystrelila. 
Mimo distojniky francouzské a bavorské se 
velké mnozstvi obyvatelstva pri privodu 
sucastnilo, 

Z Wiirtemberska. Pani a panny ka- 
tolické v kralovstvi Wiirtemberském utvo- 
tily za predsednictvi pani hrabénky z Wald- 
burg-Wolfeggu spolek ku podpote sv. Otce 
v casnych potirebach jeho. Vysledek sbirek 
k témuz téelu zaiizenych byl dosti skvély; 
nebot ze 370 farnosti seslo se na penézich 
9219 zl. sti. a 

Z Rima. Mimo pana z Arnimu také 
vyslanec Spanélsky a portugalsky prichdzejf 
za¢asté do Kvirinalu ku kralevici Humber- 
tovt. Naproti tomu poslancové Rakouska, 
Francouzska, Belgie, Nizozemska, Bavorska 
i Brasilie za neslusné to povazuji prateliti 
se 8 knizetem, kteryZ netoliko nema pit- 
stupu do komnat papezskych, ale zjevnym 
jest nepritelem papeze, ujehozZto dvora po- 
slancové tijsou povéreni. — Kraleyic Hum- 
bert jednanim svym netoliko katoliky, ale 
jiz_ i samé protestanty pohorsuje. Neddyno 
byl mu pfedstaven jakysi protestantsky ka- 
zatel z Ameriky. ,Mate-li pak v Rimé chram 


uy be a ' 3 ke Oy ae 
‘ he ee he 
~ oS ae 


vakeho vyznani?“ otdzal se kralevic. ,,Ni- 
koli, kralovskd vysosti,« znéla odpovéd. 
»Musite si tedy nynf chram svij vystavéti ; 
nebo k tomu jste zcela oprévnéni; my jsme 
prohlasili svobodu nabozenstvi a ja (krale- 
vic) bych na pr. mohl prestoupiti k Zidov- 
stvu.“ Naéez kazatel klidné vece: , Vase 
kralovské vysost mi dovoli, abych podo- 
tknul, ze za nynéjsich okolnosti by se vy- 
staven{ protestantského. chramu v Rimé za 
demonstraci protindbozenskou povazovati 
musilo a tedy za skutek bezbozny. Pevné 
doufam, Ze by se pri takové stavbé ani je-— 
diny protestant nestcastnil.“ 

_ *—* Dne 15. tnora 1871 provozovano 
v Rimé divadlo hanebné, jez zistane véc- 
nou skvrnou té vl4dy, ktera hlavé cirkve 
neporusitelnost zarucila ao ucté své ku 
sv. Otci bldboli. V tyz den na namésti Corso 
se pohyboval privod, jenz zalezel z mnoz- 
stvi luzy, dale kona, osli, vozi a kar, coz 
mélo predstavovati ,krizické tazen{ roku 
1871.“ Na praporu byla napsdna slova: 
»Mirnost“ a ,Brany pekelné ji nepremo- 
hou.“ Mezi luzou byli jedni prestrojeni co 
kardindlové, jini co prelati, knézi, mnisi a 
jeptisky, jini posléze co zuavové a briganti. 
Nékteri nesli velké svi¢ky, jini kadideJnice, 
velké krfze, zbrané; v éele privodu kraéel 
élovék s bilym praporem, na némz byl vy- 
sity Gerveny kfiz. Luza hulakala volajic: k 
Vatikanu, smrt knézim, smrt kiizékim atp. 
To se dalo se schvalenim vlady italské. — 
Den predtim napodobily maSkary samého 
papeze, jakoz i Mons. Merode a jiné vérné 
sluhy papezovy. Pod balkonem Albergo di 
Roma se privod maskarni zastavil, nebot se 
s balkonu dfvali na hanebnost onu kralevic 
Humbert s knéznou Matildou a panem vy- 
slancem pruskym. Kdyz zlosyn onen, jenz 
za papeze byl prestrojen, kralevicovi udé- 
loval pozehnani, tu se utlocitna (!) knézna 
nemohla smichy udrzeti a tleskala pochvalu 
obéma rukama, rovnéz i pan Arnim, vysla- 
nec pruského krale. 

*_* Dne 30.-ledna vyZddala si dév- 
éatka timské v cetném poéttu slySeni wu sy. 
Otce. Prinesly mu hojné darky a jedna z 
nich se osmélila také papeze o ddrek po- 
Zadati tkouc: ,Svaty Otée, dejte ném aspon 
Shupec tabaku.“ Nad takovou prosbou za- 
smal se sv. Otec i prelatové zde pritomat; 
musime podotknouti, Ze v Italii Zebraci, 
kdyz nemohou obdrzeti nic jiného, aspoh o 
Snupec tabaku prosivaji. Sy. Otec vzal ta- 
batérku a nasypal dévédtku tabék na bily 
satecek, a ted se dévédtka délila mezi se- 


‘bou, aby kazd& dostala Shupec. Sv. Otec 


x 


“posiéze vida, ze tabatérka jest skoro tiplné 
prazdna, dolozil: Uz se uspokojte, j4 mu- 
sim shupec ponechat jesté pro sebe.“ — 


Dne 1. tnora pyislo k sv. Otci 100 sluzek 


_fimskych piinesSe jemu halft sy. Petrsky 


4 
: 


frank. 


450 p 
*_* V_ nedéli dne 5. brezna méla u 


sv. Otce slyseni deputace katolikiiv Rakou- 


skych v poctu 43, mezi nimizZ starohrabé 
Salm, svobodny p. Brenner, hr, Fries, hr. 
_ Frantisek Thun, hr. Brandis, knize Hohen- 


Johe, hrabé Pergen, kanovn{k V. Braddé z 


_ Prahy, hr. Coudenhove, kanovnik z Vidné. 


Sv. Otec prijal deputaci v trinni sfni, ob- 
-kliéen jsa kardindly Deangelis, Barnabo a 
Bizzari, jakoz i éetnymi prelaty. Hrabé Salm 
prednesl francouzskym jazykem adresu od- 
danosti jmenem katolikiiv rakouskych. Sv. 
Otec v hlubokém pohnuti odpovédél dels 
Teci, povédév mimo jiné, ze uprostied stra- 
sti. a velkého zarmutku k nemalé utése mu 
slouzi éetné dikazy lasky, kterouz katolici 
ze vsech dfli svéta k nému chovaji. Pri 


- tom podotknul dale: Boure jestévice vzro- 


4 


ni nejednémi skutky dokazal, 


ste, pak ale prijde den, v kteryzto Pan zbou- 
fenym yinim rozkdze, aby se utfsily, an 
fekne: ,AzZ dotud prijdes a nepijdes dale, 
a tuto rozrazeti budes duti vinobiti svého.* 
(Job 38, 11.) OvSem pak uziva Pan ve 
skutcich svych také spoluptsobeni lidské- 
ho. Navrati se zajisté rad opét, az ti, jenz 
zasedaji na triinech, pochopéj/, ze pri ny- 
néjsi neobmezené svobodé tisku a obecné 
nevazanosti ani jinak byti nemtize, leé ze 
trimové se viklaji a ze ti, kdoz se revolu- 
ei undSeti davaji, Spatného konce dojdou. 
,orozuméjte, ucte se, kterf soudite zemi.“ 
(Zalm 2, 10.) Vim zajisté, ze Vas cisai v 
srdci svém preje, aby vitézila cirkev a vi- 
tézilo nabozenstvi: ont za mého papezova- 
ze hodnym 
jest Clenem onoho rodu, kteryz tak ¢asto 
obhajil prdva sy. Stolice. Az se navratite 
domi, rcete, ze papez miluje cisare Vase- 
ho, ze se za ného i za rodinu cisarskou 


- modlif, doufaje, ze skutkem naplni to, co 


pocituje v srdci svém. Zehnam rodiné ci- 
safské, vim, rodindm vasim, tém, kdoz vas 
vyslali a vsem katolikim cisatstvi rakou- 
ského. Prosim Boha, aby vas toto pozehna- 
ni provadzelo na cesté a s vami zlstalo v 
Zivoté i utéchou vas naplnilo v hodiné smrti. 


— Kdyz byli vS8ickni kle¢ice pozehnani sv. | 


Otce pfrijali, predstavil starohrabé Salm ve- 
Skery Gleny deputace, z nichz mnozi ob- 


avidstni darky k nohoum sy. Otce polozili. 


Kanovnik Bradaé vyjadiil papezi ictu a od- 
flanost cisate Ferdinanda i cisatovny Marie 


matin Bape 


Anny, jakoZ i kardinala arcibiskupa Praz- 
ského. K vyzvani sv. Otce provazeli jej 
Clenové deputace na prochazce v zahradé 
Vatikanské, naéez jedsté se s nimi v kni- 
hovné své zastavil a s kazdym nékolik la- 
skayych slov promluvil. 

*—* V den Nastolen{ sv. Petra (18. 
ledna) ptistoupili Cetnf jinochové z nejvzne- 
Senéjsich rodin fimskych ku stolu. Pané, 
prijavSe vel. Svatost z rukou sv. Otce; na- 
éez sobé slySenf vyzddali a podali adresu 
se 30.000 podpisy patriciiiv a prednich mé- 
Sténintiv s  halérem sv.-Petrskym 15000 
frankt. | ; 

Ze Svycarska. V mésté Zenevé ze- 
mrel v tnoru t. r. francouzsky marsdlek 
polni Randon, rodily protestant, jenz ale 
na lozi smrtelném stal se katolikem, sloZiv 
slavné vyznanf viry do rukou nejdist. bi- 
skupa Mermilloda. Touze dobou zemiyel v 
temz mésté turecky urednik statni Boghos 
Bey-Diz, kteryz pred smrti svou bludného 
uceni mohamedanského se zreknuv skrze 
krest sv. do lina katolické cirkve pji- 
jat byl. 

Z Nizozemska. Protest, jejz katolici 
nizozemsti zadali naproti nasilnému olou- 
pent sv. Otce, éita jiz 400000 podpist. Darky 
penézité rovnéz v hojné mire plynou ve 
prospéch sy. Otce, tak ze doposud bylo uz 
zaslano 50000 zl. do Rima a kazdy den 
se nejméné 1000 zl. novych_ ptispévki 
schazi. 

Z Londyna. Mezi katoliky anglickymi 
utvoril se spolek, jenz pod nazvem_ ,,Ca- 
tholic Union‘ si vytkaul tiéel vSemi silami 
se o to zasaditi, aby sv. Otci bylo opét 
navraceno vladarstvi Rima i statu cirkevniho, 
jez mu loupeznou rukou bylo odnato. Pred- 
sedou zvolen vévoda z Norfolku. 


Paberky. 
16. Vééné. 


Na sy. Jiljském hibitové v Hanovru jest 
hrob s velikym néhrobnim kamenem, jemuz 
nékolik kamennych dlazic za. podkladek sloudi, 
Na néhrobnim kamené stoji slova; ,Tento hrob 
jest pro vééné éasy koupen a nesmi nikdy 
otevren byti.“ —- Vééné éasy! Jakoby snad 
néjaké dilo lidské vééné byti mohlo! 

Do stérbiny mezi naéhrobnim kamenem a 
podkladkem piislo jednou néjakym sptisobem 
semeno z brizy, pustilo tam koreny a mocné 
rostlo. Mladé briza ale posinula ¢éasem ndhrobni 
kamen stranou a na polo jej zvratila. Co si 
Ysechno takovy mlady stromek dovoli! Sméje 
se rozkazu lidskému a davé lidem nauéenf, aby 


moe Y 


aa 126. -- 


ve svych prdnich a slovech o néco skromnéjsi 
byli a tak mnoho divéry v nezménitelnost po- 
zemskych véci nekladli. OvSem biizky jsou jiz 
k tomu jako stvoteny, aby nauceni davaly. 
Jejich ratolesti néZni proutkové jsou sice ze 
8koly zikonité vypovézeni, ale jesté ne vsude 
z dom& kéestanskych rodiéa, kde nejuzitecnéjsi 
sluzby prokazuji. Tam ale na hannoverském 
hibitové vyobrazuje mlady, stromek, jak jédnou 
vy den yzkfiseni novy Zivot z hrobu poystane, 
a Ze zadny lidsky hrob pro vééné ¢asy nent; 
nebot nebudeme a nechceme vééné pochoyéni 
byti. bi 
17. Cesky Garibaldi v klerice*), 

Jako Garibaldi ve Vlasfch, povstal ta- 
ké nynf v Cechéch bojovnik udatny proti 
Rimua papezi. Stan svij rozbil v ,, Pokroku* 
¢. 39., kde zapocina vypravu svou valecnou 
clankem: ,Myslenky o reformé v_ cirkvi". 
I. ,Rim a my“. (Od knéze). Tu ho mate 
ceského Garibaldiho v klerice, zdali ve vla- 
stni ci vypijéené, nevim. Tusim, Ze jevy- 
pijcend, a¢ neni-li tento pan Garibaldi kné- 
_zem snad luteréuskym, aneb knézem budouci 
cirkve bezpapezeabez Rima. Brati na sebe 
kleriku v boji protipapezia Rimu tot tiskok a 
lest, kterou oSdleny byti maji nezkuSené a 
prosté duse. Jiz del8i éas se o to pra- 
cuje v novindach ¢eskych, aby ctenaistvo roz- 
horéeno bylo proti Rimu a papeii a pripra- 
veno pro onu dobu, v které se ma v Ce- 
chich zaloziti ndrodni cirkev bez papeze a 
bez Rima, cirkev ¢eskych a moravskyeh 
bratri. Tot posledni cil, ku kterému se 
ptipravovati maji katolici v Cechéch;a pro- 
stredkem k dosagzenf toho cile jsou ony 
clanky v novinéch od zakuklenych Gari- 
baldovei v klerikach. Ze tomu tak, _ pii- 
svédéil mi jiz mnohy narodovec,jemuz jsem 
myslenky svoje sdélil. Nase doba  nenf 
nepodobna dobé Husové a moznd, Ze se 
cehosi husitského v druhém vydani jesté 
do¢kame. Ubohy: narode, kam by té dove- 
dli — lidé, ktetf se ti mermomoct za vidce 
vtiraji a ve jmenu tvém vefejné mluviti se 
odvazuji! Nebezpecna jest ta cesta, po 
niz by té radi vedli do vdlky proti Rimu 
apapezi. Kézby nebylo marné voldni nase, 
aby’s na této cesté nendsledoval vidct svych, 
treba do klerik obleéenych. Vim, ze mi spf- 
lati budou zpatetnika, tmdré, ultramontant, 
klerikald a Bih vi, jakych jesté, snad i je- 
suiti, Ze té zdréovati chci na cesté pokroku, 
osvéty a svobody, Ze ti nepreju raje, do 
néhoz té vedou novodobni andélové, ze ne- 


*) Na ukizku (2 ,Hlasu“ ¢.) 8., kterak o nag 
soudi Moravané 


jsem piitelem lidu a ndroda. Co jim na to ~ 
Yeknu? Slovem a feéi s nimi nikdo nic 
nespravi. Kazdého bud umléi aneb uhazf 
kamenim, jako to udinili Zidé sv. Stépdnovi, 
kdyz pravdu jim sypal do o¢i. Zacpavali si 
usi, skifpéli zuby a oborili se jednomysiné 
na ného. A kamenovali: Stépana. Tentyz 
osud potké kazdého, kdo nefouké do no- 
vodobni trouby svobody, pokroku a osyéty. 
Na toho lita ze vSech novin kament, jichz 
tepry novd mineralogie vynalezla, kamenf: 
tmar, ultramontan, klerikal, feudal, zpateé- 
nik, jesuita atd. Tedy na této cesté se ne- 
poridf nic, Skoda kazdého slova. Avsak dé- 
jiny predélati nemohou nasi novodobni své- 
tlonosi. Tedy déjinami chceme bojovati proti 
nim, déjiny nds poucuji, kam se jizjednou 
ndrod nas dostal po cesté, kterou opét na- 
stupuji papfrovi generalové t. j. mnozi no- 
vinati. Po této cesté nedovedete narod do 
zaslibené zemé. Mate jiz dosti stran a stra- 
nek v narodé, k Gemu jesté pridélavate 
strinky nabozenské? Myslite, ze cely narod 
pujde s vami do Rima bojovati proti papezi? 
Myslite, ze cely narod se odrekne katolické 
viry a cirkve a pridrzi se viry a cirkve, 
jakou vy zaloziti chcete? Mylite se. Kdo 
je ve vite lhostejny, kdo ve vire udélal 
bankrot, kdo udélal v ,Credo* kridu, ten. 
s vami pijde a pak bude o jednu stranku 
vice v narodé a o nékolik stupni mensi 
sila nase. Z toho se bude nepfitel radovati 
a rozdrobeny narod snadno porobi. Mam 
pred o¢ima obraz Svatopluka a syni jeho, 
mam pred sebou déjiny Palackého. Mné 
ovsem neuvérite, ale Palackému a déjinam 
vérte, Palackého protestanta se ptejte aon 
odpovi vam co otec naroda, co druhy Sva- 
topluk nas. Také Bediich prusky, ktery 
mél vétSi moc v rukou nez vy, chtél zalo- 
ziti némeckou cirkev protestantskou, v nfz 
spojeni byti méli luterdni a helveti, aby 
nebyly v ri8i dvé nabozenské stranky. 
(Dokonéeni.) 


Literarni oznamovatel. 

*_* | Casopis katol. duchovenstva.* Roé- 
nik XII. Svazek 2. obsahuje pojednini: Obrady 
svatého tydnu v Rimé (dle kard. Wisemanna). 
Snahy socidlni revoluce a tloha cirkve (prof. 
Ant. Skoédopole). Historicko-kritické ptispévky 
k déjinam sv. apostoli slovanskych Cyrilla a 
Methodéje (kanovufk dr. Josef Ginzel). Vklady 
do Dédictvi sv. Prokopského. V Liter4rnim 
Oznamovateli posouzeno 7 spisi. — Svazek 3. 
vyjde 28. dubna. 

%_* | Posvdtnd kazatelna.* Sesit 4, ob- 
sahuje dokonéeni kaézanf postnich, asice: VII, 


Pan Jezis kiizem obtizen; a IX. P. J. — na 
- Kalvarii. Na nedéli kvétnou: O velikonoénim 
 prijimani (Slomsek); na zeleny étvrtek: 1. Vy- 
_ klad tajemstvi umyvani nohou uéenikiim Pané 
ae evi’ Luéié); 2. Kristus, novy MojzZi8, jak 
3 - provodi a im krmi nas na pouti do nasi zemé 
- zaslibené (Antoniewicz); na veliky patek: eA 
- Kristéiv — kmniha pravé moudrosti (tyZ) 3. n 
; hod VzkiiSeni Pané: 1. Radostna vetlranige 
‘ (SlomSek), 2. Z mrtvych vstani Kristovo jest 
_ pobudkou obracen{ a vzorem posyécen{ naseho 
5 (Metlewicz); na pondéli velikonotni: 1. Jezis 
¥ praydé ystal z mrtvych (SlomSek); 2. Z mr- 
_ tvych vsténi Kristovo jest dikazem Bozstvi jeho 
a nesmrtelnosti duSe nasi (Metlewicz); na ned, 
I. po Velikonoci: 0 nestdlosti v sluzbé Bozi 
(Kajsiewiez); na ned. II.; P. Jez{8 pasty? do- 
bry a nasledoynici jeho (Woronicz). 
*_—* | Evangelium sv. Matouse.“ Pie- 
lozeno a obsirné vylozeno od Dr. Frantiska 
_ Susila, nékdy profesora theologie a ¢ kano- 
vnika y Brné. Nakladem Dédictvi sv. Prokopa. 
Druhé vyddné. V Praze tiskem kn arcib. 
Knéhtiskarny za Rohlitka a Sieverse. 1871, — 
Prodavaé se v expedici B. Stybla za 2 zl.r. m. 
—* ,Hlasy katolického spolku tiskového“ 
r. 1870 obsahuji v Gisle 8.:  ,, Dédictvi sv. 
Petra a dvacdty den mésice zdiv% 1870,“ Se- 
psal Dr. Jan Evang. Bily, farar vy Predklasteri 
na Moravé. Str. 23. — Cislo 9.:  ,Katolict 
- nedejme se! aneb: Vira katolicka sratle, ne- 
yéra tma.“ Obrazek z nynéjsiho venkovského 
naboZenského Zivota. Nakreslil Eduard Brynych. 
Str. 39. — Cislo 10.: ,,Odchod éeského knéze 
do Ameriky.“ Obrazek "ze tivota, Sepsal Jos. 
Souhrada, Str. 40. Nakladem katol. spolku ti- 
_ skového, Tiskem kn. arcib. knihtiskérny y Praze. 
‘Timto 10. sesitem distojné ukonéen prvni rok 
blahodéjné ¢innosti nadéjného spolku. Nynf 
_ slusi zasflati prispévky na rok 1871. Cim vice 
bude wéastniki, tim vice i obSirnéjsich bude 
yydavéno spisi, jichz I. Gislo jiz v tisku se 
nachazi. 
¥#—* | Julie Ormondova ‘SH Nové osa- 
da.* Od aniglické spisovatelky X. . . P¥elozil 
S Frantisek Poimon. Str:.143. Jestit to dilo TX. 
(roéniku II. Gislo 2.) ,,Zabavné bibliothéky,“ 
kterouz vydavé P. Pl. J. Mathon, knéz f. sy. 
Benedikta v Rajhradé na Mor, ndkladem éa- 
 sopisu ,, Skola B. 8, P.,“ a tiskem V. Burkarta 
y Brné. 
— *#_* —, Methud.“ Orgén pro z4jmy kre- 
stanského uméni v zemich koruny sv. Vaclava. 
Cislo 2. Obsah: Ochrahte néhrobnich kameni. 
Monstrance Husinecké. Chram sy. Jakuba star. 
ve Vroutku. Graduale literati Nov. mésta nad 
Metujf. Drobnosti, — S Zalosti jsme doslechli, 
Ze ,Methud“ dita posud velmi malo predplatiteli. 


A ae ae 


*—#* Cech.“ List politicky, vychdzi nynf 
trikrate za‘tyden, totiz v ttery, ve Gtyrtek a © 
v sobotu redakei p. Karla Jelena a tiskem 
Steinhausera a Novdka v Praze. 

*__* emeslo md zlaté dno“, Ku po- 
vzbuzeni mladeze a prdtel jejich napsal Josef 
Sedlatek. S ocelorytinou, Nadkladem knéhku- 


‘pectvi B, Stybla v Praze 1871. Str. 112. 


--* Krestansky prodavat dusi, aneb: 
Kdo vyzpytuje cesty Pané?“ Povidka pro mlé- . 
dez a praitele jeji. Dle Gustava Nyrice vzdélal 
dr. Josef Pecirka. § ocelorytinou. N&kladem 
knéhkupectvi B. Stybla v Praze 1871. Str. 
116 (Spisi Nyricovych svazek 18.) 

—* , Primyslovy kreslié.“ Ku prospéchu 
mladeze vzdélal a pro skolu i dim vydal Jan 
Lodl, uéitel na hlaynich skolach v Rokycanech. 
Sesit 1. a2. obsahuje 12 listi vykresiv. Sklad 
knéhkupectvi B. Stybla v Praze 1871. Pré- 
myslovy kresli¢é jest sice dilo samostatné, mize 
ysak slouziti téz za zvlastni prilohu k dfiu od 
téhoz spisovatele vydanému:. , Proprava méfictvi 
i kreslirstvi.“ 

*_* |Ndvod k hlaskovdni s pohybli- 
vymi literami* napsal A. P. Nadkladem knéh- 
kupectvi B. Stybla v Praze 1871. Navodem 
timto naudi se ditky spisobem taktka hravym 
dobre slabikovati a Cisti. 


Osobni véstnik duchovensky. 


V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou; 

p. Ant. Burian, faraét y Préicich, jmenovan k. 
arcib. notafem ; 

p. Frant. Bohata, farét vy Cerveném Ujendé, 
obdrzel expositorinm canon. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Filip Burgerstein, kaplan v BeneSové, za 
fardfe vy Tejnici; 

p. Jan Friedl, katech. v Sangerbergu, za fa- 
rate v Schénthalu; 

p. Jan Suppan, kapl. v Uhfinévsi, za admin. 
do Kolodéj; 

p. Frant. Benda, kapl. od sv, Vojtécha k sv. 
Stépanu v Praze; 

p. Frant. Cermdk, kap!. v Koufimi, za kapl. 
u sv. Vojtécha v Praze ; 

p. Josef Janda, kapl, ve Velvarech, za kapl. 
u sy. Hastala v Praze. 


V biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnuli: 
p. Martin Syndéek, jub. knéz, os, dékan, fa- 
rar na odpocinku vy Branné, 10. ledna, 
(nar. vy Dobrusce 11. listop. 1784, — vysy. 
3. srpna 1808); 
p. Ant. Stursa, faréé na odpotinku v Sadské, 


a. 498 rag 


11. ledna, (narozen v Litomyli 17.éeryna | p. Petr Hagenauer, byvaly vychovatel kufzat 2 


1785, vysv. 16. srpna 1809). 
Vyznamenani jsou : 

P. Athanas Jerdbek, ¢. sv. Benedikta, fardt y 
Polici; ; 

p. Frant. Turdy, farat ve Zdirci, a 

p. Josef Lankus, far, v Stokach, jmenovani 
jsou osob. dékany ; 

p- Leopold Franzl, realni administrator Stu- 
denecky, obdrzel expositorium canonicale ; 

p- Matéj Musil, méstsky kaplan v Hradci 
Kralové, obdrzel pravo synodalif. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Jos. Brdiéko, farét v StarSové, za farare 
v Jedlové ; j 

p. Ant. Pogerth, katech, v LandSkrouné, za 
faréte vy Mikulci (Nikl) ; 

p. Jan Schembera, kaplan v Bernarticich, za 
lokalistu v Smréné : 

p. Frant. Bectéka, administr. 
Starsova. 

Uprazdnena mista: 

Starsov, fara patron. cis. do 5, dubna. _ 

Karle, fara patron. kniz. Thurn-Taxise, do 11. 
dubna. ; 

Lokalie vy StéZerdch jest na faru povyse- 
na. — ,Ordinariatniho listu Kralohradecké 
. diecése“ vyslo dne 9, tnora 1. Cislo téz v jazyku 
ceském, 

V biskupstvi Budéjovickém. 

V Panu zesnul: 

P, Josef Giskra, knéz Yddu sluhiv Matky 

Bozi (Servi B. M. V.) v Novych Hradech, 
21. tnora, (nar. v RoZdalovicich 9. kvétna 
1802, vysv. 3. dubna 1830). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; 
Jos. Dvordk, kaplan vy Kam, Ujezdé, za 
far. v Kestiéanech ; 

P, Mich. Berdnek, knéz ¥. Johanité, farni 
administrator v Podsrpu, za farniho admi- 
stratora ve Wolkensteinu (diecése Sy.-Hy- 
politské) ; 

P. Jos. Cikdn, téhoz ¢., farni administr. vy Ma- 
ria Pulst (diec. Kerkské), za far, admin. 
v Podsrpu. 

V biskupstvi Litomérickém. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Ant. Bilinsky, kazatel pti kated. chramu 
P4né v Litoméiicich za prvofar. v Bystiici; 

p. Frant. Schuldes, katecheta a kaplan v Borku 
(Gorkau) za prvofaréte v Gohren; 


Druhotiny knézské budou dé-li Pain Bah 
letosniho roku slaviti p. t. knézi: 


V arcibiskupstvi Prazském: 

p. Frant. X. Babor, fardi ve Vejprnicich, bud. bi- 
skupsky notai, narozen v Kaleticich 9. ledna 
1799, vysvécen 26. prosince 1821; 

p. Vojt. Frank, faraét v Lomnicich (Lanz), nar. ve 
Venusich 17. prosince 1796, vysv. 12. srpna 1821; 


z Jedlové do 


Paar-u, arcib. notat, bytem ve Vidni, narozen v 
Nohomifi 9. ledna 1797, vysvécen 12. srpna 1821 ; 


liné, byv. vikét a Skoldozorce, narozen vy Nab- 


Karel Husek, kons. rada, dékan ve Starém Ko- — 


sich 13. biezna 1796, vysvécen 24. srpna1821; — 


P. Simon Mottl, é 
 notar, faraf u sv. Frantiska v Praze, narozen V 
Drazovicich 6 fijna 1794, vysv. 12. srpna 1821; 


é. komandér fadu kiizovn., arcib. — 


p. Ant. Pobitschka, farat ve Starém Sedle, narozen % 


v Olegové 1. ledna 1797, vysy. 12. srpna 1821; 


P. Quinct. Spada, knéz fadu sv. Frantiska ve Sla- — 


ném, narozen ve Velvarech 8. Gervna 1797, vy- 
svécen 12. srpna 1821; 

p. Frant. Spiegel, knéz na odpocinku v Praze, nar. 
v Plzni 15. prosince 1796, vysv. 12. srpna 1821 ; 


p. Matéj Urban, farat v Janovicich, narozen y Hu- — 


sinci 19. tnora 1796, vysv. 12. srpna 1821; 

P. Method Urbanek, knéz fddu premonstr., farni 
administrator v Ouhonicich, arcib. notai; naro- 
zen v Leznicich 16. kvétna 1794, vysvécen 12. 
srpna 1821 ; % 

p. Vaclav Zitek, fardt v Smolnici, narozen v Sta- 
hlavi 5. zati 1795, vysvécen 12. srpna 1821. 

V biskupstvi Litomérickém : 

p- Josef Burianek, faraé ve Svétlé, narozen v Lou- 
kové 6. srpna 1797, vysvécen 24. srpna 1821; 

p. Vaclav Cernohouz, farét vy Libdni, narozen yv 
Turnové 13. tnora 1798, vysvécen 24. srpna 1821; 

p. Jan Jerabek, biskupsky notaér, osobni dékan v 
Bezné, narozen vy L, Tynici 29. ledna 1797, vy- 
svécen 24. srpna 1821; 

p. Antonin Konopka, farat ve Veleminé, narozen v 
Dobrovicich 8. ledna 1795, vysv. 24. srpna 1821 ; 

p. Jiti Prochazka, apost. protonotat a biskup. no- 


tat i konsistorni rada, osobni dékan veSkalsku, — 


narozen ve Viskeri 20. dubna1795, vysyécen 25. 
srpna 1821. 
V biskupstvi Kralohradeckém: 

p. Josef Dostal, byvaly katecheta, bytem vy Kutné 
Tlote, narozen v Pardubicich 29. béezna 1796, 
vysvécen 24, srpna 1821, 

P. Julian Friedl, knéz i. kapucinského v Opoéné, 
narozen v Jihlayé 27. biezna 1791, vysvécen 28. 
srpna 182!; P 

p. Jan Kubik, byvaly lokalista v Boharné, bytem v 


Nechanicich, narozen v Kralové Hradci 10. bie-~ 


zna 1796, vysvécen 24. srpna 1821; 

p. Jan Ne§Spor, fardt vy Leviné, narozen v Hoficich 
18. kvétna 1797, vysvécen 24. srpna 1821; 

p. Frantisek Riha, farét v Hetmani, narozen v Ja- 
blonci 3. prosince 1795, vysv. 24. srpna 1821; 

p. Jan N. Starek, ¢. kanovnik kathedralniho chra- 
mu v Uradci Kraloyé, dr. theol., rada biskup. 
soudu, prof. mordlky, narozen v Lipchayé 1. li- 
stopadu 1795, vysvécen 24. srpna 1821; 

p. Frantisek Vanék, farat v Hradisku, narozen v 
Popovicich 1. ledna 1795, vysv. 24. srpna 1821. 

V biskupstvi Budéjovickém: 

P. Frant. Kosel, dékan v Stropnicich, knéz f. ci- 
sterc , narozen v Besenicich 2, ledna 1797, vy- 
svécen 24. srpna 1821; 

p- Matéj Rabsky, byvaly farat, bytem v Treboni, 

narozen 15. prosince 1792, vysv. 24.srpna 1821; 

Jan Wotawa, biskupsky notar, farar v Katovicich, 

narozen v Bavorové 9, kvétna 1795, vysvécen 

24 srpna 1821. : 

(Vesmés jubilanti, letos 26; roku 1870 bylo tak- 

tézZ 26; roku 1869 bylo 33; roku 1868 bylo 22; 

roku 1867 bylo 19; roku 1866 bylo 33.) 


IM Pristi Cislo bude se vydavati 24. t. m. 


p 


TES 


Tiskem kniz. arcib. knihtiskdrny za Rohlicka a Sieverse v Praze, 


«a EN 


Boenik XX. 


. Vydava se 
3. 15. a 25 


= a4 ~~ . 
kkazdého mésice. &u véech 4dnych 
Redakce: Ixnil 
vkniz. Es seminati ms Tear e: 
: eis. 190—1, na ro Zz r 
; i or : a Be kr 


V __¥ Praze dne 25. hivana 1871. 


Saray 0. Sa APALYOIY 


CP LP ee oF - A 4 


Cislo 9. 


Predplaci se 
v expedici 


Expedice : 
«katol. knéhkupectvi Jenn . = edict 
B. Stybla dSV ALO 1¢} a. procs i BB ke 
na syv,~-Vicslavské ‘ x 
ndmésti, gis. 786-11. ate eR IaG - 
Wedouis isin letnise neprijima. 
% r 
Klamuj j x iva Gi 
reklamuite neidée y — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, —__2ednottiva tisla 


— 


se neprodavaji. 


»Spravedinost zvysuje narod, ale hfich bidné éini narody.‘ 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedele a svatky 
~celeho roku. 


XVIL. V nedéli V. postni. 


Pdn Jezig, jak nim v dnegnim evang. 
sv. Jan (8, 46—59.) vypravuje, 
svich protivniki: 
stati z h¥ichu?“ A zdidny mu nemohl od- 
povédit. My lidé se tak ovsSem tazati ne- 
muzeme; nebot jsme vsickni hriSnici. ,,Kdo 
mize fici: cisté jest srdce mé, cist jsem od 
hrichu?* (Prisl. 20, :9. srv.- Kaz. 7, 21 
Rim. 3, 23. I. Jan. 1, 8—10.) 

Tot zajisté kt. uzndvate; nebo sami na 
sebe Ccasto zalujete, ¢asto se zpovidate. Buh 
vsevédouci snad jesté vice na vas shledava; 
nebo di zalmista Pané: ,Provinénim (svym) 
kdo rozumi?“ Protoz s nim proste: ,Od 


tajnych hrichi mych, Pane, ocisti mne a 
-cizi odpust sluzebniku svému. “ 


(4.18, 13.) 

2. My osoby duchovni*) mime obzvlast 
se priciniti, abychom dle pyikladu svého 
Spasitele .bez hiichi byli zivi; nebo hri- 
chové nasi jsou tézsi nezZ provinéni osob 
svétskych. Myt jsme od Boha vice obdrzeli 
milosti, mame vice prilezitosti k pobozno- 
sti, vice prikladi svatosti a svym pohorse- 
nim skodime vice naboZenstvia cirkvi. Hri- 
chové nasi jsou také mnohem ohavyneéjsi 
pred Bohem, jehoz sluzbé jsme se oddali 
a k niz jsme posvéceni byli; jsou tudiz i 
hiichové nasi mnohem trestu hodnéjsi (viz 
Zim. 54, 14, 15.) Proto br. a s. duchovni 
budme vidy vérni a horlivi v sluzbé Bodi, 
ve svém povolani, by nas zadny ¢lovék ani 
Bih vsevédouci nemohl karat alespon z vé- 


domych smrtelnych hiicht. 


*) Tento odstavec druhy Ize obratit také na cleny 
tietiho fadu.a rozli¢nych bratrstev. 


tdzal se | 
»AXdo z vas bude mne tre- | 


3. ,Kdo z Boha jest, di dale Kristus, 
slovo bod slysi.“ — Proto ki. vy z Boha 
,Z Krista jsouce znovu zrozeni a. syny Bo- 
zimi na kitu sy. uéinéni,“ radi, ochotné 
slovo Bozf poslouchejte, ¢citejte a rozjimejte, 
v chramu Pané i doma, vSak i v srdci je 
zachovavejte a podle ného svaj Zivot spra- 
vujte. ,Blahoslaveni, kteri slysi slovo bozi 
a ostithaji ho.“ (Luk. 11, 28; 12, 47. Jan 
14 ae Rims: 2,13) Jak-21, 21—25.) 

4. Zidé vinili Pana Jeixtse, ze je ,Sa- 
maritdn a débelstes md.“ K oné potupé Pan 
Jezis ani neodpovédél, k této pak di pro- 
sté: ,Ja dabelstvi nemam, ale ctim~Otce 
svého a vy jste mne zneuctili.“ Pékné to 
nauéen{ pro nds, pakli jsme byli od jinych 
pohanéni, zneucténi, abychom zlé zlym ne- 
splaceli, k nemoudrym predhizkam mil¢éeli 
a jen tehdy se hajili, kdyz a jak to kaze 
oe povinnost. 

,Jd nehledam sldvy své, pravi Pan 
Tents; jestit kdo hledd a. soudi. Oslavuji-li 
sam sebe, sldva ma nic neni; vsak Otec mij 
mne oslavuje.* — Nezalezi tedy na tom, co 
sami o sobé myslime, neb co lidé o nas 
minf a vypravuji; nybrz na tom, co soudi 
o nas Bth. Lidé soudi jen dle zevnéjsku, 
Buh vidi také do srdce. —.(I. Kor. 16, 7. 
srv. Jer. 23, 24.) Nedbejte tedy m. kf. ani 
na hanu ani na chyalu lidskou, ale snazte 
se, byste vzdy tak divi byli, aby s vami 
Pan byl spokojen, ,aby, jak di Kristus, 
Otec nebesky vas Leer : 


XVII V nedéli kvétnou. 


1. Pda Jex#s# podle evang. sv. Mat. 
(21, 1--9.) dnes slavné jako krdl wezdé do 
Jerusaléma. Jez Kristus jest kral naS a 
sice kral nejvyS moudry, dobrotivy, sprave- 
dlivy a milosrdny. — On ma tiplnousmoc 


Oe Seek by aR ETS SS SO a rn ee 
7S , f es A . , ie aay, te 


=~ 136 == 


nad ndmi a mize viddnouti ndmi podle li- 
bosti. Tés se ki., ze ma8 tak mocneho a 
dobrotivého krdle, jemuz svou nejvyssi uctu 
a poslusnost prokazuj a povzdy vérné sluzby 
mu konej. 
2. ,Aj, krdl tit bére se k tobe. Ano 
On piigel, aby nds vybavil z otroctvi hit- 
chu, aby nds chrdnila vlad) nad nami. Vse, 
co Ginil a trpél, Cinil a trpél pro nds. Kra- 
lové pozemsti Gasto svym poddanym tézka 
bremena uklddajf, nelaskavé, ano ukrutné 
jednavaji, ale kral na’ Jezi8 Kristus sam 
stal se chudym, aby nds obohatil; On za 
nds trpél a Zivot za nas polozil; a Z4dného 
zakonu neuklada, kteryZ by byl s4m nepl- 
nil. Kdo z nas by takového krale nemiloval ? 
3. Aj, krdl tviy béFe se k tobé techy 
sedé na oslici.“ Znameni to jeho tichosti a 
pokory. Obdivujte kr. jeho laskavost a ti- 
chost a ucte se témto ctnostem od ného. 
(Mat. 11, 29.) Tichost skroti vseliky hnév 
_a slepou naruzivost, ji zachovame si pokoj 
s lidmi, také Bah pokoje bude s nami. 
Pokorou pak dojdeme u Boha milosti (Jak. 
4, 6.) a kralovstvi nebeského. (Mat. 5, 3; 
I.sPetr 5, 5. 6.) 
4. Pdn Jex§ slavné vitédi do. Serusa- 
léma; mezi plesem lidu vstric jde svému 
utrpeni a smrti své. Tak dava nadm nauéenf, 
ze cesta utrpenf vede k radosti. Nechtéj- 
me tedy styskati, pakli Buh za dobré uznal 
voditi nas cestou trapeni a protivenstvi; 
prijdemet ponfkslavé. ,Blahoslaveny muéZ, 
kteryz snasi pokusenf (souzenf), nebo kdyz 
bude zkugen, vezme korunu Zivota.“ (Jak. 
*y 125° Mat...5,.10—12.) 
5. Jak horlivé se lid pfritinuje, aby 


slavny vjezd pripravil svému Spasiteli. Stele’ 


roucha a meta ratolesti na cestu, volaje: 
»Hosanna syriu Davidovu! Pozehnany, jenz 
se bée ve jménu Pdné!* Podobné i vy kf. 
cinte, kdykoli ptijimate Krista v nejsv. Sva- 
tosti, zvlasté v Gas velikonoénf. O¢istte srd- 
ce svad ode vsech poskvrn a nepravych 
zadostia hledte je ozdobiti vselikymi ctnost- 
mi; chvalte a velebte Pana; prtiznejte se 
k nému co krali svého srdce, a skladejte 
mu prisahu své vérnosti. 

6. Vsak t/% lid, jenz volal dnes Ho- 
sanna, Za nékolik dni bude volati; Ukmiuj! 
Tak jest tento svét: laska jeho brzo méni 
se v nendvist, slava v hanu a dik v éerng 
nevdék. Ale to nas z4dného nekormut; nebo 
tak se dalo i bo%skému Spasiteli. Kdyz 
svét té bude tupiti, nes to trpélivé co trest 
zaslouzeny. Vzdyt my lidé sami jinak ne- 
cinfme bozskému Spasiteli; dnes mu slibu- 
jeme vernost a lasku aazitra Je} ktizujeme 


svymi hiichy; dnes Jej chvalfmea velebime 
a brzy na to ho zneuctujeme, jemu Se rou- 
hdme. —- Pristé tak neciime! ,,Jdi_ pfiteli 
a nehie’ vice,“ abysi Krista, svého Panaa 
Boha. nehnéval, neurdzel, ,aby se ti néco 
horgiho nepfihodilo.* (Jan 5, 14.) ,,Osla- 
vujme a nosme Boha v téle svém.“ (I. Kor. 
6, 20.) ,Kréli pak véki nesmrtelnému, sa- 
mému Bohu éest a slava na véky vékiv. 
Amen. (I. Tim. 1, 17.) 


XIX. V zeleny ¢étvrtek. 


1. Kondme dnes pamdtku ustanovent 
nejsv. Sudtosti. ,Kdyz oni vecereli, vzal Je- 
zi8 chléb a dobrofecil Bohu i lamal a daval 
uéenikiim svym a tekl: Vezméte a jezte, to- 
tot jest télo mé, kteréZ se za vas dava. — 
A vzav kalich, diky ¢inil a dal jim, tka: Pite 
z toho vsickni. Neb to jest krev ma, kte- 
raz za mnohé vylita bude na odpusténi 
hiicht. — To ¢inte na mou pamatku.“ (Mat. 
26, 26—29; Mar. 14, 22—25; Luk. 22, 
19—20; I. Kor 11, 23—26.) — A pama- 
tka tato kona se dosud na oltari, pri msi 
sv. Tu Kristus sam se obétuje v sptisobach 
chlebaavina, pod kterymi knéz télo a krev 
Pané prijima a véricfm v sptisobé chleba 
celého Krista — s télem i s krvi — poda- 
va. — Déje pak se to a) na pamatku lasky 
Kristovy; nebo ,Jezis kdyz miloval své, az 
do konce je miloval.* (Jan 13,1. — 15,9. 10) 
b) Na pamatku jeho utrpenf a smrti; ,nebo 
kolikrat tkoli budete jisti chléb tento a ka- 
lich piti, smrt Pané zvéstovati budete“ (1. 
Kor. 11, 27.) c) Na pamatku jeho uéenf, ne- 
bo cemu JeziS util, svou vlastni krvi zpe- 
cetil. d) Na pamatku jeho zazrakd; nebo ja- 
ko prvnim zizrakem vodu ve vino, tak po- 
slednim vino v krev svou proménil.“ (Zalm 
110, 4.) 

2. Kristus Pdn utinil dnes veceFi ve- 
likow; nebot jako sam jest Bih velikomocny, 
tak pozval k veéeri veliké mnohych. On zve 
vsecky, kdokoli chti prijiti — z cest, z ulic, 
z chatréi i z palaci (Luk. 14, 16—24.) 
»Pojdte sem vsickni, volé — a j4 vas ob- 
cerstvim.“ (Mat. 11, 28.)— Veliky tu pokrm 
a napo) — télo a krev Boha-élovéka. 
O svata, velika to vecete, kde Kristus Syn 
Bozi sam_se pozivati dava! — 

3. Zddostt velikou, pravil Pan Jezis 
svym apostolim, Zddal jsem tohoto berdnka 
fistt s vdmi, prvé neZ bych trpél. (Luk 22, 
15.) Tak velika je touha jeho, aby spojil 
se s nami; nebot nas velice miluje. A nase 
touha po ném byva tak nepatrna, proto ze 
nemame k nému lasky. RozmnoZ tedy ky, 


mlgt oe 


lasku svou ku Kristua bude§ zajisté touziti 


po ném, abys spojil se s nimustolu Pané. 


Ach jak mnozidnes dokazujf, ze nejsou pravi 
krestané; nebot protivi se jim pokrm ne- 
besky, ze nemaji viry, nemaji lasky. Kdo 
nemiluje. Pana naSeho JeziSe Krista, budiz 
proklat. (. Kor. 16.) Odtud tak mnoho pti- 
jimani svatokradeznych neb alespon beze 
vseho duchovniho prospéchu. 

4. ,Neumyju-li tebe, pravil Pin Jezts 
Petrovi, nebudes miti dilu se mnou.* Cisté 
ma byti srdce kfestana, kdo chce miti 
Wéastenstvi v téle akrvi Kristové. Kiestane, 
tazu se, jsi cist? ,Cisti jste, ale ne vSickni.“ 


- Smyvej kr. neéistoty duge své slzami ka- 


jicnosti, pravym pokanim. ,Zkusiz pak sim 
sebe Clovék a tak z toho chleba jez a z 
kalicha pij, nebo kdoz ji a pije nehodné, 
odsouzeni ji a pije, nerozsuzuje téla Pané.“ 
(I. Kor. 11, 28.) Proto volej kiestane: 
»Obmej mne od nepravosti mé aod hiichi 
mych o¢cist mne.* (Zalm 50, 4.) 


XX. Na velky patek. 
»Velky patek, veliky to den, pamatka 


smrti Kristovy. 


1. P¥ smrti Pana Jezise truchlila celd 
pitroda: slunce se zatmélo, skaly se pukaly, 
zemé se trdsla, hrobové se otvirali. Dionys 
Areop. pravi: Budto trpi Bih aneb cely 
stro} zemé se zyraci. Prvni bylo pravda, 
stalo se, i druhé jedenkrate se stane v den 
posledni. — Jak nam asibude, az znameni 
Syna ¢clovéka, kiiz, ukaze se na obloze, az 
prijde Pan v své velebnosti a sidvé, aby 
soudil zivé a, mrtvé! Jiz pred ¢asem na to 
pamatujme. Smrt Kristova celou prirodou 
hybe a ty, Glovéée, pro néjz Pan Jezis dnes 
umira, nemél bys pohnouti se? 

1. ,,Pojdme a zemieme s nim!* (Jan. 
21, 16.) Tak zyvolal ap. Tomas z upfimné, 
starostlivé lasky, kdyz slysel, ze jde Pan 
Jezis do Bethanie, kde mohl piijit v nebez- 
pecenstvi. Zdaz bychom neméli podobné zvo- 
lati, slysice dnes : Jezis, Spasitel nas, zemrel ! 
Ano, my chceme zemfriti s nim, abychom s 
nim Zivi byli. Chceme své zadosti a vSecky 
smysle své pribiti na kriz, chceme hrich 
umrtviti v srdci svém. Ukrizuj, ukiizuj, 6 
Clovéée, Zadost téla, Zadost oi a pychu Zi- 


‘vota; ukrizuj samolasku, smyslnosta lenost 


svou aneustan drive, az stary ¢lovék bude 
umrtven a ¢lovék novy v tobé bude zit! — 
_ 8. ,Zranén jest pro nepravosti nase,* di 
prorok o pristim Spasiteli. (Isai. 53, 5.) A 
jiny piSe: ,Co jsou rany tyto u prostred 


rukou tvych? Témiranén jsem v domu téch, 


ktetZ -milovali mne.“ (Zachar. 13, 6.) Ti 
jsou Panu Jezisi sptisobili raény, jez On mi- 
loval a kteti jej podobné opét méli milo- 
vati. Jak veliké, tézké musf, krestané, byti 
rany dus{ nagich, pro néz, aby je ulééil, 
tak bolestné jest zranén Pan a Boh nas! 
Skrejme se v tyto svaté rany, v nichZ je 
bezpecné utocisté hiisniki. ,Rany Pana 
JeziSe,“ di sv. Augustin, ,plny jsou milo- 
srdenstvi, plny sladkostia Jasky.“ Vyznamné 
prozpévovali otcové nasi: Ma duse, scho- 
vej se, nepritel blizi se. — Jd jsem se scho- 
vala do ran Krista Pana, ja jiz nebo- 
jim se! 
4. Co druhdy slovitny Origenes pra- 
vil svym poslucha¢im, to dnesniho dne 
mocnéji nez jindy vola k ndm: , Patris U- 
kivzgovaného a hirests!“ Jak mtizes, kresta- 
ne, hresiti, véda, Ze hiich Kristana kriz pri- 
bil! Jak mtzes hiesiti, vida, jak neskon- 
cené té miloval Pan, jehoz jsi hiichy svy- 
mi tak tézce urazil? Jak miéazes_ hresiti, 
véris-li, ze Btth spravedlivy tak prisné na 
Synu svém tresce hiichy tvé, jez On za 
tebe na se vzal? O plaé hiichi svych dnes 
u paty krize a rei se sy. Katerinouz Gen. : 
lasko ma, zadny hrich vice, zadny vice! 


XXI. WV bilou sobotu. 


JeziS v patek pochovan, v sobotu spo- 
cival v hrobé. : 

1, Josef z Arimathie a Nikodem zZddali . 
za télo Jezsovo. (Luk. 23, 52). Josef Naza- 
retsky télu Pana JezfSe prvni a Josef z Ar. 
s Nikodemem mu posledni sluzbu proka- 
zali. Onen ho: poméahal Ziviti, tito pochova- 
ti. — Jakou éest jsi ty, kr., dosud Panu 
Jezisi vzdaval? Zadej a prijmi télo Kristovo 
a pochovej je v srdcisvém, t. j. hodné nej- 
sv. Svatost prijimej a Panu JeziSi vroucné 
se kor; a z lasky ku Panu také blizntho si 
vaz, zvlasté chudych v télesnych i ducho- 
ynich potrebach se ujfmej a prokazuj jim 
skutky kr. milosrdenstvi a co jsi jednomu 
z nejnensich bratri ucinil, Pan JeziS chee 
povazovati tak jakoby jemu se stalo. (Mat. 
25, 40.) 

2. A pochovali télo Jexsovo v hrobé 
novém v skdle vytesaném. ,A byla na tom 
misté, kdez ukiizovan byl, zahrada a v za- 
hradé hrob novy, v némzZte jesté zadny 
nebyl pochovan.* (Jan 19, 41.) Tot poky- 
nuti pro nds velmi pouéné, jak srdce nase 
ma byti sptisobeno, chtfc prijimati télo Kri- 
stovo, Skala musi byt otesana, srdce nase 
musi byt obnoveno a pravym pokanim vsi 
' nedistoty hifch zbaveno. Nenj-li toho do- 


oe 


= 183 


sud u tebe, uci tak, ktestane! ,Obnovte 
se duchem mysli své a oblecte nového 
élovéka podle Boha stvofeného v spravedl- 
nosti a svatosti pravdy.“ (Ef. 4, 23.) 

3. Télo obvinuto v éisté prostéradlo a 
pomazdéno vonnymi véemi. ,Prisel Nikodem 
nesa smiSeni myrrhy a aloe okolo sta 
liber. Josef pak koupil kmentu. Tedy vzali 
télo JeziSovo a obvinuli je prostéradly s 
vonnymi vécmi, jakz obyéej jest zidim se 
pochovavati.“ (Mat. 27, 59. Mar. 15, 45. 
Luk. 23, 52. Jan 19, 39.) Tak k hodnému 
prijeti téla Kristova neni dosti, aby srdce 
nase bylo jen zhosténo hiichtv, nybrz ma 
se také ozdobiti vSelikymi ctnostmi. Tyt 
jsou vonné véci a ¢ista prostéradla, jichzto 
ma kfestan uziti pri pochovani ¢i ulozenf 
téla Kristova v srdce své. Pékny vyznam 
maji také svétla a barevné koule u hrobu 
Pané. Syétlo jasné a krasné barevné zna- 
mena, abychom, prijavSe télo Kristovo, tak 
svitili priklady svymi pred lidmi, aby vi- 
douce dobré skutky nase chvAlili Otce, kte- 
ryZ jest v nebesich (Mat. 5, 16.) a Syna 
jeho jednorozeného, jenz pro nas zemfyel a 
pochovan jest. 

4, A bude hrob jeho slavny.“ Tak 
predpovédél IsaiaS. prorok. (11, 10.) Ano 
hrob Kristiv jest slavny, nebot oslaven byl 
jeho z mrtvych vstanim. Zdaz bude kf. 
také hrob tvij jednou oslaven? Na nasgich 
hrbitovech byva mnoho hrobtiv ozdobenych, 
ale ne mnoho slavnych. Marnost lidska stavi 
zemYelym drahé pomniky; nez kde asi pre- 
byva duch, jehoz télo pod skvostnym né- 
-brobkem spo¢iva? Ach, mnohy snad vystd- 
vaje k soudu volati bude: ,Hory padnéte 
na nds, pahrbkové prikrejte nas!* (Luk. 
23, 30.) Jen kdo v Kristu as Kristem Zije 
i zemira, toho hrob bude slavny. — Pane 
Jezisi, raciz ném toho popfitiz milosti své, 
abychom s Tebou Zili, s Tebou umirali a 
8 Tebou povstali k Zivotu véénému! —- 


Kvétna nedéle. 


Kral dnes kréliv vjizdi do Sionu, 
lid Mu péje hluénou slavu, 
slaven Cedr nebes s Libanonu 
ve veskerém lidu davyu., 
Tosanna se ku oblakim nese, 
Jerusalém y nevidaném plese. 


Na oslitku sedi mocny Tvirce, 
jez netizil posud jiny, 

8 laskou patif svoje na odpirce: 
svoje by poznali viny, 


ay 8 < ov 4 3 j,.¥ 
Zatvrzeli jsou vsak ve své dusi, 
ceni zuby — zaviraji usi. — 


Oliva svou kr4su k nohoum Pané 
vrhé u zeleni mladé, 

stinem vénéi Krista v slavé skrané, 
roucha sv4 lid pred Néj klade. 

Poznej Jerusaléme své hiichy, 

vyzuj srdce ze své hri8né pychy! 


Brana zlaté k vjezdu otevrena, 
Moria se rdi ve zlaté zari, 
kazd4 stopa cesty posvécena, 
Pané jez se zhlizi v tvafri. 
Obrat, Jerusaléme, se k Bohu,- 
k ctnosti rid svou hrdou nohu. 


Platte knézi — Siloe krev prystt, 
Jerusalém v hiichu zmira, 
nepoznal spaseni syého pfisti, 
zhasla praotciv mu vira. 
V brzku bude ruce Pané spinat, 
smrti kfize Spasitele — stinat! — 
Fr, Al. Lhotka. 


Svéceni knézstva v cirkvi katolicke. 
(Dle Rim. Pontifikélu.) 


3. Svécent knézi. 


(Po traktu, a jest-li téhoz dne néjaké sekven- 
cie,*) tehdy po nf posadi se biskup pfed ol- 
tatem, a arcijahen vol4 jménem ty, kteri maji 
na knéZstvi svéceni byti:) 
Necht pristoupi ti, kteri maji na trad 
knézsky byti svéceni. 
(Potom je arcijahen predstavi biskupovi témito 
slovy :) ) 
Nejdtistojnéjsi otée, svata matka cirkev 
katolickaé zada, abyste pritomné jahny na 
urad knézsky posvétili. 
Biskup: Vi{s-li, ze toho jsou hodni? 
Arcijahen: Pokud lidské ktehkost vé- 
déti dopousti, i vim i dosvédéuji, Ze jsou 
toho tyadu hodni. 
Biskup: Bohu diky! 
(Biskup nyni oznamuje knéZstvu i lidu:) 
Ponévadz, bratii nejmilejs{, jak spravei 
lodi, tak i tém, jenZ na jeho lodi se plavi, 
jedna a tataz jest priéina bud bezpecnosti 
bud obavani; stejné také ma byti smySleni 
téch, jizto maji spoleénou zalezitost. Neby- 
loté zajisté na darmo od otctiv ustanoveno, 
aby strany vyvoleni téch, kterf maji sluzbu 
oltdrni riditi, o radu také vérny lid tdzdn 


*) Trakt a sekvencie jsou latinska jména zpéyvu, 
Kteri se pri msi sy. hned po epistole odbyvaji* 


, 


byl: ponévadz 0 Zivotu a obcovant toho, 
jenZ ma svécen byti, a¢ mnohdy mnozi ni- 
cehoz nevédi, piece védomost mf{vaji né- 
kteri; a zapotiebi toho, an ochotnéjsi po- 
slusenstvi prokazovati bude vysvécenému 
ten, kdoZ mu, kdyzZ svécen byti mél, pii- 
svédéeni své dal, Jestit sice Zivot téchto 
jahna, jez s pomocf Bozi hodlame na knéz- 
stv{ posvétiti, jak se mné zda, chvalitebny 
a Bohu mily, a jakz za to mam, povySenf 
na vyss{ cirkeyni hodnosti stapeh dostojny, 
Aby snad nékoho neb nékteré neklamalo 
prisvédéeni jinych, neb ndklonnost vlastni, 
treba tsudku mnohych. ProéezZ, co o jejich 
skutcich a mravech, co o jejich zdsluhach 
soudite, svobodné na jevo dejte; a svéde- 
etvi témto, ze knézstvi hodni jsou, radéji 
dle jejich zaslouzeni, nez podle své naklon- 
nosti dejte. Ma-li tedy kdo co proti nim 
pro Boha a z lasky k Bohu s divérou at 
predstoupi a zjevi. A vSak at rozvazi, co 
éint.*) 
(Po chvili obraéti se k tém, jez svétiti chce :) 
Synové nejmilejsi, kterizto mate na t- 


‘fad knézsky posvéceni byti, hledte hodné 


ho prijmouti, a prijaty chvalitebné zastd- 
vati. Nebof knézi nalezf obétovati, Zehnati, 


vérici spravovati, kazati a kititi. Na tento 


vysoky stupeh mate s velikym strachovanim 
ystupovati, nam pak uklaéda povinnost o to 
pecovati, aby k tomu tiadu zyolené nebe- 
ské moudrost, ndbozné mravy a ustavi¢na 
spravedlnost i oddanost odporouéely. Pro- 
éez Hospodin, porouéeje Mojzisovi, aby se- 
dmdesate muzti z veskerého Israele za po- 
mocniky, mezi néz dary Ducha svatého mély 
rozdéleny byti, sobé vyvolil, dolozil, aby je 
zvolil ,ze starsich, které zna.“ Témito se- 
dmdesati muZi a starsimi nastinéni (pfred- 
obrazeni) jste vy, jestlis pomocf sedmerych 
dari Ducha svatého desatero prikazanf Bo- 
zich zachovavajice, k moudrosti a poctivo- 
sti v slovu i skutku dospéjete. Dle téhoz 
tajemného nastinéni Pan také y novém za- 


_ koné dya a sedmdesate muZtiv zvoliv po- 


slal je po dvou pred tvaii svou_ kralovstvi 
Bowziho zvéstovat, aby slovemi skutkem dal 
na srozuménou, Ze sluzebnici cirkve jeho 
jak vérou tak skutkem maji dokonali byti, 
neboli ve ctnosti dvojf lasky, k Bohu totiz 
a k bliznimu, zdklad svij miti. ‘Takovymi 
tedy hledte byti, abyste za pomocniky Moj- 
zise a dyandcte Apostoli, totiz biskupt ka- 


_ tolickych, kterf Mojzisem a Apostoly na- 


stinéni byli, skrze milost Bozf hodné zvo- 


*) Dosloyné: At jest pamétliv stavu svého, t. is 
ke i on Glovék a pred Bohem hitinik jest. 


2.159 ee 


leni byti mohli. Prepodivna zajisté jest roz- 
manitost v cirkvi svaté vzhledem na jeji 
tizeni, hodnosti a sluzebnictvo; an v ni bi- 
skupové, pak stupném niz8{ knézf, jahnové, 
podjahnovée, a rozli¢nych radiv muzové své- 
ceni byvaji; a tito tak rozli¢énych hodnostt 
udové jedno télo Kristovo ¢ini. NuZe tedy, 
synové nejmilejsi, kterizto k pomoci naif, 
k posvécen{ na knézstvi isudkem bratrfi jste 
zvoleni, zachovejte v mravech svych ¢istého 
a svatého Zivota ryzost. Poznavejte, co pred 
sebe berete; podobny ¢inte mravy své tomu, 
co budete konavati; slavice totiz tajemstvi 
smrti Pané, peéujte o to, abyste hiich a 
zlé zadosti v udech svych umrtvili. Uéeni 
vase budiz lidu Bozimu duchovnim lékem ; 
libeznad viné Zivota vaseho budiz cirkvi Kri- 
stové obéerstvenim; abyste jak slovem Bo- 
zim, tak prtikladem vlastnim vzdélali dim, - 
to jest rodinu Bozi, abychom ani my pro 
vaSe povysen{f, ani vy pro pfrijeti tak vzne- 
Seného tfadu nezaslouzili od Pana zatra- 
cenj, nybrz radéji odmény. Cehoz on milo- 
sti svou raciz nam poprati. Rh. Amen. 
(Nebylo-li téhoz dne svéceni podjahni_neb ja- 
hni, tikase litanie o Vsech Syatych, an za- 
tim ti, co svéceni byti majfi, na zemi prostreni 
lezi. Po té dva a dva, kleknou pred biskupa, 
jenz na né ruce yzklid4, coz ¢inf i ostatni 
knézi podlé biskupa stojicf. Potom drZi{ vSickni ~ 
ruku nad hlavami svécenci a biskup di:) 
Prosme, bratii nejmilejsi, Boha Otce 
vsemohouciho, aby ‘nad témito sluzebniky 


‘svymi, jez k tradu knézskému. zvolil, ne- 


beské dary své rozhojnil, a oni ttadu toho, 
jejz z milosti jeho prijimaji, s pomoci jeho 
dosahli. Skrze Krista Pana naSeho. R- Amen. 

Biskup (odloziy infuli): Modleme se. 

Jahen: Pokleknéme na kolena. 

Fodjahen: Povstaite. 

Biskup: Vyslys nas, prosime, Pane Boze 
nag, a na tyto sluzebniky své potzehnant 
Ducha svatého a moc knézské milosti vylej ; 
a je, kterézto pred o¢i milosti Tvé k po- 
svéceni stavime, ustaviénou dart svych sté- 
drotou doprovazej. Skrze Pana naseho, Jesu 
Krista, Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest 
a kraluje v jednoté téhoz Ducha svatého 
Bih, po vSecky véky vékiv. R Amen. 

Pan s vami. R Is duchem tvym. 

Vzhiru srdce. KR Mame k Hospodinu. 

Diky éiime Panu Bohu nasemu. 

RF Hodno a spravedlivo jestit. 

V praydé hodno a spravedlivo jest, 
slusno a spasitelno, Tobé vzdy a vsudy 
diky vzddvati, Pane svaty, Otée vSemohou- 
cf, véény Boze! Ty’s paivod hodnosti a u- 
délovatel vSelikého distojenstvi, jimz vSecko 


_. aie 


vmnika, jimz vSecko utvrzeno byva, jenz pri- 
rozenost rozumem obdafrenou vzdy rozmno- 
ZujeS, veda ji f4dem- rozumu primérenym 
vidy k vét&i dokonalosti. Odkudz i knézsti 
stuphové a tiradové Levitsti, tajemne usta- 
noveni pochazeji: tak Ze’s, postaviv nejvySst 
knéze k fizenf lidu v popredi jeho, za spo- 
leéniky jejich a pomocniky v tloze té, take 
muze nizsiho rA4du a mensiho dtstojenstvi 
gvolil. Tak jsi na pousti skrze sedmdesat 
opatrnych muzi vstipil v mys! lidu ducha 
Mojzisova, jenz pomocf jejich uzivaje, ne- 
stisIn¢ého lidu mnozstvi snadno fidil. Tak 
jsi na Eleazara a Ithamara, syny Aronovy, 
plnost tradni moci jeho prevedl, aby k spa- 
sitenaym obétem a k ustaviéné tajemné 
sluzbé knézstva se dostavalo. Touz prozre- 
telnosti, Pane, apoStolim Syna Tvého za 
privodce pyidal’s ucitele viry, jichzto hla- 
sem oni svét s prospéSenstvim naplnili. 
Proéez slabosti také nasi, Pane, prosime, 
pomoci rovné propijé; an my, ¢im jsme 
krehéejsi, tim vice pomoci mnohych zapo- 
trebf mame. Ozdob, prosfme, vSemohouci 
Boze, tyto sluzebniky své distojenstvim 
knézstvi; obnov v duSsich jejich Ducha sva- 
tosti; aby ufad druhé hodnosti, jejz ty u- 
dilis, obdrzeli, a prikladem svého obcovani 
svétu mravopocestnost hlasali. Dejz, by byli 
opatrnymi spoludélniky v ttadu nasem; aby 
zatila z nich spravedinost v celé své spa- 
nilosti, aby mohli nékdy dobry poéet z 
vladaistvi sobé svéreného vydati a odmény 
vééného blahoslavenstvi dojiti. 

Skrze téhez Pana naSeho, Jesu Krista, 
Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv jest a kra- 
luje v jednote téhoz Ducha svatého Bah, 
po vsecky véky véktv. Re Amen. 

(Po té pretahne kazdému Stolu, jiz nosil posud 
jen pres levé rameno, také pres pravé, a pre- 
lozi ji na prsech jejich krizem, fka: 

Pyijmi jho Pané; nebot jho jeho sladké 
jest, a brimé jeho lehké. 

(Pak oblék4 kazdého v me&né roucho, jehoz 
predni Cast doli splyv4, zadni vSak svinuta 
jest, fka:) 

Prijmi odév knézsky, jimz se rozumf 
laska; nebot mocen jest Pan, ldsku -v tobé 
rozmnoziti a praci tvou zdokonaliti. R Bohu 
diky ! 

(Potom poystane biskup a di) 

Boze, ptivode vSelikého posvécovani, 
od néhoz pochazi pravé posvéveni a poze- 
hnani, Ty Pane, vylej na sluzebniky tyto, 
jez na hodnost knézstvi svétime, dary svého 
poyzehnanf, aby vaznosti svou v jedndni a 
prisné mraynym Zivotem dokazali, Ze jsou 
Starsi (knézi), utvrzeni v kazni, jiz Pavel 


Titovi svému a Timoteovi vyklidal; aby 0 
zikoné Tvém ve dne i v noci premysleli, 
a tomu, co v ném éetli, vérili; a Gemu uvé- 
fili, tomu utili; a to, Gemu uditi budou, 
také konali; by spravedlnost, stalost, milo- 
srdenstvi, stateénost a ostatni ctnosti na 
sobé okdzali; by ptikladem a napominanim 
svym jinych v dobrém utvrdili, a ifad svij, 
od Tebe obdrzeny, ¢isty a neposkvrnéay 
zachovali; aby chléb a vino v télo a krev 
Syna T'vého k spase lidu vérictho svatym 
Zehnanim proménovali; aby laskou nezru- 
Sitelnou dokonalosti muze a plné miry véku 
Kristova nabyvSe, v den spravedlivého a 
vééného soudu Boziho, jsouce plni ¢istého 
svédomi, pravé viry a Ducha svatého, z 
mrtvych vstali. Skrze téhoz Pana naSeho 
Jesu Krista Syna Tvého, jenz s Tebou Ziv 
jest a kraluje v jednoté téhoz Ducha sva- 
tého Bih, po vsecky véky vékiv. R Amen. 
(Biskup nyni poklekna zapoéne hymnu (zpéy) : 
»veni Creator,“ v kterézto potom kir pokra- 
éuje :) 


Hymna.*) 
Prijd k nam Duchu panovniku, 
Navstiv duSe ucenikii! 
Stvorils pro véénou nas blahu, - 
Viej v nas milosti své vlahu. 


Tésitelem jsi Ty zvany, 

Od Otce nim za dar dany; 
Ty’s zdroj zivy, laska, plamen, 
Duchovni jsi mazby pramen. 


Sedm dari maS v své moci, 
Prstem**) jsi Ty Bohu Otci, 
Pro srdce slib Otciv pusta***) 
Red plné lidska usta. 


Rozzehni v nas svétlo svoje, 
Vlej nam v hadra lasky zdroje, 
A posilni v kazdou dobu 
Pomoci svou téla mdlobu. 


Zazeh vraha od nas v zdali, 
Ustédiuj nam pokoj staly, 
Bychom z Tvého doprovodu 
Pominuli duSe skodu. 


Dej nam znati Hospodina, 
Dej i znati jeho Syna, 

Dej nam vérit kazdou dobou, 
Ze pochazi8 véeéné z obou. 


*) Z prekladu Frant Susila. 
**) Prst jest moc, Prst Bozi znamena& moc Bozi. 
***) Srdce lidsk& bez Ducha svatého pustd, t. j, 
yseho dobrého vyzuté by byla. 


Bud éest s Otcem Synu Slovu, 
Jenzto povstal slavné z rovu, 
Svatému téz Duchu slava 

At se po vSe véky vzdava. 


(Mezi tim maze biskup sedé pyed oltdétem o- 
lejem sy. jednomu po druhém obé ruce, totiz 
prvmi dva prsty a dlané, ftka:) 

Raciz posvétiti a osvatiti (osvétiti), 
Pane, ruce tyto skrze toto pomazanf a na- 
Se poyzehnani. BR. Amen. 

Aby, cozkoliv pozehnajf, bylo pozehnd- 
no; a cozkoliv posvéti, bylo posvéceno a 
osvéceno, ve jménu Pana naseho Jesu Kri- 
sta. BR. Amen. 

(Kazdému se ruce syazi, tak ze prsty posvé- 

cené od ostatnich stuzkou se oddéli a tyto 

syazou, po GemzZ navrati se na své misto. Bis- 

kup, otistiv ruce své, podavé kazdému z nich 

kalich s vinem a yodou, téz patenu s hostifk 
dotknuti, tka:) 

Prijmi moc obétovati Bohu obét, slou- 
ziti mSe jak za zivé tak za zemrelé. Ve 
_yménu Pané. Re. Amen. 

(Vsickni odeberou se opét na své mista a bis- 
kup ve msi svaté pokraéuje. Po obétovani o- 
bétuji vSickni svécenci biskupovi své hoficti 
syice, po ¢emzZ biskup opét ve msi svaté po- 
kracuje, fikaje slova zdlouha a zretelné, an 
svécenci zéroyen s nim ySecko fikaji. Onit spo- 
leéné s nim i chléb a yino vy télo a krev Pané 
proménuji, vysloyujice s biskupem nastejné slo- 
va posyécovaci. Modlitba tichad za svécence, 
jenZ po modlitbé soukromé (Secreta), na tyZ 
den pfripadajici, se riké, zni takto:) 

Prosime, Pane, raciz tajemstvimi svy- 
mi pusobiti, abychom Tobé tyto dary ho- 
dnou mysli obétovali. Skrze Pana naSeho 
Jezise Krista, Syna Tvého, jenz s Tebou 
ziv jest a kraluje v jednoté Ducha svaté- 
ho Bih, po vSecky véky véktiv. B. Amen. 
(Kdyz byl biskup prvni modlitbu po ,Agnus 
Dei‘ odiikal, da kazdému prynimu z téch, jez 

svétil, polfbeni pokoje, tka :) 

Pokoj s tebou! (Svécenec odpovi:) Is 
duchem tvym! 

(Tito pak davaji polfbeni pokoje dale tymiz 
slovy. Po pfijimani biskupové pfijimaji své- 
cenci z ruky jeho Télo Bovi. Podavyaje jim di: 
Télo Pina naseho Jezise Krista ostrihejz té 
k Zivotu véénému. Pe. Amen. Kazdy prvénez 
prijim4, polibi ruku, v nizZ biskup Télo Pané 
drzi. Po sy. prijimini polkne kazdy néco vina 
z kalicha, jejz po strané epistoly pfrisluhujici 
knéz vy rukou drzi. Po umyti rukou potne bi- 
skup responsorium, vy kterémz potom kir po- 
kraéuje a jezZto takto zni/) 
Jiz vas nebudu nazyvati sluzebniky, ale 


oe AB 


prately svymi, nebot jste poznali vSecko, 
co jsem ¢inil u prostied vas. Alleluja. Pii- 
jméte Ducha svatého, Utésitele, kteréhoz 
Otec posle vam. Alleluja! Vy jste moji 
pratelé, ucinite-li, co ja prikazuji vim. Pii- 
jméte Ducha svatého, Utésitele. Slava Otci, 
i Synu, i Duchu svatému. Tent jest, jejz 
Otec posle vam. Alleluja. 

(Mezi tim predstoupi novosvéceni knézi pred 

biskupa, a ¢ini vyznéni viry.) 

Véiim v Boha, Otce vSemohouctho, © 
stvoritele nebe 1 zemé. I v Jesu Krista, 
Syna jeho jediného, Pana naseho, jenz se 
pocal z Ducha svatého, narodil se z Ma- 
rie Panny. Trpél pod Pontskym Pilétem, 
ukyizovan umyel i pohrben jest. Sstoupil 
do pekel; tretiho dne vstalz mrtvych. Vstou- 
pil na nebesa, sedi na pravici Boha, Otce 
vSemohouctho. Odkudz piijde soudit zivych 
i mrtvych. Vérfm v Ducha svatého. Svatou 
cirkev obecnou. Vsech Svatych obcovani. 
Hfichiv odpusténi. Téla z mrtvych yzkii- 
Seni. Zivot vécény. Amen. 

(Nyni vzkld4 biskup ruce na kazdého z nich rka :) 

Prijmi Ducha svatého, kterym odpu- 
stiS hrichy, odpousteji se jim, a kterym za- 
drzis, zadrzany jsou. 

(Pak rozvine kaZdému mesné roucho, fka :) 

Odévem nevinnosti odéj té Pan. 

(Nyni pojme obé ruce kazdého z nich do ru- 
kou svych a taze se :) 

Slibujes-li mné a nastupcim mym tctu 
a poslusenstvi? 

(Odpovi kazdy :) 

Slibuji. 

(Po té polfbi ho biskup témito slovy:) 

Poko) Pané budiz s tebou vzdycky! 

(Odpovi kazdy :) 

Amen. 

(Vsickni se nayrati na sv4 mista; biskup vsak 
posadiy se, dév4 jim ndsledujici napomenutt ;) 

Ponévadz trad, jejz budete zastavati, 
veledilezity jest, synové nejmilejsi, napo- 
mindm yas, abyste pilné poradku celé mse 
svaté, posvécovani, lamani a pfrijimani ho- 
stie od jinych dobre vycvicéenych knézi se 
ucili drive nez obét mSe svaté sami konati 
poénete. 

(Potom vstav udili jim poZehnani :) 

Pozehnani Boha vSemohouciho Ot7ce, 
i Syyna, i Ducha+ svatého sestup na vas; 
abyste byli pozehnani v radu knézském, a 
obétovali obét smifenf, za hiichy a urazky 
lidu, Bohu vSemohoucimu, jemuz jest est 
a slava po vsecky véky véktv. RB. Amen. 
(Biskup pokraéuje ve mi svaté; modlitba, jizto 
tiké po prijiméni za novosvécené, zn{ takto:) 

Pane, pomoci svou ustavi¢nou dobro- 


- - m6 = hy ; } 


= 


tivé podporuj nds vSecky, jez svatostmi 
svymi obéerstvujes, abychom ucinku Tvého 
vykoupeni, jak Tvymi tajemstvimi, tak Zi- 
votem svym dojiti mohli. Skrze Pana na- 
Seho, JeziSe Krista, jenZ s Tebou Ziv jest 
a kraluje v jednoté Duchasvatého Bih, po 
vsecky véky vékiv. RB. Amen| 

(Po obyéejném pozehnéni na konci mse syaté 
posadi se biskup, a mluvi k noyosvécenym 

takto :) 

Synové nejmilejsi! pilné uvazujte rad, 
jejz jste prijali, a btimé, jezto jest na ra- 
mena vase vlozeno; snazte se svaté a na- 
bozné Zivi byti, a Bohu vSemohoucimu se 
zalibiti, abyste nabyli milosti jeho, kteréz 
vam skrze milosrdenstvi své raciz popfriti. 

Vsickni -plesf vyznacéeni, aneb na né- 
ktery z étverych nizsich radi povyseni, Ti- 
kejte jednou sedm zalmt kajicich i s lita- 
nif, versiky a modlitbami. Na podjahenstvi 
neb jahenstvi svécenf nokturnum (noént cir- 
keyni hodinky) téhoz dne; na knézstvi ale 
posvécenf ététe po své prvn{ m8i svaté jiné 
tri, totiz jednu o svatém Duchu, druhou ke 
cti blahoslavené Marie Panny, treti za vér- 
né zemyrelé, a Boha vSemohouciho také za 
mne proste ! 

(Novosvéceni prijimaji mléky as poklonou tuto 
povinnost, a biskup rikaé posledn{ evangelium a 
novosvéceni knézi s nim sloyo za slovem.) 


Obrazek. 
Povidka z hornického Zivota od Fr. S. 


,Zdak Bih\« 
i 


Po Sesti letech byl] z Jenikovic Jeniéka 
radny zak farni Skoly Zalovické. Pres pal 
leta pred sestym rokem jiz navstévoval skolu, 
a brzo sedél ve‘tireti lavici mezi starsimi 
pismenkari, vynikaje bedlivosti a zvldstni 
uctivosti k uc¢itelim. Kdyz jim velebny pan 
néco vykladal o Panu Bohu a prvnich li- 
dech, zdalo se, ze Jenik ani nedycha. Mél 
vsak k tomu zvldStni pritinu. Bylt pozoren, 
aby mohl doma vypravovati, kdo vyuéoval 
aco jim povidal, coz rodi¢e jeho s poté- 
Senfm poslouchdvali, pomdhajice mu, kdyz 
v reci vaznul. Otec byl takorka druhym 
ucitelem, a po praci se nejradéji zabyval 
rozmlouvanim se synackem. Tak na pf. kdyz 
Jan jednou ze Skoly prijda vypravoval, Ze 
dnes velebny pan povidal o prvnfch rodi- 
cich v raji, jak méli dva syny; Abel Ze 
byl dobry a Kain zly a t. d., poslouchal 
jej otec napnuté, a kdyz byl domluvil: oslo- 
vil je} otazkou, jaky asi sdm chce_ byti, 


ere a a ao a, —— Ay ae Ue 


4 


zdali jako Abel anebo jako Kain? Slova 
Kain se Jan patrné uleknul, a proto pti- 
vinuv se k matce, drzel ji okolo krku, Se- 
ptaje: ,J& budu jako Abel.“ S odpovédi 
tou byl otec spokojen; matkou to pohnulo. 
Aby toho Jan nepozoroval, prejela si pra- 
vici obli¢ej a levicf hladila mu vlasky. Po 
chvili nato poéala: ,Ale povéz mi, Jeni¢ku, 
byl-li jsi ve Skole uz trestan?* ,,Nebyl,“ 
pravil Skolak, ,ale dnes* —— ,,Dnes tedy 
ponejprv?“ ,Ja ne! Ale my nemame povi- 
dati doma, kdo byl ve Skole na misté hanby 
anebo metlou bit.“ Otec to chvalil, dokla- 
daje, co se ve Skole uvarilo, Ze se tam ma 
také snisti. Matka tomu porozuméla, a ni- 
kdy jiz se neptala, kdo byl ve Skole trestan. 

Za takového vedeni, kdozby se tomu 
divil, dfme-li, Ze Jan prospival nejen vékem, 
alei moudrosti a milostiuBohaiulidi? Vy- 
borny zacek byval ve Skole chvalen, a 0 
verejné zkousce obdrZel za odménu pilnosti 
a dobrych mravi pékné barveny velky list, 
na némzZ mnoho andélii vyobrazeno bylo, 
jakoby se radovali, ze jest u prostred na- 
psano jméno dokonalého Zzika ,Jana Jeni- 
ka.“ Dole byli vlastni rukou podepsani p. 
katecheta a ucitel. Odménu tu obdrzel z 
rukou dtstojného pana okresniho Skoldo- 
zorce Cili vikdte. Otec byl na zkouSsce, a 
musil se premahati, aby se ubranil slzim, 
kdyz z mensich zak prvni Jan Jenik vy- 
volan, ke stolku pro odménu kraéel, a pak 
z vdéénosti duchovnim ruku libal. Po ukon- 
éené Skolni zkouSce krééel otec se synem 
k domovu. Jan si nesl odménu pozorné, 
aby ji nepomackal. Otec mu_pfipominal , 
jak pilnost a mravnost jiz zde na svété od- 
mény dochazeji. Doma byla radost matéina 
nevyslovitedIna: prohlidla odménu, polibila 
Sie a teprv po chvili byla s to, promlu- 
Viti. 

Otec objednal ramec. Kdyz prisel skle- 
nar, koupil sklo, listek tam opatrné zasa- 
dil, zatloukl do zdi hrebféek, Jeniéek vzal 
do ruky odménu v ramci a za sklem, otec 
ho vyzdvihnul, a on si sdm prvni svou od- 
-ménu na zed zavésil, a sice uprostred mezi 
obrazy sv. Jana a sv. Ludmily. Lidé ov8em 
vytykali Slechetnému otci, ze se s jedindé- 
kem svym mazli, ze Jeniékovi neni otcem 
nybrz chiivou. Ano, sdm horn{ t¥ednik 
(Sachtmistr Gili Sichtmistr) rozmlouvaje s 
nim pravil mu, Ze zapomind na onu starou 
pravdu ,metla ze vyhani déti z pekla.“ Na 
to mu ale Jentk dobie odpovédél: ,,Proé 
mam uzfvati metly, kdyz ani domluvy neni 
treba? Kdyby ale bylo, véite pane Sicht- 
mistte, ze bych co byvaly voj 4k i trestati 


dovedl. Toho mne ale raé Bah sim chra- 


—niti. Jét bych rad syna bez metly vychoval. « 


Jenigéek nemél ale jenom moudrého 
otce, on méli prikladnou matku: oba man- 
Zelé byli vzorem kYestanskych rodiéd. A to 
bylo Stéstim pro Jenféka, neb s otcem se 
vidaval jenom vetir. Otec mival jako kazdy 
lezec v horach mnoho prace: vyplacelt 
mzdy havitiim, tahaéim a délnfkim, pro- 
hlizel zebtiky v Sachtich, podpory pod ze- 
mi, na misto shnilych daval nové. Dnes 
mu bylo rovnati rozepti mezi horntky, jindy 
musil napomenouti k svédomitéjéi praci ne- 
dbalého délnika, aby jak ffkaval, vrchnost 
neokradal. Tu se ptivazoval novy provaz 
k rumpalu, tam se zase piikoval novy kbe- 
lik k tetézu, hned aase byl pri mérenf ublf, 
prijimal penize, vSe opatrné zaznamendvaje, 
aby v €as piehlidky uéty v porddku byly. 

Do nékterych mist davalo se uhli na 
knizku, tak na pr. do tovdrny v D¥ici, kdez 
se cukr z buraku vyrabi, do pivovdré a 
vinopalen, z ¢ehoz znamenitéjsi dluhy po- 
vstavaly. S urovndnim takovychto ouéti 
mival Jenik nejvice starosti. Obyéejné po- 
slal po ptil roce po vozkovi cedulku, a pri 
druhém pfijezdu vozky obdrzel penize od 
pani. Mnohy ale jezdil zase étvrt leta a 
bral uhli ustaviéné na knizku. Sichtmistr 
zadal penize jako“to vynos doli pro vrch- 
nost, anebo na néjaké znamenitéjsi vydani. 
Tut nebyvalo Jenikovi jiné rady, nez aby 
u dluznikai sdm Se pfihldsil a o zaplacenf 
pozadal. Slovem, otec nebyval éastéji doma, 
a proto mohl Jeniéek, aé moudrého otce 
mél, prece zaniknouti, kdyby byla nemou- 
dr4 Jaska matéina bofrila, co moudra péée 
otcova vystavila, jako tomu, bohuzel, tak 
byva u mnohych jinych déti. AvSak Lud- 
mila Jenikova byla pri v8i své laskavosti 
prece rozumna, dokonala matka. 

Po radostech vySe uvedené zkousky 
nastal Jenikovi éas Skolnich prazdnin. Cho- 
dil v8ak i v prdzdninach s mnohymijinymi 
détmi kazdodenné, ackoliv jen dopoledne, 
do skoly. Odpoledne si doma aneb v za- 
hradé aneb blizko ni hraval, bud sam aneb 
se spoluzdky. Po prdzdnindch nastal novy 
Skolni rok. Jenféek postoupil o nékolik la- 
vic do zadu, a byl viadén mezi vétSi zaky. 
Nastala tuha zima, silné mrazy, mnoho 
snéhu, zdvéje. Jenféek nemohl do 8koly 
jako vSecky piespolni ditky, kteréz obec 
nepyivazela. Tu byval otec ucitelem, a Je- 
niéek mél skolu ponékud doma. Netésilo 
ho to ovSem tak, jako vyuéovan{ ve Sskole. 


_V&ecko ale, coz byl zanedbal, v brzce do- 


honil, kdyz na jate mirnéjsi potasi nastalo. 


me {59 


Posledni ¢tvrtek v mésfci dubnu_ byl 
velmi- pékny jarnf den. Otec byl pod zemf 
prohlizet, zdali vSecko v porddku, a zdali 
vSude bezpeéno pro horniky. Asi o 11. ho- 
diné yylezl ven, a prijda doma, s zasmu- 
Silou tvari stéZoval si manzelce, rka: , Mild 
Ludmilo, nevim, jestli se ndm_ nejblizsf 
Sachta nesesuje. Sama vis, ze jsem jiz né- 
kolikrate prosil pana Sichtmistra, aby tam 
na misto zpuchrelych prken dal nova; ale 
nadarmo. Odpovidava mi, abych povazil, 
co pry by milostiva vrchnost fekla, kdyby 
vydini presahovalo piijem. A tak to zi- 
stava pri starém. Rozmrzla a rozbredla ze- 
mé tlaéi mocné do vsech ¢tyr prkennych 
stén, tak ze se prohybaji. Pokud pri¢ky 
drzeti budou prkna, bude dobfe, kdyby ale 
— — avsak zitra na to nebezpecenstvi 
panu Ssichtmistrovi opét ukaézi.“ 

»Vidi8, Jene, ze tam nebezpetno, a 
prece jsi tam byl pred chvilf zase mimo 
povinnost. * 

»Ale nikoliv sim. Pracujet tam pravé 
12 haviti. O kézby méli jiz po Sichté (pra- 
ci); byl bych upokojenéjsf.« 

V tom pfisel Jeniéek ze zahradky, a 
ptal se otce, jak se ta kvétina jmenuje tam 
vy rohu u plotu, kteraz zelené jazycky tak 
éerstvé ze zemé vystrkuje. Otec odpovédél, 
ze koSatec se jmenuje, a modre kvéte. Kdyz 
neprsi, ze Zida, aby ji nékdo zalfval. 

Zvonilo se poledne, ackoliv byla jesté 
dvandcté neuderila. Ale coz na venkové na 
nékolik minut se nehledi! Néktery, kdoz 
ma zvonivati, zvoni, kdyz ma hlad, jiny, 
kdyz slunce nejvic hieje, a tretf — téch 
pak byva nejvice — kdyz jest obéd vvaten 
anebo stédo domi prihnano. Jenikova sta- 
véla jidlo na sta. Modlili se a zasedli k 
obédu. Pravé dojidali polivku, tu jakoby z 
hluboka zahtmélo, zemé se otrdsla a raz 
za razem padaly rany, jakoby hrom bil. 
Otec zblednul, matka se trasla, Jenféek se 


chvél. Jako od toho, jenz prvni vidi, ze 
hori, byl slySan krik a sice slova:  ,,Pro 
Kristovy rany, pane Staigr! — Sachta!“ — 


Jenik byl jiz venku. Ceho se byl stra- 
choval, stalo se: pritky nemohly navalu 
zemé déle odolati, prkenné stény se vy- 
bortily a sevrend zemé a kamenf hrnuly se 
s velikym hlukem do hluboké Sachty, od- 
kud ozvéna straslivé vzhtru zaznivala, ja- 
koby dopadnuti kazdého kusu kamene ozna- 
movala. 

Rumpal zmizel, jeden taha¢ lezel 
na okraji prohlubné, bolestné vzdychaje, 
druhy bézel proti Jenikovi s bédovanim , 
jehoz jednotlivé slova jsme zaslechli. 


— ie 


»Coz hornici jesté nevylezli?“ byla pr- 
~ vai otazka lezcova. 

»Ach ne, pane Staigr!“ — 

»Le ne? Boze bud jim milostiv! Dva- 
nacte lid — 12 dusi! — Sv. panno Bar- 
boro, primlouvej se za né!“ — Odi semu 
zarosily. Tahaé vedle ného stoje, ustavicné 
bédoval. 

Proéez obrativ se k tahati pravil: ,,Bé- 
dovani nespomize: jednati musime! Bézte 
co nejrychleji k panu sichtmistrovi a po- 
vézte, co jste vidél. Potkate-li cestou neé- 
-kterého z horniki, kazdého, at jest z kte- 
réhokoliv cechu, poslete sem k naSi druhé 
Sachté. Rozumite? A uz bézte!* Sam pak 
se pustil klusem v tu stranu, kde stal zvo- 
nek. Popadna tu provaz, zvonil.na poplach. 
Z kazdého kumbalku nékdo vybéhl, podi- 
vat se, kdo zvoni: ,,Staigr ze svatoprokop- 

ského cechu‘ ozyvalo se po horach. ,Na 
pomoc!“ volal on — ,na pomoc, — zasy- 
panym! — K nasi druhé Sachté!“ A jiz 
padilo tam za nim se vSech stran mnoho 
lidf: nékteti, by pomohli, jinf ze zvédavosti 
jenom na podivanou. U rumpdlu druhé 
Sachty Jenik se zastavil, a chlapce, jenz 
tam byl zdroven s nim dorazil, poslal k 
manZelce, by byla dobré mysli, a hned mu 
hornické ndstroje a svicky poslala. Lid se 
sbihal. Shromazdéné oslovil takto: ,Kdo 
ma jiskru lasky krestanské v srdci, stupte 
se mnou doli, bychom zasypanym tamto 
havirim odtud ku pomoci pfrispéli. Bude 
nam as tri sahy ubli proraziti a pak jsme 
~u nich. Bth budiz s nimi!“ A kdyz vidél, 
te se ¢tyri muzové a dvé zeny chystajf, 
spustiti se s nim dolf, pravil: , Vy ostatni 
zustante zde a kazdého prichoziho poslete 
za nami. Nuze, kdo je odhodlan, nasledujz 
mne. Ve jménu Otce i Syna, i Ducha sva- 
tého!“ VSichni poznamenali se svatym kii- 
zem. Jenik staljiz naZebrfku, rka: ,,Svata 
panno Barboro, oroduj za nas! — Otée 
nas, jenz jsi v nebesfch“ — a hlaya jeho 
zmizela v Sachté. Podobné i étyr muZti a 
pozdéji dvou zen. Dale se modlili bud po- 
Septmo aneb nahlas; nebylo ale niéeho sly- 
Seti. Ony dvé zeny vzaly s sebou prineSené 
nastroje a svi¢ky. Za nékterou chvili dosta- 
vili se k vysvoboditeliim za Ziva pohrbenych 
jesté dva hornici. 

V Ssachté, u kteréz nyni stojime, a do 
kterézto se spustil Jenfk s druzinou, byli 
hornici pravé také na Ssichté (v praci). Jak 
mile se lezec Jenik s ostatnimi Stastné doli 
dostal, hned svolal vSecky havite, pracujici 
v této Sachté. S hrfizou poslouchali, co se 
stalo. Pamatovalit se dobre na silné otte- 


~ -.- & , af lS Ue Oe a! ‘eb A > — 
a 7 s) 0 ee ee 
iP ae ¥ “< en a 
‘ * ~ * "SF 
‘ C2 
ees 7 ae 


seni zemé, myslili pry vSak, Ze se v né- 
které blizké Sachté uhl{f prachem trha, i 
pracovali pokojné dale. 

Po vojensku daival Jenik pottebné roz- 
kazy. Vprachodu, vedoucim k lomim blize 
zasypané Sachty, kazal rozsvitit svicky, aby 
je kazdy pozdéji prisly pod zemi snadno 
naleznouti mohl. Pak §li dale a dale az do 
nejzazsiho pralomu. Tam naznatil mifsto, 
kudy by do prvnfSachty se protlouci moZno 
bylo. Hrdinné hayfrky proptjcily se k ode- 
birdnf a odndSenf urazenych kustv uhll. 
Avsak co s muzskymi? Pracovati se mohlo 
toliko kleée anebo jesté snaze leze. Uhli 
bylo jenom nékolik sttevich zvySi, a Siroky 
prilom raziti bylo by byvalo plytvani silou 
a éasem. Protoz se ustanovili na tom, Ze 
stiidavé po dvou pracovati budou tak, az 
by prvni dva umdlévali, Ze z odpo¢ivajicich 
jini dva pracovati po¢nou, by se onino zase 
zotavili. Ujedndno. A jiz uhli praskalo a 
pukalo a trhalo se pod ranami C¢ilych hor- 
nikiv. Jeden z prynich dvou pracujicich byl 
lezec Jenik; ten snazil, potil se, az jej na- 
pominali, by druhym také mista popfal. 

AvSak pod zemi jest Clovéku jaksi ou- 
zko. Podivejme se — snad do zasypané 
Sachty? Nikoliv! Tam jestit désno. Podi- 
vejme se radéji nahoru, co tam se déje. 


-Nahofe okolo Sachty sbihaly se zeny a déti, 


tésily horekujicf manzelky a ditky zasypa- 
nych horniktiv. Jenikova byla mezi nimi, 
vzbuzovala jich k dtivéte v Boha, bez jehoz 
vile ani vlas s hlavy nasi nesejde, a spolu 
nedala zadné z bédujicich Zen doli lezti, 
Yikajic, ze by tam plaéem jenom na obtiz 
byly. Tahaé, k panu Sichtmistrovi vyslany, 
nayratil se s neporizenou. Urednik neby]l 
doma. Posel povédél vSe paniéce, kteraz 
prislfbila, ze pana hned k Sachtém posle, 
jak mile se navrdti domi. 

Druhy taha¢é, jehoz jsme u zasypané 
Sachty bolestné vzdychajfciho zanechali, byl 
jiz domi odveden. Leknutim a silnym otie- 
senim byl ponékud ochromen; nemohlt ru- 
kama vlddnouti. Nejvice pak prispéla k to- 
mu ta okolnost, ze byl otcem jednoho z 
onéch nestastnych, jez zemé ve své lino 
uzavrela, ba za Ziva pohibila. V Zalovicich 
vypravovalo se jiz o nestéstf na hordch. 
Jak jsme udali, nenf tam daleko; a prece 
byla povést uz zpotvorend. Ano, Rehtaékova 
slysela pry od Klinkéékové, dvandcte Ze se 
jich tam do¢ista zabilo; hrobnik ma pry 
jiZ poruceno, kopati dvandcte hroba& vedle 
sebe, a sice u zvonice. 

Slunce se s krajem bylo rozlouéilo, ano 
i horam davalo jiz ,s Bohem!* a posledni 


ee es 


~- 139 — 


paprslek volal jeSté nazpét: ,Na shleda- 
nou!“ — Po té zapadlo za horu, ozdrenou 
milostnymi ¢ervanky. U Sachty lidu pordde 
pribyvalo. Nékolik hornfka sestoupilo jesté 
doli: nikdo ale nepyichézel nahoru, tak ze 
se jiZ pocinali strachovati o ty, kter{z byli 
zasypanym pospisili na pomoc. 

Ti vSak dole pracovali neunavené v 


-potu tvari svych, rozrazejice pddnymi ra- 


nami uhlf. Kus po kuse odskakoval, vrstvy 
vicihledé ubyvalo, nadéje déIniktim priby- 
alo, Ze se-brzy dostanou k zasypanym spo- 


— lubratiim svym. VSichni hornici jiz se vy- 


stridali. A tu opét prisla fada na prvni 
dva, z nichz jeden byl sim lezec Jenik. I 
podsekaval vrstvu; spoludruh jeho napo- 
mahal s hiry, ohlas byl duty, uhlf praskalo, 
povolovalo: bylo znati, Ze velky étverhran 


se vyloupne. JeSté nékolik mocnych ran, a 


— syétlo jim zhaslo. — Prorazenym otvo- 
rem hnal se vitr, svlazujici zapocend ¢ela 
statnych hornikiv. Prace byla dokondna: 
vzduch ze zasutého dolu se spojoval se 
vzduchem Sachty otevrené. Tu ale nesly- 
Seli, nevidéli niceho: tma obklopila je. 

,ovetlo sem!“ volal Jenik, a Gilé ha- 
virky jiz mu podavaly kahdnky z pozadi 
prilomu. Naposled vylomeny étverhran jest 
odstranén,. a uvolnénym prichodem lezl Je- 
nik hbité ku predu, ,Zdai Bah,“ volaje 
pred sebou. Ostatni nasledovali se svétlem. 
Cerstvéji bilo kazdému srdce; védélt, ze 
se priblizuje k mistu, kdez uzri bud smrt 
neb Zivot, bud mrtvoly aneb milé své to- 
varySe na Zivé. . 

ProlezSe dlouhou chodbu, stali v pro- 
strannéjsim sklepé, na misté totiz, kamz 
drive uhli z rozli¢nych postrannich lomié se 
svdzelo. Byvalat to zasobarna, odkudz uhli 
pod rumpal se dovaZelo, nakladalo a vyva- 
zelo. ,Bud jméno Pané pochvaleno!“ — 
zkriknul pojednou Jenik. ,Zdar Bth! jste 
Zivi?* Kihle, pohnutlivé divadlo! V jednom 
koutu sklepenf kleéelo dvandcte bledych 
muztv s rukama sepiatyma. Drive prosili 
Boha o smilovani, pripravujice se k smrti: 
nyni mu s hiasitym pla¢em dékovali za vy- 
svobozen{, jehoz se zadny z nich nenadal. 
Dilem pro hluk padajici ustaviéné do Sachty 
zemé a dilem pro vzdalenost, a mimo to 
umdleni jsouce, neslySeli totiz, kdyz Jentk 
hornické: ,Zdar Bah!“ prorazenym pri- 
chodem volal, az kdyz blize pristoupil s 
druzinou svou. S plaéem objimali vysvobo- 
zeni své vysvoboditele. 

»Na dneSni den nezapomine) nikdo z 
vas,“ pravil lezec Jenik, jenz byl pritomno- 


sti ducha nepozbyl. ,,Zvla8té pak vy dya, 


Kiepelko a Zvanile, pamatujte si, Ze Buh 
nebyva posmivan. Vy jste se rddi rouha- 
vali: dnes vim Pan pohrozil; dékujte, ze 
vas hned nezni¢il. AvSak to si povime na- 
hore. Na dlouhé rokovani neni tu mista 
ani Gasu, a protoz zase za mnou!“ — 
Nastoupili zpateéni cestu pravé prolo- 
menym prtchodem a dale otvorem. Nékolik 
nejvice zemdlenych musili posaditi do kbe- 
liku a jako uhlf nahoru vytéhnouti. — Ostat- 
ni vystupujice ze Zebriku na Zebrik, Stastné 
vylezli na denni svétlo.  (Pokraéoyanf.) 


Pan jest dil dédictvi nam! 
(V den udileni tonsury.) 


Plesejte Panu — ‘city vrouci 

na kfidlech dikii spéjte vzhiru, 

%e Lasky vééné pablesk zhouef 
rozrusil lednou iader kiru — 

i Ze nds prijal ve svuj svaty chraém, 
a drahy stal se dil dédictvi nam! 


Jaké to blaho, nebes Pana 

dédictvi svého, dilem zvati, 

zdaz vétsi milost muiz byt dana, 

nez Bohu v obét sebe dati; 

v svij domov patiit k nebes vysinam — 
kde Hospodin jest dil dédictvi nam! 


My slabf jsme a mnohé mdloba 

nim posud v chiizi nasi brani ; 

6 prispéj nam, kdyz lidské zloba 

nds stiha, tepe britkou zbrani! ; 

O pkispéj, vzbuzuj — k cili Hd nds sim, 

jenz’s racil dédictvim se stati nam! 
Vi-£. 
a. 


DOPISY, 


Z Viasiml, 19. brezna 1871. 
(Krizova cesta), 

Jest éas svatopostni; doznély zvuky 
plesi, dovitily bubny veseli, zastavila se noha 
v skoku; vSak za veseli télesné poskytnuto 
nam veself lepsiho, duSevniho. V_nedéli 
masopustni ohlaseno bylo s kazatelny, Ze 
budoucf nedéli, pryni v posté, bude odbyvati 
se slaynostnym sptisobem svécent nové zri- 
zené ktizové cesty. A skuteéné byla to 
slavnost, ktera povznesla kazdého uptimného 
katolika, kterd tictou naplnila i nevérce a 
vlazné krestany. V prvni nedéli postni dala 
Vlasim svédectvi, Ze uprimnou jest posud 
deerou katolické cirkve, a Ze posud viry otct 
svych si vazi! 

Jiz vy sobotu pred prvni nedéli postni, kdyz 
prvé vyrizeno bylo svoleni od nejd. arcib. 
konsistore, prijel z Votic distojny pan guar- 


oe ae 


vay 


dian, by svéceni kitZové cesty predsevzal. 


Uvitaén jest spisobem okdzalym; za hlaholu- 


zyoni ahtmén{t hmozdiri vjizdél do Viasimi, 
vitén jsa zistupem lidu, se vSech stran se 
schazejicfho, a pred dékanstvim slavnostnim 
sptisobem od zdejsiho duchovenstva. U vecer 
pak dlouho velebndé harmonie zvoni zvé- 
stovala osadnikim Vlasimskym, jakozi vu- 
kolnim dédindm, ze druhého dne nevidana 
slavnost. ve Vlasimi odbyvati se bude. 

V nedéli na to o pil deva4té h. zaéala 
vlastn{ slavnost. Nejprvé drzel p. guardian 
dojemné, pYflezitostné kazanf. V_ prvnim 
dflu vylozil ptivod a zarizovani kYfzové po- 
boZnosti od nanebevstoupenf Pané, az i jak 
on kazatel sim na toto misto prichazi; v 
druhém dilu naznatil, kterak tato poboznost 
konati se ma, by se konajfci ji uéastnym 
stal hojnych milosti a odpustki, které spo- 
jeny jsou s kondnfm kiizové poboznosti. 
Jak milé bylo pouéeni toto shromazdénému 
lidu, snadno posouditi Ize z velikého poctu 
naboznych, kterf pritomni byli, kdyz od- 
poledne p. guardian sim krizovou poboznost 
dle blahosl. Leonarda a Portu Mauritio ko- 
nal. Lzejse s jistotou naditi, ze kdyZ jindy 
pred nehezkymi a chramu Pané ponékud 
nedtstojnymi obrazky valny pocet naboznych 
se shromazdoval, nyni pred krasnymi obrazy, 
a po tak krasném ponauéeni tim hojnéji 
tajemstvi prehorkého umuéeni Pané velebe- 
no bude, kdyz — jak bylo ohlaseno — 
kfizova poboznost v postni sttedy o 3. ho- 
diné odpoledni konavati se bude. 

Po kézani piristoupeno ku svécenf. Na 
stupni presbyteria zehnan jest kostel zvlast 
pro tuto poboZnost, a pak pred kazdou Sta- 
ci zvlast konano jest svéceni ,krizi aobra- 
zu.“ Jest to krasny a distojny akt, jen 

Skoda, ze modlitby pri tom jsou latinské; 
mocné by musely tcinkovat na srdce prito- 
mnych. Po svécenf zpivino ,Te Deum“ a 
konana modlitba podékovact, pti éemz opét 
u htbitova hiimano z hmozditi. Po ukonée- 
ném svécen{ slouzil p. guardian mfisv., pri 
kteréz, jako i prvé piri svéceni, mistni du- 
chovni assistovali. Na kfru zpfvadna sla- 


~ ynostni m&e figuralnf; dvé vlozky zdaiile 


prednesli ¢lenové nové zde ziizeného a 
statné si jiz pocinajictho zpévackého spolku 
» Blantk.“ 

_ Lidstva ku slavnosti sesla se veliké sila, 
nejen domaciho, ale i prespolniho: pfali si 
slavnost svécenf kifzové cesty vidéti, a ise 
ji stéastniti. 

V pondéli rano opét hlaholzvontia ra- 
chotici hmozdite zvéstovaly, Ze p. guardian, 
ktery tak mnoho duchovnich radost{ lidu 


shromazdénému poskytl, ubfra se zpét k 


svému domovu. Tot strucny popis slavnosti. 

-Malby jsou 36 palci vysoké, 25 siroke, 
vyvedené dle komposice Fiihrichovy, a nejen 
lacino porizené, ale dle tisudki znalci ano 
vseobecného minénf velmi krasné, a okrasou 
nevsedni zdejsfho chramu Pané. 

Co pak za¥fzeni kifzové cesty se tyka, 
dluzno ku povzbuzen{ osad jinych, snad také 
chudych, jesté néco poznamenati. Jiz pred 
nékolika lety byvaly p. kaplan Trnka s my- 


Slenkou se obiral, novou a chramu Pané — 


distojnou k¥izovou cestu zariditi; ponévadz 
ale nepostéstilo se mu sebrati distatek pe- 
néz, dal opraviti zatim od jakéhosi zpévaka 
poutnfho darované obrazky a v chramu Pané 
je zavésiti, by takto zbozni osadnici, ktert 
pred tim az do Domasina dochaézet museli 
ku kifzové poboZnosti, i doma poboznost 
konavat mohli. Zbytek penéz, néco pres 40 
zl. obndésejici ulozen pro budouct ¢as‘v mist- 
nf obéanské zélozné. Pred rokem shbirano 
na novo, a spomoci Bozi, a skrze ochotu 
osadnikii sebrano tolik, ze jiz mohly obra- 
zy byt objednany. Maloval je umélym stét- 
cem p.. Frant. Maischeider, akademicky ma- 
lit v Zelezném Brodé, a zohledu, Ze osada 
je chuda, uspokojil se skromnym penizem 
200 zl., aé malby nad 8002]. se cent. Ram- 
ce zpracoval z dubového dieva domaci tru- 
hlar, p. Frant. Vosatka, a tak natfel, ze ram- 
ce barvu dreva neztratily ; podle malby uvnitr 
ramctii jsou vzdy dva uzké proutky pozlace- 
né; nad svrchnim pak ramcem jest Stitek 
okrouhly a vypoukly s pozlacenym ¢islem 
Stace, u prostred mezi krasnou, gotickou or- 
namentikou, kterouz korunuje pozlaceny 
kfizek. Rezbarské prace tyto co nejvkus- 
néji a velmi levné vykonal p. Jan Vondraéek, 
knizeci sochar a Yezbar ve Vlasimi, ktery 
i jmak velkych zdsluh o zatizeni ktizové 
cesty sobé ziskal. ‘ 

Pod kazdym obrazem jest na zdi za- 
vésena sliéna roseta, z které vystupuje umé- 
le krouzené raménko, drzic éervenou lampu. 
Prace tyto, jakoz i vSe, co od Zeleza zapo- 
ttebi bylo, vykonal ,pro Gest a chvdlu Bozi* 
zamecnicky mistr p. Frantisek Novotny 
zdarma. 

Ku sbirce na ktizovou cestu prispéli 
dva pani obéané, znamf pro podporovani 
vseho slechetného, jeden 25 zl., druhy 15z1.; 
jedna zbozna vdova vedla néklad na jeden 
obraz; nékolik obéant dalo po 5 zl., jinf dle 
svych poméri prispéli mensimi ¢astkami, 
jini radou neb pracf rukou svych; budiz 
vsem dobrodincim zde vysloveno srdeéné 
»Zaplat Pin Bih!* za vse, co dobrého pro 


PUA Te. pe Sk ¥ 


yar w= 


ae Te oe 


éest a chvdlu Bozi, pro svou a svych po- 


tomktt utéchu a radost ve zdejsfm chramu 
Pané vykonali, aneb snad jesté vykonajf. 


- Posud jestit schodek na penézich, obnasejicf 


46 zl., které mal{ti doplaceny byt majf. Dejz 
Buh, aby i tato posledni édst prispénim 
osadniki, kterym tak vzdeného daru do 
chrému Pané se dostalo, co nejdiive shro- 
mazdéna byla! —L.— 
V Ousti nad Orlici 17. biezna 1871. 
(Missie vy Sloupnici.) 

_ Od 25. tinora do 10. brezna t. r. ko- 
nana s vysledkem velmi pozZebnanym sy. 
missie od vel. Otcii Redemptoristi, P. An- 
tonina Mastalitea P. Josefa Rollera z Prahy 
a P. Josefa Tomaska z Kocvirova ve smfsené 
obci Sloupnici, a sice ve dvaceti letech po 


_treti. Ucastenstvi véticich jak ze Sloupnice 


tak i z vukolnich vesnic, dvé az tti hodiny 


vzdalenych bylo nad oéekavani éetné. Chram | 


Pané byl po vSecky tyto dny od pil sesté 
hodiny rano az do skonéeni poboznosti u 
vecer neustdle naplnén zboznym lidem, po- 
slouchajicim vymluyné predndsené pravdy 
hlavni naSeho sy. nabozenstvi. Nechei zde Si- 
Feji rozbirati obsah jednotlivych kazanf, smé- 
rujicich k tomu, aby vérici lid vybfdnut byl ku 
smireni se s Bohem, toliko to chci podotknou- 
ti, Ze se mluvilo téZ o vire a cirkvi katolické, 
aby katolici této smiSené obce u vire byli 
tim vice utvrzeni a tim vétsi laskou k cir- 
kvi jediné pravé Inuli. A slova horlivych 


~kazateli nepadala na pidu netirodnou, nebo, 


aé Sloupnice jen 2252 dusi katolickych ¢ita, 
prijalo pres 2600 véricich sy. svdtosti, ne- 
pocitaje do tohoto pottu skolni ditky a 
mlddez az do ¢trnacti let. Svaté prijimant 
jednotlivych stava se dalo s neobyéejnou 
slavou. Skolni ditky, mladenci a panny u- 
vedeni byli do chramu Pané z domu Mi- 
losrdnych sester. Svaté prijimani panen bylo 
nejslavnéjsi, nebot jak ze Sloupnice tak téz 
iz vuakoli seSlo se pres 500 panen, aby 
prijaly Télo Paéné. Ve étvrtek 9. brezna od- 
poledne ukonéena jest sv. missie pravodem 


_$ nejsy. Svdtosti venku mimo kostel a ka- 


zanim éinénym od dist. pana Antonina Ma- 
stalite na hirbitové, nebot ani tietina pri- 
tomného lidu nebyla by se veSla do chréa- 
mu Pané, poéet vsech posluchaéi pacil se 
na 4000. Pohnuti byli vSickni piftomnt k 
slzim, kdyz feénik vybizel je k setrvani v 


dobrém, k vérnosti sv. vite asv. cirkvi ka- 


tolické, kdyz vypravoval, Ze jiz po paté jest 
vy Sloupnici za téelem timto posvatnym, a 
ze nikdy s takovou radosti se od nich ne- 
ubjral, jako prdvé nynf. Zrovna pod hrbi- 


toyem ma jeden evangelik h. v. stodolu, a 


aé cely den se v této stodole nemlatilo, 
prece, kdyz kazanf na hrbitové bylo asi 
v poloviéce, zacalo se silné mlatiti, aby po- 
zornost posluchatai byla pYeruSena. Nez, 
katolici v zastupu na sebe pohlédli, dobre 
védouce, co toto mldcent znamena, a tim 
pozornéji poslouchali slovo Bozf dale. Umysl, 
proé se milatiti poéalo, byl zmaten. Tolik 
Setrnosti projevil onen evangelfk k zastupu_ 
4000 éftajicimu a slovo Bozi poslouchajici- 
mu! Po skonéent sv. missie byly deputace 
muzil, Zen a panen ve faroim domé, aby 
veled. panu Mastalfrovi a obéma vel. pa- 
nim missiondarim své nejsrdeénéjsf diky 
vzdali za jejich veliké namahanf. V patek 
rano 10. brezna za hlaholu vsech zvoni 
vyprovazeli od chramu Pané Sloupniéti ka- 
tolici se svym duchovenstvem vel. Otce 
missiondre az k sose sv. Jana Nep., déku- 
jice jim co nejuctivéji za jejich namahavé 
prace, které minulé dny ku spase jejich 
podnikli, a davajice jim srdeéné s Bohem. 
— Kdo vidél toto neobyéejné téastenstvi 
lidu katolického, ktery i dalekou cestu va- 
zil, jen aby poslouchati mohl slovo Bozi a 
prijmouti sv. svatosti, — mnoz{ museli 
munoho hodin éekati, nezli se ku zpovédnici 
dostali, a i odpoledne po trech hodinach 
byvavali komunikanti, — ten nabyl pie- 
syédéenf, ze posud i v nasich rozbourenych 
éasech zije v srdci naSeho lidu vira_ kato- 
licka nynt bohuZel tak osoéovand a tupena! 
Ku konci zpravy slusi diky vzdati dist. 
panu dékanovi obce Sloupnické Janu Drem- 
lovi, ktery tyto duchovni hody oveckam 
svym piipravil, Sloupnickym pak katoliktim 
jakoz i z celého vikoli vysloviti musim 
chyalu, ze nedbali na posméch pochazejici 
se strany jinovércii a i nasich nevérct, a 
ze tak Getné sucastnili se poboznosti této, 
kterd zajisté pozehnané oyoce ponese u 
lidu naSeho. x KE 


K RONTK A. 


Z Prahy. J. Emin. nejdist. p, kardi- 
nal arcibiskup bude zitra v 8 h. slouziti 
msi svatou u sv. HaStala, jakozto v den 
yyrocni slavnosti; v pondéli pak 27. t. m. 
bude udfleti alumntm II. roku prvnf ton- 
suru av titery 28. t. m.alumnim III. roku 
nizs{ svécenf, pokazdé v 8 h. raéno v do- 
maci kapli k. arcib, seminare. 

*_* Poboznost 40hodinné bude se ko- 
nati od 26—30. birezna u sv. Vojtécha v, 
Jirchatich, 31. bitezna a od 1—4. dubna u 
sv. Bartoloméje v Bartoloméjské ulici. ; 

*_* Jako za minulych let budou sei 


Ree ges 


letos ve sv. témdni konati duchovnf pied- 
nasky ¢i kouference vyhradné pro pany t. 
j. pro pohlavi muzské a sice od nedéle 
kvétné az do hodu velikonotniho, od 2—9. 
dubna, jazykem ¢eskym u sv. Bartolomeje 
v Bartoloméjské ulicianémeckym v gymna- 
sialni (zrcadlové) kapli v Klementiné vady 
o 7 h. u vecer. 

*_* Starozitny kostel Zvéstovani P. 
Marie v Slupech bude dnes za pricinou vy- 
rocni pouti obecenstvu otevren.’ 

*_* Starobylé kral. kapitole Vysenrad- 
ské, kteraz od r. 183V stala pod dozorem 
statni uctarny, navrécena jest tyto dni sa- 
mosprava. — 

*_#* V nemocnici Milosrdniych bratr 
v Praze bylo r. 1870 oSetiovaino a lééeno 
3163 osob rozli¢ného stavu a narodnosti. 
Co do nabozenského vyznani bylo mezi ose- 
trovanymi 2931 katoliki, 2 Rekové, 47 pro- 
testantti a 21 zidti. Ve vSech nemocnicich 
téhoz radu v rakouskych zemich mimo Uher- 
sko bylo r. 1870 ogetrovano 16388 ne- 
mocnych. 

*_* Z Budéjovic. J. Excel. nejdist. 
p. biskup ustanovil se na tom zaraziti v 
Budéjovicich zvlastni diecésni tstav pro 
hluchonémé déti, kteryz pristim skolnim ro- 
kem ma v Zivot vstoupiti. O potiebé a u- 
zitecnosti takového tstavu nemize byti za- 
dné pochybnosti, uvazime-li, ze se dle ura- 
dnich zprav v Ceské vlasti bez mala 4000 
hluchonémych vibec nalezd, z kterychzto 
asi 1000 pripadd na diecési Budéjovickou 
a ze v tomto jednom tisici jest asi 20 hlu- 
chonémych déti ke Skole schopnych. Z toho 
nasleduje, ze poéet takovych déti v celé 
zemi musi byti veliky, a ze k jejich vzdé- 
lani ty dva ustavy, kteréz se v Praze a Li- 
tomericich nachazeji, nizidnou mérou ne- 
postacuji. 

Z Rima. Uryednimi novinami prohla- 
geno jest zruSeni 12 znacnéjsich klastera 
rimskych; mezi nimi nalezaji se hlavni kla- 
Stery radu Dominikanského i Augustinian- 
ského. Mimo to jesté 43 jinych klastera jest 
poznamenano, -jenz pry co nejdiive zruseny 
budou, mezi nimi zejmena klastery Lazari- 
sti, Benediktini, Oratoriani, ‘Cheatini, 
Frantiskanai, Karmelitani a mnohé zenské 
rehole. 

*—* Pan ministr verejnych staveb vy 
Italii, jmenem Gadda pilné si prohlizi bu- 
dovy vééného mésta, vyhledavaje mezi nimi 
nejprihodnéjsi mistnosti pro urady kralov- 
ské. Mimo jiné poctil navstévou svoji také 
veliky klaSter Jesuittiiv, kdez novicové té 
hoz radu piebyvajf; . zddlot se panu mini- 


strovi, Ze tak péknd budova k umisténi né- 
kterého ministeria prekrasné by se upotre- 
biti dala. Jesuité velmi viidné pana vlédni- 
ho komisare uvitali a od sklepti azkustie- 
3e vsemi Cdstkami velkolepé budovy jej pro- 
vadéli. Pan ministr bez ostychani vypravo- 
val privodéim svym, kterak hodla stavent 
to znovu ziiditi a k Gemu kazdé mistnosti 
pouziti obmysli. Kdyz dosli ku vratim, ota- 
zal se rektor Jesuiti, zdali pan ministr sku- 
teéné chova umysl,.dim tento ku vladnim 
Géelim zariditi a odejmouti jej Jesuitim. 
,Ovsem se tak stane,“ odvece ministr. Na- 
cez rektor dolozil: ,,.Racite-li trvati pri svém 
timyslu, musim: pozddati Vasi Excellenci, 
abyste vyjednaval v tom: ohledu s vladou ~ 
Amerikanskou, nebot dim tento jest jejim 
majetkem. Pan ministr s udivenym oblice- 
jem zvolal jediné slovicko ,Oh!* ase skla- 
manou nadéji klaster opustil. 


*—* Sekty protestantské 1 nekrestan- 


ské vSemozné se namahaji, aby vrstevniki 
ziskaly mezi obyvatelstvem timskym. Né- 
kolik takovych modlitebnic uz bylo otevre- 
no aldkadel mnozstvi se uziva, aby tam lidé 
chodili; rozdavaji se penize, pokrmy a na- 
poje zdarma se poskytuji a takovymito te- 
naty zvlasté mlady lid byva polapen. — 
Mimo to utvoril se spolek tak nazvanych 
,svobodnych mysliteli“ (liberi pensatori), 
kteriz zcela zavrhuji krest, svatost manZel- 
stvi jakoz i pohtby krestanské. 

#_* Z Rima byl zaslan vsSem kato- 
tolickym jednotam a besedam nasledujici 
list: ,,Cetné dikazy sstoupené pYitulnosti a 
oddanosti Vasi k posvatné osobé sv. Otce 
a k nezadatelnym pravtim sv. Stolice do- 
jaly hluboce mysi katoliki timskych, kteri 
dobre jsou si védomi, oé nesnadnéjsi jsou 
jejich povinnosti nez Vase. U valné vét- 
Siné smysleli vzdy vérné a s pomoci Bozi 
jsou pevné odhodlani, smySleni svého nikdy 
nezméniti; cehoz na dtikaz dovolavaji se 
jak déjin minulosti, tak i piritomnych uda- 
losti, pokud strannickaé vaSei a prolhanost 
jich nezktivily. Klerus i lajikové, Sslechta 
i méstané, muzové védy a umy, vSichni slysf 
ztejmé hlas svédomi, hlas vdéénosti a pravé 
lasky k ylasti. PonévadZ pak v nynéjaich 
okolnostech nemaji jinych prosttedka nez 
protesty a denni osvédéovant lojality, jez 
ani obéti ani urdzek se nestiti: z toho 
srdce spojujf se s Vami a vysylajf jedné 
mysli s Vami prosbu k Hospodinu, aby za- 
staviti racil tuto tak tézkou zkousku, jiz na 
Cirkev a na naS Rim, sfdlo to ndméstka 
svého na zemi, uvaliti volil. Neustaélé mo- 


wa 


chili zajisté hodinu Jeho slitovanf.“ 

Sigismondo Principe Chig?, piedseda je- 
dnoty sy. Petra vy Rimé, Marchese Gavalleti 
a dalSich 52 podpisi.  -- 


Pabérky. 
17. Cesk§ Garibaldi v klerice. (Dokonéent. ) 


Vysledek byl, Ze misto dvou mél pak tri 
stranky, luterdni, helveti a uniti, téch, 
kteti ylastné jiz neméli zidnou viru. Na 
vlas takovy vysledek bude miti podinani 
vase, Jenom bankrotaiti ve vite ptjdou s 
vami a pak bude o jednu cirkviéku v Ce- 
chach vice. A co potom? Potom se budou 


_ tyto stranky a cirkvi¢ky mezi sebou rvat 


jako v dobé husitské, a Cesi, kteff vzdo- 
rovali a odolali mnohym a silnym mocno- 
stem, CeSi opét od Cechti premozeni a zni- 
éeni budou. Perditio tua ex te Israel. Zkaza 
tva z tebe Israeli! A co potom? Duobus 


~  litigantibus, tertius gaudet. Kdyz se dva 


a 


 “hadtéif, téeti se raduje. 


a 


Pyijde nepiitel a 
spolkne kofist pfipravenou, narod rozdro- 
beny. Tomu nas uéi déjiny, to dosvédéi nas 
Palacky. Ze pak stejné priciny stejnych vy- 
sledki miti musi, tof zakon pfrirozeny. Po 
tétéz cesté k tomutéz cili dojiti se must. 
AZ se stane, pak uvérite, pak volati budete 


dle Machy: bolestna cesta ta, marné vo- 


lani. Kdybyste méli nadéji, ze ve svém od- 
poru proti Rimu a papezi dostanete cely 
narod na svou stranu, bylo by snad jednant 
vase méné posetilé, a Jeckdo by mohl na- 
Jezti itéchu v tom, ze narod je sjednocen. 
Toho vSak nedovedete. Viru svou cely na- 
rod neproda, jako zid vlnu. Proéez vy ne- 
sjednocujete, nybrz rozptylujete pug hy eh 
’ r. . 


18. Patrny prst Bozi. 


W. Binder ve své historii filosofického 
a revolucniho stoleti podotyka o Napoleono- 
vi I., Ze tehdejsiho papeze v zamku Fontai- 
nebleau k odstoupeni cirkevniho statu pri- 
nutiti chtél, a sim potom v tomtéZ zdmku 
k vzddni se vSeho, co sobé pYivlastnil, pri- 
nucen byl; Ze papeze na dyou mifstech, v 
Savoné ave Fontainebleau v zajeti drzel, a 
sim potom na dvou mistech na ostrové Elbé 
a Helené zajatcem byl; ze papeze v Savoné 
v krat8im a volnéjsim, ve Fontainebleau y 
delsim a prisnéjsim zajeti drzel, a ze mu 
potom stejnow mérou odméreno jest ; Zepapeze 
posedmlet v zajeti drzel, a jej na vzdycky 


_ pkaziti zamyslel, a sim pak sedmlet v za- 


= 


= {43 


— dlitba, nerozborna vira, pevné nadéje ury- 


jeti strivil a umiel; ze papeze — skalu 
Petrovu premoci usiloval, a sim ke skdle 
pripoutan, a na den nastupce svatého 
Petra (5. kvétna) k soudu Bozimu povoldn 
byl. Kyz Boztho smilovanf doSel! F, 


19. 


Nic neni pravdivéjstho nez co cirkev 
di, ze nas zivot ma byti pln Zeli a touhy 
polepsiti se. Krestanstvi neni nic jiného, 
I stm Voltaire napsal vjednom z téch oka- 
mzenf, kdyZ nebyl uchvacen pohrdanim viry 
krestanské: ,Zpovéd jest véc velmi vyborna, 
jest uzdou hrichu, vynalezenou v nejyzda- 
JenéjSi divnovékosti: obyéej zpovidati se 
panoval pri slavném konani vSech starové- 
kych bohosluzeb. My jsme nasledovali tohoto 
moudrého zvyku a posvétili jsme jej; jest 
velmi dobry, aby primél srdce nenavisti roz- 
jizvena k odpustént.“ (Silvio Pelliko.) 


20. NevéFict dama. 


Pred nékolika lety cestoval jeden vzne- 
Seny duchovni ve verejném voze. Byl do 
néjaké knihy vsecek pohrizen, nevsimaje si 
spolucestujicich. Dlouhé mléeni nudilo jiz 
jednu damu. Kdyz byl knéz na chvilku kni- 
hu odlozil, uchopila se rychle té prilezitosti, 
aby se trocha pobayila a zaéala s tim, ze 
pry jest ve vécech viry nevéricim Tomasem. 
»Dama snad ¢tla nékdy — odpovédél chla- 
dné duchovni — néco z Bossueta, Fenelona, 
La Luzerne-a, Bergiera?’ — _ ,,,Nemarim 
éas takovymi krapotinami.““ — ,Snad ale 
aspoh ¢tla Valsecchi-ho, Segneri ho, aneb 
néjaky vétst katechismus?“ — ,,I toby tak 
byli ti pravi sp sovatelé, které bych méla 
éisti!““ — ,Kdyz tomu tak, proé pak se 
nazyvate jesté nevérici? Ubezpecuji vas, ze 
jste nikdy nebyla nevérici. Vy jste toliko 
nerozumnd a nevédomd.* — 

(Secondo Franco.) 


Voltaire o zpovédi. 


21. Frase k ospravedinéni loupeze na_ sva- 
tém Otci spdchané. 


a) ,K demu potiebuje papez svétského 
panstvt? Toho mu nijak zapotiebé nent. 
Neni to eldnek viry, aby svétské panstvi mél.* 

Dejme tomu, ze papez svétského pan- 
stvi nepotrebuje; proto-liz to dobre, kdyz 
se mu vezme? — Ty mas také lecos, ée- 
hoz nevyhnutelné nepotiebujes ; ale pékné 
bys se za to podékoval, kdyby ti to nékdo 
vziti chtél. Nenf to ¢lanek viry, abys trojf 
nebo ¢tvery oblek mél; a prec ho mas; na 
jednom byloby dost; co myslf8, smi-li ti 
ten ostatni nékdo vziti? — 

(Dokonéeni.) 


Se 
-y 


ae 


Literarni oznamovatel. 
*—* ~Ucténi velebné Svdtosti oltar ni“, 
obsahujic rozjimént a modlitby k naystiveni a 


: ‘prijimani velebné svatosti, dle sv. Alfonse Li- 


ny syn. 


‘Mit Holzschnitteu nach Originalzeichnungen des. | 
akad. Malers Anton Lewy. Prag 1871. Selbst- | 
tetings Hagentiam des Verfassers, Sesit I. str.32. 


~soyatel modltebnich knéh: 


“vybornou bude rukoveéti k wéelu, 


eV Klatovech 
‘Max. age 


-guorského sepsal a obyéejné modlitby pripojil 
Jan Nep. Fr. Desolda, knéz ¢adu premonstrat- 


ského v Teplé, kniz. arcib. nota‘, profesor fect 
klassickych na ¢. kr. gymnasiu plzeiském, spi- 
Manna, Maria, mati 
nase, Syatyné Sionské, Tomaése Kemp, Zlata 
knizka o ndsled. Krista atd. V Praze, nakla- 
dem knéhkupectvi B. Stybla, Str. 348. Obsa- 
huje rozjimdni pri ndystévé nejsy. Svdtosti na 
kazZdy den mésice; modlitby k sv. pfrijimant, 
ke méi syaté a k sy. zpovédi; osmidenni po- 
bo%nost k nejsy. Svatosti; litanie a pi- 
sné o nejsy. Svatosti a o Panné Marii. U- 
prava jest slitnd. Knizku tuto vdéené uvitaji 
élenové jednoty k stalému klanéni se nejsv. 
Svatosti, naystévovatelé 40hodinné poboZnosti, 
Boziho hrobu aprivodi Boziho Téla, jimz vsem 
kteryz titu- 
lem jest naznacen. 

%_* |Oslava proniho svatého pryimd- 
nt ditek.* Sepsal knéz KE. V. Ritak. Se schva- 
lenim nejd. bisk. Ordinaridtu v Budéjovického. 
1871 Nakladem hori.” 

Str. 74. 
»Besedy pro mlidez“, vydavané’ < 
oie “6, sae Mikulase a Knappa y 


- Karliné, obsahuji v sesitu XXIH. dvé povid- 


»Hodny sirotek,“ (s obrazkem) a ,, Vér- 


*2-* | Aus der Heimath.“ 


schaft Gradlitz.. Von Anton Prokop Schmitt, 


—* Vydavatelstvo ,, Zabavnd bibliotéky “ 
v eae opravnilo knéhkupectvi B. Stybla 
vy Praze k pfijiminf predplaceni na IIL. roénik 
»Z. B.“ — Cena predplatni obndsi 2 21, piri 
doruceni posledniho sesgitu obdrzi kazdy pred- 


~platitel za néhradu 60 kr, krasny obraz , Va- 


noce“ co prémii. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Povysen jest: 

p- Klement Borovy, dr. theol., mimoradny ee 
cirk. prava na theol. fakulté y Praze, jme- 
noyan radnym professorem téhoz péedmétu 
(nejy. rozhodnutim ddo, 26. tnora t. r,) 

Vyznamenani jsou : 
P. Vojt, Hron, far. v Chysce, b. vik. a kons. vada, 
- zyol. 16, t.m.zaopataé. prem. na Strahove ; 


44 an # 


p, Jan Metze, 


33 K pouéent milé mladeze Geskoslovanské | 
-yolné vypray. Tom. J, Ronek, nar. ucitel. Str. 76. 


Malerische |) 
Wanderungen auf dem Gebiete der Stiftsherr-. 


~ deera cirkye a. viasti 


p. Jos. Mottl, farét na Kladné, tajemnik vik. 
Slanského, obdrZel exposit. canonicale. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Arnold Mokriz, kapl.'z Kvilic na Smeéno; 
p. Mart. Kabdt, kapl..z Hostouné do Kyilic, 
Vv biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnuli: 
Frant. M. Pietsch, provincial %. Servitti v 
Kralikach, °7., béez., (nar. 4. éeryence 1805, 
vysy. 26. pros. 1832); 
Frant. Nedvéd, Evanovicky far., 13. brez, 
(nar. Ny Chrudimi 17. listop. 1817, vysv. 
25. Cervence 1342.) 
Ve spravé .duchovni ustanoven jest: 
p. Boh. Schiller, katech. v Poliéce, stal se 
expedit. a kancel; bisk. konsist. v Hradci 
Kralové. 


_V biskupstvi Budéjoviekém. 
V Panu zesnnl: ~ <2 © 

Frant. Bezdéka, jubil. ‘Inés. nota ia kons, 
rada, vysl. katech. na vys. @ymmasiu, ord. 


- komisat, majitel zl. zasluz. ktize s korun., 


ae 


ie 


*s 


a 


spisovatel atd., 19. brezna (nar. Vv 5. sD 


ci 29. prosince 1788, vysvécen 15. srpn 
1812.) 

Vyznamenan jest: 
vikarista pri katedr. 
ve, Budéjovictch, jmenovin jest biskup. 
notarem. 

Ve spravé duchovni saiteaid ens jsou: 
Mich. Sturani, kapl. ‘za administrators ve 
Vimberku ; 
Ed. Kalous, i: 
nicich, za ‘adniin. vy Mariae Bulst w diec, 
Kerkské) ; : 
. Mat. Iglauer, os. dék. ve Vimberka, ystou- 
pil na staly odpotinek, ~ pia 
'. Uprazdnéné misto: 
Vimberk, fara patron. kniz. Schwarzenberga, 
do 15. dubna. 
V biskupstvi Litométickém. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Petr Kopal, kapl. v Cirkvici (diec. Kralohr.) 
za far. vy Kozlich ; 
p. Alois Schwadisch, administr. 
Mostu ; 
p. Vac. Frind, bisk, tajemnik, stal se sup. 
' profes. moral. theol. v Litoméficich. 


rials 


uo} 


Milodary.. Pro sy. Otce: 
ve Vidni, 


A. M., vérné 
20 frankii ve 
zlate, 4 
» Dp. Jos. Berger, dékan v Zeemo bee ke 
arcib. ‘konviktu v Pihic, 100 zl. 


‘ 


x er, 


chramu 


Johaniti, Koop Vv Strako- “ 


4 


za dékana v ~ 


» Ve -prospéch kaple sv. Cyr. a Met.v Hue 


sinct p. Fr. Zatek, koop, na Zbraslayi, 20 
msi sy.,.a p. Ant. Muzik, kaplan wu sy, Hastala 
Vv Praze 30 msi sy. ad int. dtis. 


Tiskem kniz arcib, knihtiskarny za Rohlicka a Sieverse y Praze, 


_Rognik XX. 


— eS 


Bog hdl py ae Pee es 
Dy ee ee i) 


Vydava se 
5. 15. a 25 


Hlasy katolicke, 


Lees FRANTISEK sRDiNKO, 


Eacpedice : 
¥ katol. knéhkupectyi 


B. Stybla 


na sv.-Vacslayském 
namésti, ¢is. 786-II, 


WNedoSla Gisla 
reklamujte nejdéle v 
meésici. 


Rodale a nakladatel: 


re Praze dne 5. ay 1871, 


wv s 
3 , 
Cislo 10. 
PFedplaci se 
Vv expedici 
au vsech tddnych 


knihkupct 


narok: 2 zl 50 kr. 
Ba" $04 121. ae 


ehh ; de 


Celoroé. 3 zl; — kr. 
palroé,1 zl. 55 kr. 


Predplaceni ¢tvrt- 
letnise neprijima. 
Jednotliva disla 


se neprodavaji. 


»Spravedlnost zvySuje narod, ale hiich bidné Gini narody. 


—— 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


XXU. Na den Vzkriseni Pané. 


Koname dnes slaynou, radostnou pa- 
matku vzktiSen{ Pané. 

1. Kristus vstal amrteych, jakz byl pred- 
povédél. ,, Vstalt jest, nent ho tuto!“ (Mat. 
28, 6. Mar. 16, 6.) On vstal svou vlastni 
moci jako vitéz nad smrti a dablem; ¢éim 
dokazal, ze jest pravy Bah i onen zaslibe- 
ny, od Boha seslany Mesids a tudiz ze pravé, 
bozské jest, éemuz vyucoval. Toto z mrtvych 
vstdnt tedy bozskou pecet vtiskuje jeho 
ucentl, onot jest zdéklad nast viry. , Nevstal-li 
Kristus zmrtvych, daremné jest kazan{ nase 
a daremna jest i vira vase.“ (I. Kor. 15, 
14.) Dnes vira kr, slavi své vitézstvi, tak 
ze zyolati mizeme: ,Vim, komu jsem uvé- 
til.“ (I Tim. 1, 12.) ,,Pane, ty jediné mas 
slova zivota.“ ,Verim, 6 Pane!“ Peyné tedy 
vérte kr. v tajemstvi, "jezto jest Zaklad na- 
Seho nabozenstvi. 

2. ,Vim, ze Spasitel mij Zije* zvolal 
Job. (19, 25—27.) ,Kteryzto vydan jest na 
smrt pro hifchy naSe a vstal z mrtvych 
pro ospravedInén{ nage,* (Rim. 4, 25.) Tak 
Pan Jezis vzkiisenim svym spiisobil vzkii- 
Seni naSe i ptikladem se stal naSeho z mr- 
tvych vstani, jez bezpeéné doufati mizem. 
yvakoz V Adamovi  véickni umiraji, tak i 
skrze Krista vsickni obziveni budou.“” (1. 
Kor. 15, 22.) »Nevstal- -li Kristus z mrtvych, 
marna jest nadeéje nase, Vsak Kristus vstal 

z mrtvych i vime, Ze ten, jenZ vzkifsil Pana 
TJeilse, i nds skrze JeziSe vzkiisi.* (11. Kor. 
4,14. I, Tes. 4, 13) Tak dnes 1 nadéje 
nage slavi své vitezstvi. 


3. Maria Magd. stala u hrobu placic; 
— uzrela Jeéise, an tu za ni stoji, ale ne- 


vey 


védéla, ze by Jezis byl. Di ji Jezis: Zeno, 
co plaéeS? koho hledas? ... Reki ji Je- 
“#8: Maria! Obrativsi se ona, “¥ekla jemu : 
»Rabboni (mistie)!“ (Jan 20.) Jak blazenou 
se. citila Magdalena u nohou vzkirfSeného 
Spasitele, a pak jak horlivé hldsala jeho 
z mrtvych vstani! — Vzkrsent Kristovo jest 
nejmocné)st, pohnitka ldsky k Bohu a k bli- 
zgnému. Kdo Krista srdecné miluje, budet se 
radovati, z jeho z mrtvych ysténf, jako se 
rmoutil z jeho usmrceni. A kdo povaaf, ze 
Kristus, jako za vSecky lidi zemiel, tak i 
pro vsecky z mrtvych vstal, budet i kazdého 
blizniho pro Boha, pro Pana JeziSe milo- 
vati. — Tak i ldska slavi své vitézstvi. —_~ 
Milujme Krista, ktery prvé nas miloval; 
jenz vstav z mrtvych vice neumira i na véky 
nas miluje. 

4. Kristus vstal z mrtvych. ,Kde jest 6 
smrti, vitézstvitvé?“ (I. Kor. 15, 55.) Jakd 
to vitécha pro vsecky trpict a umirajéct? jaka 
to pohnitka k trpélivosti ve vSelikém sou- 
zeni! — Po velikém patku néasleduje ve- 
lika noc vzkfisenf; po kazdém ,ach* a 
,béda* radostné ,alleluja!* Nechat télo 
zahyne, vidyt zase z mrtvych ystane osla- 
vené, jen kdyz zistane u vite, v nadéji a 
v lasce. Protoz s celym kfestanskym své- 
tem ze svého vzkirfsenf v Kristu se raduj- 
me, zylasté v trapeniasmrti. ,Diky Bohu, 
kteryZ nam dal vitézstvi skrze. Pana naseho 
Jezise Krista.“ (I. Kor. 15, 57.) 

5. Z mrtviych vstdint Kristovo jest obra- 
zem naseho duchovntho vekrigent, Jako Kri- 
stus vstal opravdove, tak i my povstanme 
z hrobu hiichi svych, jak nds cirkev yzbu- 
zuje vy ¢tvrtém pfrikézani. ,,Kristus jednou 
vstav z mrtvych vice neumira ; nebo ze umfrel 
htichu, umrel jednou, ze pak “iV jest, Ziv 
jest Bohu. Tak i vy Za to méjte, ze jste 
zemreli hiichu, ale zivi jste v Bohu, v Kri- 


10 


stu Jezisi, Panu nasem. (Rit. 6, 8—11. 8, 
21.) Protoz, povstali-li jste s Kristem, téch 
véeci, kteréz syrchu jsou hledejte ... (Kol. 
3, 1—4. Fil. 4,8. 20, 21; srv. E. Kor. 5, 9.) 


XXHI. V pondéli velikonoéni. 


Obsah sy. evangelia (Luk. 24, 13— 
35.): Pan JeziS rozmlouva s uéeniky na ce- 
sté do Emaus, kde ho poznali v lamani 
chleba. 

1. ,Které jsow to Fett, jeé rozmlouvdte, 
jdouce,“ tdze se P. Jezis dvou uéenfki na 
cesté do Emaus. Tak Pan i nds provazi 
sptsobem neviditelnym na vsech cestach na- 
Sich; nebot je Bih vsevédouct a vSudy pfi- 
tomny. Nemluvme tedy nikdy anikdo, ¢éeho 
bychom se neopovazili mluviti, kdyby Sel 
Pan Jezis viditelné s nami, jako s uéeniky 
do Emaus. Jak casto bychom se mohli ta- 
zati: ,Které jsou to reci. jez rozmlouyate 
vespolek?“ Byvaji to reci bezbozné, proti 
Bohu, nemravné, necisté a oplzlé, proti 
ctnosti a nelaskavé, proti bliznfmu sméru- 
jici, jaké mnozi krestané Casto vedou. Budte 
vase feci vzdy tak sporadané, abyste se ne- 
museli za né stydéti, ani, pred Bohem ani 
pred pocestnymi lidmi. ,,Zadna feé 2la ne- 
vychazej z ust vasich; ale jest-li ktera do- 
bra ku vzdélani viry, aby dala milost po- 
slouchajicim.“ (Ef. 4, 29.) 

2. ,O zpozdilt srdcem, zdaliZ nemusil 
téch véct trpéti Kristus, a tak wiiti do slavy 
své?“ Slova ta jsou nam titéchou ve vsech 
protivenstvich zivota. Ze zalosti vede cesta 
k radosti, s Kalvarie na horu Olivetskou, 
s kiize do slavy. Tot Otec nebesky vSem 
potomktm Adamovym uéinil zikonem, ne- 
vyjma ani Syna svého, co syna ¢lovéka — 
Marie Panny. (Rim. 8,12.) Pan Jezis ocho- 
tné se podrobil tomu zakonu. , Piredstavuje 
sobé radost —. nebeskou — trpélivé nesl 
kriz.“ Tak i vy kit. Giite: Patrte na Jezige 
oslaveného, vsak nezapominejte; co vSecko 
musel trpéti. Jestlize spolu s nim trpime, 
spolu s nim budeme oslaveni. (Rim, 1, 17.) 

3. yPane, zistait s ndémi; neb se pii- 
pozdivd aden se pé nachylil.“ Za troji 
prilezitosti mtizeme slov téchto vhodné wiiti 
a sice: pri modlithé veéern{f, pri svatém 
prijimani a v hodiné smrti. 

a) Kdyz se vecer modlime. Noc jest 
nepritelem Clovéka, kde treba nam ochrany, 
jz hledejme u Pana JezfSe, modlice se: 
Pane, ztistai s ndmi; nebo den se jiz na- 
chylil. 

6) Kdyz Télo Pana. JeziSe piijimame, 


“hledme si milost jeho stale zachovati; proto 


modleme se: Pane, ziistah s nami! 

c) Konetné kdyz se den Zivota nachylt, 
pripozdi se ndm a nastane noc, kde nebu- 
deme moci vice konati: tu zvlaste treba 
bude prositi: ,,Pane, zistai s nami!“ Ale 
pomni ki., co di pismo: ,Prinutili ho,“ usi- 
lovali o to, aby ztistal. Tak ,kralovstvi ne- 
beské nasilftrp?, a ti, kterf ndsili Gini, uchva- 
cuji je“ (Mat. 11, 12.) a proto usilovné se 
pridinte kr., abyste je dosahli. 

4. , Vstal Pan pravé.“ Kdyby byl Kri- 
stus vstal z mrtvych a zase zemrel, nebylo 
by pravé jeho vzktisenf.. Tak jest is du- 
chovnim z mrtvych vstanim. Kdyz jsme je- 
dnou poystali z hrobu hifchu k zivotu mi- 
losti, musime vérni zistati svym predsevze- 
tim, musime se nade vSecko vystiihati hri- 
chai a varovati se véech prflezitosti, jezto 
by nds opét do hrobu hifchi mohly strh- 
nouti a dusi zahubiti na véky. Proto ki. 
po veliké noci, po velikonoéni zpovédi ne- 
chtéj opét z{ti tak, jako jsi zil pred tim, 
nechtéj vraceti se v staré otroctvi hrichua 
Krista vzkiiSeného znova kiizovati, aby snad ~ 
nebyly posledni véci horsinez prvni.“ (Mat. 
12,-46. -Ih- Petr. 2; 20,):.,,Obratte se ke 
mné a spaseni budete.* (Isai. 45, 22.) 


XXIV. V utery po velikonoci. 


1. Pan JeziS dle sv. Luk.*(24, 36— 
47.) postavil se po svém z mrtvych vstanif 
uprostred ucenitkit svych a di jim: ,,Pokoj 
vam, nebojte se!“ Jaka to utécha spravedie- 
eym! Jezis jest s nimi;. proé by se méli 
strachovati? ,Jestli Bah s nami, kdo proti 
nam?“ (Rim. 8, 31.) ,Aj, Bah Spasitel mij, 
nebudu se bati.“ (Zim. 26, 1.) Proto vzpo- 
mind, eirkey sy. ve ySech syych modlitbach, 
zvlasté pak pri msi svaté tak éasto pfito- 
mnosti Kristovy: Dominus vobiscum — Pan 
s vami! vola knéz k lidu. Et cum spiritu 


tuo — 1s duchem tvym, odpovida sluba 
pri oltari. — Nenf-li Bah a Pan s nami, 


musime se vseho obavati pro Gasnost i véé- 
nost. ; 

2. Pokoj vam! di Pan svym apostolim. 
Coz jest nad pokoj? a) Méme pokoj s Bo- 
hen’; nebo béda nam, neni-li nam Bah pit. 
telem a jsme-li my odpircové, protivnici 
jeho, a nepfitelem ¢inf ndm Boha hitch; 
protoz odstup od nds vSeliky hifch, kazda 
nepravost. 6) Méjme pokoj slidmi. ,Hle jak 
dobré, jak utéSené, kdyz ptebyvajf brati{ v 
jednoté!* (Zlm. 132, 1) A pokoj s bliznim 
rust hrich; proto pryé s kazdym hfichem! 
yest prebyva v srdei téch, ktef% zlé ob- 


fe /; ale ktetf vchazeji v rady pokoje, 
ga ‘témi jde radost.“ (Pris. 12, 20.) ,, Usilujte 
- zachovavati jednotu ducha ve svazku po- 
_ koje.“ (Hf. 3, 4.) Méjme c) pokoj sami s 
ee _ sebou. ,,Dobré svédomf, df prislovi, ustaviéné 
_—hody.“ Mas-li pokoj uvniti, v srdci, nechat 
-zeyné jak chce zuii boure, prece v niéem 
ti neuSkodi. VSak i tento vnitinf pokoj rust 
hich. Proto vary hifchu, abychom sg Kri- 
Stem zvolati mohli: Pokoj vam! 

: 3. , Vizte ruce mé a nohy mé; doty- 
kejte se a vizte.“ Tak di dnes Spasitel k 
3 svym uéenikiim. Ano vizte krestané Jezfse 
er Boha ¢lovéka! vizte jeho zranéné ruce i 


4 nohy! vizte sv. bok jeho kopim prohnany. 
: Pak vérte, ze ystal zmrtvych; doufejte, ze 
: ranami svymi vyhoji také rany vase a mi- 
4 lujte toho, jenz za vas Zivot obétoval. Coz 
; mohl vice uciniti? Proto laska jeho srdce 


; vase k lasce rozpaluj. ~ 

; 4, ,Tehdy otev*el jim (apostoliim) smysl, 
aby rozuméli pismiim.“ Pismo sv. jest kniha 
uzavrend sedmerou peceti. Pan sam ji otvi- 
ra. Onté nejlepSi vykladatel slov svych. 
Chceme-li tedy pismu sv. rozuméti, treba 
se modliti. Prosme Pana JeziSe, aby nam 
smysl ynitini otevrel, bychom rozuméli pis- 
mim; sice vSecko naSe rozumovani je mar- 
né. — Pismeno zabiji, duch jest, kteryz 
ozivuje.“ (I. Kor. 3, 6.) Prosme Ducha sv., 
o némzZ doklada P. Jezis: ,,UtéSitel, Duch 
sv., kteréhoz posle Otec ve jménu mém, 
tent vas nauci ySem vécem a pryipomene 
s vam vsecko, cozkoli jsem mluvil vam.“ 
. (Jan 14, 26.) 


4 er 


eee re ee 


Zeleny ¢tvrtek. 


a Tam na Sionu yeéeradlo 

bs prostranné jest jiz upraveno, 
“4 jak by tam ticho nebe vladlo 
* a bylo v ném tu pohosténo. 


Lesk posledniho syého svitu 
na sténu slunce zlatem pise, 


a posledniho syého citu 
, vétérek u sii zbozné dyse. 
es 
a Aj, jak tu blaze — Stastné bjti, 
“ se Paénem.u jednoho stolu, 
sy jak preblazené tamo dliti, 
é kde neni plai¢e — nenf bolu, 


Co dim to? slysim mluyit Pana 
Jenz% laskou lice Jana hladf, 

yol ruka se mnou v mfsu dana, 
ten z vas. mne této noci zradi!“ 


Tut Jidas méScem almuzntka 

" potas’ osykovou rukou, 

a ledva mluvi — vice vzlyka, 
zdazZ on ma byti Mistru mukon? 


Sam Sebe Kristus vsechném dav4 
Svym uéenikiim k blazenosti, 
nim pak Se navzdy ponechava 


yeve 


to v nejsvétéjsi ve Syatosti. 


Jiz Jetsemany v rudé zati 
pochodni Zoldnéfiy, ach, hoy, 

a Jidas pritelem se tvaii, 
aé zridy tone v divém mofi. 


Kriz vatyéen Kristiv na Golgoté, 

by ziv byl, kdo vy Néj s virou doufé, 
Pain zemyrel, hyisny lide pro té, 

kdo véren Jemu, ten nezoufa! — 


Na zriceninach Jerusalema. 


Ronte o¢i krey a srdce placiz Zaly, 
ziti nase cit zvadlé byliny, 

dejte vzdechy lina tvrdé skdly, 
sirotci jsme stvani bez otéiny ! 


Pycha Jerusaléma jiz klesla, 
psi lizali krev vyvolenou, 

David pozbyl krélovského kresla, 
svatyni syou mame poskvrnénou,. 


Matky pliéou, ditky hladem hynou, 
neni chleba, neni nikde lasky, 
darmo nase vzdechy v dali plynou, 
pratelstvi hledame marné pasky. 


Misto Zezla bié nim tyran dava 
a nim obnovuje hnisné rany, 
otroctvi jest nase nyni slava, 
Sediny jsou k praci krevné stvany. —~ 


Na kazdé té hroudé téla kusy, 
kterou pracné v dolech dobyvame, 

k smrti prec vsak v mdlobé jit se musf, 
smich zahyii, my kdyz bidné lkéme! 


Vseho toho vsak jsme zaslouzili, 
krev Ipi na nds tézce Berankoya, 
Jehoz na Golgoté umuéili 
predci nasi, a my hiichy — znova! — 


Fr, Al. Lhotka. 


Svéceni na biskupstvj v cirkvi ka- 
tolicke. 
(Dle Rim. Pontifikalu.) 
V biskupu soustied{ plnost duchovni moci; 
sila a distojnost knéZstvi Nového Zakona. To 
jasné znaci sptisob, jakym se svéceni toto u- 


10* 


dif, Konat se v nedéli, den Pané, neb v den 
nékterého sy. apostola. Biskupové totiZ nastou- 
pili mista sv. apostoli, na nézZ Fan plnomoe 
syoji prenesl. Dle Skut, apost. 13, 2. 3. ma 
se jak udileé tak i pfijimaé tohoto svecent den 
pred tim postiti. Jiz Stanovy apostolské a 
sném Nicejsky (325) predpisuji, by vice bisku- 
pi spolutcinkovalo pri konsekraci (svécen{) bi- 
skupa. Byvaji nejméné tri pritomni; s povo- 
lenim apostolské Stolice mohou vsak dva z 
nich knézimi zastoupeni byti. 


1. (V chramu Pané, v némZ se svéceni ko- 

ni, pripravi se dva oltéte ke m&i sv., jiz své- 

titel zdrovei s vyvolencem slouzf. Obleknuvse 

se v posydtné roucha, usadi se oba i s assi- 

stujicimi biskupy na sedadla sv4 pred oltatem. 

Stari prisluhujici biskup obrati se k svéti- 
teli, tka :) 

Nejdastojnéjsi otée, svata matka cirkev 
katolické Zidd, abyste tohoto pritomného 
knéze na biskupstvi povznesli. 

(Svétitel se taze): 

Mate natizen{ apostolske ? 

(Stari biskup pfisluhujici odpovi:) Mame. 
(Naéez svétitel:) Budiz ¢téno. 
(Svétiteliv notdi je éte. Po precteni pravi své- 
titel :) Bohu diky. 


yolence, poklekne tento pred onoho a ¢éte na- 
; sledujici pi%sahw:) 
Ja N. vyvolenec cirkve N. od této chvile 


i nadale vérnym a poslusnym budu blaho- | 


slavenému Petru apostolu i svaté rimské 
cirkvi, a panunasemu, panu N., papezi N. 


i jeho nastupctim pravné nastolenym. Ne- | 
sucastnim se niradou, ni souhlasem, ni skut- | 


kem, by zivot ztratili neb td; aniz by jati 


byli zlomyslnym zajetim; aniz by na _né | 
nasilné ruce jakkolivék vlozeny byly, neb | 


bezpravi néjaké se jim stalo pod jakoukoli 
zaminkou. Usnegenf pak, které mné svéreji 
sami neb posly svymi, anebo dopisy, k je- 
jich skodé s véedomim nikomu nezjevim. Pa- 
pezstvi timské a prava svatého Petra po- 
mohu udréovati a hajiti, pokud rad moj 
dovolf, proti kazdému élovéku. S vyslancem 
apostolské Stolice prichozim i odchazejfcim 
cestné nakladati a v-jeho potiebach jej 
podporovati budu. Prava, prednosti, privi- 
leje a vaznost svaté timské cirkve, pana 
naseho papeze a dotcéenych nastupci budu 
hledét zachovati, hajiti, rozmnozovati a ku 
-zdaru jim poméhati. Aniz se siéastnim ra- 
dou nev skutkem neb tmluvou y tom, éim 


by proti saméniu pana nasentu neb tézé 
timské cirkvi néco nepravého neb Skodného 
osobam, pravu, distojoosti, stavu a moci 
jejich se strojilo. A kdybych se dovédel, 
ze takového néco od kohokoliv se kona neb 
pripravuje, zabranini tomu dle moznosti, a 
co nejrychleji budu moci, oznamim to panu 
nasemu nebo nékomu jinému, skrze néhoz 
by to mohlo k jeho védomosti pfrijiti. Pra- 
vidla svatych otctt, uzavreni, predpisy neb 
ustanoven{, vyminéni, opatieni a nafizeni 
apostolsk4 veSkerymi silami zachovavati 
budu, a pricinfm se, aby i od jinych byla 
zachovavana. Kacire, rozkolniky a protivniky 
téhoz pdna naseho neb nastupci nadreée- 
nych dle moznosti napravovati a premahati 
budu. Volan k snému, dostavim se, leé bych 
byl cirkevni prekazkou zaneprazdnén. Prah 
(chram) apoStoli kazdé tiileti*) osobné na- 
vstivin a panu nasemu, jakoz i nastupcim 
nadzminénym po¢et vydam z celého svého 
pastyrského uradovani, jakoz 1 ze vsech — 


‘véci k stavu cirkve mé, ke kazni Knézstva 


a lidu, dale i k spase dui, které pééi mé 
svéreny jsou, jakymkolivék spisobem smé- 
rujicich: a naopak rozkazy apostolské po- 
korné prijmu a co nejsvédomitéji vykonam. 
Kdybych zakonitou prekazkou zdrzen byl, 
vSecko podotéené vykonaim skrze bezpecé- 


/ného posla, k tomu zvlastni rozkaz maji- 
ewe Mes te , | ctho, ze stredu své kapitoly nebjiného v hod- 
2. (Mé-li svétitel téZ prisahu prijmouti od vy- | 


| 
| 
| 
| 


| 
i 
i 


nosti cirkevni stojictho, aneb jinak vyni- 
kajictho, aneb kdyby se mi takovychto ne- 
dostavalo, skrze knéze diecesana; a kdyby 
duchovnich vibec se nedostavalo, skrze 
nékterého jiného knéze svétského neb fe- 
holniho, zndmé rozSafnosti a ndboznosti, o 
vsem co receno ziplna zpraveného. O ta- 
kovéto prekazce ale podam platné dikazy 
kardinalu svaté timské cirkve, ktery je pred- 
lozi v shromazdéni svatého snému, skrze 
syrchu reéeného posla zaslané. 

Statky pak k vyZivé mé piislusfei ne- 
prodim, ani nerozdam, ani nezastavim, ani 
znovu za léno uedam, ani Zidnym jinym 
spisobem se jich neyzddm, byt is privo- 
lenim kapitoly chramu mého, kdybych se 
byl na to dfive nepoptal timského papeze. 
A kdybych néjakou ztratou vinen byl, chci 


*) Hroby sv. apostoli Petra a Pavla éili Rim 
(sidlo papezské) navStiviti maji kazdé tiileti 
toliko biskupové vlast{, dalmatsti a teéti; bi- 
skupové z Némecka, Francie, Belgie, Cech, 
Uher, Polska, Anglie, Skotska, Irska a ostrovi 
more stedniho kagzdé étyrleti; kazdych pét 
let pak biskupové z ostatnich zemi eyrop- 
skych, z Afriky a vikolnich ostrovii;  bisku-» 
pove z Asie, Ameriky a ostatnich Asti zemé_ 
kazdych deset let, 


~ Bozi evangelia. 


Svétitel: Bohu diky. 
3. (Nasleduje (examen) zkouska*) zvolence.) 

Svétitel: Odvéké svatych otci ustano- 
veni ucf a ptikazuje, aby ten, jenz k tadu 
biskupskému se zvoli, dtfve co nejbedlivéji 
zkousen byl se vsi vlidnosti o vite ve sva- 
tou ‘Trojici a tazan o rozliénych vécech a 
sptsobech, jez titadu tomuto prislus{ a nutné 
zachovati se maji, dle slov Apostola: Ru- 
kou na nikoho rychle (nepfedlozené) ne- 
vzkladej ; — a aby také ten, jenz posvécen 
byti ma, pouéen byl, jak v této distojnosti 
jsa postaven zachovati se ma v cirkvi Bodf, 
i aby nic se vytykati nemohlo tém, kteif 


na ného rukou posvécujfeich vzkladajf. Pro- 


éez seztétéz opravnénosti iz rozkazu onoho 
tazeme tebe, nejmilejsi bratte, s laskou u- 
primnou, zdali vsecku moudrost svou, jfz 
ptirozenost tva schopna jest, bozského pi- 
sma naukam propdjéiti mints ? 

_ 4volenec (poystay ahlavu odkryv): Ano, 
z celého srdce chci ve vSsem souhlasiti a 
poslusnym byti. 

Svétitel: CheeS tomu, co ze svatého 
pisma vyrozumivas, lid, pro néjz svécen 
byti mas, i slovy uciti i priklady? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: Chee§ tstni podani pravovér- 
nych otcf, jakoZ i usneSeni a nafizeni sva- 
té a apostolské Stolice v ucté prijimati, u- 
citi a zachovavati? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: CheeS blahoslavenému Petru 
apostolu, jemuz od Boha dana jest moc va- 


zati i rozvazovati, ajeho zastupci, panu na- | 


Semu, panu N. papezi N., jakoz i jeho na- 
stupcim, ifmskym biskupim, vérnost, od- 


danost a poslugnost dle predpisu cirkeyniho | 


ve ySsem prokazovati? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: CheeS mravy své ode vseho 
zlého zdrzovati a pokud ti mozno, s Bozti 
pomoci ke vSemu dobrému pfisptsobovati ? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel; Chee cistotu a stiizlivost s 
Bozf pomoci zachovavati a utiti? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: Chees vzdy byti vécmi Bozimi 
zaméstnin a svétskych véef neb zistnosti 
hanebné se vzdalovati, jak ti pti kiehkosti 
lidské jen mozno bude? 

*) Zkousku tu nafizuje jiz sv. Pavel I. Tim. 3, 

1—5. Tit. 1, 7—9., taktéz Stanovy apostolské, 

a III. sném Karthagensky (397), 


— 149 ~ 


— 8@ podrobiti trestim obsazenym v kterém- 
-koli ustanoveni ohledné toho vynegeném, 
-K cemuz mi Buh dopomahej a tato svata 


Zvolenec: Chei. 

Svétitel: ChcesS pokoru a trpélivost v 
sobé samém zachovati ajiné podobné uciti ? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: CheeS k chudyma pocestnym 
a ke vSem potrebnym byti projméno Pané 
privétivym a milosrdnym ? 

Zvolenec: Chei. 

Svétitel: Toto vse, jakoz i ostatn{ do- 
bré udéliz tobé Pan, a opatruj té a posil- 
niz ve vSem dobrém. 

Vsichni odpovt: Amen. 

Svéttel: VériS dle uznalosti a schopno- 
sti rozumu svého ve svatou Trojici: Otcei 


| Syna i Ducha svatého, jednoho Boha vSe- 


mohouciho, a v celé bozstvi ve svaté Tro- 
jici, téz jsoucnosti, téze bytnosti, téze véc- 
nosti, téze vSemohoucnosti, jedné vile, moci 
a velebnosti, v tviirce vSech tvorf, od né- 
hoz vse, skrze néhoz vSe, a vnémz vse, vo 
jest na nebi i na zemi viditelného i nevi- 
ditelného, télesného i duchovniho? 
Zvolenec: Souhlasim a tak vérim. 
Svétitel: Véris v kazdou jednotlivou 
osobu ve svaté Trojici co jednoho Boha, 


| pravého, uplného a dokonalého? 


Zvolenec: V étim. . 

Svétitel: Véris v Syna Bozfho co Slovo- 
Bozi od véénosti zrozené z Otce; téze byt- 
nosti, téZe vSemohoucnosti’ a ve vSem rov- 
ného Otci v bozstvi; v ¢ase narozeného od’ 
Ducha svatého z Marie, panny ustaviéné, 
s dusi rozumnou, dvoje majiciho narozenf, 
jedno z Otce vééné, druhé z matky ¢asné, 
Boha pravého i Glovéka pravého, vlastniho 
v oboji prirozenosti a dokonalého, nikoli za 
vlastniho prijatého, aniz zdanlivého, nybra 
jediného, a jednoho Syna Boztho ve dvou 
a ze dvou prirozenosti, avSak ve zvlastnosti 
jedné osoby, kteryzto co Buh nemohl trpéti 
a umrfti, co clovék ale pro nds a pro spa- 
sen{ nage télem v skutku trpél a pohtben 
byl a tretiho dne vstal z mrtvych pravym 
téla vzki{Senim; dne ¢étyticatého po vzkri- 
Seni s télem, jimzZ z mrtvych vstal, is dusi 
vstoupil na nebesa a sedi na pravici Otce; 
odkudZ prijde soudit zivé i mrtvé, i odplati 
jednomu kazdému podle skutkii jeho, bud 
dobrych anebo zlych? 


Zvolenec: Souhlasim, a taktéz vSecko 
to vérim. : 
Svétitel: Vér{$S také v Duchasvatého, 


co uiplného a dokonalého i pravého Boha, 
od Otce i Syna vychazejiciho, ve vsem rov- 
ného a téze bytnosti, v8emohoucnosti a véeé- 
nosti s Otcem i Synem? 
Zvolenec: Vérim. . 
Svétitel: Vertis v tuto svatou Trojici 


21 


nikoliv co tri bohy, nybrZ jednoho Boha 
vsemohouciho, vécného, neviditelného a 
nezménitelného ? 

- Zvolenec: Vérim. 

Svétitel: Véri8, ze svaté, katolicka a 
apostolska jest jen jedna prava cirkev, v 
mz jeden se udilf pravy krest, a pravé vsech 
hiichi odpusténi? 

Zvolenec: Vérim. 

Svétitel: Zavrhujes také kazdé od8té- 
peni, pozdvihujici se proti této svaté cirkvi 
katolické? 

Zvolenec: Zavrhuji. 

Svétitel; Véris také v pravé vzkriSeni 
tohoto téla, které nyni mas, a v Zivot vécny ? 

Zvolenec: Vérim. 

Svétitel: Véeris také, Ze nového i sta- 
rého zdvétu, zdkona i proroki a apostolt 
jedinym jest pivodcem Bah a Pan vsemo- 
houct ? 

Zvolenec: Vérim. 

Svétitel: Tato vira rozmnozena tobé bu- 
diz od Pana k pravé a vécné blazenosti, 
nejmilejsi bratre v Kristu. 

Vsickni: Amen. 


(Po této zkouSce vedou pfisluhujici biskupové 
zyolence k svétiteli, jemuz on kleée ruku polibi.) 


4, (Na to potne syétitel ms? sv. modlitbou 
stuphoyou, pri niz mu zvolenec polevici stoji. 
Kdyz se byl vsak svétitel k svému faldistorum 
(trinu) odebral, by tu ve mi sv. pokraéoval, 
odvedou prisluhujici biskupové zvolence k jeho 
kapli neb oltéri, kdeZ se on, byv prvé toliko 


co knéz oblecen, nyni jako biskup v roucha’ 


obléka, pri ¢éemzZ stolu neprelozi na prsou pres 
kriz, nybrz ji s ramen volné viseti necha. Na 
to slouzi u syého oltéfe uprostred prisluhuji- 
cich biskupi msi sv. a%k Alleluja neb posled- 
nimu versi traktu neb sekvence vyluéné. - P¥i 
Dominus vobiscum“ neobrati se k lidu. Po 
kollekté toho dne rikaé se ndsledujici. modlitba 
za zvolence :) 

Pritomen budiz prosb4m nasim, vSemo- 
houci Boze, aby co sluzbou pokory na&i vy- 
konati se ma, Tvé moci téinkem naplnéno 
bylo. Skrze Paina naseho JeziSe Krista, Sy- 
na Tvého, jenz s Tebou Ziv jest a kraluje 
v jednoté Ducha svatého Btih, po véky vé- 
ktiv. Pe. Amen. 


5. (Po graduale, neb traktu, neb sekvenci po- 
sadi se svétitel opét na sedadlo své pied ol- 
tatem, a pravi k zyolenci, jenz's prisluhujicimi 
biskupy téZ misto syé zde opét zaujal :) 
Biskupu nalez{ souditi, vyklddati, po- 
svécovati, na knézstvi vysvécovati, obéto- 
vati, krtiti a bitmovati, 


(Na to v&ichni povstanou a svétitel pravi k 


okolostojicim:) 

Modleme se, bratif nejmilejsi, aby to- 
muto vyvolenému o prospéch cirkve pecu- 
jicf dobrotivost vsemohouctho Boha hojnost 
milosti své udélila, Skrze Krista Pana na- 
Seho. R. Amen. 


(Na to svétitel i prisluhujici biskupové pokle- — 


knou, kazdy pied svym sedadlem, s infulemi 
na hlayach; zyolenec pak polozi se k levé 
strané syétitele na tvdét. Kona-li se slavnost 


| se zpévem, potne nyni sbor — jinak ale své- 


titel litante ke vSem Syatym, jako pri kazdém 
vyssim svéceni.) 
(Kdyz se byla dozpivala neb dorikala prosba: 
Ut omnibus fidelibus defunctis etc. (Abys vSem 
vérnym zem¥elym atd.) i s odpovédi, povstane 
svétitel a. obracen k zyolenci pravi:) 


Abys tomuto pritomnému zvolenci po- 
zehynani udéliti racil. 

Fk. Té prosime, uslys nas. 

Abys tomuto, pritomnému zvolenci po- 
zehynani a svattost udéliti racil. 

Fk. Té prosime, uslyS nas. 


Abys tomuto pritomnému zvolenci po- 


Zehjnani, sva;tost a potsvécent udélitiraéil. 
Rk. Té prosime, usly§ nas. 
(Totéz ¢ini a rfkaji assistujici biskupové, avsak 
kleéeti zlstavajice. Svétitel pak opét poklekne, 
a v litaniich se pokra¢uje az do konce.) 


6. (Po litaniich vsichni povstanou.*) Svétiteli 
poda se nyni kniha evangelié (neb missal), jiz 
on s pomoci prisluhujicich biskupt polozi ml¢ky 
na Sijia ramena zyolence pied nim kle¢iciho,**) 


Knihu drzi pak kaplan (ceremonai) zvolenctiy 


tak dlouho, dokud se tomuto neodevzdi. Na 


to se svétitel i pfisluhujici biskupové dotknou 
obéma rukama hlavy zvolencovy fkouce :) 


Prijmi Ducha svatého.***) 
(Svétitel dé si mitru sejmouti a modli se stoje :) 
_Proptijé se milostivé, 6 Pane, prosbam 
nasim, a nakloniv na tohoto sluhu svého 
rohy) milosti knéZské, silu pozZeh;nani 
svého do ného vlej. Skrze Pana nageho 


*) Nasleduji hlayni ob¥ady: vzkladdnfrukou, po- 
mazini a odevzdani biskupskych odznaka. 

**) Na znameni, Ze biskup ma byti ozbrojen nej- 
obsirnéjsi znalosti sv. pisma; Ze md byti na- 
strojem Bozim k hlasani evangelia (Skut. ap. 


9, 15.); ze ma byti hotoy pro evangelium vse. 


sndseti a trpéti. 


t) Tolik co hojnost, bohatstvi, sila, plnost. 


<a 
A ie al 
a 


_ Staty, 


jest a kraluje v jednoté Ducha svatého Bah, 
(tu ruce rozpiay modli se neb zpivai:) po 


i  vSecky véky vékiy. R. Amen. 


Pan s vami! R. I s duchem tvym. 
Yzhiru srdce! R. Mame k Hospodinu. 
_. Diky ¢iime Pinu Bobu naSemu! Be. 
Zahodno a spravedlivo jest. 

_ V pravdé zdhodno a spravedlivo jest, 
sluSno a spasitelno, bychom Tobé vidycky 
a vSady diky vzdavali, Pane svaty, 
vsemohouci, vé¢ny Boze, chloubo vsech ho- 


Boze, jenz jsi MojzfSe sluzebnika svého ta- 
jemstvi dtivérného sdilenim mezi jinymi dt- 
kazy nebeského jeho vyznamendni téz 0 spt- 
sobu obleku knézského poutiv, vyvolence 
Arona vyznamnym rouchem  pfi svatych 
vykonech oditi kdzal, aby dorozuméni vy- 


Otée | 


dnosti, jenz slave Tvé svatymi slouz{ rady, OChE Se po celém tele jeho _ rozleje, 


/ moe Ducha Tvého i vnitiek jeho naplnila, 


gnamu Zz prikladi predktiv nabylo nadsledu- | 


jici potomstvo, a zndmost uéeni Tvého Za4- 
dnému neschdzela véku; ant jiz u starych 
ucty dosel pouhy onéch ptedobrazen{ ze- 
ynéjsek a u nds zjevnéji se osvédéuji pod- 
nez zahady (jejich) obrazti. Nebot 
onoho knézstvi starozakonniho odéni nasf 
duse ozdoba jest, a knézskou distojnost 
neodporucuje nam vice lesk odévu, nybrz 
krasa duSe. Vzdytiv téch vécech, co tehdy 
télesnym lichotily zrakim, spiSe ty, co v 
nich (skryté) byly, vyrozumivany byti mély. 
A proto tomuto sluzebniku svému, jehoz 
jsi k sluzbé nejvyssiho knézstvi vyvolil, ra- 
€iZ, prosime Pane, tu milost udéliti, aby co 
ona roucha v lesku zlata, v trpytu draho- 


~ kami a v rozmanitosti umélecké prace vy- 


znamenavaji, totézi v jeho mrayech a skut- 
cich zarilo. Dopli v knézi svém miru (hod- 
nost) sluzby syé a ozdobami veSkeré osla- 
vy obdareného rosou nebeského pomazant 
posvét.“ 


(Jeden z kaplanii (ceremonaiti) svyétitelovych 
obvine nyni hlavu zvolencovu tzkou bilou rou- 
Skou,*) a svétitel obrécen k oltaéi zaéne klece 
chvalozpév k sv. Duchu: ,, Veni Creator Spi- 
ritus!“, jako pii svéceni knéz{, v némz ostatni 
: pokraéuji.) 
(Po skonéené pryni sloce ystane svétitel, a 
posadiv se na sedadlo své pred oltarem 
a sunday rukavice omo¢i palec pravice ve sy. 
kiiZmu a maze hlayu, a sice tonsuru (korunu, 
ples) zvolencoyu nejprvé kiizem, a pak celou 
jeji plochu ka :) 
Pomazdna a posvécena budiz hlava tva 


*) Aby pii pomazéni svaty olej k znesvéceni 
nepfisel, 


Se EP 


- Jeif8e Krista Syna Tvého, jenz%s Tebow iv 


nebeskym pozehnanim v fadu biskupském 

(a pravici nad hlayou zvolencoyou tiikrat zna- 

meni kiize délaje dolo#i:) ve jménu Ottce, 

i Sytna, i Ducha;svatého. RB. Amen. 
Svétitel: Pokoj tobé. BP I s duchem 

tvym. 

(Svétitel otie si palec kouskem chleba a po 


ukonéeném chvalozpévu infuli odloziv pokraéuje — 


v modlithé diivéjsi takto :) 


Toto (pomazanf), Pane, necht hojné se 
v hlavujeho vléva, necht stéka na rty jeho, 
aby 


i zevnéjSek ohradila. At oplyva stalosti ve 
vite, cistotou lasky, uptimnosti pokoje. Kra- 
sné at jsou milosti Tvounohy jehok zvésto- 
vant miru, k zvéstovan{ Tvych dober. Dej 
mu, Pane, dar obraceti hrisnikti slovem i 
skutky, mocf divi a zazrakti. Reé a kazani 
jeho nedéjz se slovy lidskou moudrosti pre- 
svéd¢iti chtéjicimi, nybrz bud osvédéenim 
ducha a moci. Dej mu, Pane, kli¢e kralov- 
stvi nebeského, aby moci, kterou udilis, k 
vystavenf, nikoliv ale k boreni, pouzil, ji 
ale se nevychloubal. Cokoliv sva4ze na zemi, 


| necht svazano jest 1 na nebi, a cokoliv roz- 


yaze na zemi, necht jest rozvazéno i na 
nebi. Kterymz zadrzi hifchy, necht zadrze- 
ny jsou, a kterym odpustf, Ty odpustiz. — 
Kdo zloteciti bude jemu, necht sim jest 
zloreéen, a kdo zehnati mu bude, pozehna- 
nim necht jest naplnén. Necht jest vérnym 
sluhou a moudrym, bys jej Ty, 6 Pane, 
ustanoviti mohl nad rodinou syoji, aby dal 
jim pokrmu v ¢as pyifhodny a uéinil kaz- 
dého élovéka dokonalym. At jest v peéli- 
vosti neunaveny, af jest ducha horlivého ; 
at nenavidi pychu, at miluje pokoru a pra- 
vdu anikdy se ji nespusti bud chvalami neb 
bazni premozen. At nevydava svétlo za tmu, 
tmu za svétlo, a nejmenuje zlo dobrem, 
anizZ dobro zlem. Af moudrym i nemou- 
drym jest k sluzbim, aby ovoce z prospe- 
chu vsech dosdh]. Udél mu, Pane, stolici 
biskupskou, aby ridil cirkev Tvou, a lid 
jemu svéreny. Budiz mu vaznosti, budiz 
mu mocf, budiz mu silou. Rozmnoz v ném 
pozeh+nani své a milost svou, aby k vypro- 
senf milosrdenstvi Tvého vzdy mohl byti v 
tiadu Tvém sptsobily a Tvou milosti od- 
dany. 

(Modlitbu tuto ukoné po tichu:) Skrze Pana na- 
SehoJezise Krista Syna Tvého, jenzs Tebou Ziv 
jest a kralaje vjednoté Ducha svatého Buh, 
na véky vékiv. BR. Amen. 


(Svétitel zaéne nyni antifonu, v kteréz sbor 
pokratuje, Zalm pripoji a pak ji jesté opakuje,) 


ho 


Antif. Mast na hlavé, kterdz sestu- 
puje na bradu, na bradu Aronovu, kteraz 
sestupuje na okraj roucha jeho: naffdil Pan 
pozehnani na véky. 

Zalm 132, Hie jak dobré (jest to), a 
jak utéSené, kdyz ptebyvaji bratti v jed- 
noté. 

(Jestit to skvostné) jako mast na hlavé, 
kteraz sestupuje na bradu, na bradu Aronovu; 
kter4z sestupuje na lem roucha jeho, jako 
rosa (hory) Hermon, kterdz sestupuje na 
horu Sion. 

Nebot tu prikdzal Hospodin (aby bylo) 
pozehnani, a zivot az na véky. 

Slava Bohu atd. (Antifona se opakuje). 
(Kdyz byla antifona zaéala, polozi se zyolenci 
dlouhé bilé rouska okolo krku tak, by s obou 
stran doli splyvala. Pak maze svétitel zvolenci 

obé ruce ktizmem fka;) 

Pomazdny budtez ruce tyto olejem po- 
svécenym a kifzmem posvécujicfm; jako 
pomazal Samuel Davida krale a proroka, 
tak af pomazany a posvéceny jsou. Ve jménu 
Boha Ottce, iSytna, i Ducha+‘svatého, dé- 
Jajice znameni svatého kifze Spasitele na- 
Seho JeziSe Krista, jenZ nas od smrti vy- 
koupil a do riSe nebes uvedl. Vysly8 nas, 


dobrotivy Pane, vSemohoue/i, véény Boze, a | 


_ poprej, bychom zaé Té prosime, obdrzeli. 
Skrze téhoz Krista Pana naSeho. R Amen. 
Bth a Otec Pana naseho Jezfse Kri- 
sta, jenz té k distojnosti biskupské povy- 
Siti racil, sam té kiizmem a vldhou tajem- 
ného pomazdni posvétiz, a hojnosti ducho- 
vniho pozehtnani obdar; cokoliv pozehtnas, 
budiz pozehnano; a cokoliv posvétis, budiz 
posvéceno; a posvécené ruky této*) neb 
palce**) vlozeni vSem prospfvejz k spaseni. 
Fe Amen. 
(Pak sepne mu obé ruce a yvlozi do ¥eéené 
rousky, aby svaty olej nepfisel k znesvéceni, 
Nyni Zehné svétitel ber/u***) pro nového biskupa, 
neni-li jesté pozehnand, fka:) 

2 Modleme se. 

O Boze, podporo lidské kéehkosti, 
pozehjnej berlu tuto, a co se jf zevniti vy- 
znamenava, at uvnitr v mravech tohoto sluhy 
Tvého milostf Tvou uéinkuje. Skrze Krista 
Pana naseho. R Amen. 


(Pak berlu pokropi svécenou vodou, a odevzda 
ji posvécenému se slovy :) 

Prijmi_ berlu pastyrského titadu, abys 

byl v napravovaéni pokleskt laskavé piisny, 


* 


eH) pri svécenich vyssich — **) pti bifmovanf, 


Obraz pastyiského tfadu, 


wee, 


abys soud bez hnévu drzel, abys pobadaje — 
k ctnostem mysli posluchaéi roznécoval a — 
s klidnou prisnosti kaze udrzoval. Pe Amen. 
(Svétitel Zzehnd prsten,*) neni-li jiz pozehna- 
ny, tka:) 
Modleme se. 

Stvoyiteli a zachovateli lidského poko- 
lenf, ddrée milosti duchovni, udélovateli 
vétné spdsy, Ty Hospodine, sesliz pozeh nant 
své na tento prsten, aby kdokoli timto sva- 
tosvaté vérnosti znamenim vyznamenan jsa 
ho nositi bude, pomocf nebeské ochrany 
zivot vétny si vydobyl. Skrze Krista Pana 
naSeho. FR Amen. 

(Pokropiv prsten svécenou vodou, podd ho no- 
vému biskupu ika:) 

Pyijmi prsten, znameni totiz vérnosti, - 
abys nevéstu Bozf, totiz svatou cirkev, ne- 
porusenou virou jsa ozdoben, bez poskvrny 
zachoval. Be Amen. : 
(Pak sejme syétitel knihu evangelit s ramenou 
nového biskupa a s pomocf pfisluhujicich bi- 
skupi odeyzd4 ji nové posvécenému, jenz se 
ji zavrenyma rukama dotkne, pri éemzZ své- 

titel di:) 

Pyijmi evangelium a jdi, kaz lidu tobé 
svérenému; nebot mocny jest Bih, by roz- 
mnozil v tobé milost svou, kteryzto ziv jest 


' a kraluje na véky véktiv. R Amen. 


(Koneéné d& mu syétitel polibeni miru; totéz 
ucini j prisluhujici biskupové, ¢kouce:) 
Pokoj tobé! (Nové svéceny biskup odpovi 
kazdému:) I s duchem tvym. 
7. (Novy biskup navrati se nyni uprostied © 
assistujicich biskupti do své kaple, kde se mu 
hlava otie a vlasy urovnaji, naéez si pak ruce 
umyje. Svétitel téZ si myje ruce, a oba pak 
pokraéuji ve m&i sy.) 
8. (Kdyz byli vSak vers k offertorium odiikali, 
posadi se svétitel na sedadlo pred oltéfem, a 
novy biskup ubiré se s pYisluhujicimi k nému, 
a pokleknuy odevzdévé mu dvé hojici svice, 
dva bochaénky chleba a dva soudky vina,**) a 
ruku mu polibi. Svétitel umyje si ruce a pfri- 
stoupi k oltéri. Novosvécenec odebéée se nyni 
na epistolni stranu téhoz olta¥e, a tu mezi 
prisluhujicimi biskupy stoje a vlastni knihu 


*) Obraz knéZského tfadu, vérného to spojeni 
biskupa s cirkvi jeho. 

**) Obété, kterézZ za starych dob od véricich pfi- 
naseny byvaly, upotiebily se nejen ke msi sy., 
ale 1 k vyZivé duchovenstva a k podpose chu- 
dych, Chee tedy novy biskup svou obéti okd- 
zati predsevzeti své, byti dle pozadovani Apo- 
stola (1 Tim. 3, 2.) stédrym a dobro¢innym. 
Dvé svice znaci, Ze jeho svétlo jesté jasnéji 
zariti ma neZ svétlo knéze. 


mesni pied sebou maje, modli se zaroven se 

syétitelem vSecko, jak to v meSn{ knize pre- 

depsdno jest. Obétuje se jen jedna hostie, a 

vino jen v jednom kalichu, av8ak tolik, by pro 

oba vystaéilo. Sekreta Gili ticha modlitba za 
posvécence zn{:) 

Prijmiz, Hospodine, obété, které Tobé 
prindsime za tohoto (novy biskup di: za mne) 
sluzebnika svého, bys vy ném (ve mné) mi- 
lostivé svych dari ostéfhal, Skrze Pana na- 
Seho a t. d. 


(Modlitba pak ,Infra actionem“ zn{:) 


Tuto tedy obét sluzebnosti nasi, a celé 
celedi své, kterou Tobé prindsime také za 
tohoto (novy biskup di: za mne) sluzebnika 
svého, kterého jsi k radu biskupskému po- 
vznésti racil, prosime Pane, raé milostivé 
prijmouti, a dobrotivé v ném (ve mné) dary 
své opatrovati, aby(ch), co bozskym darem 
(jsem) obdrZel, vspasitelné éinnosti vykonal ; 
a dny naSe v pokoji ustanoviti a od véé- 
ného zatracen{f raé nas vytrhnouti a ku 
stadci vyvolenych svych pitipo¢isti. Skrze 
Krista Pana naSeho. 

(Po prvni modlithbé po ,Agnus Dei“ udilf své- 
titel novosyécenci polibent pokoje, tka: Pokoj 
s tebou! Novy biskup odpovi: J s duchem 
tvym — a da totéz polibeni prisluhujicim bi- 
skuptim. Po syém pfijimani podd svétitel téz 
novému biskupu stojicimu s hlayou uklonénou 
na strané epistolni jak télo tak krey Pané. 
Pak pokraéuji oba ve mSi sv., svétitel na strané 
epistolni, novy biskup na strané evangelia. 
Modlitba po prijimanf za novosvécence zn{:) 

Prosime, 6 Pane, raciz v nas tplnou 
hojnost Tyého milosrdenstvi sptisobiti a ta- 
kovymi nds milostivé uéin a zachovej, aby- 
chom se Tobé ve vem libiti mohli. Skrze 
Pana atd. R Amen., 


(Po ,JIte missa est“ (neb ,,Benedicamus Do- 

mino“) a modlitbé ,,Placeat‘ udili svétitel ob- 

vyklé biskupské poZehnani (,,Sit nomen Domini 

benedictum“ — Budiz jméno Pané pochydleno 
a, .t. d.) 


9, (Na to Zehnd svétitel mztru pro nového bi- 
skupa, neni-li dosud pozehnan4, fka:) 
Modleme se. 

Pane Boze, Otée vSemohoucf, jehozto 
dobrotivost preskvéla jest a moc nekoneénda, 
od kteréz vSeliké dani vyborné a veskery 
dar dokonaly a kazdého dustojenstvi okrasa 
(poch4zf), raciz pozehjnati a posvéytiti tuto 
mitru, kterdz hlavu tohoto sluzebnika Tvého 
a biskupa zdobiti ma. Skrze Krista Pana 
naseho, R Amen. 


(Pokropiy ji pak syécenou yodou, dav4 jis po- 


mo {BB toaten 


moef assistujicfch biskupi posvécenému na hla- 
vu tka!) 

Zdobime, Hospodine, hlavu tohoto bisku- 
pa a bojovnika Tvého prflbou ochrany a 
spdsy, aby s ozdobenou tvatf a hlavou o- 
zbrojenou rohy obého Zakona hroznym se 
jevil naproti neprdtelim pravdy, a s Tvou 
milosti mocnym byl jich premdéhatelem, jenzZ 
jsi tvat Mojzise sluzebnika svého po téa- 
stenstvi v rozmluvé s Tebou ozdétenou nej- 
jasnéjsimi paprsky (rohy) své sldvy a pra- 
vdy ozdobil, a hlavu Arona, nejvyssfho knéze 
Tvého, tiarou okrasliti prikazal. Skrze Kri- 
sta Pana naSeho. R Amen. 


(Nejsou-li rukavice pro nového biskupa jesté 
posvéceny*), zehna je svétitel tka :) 


Modleme se. 

VSemohouci Stvoriteli, kteryzto jsi élo- 
véku k obrazu Tvému stvofenému ruce s 
obzvlastnim vyznamendnim co ndstroj roz- 
umu k ¢inéai dobra udélil, kterézto jsi ¢isté 
drzeti porucil, aby jimi duse hodné se je- 
vila a Tva tajemstvi jimi distojné svécena 
byla, raciz pozehtnati a posvéjtiti toto po- 
kryti rukou; aby kterykoliv ze sluzebniki 
Tvych, posvatnych to biskupd, jimi ruce své 
v pokore bude chtit prioditi, jak srdcem 
tak skutkem skrze milosrdenstvi Tvé ¢istym 
byl. Skrze Krista Pana naSecho. B Amen. 


(Po té je pokropi svécenou vodou, Novosvé- 
cenci sejme se biskupsky prsten, a svétitel mu 
je nayléké ¢ka:) 


Ozdob, Pane, ruce tohoto sluzebnika 
svého Gistotou nového ¢lovéka, kteryzto s 
nebe sestoupil, aby jako Jakob mila¢ek Tvij 
ruce kozkami kozeléimi si pokryv a otci 
pokrmu a napoje nejprijemnéjsiho poday 
pozehnani otcovského dosahl, tak i tento 
prinaSeje rukama svyma**) obét spasitelnou 
pozehnant milosti Tvé dosici zaslouzil. Skrze 
Pana naseho Jez{fSe Krista Syna Tvého, jenz 
nim v téle podobnym ucinén jsa za nas 
Tobé v obét podal sam sebe. R Amen. 
10. (Prsten mu navléknuy vezme ho pak za 
pravici, a starsf prisluhujici biskup za levici a 
nastolujt ho, t. j. posadi ho na_ biskupskou 
stolici, a svétitel mu podd berlu. Na to se 
svétitel obrati k oltafti a zaéne chvalozpéy: 


*) Posvécen{ a posazeni mitry na hlavu noyvo- 
svécence, jako% i svéceni rukavic a dani mu 
je na ruce déje se teprv po misisv., ponévadz 
jich novy biskup diive pouziti nemohl. Ma 
totiz biskup pri celé msi sv., vyjma vykony, 
pri kterych se p¥imo k Bohu neobraci, hlayu 
vzdy odkrytou a ruce holé. 2 

**) Pokrytyma takika rounem Beranka, za htichy 
lidstva se obétovavsiho. 


= Fe 


»le Deum laudamus,.“ Tu povstane novy bi- 

skup a kraéeje uprostied prisluhujicich biskupt 

chramem udili vsem poéehndni. Po skoncée- 

ném chvalozpévu zaéne svétitel postaviv se ku 

_ pravici posvécence antifonu, ve které sbor po- 
kracuje:) 

Silna ruka Tva, (Hospodine,) a vyvySena 
pravice Tva: spravedlnost a soudjsou utvr- 
zen{ stolice Tvé, (zaklad trinu Tvého.)*) 
Slava Otci atd. (Antifona se opakuje ) 

(Naéez di svétitel:) Pane, vyslyS modlit- 
_ bu mou. 

R A volani mé k Tobé prijd. 

¥. Pan s vami. 

BR Is duchem tvym, 

Modleme se. 

Boze, vsech vérnych pastyri a fiditeli, 
shlédni milostivé na tohoto sluzebnika své- 
ho, jejzZ jsi cirkvi své predstaviti racil: dej, 
prosime, aby slovem i skutkem prospival 
tém, jimzto predstaven jest, aby i se stad- 
cem sobé svéfenym vesel do zivota vééné- 
ho. Skrze Krista Pana naseho. FB Amen. 
11. (Novy biskup piistoupi nyni v prostied 
oltafe, aby udélil slavné biskupské pozehnani 

ika :) 

¥. Budiz jméno Pané pochvdleno. 

Fe. Od toho Gasu, nyni i na véky. 

W. Pomoc nage ve jménu Pané. 

Fk. Jenz stvoril nebe i zemi. 

VY. Pozehnejz vas vsemohoucf Buih 
Ojtec, i; Syn, i Duch+svaty. R. Amen. 
(Nyni se postayi svétitel s assistenty na 
stranu evangelia hledé k strané epistolni, kde 
novy biskup k svétiteli obracen poklekne a 
zpiva: ,,Na mnohd léta!* a pokrotiv u pro- 
stFed oltaéfe a opét pokleknuy zpiva totézZ hla- 
sem yy8sim, a po treti hlasem jesté vyssim u 
nohou syétitele, kteryZ mu na to dd polibenti 

pokoje, coz i prisluhujici biskupové uéini.) 
12. (Tito vedou jej pak do jeho kaple, kde% 
odiikay evangelium sy. Jana: Na potdtku 
bylc Slovo at. d. mezi obvyklymi modlitbami 
sylék4 se z mesniho roucha, Syétitel tte u ol- 
tate posledni evangelium, natezZ i on u syého 
trinu pri obvyklych modlitbach se z posyatnych_ 
rouch svlék4. Novy biskup dékuje pak svétiteli 
‘a pfisluhujicim biskupim, naéezZ se véichni y 
pokoji rozejdou.) 


Smrt zradcova. 
Po sirém kraji rozlozila 
cerné sv4 kiridla temn4 noc — 
noc ¢ernd jako zlo¢in vraha, 
temna jak temnych knizat moc. 


*) Zalm 88, 14, 15 


A do té noci blesky bijf 
a hromti mocnych strasny fev, 

az ziklady se zemé chvéji; — ; 
vse hldsé mocna Vlddce hnéy. 


Aj! kdo se blizi po té strani 
odvéznou nohou v bouri sem? 

Klikaty blesk ted tvai osvitil, 
zachyél se hrizou, uZasem. 


»Nehled tak na mne, Tvafri svata, 

ja nechtél — nechtél zradit Té: — 
burdcej hrome, blesky srste, 

volejte zradce k odplaté! “ 


Ohavny zradce! — — ,kdo to zvolal? -— 
nic — — pouhy ozvény to sten; 

to hlas jen jestit hlasu mého, 
odrazen tam od skalnych stén.* 


»J4 strébro chtél, ne smrti Jeho, 
mne pomsta Bozi zachvati; — 

se smichem vsak tam na to déli, 
co maji, Ze yic — nevrati.“ 


yrrodal jsem zrddny, prodal Mistra 
za titcet bidnych penéz jen; 

kov pélil mne, jak oheh Zhavy, 
hrizou mi désil noéni sen. 


» bth neznd milost, smilovant, 
Od tvati své mne zapudil; — ~ 
Kéz bych se nebyl zrodil-ani! 
ted jest mi peklo za podil,“ 


T zafval hrom.a. blesk osvitil 
strom svétlem, jen% na blizku stal; 
okamzik —--—.a jiz zradce nent, 
jenz tak se Bozi pomsty bal. — — 


Nezoufejz nikdo v bidé svoj, 
bys ve hroznych i hfisich byl; 
obrat se k Bohu, k Otci svému, 


jenz vice ma nez — rozdélil! 
Ant. Kosina. 
DOPISY., 


V Praze 2. dubna 1871. 
(Duchoyni ecviéeni v kniz. arcib, semindfi.) 
Posyatné tiidenn{ duchovnich cvicent, jez 
konali jsme od 29. brezna, presvéd¢ilo nas 
0 hluboké pravdé zlatych slov sy. Bernarda: 
»O Sola beatitudo —- 0 beata solitudo!“ Aé- 
koli zijeme spoleéné jsouce odkazani druh 
k druhu, zabyval se ve dnech téchto kazdy 
sam s sebou, — jsouce tplné odlouéeni od 


vee 


zivota vnéjsiho pohfizilijsme se y rozjimant, 


is ee 


6 


«Bah mluvil k srdefm naxim, naslouchali jsme 
slovim ‘milosti jeho a pocitili jsme sladkost 


zivota prySticiho se z Boha. 
Hlavita zisluha tohoto tispéchu prislust 


--yeledist. p. kanovnikovi dr. Terschovi, kte- 


ryz fecnil k nam v meditacfch, jakoz i obé- 
ma dist. pp. vicerektoram, z nichz jeden 
mluvil v konsideracich a druhy vyklédal a 
S nami se modlil rézenec. 

Zapotavse cvicéent svi ve stredu veéer 
velebnym hymnem ,,Veni Creator Spiritus 
v chramé odebrali jsme se v slayném prii- 
vodu s velebnou Svatosti do domécf kaple. 
Od té doby umlkl hovor a rozsahlé chodby 
domu naSeho znély jen ozvénou nadieéeného 
hymnu, jimz pred kazdym rozjfmanim vzy- 
vali jsme Ducha sy. V reti prépravné po- 
lozil veled. p. teénik za zdklad rozjimani 
nasich modlithu knéze — brevi*. Zminil se 
tu o vyroku sy. Bernarda, ze modlitba vi- 
bec jest tajemny Zebrik Jakobiv, po némz 
duse naSe vstupuje k Bohu a sice po ¢ty- 
rech stupnéch, které jsou 1. duchovné cen, 
2. rozjimani, 3. modlitha v uzsim smyslu a 
4. kontemplace, kteraz jest pozivinim slad- 
kého ovoce jejiho. Ctyti stranky tyto mo- 
dlitby vyteéné vyjaddteny jsou v modlitbé 
brevire, v jehoz ducha nutno vniknouti, k 
éemuz poslouzi nam dny tyto. — Ve ¢tvr- 
tek vykladal vel. p. reénik postupné tii 
nokturny Matutina. Z I. nokturna uvedl 
slova Z. 94: ,Dnes uslysite-li hlas jeho, ne- 
zatvrzwte srdet sviych.“ Jako Mojzis, pribli- 
zuje se ku keri horicimu, z néhoz Bah k 
nému mluvil, zul obuv, tak i knéz poéinaje 
modlitbu svyou svléknouti se sebe musi vSe- 
cky zadosti svétské. V I. nokturnu ¢tou se 
obycejné Pisma sv. St. Z. a ze Z. N. listy 
sv. Pavla. Zde slysime 0 strasnijch soudech 
spravedinostti B. nad hrichy, jakoz i volanf 
Apostola k mravnému obratu — k polepsent 
se. Zde Casteji uvadi se vééné pravdy o 
smrti, soudu a pekle. Mluvé o smrti vzpo- 
mnél na knéze, ktery pred lety v kapli nasi 
recnil ‘v exerciciich knézskych a louée se 
vybidl pritomnych, aby modlili se v8ickni 
za toho, kdoz prvni z nich zemte, — naéez 
za kratky Gas sam prvnizemrel. Pomnénka 
na smrft, soud a peklo ma nas_ povzbuditi 
k vystiihdnt se hrichu, V Il, nokturnu Ci- 
taji se zivotopisy Svatych. V nich zrcadli 


se vsecky ctnosti krestanské, jimizjsou nam 
_vznegenymi vzory. To nam ma byti pobud- 


kou, abychom srovnali Zivot svaj se zako- 
nem Bozim a seznavse hiichy své, abychom 


jich Litovali a pevné predsevzeti ucinili, smi-- 


Titi se v svdtosti sv. pokinf s Bohem. V 
nokturnu III. konecné slysime slova sy. e- 


vangelia, Zakona dokonalého. Z ného éer- 
pame pevnou viru v Jezise Krista, kteraz 
jest 2zdkladem Zivota vééného, — V patek 
rozbirany predevsim , Laudes.¢ Jako Cirkev 
péje zde chvaély Bohu, tak ma i knéz vo- 
lati ,Dobroreéte vsickni skutkové Hospo- 
dinovi Hospodinu, chvalte a nade vsecko 
vyvysujte hona véky!“ (Dan. 3.) Volati ma 
tak zvlasté proto, ze svatosti sv. svécent 
na knézstvi co nejiizeji spojen jest s Bohem. 
Ji nabyl Ducha sv. a moc pyindseti obét 
nejsvét., kterouz podobnym stava se Marii 
Panné — i on zplozuje jaksi Krista svym 
slovem v nejsv. Svatosti oltarnf. Svét ny- 
néjsi pronasleduje knéze Cirkve katol., po- 
névadz Cirkev kat. jest ustrojim samostat- 
nym, svépravym a nepodava se choutkém 
casovym, ale neustupné haji stanoviska, B. 
Zakladatelem jejim vytknutého. — V Primé 
— modlitbé ranni — modlise knéz ,,Kézby 
zpraveny byly cesty.mé k ostifhani spra- 
vedlnosti Tvych.“ (Z. 118.) Zde vytknuty 
zakladni myslénky, které vésti maji knéze 
na draze radu jeho, a sice: 1. wéitelského 
(ve Skole, na kazatelné, v soukromém vy- 
ucovant), 2. knégskeho (zvlast v zpovédnici, 
Vv navstévovani a zaopatfovani nemocnych 
a 3. krdlovského. — Na zaikladé ostatnich 
mensich hodinek (tercie, sexty, nony) vylf- 
Gen boj knéze proti trojimu nepriteli: zddosti 
téla, oct a pyse Zivota: a uddny vydatné 
prostredky ku premahani predevsim pychy 
Zivota (oddanost do vile B., posluSnost ku 
predstavenym a vlidnost k podfizenym.) 

V sobotu mluvil vel. p. teénik o bez- 
Zenstvi, jehoz nepratelé jsou télo, svét a da- 
bel. Vyvracel ndmitky materialistai proti 
moznosti celibatu a poukazal k tomu, Ze i 
laikové mnozi ptinuceni byvajf v bezzenstvi 
“ti a Ze i oni zikonem Kristovymk ¢istoté 
zavazani jsou. Varoval nas spolecnost? své- 
tdckych, které lichoti knézi, ale jakmile 
klesl, jej co vitanou kotist zaSlapavaji. 

V nespordch mati se odména knéze, 
kterouz obdrzi za obéti své jiz zde. ,,Bla- 
hoslaveny muz, kteryz se bojf Hospodina.“ 
Obét, kterou pyindsi knéz, je sice velika, 
ale odplata za ni rovnéz hojna jest. Dle 
vyroku Pané opustit musf knéz rodice, bra- 
try a sestry — za to dostane se mu rode- 
eu a brat duchovnich. Za role, stalky a 
slavu, jizZ zanechati musi, dojde pokojného 
svédomé a za svet, jehoz vystrihati se must, 
nabude vztéchy dusevni, kterou svét nechape. 

V kompletd#? porouci knéz ducha své- 
ho do rukou Bozich a vola se svatym Si- 
meonem!: ,,Nyni propoustis, Pane, sluzebnf- 
ka svého vy pokoji!‘ Za vérné plnéni po- 


Wiles 8, 70 


vinnosti dostane se knézi horlivému a ctnost- 
nému odmény neskonalé v nebesich. Zaruku 
odmény této mame zde v nejsv. svdt. oltarnt, 
v niz Jez{8 Kristus piitomen jest. Zde ve- 
time, tam ale budeme podfvati, zde pfiji- 
mame oslavené Télo Pané, tam ale sami Vv 
télich svych oslaveni budeme, majice ne- 
klamné pfislibenf Pané, %e nékdy vzkrise- 
ni budeme, Ze spojeni budeme u vééné ra- 
dosti se vSemi svatymi Bozimi. Odménou 
za ctnostny Zivot bude knézi radost vééna 
— a za duchovniodménu cvicenf nasich je 
priyjett Téla Pdné. Jako druhdy zastupové 
v Jerusalémé, tak i my volejme Panu pfi- 
chazejficimu k nam v nejsv. svatosti oltat- 
ni: Hosanna na vysostech! Pozehnany., jenz 
se bére ve jménu Pané! 

V nedéli éasné rdno mél veld. p. fec- 
nik zdvéretnow tec, v niz poukazal jesté 
jednou na hluboké myslénky brevite a vy- 
bizel nas k pilnému a vrouciinu rozjimani, 
zvlast vecer o ¢tvrtku zeleném, kde Spasi- 
tel pripravoval se v modlitbé na utrpent 
svoje. — Tot kostra vSech meditaci. 

V konsideracich, jez mél dust. p. vice- 
rektor Dr. Hradek, vyli¢eny nim povinno- 
sti stavu duchovniho, na zakladé sloy Pané 
k MojziSovi: ,,Postavis levity pred obliéej 
Arontiv a posyétis obétované Hospodinovi 
a oddélis je z prostred syntii Israelskych, 
aby byli mymi.“ Jako levité byli Hospodi- 
novi, tak i klerik, knéz N. Z. patti ve smy- 
slu mnohem vyssim Bohu. To vyzaduje od 
ného predevsim : 

1. Cirkevni smisleni, kterézZ jevi se v- 
etow k udent Cirkve a pilnym studovanim 
védy posvatné, victou k& lohosluzbé a k du- 
chovné vrchnosti. Knéz ma tudiz hajiti prin- 
cipu autority predstavenych cirkevnich. 

2. Utastenstvi ve vsech strastech a sla- 
stech, jez Cirkev potkdvajf, a sice prede 
vsim vzhledem ku papezi, k celé Cirkvi, 
pak k biskupovi, diecési, osadé. Knéz ma 
se drzeti jednoty Cirkve a ji véude hajitf, 
Na zakladé slov ,,PosvétiS obétované Ho- 
spodinovi* vyli¢eny ctnosti duchovntho, 
zvlast 1. zbognost, 2. zapirdnt sebe sama, 
krizovani téla dle slov sv. Pavla a dalsi 
slova ,oddélis je z prostred synf Israel- 
skych* byla zakladem tieti konsiderace, v 
niz vytknuta jest: 1. Ldaska k samoté, kte- 
ra knéze zdobi. Liéeno tu, kterak samota 
pri sporadaném Zivoté a tiché rozjimani i 
studovant prinas{ knézi rozkoSi netuSenych, 
a slasti oblazujicich, jichz svét ani netu8t. 
Naopak podan odstrasujfcf obraz Zivota ve 
svété dle slov: ,Quoties inter homines fui, 
minus homo redii.“ 2. Skromnost, -j{z lze 


ziskati srdce i nepratela 3. cudnost v oble- 
ku, v obcovani s jinymi a v celém Zivote. 


Koneéné rozjimal s nami dist. p. 
vicerektor Dr. Borovy tajemstvé riiZence 
radostného, bolestného a slavného. Vybizel 


nas k vrouci ticté Rodi¢ky Bozf, kteraz jevi 
se nejlip zbozgnou modlitbou rizencovon, 
kladl ném na srdce, abychom zamilovali si 
modlitbu tu a Sirili ji nékdy mezi lidem — 
tim stane se pisobeni naSe zajisté blaho- 
déjnym. V pdtek na den sedmi_bolesti 
Rodiéky B. konali jsme spoleéné kitzovow 
cestu a v nedéli kvétnou pyijali jsme z 
rukou veld. p. kan. Tersche Télo Pané. 
Budtez jemu jakoz i vSem dist. pp. pfed- 
stavenym nasim neliéené diky vysloveny za 
hody, které ndm v dnech téchto pyipravili. 


Ten ale, kteryZ poéal v nds dilo dobré, 
dokonejzZ je a udéliv ném milost chtént, 
dejZ nam i milost dokondni! IV. 


‘Od Hradce Kralové, 1. dubna 1871. 
(O éteni Spatnych a dobrych spisi.) 


V @isle 24. ,Cecha*’ byl uverejnén 
list rolnika, jen% se proti rouhavému, bez- 
bozgnému spisu, jakym se nas lid oSsaliti 
mél, ozval a svou nevoli nad takovym zlo- 
povéstnym rouhdanim na jevo dal. Onen 
hiisny spis (I. sesit Knézoura) vySel tento- 
krat z Brna, ne tedy z Prahy. Stastna 
Moravo, kde vira svata co nejdrazsi poklad 
nebesky a nejvzacnéjsi dédictvi po velikych 
svatych Cyrilla a Methodéjovi v nejvétsi 
uctivosti a vaznosti se chova! Kdyz u nas 
v Cechach nékteré rouhavé, svaté nabozen- 
stvi zlehéujict  spisy se objevovaly ku Za- 
losti katoliki Cechi, bolestné to nesla dru- 
zna Morava, Ze nepftitel Glovék se opova- 
zZuje koukol nevéry mezi nasim lidem kato- 
lickym rozsivati, k neteénosti, lehkovaznosti 
a lhostejnosti ve vécech sv. viry podnét 
davati. Nyni ozval se rolnik proti té oha- 
vnosti, jeZ spachdna jest na naSem sy. na- 
bozenstvf. Dokazal, Ze lid vesnicky umf si 
sv. viry vaziti, Ze lez od pravdy rozeznava, 
ze 0 rouhavé knihy nestojf, nybrz je s nej- 
vétsi oSklivosti a nelibost{ zavrhuje. Jsou 
hohuzel lidé, ktetf mluvivaji, ze se nekazi, 
kdyby i Spatné véci éetli. Byva to ale jen 
hrisna, opovazlivaé domyslivost. Kdo se za~ 
libenim spisy ¢te, kde se sv. vira, svaté. 
svatosti, jmenovité svatost pokani zlehéuji ; 
Jezis Kristus, nas Spasitel a Vykupitel, 
Maria Panna, svat{ a svétice Bozf, naméstek 
Jezise Krista a uéen{f cirkve svaté v po- 
sméch uvadf a tup{: ten tézce htesi  proti 
druhému Bozimu ptikdzanf, kde se vyslo- 
vné zapovidd jméno Bodi zneuctivati. Cirkev 
sv. jest starostliva o naSe spaseni, i ohled 


Gras she 
né étenf md8 mily katolfku ve svém kate- 
chismu ponauceni. V druhém cirkevnim 


_ prikdzani ma8 mimo jiné také éten{ ducho- 


vnich knéh schvalené. V nedéli a ve sva- 
tek, u vecer pred sv. pfijimanim i v den 


sy. prijiméni mame té% habozné knihy Gisti. 
Jsou téz knihy oplzlé, jimiz se mravy kie- 


stanské hanf, tupi a v posméch vydavajt. 
Kdo takové knihy éte, hresf proti sestému 
Bozimu pfikazani. Nékdy pod zaminkou 
osvéty, vzdélanosti a pokroku vydavajf{ se 
knihy a spisy, jez jsou ku zkaze lidu, po- 
névadZ mu viru sv. odnimaji a mravy kre- 
stanské hubi a nici. Mame dost dobrych 
knéh yv Cechach i na Moravé. Pod moc- 
nou ochranou nasich svétci Bozich, v Praze 
z Dédictvi Svatojanského av Brné z Dé- 
dictvf sv. Cyrilla a Methodéje vySslo jiz 
mnozstvi knih, jimiz se katolik prospéSné 
pouciti a mile potésiti mize. Mimo to vy- 
davaji se nyni v Praze i v Brné katol. 
spolkem tiskovym knizky za levnou cenu, 
z nichzto poznati mtzes, kde lez a kde 
pravda. Jsou to knizky, jez ¢asové otazky 
pojednavaji. | 

Staijme Cechové i Moravané pevné ve 
sv. vite katolické, ta jedinad jest nam k 
éasnému i vécnemu blahu na nejvys potie- 
bna. Nenechme si ji vyrvati ani Spiniti a 
hanobiti za nynéjsich dpt rozervanosti a 
nevazanosti. Jako.onen rolnik oznamujme 
pred celym svétem, Ze zlé, bezbozné, rou- 
havé knihy zavrhujeme. Fr, Riha. 


KRONIK A. 


Z Prahy. Zitra bude slaviti J. Em. 
nejdist. p. kardinal, arcibiskup nas, 62, na- 
rozeniny své (nar. 6. dubna 1809). 

*_* U Vsech Svatijch na hradé bude 
zitra v zeleny ¢tvrtek v 8 h. ticha méesv., 
pri kteréz Télo Pané se podavati bude cis. 
k. uradim, v 9 h. slavna mse sy. (J. Emin. 
p. kardinal), svéceni oleji, sv. prijimani 
duchovenstva i lidu, preneseni sv. hostif na 
oltat sv. Prokopa; myti nohou 13 chudym 
starcim, a latinské kazani; odpoledne o 4 
h, jitrni. — Na velky pdtek v 8 hod. Geské 
kazani, v9 hod. sy. obrady, pasie, primluvy, 
libani sy. krize, mSe_ ,,praesanctificatorum,“ 
preneseni nejsvy. Svatosti do Boztho hrobu, 
ném. kazani; odpoledne ve 4 h. jitini (Ma- 
tutinum); navstéva Boziho hrobu. — Na 
bilou sobotu o 3/,9. svéceni nového syétla, 
paskdlu; a v kapli sv. Vaclava krestn{i vody, 
pak u Vsech Svatych zpivané mée.sy.; od- 


- poledne v 5 hodin slavnost VzkiiSeni Pané. 


Viecky tyto sv. obfady — -vyjimaje svécent 


ee 109 en 


svice a vody — vykonavé J. Emin. nejdist. 
p» kardinal, jenz téz v nedéli velikonoéniu 
Vsech Svatych bude slouziti pontifikalni 
mi sv., po které% udéli apostol. pozehnanf 
spojené s plnoomocnymi odpustky pro vsecky 
ty vérici, kdoZz z htichi svych skrousené 
se vyznali a nejsv. Télo Pané .prijali. 

*—* Porddek sluzeb Bozich ve svatém 
témdni v c. k. dvorné kapli na hradé: Ve 
streduo ‘/,5. odp. tmayé jitin{ (Matutinum) ; 
ve ¢tvrtek rano v 9 h.: zpivand me sv., 
prijimani, privod, odp. o 3/5. jitini; na 
velky patek: v 9 h. rdno pasie a ostatni 
sv, obrady; odp. o 4/,5. jitinf; v 7 h. ka- 
zan{ o umucenf Pané, zpév , Miserere,“ po- 
Zehnani s ostatkem sv. krize. Na bilou so- 
botu: v 9 h. rano svécent velikonoéni svice, 
proroctvi, zpivana mSe sy. V nedéli veliko- 
noéni: v 6 h. odp. kazani a pozehnani. 

*_* Slavnost Vzkiisent (z mrtvych 
ystan{) Pané bude se konati na bilou so- 
botu odpoledne o 4. hodiné: u sy. Vojtécha 
(u Prasné brany, c. k. vojsko), u Milosrd- 
nych bratiri a na Karlové. — O 4/,5. h. u 
sy. Josefa na Novém mésté a u Vorsilek. 
— V 5 hodin v Tyné,:u sv. Ducha, wu sv. _ 
Jindricha, u sv. Ignace, na Skalce, u sv. 
Apolinare, u sv. MikulaSe, u Karmelitek 
na Hradcanech, u VSsech Svatych, u nejsv. 
Trojice v Podskali, na VySehradé ana Smi- 
chové. — V 6 h. na Strahové, v Loreté, u 
sv, Tomdse, u P. Marie Vitézné, usv. Voj- 
técha v Jirchayich, u nejsv. Trojice na Spa- 
lené ulici, u Matky Bozi Snézné, wu sy. 
Stépdna, u sv, Petra, u sv. Havla, uw sv. 
Hastala, u sv. Frantiska (krizovnika), u 
Dominikand, v Karliné, na sy. poli Malo- 
stranském, na Volsanech a v Buben¢i. — 
O 1/,7. h. u sv. Kajetana na Malé strané. 
— V 7h. u sv. Jakuba a v Emausich. 

*_* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 9—12. dubna u sv. Josefa (OO. 
kapucini) na Novém mésté, od 13—16. u 
sv. Mikulase na Malé strané. 

*_* Nejdist. p. biskup Joppensky dr. 
Karel Fr. Prucha daroval spolku sy. Vojté- 
cha ku podpore chudych knézi v arcidiecési 
Prazské 1000 zl. v upisech hypoteéni ban- 
ky Ceské a 750 zl. rv. & na podéleni chu- 
dych ve farnostech patronitu kapitolntho 
v den jeho svécenina biskupstvi, 16. t. m. 

*_* Z Kostelce nad Labem. O slav- 
nosti Zyéstovani P. Marie slozil y zdejstm 
chramu Vacslay 8. poddistojnik u 3. zde 
leziciho pluku husarského (Creneville), evan- 
gelik augsburského vyznani, pri velkych 
sluzbach Bozich a nesmirném navalu_ lid- 
stva vyzndin{ sv. viry katolické, Za svedky 


dostavili se dastojnici téhoz jezdeckého- 
pluku. Zminény obracenec byl jadrnou 
feci diistojného pana dékana patrné pohnut, 
nicméné vyslovoval predtikavané mu _ vy- 
znani viry hlasem jasnym a radostuym k 
nemalému vzdélanf vsech pritomnych. 

Z Némecka. Od 10 let jest v Né- 
mecku ,arcibratrstvo krestanskych matek, ¢ 
které% éit4é bezmdla 8000 Uéastnic, obzvla- 
sté v meéstech Mohuci, Aschaffenburgu, 
Freiburgu Breisgavském, Darmstadtu, Vidni, 
Mnichové, Styrském Hradci, Rezné, Bam- 
berku, Ratiboru, Neuburku, Basileji, Spyru 
a v Cachach. Uéelem jednoty jest kresfan- 
ské vychovani ditek skrze modlitbu, slovo 
i priklad vzdélavateIny, aby ditky ty od 
nebezpec{ Ihostejnosti nabozenské a jinych 
pokleski doby nynéjSi byly chranény a k 
Ucinlivému krestanskému zivotu. navedeny. 

Z Rima. Dne 10. brezna udal se nad 
miru hnusny a pohorslivy vystup ve chramé 
Jesuittiv (al Gesu). Pravé kdyz knéz slou- 
zil u hlavniho oltare msi sv., vnikla rota 
distojnikti i sprostych vojind spolu s na- 
rodnimi gardisty se zbrani do chramu, a 
prodrali se zboznym zastupem véricich az 
ku hlavnimu oltavi. Cestou spatrili muze, 
jenz pred oltdtem sv. Ignacia kleéel a se 
modlil; toho pryé odvlekli nemilosrdné jej 
bijice. Jedna z nejvznesenéjsich pani tim- 
skych jim hnedle u samého oltdte vysla 
vstric a razné jich zaktikla, na¢éez éekali 
na konec mSe sv. Tu jiz nepustili knéze 
nazpét do sakristie, nébrz mu_rozkazali, 
aby hned u olttre knézsk& roucha se sebe 
svléknul, naéez jej do vézeni odvedli. Mu- 
Zové, kteriz z kostela ven vychazeli, byli 
od zuriveti holemi ztyrani. Teprv po dlou- 
hé chvili se ukézalo vojsko a zahnalo ne- 
vazanou luzu. 

*_* V Kvirinale budou provozovati 
komedii tyto osoby: Knézna Markéta, vé- 
vodkyné Rignano a markyzkaz Montereno, 
pak dtstojnici italského vojska. Bude pry 
se hrati v kapli kvirinalske. ; 

*—* Vgecky zbozné nadacejak v Rimé 
samém, tak i v diecésfch suburbikarnych 
(papezi co metropolitovi podiizenych) byly 
dekretem italské vlady zruseny a jménf je- 
jich statu pritknuto. — Papezska akademie 
véd byla preménéna v ,kralovskou“ akade- 
mii. Ze 24 udiv akademie neuznava vét- 
Sina 14 ucenctiv tuto zménu, nazyvajice se 
doposud tidy ,papezské“ akademie; mezi’ 
nimi nachazi se slovitny astronom Sechi, 
matematik Tontolini, plukovnik Cialdi, pro- 
fesor Diorio, Msgr. Nardi, profesor Chelini. 

Z Franeouzska. Svatému Josefu, jenz 


od nynéjstho papeze za patrona veskeré 
cirkve katolické byl prohlésen, pripisuji 
katoliéti kitestané obzvlastni moc, kterouz 
skrze svou p¥imluvu u Boha k vysvobozeni 
ubohych dus{ z o¢istcového trapenf proje- 
vuje. Ve Francii jest nékolik jednot ke 
cti tého% svétce a sice: 1. Jednota sv. Jo- 
sefa kytitéSe a osvobozeni dusi v oéistci; 
bylaf r. 1865 zalozena ve farnim chramu 
Circonfontaines-en Azois, v departementu 
horni Marny; za 2 leta rozSifila se jednota 
po celé Francii, ale iv Belgii, Irsku, Skotku, 
Portugalsku a Sv¥carsku. Chrim v Cir- 
confontainesu stal se poutnim mistem, k 
némuz kazdoro¢éné mnoho tisic véricich s 
dtivérou se uchyluje, aby se v primluvu a 
ochranu sv. Josefa odevzdali. 2. Jednota 
sv. Josefa k vysvobozeni duSi z ocistce, 
zalozenad od knéze Durina v Nocq-u. 3. 
Jednota sv. Josefa zrizena v Parizi r. 1867, 
jejizto udové knézi se zavazuji na zemrelé 
spolubratry své pamatovati modlitbou a 
nejsv. obéti mSe sv. 4. Takovatéz jednota 
ztizépa byla v Angers-u a tak rychle se 
rozsitila, Ze r. 1868 ¢itala jiz 12000 knézi 
spoluudtiv, mezi nimi 50 kardinaltiv, arci- 
biskuptiv a biskuptiv. 

“4 Ameriky. Pro spojené staty byl 
jmenovan v breznu t. r. biskupem svéticim 
z Kukarpie in part. infid. knéz Ludvik Fink, 
z radu Benediktiniv, jenz zalozil klaster 
téhoz fadu vy Chikagu a naposledy byl pre- 
vorem v Atchisonu v_ krajiné Kansaské. 
Tyz se narodil r. 1834 a byl r. 1857 na 
knézstvi, posvécen. 

Z Ciny. Apogstolsky vikét Quillemin 
z Koung-ton a Kouangsi pige o prospéchu 
jednoty sv. détstvé Je%isova takto: Minulého 
roku podayilo se nam sv. krest udéliti 4883 
ditkam, z nich% vétSina zemtela. Ty, jenz 
na Zivu pozistaly v poctu nékolika set, vy- 
chovavame ve svych domech anebo o né pe- 
éujf jednotlivé rodiny ktestanské. V Kan- 
tonu mame sirotéince dva, jeden na 80—100 
chlapet, druhy na 40 dévéat. V tomto dru- 
hem sirotéinci bylo r. 1868 pfijato 1643 
ditek, jimZ udélena svdtost ktt u sv. — Ob- 
avlasté v8ak vydatnym prostredkem k rostte- 
reni viry mezi zdejsimi pohany jest ziizo- 
vani Skol, Jeden z nasich misiondii, knéz 
Jolly vyvedl 15000 Cfiani, ktetf% ndsled- 
kem obéanské valky z% vlasti byli vypuzeni, 
na pusty ostrov a pomoci sedmi skol, kte- 
ré tam zaloZil, podarilo se mu lid ten na 
ostrové v poradku udrzeti vzdor pracem a 
obtizem, jez jim podnikati byva. Tyz mi- 
siondt hodlé také v sousednim okresu skoly 
zaloziti a. pomoci jich obyvatelstvo pro viru 


_vystrelem z déla 


a 


ee Saas 


zriditi Skoly. Tricet pohanskych ditek chce 


_ se odebrati do Kantonu na Studie. Chtélby 
_ jste je prijmouti? Naéez jsem jemu rozka- 
zal, aby je brzy ke mné piivedl. Slechetny 
muz téhoz dne v nejvétsim desti se opét 
vydal na cestua 100 mil vykonal, aby mné | 
 ditky odevzdal, i opét se navratil, 


by ro- 
diétiv jejich ku ptijeti viry katolické primél. 
Také na ostrové Sancianu ztidilijsme skolu 
atim jsme ziskali ndklonnost veskerého oby- 
vatelstva; kdyz jsem tam naposledy byl, vy- 
provazely mne ditky az ku biehtim morskym 
a Zaddaly, abych jim pfinesl barevné sétecky, 
jeSto jsem prvnimu z novéobracenych ditek 
takovyto darek byl udélil. Na ostrové San- 
cianu, kdez apostol Indiansky, sv. Frantisek 
Xaversky, drahu Zivota vezdejsiho dokonéil, 
nachazi se od r. 1867 misiondr a byla tam 
uz vystavena krdsna kaple nad hrobem té- 
hoz syétce, mimo to jina kaple v jedné ves- 
nici, pak skola, jakoz i ptibytky pro mi- 
sionare a ucitele. Doufam, ze brzy veskeré 
obyvatelstvo ostrova v pocétu 8—10000 du- 
Si se ku kirestanské vite obrati. Patrny di- 
kaz o pritulnostiobyvatelstva k nam podalo 
r. 1869 vysvécent svrchu zminéné kaple nad 
hrobem sy. Frantiska. Jelikoz mnozi oby- 
yatelé z Hong-Kongu, Kantonu a Makao 
projevili prani, ze by radi pri vysvéceni 
pritomni byli, najali jsme parolod, kteraz 
v kratké chvili byla poutniky preplnéna; 
mezi nimi nachazel se predseda nejvySstho 
soudu z Hong-Kongu, rakousky generalni 
konsul, velitel Ccinské lodi délové p. Lon- 
guevilles, italSti misiondri z Hong-Kongu, 
Jesuité z Makao, sestry Yeholnf, v celku 
200 Ewropantt a mnozstvi krestant ¢inskych. 
Za parolodi ploula lod délova’ mistokrale 
Kantonského, na jejiz palubé se nachazel 
kanclét konsulatu francouzského, jenz ob- 
drzel rozkaz, aby pyi svatém ukonu zastu- 
poval konsula a vlddu francouzskou. Kdyz 
jsme se blizili ostrovu, dali jsme znamenf 
lodnfho; misionar na 
ostrové odpovédél taktéz. nékolika vystiely 
z malych dél, kteréz jsem jemu byl daro- 
yal, aby vzdorovati mohl mofskym loupe- 
mniktim, kteriz se ¢castéji v onéch krajinach 
objevuji. Za hlaholu zyont slavil se oka- 
mzik ‘kde 300 let po imrti prvniho hlasatele e- 
vangelia, sy. Frantiska, ze vzdalenosti 6000 
mil opét knézi katolicti na ostrové tom se usa- 
dili, aby tam znameni kiize zatknuli co 
prapor spdsy pro obyvatelstyo v bludech 


' mné a projevili radost, 


a ee 


 Kristovu ziskati. — Jeden z katechetty, 
_ kteréz jsem do severnich hornatych krajin 
na vyzvédy vyslal, nayratil se ke mné a | 
-ptyni slova jeho byla: ,,Mily Otée! musime 


pohanskych tonouci, Kaple vystavena jest 
slohem gotickym v délce 60 a &ftce 30 
stop, véz jest 70 stop vysoké. Po vykona- 
ném svéceni zaslechli jsme blizicf se hudbu 
cinskou; pét nejvétsich vesnic Sancianskych 
vyslalo deputace, kteréz mi blahoprdly a v 
obecném veseli se sdileti zamyslily. Patero 
skupeni ctihodnych kmettv pristoupilo ke 
jakouz pocituj{ z 
dneSni slaynosti i obétovali mi dary a sice 
pet na celo upecenych .vepri, Podékovay 
jim pozval jsem vSech 80 starcfiv k obédu 
na titerek, U vecéer téhoz dne jesté z jinych 
4 vesnic pribyly deputace s prinima dary. 


_— V nové vysvécené kapli udélil apostol- 
| sky vikar deviti jinochtim tonsuru a étvero 


nizSich svécenf, Sest téchto jinochii bylo 
na utraty jednoty sv. détstvi JeziSova vy- 
chovano. (Pokraéovani bud.) 


Pabérky. 
21. Frdse k ospravedinéni loupeze na_sva- 
tém Otet spdchané. 

b) ,, Zo jest néco jného; papez jest ducho- 
wnt nejvysst hlava, a s touto hodnosti se 
svétské panstvt nesrovndud.“ 

Divna to véc, ze u jinych duchovni ho- 
dnost se svétskym panstvim se srovnava. 
Bavorsky kral jest nejvyssi biskup vSech v 
jest nejvyssi duchovni hlava Ruské cirkve; 
Anglicka kralovna jest papezka cirkve An- 
glikanské. Kdyz u téchto duchovni hodnost 
se svétskym panstvim se srovnava, proé 
pak ne a papeze? —_ 

c) ,Ale Kristus nebyl svétskiyjm pano- 
vnikem; a protoé jim nema také ndméstek 
jeho biyti.* 

Pravdat sice, ze Kristus co chudy pod- 
dany ziv byl na zemi; ale to uCinil, proto- 
ze sim chtél. Z toho vSak nendsleduje, 
zeby byl pravo nemél co svétské knize vy- 
stoupiti. A jednou se prec dal jakozto kral 
od lidu do Jerusaléma uvésti, a pak Sel 
chram, Boz vyéistit, a trad svij uditelsky 
bez prekazky dokonat. K tomutéz cili 1 
svému naméstku na zemi svétské panstvi 
proptjcil, aby hanobitele chrama vyhnati 
a svobodné a bez prekdzky uciti mohl. Pa- 
pez neobdrzel svétského panstvi pro sebe, 
nybrZ pro spravovani cirkve. 

d) ,,Ld se vyslovil; hlasovalo a ukdza- 
lo se, de ho svétské panstvt papeZovo omrzelo.“ 
Dejme tomu, zeby toto hlasovani opravdo- 
vym vyrazem vile lidu bylo, zdalizby tim 
oloupeni svatého Otce bylo ospravedlnéno ? 
Zdaliz lid zidovsky téz nehlasoval, a 0 pro- 
pusténf yraha na svobodu, a o ukiizovant 


466 


Krista nezidal? — Jestlize se spravedlnost 
podle hlasovani lidu méri, jednal Bih ne- 
spravedliyé, ze lid zidovsky pro jeho hla- 


sovani vyvricenim Jerusaléma a jeho vlast-— 


n{ zkdzou potrestal. 

e) ,Ale Petr byl také niméstek Kristiv, 
a piece nesedél na trinu; tnebyloby ndstup- 
civ jeho nedistojno, kdyby nasledovali prt- 

kladu jeho.“ 

. Petr nemél svétského panstvi, to jest 
pravda, ale ndsledek toho byl, ze byl ukfi- 
govan, a ze vsickni jeho ndstupnici, dokud 
zadného trimu neméli, vselikym sptsobem 
muceni a usmrceni byli. A jiny nasledek 
toho byl, ze vérici bud pod zemi se skry- 
yati, anebo na poustich mezi litou zyéfi 


plouditi, anebo Selmdm v okrouhlém divadle 


za pokrm slouziti museli. To ale nemtze 
pravidelny stav cirkve byti; nebot by vsecka 
proroctvi o kralovani cirkve lziva byla; cir- 
kev nebyla by méstem vSem o¢im vystave- 
nym, ani horou, ku které narodové spéchaji. 
A kdyz to pravidelnym stavem cirkve byti 
nemiize, nemtize téz pravidelnym stavem 
byti, aby papez, jako Petr, zidného svét- 
ského panstvinemél. Aby papezove, biskupové 
a knézi vyhubeni byli,a katolici zalezati mu- 
seli, to by ovSem bylo pranim mnohych, a 
odtud jejich vztek na svétské panstvi pa- 
pezovo. F. 


 Literarni oznamovatel. 

*_* | Posvdind kazatelna.* Svazek 5, 
(dubnovy) obsahuje kazani na slavnost sy. Jo- 
sefa a Zvéstovini bl. P. Marie, na ned, kvét- 
nou, na veliky patek: 1. Cemu se uéi hiisnik 
a Gemu sprayedlivy pod kiizem; 2. Pin Jezis 
umiré volaje hlasem velikym; zd4dné srdce lid- 
ské nemélo by tak zatvrzelé byti, by se timto 
hlasem nepohnulo; 3. Nejhroznéjsi dikaz tre- 
stajici spravedlnosti a nejdtraznéjsi vystraha 
jest. nekajicnikim kriz. Na slaynost Vzkriseni 
Pané o svici yelikonoéni; na pondéli veliko- 
notni: Pritomnost Bozi — nase utécha a vy- 
straha pted hiichy. Na ned. I. po. Velikonoei: 
Proé jsme wy katol. k¥estané povinni, * prika- 
gai cirkeyni zachoydvati? Reé pri posvécent 
spoleéného rolnického cukrovaru v Opatovicich 
n. L. Na ned. H. po Velikonoci o vééné tr- 
valosti Cirkve katolické. 


*_* | Rozumové véelarstvi.* Die Ondteje- 


Schmida a Jifiho Kleine vyzdélal Vojtéch Le- 
Seticky, freditel c. k. tstavu ku vzdéldvant uédi- 
teli y Hradci Kralové. Se 157 vyobrazenimi. 
V Praze 1871, ndkladem knéhkupectyi J. L. 
Kobra. Str. 182. — Jest to svazek 39. ,Rol- 
nika nového véku.“ — TymzZ nakladem vySla: 
»Némeckd mluvnice a eviéeni v rozmluvach 


pro &kolu a dém.“ Oddil druhy. Oddil prvy 

schvalila utitelski jednota Prazska , Budeé.“ 

Str. 141. — Tamtéz: , Vecerni pisné Vitez- 

slava Halka.“. T¥eti vydini. S 5 ptvodnimi 

vyobrazenimi od A. Kéniga, Str. 70. 

*—* | Erkldrung des mittleren Dehar- 
be’schen Katechismus zunichst fiir die mittlere 
und hdéhere Klasse der Elementarschulen.“ Von 
Dr. Jakob Schmitt, Repetitor am erzbischéfli- 
chen Priesterseminar zu St. Peter. Mit Appro- 
bation und Empfehlung des hochw. Capitels- 
vicariats zu Freiburg. Erster Band. ‘Zweite 
Auflage, Freiburg im Breisgau. 1871. Herder’- 
sche Verlagshandlung. Str. 592. V Praze na 
skladé y knéhkupectvi B. Stybla. 

Osobni véstaik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnul: 

p. Frant.\ Jedbek, farét vy Lanech, 1. du- 
(nar. v Otrocicich 24. pros, 1827, . vysv. 
31, éervence 1853.) : 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Frant. Vilasdk, zim. kaplan ve Vrsovi- 
cich (diec. Litoméfické), za farate vy Kou- 
nove; 


P, Jan Hlavde, ¥. kiizZ., kapl. u sv. Petra 

v Praze, za farn. administr. v Zivohousti ; 
p. Klem. Markrab, kapl. % Peher do: Kvilic ; 
p- Martin Kabdt, kapl.z Hostouné do P cher. 


V biskupstvi Litomérickém. 
. | Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; 
p. Em. Dollhopf, kapl. za admin in spirity 
v Libédicich ; it 
p. Vilém Kessler, fardé vy Libouchci (Konigs- 
- wald), za farate vy Rozbélesich ; 
p. Arnost Kleemann, kapl. z Udlice do Cho- 
miutova ; 
p. Frant. Mach, kapl. 2 Chomitova do Udlice ; 
p. Ant. Schneider, administr. vy Kozlech, za 
kapl. v Borku. 
V biskupstvi Budéjovickém. 
Ve spraévé duchovni ustanoveni jsou : 
p. Vic. Hdlek, kapl. vy BeneSové, za fa- 
rife y Cetviné ; eee 
p. Ferd. Pokorny, far. v Bukovei, za fa- 
rate vy Kiakové; 


p. Jan Wastl, kapl. v Zelnavé, za fardie y 
Dlouhé Ysi; 
p.- Frant. Wortner, admin, za | fardte vy 


Kunizvarte ; 
p. Vend, Zbonek, admin. za fard¥e y Stékni ; 
p. Jos. Stieglitz, farat v Bélé (Weissensul2), 


povysen d. 27. brezna v Praze za doktora 
filosofie. 


en aE PT TE Sek a ae ae ae at ar eee eo aoe ss pot oo) 
Ve prospéch kaple sy. Cyr. a Meth. v Husinei 
uvoluje se slouziti 30 mii sv, ad int. pet. vp. Kle- 
ment Markrab, kaplan ve Kvyilicich; p. Fr. Riha, 
koop. v Pouchové, 20.; pp, K.M.acK. RB. 35, 


Tiskem kniz. arcib. knihtiskdrny za Rohlitka a Sieverse y-Praze, 


ie 


 vydava se 


w : 
* ne kkazdého mésice. 
: - Redakce: 
~  wkniZ. arcib. semindti @ 
: éis. 190—1, 
. < “Oo 


Vv katol. knéhkupectvi 


Roénik XXI._ 


5. 15. a 25. 


. Exepedice : 


B. Stybla 


na sv,-Vacslavském 
namésti, dis. 786-II. 
Nedosla Gisla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


V Praze dne 15. dubna 1871. 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


¥ , 
Cislo II. 
Predplaci se 


v expedici 
au vsech fddnych 


kunihkupot 
narok: 2 zl 50kr. 
B na piilr. : 121.30 kr. 

Po poste: 

jenom wv expedici 
Celoroé, 3 zl;— kr. 
pilroé,1 zl. 55 kr. 
Predplaceni étvrt- 
letnise neprijima. 

Jednotliva éisla 
se neprodavaji. 


»Spravedlnost zvy8uje narod, ale hiich bidné Gini narody.‘‘ 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


XXV. V nedéli I. po Velikonoci. 
(Evang, sy. Jana 20, 19—31.) 


1. Dnesni nedéle slove béldé (in albis), 
ze druhdy kirténci nosivali bilé roucho od 
bilé soboty — pred velikonoci — az do 
nedéle po velikonoci, z kteréhoz obyéeje 
zastal toliko vinek bily, jenz se pri kitu 
ditéti podava. 
slovy: Quasimodo geniti = jakozto nyni 
zrozeni. My vSsickni kr. jsme na kitu sy. 
obdrzeli roucho bilé, roucho nevinnosti: kéz 
bychom ho nikdy nebyli poskvrnili! Ale Sat 
poskvrnény k nasi ttéSe da se opét vy- 
Gistit slzami kajicnosti. Proto kr. oplaka- 
vejte jako David, Petr, Magdalena hticha 
svych neb alespon skrouSené jich litujte a 
chrante se dusi svou znova poskvrniti: zvla- 
sté pak hrichu necistoty bedlivé se chrahte ; 
nebo nic necistého nevejde do kralovstvi 
nebeského. (Zjev. 21, 27. srv. I. Kor. 6, 9. 
Ef. 5, 5. Zid. 13, 4.) 

2. Pin Jexis vstoupil zavFenymi dveFmi 
mezi apostoly. — Bohu neprekazi zadny z4- 
mek, zadna zavora. Onté s nami, kdekoli 
jsme uzavieni, kamkoli se skryjem; On jest 
vsudy pritomen. To N. vzdy na paméti 
méjte a vSecky své mySlénky, reci a skutky 
tak seridte, abyste se pred timto vsudy pit- 
tomnym svédkem nikdy a nikde nemuseli 
strachovati. Vzdyt se bojime lidf, kdyz hre- 
Sime, jak bychom se neméli chraniti hrichu 
VY pritomnosti Bozi? 

3. Poko vém\“ Tak pozdravil P. Je- 
“iS své uceniky, i dal tim na jevo, ze poko) 
jest pro kazdého zadouci a_veliké dobro- 
dinf. Prfiéiite se tedy o pokoj, abyste se 


Proto také zaéinad m&Se sv. | 


vzdy radovali jako apostolé, kdyZ uzteli 
Pana. 
4. ,JakozZ mne poslal Otec, ¢ jd posilam 


vds.“ Pan JeziS ucinil tedy sv. apostoly 


| svymi zastupci na zemi, aby tu krdlovstvi 


Bozi rozsifovali, sv. evangelium hldsali, ta- 
jemstvi Bozi rozdavali a cirkev sv. spravo- 
vali. TutéZ moc udélili apostolé svym na- 
stupniktim, biskuptim a knézim. — Kézby 
tedy vSickni vérici knéZstvo méli v pocti- 
vosti a poslouchali co kazou a zarizuji k 
jejich spasent. 

3. ,Kterym odpustite hrichy, odpoustéit 
se jim a kterym zadrzite, zadrzdém jsou.* | 
Témito slovy dal Pan svym apostolim a 
nastupcim jejich biskupim a knézim moc 
hiichy odpoustéti neb zadrzovati. Kdo jsi 
tedy zhreSsil, treba, abysi ku knézi se uchy- 
lil, jemu svédomi své otevrel a z hiichi 
svych se skrousené vyznal, i uslysis z ust 
jeho potésitelna slova: Odpoustéji se tobé 
hrichové tvoji. Pak mizeS byti ujistén, ze 
Bth ti bude milostiv a nebude vice zpo- 
minati hifchi zpachanych. 


6. Leé uztim — neuvéim! di Tomas 


| nevérici. Tomas nebyl s apostoly, kdyz pri- 


Sel ponejprv mezi né Pan Jezis, snad z né- 
jaké nedbalosti. Tak dosud mnozi krestané 
nedbaji, aby se dokonale vyutili u vire a 
to byva hlavni pricinou nevéry. — Mnozi 
jako Tomas nechti vériti, lecby sami uzieli 
a hmatali. Nez Pan Jezis za blahoslaveny 
vyhlasuje ty, kterf nevidéli a uvérili. Tak 
blahoslaveni jsme my kyestané, kteri, ac 
nevidéli Pana Jezise télesnyma ocima, prece 
vérime; vidfme sic spiisoby chleba a vina, 
ale vérime, ze jest v nich télo a krev Pana 
Jezise. Kt.; nepochybujte, nebudte nevérict, 
ale vérici a proto se sv. Tomasem Kristu 
¥ nejsy. Svatosti se korte, rkouce: ,,Pan 


1} 


(ee 


mij a Bah maj!“ V této vire budete bla- 
yeni zde i na vécnosti. — 


XXVI. V nedéli I. po Velikonoci. 


Pan Jezi8 prirovnava se v sv. evangel. 
(Jan 10, 11—16.) dobrému pastyri, z celioz 
mnohé nédm plynou naucenf. ci 

1. Jdt jsem pasty? dobry, di Pan Je- 
HS o sobé. Av pravdé jest P. Jezis do- 
bry pastyi, jenzZ ma vSecky viastnostia ko- 
né povinnosti dobrého pastyfe. Dobry pa- 
styr péci m4 o své ovce, jezto krmi, papaji 
a vodi na pastvu dobrou, vsudy je opatruje, 
chrani v nebezpeéenstvi, ano i zivot za ne 
poklada&. Tak Pan Jezi8 prisel na svét 0) 
pastyr dobry, pln lasky a milosrdenstvi, aby 
yéecky lidi, své oveéky spasil, oblazil; proto 
po své vlasti chodil, pracoval, bdél, ucil a 
dobre ¢inil, ,Pojdte sem vsickni, volal, kte- 
t{ pracujete a obt{zeni jste a ja vas obcer- 
stvim!“ A tak dosud véricfch uci, svym 
télem sytf, svou krvi napaji a mildsti svou 
oblazuje. — Jak krasny to ptiklad vsem 
duchovnim pastyitim! — VSak nejen knéz, 
v jistém smyslu ma bytikazdy kfestan do- 
brym pastyrem; kazdy ma slovem i skutkem 
napomahati, aby vsickni lidé zivi byli podle 
vile Bozi, ma k Stésti Casnému i blazenosti 
vétné pfrispivati. (I. Petr 2, 9.) Zvlaste 
vam kf. rodiéové ahospodarové svéril Bah 
co pastyrim ovetky t. ditky a ¢éelediny, 0 
. jichzto Gagné i vééné dobré mate pecovati 
slovem i prikladem. ,Kdo o své domaci 
pécée nema, zaprel viru a jest horsi nez ne- 
yerici,“ (1. Tim. 5, -8.) 

2. ,Dobry pasty dust svou ddévd za 
ovce své,“ hotov jest v nebezpecenstvi je 
chraniti, ano zivot za né obétovati. — Tak 
Pan Jezis cinil. On proto vlastné pfrisel, 
aby hledal ztracené ovce Israele, t. vSecky 
hfisniky, za néz trpél, na krizi zemfYel, Zivot 
svtj polozil, aby zivota véténého dosli, ano 
dosud se nebeskému Otci obétuje za nage 
hiichy pri obéti mse svaté. — Jaka to la- 
ska! (Jan 15. 13.) — TéSte se kr. z toho, 
ze mate tak dobrého pastyre, a milujte jej! 

3. Najemnik nemd péte o ovce; vida 
vlka — v mebezpecenstvi — opousti ovce a 
utika. — Tak jest, kde neni lasky k Bohu. 
Laska nenf, nejedna jako najemnice; ona 
vsecko da, vSecko obétuje, jen aby se Bohu 
zalibila. O jak zridka nachazi se takova 
laska mezi krestany! — Mnozi hledajf jako 
najemnici jen sveho zisku, ne co jest Kri- 
stovo, co jest Bozi. Vy kf. necinte tak; 
nybrz cokoli kondte a trpite, pro Boha, 
pro Krista ¢inte a trpte. — 


Me tes ST ea Ae ee 


jenz skoumaé ledvi i srdce. 


4, Vik lapd a rozhdnt ovee. Vik 
ten jest nejprvé satan, dabel, jenzZ stale hle- 
da, koho by sezral. (I. Petr 5, 8.) Tomu 
kr. hledte ujiti, pridrzice se svého Spasitele. 
Kdo se toho spoustf, snadno klesd, padé. — 
Vik jest také zl4 zddost, jenz lapa, béte 
clovéku rozum, vali, svédomi, milost Bodf, 
casnou i véénou blazenost. Proto prema- 
hej zlou zidost hned s poédétku, a nedej 
se ji premoci. : 

5. ,Jd zendém ovce své.* V_ pravdé 
On znd své; nebot jest Bah vsevédouet, 
On znd nase 
potieby, slabosti, hiichy a bidy. Jaka to 
utécha pro nas, zvldsté kdyz upaddme v 
pokuSeni nebo kdyz bloudfce jsme v nebez- 
pecenstyi, ze zahyneme. TéSte se kt. a k 
Jezisi, svému dobrotivému, laskavému pa- 
styti v kazdé uzkosti, v kazdém pokuSentf 


a nebezpecenstvi se utikejte. 


6. yA znajéi mne mé“ Jezis dobry 
pastyr znd ovce své; zname my syvého pa- 
styre? Ach mnozi honepoznali. (Jan 14, 9.) 
Kdyby jej vsichni znali, zajisté by jeho slo “ 
va pevné verili, v ného doufali a jej srde- 
éné milovali. Proto kr. pricinujte se, abyste 
Jezise dobrého pastyte svého dokonale po: 
znali. ,Tento jest zivot véény, aby poznali 
Tebe samého Boha pravého a kterého jsi 
poslal JeziSe Krista.“ (Jan 17, 13, 10, 38.) 

7, JSiné ovce mdm, které nejsow < to- 
hoto ovdéince; 7% ty musim piivésti a bude 
jeden ovdinec a jeden pasty.“ —. Kristus 
jest nejen pastyrem, spasitelem ndrodu i- 
sraelského, nybrz celého ¢lovécenstva, On 
za vsecky lidi zemfel, vSecky vykoupil. 
OvsSem ho vsickni ndérodové jesté nepozna- 
li; ano i mnozi kresfané dosud bloudf a 
hrichy svymi pastyre svého urdazejfi. Vsak 
i ty On miluje, vSecky chce jen vésti ku 
poznanf, k napravenf a k spasenf. Pfijde 
éas, kde Pan vSecky lidi osviti, aby pravé 
vérili a viru svou skutky dokazovali. Vsi- 
ckni ndérodové budou hlas svého pastyte 
slyseti, bude jeden Pan, jedna vira, jeden 
krest, jeden ovcinec a jeden pastyr. — 

Radujte se kr., dékujte Panu, Ze vas po- 
volal do pravého ovéince, do cirkve své; 
drzte se svého dobrého pastyre aco dobré 
ovecky se k Panu Jezisi chovejte, abyste 
zaslouzili prijiti do ovcince nebeského. 


Zistah s nami! 


Hled, 6 Pane, noe se Smahem blfzi, 
stile vic a vice jiz se stmivd; 
trapnd bdzeh mysl nasi tii: 
Zistah s nami; neb se pripozdiva! 


-V duchu na’em svétlo pravdy jasné 


vy temném bludiy stinu jiz se skryva; 
vy lidu Tvém Tva svataé vira hasne: 
Zustah s nami; neb se pripozdiva! 


Svaté Cirkev Tvé zif té2ké boje, 
vyslys, Pane, slova jeji tkliva ; 

razeh zpét zlych nepratelii voje: 
Zistah s nami; neb se pripozdiya! 


Vikol nas zlé, svodné pokuSenf 

_ hfesiti nas, tvory Tvé vyzyvé ; 

se ysech stran nds stihd utrpent : 
Zistah s nami; neb se ptipozdiva ! 


Zistah s nami v trudné, Pane, dobé, 
pozemsky kdyz vyprsi nam éas; 

az se skloni dnové Ziti v hrobé: 
Zistah s némi, neopoustéj nas! 


A, V—I. 
Knezsky kolar. 
Kolar jest uzka pdska, kterou knéz 


nosi na krku, a znamena jho, a sice to, o 
némz Pan Jezis pravi: 


»Vezméte jho mé | 


na se“ (Mat. 11, 29.); tedy jho Pana Je- | 


zise, jho svatych prikazdni jeho, zejmena 
téchto dvou nejvétsich: ,Milovati budes 
Pana Boha svého z celého srdce svého, a 
ze vSi sily své i ze vSimysli své: a blizni- 


ho svého jako sebe samého.“ (Luk. 10, 27.) | 


Na kolaru byva z predu dvé tabulky vi- 


déti, a témi Ize bud dotéena dvé prikaza- | 


ni lasky vyrozumivati, nebo dvé desky s 
vyrytym na nich desaterem prikazani, kte- 
réz Bah Mojzisovi na hore Sinai dal. Vyjde 
to na stejno; nebo jak jiz z katechismu 
znamo, obsahuje se v téchto desiti ono dvoje, 
av onom dvojim téchto deset. Kdo totiz 


Pana Boha svého miluje, ten také v ného | 
véri, ten nevezme jména Boziho nadarmo, | 
aby den svatecéni svétil, a tak | 
zachovava prvni tri prikazaini Bozi na prvni | 


ten pomni, 


desce vyryta; a kdo blizniho svého miluje, 
ten cti otce svého i matku svou, ten ne- 
zabije, nesesmilni, nepokrade, nepromluvi 
proti bliznimu svému ktivého svédectvt, 
nepozada manzelky blizntho svého, aniz po- 
zada domu jeho, ani sluzebnika, ani éeho, 
coz jeho jest; a tak zachovava ostatnich 
sedm prikazani Bozich, na druhé desce vy- 
rytych, a ponévadz kolar jho Pané zname- 
na, mohl by si nékdo mysliti, kdo vi jak 
tézky, hruby, nesnesitelny musi byti; a za- 
tim tomu neni tak, on jest lehky, jemny, 
pohodlny, a to za tou pri¢inou, ze zname- 


na jho lehké, sladké, jakoz pravi Pan Je- 


Reis 5) Ye va 


vey 


HS: yJho mé zajisté jestié sladké a b¥imé 
mé lehké“ (Mat. 11, 30); a jakoz dosvéd- 
éuje mildéek jeho sv. Jan, tka: ,, Prikazant 
jeho nejsou tézka.“ (1. Jan 5, 3.) OvSem 
ze ne; nebo nezalezeji nez v milovani Pdna 
Boha a blizniho; a milovati Pana Boha, 
svrchované vééné dobré, stvoritele, zacho- 
vatele, reditele nebe i zemi, vykupitelelid- 
ského pokolenf, posvétitele nesmrtelnych 
dusf, nejlepsiho otce, nejvérnéjsiho p/ritele, 
nejmocnéjsiho ochrance, nejstédrejsiho do- 
brodince, to neni a nemiz byti tak tézko ; 
a milovati blizniho, stvorenf, obraz Bozf, 
syna a dédice Boziho, chram Ducha sva-- 
tého a td cirkve svaté, bratra v Kristu a 
spoludédice jeho, to prece nenf a nemfize 
byti tak tézko; a to tim méné, jestlize tato 
prikazani se starozdkonnimi porovndme, s 
tak ¢cetnymi a tézkymi, u pr. s obrizkou, 
$s mnohonasobnymi krvavymi a nekrvavymi 
obétmi, s povinnosti trikrate do roka na 
hlavni svatky do chramu Jerusalémského 
putovati i z nejvzdalenéjsich konéin zemé 
ey Rete 

Ponévadz tedy prikazani Pané i sama 
v sobé i u prirovnani k starozakonnim ne- 
jsou tézka, proto nosi knéz na krku kolar 
lehky. A jak ptiméreny klerice a rocheté! 
Nebo dle vyznamu kleriky a rochety ma 
knéz hrichu mrtev a Bohu Ziv byti, a pra-- 
vy knéz jest zajisté hitfchu mrtev a Bohu 
Ziv. Ale jak? bez zachovavani prikazani 
Bozich? bez milovanf Boha a blizntho? To 
neni mozna nejen knézi, ale viibec nikomu. 
Nebo kdo nezachovava prtikazani Bozich, 
ten jistotné nenf ziv Bohu; a nejsa Ziv 
Bohu, jest ziv htichu; nebo nééemu jest a 
musi byti Ziv, budto Bohu, anebo hitchu. 
A‘ kdo nezachovava prikazanf Bozich, pre- 
stupuje je, a prestupovanim jich zbavuje 
se posvecujicf milosti, svatosti a sprayedl- 
nosti, vyssiho, nadprirozeného Zivota, azba- 
viv se ho, neni ziv Bohu, nybrz hrichu. Na 
dikaz toho odvolavam se na Adama y raji. 
Proé mu dal Buh prikazant? Proto, aby se 
v svatosti a spravedlinosti, v nadprirozeném 
zivoté, jimz od Boha obdafen byl, udrZel. 
A udrzel-li se v ném? Tak dlouho, dokudz 
to prikazani zachovaval. Jak* brzy je pre- 
stoupil, bylo veta po svatosti a spravedl- 
nosti, po nadprirozeném Zivoté jeho; od té 
doby nebyl Ziv Bohu, nybr% htichu. Dale 
se odvolavam na vyréeni Pana Jezise: , Za- 
jisté, zajisté pravim vam: Bude-li kdo za- 
chovavati reé mou, neuzii smrti na véky“ 
(Jan 8, 51.); to jest, bude htichu mrtev a 
Bohu ziv na véky. A na vyréenf mila¢ka 
jeho, svatého Jana; ,Kdo ¢inf vali BoZi, 


Lie 


winse 164 aes 


zustava na véky“ (1. Jan 2, 17.) —- roz- 
umi se pri tom hiichu mrtev a Bohu ziv. 
Ale jak ta smrt, kterou kdo na krtu sva- 
tém hiichu umfel, a ten Zivot, kterymz 
Bohu oidil, s zachovavanim piikazani Bozich 
Vv tizkém jsou spojenf! jak nutné vyzaduji 
toto zachovavani! A jako tato smrt a ten- 


to Zivot vyzaduji zachovavani ptikazant Bo- 


Zich, tak také klerika a rocheta vyzaduji 
kolar. 


Kolar jest takmér doplnék kleriky a 


rochety. A jak dilezity jest jak pro kné- 


, 


_jho mé na se a ucte se ode mne, 
jsem tichy a pokorny srdcem: a naleznete 


ze, tak také pro tebe, m. ki,! dilezity pro 
tu dilezitou sluzbu, kterouz jak jemu, tak 
také tobé prokazuje, pro tu svatou povin- 
nost, kterouz jak jemu, tak také tobé na 
srdce klade; pro to spasitelné napomenutt, 
kteréz jak jemu, tak také tobé neustdle 
prediikava a na pamét uvadi, totiz predné 
napomenuti Pana JeziSe, jenz zni: , Vezméte 
nebot 


odpocinuti dusem svym. Jho mé zajisté je- 
stit sladké a bifmé mé lehké.* (Mat. 11, 
29. 30.) A za druhé napomenuti cirkve sv., 
jehoz se ti hned na pocatku kirtu sv. do- 
stalo. Vis totiz, zes byl tazin: Co “adds 


od cirkve Bozi? a zes odpovédél: Viru; a | 
zes byl dale tazan: Co ti da vira? a Zes | 


odpovédél: Zivot vécny. A hned na to 
dolozil knéz ve jménu cirkve Bozi: Kdyz 
chceS do zivota vjiti, zachovavej prikazant : 
Milovati budeS Pana Boha svého z celého 
srdce svého, az celé duSe své, a ze vsi 
sily své, i ze vSi mysli své; a blizniho své- 
ho jako sebe samého. — A nyni zélezi je- 
nom na tobé, abys mél usi k slySenf, Sije 
k neSeni a vali k plnéni. — 
J. Felizna. 


Ke dni 16. dubna 


Vv seminarském chramu Pané u Sv. Sal- 
vatora v Praze. 


»Beati, qui habitant in domo 

tua, Domine; in saecula gae- 

culorum laudabunt te.’ 
Psalm. 83, 5. 


To sydtku den! — Velebné klenby chrému 
nad onu syatyni vzdcnéjsi dnes, 

kdyz pres préh jejf, na velky den v roce, 
krok yazit nejvyssi se jimal knéz, 


Vadyt v klenbach téch, ble, v sborunevidaném, 
dnes vérného prijimd sluhw Pan, 

by jako Aron, v svatyni neZ vstoupi, 

byl na biskupa slayné pomazdén! 


A p¥ijal n4plii moci p¥ebohatoti, 

na cirkve vznesen milojasny chlum; — 

a proto sbor tak vézny, jené mu Zehn4, , 
a proto lidstva neprehledny tlum. 


A plesi chram, v némz druhdy obét Bohu 
tu nejdrazsi, i prosby vysilal — 

na jeho% stupnich poklek& dnes zase, 

by novou milost z ruky Jeho vzal. 


To tyz je chraém, v némz city svaté, zbozné 
ve srdce levitii svych zakotvil, 

je vzbuzoval a silil v svaté boje, 

kdeZ drahné sim jich dusim vidcem byl: 


A ved] je a fidil k cfli ctnému, 

tu pristi cirkve setbu mladistvyou, 

by ostry mrazu piridech utlych stépiv 
nezni¢il vy kyétu zhoubnou tizi svou. — 


(0) sstup jiz, DuSe svaty, s nebe vySin 
a sluhu v svatyni ved pfresvatou, 

& nadchni srdce, usta, posvét ruce 
svou milosti vzdy hojnou, bohatou: 


By ty, v nichz odchovdval cirkyi otce, 


| ji mohl v Tobé, Darce, zplodit s4m, 


by, komu ruce vlozi, posvécen byl 
a prijat vy Hospodina lasky chram: 


By olej sily proudil z ruky jeho 
na skrané mladistvé, co pfilby zbroj, 
z nich tyoril vérné Krista bojovniky, 
kdyz pokuSen{ sprada stery boj ! 


) sstup jiz! vyplh na ném slova krale: 
»Blazi, kdo vesli ve svatyni Tvou 


a bytuji v Tvém domé, Hospodine, 
a véky vékiv jsou Ti oslavou!“ V.P., alum. 


Obrazek. 


Povidka z hornického Zivota od Fr. 3S. 
»Zda¥ Bah 


Ill. 


V obydli u Jenika lezce nebylo hnutt. 


Dvanacte vysvobozenych sedélo za stolem. 
Vysvoboditelové jejich stdli, kam se kdo 
postaviti mohl; manZelky tla¢ily se k muzim, 
ditky k oplakanym otcim, pribuzni naku- 
kovali dvetmi, zvédav4é mlddez oknem. Ra- 
dosti a plesdni nebylo konce: véichni vele- 
bili Boha, a dékovali svym andélim stra- 
mym. Jenik dal coz mél, by zemdlené 
obéerstvil. Zvlasté pak Septal nejprv Krepel- 
kovi, pak Zvanilovi do ucha prosbu, by na 
dnesni den do smrti pamatovali, a tudiZ 


po krestansku Zivi byli. Jeden pies druhé- 
ho slibovali, Ze zapoéne Zivot novy: vZdyt 


jsou dnes jako znovu zrozenf. 


Poodpocinuvse si trochu, rozchazeli se 
hornici do kumbalki a do Zalovic, obklo- 
peni svymi milymi a cizimi, jez zvédavost 


pohdnéla. V Zalovicich bylo povidino, ze 


je uz nesou. Mimo mnohé jiné soucitné 
duse pospichaly téz kmottiéky Klinkaékova 
S Rehtaéékovou, by se podfvaly, jak nesou 
zabité, kteréz koneéné prece vyhrabali, do 
kostnice na hibitoy. AvSak jaké to prekva- 
peni: zasypani Sli sami! Tu bylo otdzek, 


odpovédi, vysvétlovanf. Vsecko pochopivSe, | 
- radovaly se s radujfefmi. — 
K Jenikovim pfiklusal nynf teprv, so- | 


tva dech popadaje, pan Sichtmistr. Slovy 
raznymi vykladal mu rozhoréeny Jenfk, Ze 
svou hfisnou sporivosti sim se stal priéinou 
veliké ztraty slavné vrchnosti, jenz m4 nynf 
Sachtu zasypanou. I dolozil bez obalu: 
»Kdo by byl mél na svédom{ smrt dvanacte 
hornikiv, 
mohl?* — Jindy byl by Sichtmistr nemléel, 
nybrz, na cti jsa urazen, byl by vyplisnil 


podrizeného lezce, a snad Zalobou u vrchno- | 


sti pohrozil: dnes ale, uzndvaje vinu svou, 
mléel, vyslechnul celou ditku, a pak jesté 
zadal lezce dtivérné, ,by o sporeni s prkny 
a podstavky pomléel, kdyby snad trednf 
vySetrovani se -zavedlo.“ 

,A nyni uz dost o tom,“ pravil dale 
Sichtmistr. ,A zavolejte sem manzelku a 
chlapce, jez jste ven poslal: tajnosti jsou 
odbyté. Jeniéku, pojd jen do svétnice, a 
zavolej maminku. Je tam chladno, Prosim 
vas, Staigte, povézte mi, jak vam napadlo, 
ze to mozna, z druhé Sachty do prvnf se 
prokopati. Vzdyt u sebe nemate mapy. To 
byla stastna myslenka. Ja bych byl musel 
mapu teprv dobre prostudovati; ba ani ne- 
vim, zdali bych to v tom zmatku byl vy- 
pocital. “ 

yl on to mél hned pohromadé, vzacny 
pane!“ prohodila Jenikova. 

»Vidyt pak se jednalo o dvanact duif,“ 
— omlouval se Jenfk. ,Bih nechtél je ne- 
chat zahynouti, a proto osvitil On sam 
rozum mij.“ 

,Ovsem, ovsem, bylo by jich skoda — 


az na Zvanila a Kiepelku,* dolozil sicht- 


mistr. — 

Mluvilo se dale, pak se obiral vzacny 
p4n is Jeniékem, jenz stranou sedé, jiz 
podiimoval. Pan hladil jej po tvari, a cehoz 
byl jesté nikdy neuéinil: dnes mu daroval 
dva grose. Pral v8em dobrou noc a do- 


provazen Jenikem, odesel. 


kdyby n&ém Bih sam byl nepo- | 


pee Tea 


Proé pak ale kazdy oném dvéma, Zva- 
nilovi a Kiepelkovi, laje a durdf se na né? 

Inu, vSady koukol mezi pSenic{: tud{z 
také mezi horniky. Hornik vydéla tyhodné 
hezkych penéz, tak ze mnohy z ciziho do 
svého obydlicka se stéhuje, svou stirechu 
posiva, na svém polféku brambory sazf, slu- 
§né si chodf a své ditky ¢istotné odiva. 
Hornik vsak hledf ustavi¢né smrti v_ tvaf. 
OvSem i pana v mésté mize smrt prekva- 
piti; spadne u p. cihla s domu, a pan jf 
ma dost; aneb se splasi koné, a pan jest 
mrtev. AvSak tykaji-li se kazdéhd slova: 
»Nevite dne ani hodiny,“ tim vice se tyka- 
jf hornika, jenz sobé chleba svého pod ze- 
mi dobyva. On by mél kazdodenné na smrt 
pripraven byti. Spusti-li se Boha, do¢inf-li 
se nepravosti, pak jej trapi svédomf; s 
hrizou pomysli na nebezpecenstvi smrti. 
Aby ale svédomf umlklo aneb ztupélo, na- 
paji télo lihovinami, jez pamét zatemnuji, 
a podnapilec ubiraé se pod zem. Vyjde-li 
Stastné nahoru, zase chvaté do krémy, by 
vydélek propil. Takovy hledi sam sebe pye- 
svéd¢iti, Ze nema duSe, aneb Ze ona nesmr- 
telna nenf; umfre-li ¢lovék, ze pry zhyne 
na celo; a co se o Bohu mluvi, kdo vi, 
je-li pry to pravda. V> kostele pry knéaf 


kazanim ¢ini ¢lovéku peklo na zemi; proto 
se mu vyhyba, by se nepobourilo svédomf, 
proto zalizi v nedéli do svého raje — do 
krémy, kdez probije, co za cely tyden s 
velkym namahanim vydélal, A tacf byli oni- 
no dva: Kyepelka a Zvanil. O modlitbé 
nechtéli ani slySeti. Kdyz druzf pred se- 
stupovanim do Sachty krizem se znamenali, 
popotahli oni jenom ¢apku nize, neztidka 
ostatnim bab prezdivajice. Do kostela nesli, 
jen kdyZ museli, jako na den sv. panuny 
Barbory, patronky horniktiv aneb kdyz by- 
la kostelni pardda, jako o Bozim Téle. Za 
to ale neumél zddny tak mistrné v karty 
hrati jako oni; zadny nedovedl tak trefné 
starému panu farari se posmivati jako oni. 
Rouhaéi byli znameniti: stydimet se fici, 
jak soudili o zaopatrovani nemocnych. V 
Zalovicich stalo se pfislovim: ,Tys pravy 
Zvanil“, anebo: ,Z tebe bude Krepelka.“ 
Déti jejich chodily otrhané, ¢asem i — 
zebrotou. Po onom patrném zachranéni Sli 
vsak oba do sebe, délali s ostatnimi kriz 
a modlivali se, nez lezli do dila, a neutra- 
celi tolik, tak ze lezec Jenik a mnozi s 
nim Yikali: ,Btih co inf, dobre inf. Zvanil 
nezvan{, a z Krepelky se déla ¢lovék.* 
Nehody této pouzil Jenik k vystraze 
| syna svého. I poucoval ho, Ze se bez do- 
hlidky k Sachtém pyiblizovati nema, a mél 


te neni tiplné zdrav. 


py ‘ 


k tomu véru piitiny. Jenféek nabyval Zi- 
vosti a pohyblivosti, jaké% difve nemfval. 
Jak mile byl hotov s uéenim, rejdil po ze- 
leném trévniku na hélee, kteréz ,kin* 
prezdival, az se zapotil. Otec na jeho las- 
kovani rad hledival; tikavalt, chlapci ze 
slusi trochu bujnosti; ktery pry ji nema, 
U dévéete zase Ze 
se mu libi mirnost a tichost. 

Nedlouho po dotéené nehodé, totiz 
prvniho kvétna, byl z kumbalki pohfeb. 
Sachty pozddaly svou obét, a sice tento- 
krate ze stredu outlé mlddeze. Ze sachty 
Svato-Barborské vypudily délniky Skodlivé 
vypary podzemnf, jimz plice lidské odolati 
nemohou. Sachta byla opusténa, stiecha 
odnesena, rumpal odvezen, prohluben za- 
‘pradlim obroubena, zebriky jsou vSak po- 
nechany, aby se ubli dale dobyvati mohlo, 
az by se dole. povétii vycistilo, .a clovék 
tam opét voluéji dychati mohl. Ctyry dni 
pred pohtbem hraly tam ditky z kumbalkt 
»spacka,“ mezi nimi Vysko¢iltiv Vojtéch, vy- 
-borny to zak, a spolu ministrant tak bed- 
livy, Ze, a¢é byl prespolni, v adventé ani 
jednou Rorate nezanedbal. Mnohokrate byl 
jiz dole pod zemf: nosival tam za otcem 
jidlo, a ¢asem mu také poméhaval_ uhli 
odnaseti. Vojtéch se nebal ani dole ani 
nahore, a silu mél takovou, ze kdyz Spacka 
uderil, hoSi hned o padesat holi vice po- 
citali. V dotceny den mlatil Spacka nemi- 
losrdné, ani jednou ranou se neminul, 
 -gase raz — a ,padesat!* pravé vykriknul, 
50 a 450 je pét set — ale ted mu dam‘ 
— uderil, odrazil, a bum — Spacek byl v 
Sachteé. 

ylys mu dal!“ pravil Krenek, s nimzto 
hral Vojtéch. ,Ale to neplati, to bys mél 
asi tisic!“ | 

»llati to,“ ujistoval Vojtéch. 

yA neplati, udélame nového Spacka, a 
bude nova hra.“ 

»lo jsme si neudélali. Ja Spatka pfi- 
nesu. Mam tisfc pét set.“ 

»Yojtéchu, pustme se, nelez tam.“ 

»Nepustim; to bys rad, vid, kdyz mim 
vyhru? Pockej na mne, hned tu budu.“ 

yNelez tam! Povim to.‘ 

yl mlé! Byl jsem tam uz tolikrat, — 
jsem tam jako doma.“ — A jiz kraééel k 
prohlubni, objal zebrik a sestupoval hbité 
dola. Krenek svyolal vSecky chlapce. Tu 
bylo diveni a obavani. Nékteri vyhroZovali, 
ze to povédi ve Skole; jinf, ze pijdou Za- 
lovat k Staigrovim; prece vSak ani jeden 
se nehnul, Napnuté ¢ekali v8ickni, az 
Vojtéch se Spa¢kem vyleze. ‘Trvalo to 


dlouho — Vojtéch nevylezl, ale pozdéji, 
kdyz chlapci pomoc pfivolali, co mrtvola 
byl vyneSen. Dole jej vypary udusily. Kdo 
ho vidél, pravil, ze cely zmodral. 

Po dvou dnech, jak jsme vySe udali, 
prvntho kvétna byl pohieb. Odrostlejsi zaci 
nesli mary, a na nich zemfrelého spoluzaka, 
Vojtécha Vysko¢ila. Krenek nesl krizek, 
Jenikiiv Jan pékny vénec, a pan kaplan vedl 
privod. Byl zasmuSsily, a nékolikrat si bi- 
lym s4tkem utiral o¢i. Ministranti méli €er- 
vené komze, Skolni mladez se modlila ri- 
zenec, pan uCcitel Sel s hlavou sklopenou. 
Za rakvi bylo smutno: otec plakal, matka 
nafikala, a s ni slzelo mnoho Zen. 

U_ hrobu vykonaval pan kaplan cirke- 
yni obrady temnym, tiresavym, zajikavym 
hlasem. Ministranti a Skolni ditky plakaly. 


Jiz chtéli davati rakev do lina zemé, tu 


pravil knéz: ,,Potkejte!“ Po té jakoby si - 
srdnatosti dodal, mluvil k svym milym Za- 
kim a zakynim o tom, Ze se ¢lovék své- 
volné v nebezpecenstvi vydavati nema, a 
ukazoval. pri tom na neboztika. Tu poéal 
vseobecny, hlasity plaé. Posléze se obratil 
k dospélym a reé ukondcil slovy: ,Protoz 
bdéte, jelikoz nevite dne, ani hodiny!“ 
Rakev duté huéela, kdyZ na ni zemé 
hrst za hrst{ padala; hrobnik hazel lopatou. 
V chramu Pané zavznély pak varhany, byla 
mse syata. Po mSi svaté ubirali se mali i 
velci, déti i rodiée domt, Jenik vedl za 
ruku Jeniéka, jenz byl ulodzil vénec na ravku 
milého spoluzaka. Otec malo mluvil; kdyz 
ale kracéeli okolo doli, ukazoval chlapei 
vice takovych jam, odkud byl neéisty vzduch 
pilné horniky vyhnal. Neopomenult pak smysl 
slov pana kaplana opakovati, a napomenouti 
synka, aby k dolim nechodil, a zvlasté ni- 
kdy doli aby nelezl. AZ povyroste, pak ze 
ho sam uvede do Sachet, kdez neni nezdra- » 
vych vypara, alebrz vzduch Gisty. 


IV. 


Néco podivného je ta podzemni para. 
Jako by zemé v Jiné svém néco jedovaté- 
ho klokotem varila, pukne éasto bublinka, 
a z té pochazf zdpach, v némz svétlo ne- 
hori a clovék se dusi. Proto takovy vzduch, 
takovou milhu dobre dusikem nazyvame. 
Kdyz svétlo temnéji a temnéji hoff a jizjiz 
zhasind, jest to pokynutim, aby Glovék co 
nejspesnéji odkvapil. Opozdi-lise, citi svrbe- 
ni a trhanf ve vsech tdech a Zilach, plice 
zuzuji Se, na prsou tlaéi to jak kamen, hla- 
va jde mu kolem, pamét jej opousti, on 
klesi — by vice nepovstal.. Tak skonal 
Voitéch, na jehoz rivku éerstvy vénec se 


€ 


svych. 

. Zahubny onen vypar nebyva vSak y 
dolech ustavitné ; na chvili pomine, povétii 
se vycistt. By se o tom hornfci presvéd- 
cili, spoustivaji do Sachty svétlo ; zhasne-li, 
nikdo tam jiz neleze; hofi-li, nenf tam ne- 
bezpeéno. V takovéto dobé vyvezeno jest 
télo Vojtéchovo: svétlo jasné horelo, Ubo- 
hy Vojtéch Vv nestastném okamiziku slezl 
pro Spacka. Kéz by byl poseékal! 

'V Zalovicich a v kumbalkach se o 
tomto nestésti dlouho mluvilo: byla to yv 
nékolika dnech druha nehoda vy horach, a 
proto vsade fikala stara hajna: ,,Kdyzhledim 
vlese houby a naleznu hiibek, nebyva nikdy 
sam, nybrz nedaleko sedi druhy, téeti bra- 
tranek. | A tak také kdyZ nestésti jde, ne- 
prichazi samo, nybrz dyoje, troje jiné za 
nim. Jen aby to jiz bylo posledni! Dejte 
pozor na déti! Ti krtkové provrtavajt Ze 
ml, a pak jim tam déti padajf; kdyby ra- 
deéji Sli houby hledat a patezy stipat! Za 
pee mlidf nebylo uhlf a ptece jsme to- 
pilis* —~ 

Nechme ji 8veholiti. Co byvalo, neni, 
a co nebyvalo, jest — bude a musi byti. 

_ Za tyden doSel pana Sichtmistra tire- 
dni rozkaz, by se Sachta Svato-Barborska 
zahazela, jelikoz pro skodlivé vypary opu- 
sténa, nyni obecné bezpeénosti nebezpecen- 
stvim hrozi. — 

Meésice kvétna ptibyvalo, sady a haje 
se zelenaly, lu¢iny se pokryvaly pestroba- 
reynym kobercem, sttemcha kvétla, bez mo- 
dry i bily se rozvijel a jiz se blizil den, 
na ktery se kazdy Cech dlouho tésf{va. 
Kdoz by neuhodnul, ze minime Sestndcty 
den mésice kvétna, svatek to sv. Jana Ne- 
pomuckého, patrona nasf rozmilé vlasti ? 

Na tento den tésili sei v kumbalkach, 
zvlasté pak hornici a tahaéi-a délnici vSech 
Sachet v hrabécich dolech. Dlouho pfed 
tim Septavali si jeden druhému do ucha, 
ze budou jmeniny pana Staigra. Horina a 
Dolina méli mnoho starosti. Po nékolik 
dni vidéno jich, ani po _praci spéchavaji 
jeden sem, druhy tam. Skolni ditky vy- 
pravovaly, ze Horina vyjednaval néco s pa- 
nem ucitelem — co asi, nevédély; jenom 
to zaslechli, ze Horina, kdyz odchazel, pra- 
vil: ,Tedy hned po klekani2“ Pan ucéitel 
prisvédéci), a dali si ,s Panem Bohem.* — 
Co to asi bude? — 

Klinka¢kova potkala Dolinu, an z mé- 
sta pospichal domi. 

» Vitam vas z mésta,* pravila. 

»Vekuji pékné.‘ 


- Zelend ; ondy nadéje, nyn{ zdrmutek rodiéa 


Peay Sse 


_,Proé tak klusem ?“ — 
»Mam na kyap.“ 
yopéchate ? “ 
»opécham. “ 
»Inu tak dobrou noc." 
»Vobrou noc.* 
»Hm, co to asi znamend? Samé. taj- 


nosti !— Uvidime, vSak nic nenf tajného 
tak, aby to nevySlona jevo,“ — tak a podo- 


bné rozumovala Klinkackova. 

Setmivalo se. Nastal svatvecer slayno- 
sti svatojanské; hlahol zvoni v Zalovicich 
oznamoval, ze z{tra slavi zemé éeska za- 
svéceny svdtek svatého Jana Nepomucké- 
ho. — Jana Nepomuckého -- odpovidaly 
nivrsi, skaliny a les. ZboZué poslouchalo 
tiché udoli. ,Andél Pané* modlili se v ka- 
zdém stavenf, akdyz maly zvonek na vézi Zadal 
téz ,,Otéends“ za dusitky, nebyl mu ode- 
pren. ,At odpocivajf v pokoji !* 

Zemé se zastirala tmavym zavojem, by 
umdlen{ lidé v jejfm ndruét tise si odpoéi- 
nouti mohli. V kumbalkdch ale bylo vse 
zivo. Mnohondcte svétel se tam kmita; po- 
stupuji jako bludi¢éky dala dale, avsak pra- 
videlné. Jsou to hornici, drzice v rukou 
kahdnce; vsichni jsou ve svatecnim éerném 
obleku; volnou havitskou kazajku upina k 
télu lesknavy pas. Pred obydlim lezce Je- 
nika postavili se do kola: u prostted jsou 
hudebnici. Pan uéitel dal znameni: spustili 
pékné zastaveniéko. Hrali dobre. Horina s 
Dolinou vstoupili do svétni¢ky a ve jménu 
vsech podfizenych horniktv prali Jenfkovi | 
zdravi, Stéstf, spokojenost a Bozi pozehnant, 
by na primluvu svého sv. patrona Stastného 
stati zde na svété a koruny slavy nebeské 
dosahl tam na véénosti. 

»Dejz to nebesky Pin Bah!“ dékoval 
Jenfk. I vySel s milymi kmotry ven k ostat- 
nim. Bylo na ném vidéti, ze jest pohnut; 
nesmélym hlasem pravil, ze nepochyboval 
o naklonnosti horniki: takového prekvapeni 
ale ze neocekaval. Upyimné, slovy neliée- 
nymi vsem dékuje, kazdému ruku podaval. 

,Zdat Bih na mnoha leta!“ — zvolal 
jednim, silnym hlasem sbor hornikiv. V 
tom od zasuté, ndm jiz zndmé Sachty za- 
himéla r4na z mozdife, hudba poéala, sttelba 
se mnodzila. Jenfk nadarmo odporoval: oéi 
se mu zarosily, slzy kanuly. Snad si vzpo- 
mnél, jak i on pred lety staval u déla a 
vypaloval. 

Hornici neéekali na dalsi diky, nybrz 
davse ,doprou noc,“ ubirali se s kahanci 
domi. Jediné pana uCitele, hudebniky a své 
dva kmotry Jenik zadrzel; uvedl je do svét- 
nice, a Gastoval pivem. Tu se dovédél, Ze 


me. 5 


se na ltisilovnou zddost véech vysvobozenych 

ze zasuté Sachty pocta tato usporadala. 

Proto nebyla téZ sttelba na onom misté bez 

vyznamu. 

: ,Ale ze jsem niéeho nepozoroval,” na- 
mitnul Jenik. 

»To bychom tomu byli dali! Byl byste 
ndm to zakazal. Mléeli jsme; ba ni Zvanil 
o tom nikde ani neceknul.“ 

Pohovoryili si, a v 10 hodin se rozesli. 
Cesky lid jest prece jen vdétny, uzndva 
zdsluhy toho, jenz mu dob¥e inf, a za ob- 
drzena dobrodini diky své na jevo dava. 

Dfive nez prvni paprskové  sluneént 
omladlou zemi libati poéali: zvonilo se v 
Zalovicich klekénf. U Jenifki vstavali. Je- 
nikovd chtéla snidani uvariti, aby pak v éas 
prisla na ranni sluzby Bozi. Jenik hodlal 
do ,velké“ leccos usporadat; neb o¢ekaval 
mnoho hosti. Pozvalé si na obéd horniky, 
kteriz je} vecernim zastavenf¢kem byli pre- 
kvapili. Horinu a Dolinu véera pozadal, by 
v jeho jménu ostatnich laskavé pozvali. Je- 
nicek se probudil, kdyz jiz rodiée pristro- 
jeni k snidani se chystali. Hbité se oblek- 
nuv do svatecnfch Satti, pomodlil se a pral 
rodi¢im dobrého jitra. Neposadil se ale k 
stolu: mél néco na srdci — vahal — matka: 
se usmivala. Po chvili jakoby si dodal srd- 
natosti, pristoupil k otci a pral mu k svatku. 
Neodrikaval verse, nybrz, jak ve Skole v8em 
radéno bylo, pral milému otci slovy upji- 
mnymi: zdravi, stésti, Bozi pozehnani. Po- 
tud slo to dobre; chtél ale pridati téz: ,a 
po smrti kralovstvi nebeské.“ — To véak 
neslo; hlas uvaznul v hrdle: nebylt s to, 
vysloviti ,po smrti,“ zajikal se — skytal. 
I polibil otci ruku, ¢imzZ prani ukonéil. Otec 
polibil jej na éelo, pral jemu i sobé, by se 
na ném radosti docekal, av nebiusv. Jana 
Nep. stastné s nim se shledal. 

Pri snidanf dovédél se Jeniéek, ze 5 
matkou ptjde na ranni. Otec mu radil, by 
se dnes zvlasté naébozné modlil, asy. Jana, 
svého patrona, prosil, aby se zah primlou- 
val u Boha. ,,AZ se navratis,“ dolozil, ,da- 
me ti dnes do rukou dary, kteréz jsi pti 
kitu svatém od kmotri obdrzel, abys se na 
né podival. Nyni uz nejsi décko, a proto 
nemame strachu, Ze obrazek poSpin{é.“ 

Ujednano, vykonaéno. Matka odeSla se 
synkem do chramu Pané. Jeniéek kleée ve- 
dle matky u oltafe sv. Jana, kdez se dnes 
ranni me sy. slouzila, zdal se byti andé- 
lem, jenz se doli snesl, by lidem ukazal, s 
jakou skrouSenosti se modliti maji. A sv. 
Jan pohlizel nan s oltate tak divérné, ja- 
koby vSem piitomnym opakovati chtél slova 


e 


- 


- 
fmt ae 


Spasitelova: ,Nebudete-li jako malicti tito, 


nevejdete do krdlovstvi nebeského.“ 

~ Doma éekal na Jeniéka krejéis novym 
kabatkem, z Gehoz mél velikou radost; ne- 
vyslovné vsak vétsi, kdyZ mu pozdéji, po 
odchodu krejéfho, slibené kiestni dary do 
rukou dali. Otec diive obrazek sv. Jana 
polibil — matka téz; a s polibenim prijal 
jej Jeniéek do ruky. Byl blazeny, oplyval 
slasti. Brzy hledél na obrazek, brzy zase 


prohlizel dvacetnik, a obdivoval Pannu Marii 


na ném. Divil se tomu, jak je to pékné 
vytlaéeno a jak se peniz leskne; pfrece se 
mu vsak vice libil obrazek. 

Otec odegel do Zalovic na kazaniana 
zpivanou msi svatou. Matka méla mnoho 


prace, i musil Jeniéek odloziti své darky a . 


prisluhovati matce, piindSeti tu onu malic- 
kost. V Zalovicich zvonili velkym zvonem, 
mameni to, ze se Cte pri mSi svaté evan- 
gelium. 

»Hochu, nynf si mfizeS zase pohrati,“ 
pravila matka, ,uz nemam tvé pomoci po- 
trebi. Ostatni udélame si s Anéou samy: A 
vis co, abys naém neprekazel, vyjdi si ven, 
az pujde otec domi, ptijd s nim. Ale ne- 
chod az do Zalovic.* To byla voda na Je- 
ni¢kiv mlyn. I chopil se svého zamilovaného 
obrazku, a dvacetnik stréil do kapsy u ve- 
sty, kazdou chvili tam hmataje, aby ho snad 
nevytrousil. 

Byl v zahradce, byl na drnu za za- 
hradkou, kdez slunééko mile hralo. Poska- 
koval vesele semo tamo; nyni Sel vazné, 
zpivaje jako: ,Kam jdes, Jene, kam pospi- 
chas.“ Neznaje slova pisné, zpival jenom 
napév a fikal skoro ustaviéné jen: ,Svaty 
Jene, svaty Jene!“ V duchu vidél pred se- 
bou Skolni mladez; chlapci sli po dvou, 
dévéata téz. Pred nim kraéeli ministranti : 


-on byl panem paterem, za nim mnoho lidi: 


obrazek drzel rukama sepiatyma na prsou. 
Bylo tedy processi. Pozpivali a modlili se 
ruzenec. Tak doSel se zdstupem, jejZ jen 


obrazotvornost jeho vidéla, az k opusténé 


Sachté Svato-Barborské. Z Zalovic zavzni- 
val zvonek na znamenf, Ze jest pozdviho- 
vani. Poklekl a kofil se nebes Panu. Zvo- 
nek umlknul — hoSik vstal. Tu si vzpo- 
mnél, ze matka pravila, by nechodil daleko ; 
uznal tedy za dobré, nejiti dale, i chtél pred 
obradzkem sv. Jana poboznost vykonati. Co 
mélo ale predstavovati kapli¢ku? Blize 
Sachty stal ker. — Dobie tam bude kapli- 
éka. Jeniéek dogel tam, strojil oltat, obra- 
zek postavil do vétvi; do kola navésel jar- 
nich kvitki, Sétek z kapsy rozlozil pod o- 
brazkem. Dvacetnik ale spadl vadycky dolt. 


KdyzZ nechtél na olté?, musel do kapsy. Jiz 
chtél pokleknouti a s procesim, jez si sim 
vykouzlil, modliti se litaniii Tu se mu 
zdalo, jakoby slySel zalostny nétek. 

_. i nemylil se. Opodal pase ovce rychta- 
tiv pasdk. Jest sirotek, nema otce ani 
matky. Dnes jest svdtek jeho nebodtika 
otce, @ On musi pasti, nemoha ani do ko- 
stela. Wospoddéi mu_pravil, 
odpoledne na pozehnani, ale on by rad byl 
Sel na m&i svatou. Véecko to prislo mu 
nyni na mysl, a tudiz horce plate, hlavu 
maje na kolenou, sedi za ktovim Dblize o- 
veéek svych, a béduje. Nevidé Jenféka a 
nepozorovin od ného, plaétivym hlasem o- 
pakuje slova: ,Ach, Boze, Boziéku! Ach, 
ma mila maminko, mily tatinku !“ 

Jenféek slys{ ndfek. Obrazotvornost 
nabyla tudy jiného sméru. I vzal obrazek 
S$ oltare, a jelikoz zd4 se mu, Ze onen hlas 
vychazi ze Sachty, jde bliz, nasloucha — 
zase bédovani! ,Nékdo je tam!“ pravi 
sim k sobé. Jednou rukou drze_ obrazek, 
zachyti se druhou kolu, pozistalého z by- 
valé ohrady, nahybé se do otvoru Sachty, 
volaje: ,Kdo pak to tam ?“ 

» Boze, Bozicku,“ znf odpovéd. 

»Nemtizete ven — spadl jste tam ?“ 

,Ma milaé maminko!* — 

,Ja& jdu pro havire, oni vas vytéhnou,“ 
zvolal Jeniéek hlasem silnéjsim. To zaslechl 
pasak, a rozhrnuv krovi, vidi chlapce nad 
prohlubni. Tu se mu vlasy zjezily a co 
hrdlo staéilo, rekl bych, ze zatval: ,Spa- 
dnes tam !‘‘ 

Bylo, zel Bohu, pozdé. Leknuti ochro- 
milo Jenicka: prsty se krecovité natahly, 
ruka pustila kil; télo nachylené nemohlo 
se udrzeti v rovnovaze, ubohy Jeni¢ek 
sletél do Sachty 16 sahi hluboké. 

(Pokraéoyvani.) 


DOPISY. 


Z Kutné Hory, 10. dubna 1871. 
(Chrém sv. Barbory. Umrti.) 

Neni po Praze ve vlastech ¢eskych mé- 
sta, jez by se honositi mohlo tak staroby- 
lymi a vzdcnymi pamatkami kfestanského 
uméni, jako Kutna Hora. A predni okrasou 
nejen mésta naSeho, nybrz i celé vlasti, za- 
jisté jest velkolepy chraém sy. Barbory v 
éisté gotickém slohu dle vzoru Svatovit- 
ského chramu na hradé Pragském v 14. 
nepochybné stolet{ zalozeny, co do hlavni 
éasti vsak pozdéji teprvé ku koncil5. sto- 
leti proslulymi staviteli BeneSem z Loun a 

Matéjem z Prostéjova, prijmim Rejsek, vy- 


ze mize jiti 


— 169 — 


-vedeny. V pozdéjsich dobach mnohych byl 


| poéato. 


zbaven okras a dle zkazeného vkusu onéch 
véktii zohyzdén. I uchopil se téchto dnt 


| Gily a podnikavy spolek zdejsi pro okrasu 


mésta, jehoz% zdaérnému ptisobenf jiz mno- 
ho krasného se podatilo, té myslénky, zba- 
viti chram sv.-Barborsky nevkusné ohrady, 
kteraz prostranstvi kolem ného z velké 
Gasti uzavirala a obecenstvu blizs8{ pristup 
zamezovala. A jiz v breznu t. r. 8 pract 
Zbyteéné zdi se odstranujf a na 
otevreném prostranstvi ziizuji se vkusné 
sady a prochazky. Tim ziska chrém velmi 
a bez prekazky budou se moci nyni milo- 
vnici uméni kochati v pohledu na velekra- 
snou budovu. Diky za te vrouci feéenému 
spolku, a kéz bychom se v brzku do¢kali 
doby, aby i vnitrek chramu priméfenym 
spisobem byl okrdSlen a vSeho zbyteéné- 
ho a nevkusného zbaven! —- Dne 29. bre- 
zna t. r. zesnul vy Panu v blizkych Novych 
Dvyorich stari¢ky knéz jubil. dist. p. Josef 
Matous, byv. farat v Mladé u Novych Be- 
natek (v dioec. Litomérické) v 81. roce 
véku svého. V sobotu na to 1. dubna do- 
provodili jsme ho k hrobu. Pohreb vyko- 
nal za assistenci 8 duchovnich veledist. p. 
Josef Petina, arcidékan a vikar Kutnohor- 
sky. A, M. 


Z Moravy dne 8. dubna 1871. 
(Ndbozenstvi ve skoldch.) 


Clovék bez nabozenstvi jest jako télo 
bez duSe. Tento vyrok slySel jsem z tst 
pana, ktery a¢é sim mnoho viry nemél, prece 
potrebu jeji uzndval. Ndbozenstvi jest aneb 
ma byti zakladem vyucovani a vychovant 
mlddeze v rodindch i ve Skolach. Jiny za- 
klad neudrzi budovu duchovni a mravnf, 
kterdz se stavi ve skoldch; bez tohoto za- 
kladu jest vSecka price marnd, nebot neni — 
jiného zdkladu nez ten, ktery polozen jest, 
a tim jest Kristus a jeho sy. vira. Podle 
této zasady vychovavan byl posud kvét bu- 
douciho pokolenf, mlddez ve Skolach. Na 
zakladé ndbozenstvi pracovalo se i ve 8ko- 
lach protestantskych a Zidovskych. Nova 
doba véak, kterd za pravidlo jednani svého 
si obrala text: ,vSecko ¢infm nové“, pustila 
se také do novot ve Skolach. Razem a 
chvatem neobyéejnym shroutila pomoct svo- 
bodnych zednfki starou Skolni budovu a 
vystavéla s podobnym chvatem novou podle 
planu badenského. 

Leé te co nové jest, nebyva vadycky 
lep&{ nez staré. To jiz nyni vychazi na jevo 
ve skolach nadich. Jiz nyni se nova budova 
rozpadava. Svobodni zednici znajf sice vy- 
borné bourati, stavéti ale nedovedou. Start 


zednici stavéli pomalu, ale dobte, stavéli 
pro vétnost. Nyni se déla vSecko jen na 
oko; samy mam a klam. A to nazyvate po- 
krokem? Zajisté to neni pokrok k lepSimu. 
Také ucitelstvo, které navnadili nad4ji na 


-_ lepsi platy a t. d., jiZ volé o pomoc, vol 


phyneme.* Nejsmutnéjsi pri tom vSak jest, 
Ze se séhlo také na zdklad, na sv. ndbo- 
zenstvi, ze majf byti Skoly bezkonfesionalni. 
Clovék trne, kdy% éte navrhy v tom ohledu 
cinéné na Videnském ,,Lehrertagu.“ Sam 
Belzebub nemohl by vhodnéjsich prostredkt 
udati k rozsiten{ kralovstvi svého. Skola 
bez naboZenstvi! Pro Buh, jaké by to vy- 
rostlo pokoleni! Potom by nestacily nynéjsf 
okresni soudy, nestatily by kaznice, trest- 
nice at. d. Kam to lidé bez nabozenstvi 
privedou, toho dtkazii mame hojnost veli- 
- kou. Ci snad, dokud vSady panovala vira, 
bylo slychati o vécech tak hroznych, jaké 
nyni se déji ve svété? A co by se dalo 
teprv, az by dorostla bezkonfesionalné vy- 
chovana mlddez! Proto hajiti musi nabo- 
zensky zaklad skoly kde kdo mize, hajiti 
-ho musi rodicové, ucitelové i katechetové. 
Katechetové maji velikou tlohu v nynéjési 
dobé, na nich spo¢iva veliké biimé a velika 
odpovédnost. Jestli jindy dostaéilo, kdyz 
jednou za Gas skolu navstivili, nynf to vice 
nesta¢i, nyni ucitel neopakuje naboZenstvi, 
zakon ho této povinnosti zbavil. Jsou, kteri 
po starodavném sptsobu jesté opakuji ka- 
techismus s ditkami, jsou ale také po nové 
modé vzdélani utitelové, kteriz dilo kate- 
chetovo kazi a bori. Jindy piineslo dité ja- 
kousi zasobu védomosti ndbozenskych z do- 


mova do skoly, matka ho ve mnohych vé- 


cech vyucila. Dité jiz védélo 0 Bohu_troj- 
jediném, o stvoreni svéta, 0 vykoupenf élo- 
vécenstva, dité se umélo jiz modlit ,Otée 
nas,’ ,Zdravas* , Vérim v Boha,“ ,, Desatero 
Bozich prikazani,“ ,Zdravas kraélovno,“ ,,An- 
- déle Bozi* at. d. Nyni ptejte se déti ve 
2. tridé a hile ony neuméjf ani tolik, co jindy 
pri vstoupeni do skoly jiz malé ditky umé- 
ly. A odkud to? Odtud, Ze rodina jiz nenf 
jakou byla, matky jiz nekonajf povinnost 
kyestanskou, zvlasté v méstech. D{té prijde 
do skoly a neumi ani kiiz udélat, neumi se 
modlit, o Panu Bohu nevi niéehoz. Ve skole 
se pry tomu nauci. Ale staci-li jedina sila 
katechetova, staci-li jediné aneb dvé hodiny 
k takovému dilu? <A coz, kdyz rodiéové 
kazi a boti prikladem\spatnym praci kate- 
chetovu? Katecheta klade détem na srdce 
povinnost modlitby ratni a veéerni, pred 
jidlem a po jfdle, a rodiéové jejich doma 
se nemodli. Katecheta hrednasi prikazani 


o svécent nedéle a svatka, 0 postech, 0 vé- 
likonoénim sv. prijimanf —a rodi¢ové doma 
jedi v patek maso, do kostela a ku svaté 
zpovédi nechodi a t. d. Co si ma to dité 
myslit? Jaké jest to vychovani? Co poridtf 
jediny katecheta, kdyz utitel a rodiée ne- 
pracujf spojenymi silami spolu s nim? Po- 
vazme jedsté, jak neporadné .chodi déti do 
Skoly. Novy zdkon predpisuje, aby chodily 
do 14 let. Leé ony ani do 12 let nechodi. 
Mam pfiklady, Ze jiz lOleté déti prestaly 
choditi do Skoly, a¢ nebyly jeSté ani u pr- 
vni sv. zpovédi. Jiz z 1. tirfdy odesly do 
sluzby, nebot rodiée byli chudi. Nikdo jim 
v tom nebranil. Co si m4 katecheta pociti? 
Jsou-li vy domé krestanském ve sluzbé za 
pasdky, pasky, chivy at. d., piivedou je 
po éase ku knézi k sv. zpovédi. Co ma s 
nimi knéz potiti? Jsou to véci pozoru- 
hodné. Protoz ,videant consules.“ Brnénsky 
nejdist. p. biskup si jiz této zalezitosti po- 
vsimnul a pp. vikaérim nafidil, aby zpravu 
podali o téchto otazkach: Kde jaka nova 
skola aneb nova tiida pribyla? Dle jakych 
knih se tam sv. nabozenstvi vyucuje? Jak 
se ve vice tridach latka ndbozenska rozvr- 
huje? Jaké navrhy ku zlepSenf vyucovani 
éinf katechetové? at. d. Tot prvni krok 
potrebny a dilezity. Novy p. biskup Karel 


jest znatel a milovnik Skolstvi, nebot byl 


po mnoha leta» co kanovnik diecésnim skol- 
dozorcem. M4-li vSak krok ten se zdafriti a 
dobry vysledek miti, museji se odbyvati pa- 
storalni konference v kazdém vikaridtu (de- 
kanatu) a ne toliko v Brné. Jiné jsou po- 
treby ve Skolach méstskych, jiné ve vesni- 
ckych, jiné v jednotridnych, a jiné ve dvou-, 
tri-a ¢tyrtiidnych. Katechetové kazdého vi- 
kariatu zkuSenosti. svoje a prani si sdéliti, 
o nich porokovati a se uraditi mohou, na- 
cez navrhy formulované podaji biskupské 
konsistori. Ano pastoralni konference jsou 
v nasi dobé nevyhnutelné potrebny, nebot 
jest toho mnoho, velmi mnoho, o éem by 
rokovati a raditi se mélo duchovenstvo. 
Spojme tedy sily své, nebo€ spojenymi si- 
lami se mnoho vykona a dosahne. 
Fr, B. 


K RON IK A. 


Z Prahy. Zitra v nedéli bilou v 9 
hodin rano vykona J. Eminence p. kardinal 
arcibiskup za assistence nejdist. p. biskupa 
Budéjovického a Litométického v seminat- 
ském chramu Pané u-syv. Salvatora svécenf 
na biskupstvé vd. p. prelata Karla Fr. Pru- 


) chy, zvoleného biskupa Joppenského. Po- 


slednim biskupem Joppenskym (srv. ,,Blah,“ 
 ¢ 7. str. 104) -byl knéz Ludvik Stanislav 

Lentowski, rodem z diecése Premyslské, ka- 
_ novnik kathedraln{ kapitoly Krakovské, po- 

tvrzen 20. lednal845. — Zitra budou stédrotou 
_ nového p. biskupa podéleni netoliko chudi 
_ po farnostech patrondétu kapitolniho, jak 
jsme v predeSlém Cisle ozndmili, nybrz té% 
chudi v rodisti jeho Novych Hradech v Bu- 
déjovicku (300 zl.), chudt v Zlonicich, kdez 
otec jeho byval justiciarem, a chudf 
kral. hlav. mésta Prahy. 

_. *—* J. Emin. nejdist. p. kardinal ar- 
cibiskup odebefe se na generalni visitaci do 
stridnictvi Cesko-Brodského. Dne 23. t. m. 
v_nedéli z rana pribude osobnim vlakem v 
Ceském Brodu, kdez bude téhoz dne kazati, 
slouziti mSi sv., pak udileti sv. bitmovanf 
a vykond kanonickou visitaci. Odpoledne 
bude krestanské cviéeni a sv. pozehnani v 
kostele, pak zkouSka z ndbozenstvi ve skole. 
V pondéli (24.) v Stolmi*i v 8 h. kaézanf, 
mse sv., birmovani, visitace, zkouSka z na- 


boz. ve skole. V titery (25.) v Pristouping 


v 8 h. kazani, mSe sv., bitmovyanf, visitace, 
zkousSka z naboz. ye Skole. Ve stredu (26.) 
ve Vitictch v 8 h. kazan{, me sv., bitmo- 
vani, visitace a zkouSka z ndboz. ve Skole. 
Ve étyrtek (27.) v Zismicich vy 8 h. kaézani, 
mse Sy., birmovani, visitace, zkouSka z na- 
boz. ve Skole. V padtek (28.) v Chotouni v 
8 h. mSe sv. a zkouska z naboz., odpole- 
dne zkouska z naboz. v Mildicich (fil.). V 
- sobotu (29.) v Skramnikdch v 8 h. kaézani, 
me sv., birmovani, visitace, zkouSka z na- 
boz. ve Skole. V nedéli (30.) v Lstibo*t v 
8 h. kézanf, mSe sv., bitmovani, visitace; 
odpoledne kiest. cviéenf a sv. poZehnani v 
kostele, pak zkouska z naboZ. ve Skole. V 
pondéli (1. kvétna) v Poritanech v 8h. ka- 
zani, mSe sv., bitmovani, visitace, zkouska 
z naboz. ve Skole. V ttery (2.) v Kounicich 
v 8 h. kazani, mSe sv., bitmovani, visitace, 
zkouska z ndboz. ve Skole. Ve sttedt (3.) 
ve Vyserovicich v 8 h. kazani, mSe sv., bit- 
movani, visitace, zkouSka z naboz. ve skole. 
Ve étvrtek (4.) v Bristvt v 8 h. kézani, 
m§e sv., birmovani, visitace, zkouSka z na- 
boz. ve Skole. V patek (5.) ve Velenkdch 
(fil.) v 8 bh. mSe sv. a zkouska z ndaboz. 
Odpoledne zkouska z naboz. v Mochové (fil.) 
V sobotu (6.) v Prerové Starém v 8h. ka- 
zani, mSe sv., birmovant, visitace, zkouSka 
“z nadboz. ve Skole. V nedéli (7.) v Tukla- 
tech v 8 h. kazani, mSe sv., birmovanf, vi- 
sitace; odpoledne kyest. cviéeni a pozehnanf 
v kostele, pak zkouSka z naboz. ve 8&kole. 
* V pondéli (8.) v Ouvalech v 8 h, kazanf, 


ara hf ae 


mie sv., bitmovanf, visitace, zkouska 2 na- 
boz. ve skole. V utery (9.) v Rostoklatech 
(fil.) v 8 h. mSe sy. a zkouSka z ndbozen- 
stvi; odpoledne zkouSka z néboz. v Prisi- 
masech (fil.). Ve sttedu (10.) v Hradesiné vy 
8 h. kazani, mSe sv., bitmovanf. visitace; 
odpoledne zkouska z ndboz. ve Skvorci. Ve 
étvrtek (11.) v Slusticich vy 8 h. kazant, 
m&e sv., bitmovani, visitace, zkouSka z na- 
boz. ve Skole. — Na této apoStolské cesté 
své bude J. Emin. noclehem 23. dubna yv 
Geském Brodé, od 24.—27. v Péistoupiné ; 
od 28.—30. v Skramnikach; 1. a2. kvétna 
vy Kounicich; od 3.—5. v Bristvi; od 6.—8. 
v Tuklatech; 9. a 10. v HradeSiné; 11. na- 
vrat do Prahy k slavnosti sv. Jana Nep. 

_ *—* Pobognost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 17—20. dubna u sv. Stépéna, od 
21—24. u Matky Bozf v Tyné, od 25—28. 
u sv. Jiti na Hradéanech. 

*_* Ve stredu 19. t. m. budou se 
slaviti narozeniny J. Veli¢é. cfsate Ferdinan- 
da (nar. 19. dubna 1793) u Vsech Svatych 
na hradé pontifikalni msi svatou s ,Te 
Deum“ vy 9 h., v chramé Matky Bozi pred 
Tynem pak v 11 h. — V nedéli 23. t. m. 
bude se slaviti cirkevni pamatka sv. Vojte- 
cha, biskupa a mué., patrona zemé Ceské. 
V kapli sv. Vojtécha v nadvoti pred vele- 
chramem sv.-Vitskym stojici budou v ten 
den od 6 h. z raéna slouzeny tiché me sv., 
nacéez u VSech Svatych bude kazanf némecké 
o 1.9 h., eské pakv 10 h. ao 11-h. pon- 
tifikalni mSe sv. — Ve farnim kostele u 
sv. Vojtécha v Jirchatich bude v touz ne- 
déli o vyroéni pouti v 10 h. kazanf, v 11 
h. zpivana mSe sv., a odpoledne v 5h. ne- 
Spory s pozehnanim. — V pondéli 24. t. 
m. budé se slaviti vyroénf pout u sv. Jikt 
na hradé timto pora4dkem: Od 5. h. zrana 
budou tiché mse sy., v 10 h. bude slavna 
mse sv., a odp. o 4. h. bude kazanf a sv. 
pozehnani. — V titery 25. t. m., v den sv. 
Marka vyjde prosebny privod z kostela 
Vsech Svatych na hradé po méi sv. v 8 h. 
rano do farniho chramu Pané na Strahove. 

*—* Duchovni prednasky (konference) 
pro pany, kteréz od 2--9. t. m. konal u 
sv. Bartoloméje jazykem ¢ceskym redaktor 
t. listu, a némeckym v kapli zrcadlové P. 
Schmude, knéz Tov. Jez., ukonéeny jsou 
na hod Bozf velikonoénf spoleénym pfiji- 
manim Téla Pané, k némuz tdastnici ¢ée- 
skych prednasek pristoupili pri slavné msi 
sv. u sy. Salvatora v 7 h., némeckych pak 
v kapli zrcadlové v 8 h. rano. 
 *—* Diecesdlnf vybor spolku sv. Mi- 
chaela vydal v breznu t. r. toto provolant: 


Katolikim zemé Ceské! Dne 20. 7a¥i 
1870 udinéno bylo Jeho Svatosti papezi Piu 
IX. nasilf, kteréz se bolestné dotklo nej- 
svétéjsich citi a vzbudilo vrelou soustrast 
 vSech pravych syn svaté katolické Cirkve, 
proéez oéekdvati mizeme, ze nasledujict 
provolani priznivé bude prijato. Jiz néko- 
likréte za é¢as panovdni svého pyisel sice 
svaty otec ndsledkem pikla protivnika Cir- 
kve do velikych nesnazi; v tento den ale 
byl jak znémo proti vSemu pravu naérodiv 
0 svétské své panovnické vladarstvi zcela 
oloupen, a od té chvile jest véznem ve svém 
vlastnim domé a nemtze pastyrsky svtj 
trad svobodné vykonavati. A, ¢eho nejvice 
zelime, se strany téch, kterf povolaéni jsou 
na zemi prava a spravedlnosti hajiti, nebyl 
ani jeden krok uéinén, by se tomuto olou- 
peni branilo, a piece jest to oloupeni nejen 
nejvyssiho pastyre katolickych krestant, ale 
viastné oloupeni samé svaté Cirkve, jejizto 
prava tim zrusena byla. 

Za touto pri¢inou mdéme my katolici 
troji povinnost. Predevsim mame v modlit- 
bach svych zivé pamatovati na tyto strasti 
a nespaze svatého otce, a s tplnou divérou 
Boha prositi 2a brzké odvraceni tohoto pro- 
nasledovani a boje. Pak mdme hlasité a 
verejné spravedlivy hnév nad tim oloupenim 
apostolské Stolice projeviti a vSemi zako- 
nitymi prostredky k tomu pisobiti, aby uci- 
néné bezpravi zase napraveno bylo. 

Mame ale také sami obét pfindseti u- 
miavajice, Ze jest to svatou povinnosti nasi 
co synti Cirkve, svatého otce dle moznosti 
ptispévky podpordvati. 

Pius IX. potrebuje pro svou osobu velmi 
malo, potiebuje ale mnoho ku spravovani 
veSkeré Cirkve, pro vydrzovan{ cirkevnich 
tradi a ufedniki, pro neséislné misie roz- 
Sirené po v8i zemi, pro chudé, kteri vzdy 
u ného pomoci pohleddvaji. Penfiz, kteryz 
mu suzovatelé jeho nabizeji, nemize pri- 
jmouti, jak kazdy snadno nahlédne. I pro- 
toz jsme my katolici povinni, rozhodné a 
ucinné k tomu pracovati, aby se slavnému 
Piu I[X., jemuz péée o vééné spasenf dvou 
set milion dusf nadlezi, aspoh ohlednéjeho 
éasnych a pozemskych starosti ulehéilo. Ha- 
lér, jenz v jeho ruku klademe, klademe v 
ruku Bozi a plnime tim prikazdni, kteréz 
Bah dal vsem lidem, zvlést pak synim Cir- 
kve svaté as kterym spojil zvlastni zasli- 
beni, promluviv na hore Sinajské: ,Cti otce 
svého i matku svou, abys dlouho div byla 
dobre tobé bylo na zemi.“ 

_. Vidfme, kterak ve viech zemich kato- 
lici, majfe{ v sobé je&té jiskru ndboZenského 


védomf, milodary pro viditelnou hlavu svaté 
Cirkve sndSeji. A my synové Cirkve, rodili 
zbiskupstvisvatého Vojtécha, neméli bychom 
ndsledovati horlivosti véficich jinych zemi, 
a jsouce jedné viry neméli bychom i stej- 
nou l4sku v sobé chovati? Bylo by prati, 
aby véricf u velikém poéta dle moznosti 
pravidelné bud kazdy tyden, bud kazdy mé- 
sfc neb kazdy rok almuznu sv. otci udélo- 
vali, spiisobem bud haléte sv. Petra, bud 
prispévku podaného spolku sv. Michaela v 
mistech, v kterych spolek tento zaveden 
jest. Mnozf katolici pri kazdé pfilezitosti 
radi své milodary sami do ustanovené k 
tomu schranky davajf, jini by snad radi 
svatému otci nééeho poskytli, kdyby nékdo 
daérek tento od nich vybfral. Proto jest to 
nyni hlavn{ Glohou, najiti muze, pani a pan- 
ny, jenz by pro Boha obtiznou tu obét pri- 
naseli a k svym katolickym sousedim, pfi- 
buznym a zndmym Sli, prosice jich o do- 
volenf, by k nim kazdy mésic, nebo kazdé 
étvrtleti neb aspon kazdé pilleti pro dosti. 
maly prispévek prichazeti sméli. Tim spa. 
sobem mohli by znendhla vSickni, kteri ka- 
tolické smyslenf jeSté zachovali, k podpo- 
rovani svatého otce privedeni byti. . 

Nezistaniz tedy zidny pozadu, kdokoli 
jménem pravého katolika se chlubiti chee, 
a zachovejZ povinnost svatou, povinnost di- 
téte k otci krestanstva.*) 

#_* Spolek Arimatejsky pochoval. v 
mésici breznu 118 chudych, v Prazskych 
nemocnicich zemfelych krestant, letos jiz 
309 osob. 

*_* Z Budéovic, J. Excel. nejd. p. 
biskup odebéire se po konsekraci p. biskupa 
Pruchy z Prahy na visitaci do vikariatu Lu- 
kavického, kdez svatost birmovantf udélovati 
bude a dva nové kostely posvéti, a sice v 
Ren¢ich u Prestic a v Breskovicich, pak 
obnovenou zameckou kapli v Poriéi. 

Z Berlina. Dne 25. bitezna zemrel v 
stati 84 let hrabé Leopold Sedlnicky-Chol- 
tec, dr. bohoslovi, kral. tajny rada prusky, 
spoluud statni rady. Byl diive biskupem 
ve Vratislavi; leé roku 1840 vzdal se ho- 
dnosti své a po nékolika letech stal se pro- 
testantem. Kral prusky mu hned po resi- 
gnaci vykazal roéni plat 5000 tolarav  stt. 
Bylté bratrem zndamého hrabéte Josefa 
Sedlnického, kteryZ po delsf ¢as zastaval 
urad ministra policie ve Vidni. Jiny bratr 
jeho, hrabé Antonin Sedlnicky, zemfel r. 


*) Milodary budtez bud pfimo, bud prostfedkem 
distojnych pp. spravci duchovnich nejdistoj- 
néjsim biskupskym konsistotim zaslany. (Téz 
redakce t. listu prijimé milodary pro sv. Otce.) 


1850 co piedseda appelatniho soudu v 
Brné. | ' bee 
Z Rima. Sv. Otec posavad dli u vé- 


 -geni svém ve Vatikané, aé se nedavno lich 


povést rozndsela, ze pry v praivodu Msera. 


__ Pacca potaji vyjel na prochdzku na pahorek 


8. Pietro in Montorio. Papez dle domnéni 
vsech, kdoz se jemu na blizkunalezajf, ne- 
opusti Vatikan jinak, leé bude-li muset jiti 
do vyhnanstvi a to se kazdy den mize stati, 
nebot natisky a prondsledovan{ efrkve den 
ode dne se. mnozi a listy italské ziejmé 
hlasaji, Ze papezstvi zaniknouti musi. Pro- 
slycha se, ze by papez nejspfSe na francouzsky 
ostrov Korsiku se odebral. Kardindlové 
trvaji posud v Rimé a jen spoleéné se sy. 
Otcem k odchoduse odhodlali. Jediny kardi- 
nal knize Hohenlohe odejel brzy po 20. 
_ zaif m. r. z Rima a posud se nevratil. 
*—* Vyslanci rakouskému u papezské- 
ho dvora, hrabéti Trautmannsdorfovi, jenz 
nyni jest dékanem sboru vyslaneckého, na- 
lezi chvala, ze se snazi uchraniti duchovni 


nadace a klaStery, jez itaiska vlada zrusiti | 


zamySlela, i lzet se naditi, ze aspoi z éasti 
snahy jeho priznivy vysledek miti budou. 
V témze sméru ptsobi také vyslancové bel- 
gicky a hollandsky. 

*—* Kralevic Humbert chodival jindy 
kazdou nedéli do kostela na msi sv. Ted 
ale toho uz zanechal a posila toliko chot 
svou do kostela. 


*_* Dne 12. biezna byl v Rimé do | 
| jakou svatost prijal, nébrz v srdci svém vé- 


lana cirkve katolické pjijat svobodny pan 
Egon z Roth-Schénbergu z kralovstvi Sa- 
ského; dne 13. brezna byla muod sv. Otce 


ve Vatikané udélena svatost birmovani. | 
Prede dvéma roky se také bratrjeho Arnost | 
a matka obou_ stali tidy katolické cirkve. | 


Z Italie. Nedavno zesnuly arcibiskup 
z Janova (Genua) zavétem syym odkazal sy. 
Otci kalich, jehoz Pius VII. uzil pri mi sv., 


kdyZ na své cesté do Francouzskav Janové | 


pomeskal. Pius IX. obdrzev dar ten pravil, 
ze se pri tom upomina na jiny darek, jejz 
od jistého arcibiskupa pted lety obdrZel, a 
sice na zlaté pouzdro, 
mél na hrdle zavéSenou vel. svatost, kdyz 
se v rukou protivnikiv svych nachdazel. 

Z Belgie. V hlavnim mésté Bruselach 


byl minulého roku do sendtu zvolen #441 © 
hlasy proti 2636 hrabé Ludvik z Merode, | 
| lezitosti, hrabéti Visconti-Venosta. 


strye byvalého papezského ministra valky. 
~ Jest to prvnf priklad po cely éas, co Bel- 
gicko jest statem samostatnym, Ze katolik 
vy hlavnim mésté hodnost sendtora dosahl. 

Z Ruska. Obyvatelstvo Litevské bylo 
od r, 1864 stfzeno zvldstnf dani ,podatek 


vy némz Pius VII. | 


— 128 


dochodowy“ nazvanou, kterouz vedle jinych 
danf museli vladé odvadéti jak se zda toli- 
ko z té priciny, aby katolické viry se po- 
znenahla odiekli a k rozkolu pfipojili. Je- 
likoz ale tou mérou veskeri obyvatelé tak 
velice schudli, ze nikterak dan déle tu od- 
vadéti s to nebyli, zmirnila ji vidda ruska 
nejdtiv na polovici a letos ukazem ze dne 
1. Gnora docela ji zrusila. Aékoliv pak ce-— 
lych 7 let pod jatmem tim uplynulo, zistala 
Litva vérna vire katolické. Jen tolik dosa- 
hla vlada, ze zimozni jindy statkdtové a 
Slechticové se stali zebraky a Zev méstech 
mnozi majitelé domi se vystéhovali prene- 
chaySe vladé stavenf sva, z nichz nebyli déle 
s to dané zapravovati. 

*—* Pred soudem trestnim v Moskvé 
stal v inorut. r. jakysi Katzman, obzalovan 
jsa, ze od ruské cirkve rozkolnické odpa- 
dnul k Zidovstvu; odpadlictvi takové tresta 
se v Rusku vyhnanstvim do Sibite. ObzZalo- 
vany ospravedlhoval se fka, Ze se z rodi¢a 
zidovskych zrodil a co jinoch lllety tajné 
byl z domu otcovského unesen a dan do 
vojenské Skoly, kdez télesnym tryznénim a 
jinymi ukrutnymi tresty tak dlouho nah do- 
tirano, az posléze svatost krtu pfijal; nic- 
méné pry jesté pred kititelnic{ protestoval 
s plaéem proti nasilf, jehoz se na ném do- 
poustéli. Nez nic naplat; proti vali své 
byl pokrtén a tudy nikdy se nepovazoval 
za uda recké cirkve, nikdy nebyl pritomen 
krestanskym sluzbam Bozim, aniz také né- 


ren zustal vite zidovské. Kdy% pravdivost 
slov jeho nestrannymi svédky byla na jisto 
postavena, prohlasen jest vyrokem soudct 
za nevinna. 

Z Reeka. Jedno sto katolickych ji- 
nocht z mésta Syry v reckém Archipelagu 


| zaslali sv. Otci adressu, v nizto protestuji 


proti nasilnému oloupeni apostolské Stolice, 
jehoz se dopustila vlada italska. Z krajin 
onéch rozkolu. teckému zcela oddanych jest 
to prvni utéSeny dikaz lasky k Otci kre- 
stanstva. 

Z Ameriky. Za pitéinou udalosti 
sbéhlych dne 20. zarti m. r. v Rimé zaslal 


_ president republiky Ekwadoru v lednu t.r. 


prostrednictvim svého ministra zevnéjsich 
zilezitost{ Frantiska Javiera Leona razny 
protest italskému ministrovi zevnéjsich za- 
Mimo 
jiné di president takto: Jelikoz v osobé 
hlavy cirkve co representanta katolické je- 
dnoty, — jenz oloupen jest o svétské pan- 
stvi své, toto jediné anevyhnutelné potreb- 
né rukojemstvi, jimzZ zarucuje se neodvislé 


1d 


vykonavant bogského jeho ttadu — samo 
trvani katolicismu jest ohrozeno, nemize 
nikdo katolikim vaibec, a zvldsté takove 
vlddé, kteraz znatny pocet katolikiv zastu- 
puje, upiiti prévo, anobrz i za povinnost 
jejich to pokladati musi, aby proti svato- 
kradeznému a ohavnému onomu pokusu 
protestovali. Nicméné éekala vldda Ekua- 
dorskA aé marné, Ze mocni statové evro- 
pejsti zavazny protest ohldsejf naproti ne- 
spravedlivému a ndsilnému obsazent Rima, 
anebo ze J. Vel. Viktor Emanuel s4m spra- 
yedlnosti svédectvi vydai a z ucty pred po- 
svatnou osobnosti bezbranného kmeta pa- 
peze od dal8{ usurpace upustf a svaté sto- 
lici pozemky ji odiaté zase navrati. Bohuzel 
ani jedna z mocnosti starého svéta nepo- 
zdvibla hlasu svého a v Rimé posud vévodi 
yojsko Viktora Emanuele; pro¢ez vlada 
Ekuadorské, aé slaba jsouc a pfrilis vzda- 
lena, kona nicméné povinnost svou, ana 
pred Bohem i svétem ve jménu urazené 
spravedInosti a obzvlasté ve jménu katoli- 
ckych obyvateli. republiky Ekuadorské pro- 
testuje proti nespravedlivému uchvacent pa- 
pezského tizemi a proti odvislosti, kteraz 
se nyni stala losem ctihodné a suverennt 
hlavy cirkve, aé italskaé vldda_ tolikerymi 
tlisnymi, ale vzdy opét zruSenymi sliby a 
smésnymi garanciemi zarucila papezi neod- 
vislost, kteréz on v tom sptsobu, jak se mu 
nabizi, nikdy prijmouti nemtze. Vlada nase 
posléze slavné se ohrazuje proti vSelikym 
nasledktim, které ze zlomysiného tohoto 
zneuzivani hmotné moci bud jiz vznikly a 
nebo pristé vzniknouti mohou ku skodé Jeho 
Svatosti a celé cirkve katolické. — Muinistr 
Ekuadorsky podepsav tento protest z vy- 
slovného rozkazu presidenta republiky, o- 
svédcuje ku konci, ze modlitby své k nebi 
vysylaé na ten umysl, aby J. Vel. Viktor 
Emanuel zalostny vysledck okamzité zasle- 
penosti velkomyslné napravil drive, neZli 
train jasnych pfedkiv jeho pomsty la¢nym 
pozarem krvavé revoluce v popel se sesuje. 


*—* Také v Meaxiku bylo ztizeno no- 
_ vé biskupstvi v Aquayo v provincii Taman- 
lipasu. — RovnézZ iv Ekuadoru piibylo 
jedno nové biskupstvi a sice v Puerto Vi- 
ejo. Uhrnem se nyni v Mexiku ¢ité 19 a 
vy Ekuadoru 7 diecést. 


*_* Noveé zrizend osada éesk& v 
New-Yorku obdrzela koneéné svého vlastni- 
ho pastyte duchovniho, knéze Weidlicha z 
arcidiecése Prazské. Mimo to si knézi ées- 
kych velice preji miti arcidiecése Cincin- 
nati a New-Orleans, jakoz i diecése Har- 


sage 


“he SG 


risburg, Pittsburg, Alton, Dibuque, Green- 


bay, Lacrosse, sv. Pavla a Leavenworth. 
Z Brasilie. Jak mile dosla zprava 0 
ndsilném oloupeni sv. Otce do rise Brasil- 


‘ské, hned se po¢aly ve vSech farnich chra- 


mech konati poboznosti, pri nichz nabozny 
lid u velikém poétu se sucasthoval. Cetné 


-adresy byly do Rima zaslany se slavnym 


ohrazenim proti loupezi na sv. Otci spa- 
chané; rovnéz i hojné penéz se seslo na 
halir sv. Petrsky. Listy nejen cirkevni, ale 
téz mnohé politické zcela urcité a rozhodné 
ve prospéch sv. Otce se vyslovily, s o8kli- 
vosti od svatokradezného jednani vlady pie- 
montské se odvracejice. 

Z Indie. V Bengalsku se nachazi ves- 
nice Monapadam, kteraz jesté pred nedav- 
nem jen nékolik malo krestantv ¢itala; ka- 
tolici tito Konali sluzby Bozi v kapli Mari- 
anské. Pred rokem nastalo v krajiné této 
naramné sucho, a mizela jizZ vsecka nadéje 
na vydatnou zen. Indové pohanstt uzili roz- 
liénych prosttedki' povéreénych, aby desté 
dosahli, ale nadarmo. Tu se odhodlali, ze 
jesté jednou k bizkim svym o pomoc se 
utekou. Majice vsak bohi jedenacte byli 
v nespvazi, ku kterému z nich by své tto- 
cisté vziti méli. Napsali tedy na rézné pal- 
mové listy jmena jednotlivych bizkit a na- 
hoda méla nynt rozhodnouti. Tu nékterf 
Indové ponavrhli, aby na dvandactém listu 
napsino bylo jmeno Marie Panny, ochran- 
kyné kresfaniv. Tak se skuteéné stalo; 
nacez na verejném namésti hranice z drivi 
utvorena a zapalena. U pritomnosti veske- 
rého lidu byly palmové listy do ohné vho- 
zeny a verejné prohlaseni ucinéno, Ze k to- 
mu bohu, jehoz jméno ohném nebude zni- 
éeno, prosby obecné konati se majf. A ej- 
hle! jména vSech 11 bizktv shorela, jen 
list palmovy s jménem blahoslavené Panny 
od ohné byl usetien. I spéchal hned veske- 
ren lid ku kapli Marianské volaje: ,,Bih 
krestantiv jest Bth jediny a pravy, a Maria 
matka jeho vyprosi nam pomoc;* kazdy 
podle svého sptisobu se tu modlil k Matce 
Bozi. Sotva ze se Indové zase domti roze- 
Sli, vyvstaly mraky na obloze a trodny 
dést svlazil vypraéhlou zemi. Destém tim 
i nebeska rosa ovlazila srdce pohantv, tak 
ze jich velky poéet hned na viru Kristovu 
se obratil. List palmovy s jmenem Marie 
Panny na vécnou pamatku se chova v kapli 
Monapadamské. 

Z Ciny. (Pokr.) V jistém kléxtere jepti- 
Sek sbfrala jedna ze sester odpadky papiru, 
platna, viny, sukna atd., jenz se obyéejné 
mezi smeti hazeji; a hle za '/, roku utraila 


7 = Bp ee 


4 “aa tyto véci 7 zl, které darovala jednoté 


sv. détstvi. Priklad jeji povzbudil i jinych 
k nasledovani. — V Alexandrii ve &kole 
Milosrdnych sester prindSelo kazdého dne 
v lednu 1869 jedno dévéatko uéitelce darek 


pro ditky pohanskych rodiéiv, a sice néko- 


lik malych penizkii médénych. Jednou pak 
prineslo dokonce sttibrhak a s radosti jej 
sestre milosrdné podalo. Na otazku: kte- 
rak chudé dévéatko penize ty z{skalo, dalo 
koneéné za odpovéd: Vsecky penfze ty jsem 
sobé poctivévydélala. Kazdého veéera spé- 
chim po s&kole domi, vezmu cimbdl, jejz 
jsem obdrzela darem k novému roku, a 
provozuji hudbu prede dvermi nékterych 
domt, kdez se pokazdé nékteré panf nade 
mnou ustrnou a halit mné udéli, jejz pak 
opusténym ditkim v pohanskych zemich 
daruji. Véera jsem dostala piastr i neme- 
Skala jsem jej odevzdati sestre. — Rovnéz 
i krestané v C¢inské fiSi prebyvajfci pri 
velké chudobé své obétujf znaéné dary k 
uceliim jednoty sv. détstvi Pané. Tak n. 
pr. zprovincie Pe-Tche-ly prinas{ jisty mi- 
sionar zpravu, Ze r. 1869 nadsledkem valky 
obyvatelé byli tak schudli, ze ani odévu 
ani pokryvky noénf neméli; a prece Vv je- 
dnotlivych obeich az i 20—40 udtv se k 
jednoteé sv. détstvi prihlasilo a ti fradné 
platili svoje prispévyky. — Jisty krestan ve 
skroyné vesni¢éce potkal zebraka, kteryz 
takto jej oslovil: ,Ejhle tu dité mé: nikdo 
je nechce! nechitél bys je vziti ty, jenzse 
ctitelem pana nebes nazyvas?“ KYestan s 
radosti prijal ditko rka: ,,Vezmi tuto mir- 
ku ryze ; daruji ti ji a budu se starati o 
ditko tvoje.* I prinesl kresfan onen ditko 
knézi misionarovi a pravil: ,,Otée, viz tu 
ditko, které jsem prijal. Pomoz mné nebo 
nepomoz, ja budu dité Ziviti, pokud sam 
sousto chleba miti budu.“ — O vanocich 
1869 prisel chudi¢ky kresfan k misionarovi 
vy Chunthéou apravil; ,Otée, pred nékolika 
dny jsme se dozvédéli, ze nelidsti rodi¢ové 
za Ziva pochovali défatko své. I spéchal 
sem hned ku hrobu a pozorné jsem hilinu 
odhrabal i nalezl jsem roztomilé ditko, kte- 
réz rukama hybalo a o¢ima svyma na mune 
hledélo. Vzal jsem je zhrobu, pokitil jsem 
je anékolik dni jsem je Zivil, naéez k vel- 
ké utéSe mojf Pan ditko to mezi vyvolené 
své yzitisi racil.— Jakasi zenaz Tao-tchu- 
anu prisla k apostolskému prefektu a pra- 
vila: ,,jhle, otée, pred nékolika dny do- 
zvédéla jsem se, Ze pohan z vesnice nasi 
chtél dcerusku svou za Ziva pohrbiti. Po- 
slala jsem tam kresfanku, které vede ob- 


chod v latkach na Saty, a ji se podarilo 


196 


<aikte 


ditko pokititi. OvSem i toto ditko rodi- 
¢im krestanskym bylo odevzdano. 


Pabérky. 
22. Bediich Veliky a Krasicki. 


Bedrich Veliky, kral prusky, pozval je- 
dnou mimo jiné téz Krasického, arcibiskupa 
Hnézdnenského k obédu. I chtél si udélati 
zert a privésti arcibiskupa pred tak éetnou 
spolecnosti do velkych rozpaki. ,Biskupe! 
— pravil — umyeme-li zdroven, pak mé 
primi pod plast a vpasuj mne do nebe; 
jinak bych se tam nedostal.“ — ,,,,Odpust, 
nejjasnéjsi pane, nemohu; vzdytjsi mi plast 
muj presprilis pristribnouti kizal.““ — Ro- 
zesmal se kral nad tak vtipnou odpovédi a 
vykazal Krasickému opét tolik roénich di- 
chodti, co mél pred tim, a které mu byl 
nedayno zmensil. (Z pol.) 


23, Odkud ndzev ,Zeleny cturtek 2“ 


Piivod tohoto slova rozliéné byl vy- 
svétlovan. Nékteti se domnivali, ze nazev 
ten odtud vzat, jesto oseni polni se tou 
dobou zelenati pocina. Jini vysvétluji, ze- 
s utrpenim Kristovym zazelenala se spdsa 
clovééenstva; jini zase poukazuji kintroitu 
mse téhoz dne, kde se nachazeji slova: ,Na 
misté pastvy tu jest mne usadil“ (Zalm 22, 
2). Ale kdyby vyklady ty na pravdé spoéi- . 
valy, zajisté by take v jinych jazycfch se 
podobny nazev toho, co latinik feria V. in 
,»Coena Domini“ nazyva, nalezati musel. 
Leé pozorujeme-li nékolik jinych jazykiv, 
shledame, ze se vyjma némecké ,griindon- 
nerstag“ nikde s podobnym vyrazem ne- 
setkavame. Francouz pravi: ,jeudi saint‘ ; 
Viach: ,,giovedi santo;* Spanhel: ,juéves 
de la cena“ anebo ,jueves santo;* Portu- 
gal: ,quinta feria de endoencas* anebo 
,quinta feria de paixao* (étvrtek smutku 
nebo utrpeni); Polak: ,wielki czwartek‘ ; 
Rek: 7 meyedn xéuxcy anebo: ayia xéuntn; 
Angli¢an; ,the maundy-thurs-day“ (¢tvrtek 
rozkazu Pané, tykajicfho se umyvani nohou;) 
Holandan: ,de witte donderdag* (bily ¢tvr- 
tek, jeSto se v ten den bilé barvy v liturgii 
uziva) anebo ,sacramentsdag“; Svédové na- 
zyvaji den onen ,skirthorsdag“ (étvrtek stii- 
hu; tém kdoz na bilou sobotu pokrténi byti 
méli, se v nedéli kvétnou a jinde na zeleny 
¢étvrtek vlasy strihaly a hlava umyvala, jesto 
sv. ktizmeny méla byti pomazana). Nazev 
»zeleny étvrtek,“ jak pravdé nejpodobnéji, 
odtud pochaz{, ze cirkev katolicka v rasich 
slovanskych jakoz i v germanskych krajinach 
jarn{ slavnost, kterouz jindy pohané koné- 


i 


vali, na tento den prenesla a ji tudy pra- 
vému Bohu zasvétila. O této vsak slavnosti 
jarn{ panoval obyéej vétve jedlové a koprivy 
lesni na dvéte obydli pripeviovati jakoz 1 
na stil pokrmy zelené predkladati. Cirkev 
na ten téel vyvolila pravé jeden den sva- 
tého téhodne podle obdoby Starého Zako- 
na, jenz nafizoval, aby pri hostiné beranka 
velkonoténiho polni salat byl pozivan v tak 
nazvaném charosetu, do néhoz se i chléb 
presny i maso berankovo namacelo. Az po- 
savad sbfrajf lidé ve mnohych krajinach k 
tomuto dni rozli¢né byliny, zejmena vero- 
niku, terichu, petrkli¢é, bezovi, ¢esnek, ko- 
privy a Stovik. 
Literarni oznamovatel. 

#_* | Svécent na biskupstvi v Cirkvi kato- 
lické.“ Dle Rim. Pontifikalu. VPraze 1871. Ti- 
skem kn, arc, knihtiskérny. Str.31. Naskladéu 


K. Dungera, c.k. dv knihkupce, jakoZiném. vy- | 


dani: ,, Liturgie der bischéf. Consecration.“ Nach 
d. latein. Text des Rom. Pontifikales, Prag 1871. 
Druck von Karl Bellmann. Str. 31. Prodavaji se 
po 10 kr. 


Osobni véstnik duchovensky.. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 
P. Ant. Mich. Vogel, jubil. knéz i prem..v 
Teplé, kn. arcib. notaér, 1. dubna (nar. v 
Zandové 16. tnora 1791, posv. 26. pro- 
since 1815); 

p. Frant, Ringelsberg, far. v Bratronicich, 1. 
dubna (nar. v Praze 11, éervence 1819, 
posy. 31. éervence 1842); 

p. Karel Wéirfel, Slusticky faré# na odpoé. v 
Chotébori, 3. dubna (nar, 22. fijna 1801, 
posy. 14. srpna 1826); 

p. Bedtich Hraball, dr. theol., os. dékan v 

~ Plané, 4. dubna (nar. v Praze 25. listop., 
- 1809, vysv. 29. brezna 1833); 

p. Frant. Burian, kapl. v Skramnikach, 7. 
dubna u Mil. bratfi vy Praze (nar. v Zé- 
lezlicich 12. z4ti 1839, vysvécen 30. éer- 

_-yvence 1865). 
Vyznamenani jsou; 

p. Ant. Hora, tajemnik k. arcib. konsisto¥e a 
é. rada, atd., stal se nejv. rozhodnutim od 
25. biezna kanovnikem metrop. kapitoly u 
sv. Vita v Praze; 

P. Urb. Sacher, gymn. ted. v Doupové, a 

P. Euseb. Durdik, gymnas. fed. v Ostrové, oba 
f. piarist., jmen. jsou arcib. notary ; 

p. Jan Skivan, exped. k. arcib. konsistore, 
obdrzZel exposit. canonicale. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Fr. Vollbrecht, far. v Skofici, za fardte v 
Hornim Stupné; 


p. Ant. Friedrich, 


P. Fr. Stolovsky, ¥. kriz., far. v Zivohousti, 
za far. v Dobrichovicich ; 

p. Ign. Jelinek, voj. kaplan na odp., za proz. 
kaplana u sv. Petra v Praze ; 

p. Ant. Fritsch, far. z Lochotina do Nahofetic ; 

p. Ant. Avrinke, administrator, za farafe v 
Schonfichtu ; 

p. Jos. Sacher, kapl. v Doupové, za far. ve 
Z@aru (Saar) ; iw 

p. Jan Stitzek, katech. na c. kr. vzdél. ista- 
vu pro ucitelky na Malé strané v Praze, za 
farare v Dolnich Hbitech ; 

p. Vade. Svétlék, ted. a katech. v Rokycanech, 
za proz. katech, na c, kr. divéi skole a 
vzdél. tistavu pro ucitelky na Malé strané 
v Praze ; ; 

p. Frant. Krdsl, kapl. vy Kralovicich, za adj. 
theol. uéeni.v Praze, na misté 

p. Jos. Bartdka, kand. dr. theol., 
odebral na proz. odpoé. do Préic. 

V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnul: 

p. Jan Giintner, dékan v Radonicich a byv. 
vikér stfidnictvi Kadanského, 7. dubna 
(nar. 10. pros. 1816, posy. 26. pros, 1839). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; 

faraét Touchorinsky, za 


jenz se 


far. v Cirkvici; 

p. Jos. Pek, katecheta a kaplan y Jablonci, 
za fardte v Nabzi; 

p. Josef Wilde, farét a éestny dékan v Lin- 
davé, za faréte v Sloupu (Biirgstein); - 
pp. Kleemann a Mach, kapl. zistali na svych 

Stacich (viz predeslé ¢islo). 

Uprazdnéné fary: 

Lindava, patr. pani knézny Alzbéty Kinské, 
Radonice, patron, p. kniz. Josefa z Lobkoyic. 
V biskupstvi Budéjovickém. 

V Panu zesnuli : 

p. Matéj Pildt, kaplan na odpotinku v Ba- 
vorové, 3. dubna (nar. v Tourové 18. «- 
nora 1835, vysvécen 27. éervence 1862); 

p. Alois Marx, farat ve VSerubech (Neumark), 
5. dubna (nar. y Hirkach, 29. list. 1811, 
vysvécen 25. éervence 1839). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

P. Ludvik Kostdlovsky, ¥. premonstr. na Stra- 
hové, farat v Smilovych Horach za fardte 
v Chysce ; : 

P, Augustin M. Klement, pfevor klastera a 
administrator fary v Novych Hradech, u- 
stanoven za provincidla radu Servitského v 
Cechach, 

Milodary. Pro sv. Otce s heslem: _ ,,Jestlize 
malo mas, také i z mala rad udéluj! Maés-li mno- 
ho, dave} mnoho!* (Tob.) 1 dukat ve zlaté. 

Ve prospéch kaple sv. Cyr. a Meth. v Husinci 


uvoluje se slouziti 20 mii sv. ad int. dantis p. Fr. 
P., kaplan v Cisté. 


~ Tiskem kniZ. arcib. knihtiskarny za Roblitka a Sieverse vy Praze, 


fA... at es seJony ae 
Tne ee 


Roénik XXI.__V Praze dne 25. dubna 1871, 


Vydava se 
5. 15. a 25. 


| KEepedice : 
v katol. knéhkupectyi 
B. Stybla 


na sv.-Vacslavském 
ndmésti, dis. 786-II. 


Wedosla Gisla 
reklamujte nejdéle y 
mésici. 


: W 
kkazdého mésice, a@u véech rdnych 
Redakce: : i o 
par arab. semin4fi [eae Lae: 
dis. 190-1, narok: 2 z ri 
B na pulr. } 1271.30kr. 
dSY KalOUCKe. 


‘Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


— 


Cislo (2. 


PALI III 
. 


Predplaci se 
Vv expedici 


Po poste: 
jJenom wv expedici 


Celoroé. 3 zl;— kr. 
pilroé,1 zl. 65 kr. 
Predplaceni ¢tvrt- 
letnise neptijima. 
Jednotliva éisla 
se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvySuje narod, ale hiich “bidné éini narody.“« (Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


XXVII. V nedéli Ill. po Velikonoci. 


Dnegsni sy. evangelium (Jan 16, 16— 
22.) jest cdstka teti, v které Kristus Pan 
s uceniky pred svym odchodem se louéil. 
— Jak srdeéné k nim mluvyil! Tak mluvi 
pritel ke svému piiteli, otec ku svym dit- 
kam v hodiné posledni. Jen sv. Jan milaéek 
Pané mohl tuto srdecnou feé svého mistra 
tak dojimavé napsati; a jen ten, kdo jako 
Jan Krista milovati se snazf,ji tak hluboko 
mize pocifovati. 

Jiz pak obratme srdeéna slova Kristova 
sami na sebe. 

"1, , Malitko, di Kristus, a neuzi*ite mne.“ 
Tak kazdy z nas mize ‘ici o sobé. Tak 
mali¢ko trva zivot lidsky. Kratky jest zivot 
Glovéka. Malicko a neuziite leda jen mr- 
tvolu; vSak i tu skryje hrob. ,Jako stin 
jsou dnové nasi na zemi. (Job. 8, 9; 14, 
1. 2. 5; Zim. 143, 4.) Zivot parajest, ktera 
se na mali¢ko ukazuje a potom zmizi.“ 
(Jak. 4, 15.) A piece tak mnozi na Zivoté 
pomijejicim visi: jaka to posetilost! — Uzi- 
vejme svédomité kratkého éasu zivota, by- 
chom nemuseli zeleti po véky. — Malicko 
zada4 od nds Bih. VSecky prace, nesnaze a 
utrpenf trvaji jen mali¢ko. Bah pomaha a 
oslazuje, co v Zivoté.trpkého, svou milosti 
a nadéjf na Gasnou i vécnou odménu. (Isai. 
10, 27.) Ciime tedy a podstupujme ochotné 
to mali¢éko, co na nas Buh pozaduje, aby- 
chom hodni byli zaslibenf Kristovych. 

' 2. ,Malitko a uztite mne.“* Ano za ne- 
dlouho uziime jej Syna Glovéka, Syna Bo- 


-ziho, svého Pana a Spasitele; ale kde a 


jak? Jako soudce spravedlivého, jenZ od- 


plati kazdému podle skutki jeho. ,Sprave- 


dlivym odplati zivotem véénym, hifsniky 
pak bude vééné trestat.“ Uztime ho tedy 
8 radostf nebo s bazni a tizkosti. To zdlezi 
na nas. Jak Zijeme, tak budeme umirati. 
Jaky zivot, takova smrt. Nuze pri¢iime se 
a budme tak Zivi, aby bylo radostné nage 
shledani na véénosti. 

3. , Nebo jdu k Otci,“ df Pan Jezis. O 
kézbychom jedenkrate piri svém odchodu z 
tohoto svéta také mohli fici: Jdu k Otci, 
do své vlasti nebeské. ,Otée, v ruce tvé 
poroucim ducha svého!“ (Juuk. 23, 46.) 
Abychom tak jednou zvolati mohli, musime 
se jako dobré ditky nebeského Otce jiz 
zde chovati, neb alespon kajicné k nému 
se obratit, aby nas za své dobré ditky uznal, 
by nemusel zvolati: Odejdéte, neznam vas! 
Nejste ditky mé, nybrz synové svéta a da- 
bla, jemuz jste byli slouzili. (Jan 8, 44.) 

4. ,Svét se bude radovati.“ Zivot bez- 
boznych jen zdanlivé jest Stastny; v pravdé 
ale ztrpcéen mnohou Zalosti. Vsecky rozkose 
éasné nemohou jich nasytiti; nebo svédomi 
jim neda pokoje. (Isai. 48, 22.) Bidné to 
stésti jim br. a s. nezdvidte, spiSe jich po- 
litujte. — 

Radost bezboznych proméni se y Zalost. 
Slyste ndrek umirajiciho bezboznika v 1. 
knize Mark, 6, 11. Pomnénf na minulost, - 
pritomnost i budoucnost napihuje ho stra- 
chem a uzkosti. — Draze vykupuje hrisnik 
své hifgné radosti. Po radosti bude nasle- 
dovati zalost, trapeni vé¢né tam, kde bude 
plaé a skifpénf zubi. (Mat. 8, 12.) Jak to 
tedy nemoudré, télo i dusi za okamZitou 
rozkoS vydavati trestim vécnym! — 

5. Vy se budete rmoutiti, ale zdrmutek 
vas obrdti se v radost.“ — Zivot dobrych 
krestani je sice trudny, nebot majf se hifs- 
nych rozkosi zdrzovati, mnoha pokuseni 
sniSeti, stale se kati a Casto mnoho trpeti, 


{16 ee 


Lidé svétaci vidf tyto nesndze a zirmutky, 
ale nevidi jejich utéchy a rozkose, jaké 
pravym sluzebnikim Bozim pripravuje ctnost 
a nadéje zivota vééného. Velikou utéchu 
budou spravedlivi miti pri smrti — a na- 
déji se milostivého soudu. Vsak dokonala 
radost éeké vérné sluzebniky Bozi teprv na 
vécnosti, kde je Bih za vsecky prace a 
strasti odménf nevyslovnou radosti. (1. Petr 
1, 8. srv. Rim 8, 18.) — Kdo by tedy ne- 
volil s dobrymi truchliti, aby se s nimi 
mohl radovati na véky? O jak bychom vée- 
lik& trépeni trpélivé sndéseli, kdybychom 
éasto povazili, ze po kratké Zalosti bude 
ndsledovati vééna radost, jiz zadny od nas 
vice neodejme! —- 


XXVIII. V nedéli IV. po Velikonoci. 


Kristus predpovida, (u sv. Jana 16, 
5—14.) apoStolim svij odchodz tohoto svéta 
a téSi je, Ze jim posle Ducha svatého. 

1. ,Jdu k tomu, kteryz mne poslal.* 
Tak mohl vlastné jen Pan Jezi§ mluviti: 
nebo byv od Otce poslan, vratil se k Otci. 
Ale v jistém smyslu plati too kazdém élo- 
véku; nebo vsickni jsme od Boha povolani, 
bychom konali dilo, jezto nam ulozil a pri 
smrti vracime se k tomu, kteryZ nas postal. 
Také vy, br. as, k tomu jste povolani, 


abyste vérné Bohu slouzili a k nému opét - 


se navratili. K tomu tak slavnému a vzne- 
Senému cili ma cely timysl vas smérovati. 
Po Bohu mate povzdy vroucné touziti, jako 
David péje:_,Pane, pred Tebou vsecka 7Za- 
dost ma“ (Zalm 37, 10.). Jen v Bohu mi- 
zeme byti dokonale Stastni, blazeni, os!atné 
je na svété vSecko marnost a trapenf ducha. 
(Kaz, 1, 2. 17.) Co mize na svété touhy 
nasi také byti dtistojnéjsfho nezli Bih, Pan 
a Spasitel naS? (Zalm 38, 8.) K Bohu tedy 
m. kr. obracejte vSecky mySslénky a ZAdo- 
Sti, vsecky feci a skutky, vSecky prace a 
snahy své; jen tak sek nému lze pribliziti. 
Pamatujte na slova sv. Jakuba: ,,Priblizte 
se k Bohu a priblizf se k vam.“ (Zalm. 4, 
8.) Zlé, necisté, hiisné mySsleni, zAdosti, 
feci a skutky nas od Boha vzdaluji. Proto 
,ocistte srdce své. vy, kteri jste dvojité 
mysli,* napomind Zalmista Pané, t. j. ne- 
méjte srdce své mezi Bohem asvétem roz- 
délené. (Mat. 6, 24,) 

4. . Dale Pan Jezis vytyka svym apo- 
Stolim: ,Zdédny 2 vds neptd se mne, kam 
jdes? Této vytky my bychom éasto zaslou- 
Zili; nebo ziidka vzpomindme, kam v Zivo- 
te svém kré¢ime. Vira ndm pravi, Ze jde- 
me zivotem k smrti na véénost, kde bude- 


' jedenkrate na véénosti obstaéli, 


_ abyste 


me muset poéet vydati ze vsech skutki 
svych. — Say 

3. Jd pravdu mluvim vdm.* O jak fid- 
ka byva mezi ndmi pravda. Jeden druhého 
tu obelhdva, nebo vi, ze druhy pravdu ne- 
rad slySi. Pravda byvaé v nenavisti. My 
vsak kt. nedejme se tim masti. Milujte 
pravdu a nehnévejte se, bytste i slova trp- 
ka slySeti méli. Také mluvte vzdy pravdu, 
af je komu mild Gili nic. Branf-li vam opa- 
trnost ryzi povédéti pravdu, nemluvte pre- 
ce nikdy nepravdu. 

4. ,,Uzitetno jest vdm, abych odesel,* 
pravil dale Pan Jezis svym uéenikim. Tak 
casto byva k naSemu prospéchu, co pova- 
zujeme byti skodou, nestéstim. Proto ne- 
chtéjte se kt. rmoutiti, kdyz vam Pan ode- » 
jima, co vam bylo milé a piijemné. — 
Byt se i zddlo, Ze vas Pan velice zarmoutil, 
bude vam to zajisté dobré a prospésné. 

5. ,, Neodejdu-li, utésttel neprijde k vdm.“ 
Jezis po svém odchodu seslal apostolim 
utésitele Ducha sv., jehoz jim bylo treba, 
aby sv. evangelium kazali a pro Pana Je- 
zise trpéli. Také nam se dostava téze mi- 
losti Ducha sv., za niz Panu Jezisi dékujte 
as ni ptisobiti se snazte. 

6. On (Duch sv.) prijde, trestati bude 
svét 2 hiichu, ze spravedinosti a soudu, — 
Trojim tedy soudem hrozi Spasitel synim 
a dceram tohoto svéta. Proto ki., abyste 
jiz zde na 
zemi hrozte se kazdého i nejmensiho hrichu ; 
nezhresili, bojte se spravedlnosti 
Bozi; a kdybyste néjakeho hrichu se dopu- 
stili, bojte se soudu na véénosti; tudiz ne- 
prodlené sudte sami sebe, Zelte skrouSené 
svych provinéni a ¢inte pokani. Pak Bah 
jedenkrate bude vasim milostivym soudcem 
a za vSecky horlivé snahy, za vsecky dobré 
skutky i za vSecky vytrpené Zalosti a stra- 
sti bude vam hojnym odplatitelem. 


»Dokonano !“ 


Slyste nebesa a zemé 

spasitelné ono ,dokondno,“ 

kterym pouto. hfichu troskotano, 
zdrceno jest hada hrdé témé! * 


Plesej Panu, smrtelnikiv plémé, 
nebude tvych dluhi ‘zpominéno; 
ku pravu, jez bylo pochovano, 

jiZ se znéti Ize a hlasit ztejmé! 


Slunce tmi se jasném na nebesku, 
vécitych skal pukaji se boky, * 
opona se trhla mzikem blesku ; 


-Wstala svatych téla na mament, 


_diluh Ze smyly drahé krve toky, 
zemé tvai Ze dosla obnoveni. 


Jos. V. Smély, 


NEP Ne 


Pritomnost Jezise Krista 
v Svdtosti oltarnt (eucharistii). 


Sepsal Josef Dudych, farai y Pertholticich. 


I. Uéeni. 
1. Druhové k¥estani. 


Jako jest Bah jeden, tak toliko jedn® 
jest nibozenstvi od ného zjeveno,a t. j. pravé. 
Pravé ndbozenstvi jest -krestanské, nebot 
jen ono bylo od Boha zjeveno, aby véénou 
spasu divérné oéekavati dalo. Ono se na- 
zyvi svym prijmim katolické, a vyznavati 
jeho jmenuji se katolicti krestané, ktefika- 
zdému jinému uéeni, jez tu vétnou spasu 
diivérné ocekévati nedava, velky odpor kla- 
dou a proti nému se ohrazuji. 

Bylo to v 16. stoleti, kde se nékterf 
nabozenstvi kestansko-katolického zrekli. 
Byvse bujni, a nechtice se ve svém Zivoté 
riditi uzdou pravého uéeni Kristova, dovo- 
lovali sobé vériti jen to, co se jim libilo a 
zayrhovati neb jinaé vykladati, co se neli- 
bilo a rozumu podrobiti muselo. Divno 


tedy byti nemtize, Ze nasli brzo nasledovni-. 


ki, kteti zistavSe krestany, dali sobe pit- 
jmi Luterdni, Kalvini a Zwinglidni (Re- 
formiti) dle svych mistrii Lutera, Kalvina 
a Zwingliho. A tak stalo se ono preZzalost- 
née ve vire Jezisové rozstépeni, jez az do 
dnegniho dne trvaé, a co na vSe strany Sle- 
hajicf ohen hubi a nici, eho zasdhne. 

Druhové kiestani jsou tedy: ki'estané 
katolictt, Luterdni a Reformité. Ctvrtého 
pak druhu, kes tani totiz *Feckych, budizzde 
jen mimochodem podotknuto. 


(2. Rozdilové viry o Svdtosti oltd*ni 
(eucharistit). 


Katolicky krestan véri 0 Svatosti ol- 
tainf, Ze jest v ni Jezis Kristus skutecné, 
opravdové a podstatné piitomen, skrze pro- 
ménu podstaty, ktera se déje pri m8i. Ke 
msi bére se pSeniény chléb (hostie), a ten 
je ta podstata, které se na slova knéze: 
»Totot jest télo mé,“ proméni v_ skutedcné, 
opravdové a podstatné télo Jezise Krista. 
Bere se pak i vino, kterézZ tolikéz jest jen 


_podstata, jenz se na slova knéze: ,,Tuto 


jest krev m4,‘ promént v skutecnou, opra- 
vdovow a podstatnou krev Jezise Krista, ac- 
koliv chléb podobu chleba, a vino podobu 


jednoté u vite mluvi. 


Re eee 


vina neztrati, a i své viastnf prirozené — 
vlastnosti, viini totiz, chut a barvu podria. 

Luterani véii, Ze jest Jezis Kristus ve 
veceri Pané, v posvéceném totiz chlebé a 
viné, nadpiirozenym spisobem piitomen, a 
dovozuji tuto nadpryirozenou pritomnost roz- 
hodné z toho, ze Jezisovo élovééenstvi, tedy 
jehotélo s bozstvim rozhodné jest spojeno ; 
z tohoto spojenf pak Ze se lehce vysvétluje 
pritomnost Jezi8ova ve veceri Pané, poné- 
vadz vsudypritomnost jest vlastnost bozstvi, 
ktera se k Clovééenstvi (jeho télu) pripojuje, 
a tedy ve veceri Pané skuteéné cely neroz- 
déleny Jezis Kristus ptitomen byti mize; 
ndsledovné i jeho télo i jeho krev. Toto 
pripojovanf pak ze se déje jen tenkrate, 
kdyz kiestané posvéceny chléb a posvécené 
vino prijimajt. 

Luterani tedy neuzndvaji podstatnow 
proménu chleba a vina, ale pripoustéjf to-— 
liko svdtostné spojeni, to jest: spojent po- 
svécencho viditelného chleba s_ neviditelujm 
skutecné pritomnym télem, a posvécencho vi- 


_ditelného vina s neviditelnow skutetné prt- 


tomnou krvi JeziSe Krista, pro kterézto spo- 
jeni Ze obého zéroven podzivaji, véri. 

Reformité posléze véri, ze posvéceny 
chléb a posvécené vino jsou jen znrament 
aneb obrazové téla a krve Pané, a Ze do 
nich jakési sila z téla Kristova s nebe plyne, 
kdyz jich krestané prijimaji. 

Rozvazi-li se tento kiiklavy rozdil viry 
v dobro vSem krestantim nejdtilezitéjsi a nej- 
svétéjsi, tut zajisté kazdy moudry nabyva 
srdce usilovnéji zadati, aby zaidného zapasu 
nebylo opomenuto, jimz by neblahy tento 
stav véci zmafen byti mohl, a aby z ného 
prava vira co korunovany vitéz vySsla, vse- 
cky zkormoucené i bloudici kolem sebe 
shromazdila, jich panem a majetkem se 
stala, a vzhledem vnitini ¢asné spokojeno- 
sti a vécné spasy, jim dobrou utéchu po- 
dala. 

3. Nejstarst uéent cirkve. ; 

Kdyz potrebno, musi se pravda vaziti 
i z hlubiny, a tou hlubinou ve vite o Sva- 
tosti oltainf aneb veceti Pané (eucharistii), 
jest pro vSecky krestany davnovékost, v 
které k Pismu sv. co nejstarsimu a nej- 
prynéjsimu viry pramenu, jen tak dalece 
se zde zretel obratiti mize, pokud ono 0 
Tam tedy (Jan 17.) 
éteme: Ze Jezis s pozdvizenyma k nebi 
o¢ima za své uéeniky aza ty, kteriz v ného 
budoucné uvérf, slavné prosil: ,,Otce svaty ! 
zachovej je, kteréz jsi mi dal, aby byli je- 
dno, jako i my. Neprosim pak toliko za, 

12% 


— 180 — 


{ ‘ t 4 eats 

hé, ale i za ty, kterfz skrze slovo jejich u- 
véii ve mne: aby véickni jedno byli, jako 
ty Otée ve mné, a ja v tobé, aby i om v 
nds jedno byli: aby uvéril svét, Ze jsi ty 
mne poslal.“ : 

Z toho vidi kazdy patrné, ze _prost-li 
Jezis slavné o jednotu ve vite vibec, ni- 
kddt uspokojen byti nemiize s rozli¢nosti 
viry o Svatosti oltatni aneb veceri Pané 
_gzvlasté. Vice z tohoto nejstarsiho pramene 
vyvaziti nelze a procez nutno k jinému 
obratiti se. 

Ten jiny dévnovéky pramen jest tra- 
dice ¢ili istni podani, a z této musf se zde 
podati tolik, mnoho-li by postacovalo k do- 
konalému naznacen{ nejprvnéjsiho ucenf 
cirkve o Svatosti oltdini aneb veceri Pané. 

Sv. Klement, jenz sv. apostola Pavla 
jako Titus a Timotheus najeho cestach do- 
provazel, a roku 89 na stolici Petrovu co 
biskup fimsky dosedl, jakoz 1 Hermas, u- 
éenik Pavliv, horlejfi ve svych spisech jen 
pro jednotu ve vife. ; 

Sv. lgndc, vrstevnik Petriiv a Janiv, 
ktery hned za éasu cisare Trajana r. 107 
v Rimé muéenickou smrt podstoupil, ten 
ve svém listu k Smyr. 3. 7. proti Doketim, 
kteri proménu chleba a vina v télo a krev 
JeziSe Krista upfrali, takto narikal : ,, Vimt 
zajisté, ze JeziS po svém vstani (z wrtvych) 
v téle byl, a oni prece zdrzuji se od ve- 
cere Pané a modlitby verejné, neuznavajice 
veceri Pané, télo byti Spasitele naseho Je- 
zise Krista které za nase hiichy trpélo.« 
— V listu pak k Rimanim 7. vyznava tuto 
svou viru o Svatosti oltarnf verejné takto: 
»Nelibuji sobé potravy pomijejici, aniz roz- 
kosi tohoto zivota. Po chlebu Bozim dych- 
tim, po chlebu nebeském, kteryz jest télo 
Jesu Krista, Syna Boziho, jenz v poslednich 
éasech jako potomek Davidiv a Abraha- 
mtv se zjevil; a po napoji Bozim, po jeho 
krvi dychtim, jenz jest laska nevypadajicf a 
Zivot véény.* 

Sy. Polykarp, uéenik sv. Jana a uéi- 
tel sv. Ireneje, jenz 100 let Ziv byl, a r. 
166 vy Smyrné muéenické koruny dosahl, 
napomina ve svém listu Filipenskych : aby 
opustili vSeliké kiivé uéenf kaciri, drieli 
se toliko viry krestanské z poédtku jim 
podané, a prosili Boha, aby je neuvedl v 
pokuseni. 

Sy. Justin, jenz za cisate Marka Au- 
rela r. 167 co mucenfk v Rimé dokonal, 
sepsal dva spisy na obranu viry kéestant, 
0 nichZ jeden samému cisafi Antoninu Pi- 
zvi, jeho syniim a sendtu Rimskému k po- 
ucent vénoval, —- vymohl. kftestanim touto 


obranou skuteéné imtohého odpustént a vol- 
néjsiho se pohybovani v bohosluzbé. Dru- 
hou svou obranu podal cisati Marku Au- 
relovi, a tu jiz vidél, Ze smrt bude jeho 
odménou. Tam tedy pravi: ,,Nepak jako 
obecny chléb, ani jako obecny napoj_ priji- 
mime tyto dary; nybrz jako JeziS Kristus 
télo a krevy syou obétoval pro nage spaseni, 
tak téz vyuteni jsme, ze tento pokrm pra- 
vym télem a pravou krvi onoho vtéleného 
Jezise jest.“ . 

Tertullian knéz, jenz zemfel r. 215, 
vyjddtuje se v knize o vzkfiSeni téla 8. 
takto: ,Télo télem a krvi Krista se Zivi, 
aby i duSe Bohem ztuénéla.“ 

Sy. ZJrenej, narozen r. 120, a umuéen 
r. 203, uéenik Polykarpiv, takto ve svém 
dikladném pojednani o kacirstvich 4, 34. 
pise: ,Onen chléb, jemuz jsme dobroreéili, 
je télo Kristovo, a kalich jest krev jeho.“ 

Origenes, jenz zemfel okolo r. 256, 
mluvi ve své 5. homilii zrejmé takto: ,An 
chléb Zivota a vino kalichu pfijimas, jis 
télo a pijeS krev Pané.“ 

Sy. Cyrill Jerusalémsky, ktery r. 386 
v Jerusalémé co bLiskup pokojné zemfel, 
pise ve své 22. katechési takto: ,, Ponévadz 
Kristus sam, an o chlebé mluvi, zrejmé se 
vyjadruje, ze jest to télo Jeho, kdo by o 
té pravdé smél pochybovati? — A poné- 
vadz mluvé o vite zrejmé nas ubezpeéuje, 
ze jest to Jeho krev, kdo by o tom mohl 
pochybovati, aneb kdo by se osmeélil ffci, 
zeby to Jeho prava krev nebyla? — Ont 
druhdy v Kané Galilejské vodu ve vino 
toliko vyjadrenim své vile proménil, a my 
bychom slovu Jeho vériti nechtéli, zeby vino 
v svou krev proménil? — Prijimejme tudiz 
s virou neoklamnou télo a krev Kristovu; 
nebo pod sptisobou chleba dava nam télo, 
a pod sptisobou vina krev svou ndm posky- 
tuje; abychom pozivanim’ toho téla a té 
krve to samé télo a ta sama krev s Nim 
byli. Protoz vas prosim, bratti moji! nepo- 
.Zorujte to vice jakozto pouhy, obyéejny chléb, 
aneb jakozto obyéejné vino, ponévadz dle 
Jeho zaslibeni chléb télem a vino krvi Je- 
zise Krista stalo se. Nebo jestli nasim smy- 
slim se zda4, zeby tomu tak nebylo, musi 
nas, ze tomu tak jest, presvédéovati a ubez- 
pecovati vira naSe. Nezakladejte tedy svaj 
usudek 0 pravdivosti podstatné pittomnosti 
Kristovy v svaté veéert na chuti, nybrz véra 
vas neodvolatelné ubezpecuj, ze téla a krve 
Jezise Krista iéastnymi se cinite. DuSe vase 
raduj se proto v Panu, Ze to, co se o¢im 
nasim chlebem zda byti a jako chléb chut- 
na, ne chléb, nybrz télo Jezise Krista jest ; 


a Ze to, co odim nagim vino byti se zdé, 
a jako pouhé vino chutnd, ne vino, ale 
krey jest JeziSe Krista.“ 

_ Sv. Jan Zlatodsty, arcibiskup Carhrad- 
sky, jehoz odchod na véénost stal se roku 
407, takto se v hom: 60 k lidu Antioch. 
vyjadiuje: ,Budmez Bohu poslusni ve vsech 
vécech, neodmlouvejme Jemu, i také tehddz 
“ne, kdyzZ to, co nam pravi, duchu naSemu 
jest nepochopitelné, a oku naSemu_ nevidi- 
telné. Bozf slovo plat nam vice, neZli oéi 
a rozum nas. Nepezorujme to, co nasim 
ocim se predstavuje, nybrz sloyo Kristovo: 
nebot to jest neklamné, nasi smyslové pak 
‘podléhaji Saleni a mamenf. Pokud tedy slovo 
Kristovo di: ,To jest télo mé, vérme, ana 
to télo otima viry své patime.“ 

Sy. Augustin, biskup Hipponsky, muz 
nejucenéjsi ze vSech svatych otetiv latinskych, 
jenz béh Zivota svého r. 430 dokonal, pravi 
ve své feci k nové obracenym krestanim 
tato slova: ,,Piijimejte pod spfiisobou chleba 
to, co na krizi pribito bylo. Prijimejte z 
kalichu to, co z boku JezfSe Krista teklo. 


Nebo ne Zivot, nobr% smrt pfrijfmati bude | 


ten, kdo Krista ma za lhate.* 

Ve vétsim mnozstvi nezZ snad radno 
bylo, uveden{ tito dokladové o nejprvnéjsi 
vite a nejprynéjsim uéeni cirkve, 0 pritom- 
nosti Jezise Krista vy Svatosti oltatni, po- 
davaji hojné a spolehlivé svédectvi, ze jak 
katolicka cirkey véri a uéi nyni, hned v 
nejprvnéjsim pocatku a potom nepretrzenym 
béhem dale véreno a uéeno, a bez odkladu 
se vSemi odpirci bojovaéno bylo, aby se ta 
vira zachoyala, a i pozdéjsim vékim za po- 
dil dostala. 

Mléenim se zde pomfji, co o této vite 
prvni vSeobecni snémové: Nicejsky r. 329, 
Carhradsky-r. 381 a j. uéili, nebot uili to 
samé, 

I jest tedy nejstarsi uéeni cirkve: ze 
Jexs Kristus v Svdtosti oltdné (eucharistii) 
skuteéné, opravdové a podstatné jest prito- 
men. (Pokraéovani.) 


V den svéceni na biskupstvi 
(16. dubna 1871.) 


lesej, raduj se, 6 Velechrame nas! 
Ty zrel jsi nésti (dayno nenf tomu) 
Pastyfe k hrobu; — aj, nového 
Biskupa posvécencho vitej ! 


Raduj se té% Ty, 6 vzneSeny Panc! 
Nevyslovné Ti slasti nyni kynou! 
Urad posvatny byl svéren Ti, 
‘Cirkyi a vlasti nasi ku spase. 


sa age 


Aé Joppe jiz Té svym zove biskupem, 
Otcem i nam bud, vlasti ve prospéch syé: 
Milost Bozi vzbud, jez od Cirkve 
Zehnajeci Ti rukou je dana, 


Ducha Svatého sedmero nam dari, 
Drahy, udilej, vzkladaje svych rukou; — 
Jiz chramy syét nam k sluzbé Boi, 

K obéti nekrvayé oltaie. 


Ty, jenz ,,otch ploditelem“ se zoves, 
Zplod Cirkvi ,,otce,“ chramu posyét knée: 
V obét posvétnou at se yznds{ 
Hospodinu Télo, Krey Jezfse! 


Abys pak tikol svij vyplnil svaty 
Ku spaése Cirkye, ku zdaru ylasti Své: 
Milost Bozi Té doprovazej, 
Trojjediny, Pane, Bah Té Zehnej! 
Ae Veale 
Poustevnici sy. Pavla 
aneb 
Oteové smrti. 


»lrudnat jest véc umfiti, trudnéjsi 
vsak jesté, kdyz v smrti i pamatka umira- 
jictho umre;“ tak nadepsal poslednf mnich 
zruseného klastera Benediktini na Ostrové 
blize Prahy struénou historii, klaSteru dot- 
Genému yvénovanou; a podobny napis pii- 
slusel by ne jednotlivym klasterim, ale 
celym feholim, které za éasti minulych v 
ndbozenském, mravnim a socialnim ohledu 
blahodatneé v cirkvi pfisobily, avSak bud vlast- 
m slabostf neb nepifzni ¢ast, neb vyrokem | 
panovnikt zahynuly. Pamatka jejich mezi li- 
dem jiz davno zanikla, a jen déjepis cirkeyni 
zachoval nam vy skrovnych naértkach pamét 
umrlych, 

V lonském Blahovéstu vy ¢isle 17. po- 
dali jsme kratkou zpravu o zaniklém radu 
Jesuatii, dnes uvadime opét jeden nynf 
jiz vyhynuly rad pod syrchu uvedenym ti- 
tulem, jest to opét jen pamatka umrlého, 
ktery ale i co do obétovné a lidumilné pa- 
sobnosti své ve prospéch trpiciho Clové- 
éenstva, i co do wtstavy své nasi ucty a 
vdééné paméti hoden jest. Spolu budiz rad 
tento zrejmym dokladem pravdivosti vybor- 
ného pojednani lonského Blahovésta pod 
zahlavim: Tajnosti starych klasterd. 

Kdy a jak rad poustevnikii sv. Pavla, 
prvniho poustevnika, v sttedovéku ve Fran- 
cii a vy okolnich zemich kvetouci, povstal, 
zdaliz jeden aneb vice muzt k jeho zalo- 
zeni se spojilo, pro nedostatek historickych 
prameni udati nelze, ptivod jeho jest v 


<< 163== 


tajemnou minulosti zahalen. Prvni spolehlivé 
zpravy o ném podavajf ném stanovy jeho, 
které jakysi P. Callier ve Francii za. pri- 
Ginou dtkladnéjsi organisace jeho byl sesta- 
vil, a které rad tento roku 1620 v gene- 
raln{ kapitole vy mésté Rouen byl pfrijal a 
vedle regule sv. Augustina za zadklad svuj 
ustanovil. Stanovy tyto naznacuji nam ne- 
jen doméc{ sptisob zivota, ale i zevni ¢in- 
nost celého fadu. Dvé dilezité pravdy kre- 
stanské chtél on v ustroji svém znazorniti: 
stalou upominku na smrt co nejlepsf pro- 
sttedek k ctnostnému, bohabojnému zivotu 
a stastné smrti dle slov Pisma syv.; Ve 
vsech skutcich svych pamétliv bud na po- 
sledni véci své, a na véky nezhresis (Kccl. 
“7, 40.) — a ticinnou laskuk chudym, opu- 
sténym a trpicim prokazovanim duchovnich 
a télesnych skutki milosrdenstvi dle vyroku 
Spasitele naSeho: Cokolivék jste ucinili je- 
dnomu z bratfi téchto nejmensich, mné jste 
ucinili. (Mat. 25, 35.) 

Klastery poustevniki sv. Pavla zakla- 
dany nejvice v méstech v tom rozméru, ze 
kazdy z nich dvanact bratri, dilem knézi, 
dilem laikii obsahovati musel, kteri potrebné 
vyzivy bud almuznou, bud z jistych dtcho- 
du dostavali. Bliz kazdého klastera v lesich 
ana samotach zbudovany skrovné a chu- 
 di¢ké poustevny, v nichZ jeden neb dva 
bratri, ktefi aspoh dva roky v slavnych 
slibech jiz setrvali, dle uréeni predstaveného 
néjaky ¢as stridavé tuhy asceticky Zivot 
vedi. Byli-li to knézi, odesilin k nim den- 
né ministrant k pottebné obsluze pri msi 
svaté; pakli ale laikové, 
denné knéz, by jim mSi svatou slouzil. Skro- 
vna potrava dodavana taktéz denné jim z 
klastera. V nedéli a o svatcfch schazeli se 
vsickni v materském klastete k spoleénému 
choru a kazdy mésic k spoleéné kapitole 
ak sv. zpovédi. Této samoty, jiz bratti.k 
modlitbé a rozjimani pouzili, bylo jim tim 
vice zapotiebi, jesto, jak nize uvidime, s 
lidem namnoze zbidnénym a zpustlym denné 
obeovali, k GemuZ zajisté jen z éastéjsiho 
rozjimania uchyleni se do samoty potfebné 
posily ¢erpati mohli. Byl to jakysi druh 
nasich novovékych duchovnich  exercicif, 
A ponéyadz v tom ohledu Zivot sv. Pavla, 
prvniho poustevnika, ndpodobili, pfrijali od 
ného i nazev pro cely rad svij. 

Ostatnich v klastere pozistalych mni- 
chi denni povinnosti bylo, chudé nemocné 
navstévovati, o jejich pokrm, obsluhu a 
léceni, jakoz i o véasné zaopatieni svatost- 
mit umirajicich pecovati, a opusténé rodiny 
zemrelych ySemozné podporovati. Dvakrat 


prichazel k nim” 


tydné dochdzeli nékteti z nich do vézeni — 


a trestnic, vyucujice trestance v pravdach 
sy. ndbozenstvi, slouzice jim msi svatou, 
pripravujice je k svaté zpovédi a sprovazejice 
k smrti odsouzené na popravisté. Koneéné, 
cozkoliv éasu svobodného vybyvalo, 
vali verejnym nemocnicim, kde bezplatné 
léky a posilujicf potravu rozdavali, rany 
chorych obvazovali, lizka prestlavali, saly 
zametali, nevédomych a zarmoucenych vy- 
ucovali a tésili. : 

A tdzeme-li se, odkud tolikero pro- 
sttedki k dobroéinnosti vzali? Odpovéd jest 
na snadé. Skrovny Zivot doma a krestan- 
ska Stédrost tehdejsich ¢asi vzdy tolik po- 
skytovaly, mnoho-li k vlastni vyzivé a k 
podpore bliznich potrebovali. 

Co do pospolitého Zivota tyto zvlast- 
nosti podotknouti slusi. Krom cirkevnich 
postii zachovavali v adventé kazdou stredu 
a patek a posledni tri dny v paSiovém ty- 
dnu prisny pist o vodé a chlebé. Kazdy 
pondélek, stredu a patek bicovali se pri 
zalmu ,,Miserere.“ Majice smrt vzdy na 
paméti, pozdravovali sebe vespolek: Bratre 
mily N., pamatuj na smrt. Rozmluvy s lidem 
svétskym a podélovani almuznami zacinali 
vzdy slovy: Pomni, ze musi§ umrit. Lektor 
v refektari drive, nez byl prevora 0 poze- 
hnani pozddal, promluvil v slova: Pomnéte 
na konec svuj, a nikdy nezhresite. Na stole 
pak stal velky ktizs obrazem Ukrizovaného 
a pod nim umrléi hlava, kterou vsichni bra- 
tri, drive nez byli k stolu pfrisedli, v radé 
za sebou polibili. . 

Pri skladani professi bratrti konany po- 
dobné obrady jako pfi pohrbu zemfelych. 
Mnich, jenz byl v chraémé pred hlavnim ol- 
tarem slavné sliby slozil, polozen do pfi- 
pravené tam rakve a prikryt pokrovem, a 
sbor bratra zapél nad nim: ,De profundis“ 
a ,Ne recorderis Domine,“ na¢ez vsichni 
knézi ulozeného svécenou vodou pokropili, 
opakujice slova: ,,Bratre mij, nyni jsi umfrel 
svétu a ZijeS toliko Bohu,“ koneéné zpi- 
vano ,Libera“ s modlitbou: ,Inclina Do- 
mine aurem tuam,“ 

Cely tad ridil general, od vSech klé- 
Sterii zvoleny, ktery opét jednotlivym pro- 
vinciim a klasterim predstavené dosazoval. 
Reguli sv. Augustina a stanovy svrchu uye- 
dené cely rad tak prisné zachovdval, ze 
kazdy nové zvoleny general slavné se za- 
vazati musel, ze chce nad piisnym zacho- 
vavanim regule a stanov dle jich doslovného 
znéni bez vsi vytaéky svédomité bditi. 

~ Co do Satu nosili poustevnici sv, Pavla 


| syétlohnédy sSerkovy habit, opasany Gernym 


veno-- 


 femenem, a pies néj skapulit z cerné lit- 
ky, tétéz barvy képu k pokrjvanf hlavy. 
V zimé a na cestach priodivali se svétlo- 


hnédym plastém, splyvajicim az na kolena. 
Doma chodili bosi, na venkov brali san- 
daly. Na skapuliti na-~prsou nosili z bilé 


‘Jatky vsitou umrléf hlavu s dvéma kiizem 


podlogenyma hndtama. Od gatu tohoto a 
¢astého vespolniho upomindnf pa smrt na- 


zyvani od lidu vSeobecné Otcové smrt?. Dr- 
_ Zeli mnoho klaSteri ve Francii, Belgii ana 


Ryné; hlayni sfdlo jejich bylo Rouen, hla- 
vni mésto v Normandii. 

A pfrece i fad tento za minulych éasi, 
kde o duSeyni a télesni bidu a chorobu lidu 
naseho méné nez nyni dbano bylo, na nej- 
vy8 pottebny a uZiteény, aé pozival velké 
lasky a divéry vSech stavi, nepreckal boute 
éasové, a vyhynul na zacatku 18. stoleti 
uplné; zda-li nedostatkem ¢leni aneb po- 
trebnych prostredka, nenf nam znamo. Pa- 
matka jeho mezi lidem, kde wéinkoval, jiz 
davno zanikla, a déjepis svétsky, ktery vi- 
tézoslavé kryavych vybojniki' ¢éasto celé 
knihy vénuje, pro zasluhy ale tichych kla- 
Sterniki mistec¢ka nema, nam sotva jen 
mimochodem radu tohoto jméno zachoval. 
Doufejmez vsak, ze jména a ptisobeni Otct 
smrti zapsana jsou v knize zivota vééného, 
byt by i historie svétska jim vénovala to- 
liko ,memoriam mortui,“ pamatku umrlého. 

P. Mazmilian Krupski. 


Jaro. 


Sluniéko zas milé 
doli na nds hlida; 
6 jak oko Gilé, 
rado jaro vidi! 


Srdce y téle plesé, 
véelka kdyz zabzuci, 

pel snasiva z lesa 
pilnosti n&s ui. 


K nebestim se vznasi, 
v ples skiivanek Sedy; 
vésti doby kraséi, 
podzimek nez bledy. 


Kvitky kolem haje 
zlatem pazit roubi; 

yétérek si hraje 
étveracivé v loubi. 


To vse, mily Boze, 
pro syé ditky sejes, 


Sy, Game 


vsecko volas z loze 
lidem pak to prejes, 


Budtez Tobé kvitky 
vdécnosti vazany ; 
pomiluj! své ditky 
v nebes prijmi stany ! 
Fr, Al. Lhotka. 


Obrazek. 
Povidka z hornick¢ého Zivota od Fr. S. 
,Zdak Bah! 


Ve 


V Zalovicich zvonilo se poledne. Lid 
vychazel ponenahlu z chramu Pané. Lezec 
Jenik vysel také, opakoval pozvani tomu 
a onomu ze svych dnesnich hosti; bylo mu 
vsak teskno a ouzko. Pri¢ital to tomu, Ze 
byval kazdorocné tohoto dne u sv. pfiji- 
mani: dnes to opomenul. Obavalt se, ze 
by mu dneSni hostina byla pri poboZnosti 
na prekazku; i odlozil ji na zitrejsi den, 
Sel tedy na faru, by pana kaplana na zitra 
pozadal o m8i svatou. 

Rychtarav pasdk byl v tisicerych ne- 
snazich, kdyz Jeniéka poznal a vidél, jak 


‘mu zmizel pred o¢ima ve propasti. I chtél . 


si vlasy rvati, Ginil si vycitky, ze snad se 
stal svym zkfiknutim pfi¢inou jeho smrti. 
I chtél slézti doli, avSak vzpomneél si na 
neboztika Vojtécha. Chtél k Jenikoviim bé- 
gZeti, ale ovce nesmél opustiti. Coz kdyby 
mu tam néktera spadla? Volal o pomoc, 
kti¢el, huldkal; nikdo ho neslySel. Volal 
do Sachty: jsi ziv? A ,jsi ziv“ odpovidala 
ozvéna. Konetné opustiv ovce, padil k Je- 
nikovim, kdez sotva ducha popadaje, stru- 
éné a s prestavkami povidal ubohé matce, 
co se prihodilo. Jenikova stala jako zka- 
menéla, bledd, zsinala: krve by se byl na 
ni nedorezal; nohy se pod ni trasly, a 
malem byla by omdlela. Chlapec pobizel, 
aby pospisila. Prichazi k sobé, téSi se tim, 
ze to snad nebyl Jeniéek. Chlapec ujistuje, 
ze ho zna, ze pry drzel papirek v ruce. 
»Boze, ~ obrazek !“ — zyolala matka. 
Zanechaysi domacnost déveéce Anéi, jiz bézi 
a klesdé. Chlapec ji drzi za ruku a za se- 
bou tahne; ona nasleduje, pokud ji dovo- 
luje sila. Jiz jsou u mista: tu matka kle- 
sla. Zatim pésinou vzhtru prichdzf lid z 
chramu Paéné; pasdk vola zoufanlivé, ky- 
vaje rukou, by prispisili. Dobéhli Horina, 
Dolina, Ktepelka, Zvanil a jini, skoro samf 
hornici z hrabécich dolt. ,Co se stalo — 
co to znamend ? dotiraji haviri na: pasika 


gen vzkrisilo matku. 


aay See 


,Stajgrovic Jenféek spadl dol!" odpo- 
vida vydéSeny chlapec. : 

,Jezis, Maria!“ — Témi a podobnymi 
slovy divi se vzristajicf zistup. Nékolik 
Uboha na _ kolenou 
vztahuje rukou svych k havitim, fkouc: 
»Pro Boha vas prosim, ustrite se nade mnou, 
-— pfrineste mi dité !“ 

Havitim se do toho nechce; jeden 
krouti hlavou, druhy kréi ramenama. , Bude 
_ po ném* — di Kfepelka. 
»olitujte se nade mnou!“ 
- matka. = 
__»Pospéeste pro svétlo,“ rozkazuje Ilo- 
rina. — 

Z nejbliziitho kumbalku syétlo prineslo 
se, a do Sachty zpusténé — zhaslo. — Tu 
kazdého zmuzilost opustila: odvaha hrozila 
- nebezpecenstvim vlastniho Zivota. 

Jenikové upira o¢i své na Horinu a 
Dolinu, a sepiavsi ruce, vzktikla: ,,Ani vy, 
kmotri¢kové ? Pijdu sama.“ I chtéla jiti 
— zadrZeli ji. 

Slova tato vjela jako blesk do srdce 
Horiny. Zaéervenayv se, ‘pojednou cftil v 
sobé sily a srdnatosti dost. ,Jet pravda, “ 
di Dolina, ,jsme kmotti. 
nezZ by prisel, bylo by snad pozdé. Dyse-li 
posud chlapec, jednejme jako kmotii v ne- 
pritomnosti otce ; jet to nage svata povin- 
- nost.“ A jiz se hotovil, upevnoval rozzaté 

svétlo, a s odvuhou prisko¢il k Sachté, 
Dolina za nim, rka: ,,Jako kmotr se 

také nezahodim: ptjdeme pro Jenf¢ka.“ 

“Sel za Ilorinou; Zena jeho chtéla ho za- 


— péduje 


drzeti. ,Mlc,“ pravil, ,,jet to ma povin- 
nost, jsem kmotr, a svaty Jan bude nas 
chranit.*¢ 


»Ve jménu Pané tedy,‘‘ vece Horina, 
a jiz jest na zebifku do sachty; Dolina u- 
délay ki{z, sestupuje za nim. 

Lid zasne. Hle, k Gemuz se nikdo 
neodvazil, to podnikajf chudi ale poctivi 
kmotii. Both bud s vémi, dobré duse! 

Kazdy z haviri, Jenikem od smrti vy- 
svobozenych, jest mu vdéénosti zavazan, a- 
vsak ndbozenska povinnost dodava krestanu 
zvlastni sily. 

Nastala trapnd tesknota, obzvldsté u 
matky, — Piinesou-li ji dité? A prinesou-li 
zivé ¢i mrtvé? 

Mezi lidem vSe ticho, kazdy se vrou- 
ené modli, nékterf poseptmo, jini na hlas. 
Dya havifi nahlizeji do Sachty, sdélujice dru- 
hym, svétlo ze se kmité; dobre — avgak 
nynf, ohlasuji, zmizelo, zhaslo, Ach, to 
jest zlé znamenj. Odstoupili k ostatnim. 
Ktepelka Je#i na btichu, uchem naslouchaje 


Otec tu neni, a- 


a a eet 


do Sachty. I zd& se mu, jako by slySel 
hlas, — napind sluch, — jest zase ticho. 

Zatim co se to délo u sachty, vycha- 
zel Jenik z fary. Slibeno mu, Ze bude zitra 
me sv. na jeho timysl obétovana u oltare 
sv. Jana Nepomuckého. Bylo mu jaksi 
uizko, jako by mu srdce kleStémi sviral ; — 
jest mu do spéchu, jakoby ho neviditelna 
ruka pohanéla. 

Nikomu u gachty nenapadlo poslati pron. 
Vsak sotva byl by kdo Sel; stali tu vSickni 
jako pyimrazeni. Havitiim to jiz trva dlou- 
ho. Dle jejich poéitani mohli jiz kmotri 
nahofe byti. Obliéeje se zasmusuji, a hledi 
jedni na druhé, myslice si: zahynuli. 

Vsak kdyZ nouze nejvyssi, pomoc Bozi 
nejblizsi. Krepelka oznamuje, ze slysi vo- 
lanf: On tu neni.“ Bohu diky, kmotri 
jsou tedy Zivi, a Jeniéek tam neni. 

Tu se chopili pasika, myslice, Ze si 
to vse vymyslil a s nimi Zert ztropil, i do- 
razeji nai, aby se priznal, ze lhal. Ubohy 
chlapec v pomatenosti nevi, vidél-li Jeni¢ka 
Gili nic. 


Jiz se otrésd Zebtik — sdéluje KyYre- 
pelka — jsou na poslednim Zebfiku, le- 
zou ven. 


Jaka tu nastala radost u Sachty, kdyz 
uzfeli Horinu, an vylizd, na zadech maje 
Jeni¢ka, jenzZ se ho rukama dri okolo krku, 
av zavrenych rukou ma sviij obrazek. Do- 
lina vystupuje za nim; jednou rukou drai 
zebrik a druhou Jeniéka okolo pasu. O¢i 
v8ech jsou obraceny, upreny na chlapce; 
on hledi vesele, usmivaje se. JiZ se ho 
matka chopila, i tiskne ho k srdci, placfc 
radosti — difive ji néma bolest o¢i vysu- 
Sila, Pasdka pustili — nebylt lhdrem. 

Jiz tu stal i Jenik u prostred nich. Ne- 
véda, co se stalo, co onen zastup u sachty 
znamena, padil mezi né. Vida tu své milé, 
oddechl si, jakoby se mu kamen svalils prsou, 
avsak mraz probiha kosti jeho, an slysi o 
nebezpecenstvi. KdyZ ale slysf o vysvobo- 
zeni, stihd mu po tvari slza slzu, a na ko- 
lenou v sirém poli dékuje Bohu. 

Pritomné Zeny plakaly, muzové si uttf- 
rali o¢i; kazdy se divi a vyptava. Jenf¢ka 
Se tazi nadarmo: on nevi o ni¢em jiném, 
leé Ze si u kere na pana patera hral, pro- 
cest vedl a s nim se modlil k sv. Janu. 
Kde nyni byl, nevi. I bylo mu podivno, 
proé zde tolik lidf nad nim pldée; vzdyt 
pry zadnému nic neudélal. Coz on nevé- 
dél, doplhovali pasak a kmotrové. Podivent 
rostlo. Jedni pravili, tu ze jest prst Bozi; 
druzi, ze to zdzrak; tteti, ze chlapce chra- 
ul. sv. Jan Nep.; jini zase, ze to dité an- 


dé) strdézce opatroval, nékterf, ze Jentéek 
jest Ziv, to Ze jest div veliky. Krepelka 
doklada, tomu ze nerozumi, a_kdyby to byl 
nevidél, ze by nevéril. Ano i Zvanil zvolal: 
 yKluéino, tys mél stésti!« 

I prohlizeli si hoSika, zdaz nekrvdci, 
zda% rany nema, ani modiiny. A hle, vidi, 
ze si neodyel ani ruce ani nohy, chodi do- 
bfe, zebra jsou v porddku, jenom se trochu 
umazal a pospinil; obrazek Skody neutrpél. 

»Bolf té néco ?* doléhali nah. 

yA co by mne bolelo?* 

»Nebal jsi se tam ?* 

»Kde ?“ 

»Tu v Sachté,* 

»J4 jsem tam nebyl.“ 

Od chlapce nelze se niéeho dovédéti. 
Povime, co oba kmotii povédéli. Kdyz se- 
stupujice pro Jenféka, na treti zebiik se 
dostali, zhaslo Dolinovi svétlo; a jelikoz 
Horina byl pred nim, zakryval jej Dolina 
télem svym. Proto nahote I[orinova svétla 
nevidice, bédovali, ze zhaslo. — Tak slezli 
aZ na dno osudné gachty. Tu nemalo je 
prekvapilo, kdyz uzfeli Jeniéka, an sedé v 
koutku, uprenym zrakem hledi na obrazek. 

Vidouce kmotti, ze Jeniéek Zije, zvo- 
lali radostné hlasem silnym: proto se Kfe- 
pelkovi nahofe zdalo, Ze slySi hlas. 

I ptali se dole chlapce: on mléi, Svétlo 
v kahadnci ale temnéji a temnéji hori, jako 
by chtélo uhasnouti, znameni to, Ze nenf 
radno prodléyati. Co nejspésnéji naklada 
Horina milé brimé na bedra svaé. HoSsik se 
neprotivi; toliko obrazek z ruky dati se 
zdraha: i ponechan mu. Poruéivse se Bohu, 
vystupuji vyS a vySe, fekl bych, ze Horina 
tahne a Dolina tlaci. Jiz jsou tam, kde 
jim prvé jedno syétlo uhaslo. Dolina ra- 
dosti opojen, volé vzhtru: ,,Nic mu nent.‘ 
KYepelka rozumél: ,,On tu neni‘ a vérné to 
sdélil s ostatnimi. Z toho nedorozuménf 
povstala pasdékova nesndz. — 

Po chvili radostného pohnuti otec a 
matka hnuli se s Jenf¢kem ; vsechen zdstup 
doprovazel blazené rodiée, vedouci synacka. 
Kazdy se tlaéil k nému, prohlizeje sijej od 
hlavy do paty. ,,Radujme se s radujicimi!“ 
— slova tato zddla se byti heslem vsech 
pritomnych. 

Doma vyéastoval Jenik nejen hosti, 
kteréz si by] pozval, nybrz i nezvanym, co 
venku stali, dal, co mél. I kdo by mu to 
za zlé pokladal, kdyz povazi, ze syn jeho, 
ktery ztracen byl, opét nalezen jest? Ano 
i rychtériv pasdk dostal odménu na pené- 
zich. Zabava byla hluéna, hornfci byli ve- 
self, pilo se na zdravi Jenikovic manzelim 


— 185 — 


a jejich synaékovi, kmotraim atd. Jenfk plé« 
sal i manZelka jeho, vSak tise. Zdélo se, 
ze opét a opét dékuje Bohu; taktéz milym 
kmotrim svym opét a opét dékoval, jakoz 
i manZelka jeho. Kmotti se tomu protivili, 
predstirajice, ze to byla jejich povinnost. 

Lidé z kumbalkti' a z Zalovic pricha- 
zeli se podivat na Jenféka. Kdyby byl otec 
chlapce za penize ukazoval, byl by mnoho 
penéz vybral. Synek ale k veéeru podiimo- 
val. Ulozili je) na lizko, kdez usnul i spal 
pokojné. 

Hosté podékovali a odesli; Jenikovic 
byli sami. Veéerni éervinky, oknem naku- 
kujice do svétnice, vidély je, ani kle¢ice se 
modli. Jenfk obracel o¢i k nebi, Jenikova 
plakala, hlavu majfc sklonénou k zemi. 

_ Rano v sedm hodin byla celéd rodina 
vy Zalovickém chramu Péné na mi svateé: 
otec s matkou u sv. pfrijfmanf. Dnes jest 
vice lidi nez obyéejné. Po m&i sv. fikaji se 
litanie o sv. Janu Nep. Jenfckovi jest, ja- 
koby zase process{ vedl jako véera. Po méi 
sv. éekal pan fardi na hibitové, a vzal Je- 
nika, manzelku jeho a synka s sebou na 
faru k snfdanf, a pri tom vypravuji mu 
véerejsi udalost. Nam jest uz vSecko znamo. 

O tom, co se v kumbalkach na den 
sv. Jana Nep. udalo, rokovalo se po celém 
okolf dlouho a zivé. Tu a tam _proskako- 
vala povést, ze Boh sv. Jana novym za- 
zrakem oslavil; divéra v pirfmluvu sv. pa- 
trona u mnohyeh zrostla. — 

Byl svatek na nebe vstoupeni Pané. 
Jenik poslal Horinu do méstského pivovaru 
s ouctem. fan stary mél zaplatiti dluh za 
uhlf, jez odvozil. As ve 4 hodiny odpoledne 
vstoupil Horina do svétnice v_ pivovare, 
kamz se lidé schazivali na pivo. Dnes bylo 
plno hostf. Horina slusné pozdraviv, ode- 


-yzdal ouéet sladkovi s pozdravenim od pana 


Staigra a Ss omluvou, Ze on sam dnes pri- 
jiti nemohl. Sladek mu nalil piva a pobid- 
nul, by si zasedl k ostatnim. V celé spo- 
leénosti nejvice hovoril pan pfsat. Rfkali 
mu: ,vzdeny pane!* Pravé dogla fe¢; i 
zddlo se, jako by to vzicnému panu bylo 
vhod, Ze pfrisel cizinec, neb jej hned oslovil: 

,Odkud, piiteli ?“ 

»L Lalovic.“ 

»Z vesnice ?“ 

yNe, z kumbalké.“ 

»Aha, co tam nové zdzraky délate 

»My? I chran Bah! My dobyvame 
uhlf, a ostatn{ zanech4vame Panu Bolu.“ 

»Inu nadélali jste s tim hochem povy- 
ki. Z toho vidite, panové* — pravil k ostat- 
nim, ,jak jest nds lid posud nevzdélany 


a 


File 2 sf es 


Vidi ve vsem divy. Kdyby se ve Skolach 
ucilo prirodnim véddm, vysvétlil by si ka- 
zdy onu udalost docela piirozené. Tak na 
pr. ja, Ze jsem Studoval, nevidim v tom nic 
podivného. Chlapec sletél dolti v stastne 
chvili, kdyz byl totiz dusfk ustoupil kysliku.* 

»Ale Ze nim svétlo zhaslo, kdyz jsme 
je doli spustili?’ namftal Horina. 

alo ucinil privan.“ 

»Budiz! Ale ze se hosik nezabil ?“ 

»lo nepochopujete, ponévadZ neznate 
zakony tlaku ve vzduchu. Sedmilety, jak 
slysim, slabounky chlapec jest jako pérko. 
Mél pry novy kabat; rozumi se tedy, ze s 
naskrobenou podgivkou. Vitr gat rozprostrel, 
a kluk se snasel, pomalu niz a nize aZ na 
dno a tam se posadil. Bylo to, jakoby roz- 
tazeny deStnik s privazanym kamenem, a 
nebo papirek s véze dol hodil; ten krouzi 
se, krouzi, snasi se pozvolna, a%Z na zem 
dopadne. Ze mél obrazek v rukou, byla 
nahoda a sice dle mého néhledu nahoda 
neStastna. Neb pravé to mate lid a naklo- 
huje k povére, s kterouz osvéta uz tak 
dlouho bojuje a prece teprv zare osvéty 
nad lidem ¢eskym — — tam z fise né- 
mecké. — —* 

Reé takovdto dopdlila Horinu. I nedal 
dale panackovi mluviti, a vece tseéné : 

» Vite-li co, vzdcny pane, zjednejte si 
kabat. az na paty. Jste kost a kize, téch 
trochu licousti: také mnoho nevazi, a proto 
nesoudim, ze budete prilis tézky. Myslite-li 
ale, ze jste, pridejte ku kabatu jesté as s4h 
aneb dva sukna a to se rozumi naskrobe- 
nou podsivku. Po té prijdte a sko¢te do 
Sachty. Podivame se, jak se budete snaseti 
a jak sednete na dno. Pak vam téz budu 
vériti. Ted se mi zddé, Ze mluvite do vétru, 
a ze nas mate za blazny.* — Pri tom ude- 
til rukou na stil, az sklenice zarinéely. 

Cela spoleénost dala se do hlasitého 
smichu. ,Ha, ha, ha!“ — ozyvalo se se 
vsech stran, sladek si mnul ruce, pisar se 
zacervenal, jakoby ho krvi polil. Bylt s 
ucenosti svou na holi¢ékaéch. I chtél jeaté 
néco prohoditi o hrubosti, zadrzel véak, 
jelikoz pozoroval, Ze z havirovych oti srii 
ohen spravedlivého hnévu. Vidél na horni- 
kové obliceji, ze se mraci a mél strach, aby 
neuderilo. Horina dopil, vstal, a prijal od 
sladka penize za uhli, dal ,s Panem Bo- 
hem“ a odeégel. 

Tim jsme tedy naznacili, jak o zachra- 
néni Jeni¢ka soudil lid a jakého ndhledu 
byl uéeny pisat. Ponechdvame kazdému na 
vili, by sém vSe zdravé uvazil a pridrzel 
se, koho chce, Nam vSak jest yzdycky zvo- 


lati, kdykoliv si na Sachtu a spolu na Voj- 


técha a Jeni¢ka vzpomeneme: »Nevyzpyta- 
telni jsou soudové Péné — nevystizitelne 


cesty jeho!“ 

Za tyden prisel piisny, pokutou vy- 
hrozujfef rozkaz od tiadu, by se Svatobar- 
borska Sachta zahdzela a sice nejdéle ve 2 
mésicich. Stalo se, nebylot Ize, vyhnouti se 
tomu. (Pokraéovani.) 


DOPISY. 


V Praze, 24. dubna 187tf. 
(O svéceni na biskupstvi.) 

Méli bychom psati o.velikolepém tko- 
nu svéceni na biskupstvi, avSak to stalo se 
jiZ p¥ekladem vzdcného toho obfaduz Rim- 
ského Pontifikdlu v é. 10. t. 1. Dle toho 
vykonéno vse spisobem slavnym. Znate pro- 
stranny kostel sv. Salvatora ? Nuze pomy- 
slete si, ze za hlavnim oltatem postaveno 


bylo vysoké leSeni, na néjZ sneSeno a na- . 


rovnéno vzdcnych rostlin a kvétin, Ze dlaz- 
ba pokryta byla drahymi koberci, Ze po 
strané evangelia postaven byl nadherny trin 
pro svétitele a naproti nému ozdoben stil 
pro dary obétni ; pomyslete si, ze stolice v 
presbyterium, v nichz pri slavnych sluzbach 
Bozich alumnové sedavaji, naplnilo ducho- 
venstvo vsech stupnhai a radi, tak ze alum- 
nové v poboéni kapli u sv. Frantiska Xav. 
sméstnati se museli, chranéni jsouce pred 
navalem lidstva tadou mést. ostrostfelct, 
kteriz na pocéest duchovniho rady svého s 
distojnictvem svym se dostavili a prostoru 
pod kupli ohradili au prostred lodi ulici 
utvorili; védouce, ze chram sv. Salvatora 
ma nad jednou i druhou poboéni lodi kol- 
kolem ktiry, pomyslete si tam hlavu vedle 
hlavy, a to nejvice vysokou Slechtu, a nad 
hlavnim vchodem u varhan pres 40 zpéva- 
kt a hudebniki, dole pak obecenstva tolik, 
ze vice byti ani nemohlo, v smésici takové, 
ze prince sedél vedle zeny, kteraz misto své 
vznesené pani za zZidny peniz postoupiti 
nechtéla; predstavte si zvoleného biskupa, 
jak od okrasleného oltate, kteryz pred lety 
obrazem sv. Jana Nep. od slavného. mistra 
Hellicha ozdobil, za akolyt y svymi u prostited 
dvou biskupéi kra¢i k svétiteli, tam ptisa- 
hu sklidaé, k Gemuz s kiru_ srdcejemny 
étverozpév chrdamem se rozléha, jak potom 
na stupnich oltate na tvdti své leze Panu 
se kori, co zatim biskupové litanii o Vsech 
Svatych tikaji, a duchovenstvo jednim hla- 
sem odpovida, jak ptijimé poZehnani a po- 
svécenf, Ducha sy. vzkladdnfm rukou a poma- 
zini na biskupstyi za tchvatného zpévu 


vanesené hymny: ,Veni Creator“, jak pii- 
jima se svétitelem z téhoz posvatného chle- 
ba a z téhoz kalicha krev Pané pije, jak 
_ prijav oznaky biskupské distojnosti za chva- 
_ lozpévu ,Te Deum“ kraéi za dlouhou ta- 
- dou duchovenstva u prostred dvou bisku- 


pu prepInénym chrimem a udili vSem své 


_ biskupské pozehnaini, k éemuz kazdy, kdo 
“mize, poklek&é; jak potom trikrate klece 
_ preje svétiteli: Na mnoha leta! — a po- 
rozumite vyroku onoho vzdélance, ze veli- 
kost Cirkve katolické jevi se v posvdtnych 
jejich obradech, porozum{te povzdechu to- 
hoto stiibrovlasého kmeta, jenZ utiraje si 
o¢i pravil, Ze jaktéziv nic tak dojemného 
nevidél, prisvédéite usudkim, Ze to byla 
velika missie, vymluyné kazanf, posvatné 
divadlo, jez divaka primélo k vyznanf: ,,Bud 
za to Bohu dik, ze ktestan jsem a katolik ! 
Papezska bulla zada, aby novy biskup 
co nejdiive schvalnim poslem podal, sy. 
Stolici dtkazy, ze slozil vyznaui viry a pre- 
depsanou pfisahu, kterézto listiny opatteny 
byti mus{ podpisem a peceti svétitele i po- 
svécence. Poslem timto jest dr. Karel Jae- 
nig, rektor chramu a pohrebisté v Rimé, 
jenz sem byl piijel ke konsekraci dobro- 
dince syého a odtud do Rima veze dotéené 
listiny, a pisemné podékovani, k némuiZ, 
jak nam dr. Jaenig svéril, p. biskup Prucha 
prilozil 1000 franki pro sv. Otce co halif 
sy.-Petrsky.*) 

Zpravy novin, jakoby se p. biskup byl 
vydal na cesty, do Vidné, atd. opravujeme 
v ten smysl, ze Prahu ani na den neopu- 
stil, a prozatim neopusti; budet miti v ne- 
déli 30. t. m. jakozto pri pocatku majové 
poboznosti u sy. Klementa prvni sy. po- 
zehnani. 

Z Kutné Hory 19. dubna 187). 
(Vystava staroZitnosti.) 


Umélecko-zivnostenska jednota , Vesna“ 
na Horach Kutnych usporddala o svatcich 
velikonoénich ve svych mistnostech vystavu 
archaeologickou, kteradz po 8 dni, od 9. do 
16. t. m. trvala. Kdo povazi, jak obtizné 
se tu ,Vesna“ podrobila wtloze,  sebrati 
totiz staré pamatky mésta a okoli a tak 
v obecenstvu buditi lasku k uméni a smysl 
pro starozitnosti: ten zajisté musi cilému 
spolku vzdati chvalu a Gest. Prekvapeni 
jsme byli véru jak mnozstvim tak i prisnym 
vyborem predmétt, jichz jsme napoéttali 
ku étyrem stim. VétSina jich, jak samo 
sebou se rozumi, zasaha v uméni kyestan- 


*) Ustayu chudych u sy, Bartoloméje y Praze 
daroval 500 zl 


Te 


ské. NemiZe ani jinak byti, nebo kdo v’ 
sttedovéku jedinym témér byl péstovatelem 
uméni a véd? Byla to cirkev. Cirkev uméni 
povznesla na vysi a dokonalost takovou, 
ze jest to az k neuvéreni a velikou ji ¢inf 
krivdu nas vék, Spatnou jf za to prokazuje 
vdéénost, pakli ze mluvi neustéle o temném 
stredovéku, o cirkvi, nepritelkyni vSeho 
védéni, o knézstvu, rozsirovateli povéry a 
tmy. Jdéte do archaeologickych vystav kte- 
rychkoliv; ty vas presvédéi o utrhanf a Idi. 

Vedlo by mne daleko, kdybych se 
chtél zmfniti 0 vSech vystavenych predmé- 
tech, obmezim se pouze na dilezitéjsi z 
oboru uméni krestanského. Vstoupivsimu 
do siné ihned do oka padla mistrovska - 
socha ukiizovaného Krista od éeského fez- 
bare Jakuba, ktery zil v 15. stol., ze zase- 
daci siné zdejSi radnice. Od vyteéného to- 
hoto umélce pochazeji téz primatorské sto- 
lice v chramu sv. Barbory a pozoruhodny 
v drevé fezany obraz Odevzdani synt Ze- 
bedeovych Panu JeziSi za uéeniky s vy- 
obrazenim Kutné Hory, jak byla v 15. sto- 
leti, v chramu sv. Jakuba. 

Z chrému sy. Barbory vidéli jsme tu 
mimo drobnéjsi predméty zaviraci Cili krfi- 
dlovy oltét s malbou na dievé z 15 stol., 
Obraz sv. Stanislava, téz na drevé z poéa- 
tku 18. stol.; obraz sv. Vojtécha, vyte¢nou 
malbu od Brandla; pamétihodny obraz sy. 
Simeona s bozskym ditkem na rukou od 
neznémého mistra. Brand! mimo to zastou- 
pen obrazem sv. Jeronyma a sv. Onofria 
— oba ze zdejsiho vorsulinského klastera —, 
pak malym obrazkem na dtevé ,,Ecce ho- 
mo“, majetek privatni. — 

Od Skrety vystaveny dva znamenité 
obrazy: Svataé rodina z klastera VorSilek 
a Bolestna Matka z chramu sv. Jakuba. 

Ze Sedleckého chramu byla tu pre- 
krdsnad jemné vyvedena socha drevéna Pan- 
ny Marie s Jeziskem z 15. stoleti a pa- 
matnd gotické monstrance ze stribra po-— 
zlacend, vysokaé 3 stopy a dva palce. Jina 
mensich rozméré, téz ze stiibra_ pozlacena 
gotické z chramu sv. Jakuba a zaslané spol- 
kem ,,Vlastimil* z Prahy dievénd stara 
monstrance z Plas, kovova goticka ze Sté- 
pdnova, pozlacené médénd goticka z Hu- 
since a mosazna goticka z Letarovic. 

Byla tu i drahocennd meSni roucha: 
éervené, zlatem bohaté vysivané dalmatiky 
Sedlecké a takova téz kasule z kaple sv. 
Vaeslava ve Vlasském dvore; staré missaly 
na pergaméné s inicialkami, jeden z Vlas- 
ské kaple, druhy v Bamberce r. 1489 tisté- 
ny z Novych Dyori; nad jiné znamenity 


~ Jana Nepom. na Skalce, od 3—6. 


ee 


 krdsnymi inicidlkami missal Ledeésky ; kan- 

ciondly téz na pergamené ze zdejstho mést- 
ského archivu a vice jinych starych mesnich 
knéh i zpévnfki psanych i tisténych a vkus- 
né vazanych. Staré latinské i ceské bible 
VY prehojném poctu byly zastoupeny, nej- 
starsi z nich bible Geské bendtskaé od ro- 
ku 1506. 

Z vyétenych zde dilezitéjsich predméth 
pouze z oboru krestanského uméni Ize se- 
znati, jak hojné a ditkladné sestavena byla 
vystava. Ostatni Gdst tvorily staré zbrane, 
popelnice, nadoby, pokladnice, rejsttiky, ar- 
tikule zdejsich cecht, listiny at. p. Nej- 
hojnéji tu zastoupen méstsky archiv zdejsi 
a blizkého Kanku. Starych peceti, map, 
znaka, knéh na mnoze vzacnych, klasickych, 
preveliké mnozstvi. — 

Nejvétsich zdsluh o uskuteénéni a zdar 

_vystavy zjednal si bez odporu feditel real- 
ky zdejsi p. Jiti Zach, vasnivy milovnik 
starych pamatek vibec a chramovych zvlast. 
Prani nase jest, aby se vystava neminulas 
kyZenym ucinkem a aby skuteéné kazdy 


jednotlivec ucil se zndti cenu a duleZzitost - 


pamatek. Jak mnoha véc pamatna prijde 
na zmar nevédomosti? Timto sptsobem 
dovede pak oceniti lid na8 a vaziti si svych 
pamatek, utvrdi se v lasce k vlasti a jeji 
minulosti, v lasce k cirkvi, kterazZ uméni a 
védy k takovému rozkvétu privedla v do- 
bach, kdy nikdo jiny o né se nestaral. 
As M: 


K RON LK A. 


Z Prahy. V nedéli 30. t. m. zapoéne 
letosni , Majova poboznost.“ U sv. Klementa, 
kdez se jiz.od r. 1850 kona, bude v ten 
den a pak kazdého dne v mésici kvétnu 
vzdy o 7, hodiné veéerni ¢eské kazani a li- 
tanie s pozehndnim, po némzZ, jakoz i pred 
kazanim zpivaji se milé pisné Marianské. 
Jazykem ¢eskym konati se bude tato po- 
boznost téZ u sv. Kajetdana o 6. hodiné a 
u sv. Igndcia o pil 7. hodiné na veéer, 
némeckym pak v 6 h. odp. v kostelich ctih. 
panen Vorsilek, Anglickych panen a Milo- 
srdnych sester pod Petiinem. 

*_* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati 29., 30. dubna, 1. a 2. kvétna u sy. 
kvétna 
u sv, Jindricha. 

*—* Installace nového pana kanovnika 
Ant. Hory bude se odbyvati v nedéli 30. 
t. m. u Vsech Svatych na hradé yv 10 h, 
rano. 

*—* Svécent knégstva vy Praze ustano- 


vil J. Em. nejd. p. kardinél arcibiskup na 
d. 12., 14., 15. a 16. ¢ervence. 

** Dédietvi Svatojanské mélo roku 
1870 tidi 24781 a sice zakladatelii 5, spo- 
luzakladateli 49, dda I. tidy 25, udé IT, 
tridy 131, adi Hl. tifdy 24571. Uda sta- 
lych a sice rodfi jest 5167, 8kol, obef, kni- 
hoven a bratrstev 1085, di stavu ducho- 
vniho 3854. Zemyelych ohlaseno za min. 
rok 243, totiz z arcidiecése Prazské 42, z 
diec. Litométické 6, z Kralohradecké 30, 
z Budéjovické 39, z Olomoucké 57, z Br- 
nénské 54, z Vratislavské 9, z Rakous 2, 
z Uher 8. 

*_* Z Noviych Hradi. Den svéceni 
na biskupstvi rodika zdejsiho, vdist. p. 
prelata KarlaFr. Pruchy, oslaven byl zde v 
nedéli 16. t. m. spisobem distojnym. Chram 
Pané preplnén byl téhoz dne obecenstvem ; 
hrabéci tiradnici dostavili se v plném poctu 
a k nemalému prekvapeni vSech téz J. Exc. 
p- hrabé Buquoy, jenz k této sJavnosti z 
Vidné sem pfijel. Po slavnostném kazani, 
jez mél vp. P. Kazimir, nasledovala zpivana 
mse sy. s assistenci, pri nfz zdarile prove- 
dena velka mSe od Webra. Po sluzbach 
Bozich rozdéleno mezi chudé osadniky zdejsi 
300 zl, kteréz Slechetny p. biskup sem za- 
slal. Pokoj v zimku, kdez se 6. zari 1818 
narodil, byl zelenim, vénci a prapory vku- 
sné ozdoben a ¢etné naystévovan. V klastere 
OO. Servittii usporadana hostina na poéest - 
p. biskupa, jemuz p. hrabé do Prahy tele- 
gram zaslal a za nedlouho odpovéd obdrZel. 
(Blahopyejnych telegram doslo p. biskupa 
po konsekraci a pri hostiné v arcibiskupské 
residenci veliké mnozstvi, jeden ¢esky téz 
z Rima. Red.) 

*_* Z Budéjovic. Spolek sy. Mikulase 
ku podporovani duchovenstva v diecési Bu- 
déjovické mél r. 1870 prijmi 52389 zl. 92 
kr. r. m. a 6200 frankt, vydani pak 25310 
zl. 46 kr. Koncem prosince zbyvalo jméni 
27079 zl. 46 kr. ry. m. a 6200 fr. v obliga- 
cich pap. ptjcéky. Na podpory vydano 24 
knézim 1185 zl. a sice v ¢dstkach od 20 
—100 zl. Pijéeno bylo 16 knézim 1625 zh. 

*_* Z Klatov. Nahla smrt jednoho 
élovéka spisobila zde nemalé pohnuti. Ve- 
Sel totiz v sézku, Ze sni na Veliky pdatek 
‘dvé libry uzeného masa. I snédl dvé libry 
masa, V noci pak zeméel. 

Z Bavorska. Dne 4. dubna t. r. ze- | 
mrel nejdtist. biskup Spyrsky, Konrad Rei- 
ther, kteryz teprv lonského roku dne 28, 
zari vlddu této diecése byl nastoupil. Za 
kapitolntho vikate byl zyolen probost kapi- 
toly Busch, 


ti oo ae 


850 franka, 
farni) 900 a fardtové kantonaln{ 1200 fran- 
ki; ¢itét se v Elsasu 225 vikari, 658 des- 
-Servanttii a 76 farari. Naproti tomu fard4rim 


| mezi nimi jest 
832.270 katoliki a 232.336 protestantt. 


— Doposud byly platy duchovenstva takto vy- 
méreny: Katoliéti knézi byli rozdéleni na 


troji tiidu: kaplani ¢i vikati méli roéné 


Desservants (administratofi 


protestantskym byl vykazan plat 1500, 1900 
a 2100 frank, a rabintim Zidovskym 1200 


‘frankt, Statni pokladnice francouzska vypla- 


cela katolické cirkvi roéni podporu 916.000 
frank, tak ze primérné na jednoho knéze 
ptipadd 955 franki; protestantskym vyzna- 
nim yvsak udéloval stat roéné 1,749.436 
franki, tak ze na kazdého pastora (celkem 
jest jich 871) pripadd 2008 franki; a zidé 
dostavali na 130 rabindi ve Francii 262.000 
frank, tak ze na kazdého rabina pripadaé 
2018 franké. Katolfci elsast{ se nynf o to 
zasazuji, aby cirkvi tamo navrdceny byly 
rozsahlé lesy (v objemu 73081 hektard; 
jeden hektar ma 2780 étvereénych sdhi), 
kteréz vy Gase republiky prvni r. 1789 byly 
od statu zabaveny, ale doposud prodany 
nebyly, jeSto stat z vytézku jejich obstara- 
val platy duchovenstva. Lesy ty majf cenu 
50—60 milioni a roéni vynos pati se na 
2,326.998 franki; kdyzby jmén{f to zase 
cirkvi jakozto vlastnictvi jejf bylo pritknuto, 
mohla by se katolické cirkev v Elsasu jak 
© vyzivu duchovenstva. tak o veskeré po- 
treby chramové v plné mire postarati bez 
vSeliké —pomoci statni. 

Z Rima. V byeznu t. r. pribyli né- 
kteri distojnici amerikanské lodi valeéné z 
Civitavecchie do Rima a ve vojenském o0- 
bleku chtéli se odebrati do Vatikanu, by 
sv. Otci se predstavili. Leé italska straz 
nedala jim vejiti prvnim dvorem do palace 
papezova, i museli tedy cely sv.-Petrsky 
chram obejiti, aby druhou stranou, kde 
straz nestoji, k papezi se dostali. Z toho 
arci seznati mohli, jakou syobodu doprdla 
italska vlada hlavé cirkve. 

*—* Kralevic Humbert nedavno se v 
obleku civilnim prochazel pred Kvirindlem, 
ana tu chudazena o almuznu jej prosila. 
»Mnoho-li pak si vydélate denné timto za- 
méstndnim ?“ otazal se kralevic, udéliv ji 
nékolik soldi. ,,O mily pane,‘ vecé sta- 
fenka, ,,dokud tu byl nas mily papez, do- 
stévala jsem mnoho almuzny, ted ale, co 
zde ti bezbozni rouhatéové v palaci preby- 
yaji, zidny na mne ani halérem nevzpo- 
mene,” 


= 189 


- -& Elsasu. Obyvatelstvo Elsasu obnasi 
-yesmés 1,110.255 dusf; 


*_* Pred nékterym éasem niusel dé- 
kan sboru kardinalského uéiniti kardindlam 
divérné sdéleni, k némuz se ostychal po- 
uziti nespolehlivé posty italské. Vyslal tudiz 
bodrého jinocha Eugena Lenti, jehoZ bratr 
jest biskupem v Sutri, aby cirkulat ku kar-— 
dindlam donesl. Pyised do Terraciny do- 
zvédél se, ze biskup taméjSi se nachazi v 
Piperno, i musel tam za nim se odebrati. 
Jiz ale jej stihalo podeziivé oko policistiv 
ministra Lanzy. Sotva ze Lenti piibyl do 
Piperna, byl zatknut a nejhrubsim sptso- 
bem prohledavan ; policie zmocnila se listiv, 
jez Ss sebou nesl a na rukou i nohou posla 
zpoutavsi do temného vézenf jej uzavrela. 

est dni musel vytrvati mezi lupi¢i a zlo- 
déji. Bratti jeho se vSemoznou pili o to 
v Rimé zasazovali, aby byl propustén, ale 
nadarmo. Posléze vsak sbor diplomaticky se 
ho ujal a zakrocil u italské vlady, naéez 
krdlovsky komisat Gadda telegrafoval do 
Florencie, odkudz dogel rozkaz, aby byl 
propustén. 

*_* Jeden z revolucionarskych listiv 
timskych, ,,Tribuno“ nazvany, pfinesl dne 
24, brezna t. r. nasledujicf tvahu: Od roku 
1862—1870 splynulo z rozli¢nych dani, 
pijéek, smluv, z prodeje statkiv cirkev- 
nich i stdtnich thrnem 9360 milioni a 
2651508 lira do statni pokladnice italské. A 
kam prisly penize tyto? Kam pfisly? Jak 
jste vy lidé nevdééni! Nuze povime vam, k 
éemu slouzily ty miliardy, jez jste vyssali z 
obéti svého lupiéstvi a svych svatokradez- 
nych usurpaci. Penézy témito naplnény 
jsou pokladnice nékolika vySe postavenych 
pant freimaurdi, z nich udrZovany jsou ne- 
pravidelné pluky revolucni, jimi ukojena 
jest touha vééné hladovych spoluudi sekty, 
jimi podplaceny jsou cizozemské noviny, 
aby ve VaSem smyslu upravily verejné mi- 
nénf v Londyné, Vidni a Parizi; z penéz 
téch prichystana byla expedice u Mentany, 
a nyni slouzi penize ty k tomu, aby roz- 
dinychovaly ohen v Belleville a Montmartru 
(Parfzi) vznikly; ony k tomu slouzily, aby 
vas privedly do Rima, aby tam vydrzovaly 
hejno ktiklound vladu italskou velebicfch, 
aby provedly podvodné hlasovani obyvatel- 
stva rimského, — zkratka penize ty slou- 
zily ku v8elikym tém neslechetnostem, jichz 
vysledkem jest sjednocena Italie ku vééné 
hanbé a potupé naseho stolett, 

Z Ruska. V Petrohradé byl za vrehniho 
bibliotekaéte carské verejné knihovny usta- 
noven dr. Alois Pichler, kteryz drive v 
Mnichové byl docentem theologie a sepsal 
obsirnou knihu ve prospéch rozkolu reckého, 


iO. 


V uradé tom uz pil druha roku plnil be- 
dlivé povinnosti svoje. AvSak tymz casem 
zacéaly se ztrdceti z knihovny spisy vzdcné, 
a vsecko patranf po zlodéji dlouhy ¢as bylo 
marné. Reditel knihovny posléze rozkazal, 
aby do ¢itéren nikdo nebyl pripusten ve 
syrchnim odévu; kozichy a svrchniky mu- 
sely byti zanech4ny u vrdtnych, jimz byl 
din ptisny rozkaz, aby na kazdého z domu 
ven vychazejfcfho bedlivé zéeni méli. Dr. 
Pichler pozddal feditele, aby mu vzhledem 
na chatrné jeho zdravi dovolil, by v lehkém 
svrchniku do knihovny prichdzeti smél, an 
pry se boji nastuzeni. Piani jeho bylo vy- 
hoyéno, ale spolu jiz vzniklo podezient 
proti nému a vratnym nayidilo se, aby s 
dyojnasobnou bedlivosti jej stiezili. Na 
zacatku brezna t. r. chtél dr. Pichler zase 
jednoho dne z knihovny odejiti; vratny mu 
podaval kozich; ale zdaélo se mu, ze na 
zadech uéencovych jest cosi tvrdého jako 
- prkno. Aby se 0 tom pyesvédéil, sahnul 
pod kabat dra. Pichlera, a ejhle vytaéhnul 
odtamtud cely foliant! Byv kiediteli uve- 
_ den, vyznal se dr. Pichler, Ze v bytu svem 
chova jesté velmi mnoho jinych knéh a ru- 
kopisi z carské knihovny ; komise tam. vy- 
sland nalezla 6000 svazkt, kteréz maji cenu 
asi 15000 rubli. Cena rukopisti dr. Pichle- 
rem odcizenych paci se na 60.000 rublé. 
Velka Cast spisi téch byla jiz v bednach 
ulozena a méla do ciziny vyvezena byti. Z 
tiradu svého byl ovSem hned sesazen a je- 
dnani soudni proti nému zavedeno. Vinu 
jeho obzvlasté ta okolnost zvySuje, Ze ze 
vsech knéh odstranil peéet carské knihovny. 

Z Ameriky. Na ostrové Havanna byla 
letos zavedena jednota ,mladeze katolické,“ 
ku kteréz se jinochové v Getném poctu blast; 
gubernator ostrova milerad na se vzal trad 
predsedy této jednoty. 

*__* K dostaveni velkolepého chramu 
stoli¢ného v New-Yorku bylo letos opét se- 
brano prispévki 100000 dolari. Nedlouho 
predtim seglo se z dobrovolnych darka 
92000 dolaré na nové zrizeny dim nalezen- 
ctiv, kdez milosrdné sestry za 16 mésiciy 
prijaly 1727 ditek. — Katolici arcidiecése 
Baltimorské zaslali sv. Otci 4000 dolara co 
halér sv. Petrsky a 16000 dolari zaslali 
do Caiihradu ve prospéch Arméntv katoli- 
ckych, kteriz v lonském pozaru velké skody 
na majetku svém utrpéli. 


Pabérky. 
24, Aristedes, 
Jeden z nejvétsich muzi v Athendch 
byl Aristides, kterého vZdy ,,spravedlivym* 


nazyvali. Zaslouzend vaznost, jakou mt 
jeho spoluméStané prokazovali, vzbudila 
zavist u nékterych vidcti lidu. Tito nena- 
vidéli ho a vymohli, ze bez viny vypové- 
zen byl a sice na deset let. Takovy ortel 
byl otracismem ¢ilisoudem strepinovym pro- 
hl4gsen. Kdo totiz pro vyhnanstvi hlasoval, 
musel jméno vypovézence na strepinu nebo 
tabulku napsati a tuto na urcitém misté na 
namésti poloziti. Kdyz se tedy 0 vypové- 
zeni Aristidové hlasovalo, potkal jeden mé- 
Stan, jenZ neumél psati, Aristida, aneznaje 
ho, prosil jej, aby mu jméno ,,Aristides 
na tabulku napsal. Aristides ochotné to 
ucinil, i otazal se méstana, zdali mu Ari- 
stides néco zlého uéinil? ,,Nikoli,‘‘ odpo- 
védél onen, ,,ale to veliké oslavovani jeho 
Spravedlnosti se mi protivi.'‘ — Mam za ~ 
to, ze kdybychom nékterému vidci lidu do 
jeho vnitra nahlédnouti mohli, shledali by- 
chom, ze se tomuto mésfanu v Athenach 
podoba. Chcet, aby nabozenstvi ze zemé 
vypuzeno bylo, protoze jest bozské ato se 
mu protivi. R. 


25. Alban Stolz o nékterych novindrich. 


,dsou lidé, kteri po celé zivobyti své 
zustavaji chlapci. Jsou jesté chlapci, kdyz 
jiz vous nosf; jsou chlapci, kdyz jim vlasy 
Sedivé prokvétaji; ajsou jesté chlapci, kdyz 
temeno staré hlavy jiz jest tak holé, jako 
namésti; a zustanou chlapci po cely vék. 
Maji totiz po cely zivot svij jako zlomysinf 
chlapci z toho radost, kdyz mohou_ spiso- 
biti riznice, hadky a zmatky. Takovychto 
starych chlapci nalez& se nemalo mezi té- 
mi, co do krémarskych novin piSou. Ne- 
troufaji-li si proti svétské vrchnosti lid po- 
Stivati, Stvou s tim vétsi odvahou proti vrch- 
nosti duchovni, proti cirkvi katolické a jejim 
od Krista ustanovenym vla4dcim.“ 

(Kal. f. Zeit u. Ew. 1846.) 


26. Podivnd deéla. . 
__ disté jsi, mily pyiteli, za nagich dnt 
jiZ slySelo lidech bez ndbozenstvi, bez vy- 


mani. V nasem milém Rakousku jest  to- 
tiZ dovoleno, ze kdo ani katolikem, ani 
evangelikem, Zidem nebo turkem nechce 


byti, oznamiti mize, ze k zidnému z téchto 
v staté trpenych ndbozenstvi prindlezeti ne- 
chee, nybrz Ze si chce své vlastni pojmy 
0 Bohu a povinnostech Giniti, a podle to- 
hoto samodélaného ndbozenstvi, nebo vlast- 
né podle Zddného ndbogenstvi Ziti. Zilo 
sice v risi Rakouské jiz dtive veliké mnoz- 
stvi tvord bez ndbozenstvi, pro néz ani 
Schopni nebyli. Nékte¥{ mezi- nimi maji 


Nalezeni sy. krize;:  Kterak prijimati 


BS aa 


étyry nohy a chrochtaji, jinf tehotajf, zase 
jini stékaji; jint plovajf ve vodé a osvobo- 


dili svym krikem Kapitol, jinf visi v 
krasnych klecich a Zvastaji kazdé slovo, 
_ kteréz slysi, beze vSeho smyslu. Tento 
_druh tvorii jest nyni rozmnozen pottem 
~dvounohych bytosti, jimzto ale Stvofitel 
_ Zadnych kiidel nedal. 


Jsou tedy bez vy- 
znani, bez nabozenstvi, jako onen tvor, jenz 
se okolo vanoc zabiji, nebo ktery se za 
éasného rdéna na pastvu Zene. Docela jinak 
myslel jednou velitel zimku Arauziejského 
(Oranie). Kdyz tento zimek svému vlast- 
nimu majiteli navricen byl a opét fradné 
poméry nastaly, ubytoval se také biskup 
zase v mésté a chtél, aby se katolické 
sluzby Bozi jako diive slavily. Kdyz pfi- 
Sel den Boziho Téla, poslal biskup k zé- 
meckému setnikovi, zadaje ho, aby kuzve- 
lebeni slavnosti a na potest Boha v nejsv. 
svatosti ukrytého ze zameckych dél strileti 
dal. Velitel Millet de Masnay, aékoliv ka- 
tolik, dal odpovéd nasledujici: Déla prince 
Arauziejského jsou vSechna kalvinska a ne- 
slavi tud{z katolickych svatkt. To jest pres 
prilis, kdyz se i délim krestanské vyznani 
prisuzuje. Déla vabec nezdaji se zadnou 
krestanskou véci byti, ponévadz krestanstvi 
spolublizni jako sebe sama milovati porou- 
ci, a ostré rany z dél podivné ditkazy 1é- 
sky davaji. Piece vsak se zda, ze déla za 
nabozenska prohlasovati neni tak veliky 
nesmysl, jako kdyz se lidé za bezndbozen- 
ské prohlasuji a za takové uznavaji. 2. 


Literarni oznamovaiel. 

*_#* | Kazatelé slovansti,“ Sesit 5. ob- 
sahuje kézani na ned. II, po Velikonoci: O 
pastyfi dobrém a ndéjemniku, o viku a ovcich 
(z polstiny). Na den sy. Marka: Chléb nas 
vezdejsi (z luz. srbstiny). Na ned. III. po Ve- 
lik,: O poslusnosti (ze slovinstiny). Na den 
mame 
krize toho zivota. Na ned. IV. po Velik.: K 
éemu a jak se vzatahuje ptsobeni Ducha sv. 
v Cirkvi Kristové, o uéeni z evangelia. Na 
ned. V. po Velik, 0 modlitbé (z polst.). Na 
hod na nebe ystoupeni Pané: 1) O nebeské 
radosti (ze slovin.); 2) O slavé, moci a lasce 
P, Jezise k nam, jiz objevil svym na nebe 
ystoupenim (z polst.). Na ned. VI. po Velik. 
o zdkladu viry nasi, o strastech toho svéta a 
0 potéchéch Ducha sv. (Z polstiny P. Skargi.) 

*_* Posvdtnd kazatelna. Svazek 6. 
(kvétnovy) obsahuje duch. feéi na slavnost sv. 
ap. Filipa a Jakuba: Jen vidéni Boha nas 
mize uplné oblaziti; na slavnost sv. Gotharda: 
Co jest svét a co duse; na ned, IV. po Ve- 


likonoci; 1) Clovék m4 dusi, 2) Kam jde¥ : 
na ned, V. po Velik,: 1) Prosebné listy k ne- 
beskému Otci, 2) Modlitba ve jmenu Jezige 
Kr. konana jest ticinlivéjsi, nezli kterdkoli ji- 
né; na slavnost sy. Jana Nep.: Co mluvi ne- 
poruseny jazyk sv. Jana; ret pri svécen{ ob- 
novené kaply N. na slavnost sv. Jana Nep.; 
na denna nebe vstoupeni Pané: Krev Kristo- 
va, modlitba a dobré skutky — klfée k nebi; 
na ned. VI. po Velik.: Dikaz bozstvi Ducha 
sy.; na slaynost seslani Ducha sy.; Duch sva- 
ty jest dokonatel spdsy nasi; na Bozi hod 
Svatodusni: Nase vdétnost za l4sku Kristov u, 

*—* | Drahé kameny z koruny Svato- 
vdclavské Gli Zivoty Svétet, Blahoslavenets 
a domnénim Svatich néroda Ceskoslovanského.“ 
V Praze 1871. Nikladem Dédictvi Svatojan- 
ského, Podil idi na rok 1871. Tiskem Karla 
Bellmanna, Na skladé u Jar. Pospisila v Praze, 
EK. Hélzla v Olomouci a K. Vinikra v Brné. 
Str. 506 s 16 obrazky. Obsah. I. Svétei: Sv. 
Cyrill a Methodej, sv. Ludmila a sy. Vaclav; 
sy. Vojtéch, sv. Gaudenc Radim, patero sy. 
bratii; sv. Prokop, sv. Hedvika, sv. Jacek, sv. 
Jan Nepomucky, sy. Jan Kapistran. 2. Blaho- 
slavenci: Bl. Ivan, Vinty?, Geslav, bl. Broni- 
slava, Aneska, bl. Petr Kanyzius, Jan Sarkan- 
der. 3. Osoby domnénim svaté: Pribislava, 
Maria Mlada, Jindtich Zdik, Vrbata, Godesalk 
a Jarloch, Hroznata, Ondfej biskup, Zdislava, 
Vit dékan, Arnost z Pardubic, Jan z Jenstyna, 
reholnici vy Praze umuéeni, Melichar Grodecky. 
Jan Lohel, Daniel Vojtéch Il4jek a Pankrac 
Skribe, Vavrinec Pasok a Matous Kramer, 
Albrecht Chanovky z Dlouhé vsi a Martin 
Strakonicky, Matéjéek, Maria Elekta, Frantis- 
ka hrabénka Slavatova, Augustin Strobach, 
Simonek Abelestiv, Jan Bedrich hrabé z Vald- 
Stejna, Tobids Jan Bekr, Jan Kliment Maria 
Hofbauer. — Z tohoto obsahu patrno, Ze tu 
jsou Zivoty vSech téch, kdoz v duchovnim smé- 
ru zdsluhu maji o Cechy, Moravany a Slezaky. 
yMnozi z nich jsou domaci plod; jinf, aé pfi- 
chozi, blaze u nds pisobivse, zasluhujfi ob¢éan- 
ské pravo samych rodéki.“ (Péedmluva). — 
Spisovatel pékné této knizky nenf sice na ti- 
tulu udin, avsak jest zn4my pfitel étendré 
starsich roénfki ,,Blahovésta.“ — Podfl tento 
audi Dédictvi sv. Janského vysel ve dvojim 
vyd4ni, jedno latinkou, druhé frakturou (Sva- 
bachem). Pfi sestavov4ni seznamt a zdsilkach 
vkladi novych tdi budizZ tedy ozn4meno, kte- 
ré vydini ¢i pismo si kdo zvolil. Novi tdové 
mohou si té% misto letosniho podilu vyzadati 
lonskou knihu: ,,Pribéhy starého zakona“ aneb 
jinou diive vydanou, n. pr. ,Vidce hrisniki“ 
aneb ,Rodina Cermékova.“ — Na pffsti leta 
uchystény jsou a vyjdou  tyto spisy: na fF 


f 


saa POE tens 


1872 ,Boj a vitézstvi pravdy Bozi v Cechach“ 
od Jos. Ehrenbergra (latinkou); na r. 1873: 
»Piibéhy Nového zikona“ s obrazy jako byly: 
»Pribéhy star¢ho zikona‘ a téz frakturou;.na 
r. 1874: ,,Obrazy z historie cirkevni* od Tom. 
Noydka. Dil If. frakturou jako dil I. 

*_* Cennik vazanjch modlitebnich knih 
knihatské dilny Jos. M. Zyky v Plzni. Vyhra- 
dni prodej pro Rakousko u p, Iynka Fuchse 
v Praze, 
laji, Tiskem H. Fuchse v Praze. Nakladem 
viastnim. Text éesky i némecky s vyobrazenim 
vazeb. Str. 43. 

*_* |Timoleon.“ Historické ¢inohra v 
5 jednanich od Josefa Wenziga. V Praze 1871. 
Nakladem knéhkupectvi I. L. Kobra. Str. 73. 
(Dil X. vyboru spisiiv dramatickych.) 


Osobni véstnik duchovensky. 


V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 

P, Mauric Rauch, ft. prem. v Teplé, dr. theol., 
byv. prof, na gymn. v Plzni a far. na odp. 
v Teplé, 17, dubna (nar. v Tachové 4. tno- 
ra 1803, posv. 17. brez. 1826); 

p. Vac. Novdk, faraét v Podéepicich, zat. 
spravce vikar. Sedléanského, 17. dubna 
(nar. ve Vsetatech 22. biez. 1816, posv. 
1. srp. 1841). 

_. Ve spravé duchovni ustanoveni jsou ¢ 

p. Kar. Appel, koop, z Abertani, za kapl. 

do Kralovic ; 

p. Ant. enzl, kapl. v Oudréi, za admin. do 
Lochotina ; 

p. Vac. Fiissl, kapl. v Brodu, za vyp. kapl. v 
Plané ; 

p- Frant. Franék, kapl. v Noy. Straseci, za 
admin. vy Bratronicich ; 

p. Al. Klecan, kapl. zOndiejovado Skramnik; 

p 


. Kar. Krehan, admin, y Zdaru, za kapl. do 


Nejdeku ; 
Vac. Kreissl, kapl. zNejdeku do Abertand; 
Ant, Lehmann, kap|. z Nejdeku do Doupova ; 
Fr. Liska, adm. z Tuchoméric do Skofice; 
Jan Plzdk, kapl. za admin. v Plané; 
Ant. /itt, kapl. z KnéZovsi, za adm. do Lan; 
Vac. Jott, kaplan z Méste¢ka do - Nov. 
‘Strasect ;_ 
. Ludyik Spriysi, koop. y Kreéovicich, za 
fund. kapl. do Chlumu; 
Vil. Danz, kapl. v Kraslicich, vstoupil do 
radu kfizoy. v Praze, 
Uprazdnené fary: 

Bratronice a Lany, patron, p. Maxm, Eg, knizZ, 

z Firstenbergu., °. 
Lochotin, patr. p. Fr. bar. z Weidenheimu. 


Spits t's 


<s 


kamz se také veskeré zakazky zasi- | 


\ 


Pland, patr. p. Jos. hrab. z Nostic-Rhinecku. 
Slustice, patr. p. Jana kniz. z Lichtensteinu. — 
Skofice, patr. (?) vesmés od 14. dubna. 


V biskupstvi Kralohradeckém. 
d V Panu zesnul: 

p. Karel Seifert, dékan v Ném. Brodé, bisk, 
notat, 26. bfezna (nar. v Ném, Brodé 11. 
zaii 1813, posv. 25. éervence 1838). 


V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnul: 
p. Jos. Matous, byy. farét v Mladé, na odp. 
vy Novych Dvorech, 29. brezna (nar. v 
Suché 4, led. 1791, vysv. 12 srp. 1818). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Fr, Stolz, vychov., za faréfe y Mérunicich ; 
Vojt. Wagner, admin. in spir. v Dolanech, 
za adm. interkal. y Radonici; 
p. Frant. Schindler, kapl. v Radonici, za 
admin. in spirit. v Dolanech ; 
p. Ant. Setdel, koop. z Vratislavic do Maffers- 
dorfu ; 
. Ant. Fridrich vzdal se praesentace na faru 
Cirkvickon a zistal far. v Touchofinech. 
Uprazdnéna mista: 
Libouchec (Konigswalde), fara patron. p. Frant. 
hrab. z Thun-Hohensteinu. 
Lindava, fara patr. pi. Alz. hrab. Kinské. 


ps 


rs 


V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnuli: 


p. Vine. Wortner, dékan v Prachaticich, b. 
vikaf téhoz okresu, kons. rada, 17. dubna 
(nar. v Budéjovicich 23. brez. 1814, posy. 
25, éervence 1840); 

p. Jan Stka, rektor biskup. klerik. semi- 
ndfe v Budéjovicich, kons. rada, b. notdr, 
atd., 18. dubna (nar. v Praze 20. fijna 
1809, vysv. 7. srpna 1836). 


J. M. p. biskup Karel Frant. Prucha 
obdrzel ke dni své konsekrace tolik dopistiv 
od v. knézi i laiki, Ze neni s to, kazdému 
zvlast za jeho blahopréni pisemné diky vzdati. 
Stane se to bohdd ponendhlu. I pozadal nas, 
abychom tuto v jeho jménu oblasili viem, 
»kdoZ mu modlitbami svymi na Bohu milost 
vyprosili, a bud osobni piitomnosti den jeho 
konsekrace oslavili, bud pisemnym blahopéanim 
lasku syou osvédéili, zvlasté milym spolubra- 
trim knéZim, Ze z hlubin povdééného srdce 
volaé: Zaplat Pin Bih stondsob! — a Ze jiz 
za vsecky tyto své prdtele a piiznivce mi sy, 
obétoval a za né modliti se neustane.“ 


Dp. J. St. K-: Chron, jsme doruéili. Vzhledem 
druhého racte psdti red: O., s nimz Bl. neni v 24- 
dném spojeni. I my zayrhujeme ostouzeni muzai o 
vlast a cirkev nad _jiné. zaslouzilych: 


Tiskem kniz, arcib. knihtiskarny za Roblicka a Sieverse v Praze. 


~ Roénik XXi. VV Praze dne 5. kyvatna 1871. Cislo 13. 


a5 


6. id. a 25. Vv expedici 
‘ ‘ ¥ kazdého mésice. au viech tdédnych 
s,s Redakce: ms lknihkupcet 
ee: aera seminafi > : narok: 2 zl. 50 kr. 
: : ; ; ies ig & na pilr, : 121.30 kr. 


5 3 aX : 
39° 7 = 


Vydava se Predplaci se 


Expedice : - Po poste: 
v katol, knéhkupectyi denone 2, CPEgaCe 


hd r 
z ; Celoroé. 3 zl;— kr. 
Si Hlasy katolické, seuss 
na sv,-Vacslavyském Predplaceni étvrt- 
ndmésti, dis, 786-I1. See 2 iji 
NedoSla éisla letnise neprijima. 


reklamujte nejdéle v — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, _2ed@otliva isla 


se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvy8uje narod, ale hiich bidné éini narody.“ (Pitsl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky Se prositi jest modliti se divérné a setrvale, 

celeho roku. jak onen ¢lovék v evangelium svého pii- 

tele o chleb prosil (Luk. 11.) a odevzda- 

XXIX. V nedéli V. po Velikonoci. vati se do vile Bozi, jako se Pan Jezi§ 
modlil v zahradé Getsemanské. 

Pan JeziS podle evangelia svatého 2.,,Az dosavad za nic jste neprosili ve 

Jana (16, 23—30.) vzbuzuje své uceniky | jménw mém.“ Vizte kr. tu piféinu, ze ndm 

k modlitbé a mluvf o svém odchodu k | Bih mnohdy nedavd, éeho zdddme. Budto 


Otci. ze neprosime, nemodlime se, nebo Ze ne- 
1. ,,Amen, pravim vdm, budete-li zac | prosime ve jménu Pana Jezise — pro jeho 
prositi Otce ve jménu mém, dd vam.“ Foto | zasluhy — anizZ podle vile jeho; Ze pro- 


zaslibeni Kristovo také nam plati, ze nam | sime za véci, za néz nechee Pan Jezis s 
nehesky Otec v potiebach télesnych i du- | nami prositi. On nds nauéil modliti se: 


chovnich pomoci své neodepre, a¢ bude- | Bud vile Tva! — My pak volaéme: Staa 
me-li ve jménu Pana JeziSe prositi. Uva- | se vile aaSe! -- Tak neprosime ve jménu 
zujme blize ta slova. Pana Jezise. — JeSto ale nevime, zaé by- 


Neni ¢lovéka pod nebem, jenz by né- | chom prosili, jak di sv. Pavel (Rim. 8, 26.), 
jakym kifzem nebyl stizen, bud télesnou | mame jako apostolové volati k Panu: ,,Pane, 
neb duchovni bidou sevren. Co si tu ¢clo- | naué nds modliti!* (Luk. 11, 1.) povéz, aaé 
vek m4 pociti? Prositi ma, modliti se ma. | a jak mame prositi. A Pan nas tomu na- 

,»Proste a bude vam dano.“ Kdo to | uci, budeme-li zdati pokorné a snaZiti se, 
pravi ? Bah, Pan vSemohouci, jenz vSecko | bychom z jeho uéeni prospéch méli. 


dati mize a nejvyS dobrotivy, jenz dati 3. ,Proste a vezmete (bude vdm ddno).* 
chce, co mize. — Velci pani chtéjf byti , Mohl-li tu zretelnéji vyjadiiti Pan vili svou, 


proseni : a Buh jest Pan nejvyssi, Pan vsech | ze nam chee dati, zac prosime? To pak 
pani, kral viech krali. ~ Jdes-liku pr. ko- | vzbuzuje nas, abychom dtivérné ve svych 
lem ¢lovéka’ chudého, a neprosf té, nic mu  potrebach k Bohu se utikali a modlili se 
zajisté nedés. — Tak to Gini Buh i ndm. se vsf horlivosti. 
On znd bidu nasi; pakliale neprosime, jde 4, ,Aby vadost vase dokonala byla.* 
mimo a nedé nam niéeho. ,,Proste a bude | Bih chce, abychom byli tplné Stastni a 
vam dano!* blazeni; proto nam chee dati, éeho pro éas- 
Modliti se mdme ve jménu Jezise Krista. | nost i vécnost potrebujeme; zada pak na 
My hifénici, kterak se opovazime pfistou- | nas, abychom se modlili a jeho svatou vili 


_ piti k tranu Boha nejsvétéjsfho? Jen skrze | pluili. (Zlm. 144, 19.) 


Krista, Syna Boziho, kteryz nas s Otcem | =. _—_, tee _ sim mibuje vds, protoze vy 
smiril a syny Bozimi uéinil. Otec na néj | jste mne milovali.“ Tak jest spotadano 
patii, ne na nasi vinu; pro ného udili, co- srdce otcovské | Snadno ziskas otce, mi- 
koli pottebujeme. — Vé8ak prositi ve jménu , lujes li dite jeho. Vizte tu, ki, prosttedek, 
Péna Jezise ma jesté jiny vyznam, totiz | jak bychom zfskali lisku nebeskeho Otce 
prositi tak a za to, jak a cozkoli s vali | a s ni vse, co nam je k spaseni. Milujte 
Kristovou se srovnava. — Ve jménu Jezi- | jednorozeného Syna jeho ee mi- 


-- 194 — 


lujte v8ecky ditky jeho, lidi na zemi: pak 
vas bude milovat i Otec Pana Jezise a vse- 
obecny Otec n4s. Co vim potom bude 
schézeti? ,Kdyz Bah s nami, kdo prot 
nam?“ — 

6. , Vysel jsem od Otce a prisel sem na 
suet; opét opoustim svét a jdu k Otci.“ Tot 
béh Zivota Pana Jezise; a tent ikratky zi- 
votopis kazdého Glovéka: pfigsel a jde. — 


-Sotva se poohledne v sveté, jiz musi ze 


svéta. — A co by Skodilo? jen kdyby ka- 
zdy z nds tici mohl jako Pan Jezis: ,Jdu 
k Otci!* Ziidte, ki, cely zivot svij dle 
uceni a prikladu Pana Jezise a zajisté jJe- 
dnou k Otci prijdete do nebe. 


XXX. O slavnosti sv. Jana Nepom. 


Dnes kondme my Cechové slavnost 
svého patrona, sv. Jana Nepom., jehoz 
Cirkev sv. v svate¢nim evangelium (Mat. 
11, 2—10.) se sv. Janem predchidcem a 
kititelem Pané porovnava, protoze oba 
podobnymi ctnosmi ozdobeni pro pravdu 
horlili a Zivot obétovali. Jako Jan Kit. 
pripravoval cestu Pané, tak Jan Nep. Kri- 
sta nasledoval. Hned od mladosti stkvél 
se nas mily patron jak poboznosti tak i 
nevinnosti a cistotou mravi; co jinoch vzdy 


prosté a pokorné se choval; co knéz sg | 


vrouci horlivosti konal povinnosti svého 
stavu a k bliznim vzdy laskavym a dobro- 
cinnym se prokazoval; v Sstésti byl skro- 
mny, v nestésti zmuzily a trpélivy: ano 
véren Bohu, ctnosti a svatym povinnostem 
Svym setrval i v protivenstvi i v smrti 
mucenické. A podle prikladu sv. patrona 
svého mame t my podobniymi ctnostmi zdo- 


bite, krdsliti dust svow; cod je zajisté slugno, 


mozno i spasitelno. 

a) Zdobiti dust je slusno. Duse lidska 
podle obrazu Boziho stvorena, nesmrtelna 
ma tak velikou cenu, Ze Kristus Syn Bo- 
“i, aby ji vykoupil, s nebe nasvét sstoupil a 
Zivot za, ni obétoval nebeskému Otci. Cim 
drazsi jest duSe nase, tim vice se mime 
chraniti, abychom ji neposkvrnili z4dnym 
hrichem, tim snaznéji mdme se pfitiniti, 
abychom ji zdobili vSelikymi ctnostmi; po- 
dobné jako perla ¢im je draz8i tim vzé- 
enéjsf a jako obraz ¢cim je krasnéjsf, tim 
skvostnéjsi se mu dava raémec. neb oblo- 
zenf. DuSe nase jest nevéstou, choti Syna 
Boziho (OsedS 2, 20; Piseh Sal, 4, 1.) 
cim vzacnéjs{ jest zenich, tim skvostnéjsi 
ma byti roucho nevéstino. ,Jako Zenich 
tési se z nevésty, tak Hospodin tésiti se 
bude z tebe.“ (Isai 62, 5.) 


b) Dust zdobiti mogno. Mnoho si lidé 
vazivaji zdravi a krdsy télesné, zvlaste 
pak v mladosti o krésu maji péci, proto 
télesné vady a nedostatky vselijak zakry- 
vaji a télo vSemozné uslechtuji. Nez vady 
télesné ziidka se dajf napraviti a umélé 
Slechténi éasto byvé poSetilé, smésné. Kra- 
sa télesnd jest marnd, pomijejici. Mala 
nehoda nebo nemoc mize ji zmariti, vékem 
mizi, v stati hyne, podobné jako nejkra- 
snéjsi rize Gasem vadne, usycha, opada, 
zahodi se. — V8ak dui krasliti v kazdém 
véku, v kazdém stavu a povolani je mozno. 
Kazdy ¢lovék, chudy i bohaty, sprosty 1 
vzneseny mize se chraniti htichu, kazdy 
mize spravedlivé, ctnostné a pobozné Zit; 
nebo Bah kazdému k tomu své milosti 
poskytuje. ,,Bih jest, kteryz pisobi v nas 
i chténii vykonani podle dobré vile své.“ 
(Fil. 2, 13.) ,VSecko mohu v Kristu, kte- 
ryz mne posiluje* (Fil. 4, 13; srv. I. Jan. 
5, 3.) Krasna jest duse lidské v_ stavu 
milosti Bozi, vSak krasu a spanilost lze 
jesté zvysiti ctnostmi i dobrymi skutky, k 
cemu. nas povzbuzuje sv. Jan (v Zjev. 22, 
11.) ,Kdo jest spravedlivy, ospravedlai se 
jesté a svaty posvét se jesté.“ Také prace, 
jez koname, i souzeni a protivenstvi, jezto 
snasime, dodavaji dusi nasi veliké ceny a 
krasy. Ano i dusi hrichy poskvrnénou, zo- 
havenou lze o€istiti pravou kajicnosti v 
svatosti pokani. Tak v Stésti i v neStéstt, 
v slavé 1 v ponizenosti tohoto svéta, v 
nemoci i v smrti mizeme o duSisvou péti 


mit a ji kraslit. A krasa ta duse je nepo- . 


mijejici; zaidn& nehoda, ani nemoc, ani 
smrt ji nezmari, ona i za hrobem trvd, na 
véky. 

c) Z toho jde zarovenh, Ze dust zdobite 
je velice prospésno a spasitelno. Krasa télesna 
jest nejen marna, pomijejici nybrz i velice 
nebezpecna. Tvair spanilid vyddna byva 
mnohemu pokusenf, budf htisné zddosti a 
éasto k nemoudrym, hiiSnym skutkim za- 
vadi, coz mnoha zkuSenost dokazuje. ,,Pro 
krasu mnozf zhynuli.* (Sir. 9, 8.) Ale kra- 
Sliti dusi nikdy neSkodi, nybrz vady pro- 
spa. ne-li pro Gasnost, zajisté pro véénost. 

lovék spravedlivy a bohabojny, jako byli 
Jan Krt. iJan Nep., mé vzdy srdce spoko- 
jené, a uziva hojné utéchy v trapenf i v 
smrti, byvé v pocté ulidf moudrych a do- 


_ brych, zvla8té pak Bobu jest mily a ptfjemny 


a po Strastném Zivoté dostane se mu hojné 
odplaty na véénosti. ,Rcete spravedlivému, 
Ze dobre mu bude, nebot ovoce skutkii 
svych jisti bude.“ (Isai. 3, 10.) 

Proto N. dbejte vady vice o krasu duse 


-nez téla, snazte se, byste ji uchovali hifchu 
a zdobili vSelikymi ctnostmi dle piikladu 
sv. Jana Kit. i Jana Nep. Tak jsouce dle 
duSe ozdobeni budete jiz zde na zemi Sta- 
stni ajednou vééné blazeni. ,Na cesté spra- 
vedInosti zivot, ale cesta bludna vede k 
smrti.“ (Prisl. 12, 28.) ,Spravedlivi pajdou 
do zivota vééného.“ (Mat. 25, 46.). 


XXXI. 0 slavnosti na nebe vstoupeni 
Pané. 


Koname dnes slaynost na nebe vstou- 
peni Pané, jiz abychom hodné slavili, chce- 
me uvazovati nékteré pravdy sy. svdtecniho 
evangelia. (Mar. 16, 14—20.) 

1. Drive nez Pan Jez¥ vstoupil na 
nebesa, prised k svym apoStolim, ,trestal 
nedovéru jejich a turdost srdce, Ze tém, kte- 
Mz jey vidéli vzkiseného, nevérili.« — Jak 
éasto i my bychom zaslouZili takového po- 
karani pro zaslepenost rozumu a zatvrzelost 
srdce svého. Odtud pochazeji hiichy a bidy 
nage. Kdybychom byli vérici a srdce nase 
kdyby planulo laskou ku Kristu, nebylo by 
tolik hrichav a strasti mezi nami. Proto 
m. kr. zachovejte sobé pevnou viru a vrouci 
lasku ku Kristu; pak chraniti se budete be- 
dlivé vSelikych hrichtiv a uspofite si mno- 
hych nesnazi a souzeni, jezto byvaji na- 
sledkové hiichi. 

2. Posledné rozkaz, kteryz Pan Jezis 
pred svym odchodem dal svym uéenikim, 
byl ten, ze méli ,kdzat? evangelium vsemu 
stvorent.“ To vsickni vérici ovSem Ciniti 
nemohou; ale vSickni mohou a maji sv. 
evangelium, které se z rozkazu Kristova v 
svété hlasa, bedlivé poslouchati, ¢isti, uva- 
zovati, zvldsté pak vérné plniti. ,Kdo uveri 
a pokitén bude, spasen bude.“ Kterak 
ale budeme veériti, nebudeme-li slyseti. — 
Vy kr. rodiéové, hospodarové a zy]. ucite- 
lové k tomu jste povolani, abyste k rozstf- 
ren{ kralovstvi Boziho na zemi spolu napo- 
mahali, byste ditky, mlddez vam svérenou, 
vedle védomosti Gasnych, hlavné k pravé 
zboznosti a k dobrym ki. mraviim navadéli, 
coz tedy ¢inte s vSemoznou horlivosti, aby- 
ste naplnili vali svého Pana a Spasitele. 

3. ,A Pan Jeks, kdyz jim odmluvil, 
vzat jest do nebe a sedé na pravici box.“ — 
Kratky jest konec pozemského zivota Pana 
Jezige, ale vyznamny a velmi pouény. Také 
my jedenkrate domluvime, dokoname, dotr- 
-pime; ale zdaliz také jako Pan Jezfi do 
nebe budeme vzati? Jak kdo Zije, tak ze- 
mie; jaky divot, takova smrt a jaké smrt, 
takov4 véénost! Po smrti pak nastane soud 


— 195 — 


a budeme postaveni na pravici nebo na le- 
vici a podle toho, co jsme dobrého neb 
zlého Ginili, budeme souzeni a Stastni nebo 
nestastni budeme na véky. (Mat. 16, 27. 
25, 31.) To m. kr. Gasto uvazujte a podle 
toho eely svij zivot spravujte. — ,V tomt 
jest dokonala laska bozi, abychom doutdnf 
méli v den soudny.“ (I. Jan 4, 17.) 

4, ,, Vstupuji k Bohu svému a k Bohu 
vasemu.“ — Jaka to v téchto slovich uté- 
cha! Pan Jezi8 nas predesel, ,,aby ndm pfi- 
pravil misto, kam i my pfijiti mame, aby- 
chom, kde On jest, i my také byli“ Pan 
chtél svym vstoupenim srdce nase obratiti 
k nebestm. Vzhtru tedy kr. srdce! ,Téch 
véci, které svrchu jsou, hledejte, kde Kri- — 
stus jest, sedéna pravici Bozf. O véci, které 
svrchu jsou, pecujte, ne o ty, kteréz jsou 
na zemi.“ (Kol. 3, 1. 2.) — ,Nemédme zde 
mista ziistavajicfho, ale budouctho hledame.“ 
Zde jest pro ducha cizina, tam vlast; zde 
bida, tam radost a slava; zde jen prace a 
lopota, tam ¢innost duchu pyimérenda a bla- 
zené odpocinuti na véky. — 


XXXII. V nedéli VI. po Velikonoci. 


Pan Jezis v evang. sv. Jana (15, 26. 
27. a 16, 1—4.) slibuje uéenfkim svym Du- 
cha svatého, ducha pravdy, a utéSitele v 
nastavajicim souzenf. 

1, Kdy% prijde utésitel, kteréhoz jd poslu 
vdm, — tent svédectvé vyddvati bude o mné.“ 
A co Pan Jezis predpovédél, stalo se. Kdyz 
Kristus vstoupil na nebesa, uéenici jeho 
byli zarmouceni az bazné se uzavirali; vSak 
Duch sy., kteréhoz jim Pan seslal, je po- 
tésil a vyuéil je vsem vécem, kterymz dosud 
nerozuméli, tak Ze uceni Kristovo nejen 
dokonale poznali, nybrz i neohrozené vy- 
znavali, evangelium v celém svété kazali, 
pro Krista mnoho trpéli, ano zivot obéto- 
vali. Tak Duch sv. vydal svédectvi o Panu 
Jezisi, a o pravdé jeho bozského uécent. 
Vsak i sv. apoStolové o ném svédectvi vy- 
davali jak slovy tak i svym prikladnym 
zivotem a utrpenim. — Také my br. a s. 
m. jsme uéenfci Kristovi a protoz mame 
pro Krista svédectvi vydavati nejen usty 
svymi, nybrz i skutky. Chvalte tedy kt. a 
velebte svého Pana a Spasitele; dokazte 
éistotou mravi a svatosti Zivota, ze jste 
pravi ndsledovnici Kristovi. Pricinte se, 
aby také jinf, zvidsté pak vasi domdef Panu 
Jezisi horlivé slouzili a prikézant Bozi ver- 
né zachovavali. Jako sv. apostolové pro 
Krista svédectvi vydaivali svymi pracemi, 
utrpenim a smrtf{ svou, tak i vy kr. budte 


13° 


vidy hotovi pro Pana JezfSe vsecko konati, 
pro ného trpétia Zivot poloziti. — To sice 
éasto slibujeme, ale pri nejmensi obtizi, 
v kazdé nesnézi styskame, bédujeme a Vv 
nepatrném pokuseni Krista opoustime, ura- 
Zime, zrazujeme. — Nechtéjte sena Krista 
-hor&iti, jehoz i v kiizich a trdépeni se drzte 
a tak svédectvi o nem vydejte. 

2. ,Lyto véci mluvil jsem vdm, abyste 
se nehorsild.* Pan JeziS netajil svym uce- 
nikim, jaké souzent jich o¢ekava. ,Ven ze 
§kol vyZenou vas.“ Vime, co vSecko museli 
trpéti od zidiv i pohantv, byli zalafovani, 
vselijak muéeni a usmrcovani. To pak ne- 
pratelé jim ¢inili, jak pravi Pan Jezis, ze 
»neznali Otce ani mne.“ Tak byva pobri- 
chu dosud i mezi ktestany, ze jeden dru- 
hého suZuje, pomlouva, okrada, prondasle- 
duje, k smrti trapi, jako by se mélo opa- 
kovati, co Kristus di apostolim: ,,Kazdy 
kdo vas zabije, domnivati se bude, ze tim 
Bohu slouzil.“ To pak déje se proto, Ze 
mnozi neznajf Boha ani Krista. Ach kdyby 


znali, kdyby véd4li a uvazili, ze Both laska 


jest, ze Kristus lasku kaze, jisté by se 
_ Vsickni krestané bratrsky milovali. (Jan 13, 
34.) Snazte se ki., abyste poznali Boha~a 
kterého poslal Jezise Krista ajako uéenici 
jeho se vespolek milujte. — 

3. Slavnost letnic se bléz. Utésitel, 
Duch sv., jeni vychazi od Otce i Syna, 
chee prijtti k ndm. On stoji u dveri srdet 
nasich atluée; otevrme mu. Ale ach, snad 
ze nalezne srdce nase prazdné nebo tak 
znecisténé hrichy, ze nebude moci viiti. 
Duch Bozi a duch svéta podle sebe neob- 
stoji. Nevejde Duch sy. v dusi zlou, htis- 
nou; proto N., udélejte v srdci mista Duchu 
sv.; vyklidte z ného vSecko, co tam ne- 
patri. Pryé s laskou svéta, s vSelikou mar- 
nost{ a ohavnosti, aby Duch ¢isté ldsky 
Bozi mohl vjiti a v srdci vaSem ptebyvati! 


V maji. 


Vite] mi, maji, éase lasky, 
posvatna dobo svatych kras; 

-. jak hvézdu tebe Tvirce vetkal 

v mésict' rocnich krasny pas! 


Koho ma zyolit duse moje 

za predmét touhy, liasky své? 
Vv posvatné této dobé lasky 

po Gem m4 touzit srdce mé? 


Na nebi viz tam hyézdu jasnou, 
jak zafi nebeskou se stkyi! 


 K té srdee mé se vahiru nese : 
o strastech, bolech ona vi. 


Zboznosti, lasky véenec uvil 
Marii matce zbo%ny lid. — 

zachovej, Panno, viru jeho, 
nebesky vlej mu v srdce klid! 


Kraéloyvno maje, Panno slayna, 
raé slySet téZ mij zbozny hlas; — 
k yéénému ved mne, hvézdo, svétlu, 
k pfistayu véénych, rajskych kras! 
Ant. K, 


viv 


Pritomnost Jezise Krista 
vw Svdtosti oltarni (eucharistit). 


Sepsal Josef Dudy ch, farat vy Pertholticich. 
(Pokraéovani.) 
4, Pivodni obé mse svaté. 


vxs 


V nejuzsim spojeni s timto uéenim byla 
hned v davnovékosti obét mSe sy., kterouz 


»Reformité nehodnym bludem lidského roz- 


umu nazvali, aby své vite v obraznou p7t- 
tomnost Jezise Krista ve veceri Pané, snad- 
néjstho prichodu zjednali. 

Letopisy vypravuji: ze prvni obét m&Se 
svaté konal svaty Petr u pritomnosti vSech 
ostatnich apostoli v prvnf pamatny den 
seslani Ducha svatého ; a Ze po vykonaném 
posvéceni chleba a vina modlil se modlitbu 
Pané Gili Otéenas. — Tento sptisob konani 
mSe svaté pfrijali vSickni apoStolové, a cela 
me zalezela tehdaz jen v posvéceni chleba 
a vina, v modlitbé Pané a pfrijimani. Pri 


» tom svéceni vSak ustanovil svaty Petr ne- 


ménitelné pravidlo v slové Bogim (Canon): 
Totot (Hoc est enim) jest télo mé, jenz az 
do dnesniho dne trva. 

Za ¢asu sv. Kléta r. 80—90 se jiz 
ustanovilo, aby knézf pri msi ftikali: Pan s 
vdmi (Dominus vobiscum), a biskupové co 
nastupnici apostoli: Poko) vdm (Pax vobis), 
coz od Krista Pana pfijali. 

Sv. papez Klement r. 91—98 nafidil 
jiZ uzivani zylaéstniho roucha pri kondni 


| mSe svaté, a zvlaStni podstérky (Corporale), 


na niz by se télo Pané na oltdri kladlo, a 
nedopustil, aby tento Sat v jiné nez zvlastui 
nddobé byl prin. Také se 0 ném dokla- 
da, Ze on to byl, jenz k onomu neménitel- 
nému pravidlu v slové Bozim nékteré mo- 
dlitby pridal. 

Sy. papez Alexander I. r. 109—118 
ustanovil ¢teni epistoly a evangelia, a pred 
pozdvihovanim slova: Jen? den pied tim, 


ee eer AI 


“8 nek trpél (Qui pridie quam pateretur), & po 
— ném: Protod t my . . konajice pamdtku . . 


(Unde et memores .. .) Také najffdil, aby 


jen nekvaSeny chléb ku kondn{ obéti mse 
__ svaté byl bran, a k vinu_v kalichu aby se 


primisilo néco vody, ponévadz pri Kristo- 
vu utrpeni krey a voda z boku se vypry- 
Stila, aby timto spojenim také spojenf Kri- 
sta s Cirkvi se naznaéovalo. 

Jeho ndstupce sv. Sixtus I rv. 119— 
126 poruéil, aby se mimo sluZebnikd oltat- 
nich zadny jiny, obzvlasté zeny posvatnych 
mesnich nddob nedotykaly, a podstérky to- 
liko z nejcistéjSiho Inu zhotovovaly; pti m3i 
pak aby knéz uvedl také zpév: Svaty, Svaty, 
Svaty Pan Buh zdistupi. (Trisagion); jakoz 
i aby pamatovano bylo na mrtvé (Memento 
mortuorum), 

Sy. papez Telesfor r. 127—138 vlozil 
do mSe andélsky chvalozpév: Sldéva na vj- 
sostech Bohu (Gloria), a naridil obétovati 
tré m&i svatych v slavny den Narozenf Pané. 

Papez Pontian r. 230 - 234 zavedl pti 
m&i: Obeenou zpovéd (Confiteor), a uéil, ze 
knéz musi byti ve veliké vaznosti jiz proto, 
ponévadz svymi usty pfipravuje télo a krev 
Pané. 

Sv. papezi a mucenikovi Eutichianovi 
r. 275—282 pripisuje se zavedeni Obétovdné 
(Offertorium) a svécenf rozli¢nych véci k 
pokrmim. 

Sv. Melchiades r. 311—313 nafidil pri 
msi kladeni svicnd na oltar. 

Marek r. 335—336 ptikazal, aby se po 
evangelium jak od knéze tak i od shromaz- 
déného lidu zpivalo Nycejské vyzndni viry 
(Symbolum). 

Siriciovt r. 384—-397 pripisuje se za- 
veden{ modlitby : Obcovdni majice av pocti- 
vosti chovajice (Communicantes et memoriam 
venerantes). 

Az do éasu papeze Zosimar. 417—418 
byla kazd4 mSe zpivana, pri éemz dle jeho 
pozorovani naboznost véricich chladla, a v 
netrpélivost prechdzela. Aby se tedy zcela 
nerozpadla, ale radéji omladila a oZivila, 
povolil Zosimus slouziti m8i také z ticha. 

Celestin I, r. 422—431 zavedl pri msi 
Zalm 42: Sud mne Boze (Judica me Deus); 
pristupnou modlitbu (Introitus) ; zpév k vétsi- 
mu roznicent ndbognosti pisobict (Graduale) ; 
opravenou modlitbu pri obétovanf (Offerto- 
rium); a modlitbu pit prijimdnt (Communio). 
On pridal modlitbu: Modlete se braté% (Orate 
fratres); Tuto obét sluzebnosti nasi (Hanc 
igitur oblationem); Zertvw svatow, obét ne- 
poskurnénou (Sanctum sacrificium, immacu- 


latam hostiam); Jdéte, mée jest (Ite, missa 


eee 197 


est), a Dobrovetme Pdnu (Benedicamus 
Domino). ‘ 

Posléze pak Gelasius I. vr. 492—495 
slozil v8ech deset piipravovacich zpévi: (Prae- 
fatio) ku proméné chleba a yina v télo a 
krev Pané. 

Zvlastni praeface Mariansk& pochazt . 
od Urbana IT, r. 1088— 1098. 

Timto zpytovanim nejstarsifho uéent cfr- 
kve 0 Svatosti oltdini (§. 3), a pfivodu a 
vyvinu mse svaté po pét stoleti, nabyva se 
presvédéenf, Ze podstata obéti vidy byl 
chléb a vino, z nichz se proménou stalo 
télo a krev Pané, a kteréi hned od pyitom- 
vych byly prijimany: jakoz i Ze mse svata, 
konana byvsi dle pifkazu JeziSova na pa- 
matku jeho umuéeni, byla nejen pravou roz- 
koSi v cirkvi, nobrz i nejéelnéjsim pred- 
métem vSelikého zvelebovanf. 

Tak popisuje jiz sv. Justin ve své obrané 
k cisati Antoninu Piovi uslechtily tad, ja- 
kym se obét mSe svaté hned tehdaz konala, 
a pravi: ,V nedéli shromazdujf se krestané 
u pritomnosti svého biskupa, i ti, kteti v 
mésté, i ti, kteff venku prebyvaji. Nejprvé 
se konaji vSeobecné modlitby, naéez se pred- 
citaji Pisma proroki a apostoli, jez biskup 
vyklada, a pritomné k nasledovani vzneSe- 
nych prikladii a predneSenych jim pravd 
vzbuzuje. Po dokonaném cviéeni vstanou 
vérici, a modlice se, davaji si na znameni 
pozdravky polibeni pokoje. Na to se podava 
biskupovi chléb a vino vodou smiSené, nad 
kterymiz dary on dlouhou vykonava modlit- 
bu, naéezZ lid odpovidé: Amen. Obétované 
pozehnané dary rozdavaji jahnové pritomnym, 
a dondseji je i tém, kteriz pritomni byti 
nemohli. Jméno jejich jest Svdtost oltdint 
Gili ewcharistie, a Zadny se jich pozivani 
nestane ticasten, kdo neni nasi viry. Nepri- 
jimamet jich co obyéejného chleba a oby- 
éejného vina, nobrz co skuteéného téla a 
krve Jezige Krista, ponévadz jsme pouceni, 
ze tak jako se Jezi§ Kristus na slovo svého 
nebeského Otce Glovékem s télem a krvi 
stal: zase od knéze jeho pronesenym slo- 
vem skuteéné své télo a skute¢nou svou 
krev nam za pokrm davdé. ApoStolové nas 
ve svych evangelifch pouéili, ze jim Jezis 
Kristus poruéil to samé éiniti, co on Cini, 
tka: To éiite na mou pamatku! — Cfsati! 
srovndva-li se to s tvym rozumem, pak sett 
této nasf ndbozenské pocty, jinak ale ji 
zavrhni; jen neodsuzuj pro ni lidi k smrti, 
kterf nic zlého nezavinili. Setrvas-li ve své 
nespravedInosti, neujdeS soudu Bozimu, a 
my zvolame: Viile Boz{ stah se!“ 

Sy. Irene pise: ,Rad, jak se»syata 


— 198 — 


obét slaviti ma, prijala cfirkev od apoétold, 
a ten se vSady zachovava. “ ua 

Sy. Jeronym dosvédéuje, ze pri msi jak 
knézi tak i sluzebnici oltdéinf uZivali bilého 
roucha. 

Sy. Cyrill Jerusalémsky udava doslovné, 
co pri msi knéz vold, a lid odpovida, fka: 
»Potom volé knéz: Vzhtru srdce! a vy na 
to odpovidéte: Méme k Panu! — Dale 
pravi knéz: Diky vzdévejme Panu! a k to- 
mu pripojujete: Hodno jest i spravedlivo! 
— Potom ¢infme zminku nebes a zemé, 
vzpomindme také na ony Cherubiny, na néz 
IsaidS’ v Duchu svatém ziel, ani stoji vakol 
trinu Boziho a volaji: Svaty, Svaty, Svaty 
Pan Bah zdstupi! — Témito a podobnymi 
zpévy sami sebe posvécujice, Boha nejdo- 
brotivéjsiho zidame, aby na predlozenou 
obét Ducha svatého seslati racil, by se totiz 
chléb stal Kristovym télem, vino pak Kri- 
stovou krvi. Nebot véru, Geho se dotkne 
~ Duch svaty, to se posvécuje a prométiuje.“ 

Sv. Jan Zlatousty piSe: ,Kdyz k vam 
dim: Pokoj vam! netoliko hlasem, nybrz i 
-srdcem odpovézte: I s duchem tvym!* 

Sy. Augustin pfipomind: ,Kazdodenné 
se v chramé u oltafe Boziho rika modlitba 
Pané, a vérici ji poslouchaji.“ 

Aby se uskrovnilo vSech dalsich do- 
kladi, musi se fici zkratka: Ze se obéf mse 
svaté hned v ddvnovékosti krdsné ustavila, 
proménu chleba a vina v télo a krev Pdné 
v sobé méla, vsecku pilnost k svému zvelebent 
na se obracela, a tak pravou ozdobou Cir- 
Kve, a poxivdnim téla a krve Pané pravym 
edrojem vétné spdsy véFcich stala se. 


5. Msge svatd — tajemstrt. 


V prvnich krestanskych stoletich ko- 
nana byla mSe svata vZdy co tajemstvi, Zidé 
a pohané smysleli a mluvili 0 krestanech 
ohyzdné, ponévadz tito své schizky tajné 
konali, pohani a Zidtii nikdy ani co hosté 
do svych shromazdéni nepfipustili; ano oni 
tam ani katechument nevpustili, kteti prece 
svatého kitu jiz Gekali, a v pokofe a na- 
bognosti k nému se pryipravovali. Dle Ter- 
tulliana bylo toto tajné kondni mSe_ svaté 
Cili tajemstvé zikonem pyedepsdno, poné- 
vadzZ se pri ném uéen{ o Svatosti oltdrnf 
(eucharistii) véricim vyklidalo. Zaékon ten 
pochazel hned od apostoli, nebo oni se ve 
svych knihach o Svatosti oltatni bud do- 
konce ne, aneb jen kratce zminujf, mluvice 
jen o lamani chleba, kterémuzto vyjadtent 
nevérici nerozuméli. Ano, prvni kfestané 
nazyvali isvatosti vibec tajemstvim?, a proto 
jich také jep y uzavrenych shromazdénich 


ptijimali; a byli-li kdy od svého biskupa. 
verejnou predndéskou o nich poutovani, a 
pohané a zidé aneb i katechumeni k po- 
slechnuti se dostavili: tu biskup o tajem- 
stvi Svatosti oltatni bud pojednou mluviti 
prestal, aneb jen temnymi a tézko pocho- 
pitelnymi slovy se vyjadtoval. Sptisob tento 
trval v cirkvi az do 5. stoleti, a nazyval se 
Kad tajemstvé (Disciplina arcani). 

Origenes, zminiv se 0 nékterych fecich 
v cirkevnich shromézdénich, pravi vyslovné, 
ze tajemstvi nesméji byti ani mapsdna, a 
doklad4:; ,,Mezi vsemi ostatnimireémi, kte- 
ré na tajné véci, nebo na viru, a ku po- 
znani pravd se vztahuji, jest reé pri pro- 
méné chleba a vina jedinym knézim prisou- 
zena.“ Hom. 9. 0 Levit. 

Sv. Cyrill promluviv 0 hlubokosti ta- 
jemstvi, pokra¢uje takto: , Vice bych o tom 
mluvil, kdybych se neobaval pred nepokrte- 
nymi se vyjadriti: nebot obyéejné tupise 
to, Gemu se nerozumf, a nevycvicent o sla- 
bosti ducha svého presvéd¢iti se nechéjici, 
tupi to, Gemu by se nejvice diviti méli.* 
Proti Jul. odpadl. — A v katech. 6. zie- 
tedlnéji takto: ,Cirkev vyjadruje sva tajem- 
stvi pouze tém, kdo% z poétu katechument 
vystoupili jsou,“ — tedy jenjiz zasvécenym 
véricim. 

Sv. Jan Zlatovsty: ,RAad bych se zde 
zrejmé vyjadril, ale nemohu pro pritomnost 
téch, jenz pokrténi nejsou. Tito lidé ob- 
téZuji ném vyklad naramné; nebo abychom 
jim svatostnich tajemstvi nesvérili, musime 
zhusta temnych slov uzfvati.“ Jom. 40. 0 
Korin. 

Sv. Augustin: ,Pozoruj a vyrozuméj 
laskavost vaSe! Rekneme-li katechumenovi: 
VériS v Krista? Odpovi; Vérim, a znamena 
se ktizem Kristovym; nosit jej na éele a 
nerdi se za kriz Pana svého. Hle!  véti 
ve jménu jeho. Tazeme-li se ho: Ji§ télo 
Syna clovéka? Tu nevi co pravime, je’to 
se jemu Kristus aZ dosud nesvéril.“ O 
evang. Jan. 

Sv. Basil: ,Apostolové a otcové, kteri 
jiz v nejstar8ich letech nékteré obfady u- 
stanovili, hledéli tajemstvim vazZnost zacho- 
vati mléenim, jimzZ se takorka zahalili.« O 
Duchu sy. 

Dle téchto svédectvi byl f4d tajemstvi 
vibec prisné zachovavan. a mSe svata s pti- 
jimanim téla a krve Pané byla co hody 
andélské kondna jen u_ ptitomnosti sku- 
teénych véricich, aékoliv horlivaé ndboznost 
katechumentii vrelého uzndni biskupova ni- 
kdy nepostradala, a brzkého zasyvéceni v ta 
nebeska tajemstvi viry jim slibovala, 


figs 
4 
i. y 
ae 
a 
~ 

e 
2 


2 *: 


6. Ndsledkové toho tajemstvi, 


re ee 


Plinius mladsi podava cisati Trojanovi 
o ktestanech tuto zpravu: ,Abych se do- 
zvédél pravdy, co krestané ve svych tajnych 
shromézdénich tropf, dal jsem dvé Zeny, 
jenz tam vzdy pYisluhovaly, na sktipec na- 
tihnouti a muciti; z jejich vypovéd{f v8ak 
nevysvitalo nic jiného, neZli zvlastnf blou- 
znivost a povéra.“ 

Tacitus vyprayuje ve svych letopisech, 
ze Nero zapalenf mésta Rima svddél na 
lidi, ktetf pro své mnohé nepravosti vsude 
viibec nenavidéni byli, a krestané se na- 
zyvali. Jméno toto — pravi Tacitus — ma 
svij pivod od Krista, jejz Pontsky Pilat, 
vladat cisare Tiberia odprayiti dal. I bylo 
jich chyceno veliké mnoZstvi, z nichz nej- 
prvé odpraveni byli ti, 
ostatni pak, ackoliy jim zharstvi dokazano 
nebylo, byli prece co obéf verejné nendvisti 
utraceni. 

V jednom od Husebia nam zachovaném 
listu krestani Lyonskych k oném vy Asii r. 
177. ¢éte se tato srdce svirajici zprava: ,,Z 
navodu vojaka, a ze strachu pred mukami, 
jakych krestané pro svou viru museji trpéti, 
zaluji na nds pohansti otroci, jenzZ u nas 
slouzi, kladouce nim za vinu Thyestické 
hody, Oedipské manZelstvi, a vSe nejhorsi 
co ani mySleno, mluveno a za mozno po- 
kladano byti nemiize. Jak mile ty zlopové- 
stné pomluvy o nas se rozsirily, tut neznala 
zurivost a vzteklost zadnych mezf, a posle- 
dni jiskra citu a prdtelstvi uhasla pojednou ; 
a tak se naplnilo jiz predpovédéni Vyku- 
pitele naseho, Ze kazdy, kdo nds zabije, 
domnivati se bude, Ze tim Bohu slouzf.“ 

Pohansky mudre Cecilius vyjadruje se 
o kresftanech takto: ,,Jiz ta temnost, v kte- 
rou kfesfané své ndbozenstvi peclivé zaha- 
lujf, vyddva svédectvi, Ze aspon néco z ko- 
lujfcich zlovésti jest pravda. Proé by medle 
svou bohosluzbu tak urputné tajili, déje-li 
se v pocestnosti, kteraé se jasného svétla 
nestiti? — V obcovani s lidmi jest tento 
podzemn{f pronérod némy; za to véak umf 
ve svych tajnych skrysich dobre slovo vést. 
Nevim sice, zdali vsecky zlovésti o nich 


kteri se vyznali; | 


— 199 — 


jsou pravé; ale vy tom shoduji se vSecky, 
ze svou bohosluzbu konaji skryté jen v 
noci, tak ze to zlé domnénf 0 jich hnusném 
nabozenstvi aspon touto temnosti G4steéného 
potvrzeni dochazi.“ 

V nadzminéném psanf kYestani Ly- 
onskych déje se i zminka hrozného muée- 
nictvi, jez krestané zvlasté proto museli 
podstoupiti, Ze nechtéli vyzraditi, co se v 
téch tajnych schiizich déje. Zyldsté se vy- 
pravuje o utlé divcici Blandiné, Ze se vsickni 
bali, aby pri prvnim vyslechu vSecko ne- 
vyzradila, a tak svého Spasitele nezapfyela. 
Avsak nic takového se nestalo; pri kazdém 
vyznani své viry nabyvala tato panna noyvé 
zmu/ilosti a volala srdnaté: ,, Bloudite velice, 
kdyZ se domnivate, ze krestané déti jedf; 
nebo nam neni dovoleno ani krve nerozum- 
nych hovad jisti. My nic neSlechetného mezi 
sebou nepaseme. “ 


Uf Uvahy. 


Obratime-li nyni ziretel na viru Lute- 
rani a Reformiti (§ 2.), a srovndme-li ji 
$ virou prvnich krestant; tu zajisté spatiu- 
jeme rychle, kdo pravou ptivodni viru v 
pritomnost Jezise Krista v Svdtosti oltdiné 
(eucharistii) mé. Nema ji ani Luterdn ani 
Reformit; ale ma ji ve své ryzosti zacho- 
valou, a krvi tisfei mucéenfki zpeceténou 
katolik. To dosvédéuji svati otcové a udi- 
telové cirkevni po vSecka, stoleti. 

Takovychto svédectvi nema vSak_ vira 
ani Luterani, ani Reformiti, a proto se 
musi u kazdého badatele a myslitele po- 
tkavati jen s tézkosti. Luterani neuznavaji 
proménu podstaty, kter& se pri msi déje; 
katolické cirkev ji vSak uznavala a vérila 
hned ve svém ptivodu, a uzndva a véfi az 
po dnes. Luterani zavrhli mSi; ndsledoyné 
museli zavrhnouti i proménu, a vymysliti 
néjaky jiny prostredek, jimz by prece telo 
a krev Pané pfijimali; a tu vymyslil Lutr 
svdtostnéi spojent v tom okamzeni, kdyz Lu- 
terdni prijimaji. Ponévadz tedy vira Lute- 
rani, kterd teprv v 16. stoleti poéala, ani 
nevynikaé néjakou vaznosti pro svou dayno- 
vékost, aniz ve prospéch svuj uvésti mize 
néjakych svédectvi svatych Otci co opory 
toho vymySsleného svadtostniho spojeni: tedy 
vych4zf z té nadzminéné hlubiny davnove- 
kosti zcela s nepoyfzenou, a chyt& se za 
nasich éasii jen pitomych a nerozumnych, 
kte¥i, nemohouce aneb nechtice badati a 
premyéleti, ochotné propijéuji se tém, jenz 
odéni jakous takous uéenosti snadno do- 
vedou jich oSdliti a uchlacholiti; aneb, ma- 
jice se k béddni a premysleni za nepovo- 


4 


lané a neschopné, lehkomyslné volaji, aby 
zustali jiz v tom, v éem se zrodili. eg 

Co pak Reformiti se tyée, kteti veri, 
ze posvéceny chleb a posvécené vino jsou 
jen obrazové neb znament téla akrve Pane, 
tém budiz pripomenuto: Ze takovato vira 


jest na urdzku jak katolikim tak Lutera- 


nim, a tim ‘k posméchu, k zlehéeni a 


gneucténi prich4zeti musf. Nebo, prihlédne- 


me-li k tém mnohym osoéovénfm, mukdém 
a popravam prvnich kYesfani, nemuseli 
bychom jim toho za blaznovstvi pokladati, 
Ze Se pro obraznou pritomnost Jezise Kri- 
sta ve veceri Pané, tak ukrutné az k smrti 
mutiti nechali? — Bylo by to moudré by- 
yalo, Ze se svou bohosluzbou tak se tajili? 
— Kazdy moudry musel by nynf fici: Bla- 
hovi, proé nevyznali, Ze ve svych shromé- 
zdenich pozivaji kousek chleba a néco vina 
na pamatku, a co obraz aneb znamenf 
svého Spasitele? — Tim by zajisté vSemu 
prondsledovani a muéenf byli uSli, sebe 
samych a jinych zachovali, a i své nendvi- 
déné a prondsledované bohosluzbé dobre 
poslouzili, ponévadz néé{ pamatku slaviti, 
a je} sobé v obraze neb néjakém znameni 
predstavovati, za zlé pokladaéno byti ne- 


mohlo a nebylo! — A oni zajisté by se. 


k tomu bez rozpaku byli odvazili, kdyby 
ve vecéeri Paéné svého Spasitele co obraz 
neb znament sobé byli predstavovali; oni by 
zajisté i zidy i pohany k té nevinné veéeri 
byli pozvali, av jich pyitomnosti ji poZt- 
vali. Kdyz ale toho neuCinili, ale radéj od 
vojska se schytati, od katani muéiti a od- 
pravovati nechali: tut zajisté nevérili v 
obraznou piitomnost Jezise Krista v Sva- 
tosti oltafmi (eucharistii), a vira Reformita 
ta prava ptivodni nenf. Proto také nemo- 
hou Reformité zadnych dokladi z daévno- 
vékosti pro svou vira uvésti, a pohybujf 
se s ni jen jako na vodach, v strachu pred 
vinobitim a bourkou, naé také jejich skro- 
yny pocet dosti zretelné ukazuje. — 
Uvazivse vSemi divody opodstatnéné 


uceni cirkve katolické o piitomnosti Jezi-- 


Sové v Svatosti oltéimf: vidfme uéenf Lu- 
teranii 0 svatostném spojenf v okamzen{ 
prijimani, jakoby bylo okovy sepjaté a vel- 
mi stisnéné, ponévadzZ se nemize 0 bozskou 
tradici opriti, a z nf siluk zristu a Zivotu 
cerpati; uceni pak Reformiti, ze posvéceny 
chleb a posvécené vino télo a krev JezfSe 
Krista jen vyznamenavé — ukazuje se u 
prirovnani ku katolickému tak nesmfrné 
chudé a vsf utéchy a radosti postradajfcf, 
ze se samo do zamez{ zdravého rozumu 


iprkem %ene, aby aspoh tam na néjaky 
éas samo sobé dostacilo. 

Tato neStastn4 roztrzka u vite v pri- 
tomnost Jezise Krista v Svdtosti oltarnt 
(eucharistii) povstala jen tim, ze se Lutr, 
Kalvin a Zwingli hned z potdtku nepora- 
dili a pozdéji jiz poraditi nechtéli s boz- 
skou tradicf; nebo kdyby toho byli hned 
ucinili, byli by popuzenou mysl svou témi 
z¥ejmymi svédectvimi starobylé tradice 0- 
chladili, své domnénky ndasilné k platnosti 
neprivadéli, ale radéji v cirkvi obvyklou 


jednotu, svornost a l4sku bratrskou zacho-- 


vali. 

A nyni ptistupme k rozvinut{ zasli- 
beni Svatosti oltarnf, 
duge a utécha hifsného srdce élovéka. 


(Pokragovani,) 
Pokoj vam! 


Dosti jiz té krve, nérodové! 
blazeného miru kyne chram — 
Ten, jenz ze hrobu vstal v slavé nové, 
hle, On vol4 vifdné: Pokoj Vam! 


Lidstvo, Kainovo ty bédné plémé, 
neslysis ten lasky plny zvuk? 

P¥esycena krvi matky zemé: — 
umlkne-li zbrani désny hluk?! 


Ve objeti naérué bratrského 
zve vas mocny vitéz nad smrtf; —- 
Pokoj vam! 6 pokoj vam! at Jeho 
pravice vds v hnéyu nezdrti! 
A, Mat. 


Obrazek. 
Povidka z hornického Zivota od Fr. S. 


VI. 


Po této pamatné udalosti v dolech mél 
Jenik jedinou touhu, jediné prani, kteréz 
mu ¢asto ani spati nedalo. Chtél totiz sva- 
tému patronu svému dati vdéénost na jevo, 
a tudfZ radil se s manzelkou a kmotry 
svymi, radil se na fate, a byl v Praze s 
panem kaplanem. Sli spolu k jistému so- 
chati a objednali sochu sv. Jana Nepom. z 
éistého piskovce a sice takovou, jak&Z na 
Prazském mosté stojf. Na podzim byla -ho- 
tovd. Prace se podatila, kamen byl Gisty, 
vyvedeni umélecké. Za podstavek mél slou- 
ziti osmihranny kamen s priméfenym né- 
pisem. 


které jest. rozko8 — 


PT De Tae ec ae | 


Na podzim jel Jenfk opét do Prahy. - 
Pan farat zapijéil mu koné a viz. Vzav 
$i ze sporitelny néco z penéz ulozenych, za- 
platil sochu. I nalozili mu ji na viz, ovi- 
nutou papfrem a slamou. Stastné pfijeli do 


Zalovic, kdez sochu slozili na fate. Z jara 
vykopali délnici blize zahdzené Sachty as 
na sah sirokou a hlubokou jaému, zednfci 
ji vyzdili velkymi kameny, a na tom zé- 
kladu yzdélin jest podstavek s péknou so- 
chou sv. Jana. 

_ I nastala opét slavnost sv. Jana Nep. 
Do Zalovic putuje ze vSechstran mnozstvi 
lidu. Ve 2 hodiny odpoledne pri slavném 
sezvanéni vySlo procesf z chrému Pané. To- 
lik lidstva v Zalovicich nevidéno. Potddek 
jest vzorny : Skolni mlddez se svym prapo- 
rem, odrostla mladez, mladenci, panny; pak 
haviti jako vojsko v fraddch, a hudba jde s 
nimi. Za duchovnimi zistupové muzi a Zen. 
Jdou cestou vzhiru ,do kumbalki.“ Zdaleka 
hledi kazdy na sochu sv. Jana, kterdz se 
ma nyni posvétiti. Jet bila jak padly snfh; 
po stranach jsou dvé lipky, privazané k ze- 
lenym kolim. Mnoho vénci zdobi podsta- 


vek i sochu, Na podstavku jest vytesdn 
stkvéjici se zlatem napis: 


»Chvalte Hospodina v Svatich Jeho. (Z 150.) 


Svatému ochranci syému 


JANU NEPOMUCKEMU 


vdééni ctitelové 
farni osady Zaloyicke. 


Na kamenné ploSe zakladu jest v pre- 
du stupen z kamene, ¢ili klekatko. Okolo 
sochy utvorili hornici ¢tverhran; Skolni mla- 
dez stoji pred nimi, dospélf za nimi: u pro- 
stred jsou knézi. Zpév umlknul, dano zna- 
menf, i zpiva se pisen: ,Otée nas, mily 
Pane.“ Pan kaplan veSel na misto povy- 
Sené, ¢ervenym suknem potazené a jako 
kazatelna upravené, a kdyz dozpivali, jal 
se mluviti slovy pisma sv.: ,,Chvalte Ho- 
spodina v Svatych Jeho.“ Zminil se o pi- 
vodu a ticelu dnesnf{ slavnosti, nezapomnél 
ani na Vojtécha ani na Jeniéka. OvSem Ze 
jich nejmenoval; avSak ze mu rozuméno, 
dokazovaly uslzené oi posluchattiv. Ku 
konci vzdaval diky vSem horlivym osadni- 
kim, kterfz se o tuto pamatku katolické 
ucty a vdéénosti postarali. Zidného nejme- 
noval, a prece Jenfk sklopil o¢i, pan farar 
hlavu a néktefi se zaéervenali. 

Pan fardt fadem cirkevnim pozehnal 
sochu. Po téklekli, modlili se trikrat ,,Otée 


nas“ a ,Zdravas Maria* —~ a v pékném 


ee ee 404 


poradku ubiralo se procesi zase do chrd« 
mu Pané. Zptvajfei zdstup provdzely vy- 
strely z mozdifi. Pri prvnf rané trhiy se- 
bou déti, pak se uz nelekaly, jenom cliap- 
ci obraceli hlavy, a kdyby tu pana ucitele 
nebylo, mnohy by se byl Sel tam podfyat. 
VY chramu Pané bylo slavné pozehndni gs 
chvalozpévem sv. Ambroze: ,Té Boha chyd- 
lime !“ 

K veliké radosti lidu ohlasil pan fardr, 

Ze, pokudz ziv bude, kazdoroéné na den’sy. 
Jana Nep. pred pozehndnim procesf se po- 
vede k soSe sv. Jana, a ze v pamétni kni- 
ze nastupce své o totéz po prosf. To se o- 
sadnikim libilo a s potésenim vypravovali 
milou novinu doma tém, jenz hlidat museli 
a proto v kostele nebyli. 
_ Za onéch éastt pocéala se v Praze, po 
Cechach i na Moravé ktisiti a zmahati 14- 
ska k matefskému jazyku ¢eskému. Kdo 
cetl éeské noviny a knihy, daval si pozor, 
by v mluvé jenom ¢eskych slov uZival. Ve 
Skolach dbali o to mladi duchovnf. Tak i 
v Zalovicich. Nejprvé skoln{f ditky a zne- 
nahla vSechen lid mluvil o soSe sv. Jana 
Nep. v horach. Jenom dédeckové fikali, 
jako se dfive rikavalo: u Statue, a babi¢ky 
nékteré mély v obyéeji fikati u_,,statule.“ 
Také dobre; ackoliv vnuci ,,Statuli* nazy- 
vali ,sochou“ sy. Jana, prece si vespolek 
rozuméli. : 

Tim bychom vypravovani své mohli 
ukonéiti, avSak aby nebylo namitky, ze cte- 
nar nevi, co se § Jeni¢kem dale stalo, na- 
stinime jeSté co nejstrucnéji, co se u Jenika 
prihodilo. 

Kdyz bylo Jeniékovi 9 let, byl dan 
do mésta na hlavni Skolu, ucil se a brzy 
mluvil trochu némecky. Pozdéji ovSem ho- 
voril hbité, a byl tretim z vyznamenanych 
zak. Pak Studoval v Praze. Milostiva hra- 
bénka davala otci kazdoroéné penézity pri- 
spévek na vychovani synka, jenz v kratce 
byval vzdy prvnim mezi 50 zaky. Pro svou 
niboznost, pilnost a mravnost stal se mi- 
laékem vSech pani uciteli. Doma se rodi- 
ée zah modlili. Otec kazdodenné po praci 
klegel u sochy sv. Jana. 

Na Zalovické osadé vypukla hore¢ka, 
jejiz obéti stala se téz Jenikovaé. Psano do 
Prahy. Jenfkiv student prijel domi — na 
pohieb. Kdo vypise bolest vyborného syna 
plaéicfho nad rakvi milované matky? Pri 
pohibu neoplakdval ale jen Jenik sleche- 
tnou a vérnou manzelku a syn dobrou ma- 
tku; vSechen lid plakal hlasité. Po pohtbu 
Jeniéek se odebral zase do Prahy, a bole- 
stnou ranu tu odstonal. 


= 200 


Po smrti upifmné manzelky Jenfk, jsa 
vdovcem, neochabuje v naboznosti sve, 
chodival éasto modlit se na hrob té, jfzto 
vérnost a lasku i po jejf smrti zachoval. 
U Sichtmistra vsak ptisel o lasku. Byl mu 
prilis svédomity — poboznistkar. Mélo se 
do uéti mezi vylohy vice psdti, nez se 
vydalo, a mélo se mezi prijmy méneé za- 
mamenavati, nez se prijalo. Jenik se tomu 
protivil, fikaje, Ze si nic nepravého na 
svédomf nevezme. Utednik mu bez obalu 
pravil, ze ho to mrzeti bude; aby si to 
pamatoval. — 

Od té doby ve zpravach, jez se vrch- 
nosti davaly o dolech uhelnych, ukazovalo 
se na to, ze Jenik jest jiz nedostatetny, a 
zdar hrabécich doli ze pozaduje mladsich 

sil, ze potitebif za lezce mladého muze, jenz 
_hornické skoly s dobrym prospéchem odbyl. 

Trvalo to dvaroky. Jenik dostal uredni 
vypovéd. Na jeho misto byl jmenovan jakysi 
miadik, jenz nejprvé knézem, pak uéitelem 
byti chtél, koneéné ale tolik skol odbyl, ze 
_ sice Sichtmistrem byti nemohl, ale za lezce 
prece se hodil. Byl svobodny, a Zeniti se 
nechtél; cesky umél jenom nadavat. 

Takové jednani poctivého Jenika hnétlo 
_— bolelo. Haviti byli rozhoréeni, a s ta- 
kovou zménou nespokojeni; lid reptal. Pan 
fardér jel za hrabéci rodinou, a prosil za 
Jenika; vSe nadarmo: nemohlo se jiz zmé- 
niti. Duchovni otec chtél mu vymoci roéni 
plat: neSlo to. Odménou za mnoholetou 
sluzbu obdrzel Jenik najednou 200 zl. na 
stribre. Byl to znamenity dar, avSak ddno 
mu téZ na srozuménou, aby si necinil na- 
déje na dalsi podporu od milostivé vrchno- 
sti. Zaéroven uréila se lhita, do které se 
mél vystéhovati, aby se novy lezec_pristé- 
hovati mohl. 

Milou chaloupku svou, tiché obydlitko, 
kdez tak spokojené mnoho rokii Zil, mél 
Jenik opustiti. Srdce mu pukalo Zalostt, 
kdyzZ si na to vzpomnél. Mél éisté svédomi, 
a proto si myslil: Déj se vile Bozi! Do 
najmu se dati nechtél. Blizko byl na pro- 
dej domek s malou rolf a se zahradkou. I 
zasel si do Prahy, navétivil syna, a pred 
odchodem svym zjevil mu neoéekdévanou 
novinu, zménu, kterd se na hordch stala. 
 Zadnému pri tom nezloreéil, nybrz sm té- 
Sil syna, ze bez vile BoZf ani vlas s hlavy 
nasi nesejde, a Bih co éinf, Ze dobre Gini, 
Doéel si do spotitelny, a penfze, jez byl po 
mnoha léta po malych ¢astkéch uklddal, 
pozddal najednou. Jesté mu tam zbylo, aé- 
koliv ne mnoho. 

Prised domé, koupil domek a stéhoval 


se. Svij svdtek slavil pak tise ve vlastnim 
bytu. Napotom az do konce mésice kvetna 
zastaval jesté povinnosti své: prvniho cer- 
vna pocéal tiradovati novy lezec. ; 

Jenik psal pak ucty panu Bavorovi, 
jenz mél také uhelné doly a sice hned ve- 
dle hrabécich, a tak si vydélal na vyzivu. 
Dobte jesté, ze milostiva hrabénka Studuji- 
cfho syna podporovala: otec by to byl ne- 
vydrzel. Netrvalo vsak dlouho, v cervau jiZ 
zadal pan sichtmistr od Jenika skolni vy- 
svédéenf studentovo, jelikoz pry je mél 
vrchnosti k nahlédnuti zaslati. V cervenci 
dostal Jenik vysvédéenf nazpét s vybidnu- 
tim, by poslal syna do hornické Skoly, a | 
zaroveh pisemné se zavazal, Ze syn po od- 
bytych zkouskach do hrabéci sluzby vstoupi. 
Jenik s tim nebyl srozumén. Soudil, ze by 
syn podobné odsluhy v dolech doslouziti se 
mobl, jako on. Mimo to nerad by ho byl 
vytrhnul ze Studif. Uvaziv to a poradiv se 
s jinymi, koneéné usnesl se na tom, Ze roz- 
hodnuti ponechd synovi. Vypsal mu vSecko 
zevrub. Syn odpovédél, ze by se mu to zdalo 
cestou do hrobu, kdyby mél pracovati tam, 
odkud tiskok zlomysInych lidi vyhnal star- 
noucfho otce. Posléze dolozil, ze by rad se- 
trval na draze, kterou nastoupil, a na kte- 
rézZ se mu s pomoci Bozi dobre vede. — 
Otec psal ve vsi pokofe vrchnosti, zadaje, 
aby synu milostivé povoleno bylo, ve stu- 
difch dale pokraéovati. Za odpovéd mu dano, 
aby se tedy o syna staral sam, kdyz si ne- 
vazi podpory od vrchnosti. 

Dopis ten otce rozdrtil: list mu vypadl 
z ruky a size valily se z o¢i. Bylo to na 
pocatku mésice srpna. Jeniéek vstoupil do 
dvéfi, prichazeje na prazdniny. Vida, kterak 
se otec rmouti, plakal s nim. Vysvédéenf, 
jez prinesl ze Skol, zrejmé dovodilo, ze ne- 
byl nehoden podpory, kteraz se -mu udélo- 
vala. I chtél se podrobiti vili svych dobro- 
dinciv a jiti, kam Zddali. Sel do zamku; 
nebyl vsak predpustén. 

Nékolik dni rokovali spolu otec asyn 
— radili se, a posléze vydali se na cestu 
do Prahy. Chtéli vybledat zimoznéjsi rodinu, 
nékoho, kdoby Jeni¢ékovi vyu¢ovan{ ditek 
svéril. Otec mu chtél prispivati z penéz, 
jez zbyly ve sporitelné, anobrz chtél i do- 
mek prodati. Toho se ale zhrozil syn, do- 
kladaje, na to Ze nepripustt. 

DosedSe do Prahy, vesli do hostince 
na Starém mésté na obéd. Bylo tam mnoho 
pant. Jeniéek netroufal si ani o¢i pozdvi- 
hnouti pro samé rozpaky, jelikoz v hospo- 
dach nikdy nebyval. Zatim co jedli polfvku, 
nepozorovali, Ze je jakysi vojensky distoj- 


308 Sa 


nik bystte problfif a okolo nich obchéat. 


Koneéné zastavil se pan, tka: 

,PYiteli, nejmenujete-li se Jenik?“ 

Jenik, vida pred sebou distojnika od 
délostielci, povstal, zptimil se po vojensku, 
prisvédéil, a pohledna sméleji distojnikovi 
ve tvar, pro radost zapomnél na vojenska 
pravidia i chtél mu polibiti ruku. Déstojntk 
nedovolil. 


»PFece jsem yas poznal. Sednéte,“ 


_ prayil pan. ,A jak se mate?“ Avéak po- 


ékejte. Hej sklepniku, sem sisedau.“ 

Sklepnik prenesl talite na stil, ku kte- 
rémuz se nyni distojnik posadil. 

Distojnik byl hovorny, otdzka stfhala 
otazku. ,Co se mne tyka“ — pravil, — 
»Vidite, jak se mi vede. Postoupil jsem, ale 
hlava uz seSedivéla. I chei se odebrati na 
odpocinek.' Pri tom jsem vesel, jako jsem 
byval. A jak vy, brachu? Co jste robil od 
té doby, kdyz jste opustil setninu. Nerad 
jsem vas ztratil.“ 

Jenik vypravoval struéné, jak byl ajak 
prestal byti lezcem v hrabécich dolech u 
Zalovic. . 

»Kyho slaka! Propustili vis? A mate 
pensi ?* 

»Nemam!“ 

»Proto jste byl tak zamySleny, kdyz 
jste sem pfisel. Jest to vas chlapec ?“ 

»yAno!“ Nyni povédél Jenik, proé do 
Prahy pfisel. 

yAj Student? Mas vysvédéeni? Ukaz. 
— Vyborné! Tyt jsi radny chlapik. A jak 
jsi star?“ 

»Na sedmnacty rok.“ 

»ViS co, nepros se zddného, nemoy se 
vyucovanim déti, je to perny chléb.* 

yA co mdm zacit?* osmélil se Jenféek 
odvétiti. 

,bud vojakem! Kdybych mél, podpo- 
roval bych té sim. Jinak ti ale prospéti 
nemohu, leé kdyby jsi se dal na vojnu, a 
sice k délostrelectvu. Pak bych se o tebe 
postaral. Vsak vite co? Oba si to rozmy- 
slete. Vecir prijdte sem zase; j4 zde budu 
vecereti, a povite mi, na ¢em jste se usne- 
sli.“ — 
Odpoledne odebral se otec se synem 
na hrad. Tam zasli do chramu Pané, a mo- 
dlili se u hrobu sv. Jana. Kdyz vySsli ven, 
prosil syn otce o dovolenf, ze bude délo- 
streleem. Otec mu to vselijak vymlouval; 
syn ale nechtél jinak. U veéer tedy zasli 
do hostince na Staré mésto. Stary distoj- 
nik si kroutil Sedivé kniry, kdyz slySel, na 
éem se Jenicek ustanovil. Otec Sel tretfho 


dne sém domi, byl vesel, poroucel syna 


Bohu a ochrané sv. Jana. Mnozi mu to 
méli za zlé; jini pravili, ze nebylo jiné 
pomoci. 

Tri leta jiz nebyl Jenfktiv Jeniéek do- 
ma. Po tiech letech prisel jednou navstivit 
otce. Mél pak tii hvézdi¢ky na limci a hed- 
bavny trapec u gavle. Vojensky Sat mu slu- 
Sel: by] jakoby ho vysoustroval. V nedéli 
Sel s otcem a obéma kmotry na velkou, a 
vecer pry ho vidéli kleéet usochy sv. Jana. 
Hajna ujistovala, ze tam plakal. Dlouho se 
ale doma nezdrzel; — musilf do Prahy. 

(Pokraéovant.) 


DOPIS Y, 


Od Geského Brodu 2. kvétna 1871. 
(Generalni visitace.) 

Jako slunce jasnd zat, kdyZ osvécuje 
veskeren kraj, novy zivot vlévé v kazdy tvor 
a novou silu: tak podobné okrdlo srdce 
nage ve dnech 23. a 24. dubna, kde mezi 
nami dlel a hojnych milosti mocf Ducha 
sv. ndm udilel nas milovany arcipastyt. — 
Brod byl odén v roucho svateéni, domy 
vkusné okrasleny chvojim a prapory; v ka- 
zdé tvari mohl jsi Gisti radost, s jakou o¢e- 
kavan jest arcipastyr. Prijel koneéné. Ac- 
koliv bylo poéasf velmi nepriznivé, prece 
mnozstvi lidu éekalo na nadrazi v éele majic 
své duchovenstvo, urednictvo, purkmistra a 
méstskou radu. Cechové i spolek literacky 
dostavili se s prapory ovénéenymi. Obleknuv 
se Jeho Eminencf na dékanstvi v roucho 
kardinalské ubfral se v praivodu do chramu, 
kdez u dvefi pan dékan fe¢i kratkou ale 
dojemnou pana kardindla oslovi} asi v ten 
smysl, ze prichdzf co knéz veliky potéchu 
rozdavati lidu svému, ktery souzen jest stra- 
stmi a ohrozen nepfrdteli pravé viry, tak 
zvanymi liberdly; Ze mu udélovati bude mi- 
lost, kterouz posilnén odold utokim zlym ; 
nepratele potre. Hned na to oslovila Jeho 
Eminenci druzi¢ka, fkouc: ze pred rokem 
jda do Chotouné na pout prislibil osadniktim, 
ze navstivi je a oblazi milosti Ducha sv., 
a dnes ten den, dnes tu ¢ekdme na ty mi- 
losti, na ty dary Ducha sv., kterymi pre- 
mizem svét, téloa dabla, ziskame pokladd, 
kterych ani mol nezZere ani rez nekazi; 
slibujem, Ze vérné chceme stati pri vite nasf 
a stolici sv. Petra atak chcem Ziti, bychom 
mohli fici: dobry boj jsem bojoval, viru 
zachoval, a proto ulozena jest mi koruna 
odplaty. Na to odpovédéy, aby co slibuji 
téZ plnili, odebral se k oltdti, odkud mél 
kdzan{, vnémz velmi dobie vyliéil, jaké jsou 
povinnosti biskupské, totiz prihlizeni na 


ee 


vsecky poméry v osadé, by syn nevéry a 
nepravosti nenalezl pristupu do skoly a do 
osady. Po kdzani slouzil msi sv. a pak na- 
stalo birmovan{ asi 600 bitmovanct, coz se 
0 druhé hodiné skontilo. Po obédé bylo 
cvi¢enf a pozehnani v kostele a visitace, 
pak ndsledovala zkouska z nabozenstvi ve 
Skole ve tifdach I., H.a UL. Pan kardinal 
sim katechizoval, a ukazal lasku pravé otcov- 
skou k ditkdm, které bazné neznajice, jemu 
hlasité odpovidaly. Zvldsté dojat byl pfi 
modlitbé ditek III. a druhy den IV. tifdy, 
kde totiz ditky vsecky obraceny ku kriZi, 
s o¢ima na kiiz uptrenymi zpivaly pisen 
citem vroucim; a sice dévéitka sopranem 
a hosi altem. Kdo tu vidél mlddez modliti 
se, musel rici, tak se modli jenom nevinnost, 
a mnohému staly slze v o¢ich. Zkouseni se 
prodlouzilo a% do vecera; mezitim ozaril se 

. Brod; v kazdém okné zaskvéla se hojna 
svétla na pocest nejdtst. arcipastyre; ze 
Skoly uveden p. kardinal v privodu lamp 
opét na dékanstvi. 

Druhého dne prised ve 4 hodiny ze 
Stolmite, kde téz bitmoval, odebral se jesté 
do IV. tiidy, aby i tu skoumal, jak jsou 
ditky v nabozenstvi vycviceny, a shledal, 
Ze nejen vyborné vse umf z paméti, ale i 
naucenémurozuméji. Navstivil také istav pro 
dospélejsi divky; tam oslovila Jeho Emi- 
nenci divka jedna, v reci své dadouc obraz 
jednoho kvitka. Na to odpovédél p. kardi- 
nal, Ze i on jim povi tri kvitka, totiz: fialku, 
lilium a umrici kvétinku, a vylozil jich vy- 
znam a na srdce kladl, aby ta kvitka a 
ctnosti, které znamenaji, vzdy pred oGima 
mély a plnily. Dale vybidnul divky, aby 
rady pracovaly pro okrasu domu Boziho. 

Patrné potésen opoustél C. Brod ubi- 
raje se do Pristoupina. Lidu naSemu utkvi 
ten den zajisté v paméti; an vidél, jak jej 
arcipastyr miluje, v jeho freci s nim roz- 
mlouva. A to semeno, které zaseto jest v 
srdci mladeze a milosti Bozf posilnéno bude, 
vzroste, da-li Buh, v silny kmen a bude moc- 
nou podporou cirkve, vlasti a vrchniho pa- 
styre svého. K 


Na Slivici u Sy. Hory 27. dubna 1871 
(M4j — Pouté— Opravy — Triduum), 
Nastava nam maj, s nim nastavajf néz- 
né, utéSené poboznosti majové, tyto abych 
tak fekl, idyllické slavnosti Marianské. Na- 
stanou i pouté a nejprednéjsi z nich pro 
nds ty, co se kondvaji na Sv. Horu. Radu 
jejich zacnou Prazané. Tésime se uz na 
né, RozloZf se zase v nasem okoli ¢ilejgi 
ruch; az ze vsech stran pYichdzejici pri- 


Pa el be 


vody s modlitbov a pisnémi kolem tebe 
budou oslavovati Pana a Jeho Matku, i tva } 
ndboznd mysl se k Bohu povznese i ty se 
s nimi modlit, s nimi zpivat budes; snad, 
az oni Sv. Horu spatiivse slzy radosti bu- 
dou roniti, i ty k Bohorodiéce uctu v so- 
bé ucitis, do jejich modliteb se porucis a- 
neb i sim az budeS moci, na cestu se \das 
za nimi. 

Na sta chudych i z dalky sem prislych, 
neduzivci, chromia slepi, dochazeti budou 
na Sy. Hore ochotné almuzny od sem pfi- 
chézejfcich poutniki. Téchto Zebrajicfch 
mrzaki upénlivé volanf, zvlast jsi-li domaci 
a éasto-li kolem nich chodivas, bude ti tre- 
ba nemilé, skoro té pomrzia pohnéva, ale 
nezapom{nej, Ze tisicové poutniki  cizich 
jim radi co maji poskytnou, na jejich bé- 
dovani se neurazi, s jejich neduhy budou 
init outrpnost, ze skutky své dobro¢innosti 
co néjaky doplnék k této syé pouti pfi- 
davaji. 

Ubyva sice misty poctu poutnikt, z 
pricin rozli¢nych; nejen nedostatek ale i 
posméchy a soustavné hanéni pouti a zra- 
zovani od nich umensuji nase priivody ka- 
tolické. Ale i pres to sem prijdou i Jetos 
tisicové a tisicové. Budou na cesté zakou- 
Set neprijemnosti lecjakych, dostane se jim 
i utrzek, sndSeti budou i neéas zly; ale 
vseho toho nic jim nebude lito. Po 


kolenou, pres schody mnohé mnozi se bu- 


dou k syatyni ubirati; ne jeden lehkomysl: 
nik vida je do smichu se-jim da, aé treba 
sim se nic nestitf sklanéti svoje jinak pys- 
n& a neohybna kolena pred lecjakou Zen- 
Stinou. Na Svaté Hote si odpotinou, tam 
si ulevi. Az prednesou Rodiéce BoZisvoje 
potreby, az uvidi milostnou jeji tvar, anise 
jim nebude chtit od nf. PotéSeni, posilnéni, 
se srdcem uvolnénym, jakoby centnyrovéa ti- 
ze s ného byla spadla, budou se navraco- 
vati ku svym domacim. ; 
Maji se ale také letos poutnici Svato- 
horsti naé téit. Budou mile dojati. Az 
vejdou hlavnim vchodem na ambity a po- 
patii na vzneSené priéeli kostela a se po- 
divaji na tak zvany cisatsky oltéfa na bliz- 
ko vedie postavenou kazatelnu a uvidf, ze 
vsecko je skvostné poopraveno, oltér umé- 
leckymi sochami, nddhernym svatosténkem 
S prekrésnym obrazem Rodiéky Bozi ozdo- 
ben presliéné; jako my i oni nebudou se 
chtit tak pékného divanf ani nabazit. Ol- 
tarni obraz, predstavujief Navstivenf bl. P. 
M. maloval v loni znamy akademicky malft 
p- Sequenc. Posvécen pak byl nyni v den 
sv. Marka odpoledne od vys. dist. kanov- 


_ Sorgera. — 


azsk 


nika Pi é kapitoly metropolitni p. J. 


_ Byl onen den prdvé posledn{, kterym 


ut 
wee 


me 


ve 


Pena ON Poe cht gh 


= 


- ukonceno triduum, ¢i poboznosti, konané 
_ zde od sy. Vojtécha az do sv. Marka za 
_ toupficinou, ze nedéyno jmenoval sv. Otec 
Pius IX. zakladatele shromazdéni 
- Vykupitele Ci kongregace Redemptoristi 


Nejsy. 


Sv. Alfonsaz Ligoury ,,ucitelem cirkevnim.“ 
Po celé tii dny piichdzely hojné zdstupy 


- lidu nabozného na Sy. Horu, ale ku sla- 


ynému privodu v den posledni gseglo se li- 
di tolik, ze ho o zndémé vyroén{ koruno- 
vaci na Svaté Hote sotva vic byvd. A 
kdyz se pak hnul privod po krasnych 
ambitech: knézi stifdavé nesli  sochu 
Roditky Bozi, o niz se myslf a ne bez 
priciny, ze pochdz{ od samého arcibiskupa 
Arnosta z Pardubic, preéetny zd4stup hlu- 


——~ 


cné prozpévoval ,,Tisickrat pozdrayujeme te- 
be“, vSemi zvony se vyzvanélo, a kapela 
hornicka, aZ se po vSech’ prostordch mocné 
rozléhalo, hréla; na tvdtich vgech pfitom- 
nych se jevilo pohnuti; nejedni zboznymi 
city premozeni v pldé se davali, sliby sva- 
tymi se Bohorodiéce zaslibovali, na jejf mi- 
lostnou tvat s celou divérou pohlizeli. Ta- 
kové vyjevy neliéené ticty k Matce Pané. ty 
jsou vymluvnymi dikazy, jak hluboko cit- 
nabozensky zakorenén jest v lidu nasem; 
ty nam povidaji, ze ani sebe vétsf pohor- 
Senf a sebe syidnéjsi priklady lid nas v 
jeho presvédéeni vSudy nemohou zyratit, 
viru ze srdce ze mu nevyrvou. 
Duchovenstva seslo se hojné. Kromé 
jiz jmenovaného vd. p. kanovnika, ktery 
schvalné k této slavnosti z Prahy sem byl 
zavital, byli zde distojn{ pp. vikar na8 V. 
Broz, dék. Pribramsky P. Ondrak ajini mnozi. 
Velebni OO. Redemptoristé si o Sy. 
Horu zjedndvaji zdsluhy veliké, najeji vSe- 
mozné zvelebeni neSetii nakladu zadného, 
coz netoliko my zde vdééné zaznamendvame, 
ale kazdy sem pyichozi hlasité vypravuje.*) 
Kdo vi, co loniska vichrice nenadalych vy- 
loh nadélala na Sv. Hofe, co oprav drahych 
se vykonati muselo, musi uznati, Ze oni 
prinaseji véci svaté veliké obéti. Prejeme, 
aby, jako se oni s nami ve spojeni horlivé 
zasazuji o rozhojnén{ viry a z ni pocha- 
zejicfho Slechetného zivota, tak i lid nis 
esky vZdycky véren ostal tomuto svému 
duchovenstvu, které z lidu vySedsi, lidu se 
neodiéekne nikdy, které se k nému vzdy hla- 
si, jeho se vzdy ujima, a které se ho za- 
stavalo i tenkrét, kdyz ho uz vSickni sko- 


*) Jenom ne jisty platek v PHbrami,o némz piisté, 


= 105 


ro opoustéli a mnozf o jeho bezziti narod- 
ni stati,” J. £, 
Od Humpolce dne 26. dubna 187}. 
(Ditek pryvni — a literdth spoleéné sy. prijimdni.) 
O bilou nedéli t. r. pristoupilo v blfz- 
kém mésté Humpolci asi 70 ditek k_ pr- 
vnimu sy. prijfimanf. V sobotu odpoledne 


vykonali sv, zpovéd a druhého dne_ rano 
pred 7. hod. shromazdili se ve Sskoln{ bu- 


dové, odkudz provazeny svymi uC¢iteli ode- 
brali se za hlaholu vSech zvoni do farnfho 
chrimu Pané. Pan katecheta a fiditel hla- 
vni Skoly, vel. pan Cerny slouzil msi 
sv., pri niz zpivaly ditky ,,Chval Sione‘’ 
Hlavni oltat byl primérené okrdslen. Po 
prvnim evangelium vystoupil p. katecheta 
na kazatelnu a srdecnou kratkou feci da-— 
lezitost a vyznam toho dne ditkam a ostat- 
nim pritomnym véricim vylozil. Vyli¢il jim 
Pana JeziSe, kterak za stolem pri posledni 
veceri s uceniky svymi sedi a kazdého k 
hostiné své vola, zvlasté pak nevinné ditky 
k sobé zve a s nimi hodovati, s nimi se 
spojiti touzi. Neopomenul téz upozorniti 
na slib krestni, ktery ditky po sv. pfiji- 
mant obnoviti mély. Mezi m&i sv. pristou- — 
pily ditky poprvé k hodim  Berdnkovym. 
Dojemné bylo, kdyzZ za vSeobecného ticha 
asi 70 ditek na hlas a zretelné frikalo slo- 
va: ,Pane nejsem hoden, abys vesel pod 
strechu mou, ale toliko rei slovem a uzdra- 
vena bude dusSe ma“ a trikrat je opakovalo. 
Jaky pri tom vyraz mélo kazdé slovo, a 
kazda sloka prekrasné oné pisné, v_ které 
po sy. prijimani opét pokraéovaly! — Dle 
predpisu Hradecké synody diecesalni (1863. 
c. XI HI. 4. h.) maji ditky po prvnim sv. 
prijimani, ku kterému dle prdni synody 
nejprihodnéji bila nedéle, pro liturgicky 
(bohosluzebny) vyznam toho dne, zvolena 
byti m4, slavnym sptisobem obnoviti téz 
krestni slib. SeradivSe se tedy, pokud to 
pro mnozstvi lidu v_ kostele pritomného 
bylo mozna a v predu majice svij prapor, 
od hlayniho oltare braly se ditky k vedlej-- 
simu P. Marie, kde kititelnice jest umf- 
sténa, kolem které v polokruhu se_posta- 
vily. Tu opét nékolika struénymi srde¢- 
nymi slovy p. katecheta k ditkim promlu- 
vil, ze na tomto misté jednou odfekly se 
zlého a vodou a Duchem sy. znovuzrozeny 
a ve jménu nejsv. Trojice pokitény byly; 
aby tedy jako tenkrat, tak i nyni majice to 
nejvy8si dobro, nejlaskavéjSiho Spasitele v 
svém srdci, znova zlého se odiekly a slib 
na kitu sv. skrze kmotry ucinény, nynf sas 
my verejné aslavné prede vSemi pritomnymi 
vyslovily a obnovily. Na to povysenym hla- 


Pde) ene 


gem tazal se jich jako pri kttusv.: ,,Odiika- 
te-lise satand4se?“ atd. — , Vérite-li v Boha 
Otce vSemohouciho“ atd., nacez vSecky jedno- 
- hlasné tiikrat ,Odrikame, vérime“ odpovida- 
ly. Potom opét vSecky jako jednim hlasem 
obnovily slib krestni slovy obsazenymi ve ve- 
likém katechismu str 98. ,Vétim vy Boha 
Otce, Syna a Ducha sv.“ atd. Ku konci 
zapély: ,,Hospodine, pomiluj ny. — Jaky 
to dojem jednoduchy tento a pri tom pre- 
ce tak slavay a velebny obrady posluchaci 
zustavuje, sim po prvé jsem pocitil. Pral 
bych kazdému, ktery ani na prvni své sv. 
prijimani ani na tak slavné obnoveni slibu 
kfestniho z mladi svého, jako j& upamato- 
yati se nemlize, ponévadz ono beze vsi ze- 
vnéjsi slavnosti se odbylo, toto pak ani 
nevykonalo, aby aspon jednou pritomen byl 
takové slavnosti nevinnych ditek; sdileje 
radost jejich, néjakou aspon nahradu bude 
miti za to, éeho s4m nikdy nepocitil. Do- 
znal by, jak pravdiva jsou slova Klementa 
Alex. ,To Slovo (Acyoc) jest ditéti vsim, 
otcem, matkou, péstounem, Zivitelem“ (Pae- 
dag. 1. 1. c. 6.) a prisvédéil by dojista slo- 
vim Prazské provincialni synody (1860 tit. 
IV. c. VI); ,Jakoz pravdivo jest, Ze na 
krestanském vychovani ditek nejyice nepo- 
ruSenost celé osady se zaklada, tak i ne 
méné pravdivo, ze k tomu zboznému_ vy- 
chovani nic neprispiva tak jako ndlezita pri- 
prava k prvnimu sy. prijimani.“ Svrchu 
dotéena Hradecka synoda diecesalni obsirné 
stanovi (I. c. a-i.), kterak by ditky s_ pili 
co mozna nejvétsi na prvni sv. prijimani 
pripraveny byti a tuto poboznost spisobem 
co nejvice slavaym vykonatimély. Kéz by 
ten krasny obyéej, jakz toho vsim pravem 
zasluhuje, vSude po vlastech nasich tak zdo- 
macnél, ze by ne véc sama, ale dopiso ni 
byl neobyéejnou udalosti. 

Podotykam jesté, ze letos na kvétnou 
nedéli ptistoupilo asi 100 literati mésta 
Humpolce, povzbuzeni byvse p. fardtem, k 
spolecnémw sv. prijimani, kazdy s hoffet svi- 
ci Vv ruce, coz vsecky pritomné mile dojalo 
a povzbudilo. Bylo by jen prati, aby obojf 
tato slavnost tak vzdcnd a srdci_ katoli- 
ckému tak mili kazdého roku s takovou 
horlivosti jako letos k duchovnimu vzdé- 
lani a potéSenf osadniki Humpoleckych se 
opakovala. Hi, 

Z Kutné Hory, 30. dubna 1871. 
(Jednoty ucitelské,) 

NeutéSeny jest stav, v jakém se na- 
chdzejf nage Skoly. Zvlasté co se navstévy 
jich tyée, jest u nds na venkové velmi smu- 
tn’, Nebyla sice ani pod cirkeyni dohlidkon 


v letnich mésicich navstéva Skol piili8 valna, — 
avsak aspoi do verejné zkousky, kterdz se 
v ¢ervynu neb v éervenci odbyvala, dosti 
éetné chodily ditky do Skoly, tak ze u vy- 
ucovdni s prospéchem pokraéovino byti 
mohlo, Vatupte ale nyni do skolnich svétnic 
na venkové! Najdete lavice prazdné a to v 
dobé, kdy sotva snth z poli se ztratil. Drive 
dali rodi¢ové pfece néco na slova, napo- 
minda{, hrozby duchovniho spravce; nyni, 
kdyz tomuto vsecka dohlidka na skoly od- 
hata, nemfize, jako drive Castéji Ciniti pri- 
nucen byl, hroziti pokutami, a na pouha 
slova mimo dbalejs{ rodi¢e malo kdo da. 

Jest tudiz predevsim zadouci, aby du- 
chovni a ucitelové u vzajemné shodé piso- 
bili a spojené takto sfly mohou se piece 
néjakého vysledku naditi. Procéez chvalime 
zarazeni a vedent jednot ucitelskych ,, Budéi* 
knézimi jakoz i hojné ucastenstvi knézi v 
podobuych spolcich a zdar jich tuSim dosti 
vyvraci namitky onéch, kteti tvrdi. ze uci- 
telové do spolki knézimi zakladanych a fi- 
zenych sotva ystupovati budou. 

I u nds v Kutné Hoye utéSené zkvéta 
mladistv4 Budeé, zarazend hlavné podnétem 
vp. Teplého, katechety na klaSterni divétf 
Skole zdejsi, kteryz i jednohlasné za pred- 
sedu zvolen jest. Clent, zvlasté svétskych 
pp. uciteli, prihlasilo se veliké mnodzstvi. 
Byvalé vikariatni konference prestaly a u¢i- 
telstvo prirozené touzi po sblizovani se, 
po vzajemnych schtizich, kde by se povzbu- 
zovalo k nové Cinnosti, vzdélavalo, tésilo a 
mravné bavilo. Nynéjsi konference vladni 
nijak ucelu tomu nevyhovuji a blahodarné 
zajisté v ohledu tom mohou pisobiti Budée. 
Proéez, pp. bratirf duchovni, zakladejte, kde 
se to provésti da, podobné jednoty, vstu- 
pujte do nich, kde jsou, v poétu hojném! 
Ze skol nas vyobcovali; schdzeti se vsak 
s ucitelstvem, ve shodé s nim nepifmo vy- 
konavati vliv na zdarny vyvoj Skol, zame- 
zovati tak jich zkaze — to nam nikdo za- 
kazovati nemize. A, M. 


K RON LK A. 


Z Prahy. ,,Majova poboznost“ w sv.. 
Klementa poéala v nedéli spisobem  sla- 
vnym a kona se dale za velikého téasten- 
stvi véricich. Prvnf slavné pozehnanf mél 
s cetnou pfisluhou a obklopen druziékami 
nejdtst. p. biskup Prucha. Po litanii za- 
mél na ktru zdatily étverozpév alumni: 
Zdravas Maria a Zdrdvas Kralovno. V ké- 
zanich vyklad& se letos litanie Loreténska, 
v kterouzto praci 15 knézi ochotné se uvolilo. 

_ *—* Pobogsnost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 7—10, kvétna u VSech Svatych na 


hradé, od 11—14. w nejsv, Trojice v Pod- 
skali, od 15—18. usv. Salvatora v seminati. 
*¥_% Vy8Si svécent bude se udélovati 

v Praze v mésfci Gervenci a sice dne 12. 
podjahenstvi, 14. jahenstvi.a 16. knézstvi. 
*—* Na pomnik SuSilivzaslaldo Brna 
vybor Dédictvi sy. Prokopa 300 zl. r. m. 
*—* Prosebny priivod o dnech kitzo- 


‘a vych povede se na Hradéanech z kostela 


u VSech Svatych po mféi sy. v 8 h. rano 
dne 15. t. m. do kostela P. Marie v Lo- 
reté a d. 17. do kostela ct. pan. Karmelitek. 

_ *—* Z Budéjovic. Osady, kdez J. Exc. 
Nejdist. p. biskup v mésfci Gervnu a ¢er- 
venci konati bude generdln{ visitaci a udé- 
lovati svatost bitmovanf, jsou: Lhenice dne 
10. éervna; Chroboly spolu s Frauenthalem 
a Christianbergem 11.; Volary se Zbitina- 
mi 12.; Ceské Koryto 14.; Kunizvart 15.; 
Vitavice hornis Korkusovou hutf 17.; Vim- 
berk 18.; HoStice Sumavské se L&ténfm 
(Sv. Vojtécha) a se Sv. Matf 19.; Neuge- 
bau s Fiirstenhutemj] a Kvildou 20.; Sta- 
chov se Zdikovcem 21.; KaSperské Hory s 
Nicovem 22.; Reichenstein dolni s Rehber- 
gem a Mourencem 24.; Dobra Voda (Sv. 
Vintit) s Stubenbachem a Hartmanicemi 
25.; Eisenstein s Ceskou hutf (Htirkou) 
26.; Seewiesen se Zhuii 27.; Petrovice se 
- Svojsicemi a Hlavnovicemi 28.; Susice s 
Dlouhou Vsi a Albrechtcem 29.; Budétice 
1. éervence; Rabi téhoz dne odpoledne; 
Nezamyslice s Bukovnikem 2.; Strasin se 

ihobcemi 4.; Vacov s Dobrsi 5.; Cestice 
s Krasilovem 6. Gervence. 

Z Rima. Jakysi duchoynik anglikan- 
sky, jmenem Hogg zalozil v Rimé zvlastnif 
spolek k tomu téelu, aby katolické knéze 
svedl k odstoupeni od cirkve; spolek stara 
se 0 to, aby tacf odstépenci dobre se ozZe- 
nili. Kazdodenné rozdavaji udové téhoz 
spolku éetné broztirky ve vSech ulicich mé- 
sta, chtice takto snadnéji polapiti nespo- 
kojené tidy duchoyniho stavyu. 

*_* Na velky pdtek konali vojinové 
piemontsti v Rimé poboznost obzvlastniho 
druhu. Akademie Cecilska, jejimz ¢estnym 
predsedou jest kralevic Humbert, provozo- 
vala totiz v ten den ,,Stabat mater“‘ a 
»Miserere“ — v divadle. 

*_* N4sledkem zakro¢éeni cizfch moc- 
nosti neosméluje se ted italské vlada uz 
tak bezohledné jako diive faditi proti kla- 
Steram fimskym. Tak u. pi. Dominikanim 
vy S. Maria sopra Minerva, jakoz i Augu- 
stinianim u sy. Augustina dovolila vlada, 
Ze aspon jedno oddélenf svych klasternich 
mistnosti podrzeti mohou, 


— 967 — 


Z Parize. Dne 16. dubna t. r. pravé 
se konaly mezi. 4—5 hod. odpoledni ne- 
Spory ve chraémé sy. Vincence Paulanského, 
kdyz tu najednou nérodn{ garda kostel ob- 
kli¢ila a veskero duchovenstvo do sakristie 
uzavrela. Vojinové odnesli z chramu, co se 
odnésti dalo, posvatné nddoby a naéini a 
pak zase knézim svobodu navratili. — Ve 
vézent Conciergerie nazvaném tip{ 600 kné- 
zi v zZalati. Potravou jim byva réno kus 
éerného chleba, v 9 h. néco malo polivky 
a ve 3 hod. odp, ryze nebo maly kousek 
masa. K tomu se jim nedava vidliéka ani 
niz, nybrz toliko drevénda Izice: a kdezto 
jinym véznim se dovoluje, aby za vlastni 
peniz sobé lepsf stravu opatrili, musejf 
knéa{ vyhradné témito sprostymi a k nasy- 
cenf nepostacujicimi vécmi se spokojiti, Mi- 
mo to nebyvaji knézi ti ani na chvili pro- 
pusténi na nadveri zalare, aby éerstvym 
vzduchem pookrali; onif dnem i noci ve 
smrdutém vézen{ dliti museji. Psani nemé- 
hou ani prijimati aniz sami jinam zasilati. 
Na velkonoéni hod Bodf projevili mnozi z 
nich prani, aby sméli slouziti msi sv. 
Avsak ackoli v Zalaraich mistnostech se 
zvlastni kaple nachazi, nebylo jim povoleni 
udéleno, ano zadny z nich nesmél ani m&i 
svaté pritomen byti, coz prece jinym vé- 
zntiim se nikdy nezapovida. — V Parizi 
vubec zle radi bezvladi. Koho neskolil ne- 
pritel, toho vrazdi nyni vlastni bratr rodak. 

Z Belgie. Katolické universita v Lo- 
vani v dobé 27letého trvani svého ukaza- 
la se hodnou té dtivéry, kterouz katolici v 
ustay tento hned pri samém poéatku jeho 
skladali. Roku 1834 byl otevren prvni béh 
pro theologii a filosofii, nasledujiciho roku 
1835 pribylo studium pravnické a lékarské 
a posléze r. 1865 spojeny jsou s universi- 
tou jesté obzvlastni skoly pro uménia pri- 
mysl, védy prirodni, mérictvi a hornictvi. 
Na fakulté bohoslovné vyuéuje 11 radnych 
profesori; na pravynické 11 yadnych a 1 
mimoradny; na lékarské 9 Yadnych a 4 
mimoradni; na filosofické 12 radnych a 3 
mimofradni; na technické fakulté 11 radnych 
a 4 mimorddni profesori. V skolnim roce 
1870 bylo na université zaps4no 907 po- 
sluchaéi; mezi nimi 771 Belgiéani, 136 
cizozemeti. Bohoslovecké fakulta ¢itala 124, 
pravnické 208, lékatskd 227,  filosoficka 
92, technické 26 posluchaéi. V celku jiz 
odchovala universita Lovaiské 22.857 stu- 
dujfcfch, kterf vesmés -- az na vyminky 
nad mfru tidké — zistali vérnymi syny 
katolické cirkve v kazdém stavu a povola- 
ni syem, 


— 208 — 


Literarni oznamovatel. 


- *—* Casopis katol. duchovenstva. © 
Svazek 3. obsahuje pojednani: Uéeni mistra 
Jana Viklefa a mistra Jana Husi (podava dr. 
A. Lenz); obtady sv. tydnu vy Rimé (dle kard. 
Wisemanna). V Kronice: Pomnik Mezy, krale 
Moabského; ndsledky odtrzenf skoly od cirkve. 
V liter. oznamovateli posouzeno 7 spisi. — 
Sesit 4. vyjde 16. ervna. 

*—* .Milosrdnd sestra.“ Od anglické 
spisovatelky X.... P¥elozil Frantisek Poimon. 
Zabavné bibliotheky dilo X. Vydavatel Pl. J. 
Mathon, knéz #. sy, Benedikta y Rajhradé. V 
Brné 1871. Nakladem éasopisu ,Skola B. 8. 
P.“ y Rajhradé. Tiskem V. Burkarta. Str. 251. 

*_* | Chudobky.“ Basné Albiny Dyord- 
kovy-Mrackové. V Praze 1872. Komisni sklad 
B. Styblova knéhkupectvi. Str. 83. Vénovany 
uroz. p. Karlu M, baronu Villanimu. 

*_#* | Doktorka Medicinae anebo:. N4- 
hody, nehody, hody.“ Veselohra vy péti jedna- 
nich od Josefa Wenziga. V Praze 1871. N4- 
kladem knéhkupectvi I. L. Kobra. (Dil XII. 
vyboru spistiv dramatickych.) 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 

p. Ant. Schéfl, farét v Schonlindu, 20. dubna 
(nar. v Nové vsi 1. srp. 1809, vysv. 13.. 
éervence 1833); 

P, Jak. Engelb. Pischer, ¢. prem. Tepl., fara 
v TuSkové, 21. dub. (nar, 14. z4%i 1807, 
vysy. 25. éervence 1833); 

p. Vac. Wenzsch, k. arc. vikét okresu Plan- 
ského, kons. rada, os. dékan v Otiné, 22. 
dub. (nar. v Velhoté 20. tn. 1811, vysv. 
¢. srp:. 1836). 

Vyznamenani jsou; 

P, Ferd. Pechar, faréé v Zlatnikach, a 

p- Jos. Votéra, fara v Petrovicich, jmenovani 

- jsou k. arcib. notary ; 

p. Josef Jahnel, farat v Liganech, 

p- Gustay Reschuh, fart vy Ordéové, a 

p. Frant. Viktorin, far. vy Senomatech, obdr- 
zeli expositorium canonicale, 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Jan Kohout, I, duch. spravee v c. k. trest- 

~ nici u sy. Vaclava v Praze, za dékana, v 

Neveklové ; 4 

Vac. Brzek, kapl. za adm. v Podéepicich. 

V Kladsku: 

Amand Kolbe za admin. do Kislingswaldu ; 

Vilém Hohaus za kapl. do Ludwigsdorfu 


: 
Eduard Kunisch za kapl. do Levina; ; 


Sess ts 


-p. Frant. Pragal za kapi. do Kladska; 
p. Theodor Hoffmann za kapl. do Hausdorfu, 


os 


——— 


NAS Seer a ae ee es 


Bruno Schlombs za kapl. do Rosenthalu Pi 
August Hildebrand za kapl. do Landeku;. 
Romuald Proske za kapl. do Habelschwerdu # | 


Tiskem kniz. arcib. knihtiskdrny.za Rohlitka a Sieverse v Praze. 


V biskupstvi Kralohradeckém. 


V Panu zesnul: 


p. Alois Linhart, vychovatel u hrab. Kessel- 


statta y Napajedlich na Mor. 30. brezna 
(nar. vy Mor. Trebové 5. iijna 1806, vysy. 
24. éervna 1832). 

Vyznamenan jest: 


p. Jos. Safrdnek, farst v Zehuni, jmenovan 


yikar, tajemnikem okresu Novobydzovského. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

Jan Klinkdéek, kapl. za adm. v Ném. Brodé ; 
Sigm. Stepan, adm. z Mikulce do Karli; 


V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnuli: 


p. Frant. Mauritz, bisk. notat, farét vy Ma- 


lontech, 22. dubna, (nar. v Prachaticich 1. 
pros. 1800, posv. 25. srpna 1825); 
p. Frant. Forst, vikarista pri kathedr. chraému 
v Budéjovicich, 26. dub. (nar. v Mysliné 
8, zai 1841, posv. 23. éervence 1865). 
Povysen jest: 
p. Jos. Hazs, dr. a prof. theol., stal se rek- 
torem bisk, klerik. semindfe v Budéjovicich. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Jan Matschl, far. v Zatoni, za far. v Kajove ; 
Jos. Kulanda, rid. a katech. hl, Skoly, za 
admin. dékanstvi v Prachaticich ; 
* Seb, Feyrer, kapl. za admin. v Zatoni; 


Jiti Kohout, kapl. za adm. ve Véerubech ; 
Petr Steinbach, kapl. za adm. y Bukovei; 
Petr Havel, kapl. z Blsku do Kam. Ujezda ; 
Vaclav Melichar, kapl. z Tyna Hors, do 
Mééina ; 
Gustav Woprschalek stal se skuteé. utit. 
naboz. na c. k. niz real. gymnasiu v Pra- 
chaticich ; : 
p. Jos. Jansky, kapl. v Méémé, stal se vych. 
u p. bar. Stauffenberga vy Zinkovech. 
Uprazdnéna mista: 


= 


Bukovec, fara patron. kniz. Trauttmannsdorfa.- 
Schwarzen- 


Prachatice, dékanstvi patr. knizZ. 
berga, do 1, Geryna. 
Vseruby, fara patr, farni osady, do 18. kvétna. 
Milodary. Na pohotelé ve MSené nejme- 
novany z Prahy 10 zl. Tyz na majoyou_pob. 
u sv. Klementa 5 al. ; : 


Vadjemnost. O pil 1. h. v noct na den 29, dub. 


dodin nam tento telegram z Trnayy v Uhiich: 


yRedakci Blahovésta Praha, Prosime o dalekopisnou. 


zpravu, dostaven-li jiz chram Svatovitsky, jestli ano, 


kdy bude svécen. Odpovéd zaplacena. Redakce Ka-— 


tolickych Novin.“ Ve dne pak dali jsme tute odpo- 
véd: ;,Redakei Katolickych Novin vy Trnavé. Ku do- 
stavenf chramu Svatovitského kopaji z4klady, na 
opravu starého treba penéz. Kdy svécen{, nevime;“ 
Podpis. — Z Piibrami dopis pristé. 


Ant. Jandéek, kapl. z Barnwaldu do Kralik. 


Frant, A/ezn, kapl. za admin. v Malontech ;. 


: [cetpel Yad 


Roénik XXIV Praze dne 15. kvétna i871. = Gislo 14. 


_ Vydava se WwW Predplaci se 
5. 15. a 25. v expedici 
' kazdého mésice. & u véech fddnych 
Redakce: i 
ect yea seminafi a Ry eae kr 
cis. 190—1, L 
BE na piilr. } 121.30 kr. 
je am Po poste: 


v katol. knéhkupectvi 5 f ahead “ oe 
* eloroc. 0 Zis;— Kr. 
B. Stybla ASV a QO 1G Q, pilroé,1 zl. 55 kr. 
na sv_-Viicslavském . Predplaceni étvrt- 


naémésti, dis. 786-II. . c 
Nedoala disla letnise neprijima, 


reklamujte nejdéle ¥ _Redaktor a nakladatel: kméz FRANTISEK SRDINKO, eee ee 


se neprodayaji. 


»Spravedilnost zvySuje narod, ale hfich bidné éini narody.* (Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky lostmi, uvazujte jako sv. apostolové jeho 
celeho roku. bozskou podstatu, jeho vzneSenou moc a 

spasitelné ucinky; také vroucné se modlete 

XXXII. V piedvecer sesléni Ducha | : ‘ékujte za vsecky dary a milosti Ducha 
svatého. SV., Jichz tak Casto dochazfte v sy. svato- 

stech; vSak i s milostf Ducha sv. spolu 


Kdyz Pdn Jess ystupoval na nebesa, | Pusobiti se snazte. sciglaapines 
slibil svim apostolim, Ze jim posle utéitele.| .., c) Trett prip rava sv. apostolt ke pri- 
Ducha svatého; proceé se — nepochybné s jeti Ducha sy. byla jednomysinost a laska. 
Marif, matkou Piné — k piijeti Duchasv. | »Pyli vsickni spolu na jednom misté* a 
bedlivé piipravovali. — nejen prebyvali pospolu, nybrZ i duSe a ~ 

Zitra konéme pamatku piisti Ducha sv., | St4ce jejich byly sjednoceny. Tato svornost 
jehoZto milosti abyste m. ki. wéastni byli, | @/4ska byla mezi prvnimi ktestany obecna, 
cheeme pripravu sv. apostoli uvazovati k »byli vsickni jedno srdce, jedna duse,” na- 
ndsledovdni. zyvali se a Zili jako bratii. Toto spoleéné 
Ba Ole Bey. _. | obcovani uteklo se do klasteri, jezto maji 
_, & Pront priprava sv. apostoli k p™- | yeti obrazem prvntho kiestanstva. Kazdé 
Jett Ducha sv. 2dlezela v tom, ze z hluku | yodina krestansk4, jejfito wdové ptebyvajf 
svéta se vzdalili, prebyvale v tiché samoté | nohromadé, mohla by se podobati kldsteru, 
i vSeho se Zhostili, co by Duchu sv. a Sli- | malé cirkvi Kristové. — Véak pospolné 
benym dardm jeho mohlo prekazeti. Vam prebyvani podle téla neprospélo by k zali- 
sice ki. vSem neni mozna ani treba voliti | hens Bozimu, k spasenf, kdyby duse a srdce 
samotu klasternf, abyste beze vsi prekazky, | estan nebyly sjednoceny, kdyby mezi 
bez vytrznosti tohote svéta Bohu slouzili; | nimi nebylo svornosti a bratrské lAsky. 
za to vSak radno vam Casto v samotu My- | Bez svornosti kazdé krélovstvi pustne, ka- 
sli i srdce svého utikati, abyste hlasu Bo- | 4% spolecnost hyne: svornosti i malé véci 
zfho nep¥eslechli, vnukani Ducha sv. bedli- | rostou, vgecko utésené se zmaha. ,Hle jak 
vé pozorovali a podle toho v Zivoté svem | dobré, jak utéSené jest, kdyz . prebyvaji 
se spravovali. bratti — asestry — vjednoté.“ (Zalm 132.) 

b) Druhdé priprava sy. apostoli byla | VSak svornost udrzi se jen laskou, poko- 
modlitba a rozjimani. V samoté jsouce uza- | rou, tichosti a trpélivosti; proto kf. budte 
vieni, premysleli o velikém zaslibeni, jezto | v spoleéném obcovanf jak s domacfmi tak 
jim Pan a mistr jejich byl ucinil, uvazovali | i se vSemi lidmi vady pokorni, trpélivi, sna- 
yznesenost hosta, jehoz o¢ekavali a ucinky | Selivf, k mfru a pokojinachylni. _ ,,Usilujte 
jeho zavitani, ze totiz ptichodem jeho ,ma | zachovati jednotu ducha ve svazku pokoje.“ 
byti obnovena tvat zemé.“ (Zalm 103, 30.) | (Ef. 4, 3.) ,Prosim vas, abyste hodné cho- 
Proto touzili velice po téchto datich Ducha | dili v povolanf, se vi pokorou a tichostt 
sv. a vroucné za milost jeho se modlili. ; s trpélivosti, sndsejice se v lasce.‘* (Ef. 4, 
Tak i vy N. éiite. Aby Duch sv. zavital v | 1. 2.) Takto dle piikladu sv. apostold pri- 
grdce vase i obohati] je svymi dary a mi- | pravme srdce sya k prijeti Ducha svatého. 


14 


ee 


yy . - ll 


XXXIV. Na den sesidni Duchasvatého. 


if 
‘Kondme dnes slavnost seslanf Ducha 


sv. Duch sv. jest spomocnik a utésitel nds 
jak v Zivoté duchovnim tak i v ¢asnych 
strastech nagich. To chceme uvaZovati. 
{. Nejvétsf zlé na svété jest hrich, 
jezto nds zbavuje milosti Bozi a pokoje 
srdce a takto ¢inf nds Gasné i vééné ne- 
Stastnymi. —°VSsak Duch sv. ndm opét ztra- 
centho pokoje a milosti posvécujtct udilé vy 


sy. svAtostech, ¢ini nds” syny’ (a deerami) }. 


Bozimi a dédici nebeského kralovstvi. Za 
to ale #éddé na nds, bychom zancchali zlého, 
varovali se hifchu i vseho, co k hrichu sva- 
di, ponouké. — K hiichu pak nds ponou- 
kaji: télo, svét i dabel, tthlavni to nepratelé 
spasen{ naseho, kterym statné odpirati, které 
premahati mame. Tot ovSem veliké a tézké 
pozadani, bychom své zadosti a naruzivosti 
premahbali a hiichu ‘se vystiihali, Casto ¢lo- 
vék nejlepsi a nejsilnéjsi vaha, klesd a proto 
byva velmi skormoucen. VSak kr. nebudte 
malomysini; vzdyf sim Duch sv. vam sily, 
statecnosti a titéchy dava v boji proti zlému, 


byste hrichu se mohli vystiihati a v poku-. 


Seni zvitéziti. ,Vy nejste v téle, ale v du- 

chu, jestlize Duch boz{ prebyva v vas.“ 

(Rim. 8, 9. srv. Tim. 8, 2.) . ; 
2. Duch sv. vold také: Cixi dobré) 


Kdo prestal byti clovékem hifsnym, musi. 


také duchovnim, nebeskym se’stati, musi 
starého ¢lovéka svléknouti a stati se élo- 


vékem novym. (Ef. 4, 24.) A k tomu ndém | 


pomaha Duch.sy., jenZ osvécuje rozum a 
zahtiva srdce nase, bychom vutli Bozi doko- 
nale poznavali a podle ni také Zivi byli. 
Kdo druhdy byl pysny, lakomy, smilny, 
nestridmy, hnévivy, nedbaly, stava se po- 
moci Ducha sy. pokornym, ¢istotnym, strid- 
mym, tichym a horlivym. 
skrze toho, kteryz mne posilhuje.* (Fil. 4, 13.) 

3. Duch sv. jest ¢ nagsim utésitelem v 
biddch a trdpenich tohoto Zivota. 


a) Kazdy lovék musf néco trpéti; vSak’ 


souzenf ¢asné mame obraceti k svému du- 
chovnimu prospéchu. Trapent je milosti pro 
nas brisniky; Bith nas chce souzenim obra4- 
tit a privésti ku pokani. Proto mame volati 
s Zalmistou Pané; ,Pane, dobre, Ze jsi mne 


ws * 


pokoril.“ Kdyz Avisnik se obratil, Bah mu | 


odpousti vinu, ne ale tresty Gasné, jezto 


ma pretrpéti zde nebo na véénosti. Blaze | 


ném, pakli Bah na svété dusi nasi trépenim 
jako zlato v ohni o¢istil; nebo za to nds 
usetri na vé¢nosti. Proto N. snaSejte trpé- 


livé, cokoli Bah dopoustf{, volajice se sv. | 


a H0 


» ¥Secko mohu_ 


Augustinem: ,Pane, zde pal, zde trap; jen 

na vécnosti odpust !* — 1% ALES 
6) Vsak' Buh i spravedlivich zkoust trd- 

penim, — Souzenim Duch sy. spravedlivych 


udrzuje v milosti a splacfjim hojné na véc-. 


nosti. — V2Zdyt i spravedlivy sedmkrat za 
den pada i potrebuje o¢isténi, milosti Ducha 
sv. — Stalé stéstf a blaho je nebezpecnéi 
spravedlivému, kteryz jako v slune¢ném 
parnu umdlév4 a klesé. — V&Sak souZent 
ku povstanf vzbuzuje a k Bohu nas tahne. 
(I. Kor, 11, 32.) A kdyz spravedlivy sou- 
zeni sva trpélivé snasi, Buh za to chee roz- 
mnoziti odménu jeho na véénosti. (Jak. 1, 
12) Proto uzndvejte N. vSelika souzent, ji- 
miz by se vas dotkla ruka Bozi, za milost 
Ducha sv. a kdyz vslzdch budete rozsfvati, 
téste se v Duchu sv., Ze budete jedenkrate 
s plesdnim Ziti a vééné se radovati. — 


XXXV. V pondéli. svatoduSni. 
1. Kondme dnes druhy svatek svato- 
dusni. Pan Jezis pripovédél svym uéentkim : 
»Duch sv. —~ vas nauct vsem vécem a pri- 
pomene vam vsecko, cozkoli budu mluviti 


vam. (Jan 14, 26.) Tento uéitel Duch sy. 


mize také nas nauciti vSem vécem k spa- 
seni potrebnym, a¢ budeme-li pozorni a 
uéelivi. Nez toho. se mnohym kiestanim 
nedostava. Mnozi touzi spiSe po vécech, ja- 
kym u¢i marny a hifSny svét, nez jakym 
uci Duch svaty a nedavaji pozor, co Duch 


sy, rozli¢nym spisobem k nim mluvi. Ta-- 


kova touha budiz daleko od nas m. kr.! 
Nedbejte marnych feci a daremnych spisit 


svétskych; ale poslouchejte a ¢itejte radéji, - 


céemu Duch sy. uci; coz prospiva k spasent. 

2. , Tak Béh miloval svét, di Pan Jezis 
v dnesnim sy. evangeliu, Ze Syna svého je- 
dnorozeného dal...“ A tak i Pan Jezis 
miloval a miluje nas, ze nam dal Ducha 
sv., abychom veérili a u vite této spasen{ 
dosli. Dékujme Panu za tu velikou milost, 
a 
ze. dari Ducha sv. vérné uZivati chceme. 

3. ,Kdo vé%vuného — v Syna Boziho 
— nebyjud souzen ; ale kdod nevért, jz jest odsou- 
zen.“ Jsou to potésitelna slova pro véricf, ale 
strasliv’ pro vSecky nevérfcf. Kdo v Krista 
veri, — ovsem i podle viry jest ziv — ne- 
bude souzen; nebo hrichy i pokuty jsou 
mu prominuty. Kdo pak nevéri, jiz jest od- 
souzen; nebo vinu i trest ponese ssebou 
na onen svét, kde mu splaceno bude po- 
dle zaslouzeni. (Sir. 10, 31; 16, 5.) ,,Drz 
krestane co ma%, aby Zadny nevzal koruny 
tvé. (Zjev. 3, 11.) 


vdécnost svou zylasté tim dokazujme, 


prin ie ee gre 


4. Jakd bia pritina nevéry a odsou- 
zent mnohych lidi? Na to P. Jezis odpovida, 
—%e milovali: lidé vice temnosti nezli svétlo; 
nebo byli skutkové jejich zlé.* Nadarmo osvé- 
cuje Duch sv. rozum a svédom{ hiiSnika. 
On nendvids svétla a zavird o¢i, chtédje 
zustati ve tmach,; aby mohl bez ptekazky 
konati skutky zlé. Odtud pochazi zatvrze- 
lost srdce a zimysiné trvani v hifSich; od- 
tud i mnoha nekoneéna bifda. Vy pak ki. 
milujte pravdu Ducha sv. a’ ,,konejte skut- 
ky svétla pred lidmi, at vidi skutky vase 
dobré a slavi Otce vaSeho, jen% jest v ne- 
besich.“ (Mat. 5, 16.) VSak varujte se, aby- 
ste spravedlInosti své necinili pred lidmi gs 
tim umyslem, abyste byli vidini od nich; 
jinak nebudete miti odplaty.“ Cinte dobre 
i skryté ,,a Otec, kteryz vidi skryté, od- 
plati vam.“ (Mat. 6, 1. 4). 


Nedélni jitro. 


Na hordch rizny vzesel den, 
s ¢ervankem z ot{ prchnul sen. 


A syatou hymnu Sumi les, 
Ze nedélni je jitro dnes. 


I skfivanci ve p{sem svou 
modlitbu vdechli vzneSenou. 


A luhy tiché, vakol klid, 
ze nepohne se rosy trpyt. 


Az zyonek visky z udolf 
libeznou pisen sveholf. 


A ddl a dal zni jeho zvést, 
ze nedélnt dnes jitro jest. 


viv 


_ Pritomnost Jezise Krista 
v Svdtosti oltarnt (eucharistiz). 


Sepsal Josef Dudych, farar vy Pertholticich, 
If. Zaslibeni. 
8. Nasycent péti tistet muzt. 


Slavnému zaslibeni Svatosti oltdini 
predchézelo zazraéné nasyceni péti tisici 
muzi péti jeénymi chleby a dvéma rybami, 
jez dle evangelium sv. Jana (6.) takto budiz 
vypravovano. 

Jezf§ odesel za more galilejské, u né- 
hoz lezi mésto Tiberias, které dle Josefa 
Flavia vystavél Herodes Antipas na pocest 
fimského cisate Tiberia. Ono bylo tehdej- 


saa 


Sich ¢asi znamenité pro své teplé koupele, 
jenz az do dneSniho dne navstévovany jsou ; 
po zborenf pak mésta Jerusalema bylo jesté 
slavnéjsi, ponévadz se tam utekli nejvyssi kné- 
wi a zakonici, aby zde Zidovstvi proti zma- 
hajfcimu se kiestanstvi hajili, Sem tedy 
Sel za JezisSem zastup veliky; nebo vidéli 
divy, je% ¢inil nad témi, kteti nemocni byli. 
Tedy vstoupil Jezis do krajiny hornaté, a 
sedél tam na jednom vrchu s uéenfky svy- 
mi. Byla pak blizko Velikonoc, den syvd- 
teéni zidovsky. On vyucoval zdstupy az do 
veéera, aZ prisli uéenici a Zddali, aby je 
rozpustil, aby jdouce do mésteéek mohli 
sobé nakoupiti pokrmi. Na to odpovédél 
jim: ,Dejte vy jim jisti.’ — A kdyZ oni 
nemohli, rekl k Filipovi: ,Odkud nakou- 
pime chlebi, aby pojedli tito ?* ~— . 

Touto otazkou dohleddval se Jezis rady 
u Filipa jen proto, aby jej zkusil, zdali to- 
tiz poznani pravého BozstviJezisova, které 
hned tehdéz v srdci Filipové se ozyvalo, 
spociva na zakladé nevyvratitelném, a zdali 
skrze ten zdzrak, jejzZ udiniti chtél, a i bu- 
doucné pri zjevovani rozumu nepochopitel- . 
nych zamluv a pravd, na tom samém zé- 
kladé spo¢civati bude; aneb zdali Filip jako 
az potud v bozskou vSemohoucnost Jeziso- 
vu divérovati, neb za to miti bude, ze Je- 
“8 sobé néjakym lidskym sptisobem pomi- 
ze; proto doklada sv. Jan: ze sam védeél, 
co chtél uéiniti. — jigs 

Filip odpovédél: Za dvé sté penéz 
chlebii nesta¢i jim, aby jedenkazdy néco 
malo vzal.“ 


I rekl jeden z uceniki, Ondrej, bratr 


-Simona Petra: ,Jestit zde jeden pacholik, 


kteryZ ma pét chleba jeénych a dvé ryby 
VY zasobé pro nas, ale coz jest to mezi tak 
mnohé ?“ 


Tedy tekl Jezis: ,Rozkazte lidu po- 
saditi se.“ Bylo.pak mnoho travy na misté, 
I posadilo se muzi v poctu okolo péti ti- 
sich. Tedy vzal Jezis chleby, a utiniv diky 
rozdaval uéenikim, ucenfci pak sedicim ; 
téZ i z ryb, jak mnoho chtéli, aby sezcela 
nasytili. 

A kdyzZ byli nasyceni, tekl ucenikim 
svym: ,Seberte drobty, kteriz poztistali, at 
nezhynou.“ A oni sebrali a naplnili dva- 
nacte kosi drobtii z péti chlebii jecnych, 
jez poztstaly po téch, kteriz byli jedli. 

Tedy ti lidé, uzievSe div, kteryz byl 
udinil Jez{s, pravili: ,Tentot jest jiste onen 
veliky Prorok, kteryz ma pfrijiti na svét, a 
jejz predpovédél Mojzis V. 18, 18.: ,Proro- 
ka vzbudim jim z Baik ete jejich, 

* 


¢ 3? ere Ne dee ee 


sn 249 


a viozim slova ma v usta jeho, a bude mlu- 
viti k nim vSecko, coz mu pfrikazi.“ _ 
Uvedenych téchto slov Mojzisovych 
necht sobé dobre povsimne jakkatolik, tak 
protestant, nebo ona jsou jasné svédectvi, 
ze jak zamluva tak i ustanoveni Svatosti 
olté¥nf pochdzi od véénosti od Boha Otce. 
- Kdyz tedy Jezis poznal, ze chtéli z u- 
ctivosti pro jeho neslychané zazraky prijiti, 
aby jej ucinili svym davno o¢ekavanym kra- 
lem a vidcem, usel opét na horu s4m je- 
diny, aby se lid rozesel, a od svého pfed- 
sevzeti upustil, prikazav jeS8té svym uce- 
nikim, aby jej prepravili pres mofe. 
9. Jez§ chodé po mor. 
Kdyz pak byl vecer, sstoupili ucenici 
jeho k mori, a vstoupivse na lodi, plavili 


se pres more do Kafarnaum. I bylo jiz 
tma, a JeziS jesté neprisel k nim. More 


pak se zdvihalo dutim velikého vétru. Te-- 


dy odplavivSe se as pétmecitma nebo triceti 
-hont, uzreli JeziSe, an jde po mofi, a pfi- 
blizuje se k lodi; i bali se. On pak rekl 
jim: Jat jsem, nebojte se! Tedy vzali bho 
ochotné na /odi, jak mile k nim pfiSel, a 
hned byla lodi u zemé, ku kteréz se plavili. 

Zastup, ktery vidél, Ze jen ucenici do 
lodi vstoupili a se odplavili, a ze tedy Je- 
zi8 jisté nachdzf se mezi nimi, ztstal az do 
druhého dne na misté tom, totiz: na vy- 
- chodnim brehu mofe tiberiadského. Rano 
vsak hledali JezfSe, o némz za to méli, Ze 
jest mezi nimi, ponévadz jej na lodi vstu- 
povati nevidéli. Zatim vSak pfiplouli jiné 
lodi od Tiberiady, od zdpadu na vychodni 
stranu, aZ blizko toho mista, kde Jezfg za- 
stup zazracné nasytil, a napotom diky uéi- 


nil. Kdyz tedy nyni zastup vidél, Ze tu 
neni. JeziSe, ani ucenikii jeho, vstoupili 


také na lodi, a preplavili se k zdpadnimu 
brehu do Kafarnaum, hledajice JezfSe. 

10. Jess ddd viru v sebe samého, 

Na zapadnim brehu mofském na§gli sku- 
teéné Jezise, a myslili, ze Sel kolem move 
pésky, ponévadz jej do lodi vstupovati ne- 
vidéli, a ze tedy pro tuto zachdzku teprv 
nedayno pred nimi pfisel. I odebrali se k 
nému hned a frekli: Mistte, kdy jsi sem 
prigel ?. — 

A nyni nasleduje ona dikladn4 roz- 
mluva JeziSova se zastupy zidovskymi, kte- 
rouz hanél jejich neunavenou pééi o pokrm 
télesny, jakoz i bezstarostnost o pokrm 
véény, a zadal mocné véru vy Syna Clovéka, 
Jakoz jediny prostredek k dosazen{ vééného, 
nepomijejiciho pokrmu. I ¢ekl: Co se mne 


tazete, jak jsem se dostal pies more? — - 


Amen, amen pravim vam: Vdm senejedna 
0 zdzraky, jez jsem pred vasima o¢ima uCi- 
nil, abyste pro né vérili, ze ysem od Boha 
poslan; ale vam se jedna o éasny zisk, 
jejz z mych zdzraki miti chcete. Vy jste 
mne chtéli udiniti svym pozemskym kraélem, 
ponévadz jsem vas zazracné nasytil, a vy 
jesté vice takovychto télesnych dobrodini 
ode mne pfrijimati zidate; nez ale, tak to 
byti nemize. Vy musite uvériti, Ze Jsem od 
Boha posldn bez ohledu na néjaky éasny 
zisk! — Pracujete li o pokrm k zachovani — 
télesného Zivota, jest to sice zcela v po- 
radku; avsak to nema byti nejhlavnéjsi cil 
vasi péce, nobrzZ vy mate vice pecovati o 
pokrm, ktery na vzdy nasycuje, a vécnou 
blazenost udéluje. A tento pokrm da vam 
Syn élovéka, jejz Buh Otec k tomu splno- 
mocnil (§. 8.), a skrze zazraky, jez pred 
vasima o¢ima kona, co Mestase a Ucttele 
lidu zpeéetil. 

Tedy reklizidé: Co budeme ¢initi, aby- 
chom konali bohumilé skutky, a vaibec vse- 
cko, co Bah od nas zida ? — 

Odpovédél Jezis a rekl jim: Buh od 
yas zada abyste vérili v toho, kteréhoz on 
poslal; a ten, jejé poslal, jsem Ja. 

(Pokraéovani.) 


Poradek pri sluzbach Bozich. 
(Podiva Jan Hv. Eybl.) 


YVsecko poctivé a podle radu 
se déj. (Sv Pavel.) 


I rady i ptima narfizeni nasf poslednt 
synody provincialni vynikaji obsahem vdé¢- 
ného uznani hodnym. Kdo je ¢itava s po- 
zornosti, presvédéuje se, ze jimi vane duch 
v pravdé cirkevni, ze jsou zalozeny na zku- 
Senosti a bedlivém pozorovani nasich po- 
mérii domacich. Probirej se v kterékoli ka- 
pitole jeji, povzdy mily té dojme -obsah. 
Jen jedné yéci politujes a sice té, ze ty 
tak vyteéné rady a zrejmé rozkazy nedo- 
chazeji ve svoji celosti na mnoze svého u- 
skuteénéni. 

Vsecky sem padajici ichylky nevesly 
by se v rddky, které jsme si napsat ulo- 
zili; proto se dotkneme jen téch, jichz jsme 
si nejvic byli vSimali. Na mysli mame ven- 
kovské osady, méstské také, ale vice ves- 
nické. 

Véickni jsme jedno v jednom téle, jenz 
jest Cirkev, vSickni z jednoho jidime chleba ; 
proto se slusi, abychom, Setiice pri konani 
tajemstvi nejsvétéjSich jednéch a téchze 
pravidel cirkeynich, roynou mérou hledéli 


zevnéjsf porddek. K nému vybizif apostol 
napominaje, aby vSecko se délo poctivé a 
dle radu. 

- Rozumf se, Ze pro rozlitnost mfstnfch 
poméri nemtze byti na vSech v8udy mf{- 
stech jednostejny porddek sluzeb Bodzich; 
dovoleno ysak nenf, si ho libovolné usta- 
novovati. Vime, Ze jmenovand synoda nage 
vyslovné pravi, aby Ordinarius s pomoci 
dvou kanovnika, z nichZ jednoho si biskup, 
druhého kapitola volf, poradek pri sluzbach 


_ Bozich az potud zachovdvany pti jednotli- 


vych kostelfch anebo schvalil, anebo, kdyby 
toho vymahala potieba, jiny primérenéjsi 
ustanovil. 

Spravce duchovnf pri sluzbich Bozich 
priklad kazné a radu ma davati; nesmi 
objevovati nizidné znamen{ Jhostejnosti a 
neteénosti; vSi snahou m4 toho dbati, aby 
v kazdém tkonu bohosluzebném fad nebe- 
ského Jerusaléma probleskoval, jako v zr- 
cadle v ném se obrazel. Z té priéiny po- 
fiditi ma, aby osadnfci vhodné a pohodlné 
(commode — di synoda) ksluzbam Bozim se 
dostaviti mohli. Jak mile hodina ustano- 
vena pfisla, zachovej ji na vlas, aby ani 
pritomni vahavou meskavosti knéze se ne- 
rozmrzeli ani nedbalci si odtud pfritiny ne- 
brali k vymluvyam své lenosti. 

Ale v tom si jiz mame na leckteré 
nepravidelnosti stézovati. Néktery duchovni 
spravce, jakoby ani zadné hodiny v Gechach 
na prodej nebyly, nic si z toho nedéla, za- 
Cind-li sluzby Boz o pil ano 7 o celou ho- 
dinu pozdéji (nékdy, ale z ridkai dfive) nez 
bylo ustanoveno. Stava-li se takové opozdént 
v leté za pékného poéasi, nebyva zle. Lidé 
ostavaji venku vedle kostela; arcif ze mno- 
hym neslusnym rozmlouvaénim se Spatné pri- 
pravuji k poboznosti. Je-li hibitov hned 
kolem kostela, prochazeji se po ném, pro- 
hlizeji si z dlouhé chvile krize a nahrobky, 
étou napisy; nékteri se na hrobech syych 
zesnulych milaékai chvfli modlf, jinf na mf- 
sté posvatném o vécech sem nepatiicich 
lehkovaZné rozpravéji, rozpustili pak vyrost- 
kové vselijaké nezbednosti a darebnosti vy- 


vadéjf. Hair byva v zimé. Ale lidé si uméji | eho é 
| Bozi a své spaseni pecliva mysl ho pobiz/, 
| aby po moZnosti i v den vSedn{ dim Pané 


pomahat. Védf-li, ze nepordadek jiz zoby- 
éejnél, ze je do kostela jes8té dost casu, a 
venku zima, zajdou si zatim se ohrat do 
hospody. Aby tam marné mista a tepla ne- 
ubirali, daji si také nalft, rozmrazi se, pre- 
slechnou zvonénf a zmeskajf tak celé sluzby 
Bozi. Ti, kdo v éas pfrishi, dloubym ¢ekanim 
zacinajf byt v kostele netrpélivi. A nedivme 


se v8em. Nebyvd toho piiéina jen choulo- 


c im O19 
— takté% zachovdvat pri sluzbich Bodfch i 


stivost a nedttklivost. Byvajf mnozf tak 
chatrné obleéeni, Ze se nastuzen{ a nemoci 
nesnadno vyhnou a si pak ovSem sprave- 
dlivé na dlouhé ¢ekani nafikajf a stézujf. 

Pochvaliti dale také nemiizeme, Ze ge 
misty na osadé nizadnaé hodina neustanovuje 
a nezachovavé pro mst svatou ve vsedni 
den. Leckdes doé¢ista libovolné mezi Sestou 
az osmou ba i dalsf hodinou rannf beze 
vsi urcitosti pristupuji k oltari. Nenf pak 
divu, ze osadnici nemajice jistoty, kdy obét 
svaté pocind, dlouhym vsak éekanim zby- 
teénym zanedbant prace domaci se bojfce, 
proto radéji do kostela ani nejdou. Kromé 
mimoradnych tkont, jako jsoutreba pohtby 
a oddavky, i tu, kde jeden toliko traduje 
knéz, mize a ma urcita v té pritiné doba 
byt zachovavana a zcela slusné jednaji, kdo 
pro ysedni den sluzbam Bozim jistou ho- 
dinu ustanovujf a ohlaguji a ovSem také pak 
zachovavaji. 

Jinde od uréené doby se sice neod- 
chyluji, v Gas poéinajf, ale sluzby Bodi trvaji 
délku, kterow nelze mitim omluvit a kterd 
primo odporuje narizenim cirkevnim. My 
sami zname nékolik osad, kde tichad mse 
svata trv4 az skorem hodinu, kazani a tfe- 
ba to byl jen vyklad pri rannf tolikéz ho- 
dinu, coz éinf dohromady dvé hodiny, a 
zpomene§s-li pak, Ze mivajf osadnici az ho- 
dinu cesty do kostela az kostela domi 
nepochybné zas tolik a pridas-li, ze jest to | 
v zimé a Ze jest jich mnoho jen chatrné 
obleéeno, snadno si také pomysli8, Ze se 
nevrlost i o dost hodné a nabozné pokou- 
Siva. Neffkej nikdo, Ze se snasenim tako- 
vych nesndzi Bohu obét prinasi. Déje-li se 
takové del8f trvinf ve chramu dobrovolné, 
pak i my rekneme, Ze to mize byt obét 
Bohu libeznd, jinak ale ne; ba naopak, po- 
chodfef odtud roztrzitost hativa vSecku po- 
boznost a pisobiva nechut. Ani nefikej, Ze 
nikdo mermomoci a nasilné v kostele dr- 
zin nebyva, ze mize kdy chceodejit. Nenf 
tam ovgem zdkony policejnimi zdrZovan, ale 
zdkony cirkevni, jeho co katolika povinnost, 
ho mocné k tomu majf, aby den svatetnia 
nedéln{ nejprvé svou prftomnosti pri slu- 
zbach Bozich svétil; jeho naébozna o Cest 


navstivil ; duchovni spraévece mu v tom ni-_ 
kterak nema prekdzeti, ale vSelijak nadrzo- 
vati a wlehéovati. Ani se koneéné tim ni- 
kdo neomlouvej, Ze i jinde, treba pred po- 
éetim divadla, koncertu aneb jinych her ¢Ge- 
kavati musf obecenstvo. Cekdva ovéem, ale 
netrpélivé, hlasité se ozyva a reptava, ac- 


2 : rey A ene 
ie 9 [4 wie * - : ie 


koliv v sini nebyva zima a mohou se_pti- 


tomni rozmlouvanim véelijak bavit a cas si 
kratit, coz se v kostele arcit stati nesmi. 
Jako jinde i zde plati pravdivost prislovi, 
Ze ,omne nimium vertitur in vitium,* ze 
kazda prilisnost Skodna. 

Témito rozklady nehodlaéme nic nadr- 
zovati ledabylému, lehkovéznému odbyvani 
tikoni svatych; tisickrét radéji jsme pri 
tiché, treba i hodinu trvajicf msi svaté, nez 
- tu, kde by ji kdo odseknul za minut de- 
set. Obojf nemd a nemusi byti. Kdo se 
chti vyhnouti oboum vystrednostem, nepo- 
trebuji nezZ svédomité zachovavat jasné vy- 
slovené dotyénd4 naifzeni cirkevni. Pravit 
nage synoda Prazské asi takto: ,,Jelkozne- 
mirnd kvapnost pri obétovdné mse svaté mysl 
ndboznow urdz a prilisnou zdlouhavosti se 
spise nechut a omrzelost pitsobivd nez pobo- 
Znost, napomindme vsechny, aby obojt neslu- 
snosti se vystithajice vice ne pil hodiny k 
tiché mst svaté obNeAs nepotrebovalt. Ten- 
ty tas vyméruje synoda i obyéejnému kd- 
gant. O pouti, pri zvléstnich prilezitostech 
trvej si treba hodinu. P&l hodiny a zas pul 
hodiny ¢ini hodinu jednu, a proto byva 
proti jasnému znén{ synodaélnich nasgich na- 
rizeni chybovano vsudy tu, kde obyéejné 
ranni sluzby Bozi trvavaji dvé hodiny, ano 
i pul tieti. Pri takovém prodluzovani se 
slusné ani nemohou vystiidati vzdaleni o- 
sadnici, kdyz sotva se ranni ukontily, uz 
aby potinaly velké sluzby Bodi. 

Koneéné myslime, ze Ize sotva ¢im o- 
mluvit zmatecnost a rozmyslivost pit odby- 
vani ob*adé cirkevnich, zejmena tu, kdese 
jich vice seSlo, jako na pffklad ve svaty 
pasijovy tyden. UzZ proto, Ze se konaji v 
feci latinské, méné dojimaji; ale k jejich 
zvelebeni zajisté nic neprispéje ten knéz, 
ktery aZ mezi samym obfadovanim teprv 
rubriky studuje, jak jim rozumét premysli 
ase jtak zbyteéné péra. Jet sluine, aby 
kazdy, kdo si neni rubrik dobre povédom, 
Si je pred nastavajicimi delsimi obrady a 
vykony cirkevnimi proéetl a promyslil, aby 
pak ve chrému ysecko poctivé apodletadu 
se délo. 


Prosebni dnove. 


Dnes dnové prosby vrouct 
tim svétem zbozné jdou, 

co hvézda mile skvouci 

, nés ku modlitbé zvou. 

O zplesej, srdce, jen ; 

dnes diki tvojich den! 


Tam, osen{ kde. varisté 
a luh se v chloubé rdi, 
kde pazit jarad husta 
se v rose zrcadli: 
tam privod kraci dnes, 
a péje zbozny ples. 


114) vani v ustret dycha, 
vy ném radost hovori, 

i Hitka jas ticha, 

_ jez plyne z pohoft. 

O plesej duse ma, 

dnes obét plane tv4! 


Tim sirosirym svétem, 
zpév s dikem zapasi, 
a k“nebi spéje letem, 

k zemi se nehlési! — 
M4 duse, zaplesej, _ 
a chvélu Bohu' vzdej!. 
F. A. Lhotka. 


Obrazek. 
Povidka z hornického Zivota od Fr. S. 


VII. 


Roku 1848 vypuklo zbourenf v Uhfich. 
Z Prahy musilo se tam’ odebrati mnoho 
vojska. S vojsky cisatskymi mél tam 
odejiti tolikéz state¢ény syn Jenikiv. Stary 
Jenfk Sel do Prahy, by se synem se roz- 
loucil. Kmotii bylis nim a divili se, jak 
Jeni¢ka kazdy vojak pozdravoval, kdyz s 
nimi chodil po Praze. I. stréze vzdavaly mu 
éest. Tehd4z mél uz jen jednu hvézdi¢ku 
na limci, ale — ze zlata, a u Savle zlaty 
sttapec. Louéeni je vzdycky smutné; a tak 
byl i smutny pohled na syna, jenz otci ruku 
libal, a na otce, jenzsyna zehnal. Kmotti 
mu s placem délali ktizek na éGelo, a on 
se tomu — neprotivil. Napominali jej, aby 
se v nebezpecenstvi zbyteéné nedaval a ve- 
zapominal na Boha. Posledni jeho slovo 
bylo: ,S Panem Bohem! Jsem véude v ru- 
kou Pané, a tak téZ spolehdm se na_pfi- 
mluvu tohoto.“ 

Pri tom rozeviel tobolku, a tu pohnuti 
kmotrové uzfeli v ni obrdzek sv. Jana. Na 
to obratil nékolik listi, a tu vidéli dvacet- 
nik s Pannou Marii. Kmotry to nevyslovné 
tésilo, Ze si jejich darii'tak vAzi. Otec se 


tésil, vida, jak smyéli syn, a mél-silnow 


nadéji, ze se mu nic zlého nestane.! Hodina 
padla: roze8li se. Boh té &varny jondku 
provazej. — 

Stary Jenik Zil ve svém domku dle ji- 


stého denngho potddku, od néhog nikdy ne- 


ustoupil. Den poéfnal a konéil modlitbou: 
réno byval na méi sv., pod vecfr u sochy 
sy. Jana; dopoledne a odpoledne psaval 
oucty panu Bavorovi. Cas po éase zasilal 
téZ psani synovi do Uher. Kazdou nedéli 
prichazeli kmotri podivatse, je listary zdrayv 
a pozeptat se, co piSe Jeniéek. ,Dosud 
psani neprislo“ — byvala odpovéd. Psanf 
zZ Uher nepfichazelo, aé tam otec éasto psal. 
VSecko, co se v Zalovicich prihodilo, zvé- 
stoval Jenfk do Uher, synovi. Psalf mu, 
ze stary pan farat zemfel; psal o jeho 
pohrbu ; psal, Ze se pan kaplan stal admi- 
nistratorem; psal, ze pan kaplan, byvaly 
Jenfékiv ucitel obdrzel faru a za kaplana 
ze dostali mladického knéze, novosvécence, 
jejz zvlasté ditky milujf. VSe nadarmo; od- 
-povéd nepfichazela. Mluvilo se, ze Jenféka 
snad ve vojné zabili. Kmotii tomu odpo- 
rovali, a modlili se zah. Pri kazdych sluz- 
bach Bozich byvala prtimluva: ,,najisty do- 
bry umysl* a pravilo se, ze to Horina s 
Dolinou psati davaji. Stary Jenik prosil 


Boha bez prestani o zachovani syna, pfi | 


tom ale vacihledé Sedivél, stérnul a chrad- 
nul. Nadéje vSak neztracel, nybrZ vse po- 


roucel Bohu. Trvalo to dlouho; ale kdo | 
éeka, dotka se. Tak i Jenik do¢kal se ra- | 


dosti. Jednou v nedéli dodan mu list. Od- 
kud? — Z Uher. Tedy od syna. S tresouci 
rukou sahnul po ném, a vida, ze psan jest 
od Jeni¢ka, utiel si o¢i a éetl: 


Milovany Otéel 


Piede vsim Vas prosim za odpusténi, 
Ze jsem Vadmdosud nepsal. Nebylo mi moZzno. 
Bylit jsme ustaviéné na pochodu z mista na 
misto, Malo kdy jsme prisli pod strechu, 0- 
bytejné jsme Zili v polnim lezeni. Neékolik 
garvdtek jsem stastné prestdl, v posledni 
bitvé ale byl bych zahynul, kdyby mne ruka 


Pané nebyla zachrdnila. Boj byl kruty, krva- | 


vy. U nasi baterie padlo mnoho mudi, a 


nepritel na nds zurivé dordzZel; vidélitjsme, | 


Ze ndm chee déla vziti outokem. Branili jsme 
se udatné. Muzstva bylo mdlo, ¢ vypaloval 
jsem tedy sdém do neprdtelskyjch Fad. Prdvé 
jsem opéet vypdlil, — a tu svalil jsem se 
na zemt. Myslil jsem, Ze se délo roztrhlo a 


kus litiny ¥e mne do prsou uderil, Krev mi | in a 
: : | pastvisté. Tam chodiva Jenfk skoro kazdo- 


vyhrhla usty t nosem. Odnesli mne do pol- 
ni nemocnice. Tu zmocnila se mne horecka; 
na prsou mél jsem slabou rdnu. Pozdéji do- 
védél jsem se, Ze jsem byl pravé v tom o- 


kamiiku, kdezto jsem vypdlil z déla, stielen 


- do prsou, ne vsak do prsou, nybré do koze- 
né tobolky, v nékto jsem obrdzek a dvacetnik 


uschovdval. Mdm tedy bezpochyby za zivota | 


sae | ows 


zachrdnéni % tentokrdte pitmluvé sv.patrona 
mého dékovati. Obrdzek jest promdcknut. 
Atkoliv jest miho lito, musim piece zvolatt: 
Budiz jméno Pdné pochvdleno! Nebo kdyby 
obrdzku a tobolky nebylo, byla by mnékulka 
promatknula prsa. 

Nynt jsem ué chvdla Bohu zdrdv, Pli- 
vdni krve piestalo; na prsou mdm jen mo- 
diinu. Kdyby lékatt p¥ivolili, mohl bych uz 
zase konati sluzbu. Prdvé tu léka* stojt wu 
mne a porouct, bych ukoneil dopis a lexel 
pokojné. Do ochrany Boz Vas, drahy Otée 
? milé kmotry, Vast modhtbé sebe odporouct 
av duchu Vds viele objimd a liba 

Vag 
vdéiny a vérny syn 


Jan. 


Jesté slovo. Piste mi brzy; neb jsem 


| jesté ani jediného listu od Vds neobdrel. 


Napis takto: atd. 


Povést o listu tomto chodila od ucha 
k uchu, od ust k ustiim. Stary Jentk pla- 
kal; kmotriékové ale Ctouce psanf, jasali a 
sdelili jinym, co psal Jeniéek z Uher. Mnozf 
se divili, jini se radovali, tito spinali ruce, 
onino vrtéli hlavami. Bylot to skoro tak, 
jako kdyz byl Jenicéek do Sachty spadnul a 
zdrav opét na svétlo se dostal. Kolik hlav, 
tolik smysli. A protoz i my laskavému ¢éte- 
nari ponechavame na vili, by o udalosti 
této soudil, jak mu libo. Co Jenféek psal, 
uprimné jsme prepsali; on vsak psal pravdu 
a proto s pravdou ven! Byt by to i nékte- 
rym nebylo vhod: ‘my chvalme Hospodina 
v Svatych jeho. 

Stary Jenik takorka omladnul. Zdé se, 
ze mu pribyva sily a ubyva let. I hle, ble, 
béha polem jako mladik, jest zdrav a ve- 
sel. Vida, jak Clovéka jediny list, kus pa- 
piru proménf! I napsal a zaslal tézZ psanf 
do Uher, opakuje synovi vSecko zevrubné, 


' co bylo v prynéjsich listech. — 


alovice lezf mezi dvéma navrSimi. Na 
jednom z nich jsou kumbalky a Sachty, 


| druhého jesté hornfci neprovrtali. Jest tu 


| 


skdla a role rozli¢nych hospodard, dole u- 
rodnéjsf; na temeni jsou rozsdhla lada, 


| denné. Méiilado na kroky, usedne na skale, 
| pige jakési édry, kliky, haky, mluvi sim k 


| sob 


6: 

,Jisté to jen predsudek, zastaraly pred- 
sudek a nic jiného. Zevnéjsek jest tyZ tu 
co tam. A proé by byl dobrotivy Bah je- 
diné tam do lina zemé ulozil uhli? A Ze 


+ 


pry ubli jen az k poti¢ku tu doleumlyna 
dosahuje! Kdoz to vi? Potok jest ovsem 
jakymsi meznikem na zemi. Ale pro by 
mél byti téZ pod zemi? Snad jest i pode 
mnou uhlf uschovano.“ Ae 

Kdyby tomu bylo tak, bylo by to sté- 
sti pro tebe, stary tatiku, a velka vyhoda 
pro celou krajinu. Odtud jest k silnici jen 
nékolik kroki, a kaZdy by pak radéji uhli 
zde nalozil, nez by Spatnou, velmi spatnou 
cestou aZ do kumbalkii jel. Co se tam uz 
vozi porouchalo, ndprav polamalo, koni po- 
trhalo! Vyméruj jen starecku, a nedbej na 
lid, jenZ si Sepce, ze na pastvisti Carujes ; 
nedbej na chasu, anaz pravi, ze tam strasf. 

Po dvou mésicich pfinesl listonos z 
mésta dva zapeceténé listy do Zalovic. Od- 
kud je posta prinesla? Z Uher. S jednim 
chvaté na faru, s druhym k starému Jeni- 
kovi. V prvnim pyeje Jenicek byvalému 
svému katechetovi Stéstf k jeho povySent 
za fardte; v druhém oznamuje otci, Ze sta- 
tecnost jeho, kterouzto branil déla, takového 
uznani dosla, ze mu z milosti cisare pana 
udélen jest zasluzni kfiz s korunou. , Véite 
mi, drahy tatinku, Ze pri tom z4dné zasluhy 
nemam; ja konal toliko svou povinnost. To 
jsem uprfmné i samému komandujfcfmu rekl, 
kdyZ mi ono vyznamenani laskavé pripinal 
na prsa. ‘On vSak odvétil, ze pravé, kdyz 
jsem padnul, prisla posila; ma vytrvalost 
ze tedy uchranila i délai Gest baterie. Dale 
mi ozndmil, ze se nyni starati mdm o tiplné 
zotaveni; sluzbu prozatim ze konati nemohu, 
a dle vyroku lékariv ani konati nesmim; 
a proto ze jako nadporucik dan jsem na 
odpo¢inuti. ,Doufam, ze budeme miti brzy 
pokoj‘ --- dolozil. — ,,Navratte se tedy 
do milé vlasti, a pecujte o zdravi své. Kdyby 


ale valka déle trvati méla, hlaste se zase | 


zdray a vesel k nam.‘ Jak mi bylo, nelze 
vypsati: ustné to sdélim. — Koneéné ozna- 
moval, ze jakmile potrebué listiny na cestu 


obdrzi, hned se navratf, a jak doufa, brzy | 


jiz na otcoyském srdci si odpoéine. 
(Dokonéeni.) 


DOPISY, 


Z Pribrami dne 4. kvétna 1871, 

(Oslava vyhldSeni sy. Alfonse za uditele eirkeyniho.) 

Jelikoz katolfk dvoji pramen uznévé, 
z néhoz vazi znamost své viry, totiz pismo 
sy. a ustni podani: jsout mu svati cirkevni 
otcové a spisovatelé u veliké vaznosti, an 
se v jejich spisech vétsim dilem nalezé, 
éemuz uci tradice Gili ustni podani. Jme- 
novité vynikaji mezi nimi co hvézdy prvnf 


velikosti onino muzové, jenz uéenostf, pra- 
vovérnosti a svatosti zivota slavné povésti 


dosahli a wdttelové cirkve slovou, k nimz se 
zteckych otci Athanas, Basil Velky, Rehot 
Naziansky a Chrysostem, z latinskych pak 
sv. AmbroZ, Jarolim, Augustin, Rehor Ve- 
liky (tito ¢tyti sluji také sloupové latinské 
cirkve), Leo Velky, Tomas Aquinsky, Bo- 
naventura a sy. Bernard, kteryz umfrel v 
Clairveauxu 20. srpna 1153 po¢itaji. Az po- 
sud obyéejné se zavirala syvatym Bernardem 
fada svatych otci cirkevnich, ackoli od téch 
dob mezi vSemi narody katolického svéta 
znameniti bohoslovei vynikali, jenz vSecky 
vétve katolického bohoslovi svymi spisy 
vzdélavali, a vSak piece nikdo z nich jmé- 
nem ,cirkevniho otce neb dokonce u¢itele“ 
poctén nebyl. Dobry nahled projevil Mohler, 
ze musi cirkevnich otch dotud byti, dokud 
cirkev potrva a ze se nikdy nesmi_ cfrkvi 
uptiti pravo, oslavovati tim jménem ndabo- 
zZenské spisovatele vynikajicf vérou a sya- 
tosti. Jestli ale ktery svaty v novéjSich ¢a- 
sich jak svymi spisy bohomluveckymi tak 
svym ptisobenim a v kazdém ohledu vzor- 
nym Zivotem vSeobecné obdivenf na sebe 
vzbudil: jestit to zajisté sv. Alfons Maria 
de Liguori, zakladatel shromazdén{ (kon- 
gregace) nejsvétéjsiho Vykupitele cili tak 
zvanych Redemtoristi (nar. r. 1696, umfel 
1. srpna 1785). Kdokoli spisy jeho éetl, 
diviti se musi té nesmirné pilnosti, s jakouz 
sy. Alfons dila vSech cirkevnich otcti a spi- 
sovateli prostudoval tak, ze kdo jeho spisy 
proéetl, jiz témér po zZidném jiném cirkev- 
nim otci starsi doby sahati nepotrebuje.*) 
Vsim pravem zaslouzil Alfons de Liguori té 
oslavy, ze byl dne 26. kvétna 1839 od pa- 
peze Rehore XVI. slavné prtipoéten mezi 
Svaté a letosniho roku (1871) je&té vy&siho 
zvelebeni doSel, ze jest za ,ctrkevntho uct- 
tele“ vyhlaSen a ndsledovné stejné pocty 
jako ku pf. sv. Bonaventvra, sv. Anselm, 
sv. Bernard v cirkvi nynf poziva. 

Jestli ale jmenovani jeho ,za cirkev- 


niho uéitele“ kazdy, kdoz se jen trochu v ~ 


jeho spisech ohledl, za spravedlivé uznd: 
tim vice toto povyseni tyké se Liguoridnt 
samych, jenZ v osobé jeho co zakladatelové 
pocténi jsou. 

A protoz také Svatohorskdé kongregace, 
jakmile ji do8la radostnd zprava 0 jeho pro- 
hlégeni za cirkevniho utitele, umfnila si 
pamatku tuto zvlastni poboznostf oslaviti ; 
— nez dflem Ze cisatsky oltét neby] jesté 

*) Spisy jeho latinské a vlaské dosly éetnych vy- 
dani, z nichZ nejlepsi jest Mariettiho Turinské 

vy 8 dilech od r, 1845, 


OTS 


‘upraven, dilem, Ze musili v posté a také 


hned po bodu Bozim velkonoénim ve Sy. 
Poli missie konati: odlozena ta slavnost na 
posledni dni-v dubnu. Cfsatsky oltdé, jak 


‘se nyn{ poutnici sami pfesvédéi, prekrdsné 


jak malbou tak pozlacenfm se stkvi a také 
velmi vkusné po jedné strané socha sv. 
Ignace z Loyoly a z druhé strany socha 
sv. Alfonse de Liguori — obé bohaté po- 
zlacené, na ném postaveny jsou, sv. Ignac 
proto, ze Jesuité vystavéli Sv. Horn, a sv. 
Alfons zase z té pfftiny, ze od 6. iijna 
1861 Redemtoristé co duchovni sprévcové 
Svaté Hory uvedeni jsou. Oba tito svatt, 


jak to jejich spisové podnes dokazujf, byli | 


zvlastni ctitelové blahoslavené Panny Marie, 


kteraz take na tom oltaii predstavena, jak | 
navstévou jest u své tety svaté Alzbéty a | 


protoz daremné bylo v Horymiru ptipome- 
nut{ néjakym nedoukem dané, aby Svato- 
horské duchoyenstvo nikdy nezapomnélo, 
ze vlastné pro kult Maridnsky jest ustano- 
veno a nikoli pro sv. Alfonse, jakoby ticta 
toho byla na ujmu Roditky Bodt. 

_Mélaf sice freéend slavnost u cisarského 
oltate kondna byti; jelikoz ale oltdt na o- 
tevreném misté, kde z dvou stran vitr vane, 
stoji a posledni tyden v dubnu byl jesté 
studeny; vystrojili ctih. pp. Redemtoristé 
vnitr kostela stiribrny oltar zavésivSe nad 
skfini, kde milostny obraz Marie Panny sta- 
va, spanile malovanou, podobiznu sy. Al- 
fonse a cely oltat chvojim a hedvabnymi 
stuzkami bilé a Gervené barvy okraslili i 
hojnym svétlem opatfili. Vyjimal-li se ve 
dne stfibrny oltér nddherné, jesté slavnéji 
vypadal k veceru, kdez devadesat Sest svici 
osvécovalo temnotu. Tuf cely oltat jakoby 
v jednom plamenu aril. 

A jak velkolepé bylo zevnitini vystro- 
jeni oltare a kostela: tak dojimava byla 
cela poboznost po tri dni 23., 24. a 25. 
dubna t. r. trvajici. Kazdy den byla pon- 
tifikalni mSe svata, kterouz po kazdé vele- 
dist. pan kanovnik Jitf Sorger v 9 hodin 
réno konal a po ni bylo hned kazani a od- 
poledne ve 4 hodiny druhé. Od péti hodin 
rano napordd se stifdaly mSe svaté az do 
poledne; odpoledne pak po kazani vyhla- 
Seny Svatohorsky ,,Zdrdvas* a koneéné po- 
zehnanf. Po vsecky ty dni bylo plnoo lidu 
v kostele; nebot aékoli méli hospodafové 
ledacos dosivati: prece se v domicnosti 
tak vystridali, ze se jedni dcpoledne, jinf 
odpoledne k té poboznosti dostavili — zvla- 
&té ale proto, aby se ziplna z kézani celého 
Zivota a pisobeni sv. Alfonsa de Liguori 
dovédéli. Mezi jinym bylo také .vytknuto 


na kézanf, ze jako nfs Gechy tés{, kdy% 
éteme nebo slySime, Ze nasi sy. patronové 
i za hranicemi v daleké ciziné ticty docha- 
zeji, ze na pr. v St. Louis v Americe ke 
cti sv. Jana Nep. vystavén byl kostel, ze 
k ucténf sv. Vaclava az z Moskvy posldéna 
byla zlaté lampa do Prahy: rovnéZ tak to 
Neapolitany a celou Italii tésiti musi, kdyz 
se jejich krajan, jenz cely svdj Zivot Bohu 
a spase Clovécenstva vénoval a svymi spisy 
na cela stoleti jeSté blahodéjné v_ cirkvi 
pisobiti bude, i v Cechach a v rakouském 
mocnairstvi, nalezité ctf a oslavuje a Ze by 
to byla poSetila jednostrannost ctitijen do- 
maci svaté a prespolnimi pohrdati; tak 
by se naposledy i svatym apoStolim, kteriz 
také nebyli rodili Cechové, tcta odepriti 
musila. 


Z téchto kazani mohl se kazdy poslu- 
chaé dikladné o sv. Alfonsovi pouciti, aé- 
koli za téch deset let, co ctih. OO. Redem- 
toristé na Sv. Hore usazeni jsou, jiz néko- 
likrate Zivotopis (zylasté kazdy rok 1. srpna, 
kdez jeho svatek jest) zevrubné rozebrali. 
Zavéreéné kazani v utery odpoledne pred- 
nesené vylicilo struénym prehledem ty velké 
zasluhy, jichz si katolicka cirkev o vzdélant 
pokoleui lidského — obracenim divocht na 
viru krestanskou, zakldddnim Skol a uni- 
versit, opisovanim klassiki feckych a latin- 
skych, péstovanim zpévu, hudby, malirstvi, 
stavitelstvi a jinych uméni atp. vydobyla a 
z toho ucinén ten zavérek. ze cirkev kato- 
lické neni — jak ji nedoukové a neznabo- 
hové vy¢itaji, — na odpor pravé osvéte, ano- 
brz ze vse, co krdsného, Slechetného a ve- 
lebného, v nf nalezi podporu a zaklad. 
Pritomna byla tomu kdzani vsecka intelli- 
gence a honorace PyYibramské a kazdému 
se libilo, kazdy je chvalil a s projevenymi 
nahledy souhlasil. 

Po kazan{ byl slavny privod s milost- 
nou sochou blahoslavené Panny po chodbach 
(ambitech) okolo kostela, pti GemzZ se cely 
sbor ostrostrelecky a také jedno oddéleni 
c. k. hornfki Pribramskych souéastnilo. 
Lidu z celého okolf se seslo tolik, ze bylo 
hluéno jako o korunovaci byva a nerozeéli 
se, aZ se slavnost Ambrosianskym zpévem 
»Té Boha chydlfme“ skonéila a Velebnou 
Svatosti dino pozehnanf. — A tak byl di- 
stojné oslaven ten déj, Ze sv. Alfons de 
Liguori za uéitele cirkevniho byl vyhlasen. 

Kdokoli nejsa pfedsudky zaslepen pri- 
éinéni ctih. pp. Redemtoristi Svatohorskych 
pozoruje: upfimné vyzna, ze za ten kratky 
as, co na Sy, Hore jsou, jiz mnoho opra- 


— 


vili a zvelebili a Ze by jesté vice Ccinili, 
kdyby jim neschazelo prosttedki. ‘ 

A proto% nikterakz schvaliti nemizeme 
ty ndjezdy, jakych si jisty pamflet v Pri- 
brami vychdzejici proti Svaté Hore dovoluje. 
Neni Gisla, by se ji tak neb onak hanlive 
nedotykal. -Hned z4d4 od kazateli Svato- 
horskych, aby jako na uniyersité akademickeé 
feci prondseli, jakoby nevédél, ze k poutnic- 
kim sprostaim také prostonarodné se mlu- 
viti musi; hned zase vy¢ita Svatohorskym, 
Ze si svatych patrontii ceskych nevazi za- 
pominaje, ze pravé na sy. Vojtécha kazdo- 
rocné otviraji se pouti, ze sv. Vaclav vlastni 
oltay a sv. Jan Nep. zvlastni kapli ma na 
Sv. Hore a Ze se pri litanii k blahoslavené 
Panné Marii také modlitba k patrontim ¢ée- 
skym odiikava; hned zase chapati nemize, 
kterak mohl sv. Alfons de Liguori za u¢i- 
tele cirkevniho vyhlasen byti davaje tim 
na jevo, Ze ani jeden spis jeho neproéetl. 
‘Ano, kdyby jen materidlni zajmy uvazil a 
rozpomenul se, Ze dva vrchy jsou, kteréz 
zivi Pribram: Sv. Hora a Brezova Hora: 
jisté ze by byl snad prece opatrnéjsi a 
nepsalby nic na prikor Svaté Hory. Zdali 
pak Teplicti, Karlovarsti atp. néco piSi, co 
by bylo na ujmu lazeniskym mistim a Pit- 
bram, kteraz tak mnoho Svaté Hoye dékuje, 
mélaby se ji odslouziti nevdékem a piiko- 
fenstvim? Gili se na Sv. Hofe néco dé&e, 
co pusobi pohorseni a lidi fanatisuje? anebo 
nekonaji se tam vSecky sluzby Bodi radné, 
distojné a nabozné? A komu se chee pi- 
salek témi jizlivymi Clanky zalibiti, snad 
tém, jenzby radi véelikou naboznou myslenku 
ze srdci svych ndérodovct vyrvali? To-li ma 
byti ta cesta, jenz vede k osvété a k bla- 
hobytu vlasti a ndrodu? To-li vSecko na 
mysli uvdzime, vyznati musime, Ze onen 
pisdlek obci, viasti a sobé nejlépe posloudZi, 
kdyz si hluboko v pamét vtiskne tu latin- 
skou pripovéd: Si tacuisses, (philesophus 
mansisses). FLeOr 


V Bystrici u Klatov 6. kyétna 1871. 

(Pehteb Sestry skolni. Oslava sv. Josefa. Renovace, Poboznosti.) 

Dne 2. brezna rano v 8 hodin Zalostné 
znél zvonecek na vézi chramecku naseho, 
ohlaSovalé vSem obyvateliim klastera a dé- 
diny, Ze dokonala ticha trpitelka ctihodna 
sestra M. Kasimira, neunavena ucitelka pr- 
vni divéi tridy, pout svou vezdejsi. Churavéla 
dlouho, ale az do mésice prosince m. r. s 
podivuhodnym zapiranim sebe, malické vy- 
ucovala; az pak kruta zima v mésici lednu 
zde panujici nedopustila, aby chorobou plicni 
ztizend ucitelka mali¢kych cyicila; nybrz 


218 - 


uvrzena na lizko bolesti, z néhoz vice ne- 


‘| povstala, 


Clovéku mnoho trpéti nezvyklému hla- 
sala tichosti, trpélivosti, mysli odevzdanou 
ano nejednou i velmi veselou, Ze trpéti 
lasky k Pdnu Jez{si jest sladké, ato zvlast 
jestlize prevaneseny. tento host v nejsvé- 
téjsi Svatosti oltarni éasto do duse treba 
v umoreném téle zavita. A tento Pan a 
Spasitel n48 v nejsvétéjsi Svatosti, tent byl 
jedinym lékatem v Panu zesnulé ode dne 
2. ledna az do 2. brezna. Vzdy rano pfi- 
chazival a neopominul ani v den posledni 
dvé hodiny pred skonanim nebeskym lékem 
na cestu dalekou posilniti nevéstu svou vér- 
nou. Kdyz doznél smutny hlas umird¢ku, 
ktery vice nez. jindy zboznych svolal na 
msi sy., slouzZeno bylo pryni requiem; po- 
nejprv jmenovano ,Kasimira“. vy modlitbach. 
Po zadusni msi sv. rouchem freholnim pfi- 
odéna nevésta Pané drzic v rukou krizek, 
ktery bez poctukrate v tézké nemoci své 
zulibala, rizeneéek, ktery den co den zbozné 
se modlivala, a lilii, odznak to ¢istoty své, 
polozena v prostranné sini na lizko zivymi 
kvétinami a véncem z ruzi a lilif ozdobené. 
.V hlayach na povySeném misté postavena 
socha vzkriSeného Spasitele v Zivotni veli- 
kosti, a proto snad nikdo nezalekl se pfi- 
Sed pomodliti se za blaho duSe jeji rozpo- 
minaje se na slova Pravdy vééné: ,Jajsem 
vzkfisent, i zivot: kdo véri ve mne, byt 
také umfel, ziv bude; a'kazdy, kdo jest 
ziv a véri ve mne, neumfe na véky.“ (Jan 
11, 25-26.) — V den 4. brezna, pamatky 
to preneseni dédice Geské zemé sv. Vaclava, 
prenesena méla byti po prani svém zemyYela 
sestra Kasimira — do HyrSova. Rakev okra- 
lena véncem, v némZzto raz bilych 28, po- 
éet to Jet ziti v Panu odpotivajici, umisténa 
v lodi chrameéku na katafalku, kolem né- 
hoz rozestaveno 6 uschovanych smréké od 
vanoc, by posledni jesté vykonaly sluzbu. -- 
V 10 hodin znameni dino k slavnosti smu- 
tecni. Pred oltdrem hlavnim zaujali misto 
dist. panové Josef Formdnek, osobni dékan 
na Tynci, vikar sttidnictyi Klatovského, kte- 
ryzto jest mimofradny téz zpovédlnik Sester 
v Bysttickém klastete a pak p. Josef Haus- 
mann, fardt Degenicky, vikariatni tajemnik 
stridnictvi DeSenického ; vy lodi chramecku 
po pravé strané_vsickni knizeci trednici, 
po. levé strané Skolni sestry Bystrické s 
rozzatymi svicemi a mnoho hosti.. Kolem 
katafalku 12 schovanek zdejsiho tstavu téz 
§ rozzatymi voskovicemi, u hlay zesnulé uéi- 
telky v fadaéch postaveny divky obou tid, 
ostatni prostora naplnéna byla zboznymi 


. ae a 


Bystii¢any. V smuteén{ feéi vytknul kazatel 
kratce vlastnosti uditeli a vychovateli kato- 
lické mladeZe zvlast v dobdch nagich nevy- 
hnutelné potiebné, ma-li jistojisté svétence 
své doyésti k priteli malickych, nejsvétéjsimu 
Spasiteli, a nemél véru piilisnou praci s 
vyhledavanim vlastnost{ téchto v dusi Ssle- 
chetné sestry Kasimiry. VZdyt opustila vSe- 
cko: otce, matku, bratry, sestry, domov, 
jJenom aby yvénovati se mohla u¢itelskému 
povolani syému, vidyt nezidala prazidnon 
odménu od tohoto svéta, zamilovavsi sobé 
chudobu Skolnich sester, vZdyt zhlfzeti se 
mohly ditky nejnevinnéjsi v zrcadle duse 
jeii cisté, ponévadz celé srdce své na vidy 
obétovala nejcistsimu Zenichu svému Kristu 
Jezisi, — vzdyt zdravi ano i Zivot svij v 
obét prinesla malitkym. — Kdyz viak ka- 
zatel v feci své zminil se i o tom, Ze Z4- 
kynim ucitelce v rakyi tuto uzavrené — 
dnes na den sy. Kasimira nemozno blaho- 
prani k jmenindm jejim jinak vysloviti, nez- 
li slovy: ,,Odpoéinuti lehké dejz ji Pane 
a syétlo vétné at jf sviti!“ tut nevynutil 
slze vdéénosti a zajisté uprimného prani 
jenom mali¢kym, ale tu s tvare otfral slzu 
i mnohy muz, otec, dékuje takto za vSecko, 
co neunavena utitelka tato ditku jeho do- 
brého u¢inila. — Po zadusnich m§fch sv. 


a po obradech predepsanych, k nimz az do | 
koli. 


Bystrice ze zylastni ochoty dostavil se ve- 
lebny pan Vacslav Kovinek, kaplan z Nyi- 
ska — hnul se privod pohrebni, zdaleka 


jiz hlaholem zvond farnfho chramu Pané | 


Nyrského vitan. — 


U sochy sv. Jana Nep. v_ dolejsim | 


mésté ¢ekal jiz dist, p. Frantisek Lehrmann, 
fardi nas, a po zapéni smutecni pisné apo 
vykropeni dovedl privod az na rozcesti k 
HyrsSoyu, kdezto mrtvola do pohrebnfho vo- 
zu ulozena a dale vezena byla. — V Hyr- 
Sové zalkaly ve 3 hodiny odpoledne vSecky 
zvony nad prichodem krajanky své. — Tam 
ulozena rakev ,v kolébce,“ nebo tak zvykly 
Sestry Skolni v Cechdch zvdti klé8ter v 
Hyrsové, ponévadz prvnim byl kongregace 
této ve viasti nasi. — Tu naposled jesté 
méla odpocinout po vystalém boji svém 
sestra Kasimira, nebo zde co ditko navsté- 
voyala Skolu, zde pisobila po delsi dobu 
ico u¢itelka. Ze matka (nevlastnf), bratif, 


sestry, pratelé i nékdej8i zikyné, ze kazdy | 


naposled jesté chtél uzrit tvat v Pinu ze- 
snulé, o tom kdoz by chtél pochybovati? 
Obava ale byla velika, bude-li radno rakev 
otevriti po trihodinné, ne velmi snadné a 
tiché jizdé. I nayrhnul dist. pan farar 
HyrSoysky Raimund Obermiiller jen trochu 


ou 048k 


viko rakve pozdvihnouti a ptesvédéiti se, 
bude-li Ize pirani tomu vyhovéti. A hle, jak 
v Bysttici ulozena byla schranka télesna do 
rakve, a kvitim okraslena, tak shledana jest 
bez pohnuti nejmensiho a ihned mohl kazZ- 
dy pyistoupiti a na blizku modlitby za ze- 
mrelou vykonavati. 

V nedéli na to dne 5. brezna v 10 
hodin za valného téastenstvi slaven krasny 
pohteb po druhé. Ve dvore klasternfm 
shromazdily se Sestry Skolni z HyrSova, z 
Bystirice ano dvé az z Horazdovic se do- 
stavily, aby drahou spolusestru svou ku 
hrobu doprovodily; druzi¢ky a éetny spolek 
panen v bilych Satech, 

P. spiritual z Bystiice pri assistenci 
dist. pana farate a vel. p. Arsenia Wellera 
vedl privod nejdiive do chramu Pané, od- 
tud pak po feci pohyebnf, requifch a obra- 
dech smute¢nich na hibitov, kdez k nohoum 
rodi¢i syych ulozena k tichému odpo¢cinku — 
— sestra Kasimira. 

Dne 19. brezna jsme letos slavné sla- 
vili slavnost sv. Josefa. Co chudoba nase 
s to byla uéiniti, uéinila na pocest chudi¢- 
kému druhdy péstounu Pané, nyni ysak 
prebohatému a mocnému patronu Cirk ve 
sy. katolické. Kterak ozdobime oltdt ke 
dni slavnému? Co nejkrasnéji. Mame ne- 
chat rouskou modrou zahaleny obraz?: Ni- 
Vsadime do ramce obraz novy slay- 
nosti priméfeny. Kdo nam do unedeéle 
novy namaluje obraz? Sami si ho zhoto- 
vime a sice takto: Na latku bilou pripev- 
nime slusné pismeny zelené rizi¢kami o- 
zdobené tak, aby z nich povystala slova : 
,ovaty otée Josefe, oroduj za nas !* 

Jméno sv. Josefa ale ozdobime jesté 
onémi 12 zlatymi klasy, které jsme onehdy 
darem obdrzeli. Kolem soumérné rozpolo- 
zenych slov, ale tak aby tvorily mirné ob- 
louky a jméno sy. Josefa u prostfed se 
skvélo — udélame vénec jako z listi pal- 
mového a budeme mit vkusny, priméfeny 
obraz ku slavnosti sv. Josefa. ~ 

Dle toho vse zhotoveno a y_ sobotu 
vecer pred slavnosti do raémce zlatého na 
hlavnim oltdri zasazen obraz docela novy. 
Na druhy den méli jsme pravé hody du- 
chovni. Po slavnostném kézanf, vy némz 
vhodné dalo se provésti jiz v Starém zé- 
koné jaksi nastinéné vyhlaseni sy. Joseta 
za patrona celé Cirkve Sv. Otcem Piem 
IX. — povysenim Josefa syna Jakobova 
Slechetnym jfaraonem Egyptskym, v kte- 
rémzto ddle vylozen postupny vyvin poboz- 
nosti v Cirkvi kat. vibec, a poboznosti a 
licty sy. Josefa — péstouna Pané zylast 


= BOR ee co 


; Zs ¥ Viet "4 ' ps * ve ve: eed 
~ kondna slavnd, zpfvané me sy., pri, nu a slovy dojemnymi liéil pivod k¥{zové 


nizto ponejpry zde odbyvalo se generalnt 
sv. prijimdni. — Nejdiive ptiklekly vsecky 
zdejsi Skolni sestry k stolu Paéné, za nimi 
schovanky bile obleéené v rukou drzice ho- 
fici voskuvice ozdobené liliemi, pak zdejst 
éekatelky, po nich divky druhé tifdy, jich 
ndsledovaly Zikyné z opakujici skoly, k 
nimzto pridruzilu se pak mnoho zboznych. 
Odpoledne zpfvanou litanif loretanskou a 
prislusnymi modlitbami ukon¢ena slaynost. — 

Dne 25. brezna — na den Zvéstovani 
Panny Marie zapocala v HyrSové renovace 
sy. missie v loni v leté tamtéz odbyvané. 
Neunavené pracovali na kazatelné i ve 
zpovédnici vel. panové ze Sv. Hory, hodni 
synové sy. Alfonse P. rektor Vlasak, P. 
Teichmann a P, Havel — po celych sedm 
dnf, aé na nékolika mfstech v leto’nim sv. 
postnim ¢ase missie jiz konali. Ze uca- 
stenstvi pri hodech téchto duchovnich bylo 
veliké, ze na pastvu tuto duchovni, kterou 
po druhé v jednom roce dobry pastyt Hyr- 
Sovsky ovetkém svym pfripravil, prikvapily 
ovecky i z ovéinci. vikolnfch, tomu tim 
spise uvéfime, povazime-li, ze 1200 piijalo 
Télo Pané, kdezto osada HyrSovska Ccita 
jenom 1015 dus. — Renovace sv. missie 
dokonana v patek, vy den sedmibolestné 
Roditky Bozi, slavnjm svécenfm ktizové 
cesty, zavére¢énim kazanim ,o setrvani v 
dobrém ,“ pri kterémzto na sklonku bez 
slzi neztstalo snad ani jediné oko a chva- 
lozpévem Ambros. ,,Te Deum! Osada ce- 
la zehnala a zehna do dnegniho dne horli- 
vym missionaéfim a dobrému pastyti svému 
duchovnimu a proto kdyby nebyl k pla¢i, 
byl by véru k smichu vyrok nasledujfef: 
»Musi to byt krasné sporddanf osadnici, 
kdyz s nimi faraé takovy nemfize niéeho 
Svésti a pfinucen jest volat na né missio- 
nafe!* — Pane, odpust tém a takovym, ne- 
bot nevédf, co mluvi! — 

V nedéhi kvénow po rannich sluzbdch 
BoZich ohlaseno zbozgnému shromazdénf, Ze 
odpoledne ve 2 hodiny slavné zasvécena 
bude kifzova cesta v kla&ternim chrametku 
nasem v Bystiici, ddle vylozen vyznam 
‘Skapulfte, ktery bude mozno piijmouti a 
nositi, koneéné dotknuto slovem i toho, Ze 
rizenecky a kiizky svéceny budou kazdé- 
mu. -- Pred polednem ‘zavitali vel. pani 
missionari z Hyrsova P. Vlastka P. Teich- 
mann do Bystiice. Ddvno pred druhou 
hodinou naplnén chrimeéek zboznymi a na 
prvni pohled zdalo se, ze ku krizdckému 
tazeni shromazdén tabor bojovniki. Ve 2 
hodiny vystoupil P. Teichmann na kazatel- 


cesty jakoz i spfisob, jakym vykonavat se — 


.m& poboznost tato, budeme-li chtit ziskat 
premnohych milosti a sv. odpustk i prova- 
zejice v duchu Pana a Spasitele naseho na 
oné bolestné cesté, kterou z lasky k nam 
hifsnym podstoupil. Hned po kazani zano- 
toval pri assistenci p. P. Viasak , Veni Sanc-_ 
te Spiritus“ a po piislusné modlitbé ko- 
n4no slavné svécenf 14 kifzki a pak Ze- 
hndni 14 obrazi krizové cesty v chrame- 
éku rozvéSenych, naéez zpivano ,Te Deum“ 
a diky vrelé vzdiny Panu nebes za toto 
nam prokazané dobrodinf. A kdyz dokon- 
éeno i Zehnani rizenecki a kfizki- pro 
umtrajfef, bylo vzdor kratiéké dobé mezi 
ohl4senim a vykonem samym prece pil sta 
sv. Skapulfrem priodéno, mezi kterymizto 
zboznymi nachazeli se i takovi, kteri néée- 
mu vice se naucili nezli ¢tenf, psanf a po- 
citanf. Ze s obzléstnf poboznost{ a horlivo- 
sti konali hned po zasyéceni jakéz i na 
veliky patek odpoledne mnozf krizovou ce- 
stu, netfeba dokladati, to ale dluzno jesté 
podotknouti, ze diky vzdati slusi vel. knézim 
misionérim, kterf neohlizejice se ani na chu- 
melenici, ani na nepohodu ani na vzdalenost 
cesty z Hyrsova do Bystrice, prisli, aby oby- 
vatelfim kléstera zdejSiho a zboznym navsté- 
vovatelim kosteliéka nasSeho mnohych mi- 
losti_a radosti duchovnich pftipravili. — 

Na zeleny ¢ctvrtek a veliky patek u 

vecer po skonéené poboznosti pred nejsv. 
Svatostf oltaini zpivano letos ji% podruhé 
pri privodu harmonia umuéeni Pana naSse- 
ho JeziSe Krista v zahradé Getsemanskeé a 
na hore Golgoté. Jsou to zalozpévy upra- 
vené pro 3 solové hlasy — sopran — alt 
— a bas, po nichzto vZdy sbor dvojhlasné 
péje: ,Smiluj se, smiluj sea shlad velikou 
hrichti nasich tiz!“ Srdce kamenné drti do- 
jemni zpévové tito, naslouchat jim musf, 
popisovat se nedaji. — 
A na bilou sobotu slavnéji konano 
vzkiiSenf Pané letos nezli vloni, ponévadZ 
slij skalni o vdnocich jiz pro jesli¢ky pfi- 
pravenda velmi dobre predstavuje novy v 
skale vytesany hrob. Tam tedy, kdezto v 
jesli¢kach o ptlnoci lezel Pan mali¢ky, tam 
po zapéni slov radostnych: ,,Vstalé jest 
této chvile ctny Vykupitel!* mzikem  sta- 
nul a stoji doposud vitéz nad smrti a da- 
blem vzkriSeny Pan JeziS n4§ krdsnou so- 
chou v Zivotni velikosti distojné vypodo- 
bnény. — : 

Na sklonku vzpominek téchto budiz 
jesté ptidino, zeunds mdme také mdj, ale 
ne prili§ teply, za to ale tim vice rozehi{- 


-vame se kazdodenné 0 7. hodiné veéerni 
‘pri pobognosti mdjové. Slavny zaédtek uéi- 


~. nén v nedéli u veéer dne 30. dubna. Chra- 


meéek byl zboznymi naplnén, divek v bi- 
lych Satech hojpost. Rozjimani o Judithé a 
Esthere podle Gaumea pritahujf den co den 
vice posluchaci, poznavajicich ¢im dal tim 
vice a jasnéji, ze v skutku v dobach na- 
Sich tak podobnych oném starozakonnim je- 
dinou pomocnici narodt: vSech jest novoza- 
konni Judith — neposkvyrnéna Esther — 
Maria ! K, 


KK RON IK A. 


Z Prahy. Slavnost sv. Jana Nepom, 
mué, a hlayniho patrona kralovstvi Geského, 
kona se timto poradkem: Dnes v svatveéer 
slavnosti (15. kvétna) v 6 h. rano u hrobu 
sy. Jana mse sy. se zpévem. QO 1/9. h, 
requiem za 7 udy Dédictyi sv. Jana Nep. 
Odpoledne ve 3 h. budou u VSech Svatych 
slavné neSpory a hodinky jitini, v 5 h. u 
hrobu sv. Jana ¢eska poboznost a libanf 
sv. ostatkG. Po cely den se zpovida. Zitra 
o slavnosti bude u hrobu sy. Jana prvni 
mSe sy. v 5 hod., v 6 h. mSe sv. se zpé- 
vem a Ceskou poboznosti, v 7 hod. zpivana 
ranni, pak tiché mse sy. Od 5 h. z rana 
bude se zpovidati po cely den, jakoz i ve 
stredu. Ponévadz za pricinou opravy stolic- 
ného chramu sv.-Vitského hlavni lod posud 
jest uzavrena, bude Jetos opét u Vsech 
Svatjch 0 1,9. némecké av 10 h. éeské 
kazani, natez tamtéz v 11 h. J. Emin. nej- 
dist. p. kardinal slouziti bude pontifikalni 
m&i sy., po kteréz udélf apostolské pozehnani 
spojené s plnomocnymi odpustky pro vsecky 
pritomné, kdoz svatost pokania nejsv. Sva- 
tost oltatni hodné pfijali. Pri této m&i sy. 
kona se téz sbirka na dostavéni velechramu 
sv. Vita. Odpoledne o 3 h. slavnostni ne- 
Spory, pak o pil 4. h. bude ceské kazant 
u sy. Jiri a némecké u VSech Svatych. O 
4 hod. povede se uvnitr chramu sy.-Vit- 
ského slavny privod s nejsy. Svatosti k 
hrobu sy. Jana, kdez udéleno bude poze- 
hnani. U téhoz hrobu budou pak od pil 5. 
éeské zpévy, a v 5 hodin éeské litanie a 
sv. pozebnani, pak libani sv. ostatki, ko- 
necné v 7 h. poboznost némecka. Ve stredu 
17. t. m. budou u hrobu sy, Jana mse sv. 
opét od 5 h. z rana do poledne; mse sv. 
v 6 hod. s éeskou poboznosti bude se ko- 
nati po cely oktav; v 7 h. zpivana mse 
ranni; o pil 9, h. requiem za + knéze Ant. 
Hanikyre, zakladatele Dédictvf sy.-Janského ; 
odpoledne v 5h. ceské zpévy, v 6 h. litanie 


Pa 


ee OO Fee 


a modlitby éeské, pak sv. poZehnani a |fbanf 
ostatki sv. Jana, v 7 h. t4% poboznost v 
reci némecké. Obé tyto vecéerni poboznosti 
konati budou po cely oktdv pp. kanovnici. | 
Dne 25. v posledni den oktavu bude slou- 
zena mSe sv. za dobrodince velechramu sy.- 
Vitského a za udy jednoty k dostaveni té- 
hoz chramu. — Na mosté u sochy sv. Jana 
Nep. kona se vecéerni poboznost jazykem 
ceskym v 7 h.,ném. pak v8h. Dnes, zitra, 
ve stredu av posledni den oktavu (23. kvétna) 
budou ji odbyvati pp. kanovnici pod infulou, 
v ostatni dny farnf duchovenstvo od sv. 
Tomase. — Na sv.- Vaclavském ndmésti slavi 
se oktav sv. Jana Nep. u sochy téhoz svétce 
v 7 h. veéerni poboznosti, kterouz odbyvaji 
pp. kaplani od sv. Jindricha. — U sochy 
sy. Jana na sv.-Janském ndmésti kond se Vv 
7h. veé. poboznost po cely oktav p. fa-. 
rafem od Sv. Ducha. — V kostele sy. Jana 
Nep. na Skalce slavi se pout timto sptso- 
bem: O slavnosti sv. Jana Nep. bude v 7 
h. ranni m&e sy., v 10 h. kazani Geské, ¥ 
11 h. zpivand mSe sy., odpoledne o 4. hod, 
kazan{ némecké, v 5 h. nespory. Po cely 
oktav bude vy 7. h. ticha, v 10 h. zpivana 
mSe sy., a ve 4 hod. odp. pozehnani. — 
Osmidenni poboznost k sy. Janu Nep. kona 
se téz u sochy téhoz svétce na Puhorelci 
kazdodenné vecer v 8 hod. a sice v pred- 
vecer, V den a pak y oktav slavnosti pfi 
osvétlent celého namésti Pohoreleckeho. Po- 
boznost tu kona farni duchovenstvo Stra- 
hovské a vylohy na okrasleni a osvétleni 
sochy, jakoz i za hudbu zapravuji se z do- 
brovolnych pfrispévki. Po ukonéent celé 
poboznosti slouzi se pak na Strahové mse 
Sy. za vsecky ctitele sv. Jana Nepom. 
*_* Poboznost 40hodinnd bude se 


konati od 15—18. kvétna u sv. Salvatora — 


vy seminari, od 19—22. u sy. Petra na Po- 
rici, od 23—26. u sy. Jilji (u Dominikant), 
*_* Spolek ,k stalému klanéni se 


nejsy. Svatosti a k ozdobovani chudych 
chrami* zaridil letos opét v¥stavw rouch 


bohoslugebniych vy Ustavu slechti¢en na Hrad- 
canech, Vystava oteviena jest od 11. do 
19. t. m. vzdy od 10—6 hod. Vstupné se 
nezada, darky vsak pro chudé kostely vdé- 
éné se prijimaji. 

*_* 2 Hradce Krdlové. Svaté bitmo- 
vani bude se udélovati ve vikariatnim okre- 
su. Hostinském a Vrchlubském a sice dne 
26. kvétna v Ceské Brusnici; 27. v Dolent 
OleSnici s privtélenifm fary Kotvické , — 
28. a 29. v Hostinném s privtélenim far- 
nosti Cermné; — 30. ve Vl¢icich s farno- 
sti Pilnikoyskou; — 31. y Mladych Bu- 


— 87 


kach s privtélenim farnosti Freiheitu. Dne 
1. Gervna v Hermanseifen s farnosti Javor- 
nikem; 2. ve Forst-us farnost{ Schwarzen- 
thalskou ; 3. v Lannové s privtélenim far- 
nosti Niederhof ské; 4..a 5. ve Vrchlabt, 
'§ privtélenim farnosti Spindelmihle; 6. v 
Branné s pfivtélenim farnosti Dolebranske ; 
7. v Jilemnici; 8. slaveni Boziho Téla v 
Jilemnici; 9. sv. bitm. ve Vitkovicich s 
farnosti Stépanickou; 10. a 11. v Rokytnici 
s farnosti Harrachsdorfskou; 12. v Jablonci; 
13. v Poniklém s farnosti Kiidlickou: 14. 
vy Mriténé; 15. v Roztoku; 16. v Studenci 
s farnostf Iluttendorfskou; 17. v Kalné s 
farnosti Vidochovskou. 

-~* UtéSend mdjovd poboznost zapo- 
éalav chramu P. na nebe vzeti Marie Pan- 
ny dne po ledntho dubna a kona se vy 
tomto poradku: v 7. hod. (krati¢ké) rozji- 
mani, pak rizence sy. tajemstvi s litanif, 
Sv. pozehnanim a zpévy Marianskymi. 

*_* Z Budéovic. V_ ohlaseni dni, 
kdy se v Cervnu a éervenci konati bude 
biskupska generaln{ visitace spojena s udé- 
Jovanim sv. bitmovani (viz ,,Blah.“ é 13. 
str. 207) stala se zména a-sice: Seewiesen 
se Zhufi 28. cervna; Petrovice se Svojgsi- 
cemi a Hlavnovicemi 29.; Susice s Dlouhou 
Vsf a Albrechtcem 1. Gervence; Budétice 
3.; Rabi téhoz dne odpoledne; Nezamyslice 
$s Bukovnikem 4.; Strasin se Ziholcemi 6. ; 
Vacov s Dobrsi 7.; Cestice s Krasilovem 
8. ervence. 

Z Vidné. Ministr obchodu dr. Schaef- 
fle ustanovil, aby se v nedéli nikdy nepra- 
covalo v kanceldfich obchodniho minister- 
Stva. Za to liberalnf noviny Videnské jej 
notné ztepaly; jim by bylo milejs{ byvalo, 
kdyby p- ministr byl ustanovil sobotu za 
den svateéni. 

Z Némecka. Novéztizena fise né- 
mecka zaujima prostoru 9627 ¢tvereénych 
mil a ¢ita se v ni obyvatelstva vesmés 
38,465.694. Co se vyzndni nabozenského 
tyka, jest mezi nimi 24,675.900 protestanti, 
13,238.314 katoliki; 454.096 Zid& a 115.991 
fe jenz k rozliénym jinym vyzndnim se 
ruzi 

Z Mnichova. Kdyz na_ poslednim 
snému vatikanském ,,neomylnost uéebni mo- 
ci cirkevni* tak uréena byla, Ze ,,timsky 
papez kdy4 mluvi ex cathedra t. j. kdyZ v 
titadé svém co nejvy8si pastyr a ucitel ve- 
Skerych krestanii néco dle nejvyssf své-a- 
postolské pravomocnosti za Clanek viry a- 
nebo mravi pro celou cirkev stanovi, zvlast- 
nim prispénim Bozim, které mu v osobé 
prvoapostola Petra zaslibeno bylo, tu  neo- 


mylnost ma, kterou’ Kristus svou cfrkev’ 
pri uréeni ¢lanka viry opatriti chtél; a tu- 
diz ze ustanoveni takova sama 0 sobé, a 
nikoliv tepry prisvédéenim cirkve nezméni- 
telnd jsou*: tu z pocatku nesndSeli se s 
tim nejedni ‘uéenci katoliéti a sméle vyslo- 
vili rizné své minéni; kdyz vsak  ,,Rim 
promluvil, spor za rozteseny uznali* a sou- 
hlas svij vyjevili. Jinf setrvali v odporu 
svém, mezi nimi i prosluly uéenec, probost 
Déllinger y Mnichove, jehoz arcibiskup, 
kdyz po opétném vyzvani poddati se nechtél, 
z cirkve vyobcoval. Aé jsme kroku toho 
Zeleli, mléeli jsme, majice vSe za ucenou 
hddku. A miléeli bychom, kdyby jen. sbo- 
rové ucenci probostovi Déllingerovi dopi- 
sovali, kdyz ale jiz i pdni mistri rozliénych 
mést a méstyst, miét co by méli pecovati 
o ¢cisténi ulic, odvazuji se sepisovati clanky 
véroucné ve spaisobu adres, mame za svou 
povinnost sdéliti k objasnéni véci nasl edu- 
jici: ,,Zrejmé osvédéenf katolickych far ara 
hlavniho a sidelniho mésta Mnichova k svym 
farnikim.‘ 

Osvédéeni, které pan probost a profe- 
sor bohoslovi Dr. Déllinger 28. brezna t. 
r. K p. arcibiskupu Mnichovskému o svém 
postavent naproti vSeobecnému vatikanské- 
mu snému'a jeho posavadnim ustanovenim 
vydal, zvlast pak slova téhoz osvédéeni, kde 
pravi; 

Tisice knézi smysli jako: ja a majf za 
to, ze ten novy Glanek viry prijmouti nelze. 
AZ podnes se mi nevyjadril ani jeden, ani 
z téch, kterf byli podrobujici se osvédcent 
vystavili, zeby skutecné o pravdé téchto u- 
stanovent presvedcen byl. Vsickni moji prd- 
telé a znam{ potvrzuji mi, ze s touz zku- 
Senosti se potkavajt. 1, ZAdny v to nevéri !* 
tak slysim ze vSech ist, — toto osvédce- 
ni nutf nas, katolické fardie k. hlavniho a 


. sidelnfho mésta Mnichova, abychom se’ na- 
 proti nému takto prohlasili: — 


Nam nebylo naprosto zaidné bhatt 
ani povinnosti, abychom panu’ Déllingrovi 
néjak na jevo dali, jak ze stojime’ k usta- 
novenim vatikanskeého snému_ cirkeyniho: 


ponévadz pak on sdm ono tak urdZlivé ob- 
'vineni proti knézstvu vyslovil,: protestujeme 
'proti:‘tomu virci osadnika svych a zamitame 


tu podminku , jakobychom nalezeli k tém 
»tisicim, kteHi za ‘to maji, Ze ty nové Clan- 
ky viry prijiti nelze; aneho o nichzZ by i 
ten vyrok platil: Zadny v to nevéri !* 
My se drzime vérné a pevné ustano- 
vent vatikanského snému posud vyslych, a 
diivody na to mame vy kratce tyto : . 
I. Ve vécech viry a mravi neni nam 


 nizddny ani uéenec ani id duchovni auk- 
_ toritou; v tom uznavame jedinou a nejyys- 
_ Sf auktoritou byti, cérkev, sbor vyuéujici od 
- Boha ustaroveny. 
2 Kde jest papez s biskupy — tu jest 
cirkev. 1 
_ _ Jak mile se biskupové vSeobecné cirkve 
sjednoceni s svou nejvyssf hlavou, budsi 
rizno anebo snémoyné vy nahodilych se o- 
tazkach viry a mravi rozhodné. prohlasili, 
tut vime, ze rozhodauti toto se dalo .vede- 
nim ducha pravdy a pfrispénim bozského 
pivodce cirkve a ze tedy takové rozhodouti 
kazdy katolicky kfestan, jak mile je.zvi, 
za bozsky ¢cldnek viry uznati a p¥ijmouti ma. 
»A byt i andél s nebe jiné evangelium hla- 
sal proti tomu, které hlasa_cirkev,“ (Gal. 
I. 8.) my stojime k cirkvi. 

Nelze tedy, aby s ucenim viry a mravi 
néjaka falesna nauka ,,dlouhou fradou chyt- 
rych vymysli a klamai v cirkyi se uvedla 
a nasilnym potlacenfim pravé nauky se roz- 
Sitila a utvrdila;“ tim pak méné Ize, aby 
lez snémem od papeze styrzenym za pravdu 
uréena a na éldnek viry poyzuesena byla. 

Il. Sném vatikansky ma do sebe -vie- 
cky znadmky radné opravnénosti: jest sném 
fadné a pravné svolany a vedeny i od pa- 
peze ve vSech Gdstkach potvrzeny. I bis- 
kupové mensiny k uzavrenym Clankim svoj 
souhlas pozdéz osvédéili: mame tu tedy 
rozhodnuti biskupti vSeobecné cirkve | sjed- 
nocenych se svyou nejvySsi hlavou. 

' HI. Ustanoveni radného, pravniho sné- 
mu, potvrzena od papeze v pochybunost bra- 


ti, a pokouSeti se o to, aby jejich .,trvani* | 


zaviselo od vysledku pozdéjSich disputact 
anebo od vSeobecného souhlasu muzi vSech 
dob a zemi, jenZ by schopni byli ve vécech 
déjepisnych souditi: jest v katolické cirkvi 
novota naprosto zavrzent hodnd. 

My tedy, farafové katolicti, jsme po- 
vinni své osadniky co nejdutklivéji varovati 
té novoty a vSeho, ¢imz by ji kdo uvadéti 
se pokousel.‘ 

IV.’ Pan Dr. Dollinger povazuje se 
prisahou dvakrat slozepou za povinna, ,,sva- 
té pismo nebrati a nevykladati jinak, nezli 
dle jednomysiného souhlasu otctiv.“ 

Ale tato pifsaha, kterou i my jsme 
slozili, obsahuje dale i tato slova: ,,Taktéz 
prijimam sv. pismo dle toho smyslu, jak je 
vidy drzela'a drzi svata mati, cirkev, kte- 
réz i prindlezi rozsuzovati o pravém smyslu 
a vysvétlovani svatych pisem.“ 

Koneéné pak taz piisaha zni: ,,Uzna- 
vam svatou, katolickou, apoStolskou, fims- 
kou cirkevy za matku a utitelkyni vsech 


wa $93 


_cirkvi; a: ,,slibuji a prisahdm itmskému 


biskupu, nastupci sv. Petra prvoapostola a 
naméstku JeziSe Krista, pravou poslusnost. 
My se dréime vérné celé prisahy. 
(Dokonéent.) 

Z Rima. Jiz nékolikrdte muselo pte- 
logen{ kralovského sidla z Florencie do Rf- 
ma byti na pozdéjsi dobu odroéeno; a ny- 
ni opét se tvrdf, ze pred fijnem t. r. sotva 
se kral poctivec do vééného mésta presté- 
huje. Nenit pry mozno vynalézti postadi- 
telnych mistnosti pro vsecka ministeria i 
jiné trady italské. — Cena soukromych byti 
zatim naramné vzrostla, tak sice, ze n. pr. 
za pét pokojii v patém patie se nynf musf 
platiti 40 skudt (80 zl. sti.) mésiéné. Ve 
étvrti Gest za dva pokojiky s nabytkem se 
plati mésféné 6O franki najmu. — Hra- 
bénka Stainleinové navzdor hrozbam revo- 
luénikiv se dne 12. dubna t. r. odhodlala 
k tomu, ze na poéest sv. Otce okna slavné 
osvétlila; za to nyni ze vSech stran ji do- 
chazeji lichotivé piipisy a vSickni, kdoz se 
sv. Otcem uprimné smysleji, uznalost svou 
hrabénce projevuji; tak na pr. za jediny 
den 3000 navStivenek bylo v jejim pribytku 
odevzdano. 

*_* Od 25. dubna zaéala fimské gi- 
unta prohledavati vSecky domy timského 
mésta, aby vypatrala pribytky pro lidi, kte- 
riz s vladou italskou se do Rima stéhovati— 
budou. Kdyzby domacf pani za mirny pe- 
niz ptibytky ony pronajmouti se zdrdahali, 
bude pry od samé vlddy cena pfribytki u- 
stanovena, tak jak se v ¢as valky déje. — 
Nebude-li dosti pribytki soukromych,  za- 
mysli vlada opét uéiniti utok na klaStery 
a nékolik jich konfiskovati. 

*_* Sy. Otec Pius IX. jest zdrav a 
kazdodenné po delsi dobu se prochazi v 
zahradé vatikanské. Zpravy o tézkém ochu- 
ravéni jeho byly zcela nepodstatné. 

Literarni oznamovatel. 

*_* | Posvdtnd kazatelna.“ Syazek 7. 
(éerynovy) obsahuje kézani na slavnost nejsv. 
Trojice Bozi: 1. Kdo ma pravo kfest syaty 
udélovati, 2. Buh jest laska neskonalé; na 
slaynost Boziho Téla o pivodu a vyznamu té 
slaynosti; na ned. If. po Sy. Duchu o hrize 
samovrazdy; na slaynost sv. Vita: Zivot ve- 
zdejsi jest bojovanf; na ned. III. po Sy. Du- 
chu o priéinéach radosti v nebi nad pokaénim 
hii’nika; na den narozeni sy. Jana Kit.: Cir- 
key slayi dobu narozen{, uddlosti Zivota a ho- 
dinu smrti jeho; na ned. IV. po Sy. Duchu: 
Kdo vyziskati sobé chee nebe, musis imyslem 
k Bohu obraicenym pracovati po vSechen Zivot 
svuj; na slaynost sy, ap, Petraa Pavla 0 peyné 


_ Sepsal W. Hergl, realni ucitel. 


— 994 — 


- vite a horouci lasce sv. Petra; promluva o 
svéceni tesarského praporu ¥ Rajei, pri od- 
dayvkch stavitele a pri svécenf parnfho mlyna, 

*_*  Chvdly Marianské.* Katolicka 
modlitebni kniba. Od Vojt. Sramka, faréie na 
Ho¥e Makové. S povolenim nejdist. kn arcib. 
Ordinaridtu Prazského. Tiskem a nékladem ka- 
tol. knihkupectvi B. Stybla v Praze. Str. 400 
s 2 ocelorytinami. Uprava sliénd, Obsah za- 
ujima 4 strany, i dokladame, Ze tato modli- 
tebni kniha v pravdé jest tplnd a sepsanaé v 
duchu a namnoze i slovy Cirkve sy. Nad jiné 
vyniki poboznost sy. rizence s vykladem ta- 
jemstvi. Budiz poruéena ndboznému pohlavi 


zenskému, 

#_* | Nazirdni a kreslent méFickijch 
tvara y prvni a druhé tiidé nérodnich skol.“ 
Po éesku vy- 
Tiskem a né- 


Str. 64 s mno- 


lozil .J..¥. S82. V. Praze 1871. 
kladem Rohli¢éka a Sieverse. 
hymi peyiresy. 

*¥_* | Vgeslovanskd abeceda* (azbuka) 
ruskym pismem nazyvd se nejnovéjsi spis rus- 
kého slayisty, stétniho rady Hilferdinga v Pe- 
trohradé. Vyhradné na skladé v knéhkupectvi 
Theodora Mourka (diive V. Hessa) v Praze. 

Gsobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Pano zesnul: 
Jan Ferd. Aleimayer, kapl. Treunitzky, 
27. dub. (nar. v Bayorich (Regenstauf) 9 
dub, 1813, posy. 25. listop. 1838). 
Vyznamenani jsou: 

Jan Zeibiy, far. ve Vys. Sedlisti, jmenovan 
spravcem vik, Planského ; 
Vic. Houska, dr. theo)., k. arcib. tajemnik, 
stal se tajemnikem k. arc. konsistote i 
diec. duch. soudu v Praze. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Fr. Svobodny, koop. za adm. v Schénlinde ; 
Melchior Neséler, #, prem. Tepl., za adm. 
v Tuskové ; 
Jiri Weitdlich, fart y Tatrovicich, vwzdal 
se fary a ubira se do Noy. Yorku vy Americe ; 
Vac. Dittrich jest admin, y Lokotiné ; 
Ant. Fenzl jest admin. y Tatrovicich; 


. Jan Drozd, I. kapl. u sy. Vojtécha, stal 


ests. 


siu v Praze, 
Uprazdnéna mista: 
Podéepice, fara patr. p. Mor. kniz. z Lobkovic. 
Otin, fara patr, p. Jos, hr. 2 Nostic-Rhineku, 
od 26. dubna. 
Schinlind, fara patr. nab. matice, od 5; kvétna. 
Tatrovice (Dotterwies), fara patr, mést. obee 
Loketské, od 5. kvétna. 
Misto L. a 3, duch. spravce vy zemské trestnicr 
u sv. Vaclava v Praze, od 10. t. m, 


se proz. uit, ndboz. na mést. real, gymna- 


V biskupstvi Kralohradeckém. 
Vyznamenani jsou: . 
Jan Nep. Stdrek, dr. a prof. theol., éestny 
kanovnik v Hradci Kralové, obdrzel ry ti- 
sky kfiz radu Frantiska Josefa : 
Frant. Riha, faraét vy Hermani, obdriel Zl. 
zésluz. kriz s korunou. 


V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnuli: 
Jos. Grimm, jubil. knéz, os. dékan, vysl. 
farat Vacovsky na odp. ve Volyni, 23. dub, 
(nar. 8, srp. 1795, posy. 24. srp 1820); 
Frant. Paule, faré¥ vy Ronspergu, 25. dub. 
(nar. 2, pros. 1804, posy. 25 éervence 
1832). 


Ps 


Vyznamenani jsou; 
Frant. Jungwirth, os. dékan y Posné, bisk. 
notaf, jmenovan bisk. vikéfem okresu_ Pa- 
covského a skut. b. konsist. radou; 
Jan Svéda, farat y Husinci, jmenovin bisk. 
vikéfem okresu Prachatického a skut. b. 
konsist. radou ; 
Mart. Aha, dr. theol., prefekt v bisk. stud. 
seminari, stalse prof. theol. v Budéjovicich. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou ; 


p. Mat. Guschlbauer, kapl. z N. Bystiice do 
Benesova ; 

p. Jos, Nohejl, adm. v Kestfanech, za kapl. 
do Protivina ; 

p. Theod. Puchta, koop. za adm, yeas 


Uprazdnéna mista: 
Malonty, fara patron. p. hr. z Buquoy, do 5., 
Zito, fara patr. kniZ. Schwarzenberga, do 6, 
Fonsperg, fara patr.p. hr. z Coudenhove, do8., 
Misto vikaristy piri kathed. chramu v Budé- 
jovicich, do 9. éervna. 


V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnuli: 


p. Gustav Dittrich, kaplan v Zihli, 26. dubna 
(nar, 4. évee. 1832, posv. 31. évee. 1860) ; : 

p. Jan Bubdk, farat vy Bakové, 5. kvét. (nar, 
v Hradisti 26. listop. 1796, posy. 24. srp. 
1822); 

p. Jan Je*dbek, b. notdt, os. dékau vy Bezné, 
14, kvét. (mar, v Tynici n. L. 29,. ledna 
1797, posy. 24. srpna 1321). 

Vyznamenani jsou : 

p. Ant. Pichler, far. vy Liblicich, jmenoyan os. 
dékanem ; 

p. Fr. Kondelik, far. ve Msené, obdrzZel ex- 
positorium canon, 

p. Ant. Waldert, teditel skol v Mostu, jmen, 


bisk. notdtem. 
Ve spravé duchovni ustanoven jest: 
p. Jos. Zima, kapl. za adm. v Bakovye, 
Uprazdnéné misto :. : 
Bakov, fara patron. p. Arnostahrab. Valdsteina, 


Tiskem kniz. arcib. knihtiskaérny za Robli¢ka a Sieverse v Praze. 


Roénik XXI.__V Praze dno 25. kyetna 187. Cislo 15. 


 Vydava se 
5. 15. a 25. 


Expedice : 
v katol, knéhkupectyl 
B. Stybla 
na sv.-Vicslavském 
ndmésti, dis. 786-11. 
INedoSsla Gisla 
reklamujte nejdéle y 
mésici. 


: Ww 
fkazdého mési 
omésice, @ u viech rdédnych 
_ Redakece: 4 lkknihk oh 
age oe ipa bt: 
oR neg narok: 2 zl. 50 kr. 
E na pailr. ; 121,30 kr. 


Hlasy katolické, 


Redaktor a nakladatel; knéz FRANTISEK SRDINKO, 


Predplaci se 
Vv expedici 


Po posté: 
jenom wv expedicit 


Celoroé. 3 z1;— kr. 
pilroé.1 zl. 465 kr, 


Predplaceni ctvrt- 
letnise neptijima. 
Jednotliva éisla 


se neprodayaji. 


»Spravedlnost zvysuje narod, ale hiich bidné éini narody.‘ 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


XXXVI. O slavnosti nejsv. Trojice 
Bozi. 


Koname dunes slavnost nejsv. a neroz- 
dilné Trojice BoZi, jiz nam cirkev sv. kaze 
ctit a velebit slovy: Slava Bohu Otcii Synu 
i Duchu syatému. 

1. Jedent jest Bah ve tiech osobach, 
jedné bytnosti a piirozenosti; vsak kazdé 
se rozdilné ptsobeni pricité, Bih Otec nas 
stvoril, Bih Syn nds vykoupil, Bah Duch 
sv. nas posvétil. My vime, em jsme povin- 
nt Bohu trojjedinému, Otci za stvoreni, Synu 
za vykoupeni, Duchu sv. za posvéceni. Bez 
stvoreni by nas nebylo na svété; bez vy- 
koupeni byli bychom zavrzeni; bez po- 
svéceni trvali. bychom v_ hiiSich. Proto 
vzdejme kazdé z tif bozskych osob, coz if 
nalezi. — My zcela nalezime Bohu trojje- 
dinému; proto coz je Boziho, dejme Bohu: 
Otci dejme dusi svou, protoze ji stvoril, 
Synu, Ze ji vykoupil, Duchu sv., Ze ji po- 
svétil. Onaté zcela dilo Boha trojjediného 
a uplny majetek jeho. 

2. ,Buth prebyva v svétle nepristup- 
ném.“ (I. Tim. 6, 16.) Kdo skoumatelem 
jest velebnosti, zachvacen bude od slavy. 
(Prisl. 25, 27.) Hloubati tedy o tajemstvi 
nejsv. Trojice Bozi jest marna, opovazliva 
vseteénost; ale vérti, jak cirkev sv. uéf, 
pokoj dava i utvrzuje. ,Kdo uvéri a pokrti 
se, spasen bude.“ (Mar. 16, 16.) — Pa- 
tiiti nejsv. Trojici a v nf se radovati, jest 
dokonala blazenost. OvsSem zde patiime 
toliko v obraze — okem viry — jednou 
pak uziime trojjediného Boha, jak jest, 
tvaii v tvdr. To budiz jedina touha nase, 
jez bude naplnéna virou, nadéji, laskou. — 


Drite se ki. vérné cirkve svaté, jezto nds 
bezpe¢né vodi k Bohu trojjedinému. — 

3. Ja Hospodin a neménim se,* (Ma- 
lach. 3, 6., srv. Exod, 3, 14.) di Bah troj- 
jediny. My pak jsme obraz jeho, ale mdlo 
se mu podobdme; nebo den co den stale 
se ménime. ,Ja a Otec jedno jsme‘ pravi 
Pan JeziS; nez my velmi nepodobni jsme 
Otci Jak v smysleni tak i v jednani svém. 
Duch sv. vychazi z Otce i Syna, ale duch 
nas éasto jen z téla a z krve vychazi. — 
Zelejme upiimné té nepodobnosti a hledme 
tak byti zivi, bychom fici mohli: Jaa Otee, 
Syn a Duch sy. jedno jsme. 

4. Denné znamendme se sv. krizem 
tkouce: Ve jménu Otce i Syna i Ducha 
Svatého. Nez zitidka pomyslime, co to vy- 
znamenava. Znamename éelo ¢kouce: ,, Ve 
jménu Otce,“ ze totiz vseliké mySleni nage 
ma se libiti Bohu. Znamendme tsta, Ze 
vsecka slova, jez usty pronaSime, maji s 
Slovem, s ucenim Syna Boziho se srovna- 
vati. Znamename prsy, Ze vsecky zadosti a 
touhy srdce naseho maji prijemny byti 
Duchu sv. — Nez jak ¢asto hlava, tsta i 
srdce, kdyz krizem se znamendme, ze 1Zi 
nas vini! Nudge ki., kdykoli se sv. krizem 
znamenate, setirte pravdy k Bohu trojje- 
dinému, 


XXXVH. V nedéli I. po sv. Duchu, 


Dnegni sv. evangelium (Luk. 6, 36—42.) 
se obyéejné vynechavaé, ze pripada spolu 
slavnost nejsv. Trojice; v8ak obsahuje mnoho 
peknijch nauéent. Hlayné jedna o ky. milo- 
srdenstvi k bliznimu. 

1. Nejuys dilezité povinnost, jiz mame 
prokazovati bliznfmu, jest milosrdenstvi . . 
Budte milosrdni, jako Otec vds milosrdny 
jest, pravil Pan Jezi§ svym ucenikim, Mij- 


a 06 


losrdenstvi zdlezi predné v tom, abychom 
blizniho pred nestéstim chranili a v nouzi, 
bidé vsemozné mu pomdhali. Byvaji take 
lidé nevéficf citelni, vtrpni, ze ochotné bliz- 
nimu v nouzi ku pomoci prispivaji; nez 
takovato piirozend titrpnost neni jesté kre- 
stanskou ctnosti. Milosrdenstvi, jeZto Kristus 
Zadd4, musi se konati z vyssich pohnutek. 
Kiestan m4 prokazovati bli‘nimu milosrden- 


stvi pro Boha, ze Bah sdm toho 24da, 2° 


vdéénosti za prokdzana mu dobrodini a mi- 
rou m4 ndm byti neskonéené jeho_ milosr- 
denstvi. ,,Budte milosrdni, jako Otec vas 
milosrdny jest.“ — 

2. K milosrdenstvi ndlezi také, aby 
krestan mirné a laskavé posuzoval svého 
bliznfho. ,Nesudte, di Kristus, a nebudete 
souzent; nepotupujte a nebudete potupeni. 
Toté pravidlo, jak o jinych vibec smysleti 
a mluviti mame. Mame o kazdém smysleti 
dobre, pokud jsme se nepresvédéili 0 jiném. 
Pakli v Gem kdo zavinil, vyhledavejme na 
ném spise, co vinu zmensuje nez co ji zve- 
liéuje. Chybujicich nemame hanét a tupit, 
nikoho pomlouvat a komu na cti utrhat; 
vubec nemame cos nepravého, kiivého mlu- 
vit, abychom komu ublizili. Naproti tomu 
mame, co dobrého na bliznim, chvalit, chvalu 
jeho radi slySet a slyS8ice koho hanét, mame 
je} vSemozné zastavat a omlouvat. — Jsout 
ovsem pripadnosti, ze seo bliznim pyisné 
musi soudit, kde to trad a povinnost kaze; 
~ ano aby se velika skoda zamezila, ma se 
provinéni bliznfho tomu oznamit, kdo ma 
moc a pravo tomu zabranit. Vsak bez di-. 
lezité pritiny o chybach blizniho mluvit, 
elf proti lasce krestanské. To vie kr. dobre 
povazte a podle toho v svém chovani se 
ridte. — 

3. Ddle mluvi P. Je&s 0 pidtelském 
poucovdnt a bratrském kdrdnt. Chee-li kdo 
jiného poucovati, treba aby k tomu byl spi- 
sobily. ,Zdaliz mize slepy slepého vésti? 
zdaz oba do jdmy nepadajt?* Neni uéenik 
nad mistra . . . Malo se nauéfs od mistra, 
jenz sim mnoho neum{; ale u dokonalého 
mistra sim dokonalym bude’. Abysi tedy 
kf. byl moudrym a. dokonalym, hledej do- 
konalého utitele, t. Krista a ué se od téch, 
kteri od Pana zrizeni jsou, Cirkve pied- 
stavenych. — 

Kdo chee jinych karat, musi sim téchze 
chyb byti prost, jak di Kristus v podoben- 
stvi: ,,Coz pak vidi8 mrvu v oku_ bratra 
svého ?“ . . . Sam se odsuzuje, kdo na ji- 
ném zatracuje, é¢eho sam se dopousti. — 
Kdo chceeS napominati bliznifho, ¢ii to v 
duchu tichosti a ldsky. (PHsl. 28, 23. Gal. 


6, 1. I. Tim. 2, 95.) Pékné pravidlo po-— 
diva sy. Rehor: Neha zadného, proto ze 
chybil, nybrZ abys dalsich chyb ho uchranil. 

4. Jiné zndmka milosrdenstvi jest ti- 
chost, pokojnost a smitlivost. , Odpoustéte, 
pravi Pan, a bude vam odpusténo.* Posetilo 
jest hnévati se a mstu chovati v srdci svém. 


ZAdny nepritel nemiz ti tak skoditi, jako — 


ty sim si 8kodf{§ hnévem a mstou. Mnozi 
se hnévem piipravili o mir duSe, 0 domaci 
Stésti a spokojenost. Bud tedy kr. tichy a 
smiflivy. P¥i tomtéZ povaz, jak tichost a 
smiflivost jest uziteénd. ,Odpoustéjte a bude 
vam odpusténo.“ — (srv. Mat. 6, 14. Kol. 
3, 13.) 

5. K milosrdenstvi nalezi koneéné sté- 
drost a dobrodinnost. ,Ddvejte a bude vam 
ddno.*. Co mame davati?. Ceho bliznimu 
treba pro télo i dusi, mame tedy bliznim 
prokazovati skutky télesného i duchovniho 
milosrdenstvi. A takova dobro¢innostje velmi 
zasluzna, jiz Kristus ucinil zaslibeni, tka: — 
» Davejte a budet vam dano; miru dobrou... 
dajf v lino vase.“ Za dobro¢innost dostane 
se nam -hojného pozehnani. ,,.Kdoz ochotné 
konal skutky, m4 zajisté mnoho primluvet 
a neni mozna, aby prosby mnohych nebyly: 
vyslysiny,“ di sv. Jeronym. ,,Touz zajisté 
mérou, kterouz méfiti budete, bude vam 
téz odméfino.“ Zivot Géasny je s vécnym 
v tizkém spojeni: zde jest éas setby, tam 
zeh; jaké tu simé, taka tam obroda. Kdo 
zde byl nemilosrdny v posuzovanf, urputny 
v karani, tvrdy v odpousténi, skrovny v udé- 
lovanf, toho tam éekdé soud bez milosrden- 
stvi, nedojde zadné odmény. Tam odménény 
budou skutky dobré a milosrdné podle za- 
slouzeni. — 


vViy 


Pritomnost Jezise Krista 
» Svdtosti oltarni (eucharistii). 


Sepsal J ose f Dudych, faraé v Pertholticich. 
(Pokraéovani.) 


11. Kee Jezigova o sobé, pravém chlebé ne- - 
. beském. : 


Nejvielejsim’ pranim: Jedzfsovym tedy 
bylo, aby Zidé v ného co od Boha’ posla- 
ného MesiaSe dobrovolné uvéiili a s nim 
Se spojili. Ale toho Jezii vai svou vymlu- 
vnosti nedocflil z té jediné pritiny, Ze ve 
vsem jen svij ¢asny zisk na zteteli méli,: 
a co lidé prisni a kruti novych a jinych 
zazraki zadati neprestavali, méli-liby v ného: 
uveriti. Protoz tekli jemu: Vykaz se néja- 
kym znamenim s nebe, abychom uvérili, ze 


 posldn jsi nds zazracné krmiti. Mojzis ta- 


kovy zazrak s nebe uCinil, nebo on zaopatiil 


 hasim otcim na pousti chléb s nebe, mannu! 


Tedy fekl jim Jezii: Amen, amen pra- 
vim vam: Mojzis nedal vasim otcim chléb 
s nebe, ale oni sami nazvali mannu chlebem 


$ nebe, ponévadz byla velmi libezna, takitka 


nebeské chuti, a Buh ji k zachovanf jejich 
télesného, Zivota uréil. Pozivani tedy této 
manny neprinaselo zivot vécny, nybrz bylo 
jen jakymsi prosttedkem k zapuzenf hladu. 
Nebyl to tedy pokrm pravy, to jest chléb 
$s nebe; avSak Otec mij nebesky dava vim 
chléb s nebe pravy, jenz jest potrava k ne- 
smrtelnosti a k zivotu vécénému jZivici. A 
ten pravy chléb bozi jsem Jd, jenz jsem s 
nebe na tento svét sstoupil, abych nejen na- 
rod zidovsky, nybrz veSkeré pokolenf lidské 
oblazil a spasil. 

A ani nyni neznamenali aneb nechtéli 
znamenati zidé, ze nemluvi o chlebé téles- 
ném, vezdejsim, nebo yekli k nému: Pane, 
davejz nam vzdycky chléb ten. 

Rekl tedy jim: Onen chléb, jenz piti- 
nasi vSem lidem zivot vé¢ny a véénou bla- 
zenost, jsem Jd sdm, nasledovné neni to 
Zddny hmotny chléb. Kdo mé véeni ptijima 
a zachovava, ten bude miti Zivot véény, 
nebude lacnéti; a kdo véri ve mne, ten 
bude vééné blazeny, nebude Zizniti nikdy. 
AvSak ja vam stale nadarmo vysvétluji, Ze 
ja jsem onen chléb s nebe, a ani to nic 
nespomaha, ze vas odkazuji na zdazraky, 
jez jste sami vidéli a pro které jiz ve mne 
vériti maizete. Kteri z zidi a z pohand od 
Boha mého Otce jsou vyvoleni, aby mé 
uéen{ prijali, ti vsickni prijdou ke mné, a 
toho Zida neb pohana, jenz ke mné pfrichazi, 
aby mé uéenf piijal, toho nevyvrhnu ven, 
ale seznamim ho s celym mym uéenim. Ja 
prijmu vSecky, u¢inim z nich své ndsle- 
dovniky, a pak budou blazeni; nebo jsem 
sstoupil s nebe, ne abych piri tomto priji- 
mani jednal stranné, nybrz podle vile toho, 


~kteryz mne poslal, nebeského Otce. A tato 


jeho vile jest: abych zidnému mé uéentf 
nezatajoval, ktery co mij ndsledovnik pri- 
chézi ke mné, ale takového kazdého co 
ida krdlovstvi MesidSova (krestanstvi) pri- 
jal, a v den vseobeeného vzktiSen{fk vécne 
blazenosti vzkrisil. A tato jest dale vile 
Otce mého, kteryz mne poslal, aby kazdy, 
kdo mne pro mé bozské uéeni a konané 
zazraky co Syna Boziho pozna, a ve mne 
uvéri, mél Zivot véény, a ja je] v den vSe- 
obecného vzkiiSeni z mrtvych uéinim uca- 
stna vééné spasy. f 
Coz divno, Ze Zidé nemohouce syé ne- 


— $97 2 


vole vice tajiti, reptali verejné, Ze tekl: Ja 
jsem chléb zivy, kteryz jsem s nebe sstoupil! 
Pravili tedy vespolek: Kterak mize tento 
Jezis, jehoz otce a matku zndme, vetejné 
tici: S nebe jsem sstouprl! 

Jezis neuznaval toho potitebu, aby Zi- 
dim tajemstvi svého vtélenf odhaloval a 
vysvétloval, pripomenul jim opét své poslanf 
od Boba Otce, a z4dal ditklivéji, aby vy ného 
uvérili, tka: Nereptejte vespolek. Zadny 
nemiize prijiti ke mné, leé Otec, kteryz 
mne poslal, rozniti svou milosti jeho mysl, 
a naplni ji virou, ¢imz se ke mné takrka. 
pritazen napotom obrati. 

Patrné a zcela srozumitelné ukazuje 
zde JeziS poslucha¢éim svym, Ze vira, jiz 
on od nich zZada, nemize byti zndmkou' 
snad jeho ctizadosti, nybrz ze ona jest 
zvldstnt dar a taktka paprslek milosti Boz, 
kterymz zhola pohrdnouti neni vhodno ani 


radno. Proto doklad4: Amen, amen, pra- 
vin vam: ,Kdo vé% ve mne, md Zivot 
véény.* 


Tato velmi vazna feé Jezisova neda 
se jen tak lehko pominouti, ale ona musi 
byti pokorné uvazovana co proprava k né- 
jakému zvlasté dilezitému a tézko pocho-- 
pitenemu uceni, ponévadzZ namitkou od 
cfle se neuchyluje, ale ve svém béhu stale 
vyS a vy8e postupuje; nebo ,kdo ve mne 
veri, ma Zivot véényj*, zdd se byt zrovna 
povysenym hlasem proneSeno k tomu cili 


.a konci, aby pojednou v tom zastupu vy- 


rinula jednosvorna vira, a s ni jistota veéé- 
ného spasent. 


12. Jezis chléb Hvota véricich. 


Kdyz tedy JeziS dostateéné osvédéil, 
ze hoden jest jejich divéry, poéal k nim 
mluviti tak zjevné, Ze smysl podstatné pr- 
tomnosti v Svdtosti oltdnt ani urcitéji vy- 
svétlen byti nemohl. On pravi: ,Jdfjsem 
chléb Zivota! Jat jsem chléb Zivij, jené jsem 
s nebe sstoupil! Bude-li kdo jesti 2 chleba . 
toho, Ziv bude na véky; a chléb, kteryz ja 
ddm, télo mé jest, jez vyddm za Zivot 
svéta." 

Nebyla to tedy rec jalova, kdyz se 
svrchu povédélo, ze teé Jezisova musi byti 
povazovana co proprava k néjakému tézko 
vychazi 


a pro neslychané uéeni, jez prednasel; zde 
pak ui o chlebé, jejz prave ny ni avsak 


jen toliko timto udenim ddvd. Pied tim mlu- 
vil 0 chlebé, ktery v osobé Jezisové iz pr- 
tomen byl, a pted zastupem stél; nyni vsak 
pronasi se o chlebé, jejz jesté budoucne di, 
nebo pravi: Chiéb, kteryz jd dim! — Pie- 
degle mluvil o chlebé, jejzZ Otec nebesky 
dal; zde v8ak uréité o chlebé, jejz On sam 
podstatné chce dati, ponévadz doklada: 
»Chléb, kteryZ jd dam, télo mé jest, jez vy- 
ddm, za Zivot svéta.“ 

Timto vsak chlebem, jenz bude jeden- 
krdte zdlezeti z jeho téla, a na néjzZ tuto 
Jezis do budoucnosti teprv poukazuje, vy- 
rozumiva se Svdtost oltd*né (eucharistia), 
kdezto dle béhu fei Jezisovy v predeslém 
§. uvedené, vira v JeziSe a jeho uceni v 
mesidsském chlebé zahrnuty jsou. 

V uvazovani uceni Jezisova o tomto 
dvojfm chlebé nesmi se vSak zapomenouti 
na to, Ze ziva te¢ JeziSova vzala zde novy 
obrat, ajejf snazeni bylo, aby jiz navedeny, 
avsak také jiz poboureny zdstup néjaké ne- 
urovnané Ginnosti se neoddal. Prohlasenim 
tedy tak neslychaného uéeni, Ze da Jezis 
své télo co chléb k pozivani, pochopili zidé 
aspon tolik, ze se zde jedna 0 skuteéné po- 
Zivani; a a¢ékoliv byla tato véc vSeho uva- 
zeni a nabozného podiveni hodna, vzdor 
vSem jasnym slovam JeziSovym, pocali od- 
por klasti. 

Stale na mysli majice jen obyéejné 
pozivani masa, zacali se vespolek hadati 
tkouce: KAterak ndm mide tento dati télo své k 
jedent? — 

Tato hadka jest prunt pocdtek a pra- 
men vSech hadek katoliki a nekatoliki o 
pritomnosti JezisSové v Svatosti oltarni, jenz 
béhem Gasu a okolnosti jeho mirnéji aneb 
prudéeji na obou stranach se vedly; kato- 
lici zajisté aby namitky a spory svych od- 
stépenych bratii jasné a nevyvratitelné zpo- 
razeli, a nekatolici aby svou chtivost po 
néjakém vyssim zdokonalen{f uéeni Jezisova 
pronaseli. 


13. Prvuni a pozdéjst protestante. 


Nelze se diviti, ze pravé a podstatné 
jedeni téla JeziSova zidy k boutce nastroji- 
Jo a roznitilo, nebo takové uéen{f bylo za- 
jisté nad vseliky rozum rovné tak, jako Ze 
jsou v jednom Bohu tii osoby. Oni tedy 
zdvibli povyk, a uinili se prvnime prote- 
stanty ptitomnosti Jezise Krista v Svatosti 
oltatni, aniz by byli tusili, ze po staletich 
prijde ¢as, kde mnozi uéeni o pozivani téla 
Jezisova rozbirati, a tim samého Jezise 
poznovu urdzeti budou. Oni sice protesto- 
yali; avSak k piisnému soudu nemohou 


piece byti potahovani proto, jelikoz | ptave 
bozstvi Jezisovo jesté neznali, o jeho Z 
mrtvych vstani a na nebe vstoupenf nic 
nevédéli, arfiz o seslini Ducha svatého, a 
i jinych pozdéjsfch zdzraénych udalostech 
jen néjakou predtuchu méli; kdezto pro- 
testanté nynéjsi, Luterdni a Reformité Je- 
Zise co pravého Boha cti, jeho zazraky co 
bozskou moci konané uznavaji, a prece je- 
ho nejjasnéjsim a nejvlastnéjsim slovim 
viry nepropijcuji, ale stdle s rozsdpanymi 
aidy volaji: Kterak ndm mize tento dati té- 
lo své k jedent? — 
A jak se medle pri této zidovské bou- 
ti zachoval Jezis? — On nepolozil v teto 
vazné dobé za pravidlo svého smyslenf a 
jednani — jak to jindy pri svych ucenicich 
rad ¢éinival — uchlacholeni pochybnosti 2i- 
di a odstranéni nedorozuméni, pro které 
jich proti sobé pobouril: ale on radéji po- 
uzil horlivé jich zvédavosti k tomu, aby, 
kdyz jiz védéli, Ze se zde jedna 0 skuteéné 
jedent, nezapominali, ze diive mluvil o 
chlebé, jejz teprv chce dati, a ze tedy to 
jedeni jeho téla stane se pod spisobou chle- 
ba. Proto také na zdkladé toho od nich 
pochopeného skuteéného jedenét ani jednoho 
svého slova neodvolal, ani k vali nynéjsim 
krestanim augsburského a helvetského 
vyznani, k mirnéjSimu a tim snesitelnéjsimu 
vysvétleni své reci pohnouti se nedal, jako- 
by chléb a vino jen znameni aneb obrazové 
jeho téla a krve byly, a pozivantjich toliko 
mnravnym Ccinem viry se okazovalo; anobrz 
Jezis na toto zidi a nynéjsich nekatoliki 
reptani: Kterak ndm mide tento ddti své 
télo k jeden, ani nevzal prazddného ohledu, 
ale vice s povySenym hlasem, a mnohem 
datklivéji na né doléhaje volal: Amen, a- 
men pravin vam: Nebudete-li jisit téla Sy- 
na ¢lovéka, a piti jeho krve, nebudete miti 
v sobé zivota. Kdo ji mé télo a pije mou 
krev, ma Zivot vétny , a jad ho vzktisim. v 
den nejposlednéjst. Nebo télo mé prdvé jest 
pokrm, a krev md pravé jest ndpoj. 
Skuteéné se to zd4 byti kratochvilné, 
a zadny rozumny ¢lovék nemize toho — po- 
stihnouti, kterak protestantsti vykladatelové 
mohou Pismu svatému takové ndsilf Giniti, 
a z jasnych slov Jezigovych bud jen svd- 
tostnt spojent bogstvi a Clovétenstvi pri pri- 
jimani téla a krve Pané vyvozovati, jak to 
Gini Luterani; aneb dokonce tvrditi, ze 
chléb a vino jen télo a krev Jezise Krista 
vyznamendvaji, jak uznavaji Reformité. 
Nedostizitelné jest sice toto uéenf roz- 
umu lidskému; avsak co na plat? — Jezig 
tak mluvil.co Bah, a proto se to. must yé- 


titi. Zidé chybili, Ze kdyz jeho slovam o 
skuteéném jedenf dobre porozuméli, to co 
svym rozumem pochopiti nemohli, vériti 
—nechtéli; a nekatolfci chybujf, ponévadz ta- 
ké slovim JeziSovym nevér, kdyz jen my- 
Slent a obrazné porivdni téla a krve Pané 
prijimaji. Myslent a obrazné podivank téla 
a krve Pané jest véc zhola bez ceny, jest 
mrtvola, s kterouz se Zadny Zivot jiz ne- 
spoji, a které nic vice prokdzati se nemi- 
Ze, leé aby se pochovala. A kdyz tak mu- 
Si se stati, kde pro vSecko na syété! najde 
se ten Zvot vétny, na néjzZ horlivé a vy- 
mluyné poukazuje Jezis rka: Nebudete-li 
jésti téla Syna tlovéka, a piti jeho krve, ne- 
budete miti v sobé Zivota! — — I jest tedy 
myslené a obrazné pozfvan{ téla a krve 
Pané blud, jest to kacfrstvi, jest to rouha- 
nf se Tomu, jejz prece protestanté za zivé- 
ho Boha uznavaji! — Doklad nedostizitel- 
nosti vécf boZskych, ach, jak utéSené na- 
chazi se vyjddfen u sv. Jana Zlatotistého 
(v hom. 5. de incomprehensibili), kde co 
horici pochodenh toto jasné syétlo kolem 
sebe vrha, slovy: ,1 malicky vidf, slysi a 
mluvi mnouhé véci, ne vSak svétle a uréité: 
tak i j4 v tomto zivoté mnoho sice vim, 
ale to kterak nevim. Ze Bah véudy pit- 
tomen jest, vimt sice, ale to kterak nevim; 
ze od véénosti jest, vim, ale to kterak ne- 
vim; vimt, ze Ofec od véénosti zplodil Sy- 
na, ale to jak nevim.“ — Nekdéze tedy toho 
potreba védéti: jak mize Jezi8 své télo v 
chlebé a svou krev ve viné davat pozfvati; 
ale toho jest zapotiebi, aby se slovim. Je- 
zisovym vérilo. On nechtél od zidai nic 
vice a nic méné, nez aby mu uverili, treba 
to ucenf nepochopovali; a od nynéjgich 
protestanti nezada nic vice a nic méné, 
nez to samé. (Pokraéovanf). 


Ctvrt stoleti na pap. Stolici. 


(Pastytsky list J. Excel. nejd, p. biskupa Bu- 
déjoyického). 


Ovetky ze stddecka Kristova! 


Blizi se den, o kterémz uz hned dnes 
k vam ke vSem volam: Radujme a veselme 
se v ném! Cirkev jest velika rodina Bodi, 
majici téz zde na zemi spolecného otce, 
kteryZ ma ji stieziti, vésti, uciti a spravo- 
vati, aby véecky ditky té veliké rodiny, 
rozptylené po oboru veskerého svéta, do- 
staly se jednou také k tomu Otci svému, 
jenz jest na nebesfch. Tento spolecny, od 
Boha nam ziizeny otec, pastyr, vidce a 


aol 


co BOO ae 


uéitel jest pape Rimsky, toho éasu Pius 
IX., a on jest to, jemuz nastévd ten den, 
o némzZ jsem pravé povédél, abychom se 
radovali a veselili v ném. I silné vy Boha 
doufame, Ze se ho dojista dotka, a ze jako 
dobré déti ve vSem, coz otce potkd, nej- 
uprimnéjsf mivaji téastenstvf, tak i my s 
radujicim se svatym Otcem svym se rado- 
vati budeme. 

V pfiSti den 16. éervna bude tomu 25 
let, co dokona jedno étvrt stolet{ své pa- 
pezské vlady nad celou cirkvi Bo#i. Zna- 
menity to den, neb tak dlouho nesedél mi- 
mo prvnfho papeze apostola Petra nikdo 
na apostolské Stolici. Toliko apostolu sva- 
tému Petru bylo Bohem poprdno 25 let 
spravovati cirkev Kristovu, a ze vSech 
jeho nastupct, jichz za témér 19 set let 
bylo 259, ani jediny nedoékal se 25letého 
jubilea svého tradovani, tak ze povstalo 
od drahného éasu po celém svété verejné 
minénf, Ze nizadny papez neuzri let Petro- 
vych. OvSem ten Zddouci den posud nepfi- 
Sel, ale neni k nému daleko, a bohda pfi- 
jde a svaty Otec ho pfetrva. Co se tedy 
od muéenické smrti svatého Petra az do- 
savdad nestalo, stane se, Bozi-li vile to jest, 
po vyprSelych osmnact set a osmdesati le- 
tech 16. Gervna b. r. v cirkvi Kristové. I 
hodent toho Pius IX., aby se také v tom 
podobna stal muéeniku Petrovi; neb jako 
Petru na usvité cirkve bylo zapasiti s pro- 
tivniky Kristovymi, tak i Pius IX. bojuje 
kruty boj se v8emi pekelnymi mocnostmi, 
aaé posud krev svou jako Petr pro Krista 
Pana nevycedil, muéenikem podle ducha 
jest uz davno, skoro tak dlouho, jak dlou- 
ho trv& papeZzstvi jeho. 

Po vsecky Gasy sice bylo papezim za- 
pasitise svétem, bylo jim trpéti velika proti-— 
venstvi a prondsledovanf, mnohdyi vyhnan- 
stvf a smrt pro pravdu, pro spravedinost, pro 
Krista Pana; ale nikomu z nich, kromé 
svatého Petra, nebylo usouzeno tak dlouho 
bojovati, jako Piu 1X. Proztetelnost Bozt 
prodlouzila mu véku, ponévadz pravé po- 
treba cfirkve toho zidala, aby v tomto pfi- 
tomném éase, an se ve svété takové veliké 
prevraty, boure, zpoury, najezdy a utoky 
na cirkev a viru déjou, a lidé se od Boha, 
viry a vSelikého dobrého radu jak v nabo- 
zenském tak i spoleéenském iZivoté odvra- 
cujou, sedél co ndméstek Kristiv na apo- 
Stolské Stolici takovy mut, jako jest Pius 
IX., mui to, jenz svatosti zivota, moudrostt, 
r4znosti a neoblomnou pevnosti ducha v 
hajenf pravdy, prava a spravedInosti rovneé | 
tak jako jemnostf a dobrotou srdce a la- 


— 230 — 


skou ke vsem lidem, nevyjimajic ani ne- 
pratel, se stal ztetelnym u svrchovaneé mire. 

V pastyiském listu svém na pocatku 
bézictho roku k vam, moji Nejmilejsi, ucine- 
ném jsem vylodil priciny a ptivod téch utrap, 
kteréz zvlasté za tohoto posledniho casu 
prikvaéily na veskerou cirkev Bozi, a jenz 
dostihly i nejvyssi viditelnou hlavu Jeji, 
svatého Otce. Brény pekelné povstaly, svét 
a peklo se zbourily! Svatému Otci ucinéno 
- bylo zjevné nasili, tak ze ted od bohapra- 
zdnych lupiéi zloupen ve svém vlastnim 
domé jest zajatcem. Posud pak neni nadéje, 
Ze by v brzkém éase utrpeni jeho pominu- 
lo. Toto pomnéni ovSem jest s to, zkaliti 
radost, kterouz nam mé pfripraviti 16. den 
mésice Gervna. Nez kdyz uvaézime, Ze pro- 
zretelnost Bozi vse dobre a moudie fidi a 


spravuje a ze i vSeliké zlo umf v dobrého | 


cos obraceti; kdyz dale sobé pripomeneme 
to Bozi zaslibeni, kteréz nikdy jesté ne- 
sklamalo: ,Ty jsi Petr, a na tét skale 
yzdélam cirkev svou, a brany pekelné ji 
nepremohou“, pak moji Rozmili pokojnym 
srdcem mtizeme pohlizeti do budoucnosti, 
zcela ujisténi tim jsouce, Ze vSemohouci 
_ Boh ani jeho ani nas neopustt. 

A protozZ budiz nam 16. den mésice 
cervna dnem veliké radosti, budizZ nam ale 
také dnem vrouci poboznosti. Zasvétme ten 
den diki¢inénim Bohu a osvédéenim lasky 
k stati¢kému tomu a vznesenému trpitell. 
Ze vSech uhli svéta chystaji se vérni ka- 
tolici vSech stavii a obého pohlavyi na cestu 
do. Rima, aby ke dni tomu donesli sv. Otci 
své blahoprani a osvédcili mu syou lasku, 
vérnost a oddanost. I z rakouskych zemf 
cetna spolecnost minf se tam odebrati, a 
jiz se staly k tomu vhodné pfipravy. My, 
nemohouce se k nim p/fipojiti, aspon v ten 
slavny den pologme v duchu k nohoum 
svatého Otce své blahoprani, vzyvajice Pana 
nebeského, ~ aby ho jesté dlouho rac¢il pro 
blaho své cirkve zachovati, dny vSak jeho 
utrpeni skratiti a datimuslavného vitézstvi 
nad nepfately cirkve, Ponévadz ale toliko 
modlitba z ¢cistého srdce poslé nebesa pro- 
nika, protoz dale o¢isfme srdce své svato- 
stisvatého pokani, cimz, ponévadz milostivé 
léto posud trva, nabudeme také plnomoc- 
nych odpustkt. A pfijimajice télo Pané y 
nejsvétéjsi. Svatosti oltdtui obétujme toto 
svaté prijimani na tmysl svatého Otce, 
tak jak se to i v jinych zemich za tohoto 
casu déje. Jelikoz pak svaty Otec od svych 
lupiéi. nechce nigehoz prijmouti, aby se 
nezdalo, ze se vzdava dédictvi svatého 
Petra, protoz k modlitbé piipojiti chtéjme, 


- 


pokudz ném mozno, téZ néjaky milodarek, — 


kteryZ svym Gasem do Rima odeslin bude. 
Nejposléze vzklidame na velebné knéz- 


stvo zddost, aby k docileni vétsiho wéasten- 


stvi vy nedéli 18. éeryna ve vsech farnich 
chramich Pané velké sluzby Bozi s primé- 
fenym kdézanim a chvalozpévem Ambrosi- 
anskym konany byly. 

VSemohouci Hospodin nebesky zacho- 
vejzZ a spasena ucih svého ndmestka na 
zemi, a na vds na vsecky nechat vylije 
hojnost svého pozehnani! Amen. 

V Budéjovicfch, dne 3. kvétna 1871. 


Obrazek. 
Povidka z hornického Zivota od Fr. 8S. 


VIII. 


Bylo opét sv. Jana. Posilnici od mésta 

jede dostavnik. Zastavil u pésiny primo do 
Zalovic vedouci. Vystupuje muz, preje ce- 
stujicim ,Stastnou cestu“, dava ko¢imu zpro- 
pitné. Tento dékuje a praskne do koni; 
onen kraééi péSinou. Jet to mlady muz, 
velké, Stihlé postavy. Zrak upiraje na pro- 
téjSi navrsi, s néhoz se od sochy sv. Jana 
procesi pohybuje dol, ustavicné tam hledi, 
usmiva se, utfrd si vousy, na néz mu slzy 
s o¢i skanuly. Netreba nam hadati, kdo 
by to byl. Jet to Jenikiv Jeni¢éek. Zaha- 
liv se v plast a Savli pritahnuv k boku, 
aby nefinéela, pospiché k vesnici, by do 
chramu Pané prisel drive nez procesi. I 
podatilo se to, a tudiz posadil se do nej- 
zazSi lavice. Zpivaje prichazi lid: mlady 
distojnik si zakryl plastém i tvdte. Chram 
jest naplnén: jest pozehnani. Po pozehna- 
ni nékter{ odchazeji, jini zpfvaji jesté jednu 
pisen. Jiz jde také stary Jenik, jdou snim 
oba kmotri, a vojak v plasti kradi za nimi. 
Na hrbitové padl otci okolo krku, © a liba 
se s kmotry. Jdou stranou, aby lidem ne- 
prekazeli. Kazdy Jenféka vita; kazdému 
se libf krésny pan, jen pry jest trochu ble- 
dy. Jeniéek drzf otce za ruku a mluvi 
s nim. 
_ Pan fardf ¢ekal na slidka z mésta, 
jenz s dcerou na procesi pfisel a byl na 
pozehnani. Chtél pozddat, by dnes faru na- 
vstivil. Uz si ho vede pravou a dceru lfe- 
vou rukou. ,Dnes mi neuteéete* — pravi. 
— »A hile, kdo to tam ? — Vojdk, Horina, 
Dolina a — jdou sem k naém.* — Pokro- 
cil a jiz vola: — ,I m&j drahy Jeniéku, 
cl pane nadporuéiku!“ — a jiz liba a ob- 
jima statného vojina. Blazeny otec roz- 
plyva se v slzach. 


¢ 
~ ' 


 bré pivo vari. 


__. Pan fard¥ ptinutil vaech, aby si za8li 


k nému na faru. Po struéném vysvétleni 
predstavuje Jeni¢éka svym hostim z mésta 
a tyto jemu fka: Pan stary, jen% nam do- 
Tu jeho dcera, panna Jo- 
hanka, kter4 mi jiz vsecky knihy pieétla, 
co se z Prahy ze Skol od VorSulinek na- 
vratila. Mate-li, pane nadporuéiku, néjaké, 
ale dobré knihy k étenf, ptijdete s nimi 
vhod,“ 

yAle prosim, velebny pane, racite mne 
zahanbovati. Toho bych se prece neodvya- 
Zila. A pak vzdyt ¢itim jen po praci a vy 
nedélit — omlouvala se uzardél4 panna. 
Pri tom pohlédla mimovolné na Jeniéka, 
jenz ji skoumavym zrakem pozoroval. Oéi 
jejich se potkaly; Jenik citil, jakoby ho u 
srdce bodlo. A naé bychom se tomu divili? 
Sliéndé, Slechetna panna mélat v nézném o- 
bliéeji pod vysokym éelem dvé krasnjych, 
modrych oi, 

Jeniéek se pozdrZel, jen pokud uctivost 
k panu farari zddala. Pak prosil za od- 
pusténi a odebral se s otcem a kmotry 
domi. Pod veéer kleéel Jeniéek na hrobé 
maticky své; kostelnik jej vidél, kdyz Sel 
klekani zvonit. Druhého dne piinesli z 
posty vak, jejz si tam Jeniéek byl zanechal. 
V nedeéli na to byla u Jeniki jakasi pora- 
da. Panu nadporucikovi se zahalka nechtéla 
libiti. Mohl byti ovSem ze sluzného, jez 
dostaval, slusné ziv; chtél ale mfti jisté 
zaméstnani, Otec nayrhoval, aby se na 
uhli uhodilo, a sice na misté, kdez byl vy- 
méroval a kreslil. Nakres svij predlozil 
2 odivodnil. Kmotii byli srozuméni. Pan 
fardt, jenZ se pravé k tomu nahodil, schva- 
loval to, dokladaje, ze ,kdo ni¢eho nepod- 
nikne, nevynikne.“ Vyjednano. Slfbili si 
mléenlivost. Jeniéek psal pak po nékolik 
dni; k uradu zadano jest mnoho pisemnosti. 


I prislo povoleni k dobyvani uhli, a zddana 


vyméra byla tiredné pojisténa, tak ze v u- 
daném obvodu nikdo jiny jiz dobyvati ne- 
smél. 

Zjednano nékolik délnfki. Na protéj- 
Sim od kumbalki navrsi postavila se z pr- 
ken bouda. Mélo se pocnouti, poprvé se 
mélo ryéem rypnouti do zemé. Jenikové 
pozddali pana fardie, aby pozehnal praci. 
1 piisel, tikal modlitbu a vdélil vSem piff- 
tomnym své pozehnani, Podali mu ryc¢, 1 
rypnul tiikrate do zemé fka: ,Ve jménu 


Otce, i Syna, i Ducha svatého. Zdar Bih 
na piimluvu sv. Jana Nep.“ — Taktéz 


kazdy z ostatnich vyrypnul a vyhodil titi 
lopaty zemé, Mlady Jenfk utinil slib, Ze 
zdari-li se podniknuti, pryn{ ¢isty vynos 


gee Co ee Bale 


obétovati chce k oslaveni sv. Jana Nep. a 
sice jmenovité na opraveni oltdre sy. Jana 
v chramu Pané Zalovickém. 

Sichtmistr v hrabécfch dolech a mnozf 
majetnici dolii na protéjsi strané sméli se 
tomuto ovSem smélému podniknutf. Ano, 
i délnici z oné strany posmivali se délnfkim 
z této strany. Tito vSak pracovali uprimné, 
z jamky stala se zumpa, ze Zumpy jama, 
zemé se s poédtku vyhazovala, pak po 
rumpalu vyvazela. Pyrisli na skalu: trhal, 
Jamal, vyvazel se kamen, nacez se opét 
vrtalo ohromnym nebozezem. Uz se povi- 
dalo, ze budou diru zase zahazovati. Sach- 
ta byla hlubsi a hlubsi. I poéali znova 
vrtati, a ejhle, nebozez byl napInén Gernou 
zkamenélinou. — ZkouSeli jia hofela; méli 
tedy — uhli. V kumbdlkach uz se nesmali, 
nybrz kazdy se divil, Ze diive zidnému 
nenapadlo, tak blizko u silnice uhli doby- 
vati. Nyni uchdézela prace vesele. Jenikové 
si vydluzili do zacatku penize. Kdo je mél, 
rad je pujcil. Prace zapoéala znova, Jent- 
éek najal vice hornikiv a délnikiv. Vozilo, . 
tesalo se divi na podpory a Zebriky. Nej- 
prvé udélaly se dvé pravidelné Sachty. 
Horina byl dohlizitelem u jedné, Dolina u 
druhé. Jakmile odkryli prvni vydatnou 
yrstvu, vyvezli krdsné, Gerné, lesklé uhii, 
jez jako bflymi zilami bylo propleteno. 
Privolany pan faraf pokropil je svécenou 
vodou a shromazdénym hornikim oznamil, 
ze jejich pan, mlady Jenfk, si preje a Zada, 
aby jeho doly od toho dne se nazyvaly 
,cech svatojansky“, oni sami ale aby slouli 
horniky z cechu svatojanského. 

Jelikoz rozsahlé lozisko ubli hornikim 
stalou praci zarucovalo, majetnik hor, mla- 
dy Jenik, smluvil se s nimi o mzdu. I 
podaval jim o mnobo vice, nez by kdekoliv 
jinde byli vydélali, avSak s tou vyminkou, 
ze se jim strhovati bude na odéy, aby k 
zvlastnim slaynostem vsichni stejné odéni 
byli, na podporu nemocnych a na vyzivu 
vdov a sirotkii zemyelych hornfkii, aby na 
zebrotu jiti nemusili. VSichni tomu byli 
radi. Vzdyt jim zbyvalo hotovych penéz 
tolik, jako jinde hornici dostavali. Pri tom 
méli téZ opatteny odév, méli vyzivu v éas 
nemoci. 

Az na silnici upravila se radna cesta. 
Na podzim pak piedjizdéli se vozkové, aby 
jen v svatojanskem cechu uhlf naloziti mo- 
hli. Neradi jezdili dale do kumbalki; v 
svatojanskych dolech nemohli vsak postaciti. 
Zésobu uhli pres leto nahromadénou, roz- 
vezli si hospoddrové na podzim pojednou 
na ysecky strany. Jel-li éeledin pro uhh, 


3 


prikazovala mu hospodyné: Jen pospes, 
abys mohl nalozit v svatojanském cechu, 
tam odtud uhli nejlépe hotf!* — A kdyz 
prijel chasnfk domi, vypravél obycejne, ze 
se o uhlf takorka rvati musil, sousediv ze 
musel jeti do kumbaélki. Mild panfmamo, 
-— doklidal — tém to jde! To je odbyt! 
Piijde-li to tak pordd, zajisté zbohatnou, 
penize se jim jen sypou. Tak rozumoval 
éeledin, jini zase fikali, mlady pan Ze uz 
sedi vy rakosi, a Ze bude brzy pfstaly rezat. 
Av8ak vizme, co on ¢inf! 

V nedéli odpoledne chodfval pan nad- 
porucik Jenfk do mésta do pivovaru. Ri- 
kalo se, Ze na pivo. Nékolikrate byl tam 
s nim otec; jednou téz oba kmotti, nynf 
Stajgrové. — Nastala zima, minul advent, 
prisel masopust, a tu se ohlaSovalo v Za- 
lovickém chramu Pané, Ze v stav sv. man- 
gelstvi vstoupiti minf pan Jan Jenfk, c. k. 
nadporucik na odpo¢cinuti, majetnik uhelnych 
doli cechu svatojanského, I bude sobé za 
manzelku brati Johannu, viastni dceru pa- 
na Ivana Cecha, mistra sladovnického a 
 pachtyte méstského pivovaru, oba svobodni, 
nabozenstvi katolického, ohlasuji se se 
zvlastnim povolenim jednou za tiikrate. V 
fitery predpolednem byly v mésté pri msi 
sv. oddavky. Horina a Dolina byli pft- 
tomni co svédkové, a hornici cechu svato- 
janského stali v chrému Péné co éestna 
straz. Po vojensku s hudbou pfisli i odesli. 
-Na snoubence bylo milé podivani. 
mél svaj zasluzny kriz na prsou, pri msi 
sv. modlil se z knizky, pri pozdvihovani 
sklonil hlavu az na knizku, a svédkové vi- 
déli, kterak nepozorovan od jinych, polibil 


jakysi obrazek. Nevésta s véncem na hlavé, | 


a sméle dime s véncem v srdci, byla v 
Satu svém jako tvor, jenz ses oblaki snesl 
na zemi. Hlasem srozumitelnym  slibovali 
si la4sku a vérnost manzelskou aZ do smrti. 
Stary Jenik, unaSeje se blahym citem, v 
duchu volal, jako ondy statee Simeon: 
»Nyni propousti§ sluzebnika svého, Pane, 
v pokoji!“ Lidé si Septali, ,,ti ze se jeden 
pro druhého narodili. Jak pry se vidéli, 
hned ustanovili se oba na tom, Ze si on 
jiné — ona jiného nevezme.“ Duse jejich 
se tedy pri prvnfm shledani poznaly a spo- 
jily. Blaze jim! 

Sladek horniky celého cechu pivem vy- 
castoval. Mimo né napojil a nasytil kazdé- 
ho, kdo se pfihldsil. Dnes byl by ses 
kazdym objimal. Vdalté svou jedinou dceru 
a sice tak Stastné, Ze by dokonalejsiho Ze- 
nicha v celé zemi byl nenalezl. Bylt o tom 


Zenich 


opovazit odporovati jemu; hubatku piva 
byl by nan vylil. 

Mladé manzelka zistala prozatim v 
pivovaére. Slidek koupil v Zalovicich sta- 
tek, jehoz polnosti se rozkladaly vikol Sva- 
tojanské gachty. I prikoupil téZ néco ji- 
nych rolf. Na jate pocali stavét blize sa- 
chet thledny dvorec. Pan stary dal pak 
v mésté vypovéd, aby se o jiného sladka 


postarali. ,J&“, pravil,,mam toho lopoceni. 


uZ dost. Nynf v staff si odpocinu a budu 
rolnikem.“ KdyZ stavba ukonéena_byla, 
odstéhoval se do dvorce. Pii zemi bydli 
tam nynf s manzelkou as ¢elddkou, nad 
nimi mladi svornf manzelé, z nichz by je- 
den pro druhého do ohné skoéil. Stary 
Jenik ma svou svétni¢ku blize pokoje, kdez 
iétuje, zapisuje, prijima a vyplaci. Dobytek 
napInil chlévy, dribez skaée po dvore, ovce 
se ozyvaji v ovdiné. Nékdejsi rychtativ 
pasaik jest nddvornikem. ITlorinovi a jeho 
rodiné vystavéli zvlastni domek se zahrad- 
kou blize cechu. Dolina jest panem domku, 
jejZ si byl Jenik po svém propusténi kou- 
pil. V Zalovickém statku bydli mnoho 
horniki ze svatojanského cechu. Drackova 
zemrela, ale aZ do smrti tvrdila, to Ze se 
ji nestalo, aby kmotr do vinku jen obra- 
zek dal. Kmotfi¢ky, nyaiuz babicky, Reh- 
tatkova a Klinka¢kova uznavaji, ze prece 


pan Sstaigr tenkraét dobre utinil, kdyz si 
chudé ale poctivé kmotry vyvolil. A ten 
obrazek pry byl lepSi nez penize. Synové 


jejich jsou haviti v svatojanském cechu. — 
Hrabéci doly ¢im dale, tim méné vynaSely. 
Vydani presahovalo piijmy. Vrchnost je 
prodala. Koupil je Jenfk. Pan sichtmistr 
si koupil hospodu na silnici; dobte pry 
hospodaril a mnoho si nachoval. V byva- 
lych hrabécfch nyni Jenfkovych dolech v 
kumbalkach se uhli sice dobyva, ale musi 
se privazeti do svatojanskych skladi. Proto 
ve dvorci koupili o dva pary konf vic. Uhli 
se rozvazi na vSecky strany. Asi 40 vozki 
jezdi s nfm do Prahy, a leckdos, jenz tyto 
fadky ¢te, sedivé snad u kamen, v_ nichzZ 
hori uhlf ze svatojanského cechu. V Zalo- 
vicich jest novy, krasny oltar sv. Jana. Jet 
to krésa nevidané: samy mramor a zlato. 
To byla slava, kdyZ byl svécen a prvni 
mse sy. se tam konala! Na oltdfijest novy 
obraz sv. Jana; maloval ho v Praze zna- 
menity malit, a sice podle toho obrazku, 
jejz mlady pan stale u sebe nosf. Stdlo to 
mnoho penéz, mnoho-li ale, nikdo ne- 
zvédél. 

Kdo by z laskavych étenarai rdd zvé- 


tak presvédéen, zeby se nikdo nebyl smél | dél, co se jesté dale Stalo, necht si precte 


S&S 


eS 


a 


iets 


 prvnf stranku této povidky. Viecko se 
pravé opakuje, jen Ze jedou dva koéary do 
Zalovic a ne viz, a pak Ze stary Jenfk jest 
— dédetkem, 


DOPISY. 
V Préici v oktivé sv. Jana Nep. 1871. 


(Oslava sv. Jana Nepomuck¢ho.) 

yount pueri pueri, pueri puerilia trac- 
tant“*) rikavime vidouce déti rozliéné hry 
provozovati. ByvSe maliécf, hravali jsme si 
téz. Vedle her Zertovnych provozovali jsme 
také hry v4zné; hrali jsme si na hospo- 
darstvi, na Skolu, ano nékdy i na kostel, 
kterizto posledni hra se nim ySak nikdy 
valné nevydarila; pan pdter neumél- nic 
vice ne/li ,,Dominu svobiskum,“ a ,,k4z4m, 
kazim kazani,“ pan uditel nehral na var- 
hany, nybrz jen na pfstalu, a kostelnfk zyo- 
nil toliko syymi tisty. Co v8ak si letos na 
den sy. Jana Nep. u nds ditky vymyslily, 
bylo vice nezZ pouhd hra. Mame zde totiz 
mimo sochu svyatojanskou na namésti jesté 
jednu krasnou na mosté, k nfz v feceny 
den panem fardtem byl slavny privod veden. 
Po pravodu napadlo ditkam, Ze by si mohly 
také udélati ,procesi.“ Brzo byly tu ko- 
rouhve z papiru a priivod se pékné seradil. 
Jeden chlapec, jenz co ministrant k tomu 
ovsem nejvice prava mél, zaéal predrikavati 
z knizky litanie ke vSem Svatym, jez ostatni 
za nim zpivali. Tak se doslo az na most. 
Zde se vykonaly zcela vazné rozli¢né mo- 
dlitby a priivod byl ukonéen. — Mnohy z 
éetnych divaki si snad pomyslil vida tako- 
vyto neobyéejny priivod: déti si hraji. Po- 
vazlivéjsi vSak zpomnéli si na slova pisma: 
»Z ust malickych pfipravils sobé chvalu. “ 
Panu Bohu byla zajisté tato pocta svatého 
mucenika, ktery za pravdu zjevenou Zivot 
svaj ochotné polozil, neméné mila, nedZli 
pocta, kterouz mu vzdali dospéli. Kdyby- 
chom byli mohli andéle strazné ditek téchto 
uzriti a jiné ktry andélské, s jakou as ra- 
dosti nebeskou privod tento doprovazeli, 
byli bychom Zivé cftili hluboky v¥znam slov 
Spasitelovych: ,,Zajisté pravim vam, neobra- 
tite-li se, a nebudete-li jako maliéci, ne- 
_ vejdete do kralovstvi nebeského.” (Mt. 18, 
3.) — Ze takovyto nézny cit jen dobré 
_vychoyani nabozenské vypéstovati mohlo, 
jest zjevno. Nez pravé to bude snad mno- 
hym ,osvicencim“ trnem v o¢fch. K ¢emu 
takoyé poboznistkafstvi? Ano, kdyby takhle 


*) Chlapci chlapci jsou; chovajit vzdy se chlapci 
co chlapci, 


= 68 


byly déti vzaly cepy a palcdty as volinfm: 
»olava pamatce Husové* se byly daly do 
kulturntho dila — tu by byl mohl narod s 
hrdosti pohlizeti na tu nadéjnou omladinku ; 
ale takové povéry a t. d. Inu ovSem; sva- 
tym, které nasi kulturnfci cti, jinou poctu 
nezli s cepy a palcaty vzdayati bylo by rou- 
hanim. Na stéstf nedd se détskd mysl k 
tak ,raznym“ cinim jesté rozohniti. , Po- 
chodni* osvéty se ditky jen zaplaSejf; je 
vabf toliko jemna svétélka svatojanské. Uc ta 
k sy. Janu piece jest velmi hluboce v mysl 
lidu naSeho zakorenéna, nez aby se dala 
vyvratiti buradcenim vichru novohusitského. 
Neporuseny jazyk svatého rodaka naseho 
prece jen prilis hlasité vydava svédectvi 
pravdé, nezZ aby se Cech oditici mohl viry 
samospasné. Silu dikazu, jejZ Bah sam 
pravdé naseho katolického naboZenstvi dava 
zachovanim tidu, ktery nejdtive hnilobé pod- 
leha, citi i nepratelé svaté cirkve. Aby si 
z nesnaze pomohli, chti obalamutit lid, ze 
pry vzdcna reliquie nepatii Janu z Nepo- 
muku, nybrz Janu Husovi (!) — zapomina- 
jice, ze popel Hustiv Ryn do mofe odnesl. 
Sic mentita est iniquitas sibi! J. B—k. 
V Zelivé dne 21. kvétna 1871. 


(Druh& verejnd zprdva o slovanském misiondtském tistavé ¥ 
Americe.) 


Gtenditi ,Blahovésta“ snad se jesté 
pamatuji na prvni verejnou zpravu o slo- 
vanském misiondiském tstavé, zalozeném 
v Milwaukee v Americe, podanou prede- 
slého roku v 33. Gisle téchto listt. Byla-li 
ona utéSend, tim potéSitelnéjsi jest ,,druha 
verejna zprava o témz ustavé, kterou mi 
zakladatel toho vistavu, dist. pan Jan M. 
Gartner, ku konci minulého mésice zaslal. 
Zni_ takto: , 

»Blahé védomi dobrého skutku samo 
v sobé jest odménou tomu, ktery jej vy- 
konal. Mimo toto védomi neni ale snad nic 
vice sto tuto odménu zvy8iti a rozhojniti a 
k nové dobroéinnosti povzbuditi nez pohled 
na utéSené ovoce, jaké ten dobry skutek 
prinasi. Tuto radost Slechetnym dobrodin- 
cim slovanského missiondiského tstavu 
spisobiti a slovanskému obyvatelstvu ve 
Spojenych statech novych pratel a pifznived 
ziskati jest tiéelem téchto radki, kterymi 
zaroveh prvn{ svou verejnou zpravu, danou 
dne 20. éervence 1870, doplnuji. 

Misiondisky dim, budova to vyvedena 
v gothickém slohu klasternim, byl ¢tvrtou 
nedéli adventni slavué posvécen a nejsv. 
Srdci Pané vénovan. — Kdyz jsem as 
pred ttemi roky dojat velikou opusténosti 
slovanského obyvatelstva ve Spojenych sta- 


me dae 
2 slovanskych katolikit se jevi. Prdtelé drazi! 


tech poprvé na zalozeni toho. ustavu po- 
myslil a zndmé provoldni dne 5. listopadu 
1869 — obsazené v 7. Gisle lonského 
rocniku ,,Blahovésta“ — uverejnil, kterézto 
provolani v ¢eskych a moravskych casopi- 
sech evropskych brzo se rozsifilo, tehda 
nebyl by snad_ nikdo tak rychlého a poze- 
hnaného vysledku se nadal, jakého mily 
Bah podniku nemalo odvazlivému skutecné 
popral. VSemohouci Slitovnik nehledél na 
nehodnost a slabost sluhy svého, ale na 
velikou potrebu a nouzi opustényeh a po- 
slal jiz mezi stavbou ustavu knézez Evropy, 
kteri se slovanskému misionarstvi ve Spo- 
jenych statech s horlivosti a laskou odda- 
vaji. I prisli z bohosloveckého konviktu 
Lovanského (v Belgii, — jest to ustav, 
kde se bohoslovei a j., kteri se chtéji stati 
misionati v Americe, vzdélavaji a na to 
pripravuji —) vel. pp. Jan Zlepeck, V. Va- 
cula a V. Tilek, kteri v Cedar- Rapids-u 
(Jowa), v Baltimore (Maryland) a v De- 
troitu (Michigan) Cechy v osady shroma- 
Zdili; vel. p. Alo’s Heller z Cech prevzal 
spravu ¢eské osady v Milwaukee; vel. p. 
A. Lang opustiv Milwaukee ujal se Cecht 
v Highlandé (Wisconsin), vel. p. J. ELhren- 
berger ujal se Cecht v Rock - Creek-u (Mis- 
souri), vel. p. J. Brunner Cecht’ v 
Cooperstown-u (Wisconsin), vel. p. J. Ro- 
dovicz Polakii v Milwaukee (Wisconsin), 
vel: p. Fr. X. Sulak S. J. Polaki ve Wi- 
noné (Minnesota) a vel. p. J. Kr. Musie- 
levicz Polaki v La Crosse (Wisconsin). — 
Téz pro Cechy v Edvardsville (Illinois) jest 
jizZ knéz z Evropy povolan, Dale byly po- 
é4tkem toho roku v Novém Yorkua v Pitts- 
burgu (Pennsylvania) ¢eské osady zrizeny; 
pro prvoi jest vel. p. Jit Werdlich 2 Cech 
urcen, spravu druhé prevzal vel. p. J. Vé- 
denka, prvni zde (v Americe) vycviceny a 
vysvéceny knéz slovansky.*) Mimo to pti- 
pravuji se jesté 2 slovansti mladici v se- 
minafi ,,Salesianum“ lezicfm nedaleko mé- 
sta Milwaukee, pak 2 v seminafi u_ sv. 
Vincence v Pennsylvanii a jeden v semi- 
nari Filadelfickém na vzneSeny stav ducho- 
vni a ctih. skolnf sestry v Milwaukee se 
zvlastni ochotou cvi¢i slovanské divky, aby 
se ucitelkami na ¢eskych a polskych sko- 
lach stati mohly. 

Tak vsude na vsech strandch Spojenych 
stati: novy, cily ruch v ndbozenském Zivoté 


*) ,Skola B Srdce Pané* vychazejici v Rajhradé 
na Moravé, prinasi v 5. Cisle‘letosniho roéniku 
© prvotinach vel. p. Videnky a o slavnosti vy- 
svéceni svrchu fecencho missiondirského domu dle 
americkych listh péknou zpravu. 


hele 


ig 


kdozby v tom, ze tak nenaddlé pomoci a 
tak rychlého uskute¢nénf imysl na dlouha 


léta vypotteny, zarfditi totiz slovanskou 
misii v Americe, kdoz by v tom, pravimy 
neznamenal podivu hodné a milosrdenstvi 
plné tizeni Otce nebeského, jenz slySel uz- 
kostlivy kiik a ndfek opuSténych a jejich 
tiché slzy ital? Kdoz by téz k velikému 
dilu spasen{ a vykoupeni nesmrtelnych dusi, 
dusi to vlastnich nouzi trpfcich a pomoci 
na nejvys potrebujicich bratfi a sester v 
Kristu, s radosti sim ruky nepfilozil? Hle 
maji sice jiz knézf, aé posud jen tolik co 
jich pravé nevyhnutelné treba, ale nemaji 
na mnoha mistech ani kosteli ani Skol @ 
jsou chudi, velmi chudi! SlySeli jste hlas 
0 pomoc volajicich knézi z Detroitu, z 
Baltimore a z Pittsburgu. O neuzavirejte 
usi svych pred nimi, pomozte — a pomozte 
radi! Duch cirkve katolické podoba se 
zajisté duchu Bozského Zakladatele jejiho 
a to byl duch stalé obéti, ustavicného sebe 
ohétovani za nas. Jen tam, kde tento duch, 
tato obétovné mysl v Zivot a utroby udi 
cirkve nasi vnika, jen tam se ji dobre daft, 
tam prospiva, tam utéSené vzkvéta a tim 


vVexvys 


mysl ditky jeji ozivuje a naplnuje, cim vice | 


dobro¢innymi skutky a skute¢nymi obétmi 
se jevi. Jako nas mily Spasitel jen o- 
béti predrahé krve své svétu ztraceny Zi- 


vot vratil, tak musi kazdy, jenzZ tohoto zi- 


vota ucastnym stati se touzi, svou ‘krev, 
svuj zivot obétovati Bohu; a byt ne vdzdy, 
jako sv. muéenici, mukami a meéem, tedy 
aspon praci a potem. A to platf o knézich 
i neknéZich, o jednotlivcich i celych naro- 
dech. Tato slova, pratelé mili, vysvétlujf 
vam dvoji velmi zahadnou a nad miru po- 
divu hodnou véc: proé tak radostné se 
vzmaha nase sy. vira v Americe pres vsecka 
bezpocetna pohorseni a nebezpeci, ktera ji 
tu se vsech stran obkli¢uji, a za druhé: 
proc v jizni Evropé tak Zivori a vadne pres 
vsecky kostely a knéze, kterych tam tako- 
vé ma mnozstvi. — O neustavejte tedy to- 
ho ducha dobrodinnosti v sobé vZdy udrzo- 
vati a ozivovati a skutkem vzdy vice osvéd- 
éoyati, jak vam blaho a prospéch nageho 
sv. nabozenstvi, jak vam blaho vase vlastni 
i blaho ditek vaSich jest milo a vzdcno! 
Co se wustavu misiondiského samého 
tyce, zbyvd jesté podotknouti, ze zrizenim 
samostatnych farnich osad v dotyénych di- 
ecesach hlavni tiéel istavu skoro dosazen 
a snad jesté tohoto roku, ponévadzZ se nej- 
noveji zase nékolik Ceskych knézi z Evropy 


LS Avenpenae Se 


— 285 — 


k misii sem piihldsilo, tiplné docflen bude. 
Tim v8ak pivodni plan tistavu podstatné 
bude zménén. Jak mile totiz vSude, kde 
_ toho treba a ponékud jen moZzna, slovanské 
osady vlastnimi duchoynimi spravci opatie- 
ny budou, bude tistav jen jesté na starosti 
miti a) zastavani duchovni spravy v men- 
Sich po réznu lezicich usedlostech, které 
do oboru jeho patii a b) obéasné odbyvani 
misii pro lid v téch osaddch slovanskych, 
které jiz syého knéze majf. Aby se pro 
tento dvoji ucel, jak se z poéitku na to 
pomyslelo. zvlastni kongregace knéii zalozila, 
nezda se vice z mnohych pfriéin radno; o- 
boji fcel mize s mnohem mensf{m nékladem 
avétsi usporou ¢asua prace skrze néktery 
jiz zalozeny rad slovansky dosazZen byti. 
Vynasnazim se tedy s pomoci Bozf a ve 
srozuméni s nejdist. pp biskupy, jak mile 
0 hmotné zacpatienf ustavu postardno bude, 
ziskati pro néj néktery z téch fadi, jenz 
slovanské tidy v stredu svém chovd, a to- 
mu ten ustav odevzdati. — Cest a chvala 
nejsvétéjsimu a nejmilostnéjsimu Srdci Je- 
zisovu.“ — Z Carroltownu v Pennsylvanii 
(nejvySsim obydleném misté pohofi Alleg- 
hanského) 30. brezna 1871. — Jan Maria 
Gartner, gen. vik., misionaé nejsv. Srdce. 
Budoucné néco o zalozeni novych ées- 
kych osad vy Novém Yorku a v Pittsburgu, 
ao zamyslené schizi slovanskych v Ame- 
rice zijicich knézi vy St. Louisu. P. MM. 


K RONIK A. 


Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kardi- 
nal arcibiskup, jenz hlavni sluzby Bozi o 
slavnosti sv. Jana Nepom., k niz se letos 
40.000 poutniki seslo, sém konal a v den 
nanebevstoupeni Pané v seminarském chra- 
mu Pané neSpory mél a pak slavnym pra- 
vodem a pozehnanim poboznost 40hodinnou 
tam ukonéil, bude o nastavajicich hodech 
svatoduSnich udélovati svatost bi*movdni: 
v sobotu 27. t. m. u sv. Klementa na Sta- 
rém mésté studujicim vysokych a strednich 
Skol zdejsich a sice vy 8 hodin Cechim a 
vy 10 hod. Némctim; ostatnim véficim u sv. 
Mikulase na Malé strané v touz sobotu a 
v nedéli svatoduSni o 4, hod. odpoledne, v 
pondéli pak a v titery svatodu8ni vazdy v 
9 hodin rano a o 4. hodiné odpoledne. — 
V utery svatodusni, v den to jmenovin Jeho 
Veliéenstvi cisate Ferdinanda (30. t. m.), 
bude u Vsech Svatych na hradé slouzena 
vy 9 hodin slavna pontifikalni mSe  svata. 
— Ve stiredu 31. t. m. ukonéi se slavnym 
pozehndnim a chyalozpéyem sy. Ambroze 


letosni Madjovd poboxnost u sy. Klementa 
na Starém mésté. 

*—* Poboznost 40hodinnd bude seko- 
nati od 27—30. kvétna na VolSanech, 31. 
kvétna a od 1.—3. Gervna u P. Marie Vi- 
tézné (u Karmelitana), od 4--7. ¢ervna u 
Matky Bozi Snézné (u Frantiskant). 

*—* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici dubnu 139 chudych, v Prazskych 
nemocnicich zemyelych krestani; celkem 
letos 448 osob. 

*_* Z Ceského Brodu. Bitmovanch 
v nagem vikariaté bylo 4421. J. Emin. nejd. 
p. kardinal arcibiskup byl vsady slavné a 
srdeéné uvitin; svétnice Skolni, v kterych 
odbyval zkouSku z ndbozenstvi, byly prepl- 
nény, coz plati i o chramech Pané, v kte- 
rych msi sv. slouzil, kazal a sv. bifmo- 
vani udéloval. Bylo na vsech mistech di- 
kazti dosti, ze nas éesky lid svého vrchni- 
ho pastyre posud velice si vazi, cti a viele 
miluje. 

Z Mnichova. (Dokonéent.) V. Ne- 
bezpeci, jimiz pry vira v neomylnow u- 
éebnt moc papeZovu statni a spolecen- 
ské poméry ohrozuje, nenf opravdu_ni- 
zadnych, i ty se nam okazuji byti pou- 
hymi strasaky. Nebot 

1. stat se zaklada 
svétském tak jisté jako cirkey; neomylna 
tedy ucebni moc cirkve, duchem svatym 
vedena jsouc, nemize nic predpisovati, 
coby se sstatem, na témz fadu zalozeném, 
nesrovnavalo. 

2. Méla-li by neomylnost papeZova do 
sebe nebezpeci pro stat, méla by je neo- 
mylnost cirkve vibec —abyla by je osvéd- 
Gila od ddvna: nebot katolicka cirkev by- 
la vZdy ,nabozenskou spoletnosti na neo- 
mylnosti se zakladajici.“ 

3. Mluviti o neobmezené ,vSemoci“ 
anebo ,svrchované svévoli* papezové zda 
se nam podivno, ponévadz neomylnost pa- 
pezova tymiZ mezemi ohrazena jest, ktery- 
mi i neomylnost cirkevni, totiz aby poklad 
nadpfirozeného zjeveni Boziho a zakont 
mravnich lidstvu ¢isty a neporuSeny zacho- 
vala. A dekret, proti némuz se broji, znf 
doslovné toliko o rozhodnutich, tykajfcfch 
se ucenf viry a mravé: Ze pak se slovem 
,mrave* toliko rozuméjf zikladni pravidla, 
jak by élovék své svobodné vile k bohu- 
milému zivotu pouziti mél, nikoliv pak aby 
se nékteré zevnitraf skutky nasilné na ném 
vymahaly, o tom jsme tak jisté ptesvédce- 
ni, Ze davérné vstric hledime budoucimu 
opravnénému toho vysvétleni, jehoz si Z4- 


yor 


dime a které prijiti musi. 


na bozském fadu 


— 236 — 


Dle toho tedy uvazujeme za svou po- 
vinnost, abychom se ustanoveni cirkevniho 
snému vatikanského vérné drzeli jsouce 
katoli¢ti krestané, katoliétf knézf, obéané. 
Jsouce katolicti ktestané mame prikaz Kri- 
stiv, abychom cirkve slySeli; jsouce kato- 
liétf knézi nesmfme lidu, zvlasté pak far- 
nikim svym dati zidného zlého piikladu 
neposlusnosti; jsouce obéané, jsme presvéed- 
- éeni, Ze neomylna ucebni moc papezova, 
nyni za ¢lanek viry prohlasena, nas a lid 
katolicky ani nynf aniz kdys jindy v odpor 
s naSimi obéanskymi povinnostmi neuvede. 
» Vernost krdli, poslusnost zdkonu a zacho- 
vdni ustavy stdtni“ ta jest nase obéanska 
_prisaha a tu tak svaté a neporusené do- 
drzime, jako tu, kterouz jsme prfsahali bi- 
skupu timskému. 

Ze uceni 0 neomylnosti papezové, pro 
kteréz pry staré tfSe némecka zahynula, i 
nyni ,zarodek zanese k nevylécitelnému 
ubyti do nové utvorené rise,“ — jest uda- 
va¢stvi k jistym uéelfim dobre vypo¢itané. 

Pan profesor Dr. Déllinger, nas druh- 
dy oslaveny ucitel déjin, choval az do po- 
slednich let jiny nahled 0 dtivodech roz- 
padu staré cisafské fi8e. Za nejhlubsi di- 
vod udaval vzdy snahy jednotlivych knizat, 
odtrhnouti se od ‘ise, k, Gemuz jim za 
vhodnou prfilezitost nastalaé reformace po- 
slouzila. My chovame téz nezvratné pfre- 
svédéeni, ze nova riSe némecka az na ko- 
nec vékii potrva, nebude-li miti jiného ne- 
pritele mimo papeZe timského. 

Uéi-li nyni p. Dr. Déllinger jinak a 
postavil-li se proti cirkvi tak, Ze si za to 
slavy ode vSech nepratel i cirkve i krestan- 
ské viry utrzil, jest to srdci naSemu nad 
miru bolestné, ponévadzZ jsme muzi tomu 
synovskou l4skou povinnia rddi bychom mu 
tuto lasku jak daleko moZnd zachovali. 
Touto synovskou ldskou nadSeni prejeme, 
aby toto rozhodnuti nebyJlo ani jemu k zA- 
hubé, ani mnohym ku padu. 

To jest nase zrejmé osvédéenf, kteréz 
timto slavné pred katolfky toho hlavntho 
mésta, svymi osadnifky vydavime. Mame za 
to, ze toto osvédéeni jsme povinni sobé sa- 
mym 1 celému duchovenstvu naproti ne- 
smirnému jeho obvinéni se strany p. Dr. 
Déllingera. Velebné duchovenstvo mnichov- 
ské, bavorské, némecké soudiz, zdalijsme 
timto v jeho smyslu jednali. 

V Mnichové 13. dubna 1871. 

Dr. Antonin Westermayer, k, dvorni 
rada a méstsky fardi s osmi jesté farati 
méstskymi vlastnoruéné podepsanymi. 

KdyzZ muzi téméf po boku uéence za 


nynéjsf doby tak proslavencho i pokofené- , 
ho Zijief proti nému tak rdzné se osvédéujf, 
nic nedbajice, ze jest krajan, vzneSeny ho- 


dnostai, prosluly uéenec, i mnohych z nich 


vazeny ucitel: coz mame souditi o lidech 
u nds, kterf jméno jeho zneuzivajice proti 
cirkvi vibec brojfi? Zdaz o nich neplatt, 
ze tupi to, Gemu nerozuméji? A 


Z Luzice. O pokrestanéni Luzi¢antv 
dobyl sobé, jak zndmo, velikych zasluh sv. 
Benno biskup Misensky, jehoz pamatka ale 
vy zemich téch takotka zcela vyhynula, od 
té doby, co Luziéané odpadli od viry ka- 
tolické. Teprvé letos kalendar sv. Bonifacia 
obnovil pamatku svétce toho. Avsak méné 
zapomnéli Luziéané na to, Ze pred nékolika 
véky byli katoliky. Jsouce totiz nasilim pri- 
nuceni, aby se odfekli pravé viry, zachovali 
az dosud mnoho katolickych obyéejiv. Tak 
dosud svét{ jesté nékteré svatky Marianské, 
ovsem i ty, které ani u katoliktiv jiz nejsou 
svatky zasvécenymi., Na p. v den NavStivent 
P. Marie jdou vsickni dopoledne do modli- 
tebnice, kdez poslouchaji kazani a konajf 
svou poboZnost, a teprvé odpoledne ubiraji 
se po své praci. Totez panuje i vden Zvé- 
stovani P. M. a na sv. Michala archandéla. 
Ucta k P. Marii vibec zachovala se u nich 
az na nase skoro ¢asy. — Znal jsem kon- 
vertitku, vypravuje jisty Luziéan katolik, 
kteraé s velkou ldskou se rozpominala na 
babu svoji, jez ji v mladém véku ctiti ucila 
P. Marii a k ni se modliiti. 

V mnohych vesnickych kostelich po 
celé Luzici zachovaly se jesté gotické oltdre, 
sochy z XIV. i XV. stoleti, az novotarstvi 
a nesnaselivost castiv nynéjsich je vyhazo- 
vati pocala. Tak v Gubiné na namésti stoji 
jesté z katelickych ¢asiv postranny kostel 
goticky, ale uvniti jest velmi spustly, jako 
vibec vSecky protestantské chramy. 

Lid vesnicky jest ovSem ndéboznéjsi nez 
méstaci; ale ani na venkové neni mezi lu- 
zickymi protestanty jednoty: jsout mezi 
nimi staroluterani, anabaptisté, irwingidni 
at.Z, ,apostolsti katolici.« — Kdy as obrati 
se tito vSickni k jediné a pravé jednoté ka- 
tolické? — | A. M. 

Z Rima. Dne 12. dubna se odtud 
vybral biskup Cosi, kteryz v Rakousku a 
Uhrach sebral dosti hojné . prispévky ve 
prospéch katolické misie v Ciné. Nékolik 
tisie frankii poslal je&té z Evropy do Ciny; 
nyni pak mél jesté 10.000 franki, kteréz 
sotva vystacejf k zapravenf utrat na zpa- 
tecni cestu; biskup ziskal také v Evropé 
péet kneézi, ktefi s nim do daleké ciziny se. 


~tubfraji, aby sily své uiadu misiondiskému 


vénovali. 
~*—* V dubnu t. r. bylo v Rimé zit- 


‘zeno misto bohosluzebné pro sektu Metho- 


distiiv; jest to v celku jiz Sesty chrim, 
jJenz k nadbozenskym téeliim jinovérci v 
Rimé slouzi, — Dne 3. kvétna odevzdal 
novy vyslanec francouzsky, hrabé d’Harcourt 
své listy tivérné sv. Otci Piu IX. Aékoli 
se v obyéejném voze najatém do Vatikanu 
ubiral, prece byl od nékolika set Rimaniv, 
kteri jej o¢ekavali, poznana pozdraven hlué- 
nym volanim: Af Zije katolické Francie! 
— Italska vlada velice se nad tim _hor%f, 
Ze Francouzsko nového vyslapce u papez- 
ské Stolice ustanovilo. 

*—* Dekretem ze dne 4. brezna schvAlil 
kral poctivec, Viktor Emanuel, zrusen{ osmi 
klasteriv timskych, aby v mistnostech jejich 
mohl ubytovati titadnictvo své, az dne 20. 
éervna se na jisto prestéhuje z Florencie 
do vééného mésta. Jsou pak to kldstery 


staré a znamenité, jak vysvita z histori- 


ckych zdpisek, jez vydala Unita cattolica. 

1, Klaster a kostel nazvany Santa Ma- 
ria in Vallicella. Kostel jest prespanily, a 
vystavél jej pod jmenem Chiesa Nuova sv. 
Filip Neri, zakladatel radu a pravy apostol 

ima. Kostel ten jest pravdiva galerie nej- 
krasnéjsich obraziivy a soch. Konvept s nim 
spojeny jest také obsirny; prebyvali v ném 
OO. Filipini, mezi nimiz dosud panuje duch 
sv. zakladatele jejich. Pri konventé byla 
biblioteka, zvana Vallicelliana, kterdz méla 
hojnost rukopisiv reckych, Jatinskych a vlas- 
skych, a mezi témi obzvlasté autografy zna- 
menitého kardinala Baronia Filipina, spiso- 
yatele historie cirkevni, a bibli Alkuina, 
ucitele a radce Karla Vel. Biblioteku zalo- 
Zil sim sy. Filip Ner. 

2. Dvandcti svatych Apostoliv. Jest to 
basilika s titulem kardinalskym a s farou 
pod spravou Minoritiv konventualnych. Na- 
zyva se také basilikou konstantinskou, je- 
likoz pry sam Konstantin Vel. ji vystavéti 
dal. R. 555 prestavél ji papez Pelagius L., 
a nastupcové jeho ji okraglovali bez ustani, 
V chrémé tom jest mramorovy nahrobek 
Klementa XIV., dilo slavného Canovy. Pa- 
pez Pius HU. svéril r. 1462 ten chram pé¢i 
Frantiskanav konventualnych na zadost kard. 
Bessariona, jenz od ného svij titul mél. 
Tyz kardinal vystavél pri ném také klaster, 
v kterémz na 200 reholnikiv mohlo preby- 
vati, kteryz obsypavan byl stédrymi dary 
mnohych dobrodinciv, a z kterého vyésli 
papezové Sixtus V. a Klement XIV. | 

3. Sv. Silvestra a Stépéna in Capite, 


— 237 — 


jest chrdém s titulem kardinalskym a kléste- 
rem feholnych panen sv. Klary. Stojf na 
nejnizsim misté slayného druhdy Campo 
Moazzio. Klaster s oratorem vystavél papez 
sv. Dionis r. 261. Na to prestavél Pavel 
I. cely chram i kldSter, a zasvétil jej sv. 
Stépénu. Jest to jeden z nejkrdsnéjaich 
chramtty v Rimé. Kazdy étvrty rok na den 
Stéti sv. Jana KYt. sklad& v chramé tom 
senat rimsky na oltaéf zvlastni obét, zaleze- 
jici ze 4 svici voskovych a stiibrného ka- 
licha s patenou. 

4. San Silvestro a Monte Cavallo na 
Kvirinale. Chram ten stoji blizko staré bu- 
dovy, zvané Vico de Corneli, kterou vysta- 
vél slavny recky literat Jan Lascar, aby v ni — 
bylo kollegium pro mladez. R. 1800 presel 
chram i ona budova vy majetek knézi kon- 
gregace della fede di Gesu, kteri mnoho 
pro néj uCcinili jsouce podporovani od ra- 
kouské arciknézny Marianny, jez spojila 
ustav di Gesu s tak zvanym tstavem Ospi- 
zio di Tata Giovanni. R. 1814 odevzdal 
papez Pius VII. chram is budovou Missi- 
onaitim, kterf tam svtj noviciat maji. 

5. Santa Maria della Virgini. Pri 
chramu tom jsou Augustinianky. Chram i 
klaster vystavél na tipati Kvirinalu r. 1604 
papez Klement VIII. I do chramu toho se- 
nat ftimsky obétovaval kazdého ¢tvrtého 
roku stiibrny kalich s voskovicemi, a mimo 
to jesté kazdoroéné 4 svice voskové, 

6. San Andrea apostolo zvany della 
Valle. Chram i éast klastera stoji na témz 
misté, kde druhdy staval znamenity palac 
knizat Piccolomini. Jest to chram velmi 
veliky uprostted samého mésta, jejz tou 
priéinou také nejvice navstévuji vérici. Kdyz 
r. 1848 ukradena byla hlava sv. Ondfeje, 
kterou Pius II. v basilice Vatikanské ulo- 
zil, konal Pius IX. slavnost nalezeni sv. 
ostatku toho pravé v tomto chramu. Spa- 
nily kld4ster Theatiniv pri chrimu tom Jest 
pamatka po kn. Konstancii Piccolomini. 

7. Santa Maria sopra Minerva, chram 
s titulem kardinalskym a farou pod spra- 
vou OO. Dominikantiv. Jest z 5. stoleti a 
Dominikéni jsou pri ném jiz od r. 1275. 
Brzy na to pfrestavéli a rozsirili chram a 
pristavéli k nému konvent svij. V_ kiru 
jsou pomniky Leona X., Klementa XII. a 
Benedikta XIII. V konventé odbyva vzdy 
v pondélf kongregace kardinaltiv s. officii 
své obyéejné porady. Tu prebyva general 
f4du dominikanského a sekretdét kongregace 
indexu. I jedna z nejslavnéjsich bibliothek, 
t. z. Kasanatenské jest v klastere tom. 

8, Sv. Augustina, chrém s titulem kar- 


— 983 — 


dinalskym (nyni jest J. E. nejd. p. arcibi- 
skup Prazsky kardinalem téhoz titulu) a 
farou a klésterem OO. Augustinianiv ¢ili 
poustevnikiiv sv. Augustina. AZ do véku 
13. stavéli Augustiniani tento chram, potom 
jest do ného slavné preneseno télo sv. Jo- 
mky, matky sv. Augustina, dne 9. kyétna 
1430 u piitomnosti papeze Martina V. V 
chramé tom jest také zazraény obraz Matky 
Bozi, jenZ zachranén jest usv. Zofie v Ca- 
tihradé, kdyz Turci r. 1453 toho mésta 
dobyli. A, M. 

Z Belgie. V Belgii, kteraz jest jako 
Italie rejdistém svobodnych zedniktv, byl 
by téchto dniv jak vypravuje Journal de 
Bruxelles, smutné zaSel jisty bratr tovarys- 
stva toho, by se ho byli neujali — nena- 
vidéni klerikdlové. V Bruselu nalezen totiz 
na chodniku ¢clovék skoro osleply ana polo 
zkrehly, jehoz vzezreni podavalo pravy obraz 
nejvétsi bidy. Milosrdni lidé — katolici — 
ujali se ho. Kdo v8ak byl Glovék ten? — 
Druhdy dobre se mu vedlo, bylt to Fran- 
tisek Findeman, jeden z hlavnich vidctv 
loge bruselské, byvaly redaktor masonského 
listu Observateur, potom hlavni redaktor 
dennika Echo du parlament, a koneéné li- 
terat bez stalého zaméstnani, jenZ ale usta- 
vicné valéil proti katolictvi. Na konec zivota 
upadl v ruce téch, proti nimz za zdravi tak 
urputné bojoval, a ti jemu opatiili misto ve 
Spitale sv. Jana. Tam pak viidce massontiv 
bruselskych zemrel v naruci milosrdnych 
sester, vyznav se prvé kajicné z hiichtiv 
Svych a pfrijav posledni pomazani. Cin ten 
ovsem pobouril velice p. ,volnomyslitele ;“ 
v listech svych protestovali ,,slavné proti 
»poruseni svobody svédomi,‘ tak Ze sobé 
koneéné vymohli, ze vydan jest jim neboz- 
tik, aby jej pochovali. Nade hrobem jeho 
méli hluéné freci, a¢koliv, dokud v nouzi 
byl, ani jeden si nevzpomnél na ného, byt 
mél neboztiku co dékovati za nynéjsi dobré 
bydlo své. Arci starali se teprvéo ,bratra“ 
zemfelého jen proto, aby ho vyrvali Cirkvi 
katolické, anobrz krestanstvi a vite vibec. 

Prz. kat. 

Z Francouzska. Po éas trvdnf revo- 
luce bylo v Parizi od Gervenych republika- 
ni zavreno 20 chrami katolickych, mezi 
nimi také velechram arcibiskupsky. V mé- 
sici dubnu bylo uvéznéno 8 fardri, 3 vele- 
vikaiti a 28 jinych knézf. Ve 24 klasterich 
a cirkeynich ustavech konali republikani 
policejni prohlidky. 

Ze Spanélska. Hlayni mésto Madrid 
éité celkem asi 300 knézi, z nichz asi 10 
ge spojilo s revolucniky a za to ode vseho 


obyvatelstva zjevné opovrzent v odméni — 


vziti musili. Knézi tito nestastni nasilim 
urvali sluzbu pti dvorni kapli kralovské, 
kdez pred tim kollegiatni kapitola ¢etnymi 
privilejemi opattend sluzby Bozf kondvala. 
Leé patriarcha zdpadni Indie co nejvy8sf 
pfednosta kaple krélovské zapovédél jim 
vykondvani liturgickych funkef a jiz se chy- 


stal vysloviti nad nimi cirkevni tresty, kdyz — 


tu pisobenim nynéjsi kralovny Marie Vik- 
torie, rozené princesky Sardinské, byl vydan 
rozkaz kralovsky, aby odpadlici tito z kap- 
le vypuzeni byli, nacez opét kanovnici ka- 
pitoly kollegiatni do ni uvedeni jsou. : 
Z Ruska. (Ruskd missie v Sibiri). Jest 
vibec znamo, jaké prace a co penéz. na- 
kladé i ruské vlddai sv. synod Petrohrad- 
sky, (jenz ovSem nic jiného neni leé tolikéz 
stay stdtni) na rozsireni pravoslavi v kra- 
jindch asijskych, které poddany jsou Rustm, 
obzvlasté pak v Sibir, nebo tim spisobem 
ziskaji svému despotismu — cirkevnimu i 
statnimu — dui nejlépe oddanych. V Si- 
biti bylo r. 1863 obyvatelstva 4,625.699 
dusi. Nyni pak jsou v mnohych guberniich 
tamnéjsich skoro sami krestané. Tak na p. 
v gubernii Jakutské a Irkutské jest 98°, 
v Jenisejské a Tobolské 95°/,, v Tomské 
909/,, v Zabajkalské, primorské a Amurské 
85°, kfesfantiv pravoslavnych. Dle udani 
irkutského arcib. Parthenia obratily se r. 
1869 toliko v irkutské missii 1403 due, 
coz zajisté pocet nemaly, povazime-li Ze v 
krajiné té prevlidaji mezi obyvatelstvem 
pravoslavni rusti osadnici, jichz tu a tam 
byva 95°/, vSeho obyvatelstva, Z. K. L. 
Z Ameriky. Cetné misie, které ve 
vsech krajinach americkych se konaji, vSa- 
dy se potkavaji se skvélym vysledkem, Tak. 


v Hazletoné (biskupstvi Skranton v Penn- 


sylvanii) konali Jesuité misii, pri které 


4600 katolika pristoupilo ku stglu Pané a - 


28 sektari prijato do cirkve. ~V. Brooklyné 
se konala misie, pri které 12000 osob pii- 
jalo Télo Pané; mezi nimi nachazelo se 
300 dospélych lidf, kterf poprvé v Zivoté 
svém k nejsv. Svdtosti té pristoupili; zde 
také 35 bludatfi se opét k cirkvi pravé 
pripojilo. — Ve chramé Marianském y Al- 
leghany nedaleko Pittsburgu konal jeneralni 
vikaét Slovantv, knéz J. St. Gartner s no- 
vosvécencem Videnkou misii pro 300 ée- 
skych rodin taméjstho vikolf. 
*—* V St. Louis odkazala jisté panf 
12000 dolarai jednoté sy. Vincencia; z téch- 
to penéz bude pry z¥izen tistay pro kéran- 
ce. — V Prairie du Chien, v diecési La- 


Crosse (stat Wiskonsin) zakoupil katolicky - 


2 


~~ 989 — 


Angli¢an prostrannou budovu v cené 40000 
dolariv a daroval ji Skolnim bratifm k t- 


éelim krestanského vychovévani{ mlddeze. 
*_* Dne 19. brezna byl novéjmeno- 

vany arcibiskup v Quebeku E. A. Tascherau 

na biskupstvi posvécen od arcibiskupa z 


Toronto u pritomnosti osmi biskupiv pro- 


vincie, jakoz i mistodrzitele krdlovského. 
*_* WV New-Yorku byli dne 25. bie- 
zna ‘tri konvertité od arcibiskupa na knéz- 
stvi posvéceni ve chramé Paulistiiv. Jeden 
z nich byl drive profesorem akademie pro 
namorniky. — Také syn slovitného gene- 
raéla Rosekrans-e (jehoz bratr jest biskupem 
Vv Kolumbu) vénoval se stavu duchoynimu. 


Pabérky. 
27. Je-li pravda, Ze papez nepotiebuje svét- 
ského panstvi. 
(Dle Secondo Franco.) 

Co -zurila krvavaé valka prusko-fran- 
couzska, utrpéla cirkev sv. pohromu, jejizto 
dosah sotva tusiti lze: svaty Otec oloupen 
totiz nasilné svého panstvi. 

Tedy co tolika vékim svatym a ne- 
dotknutelnym bylo, to pohlceno osvicenym 
nasim stoletim, a na roku 1870 lpi hanba 
neslychané loupeze té. 

Nez pomléme radéji o hanebném zlo- 
¢inu tomto, nebot bolestno o ném mluviti 
kazdému vérnému synu cirkve; o ¢em ale 
pomléeti nemizeme, jest, ze prehanebny 
skutek tento u mnohych jesté pochvaly na- 


leza, ponévadz pry papez svétského panstvi | 
i mohla by tu cirkev prospivati ? 


nepotiebuje. Zajisté drzost tato presaha 
vsecky meze, a hlasité vyzyva nas, aby- 
chom co nejrozhodnéji proti ni protesto- 
vali, a hanebné ty rouhace jak ndalezi po- 
znamenali. 

Co jest sv. Otec? Na tuto otazku od- 
povidajf ndm milionové véricich: Svaty Otec 
jest vSeobecna hlava cirkve a nejvy8Si u- 


Gitel v8eho, coz k dosazenf vééného spa- 


seni nevyhnutelné vériti a ¢initi treba. 

- A éeho jest k zastavinf tradu toho 
predevsim potrebi ? 

~ Sami lupiéové papeZského panstvi musf 
odvétiti, ze svaty Otec, mé-li co nejvyssf 
utitel vystoupiti, tiplné svobodnym byti 
musi, aby beze vsech ohledi lidskych, coz 
pravda jest, uciti, a co nepravého jest, za- 
vrhovati a zatracovati mohl. 

A tak jest tomu skuteéné ; nebot kdy- 
by sv. Otec riplné svobody nemél, t. 7. kdyby 
té neb oné vlddé podddn a podrizen byl, ne- 
mohl by eae 

I, nikdy stanoviti, co by vlddé nevhod 
bylo, byt toho i pastyisky tirad jeho a pro- 


spéch cirkve naprosto vyzadoval. Ku prf- 
kladu: Svaty Otec Pias IX. uznal toho 
potrebu, aby v Anglii néktera z onéch bi- 
skupstvi, ktera béhem ¢asi byla zanikla, 
op4t obnovena byla. Toto opatreni bylo 
sice vladé Anglické nad miru nemilé, po- 
névadzZ proti anglické cfrkvi Gelilo, jejizto 
nejvyssi hlavou jest krdlovna: ale sv. Otec 
byl svoboden, a proto mohl, co uzaviel, vy- 
konati, a zadna ze vlad evropskych neméla 
proti tomu ¢eho namitati. Kdyby ale sv. 
Otec nékteré vladé byl poddan byval, ktera 
by s anglickou vladou spojena aneb v pra- 
telském poméru k ni postavena byla, zdaz 
povolila by poddanému sobé papezi, aby 
provedl opatieni, které by ji s onou vla- 
dou v nepratelstvi privedlo? Byt opatrent 
to cirkvi na nejvy8 prospésné, ano naprosto 
potrebné bylo, vlida by si hledéla svych 
prospéchi, a poddanému sobé papezi by 
velela mléeni. A jak& pohroma by z tohoto 
poddanstvi. papezova cirkvi vzeSla, snadno 
Ize pomysliti si. 

Il. Kdyby sv. Otec nékteré vladé byl 
poddan, nesmél by se nikdy ustanovenim je- 
jim opriti, byt i na nejvys efrkvi zahubna 
byla. Ku prikladu: Vlada chtéla by zavésti 
civilni manzelstvi, odlouéiti skolu od cfr- 
kve, zruSiti, klastery, zabaviti cirkevni stat- 
ky, a jiné prechvaty si dovoliti, zdaz smél 
by sv. Otec, kdyby vladé této byl pod dan, 
proti zkazonosnym témto ustanovenim vy- 
stoupiti? A kdyby tedy zavrhovati nesmél, 
co dle ttadu svého zavrhovati musi, kterak 


Il]. Aneb dejme tomu, Ze by panovnik, 
jemuz by sv. Otec byl podddn, takovijch 
skutkis se dopoustél, které dle cirkevntho pra- 
va vyloucenim z cirkve a jinyjmi cirkeuntme 
tresty stthany biti must — zdaz smél by 
svaty Otec tuto svou svatosvatouw povinnost 
vykonati? Kdyby se toho odvazil, odpo- 
védél by mu jeho panovnik vézenim, a ve 
vézeni mohl by. sice sv. Otec za spravedl- 
nost trpéti, nikoliv ale spravedlnost konati. 

Tedy nade vsecku pochybnost jisto 
jest, ze urad papezsky s poddanstvim jeho 
nikterak by nesrovndval se. 

K tomutéz presvédéent dospéjeme, kdyz 
potreby véricich uvazime. 

I. Znamo, jaka tevnivost a nesvornost 
nyni mezi jednotlivymi ndrody panuje, kteri 
jazykem, aneb nérodnosti, aneb vyznanim 
svym, aneb svymi zvyky a obyéeji od sebe 
serizni. Nuze, kdyby sv. Otec nebyl samo- 
spravnym, nybrz toho neb onoho mocnar- 
stvi poddanym, zdaz nepobourila by se tim 
Fevnivost vsech ndrodi ostatnich? — Jak 


— 


mile by sv. Otec néco ustanovil, ihned 
povstalo by u nérodai téchto podezieni, Ze 
ustanoveni to ve srozuméni s panovnikem 
se stalo, jeho% poddanym by sv. Otec byl. 
A jaky by byl ndsledek takovéhoto pode- 
zreni? Panovnici vsech ostatnich narodt 
byli by prvni, kteti by sejeho ustanovenim 
“ opreli, zvlast kdyby jim nebyl po vali, a 
ndrodové by za svymi panovniky zajisté 
nezistali pozadu, — a veta by bylo po 
poslusnosti, kterou vérici svatému Otci jsou 
povinni. Doklad toho mame z roku 1849. 
Toho roku byl totiz sv. Otec hostem krale 
Neapolského, maje sidlo své v Gaeté, a 
atkoliv uplnou svobodu mél, pokiikovano 
piece ode vSech revolucionara, Ze vynosy 
jeho dilem krale Neapolského jsou. Jaky 
povyk byli by teprv Cinili, kdyby sv. Otec 
tohoto krale byl poddanym byval? Tak 
potkavala by se ustanoveni papeze s nedi- 
vérou as neposlusnosti. — 

Il, Z poddanosti papeZovy vyplijvala 
by mnohd nebezpecenstvé cirkui i prt volbé 
kardindli: a papezi samujch. 

_» Postaveni kardinala jest zajisté dile- 
zité, a dd se tudfz mysliti, Ze panovnik, 
jemuz by poddan byl svaty Otec, sotva by 
pri volbé kardinali vSeho vlivu se zfekl, 
ano Zeby spiSe vsechnu svoji moc vynalo- 
zil, aby zvolen byl knize, ktery by jeho 
politice slouzil: a tu nastava otazka, zda- 
liby vnuceny takovy kardinal skute¢né byl 
vizdy muz cirkevni a pln Ducha Boziho? 
Zdaz nemohlo by téZ snadné stati se, Ze 
by svatému Otci vnuceni byli muzové vési 
viry a cti prosti? A jak takovi muZové 
syaté véci Skoditi mohou, jest na biledni. 
. Nez jesté vétsi pohroma mobhlaby vli- 


vem panovniki uvalena byti na cirkev pii- 


volbé papeze samého. Papez jest nejvyssi. 
hlavou dvou set miliond, 
na beh udalosti nesmirny, Proto Ize se 
naditi, Ze by pri volbé papeze v okolno: 
stech Castéji jiZ jmenovanych diplomacie 
vSech dvorii se sucastnila, aby vliv mocna- 
fe, v jehoz zemi by sidlo papezské se na- 
lezalo, svymi pletichami zlomila. A ze by 
za Okolnosti takovych z volby sotva vady 
muzové apostolsti vychazeli, jest patrno, a 
Zivotopis onéch sedmi nehodnych papezi, 
kteri vy podobnych pomérech na_stolici pa- 
pezskou zasedli, to potvrzuje. — A béda 
pak cirkvi! — 

Tyto divody postacuji; nebot patrno 
z nich, Ze Rimsti papezové od nikoho ne- 
sméji odvislymi byti, nema-li sv. cirkev ve 
svém rozkvétu co nejvice ohrozena byti..-— 
Tim jest ale spolu vyvracena namitka, ja- 


a ma tudiz vliv. 


koby svaty Otec svétského panstvi nepo- 
treboval, nebot jestlize jisto jest, Ze svaty 
Otec nemiize byti poddanym, musi byti pa- 
novnikem, ponévadzZ neni prosttediny mezi 
timto a poddanym. 


A proto co nejrozhodnéji zavrhujeme — 


hanebnou tu loupez, ktera se predeslého 
roku na panstvi papezové stala, a prote. 
stujeme slavné proti takovémuto bezpravi, 
které vSechen rad s drzosti neslychanou 
zvrhuje, 
OvSem nemizeme sami utiniti vice nez za 
utiskovaného Otce se modliti, a oloupeného 
Otce halétem svatého Petra podporovati, 
ale zloéinné bezpravi na svatém Otci spa- 
chané neztistane bez trestu; nebot jesté 
Zije ten, jenz soud{f narody (Zalm 7, 2 — 


Literarni oznamovatel. 

*—* | Pisné k slavnosti papegzského ju- 
bilea Jeho Svatosti Pia IX. dne 16. &ervna 
1871.“ Vérnym katolickym krestanim a zylasté 


katolickym besedim vénuje J. A. Sr(titek). V 
Praze 1871. Tiskem a nékladem kniZeci arci-. 


biskupské knéhtiskérny. Obsahuje na 8 stranach 
tyto zpévy s ndpévy: Zivot Pia IX,; Pin IX,, 
papezi a krali; Modlitba za Pia IX., Hymna. 
Cena (3 kr.) jest levna. 

*¥_% | Theoreticko-praktickéd nauka o 
zpévu.“ Pro stfedni skoly, tistavy uditelské, 
spolky zpévacké, jakoz i pro kazdého, kdo by 
se ve zpévu vzdélati chtél. Dle jinych sepsal 
Fr. V. Janousek, ndérodni uéitel' vy Jiciné. V 
Praze 1871. Nakladem knéhkupectvi I. L. 
Kobra. Str. 47 vykladu Gi theorie a 135 not. 
— Tamtéz: , Léka*¥ své cti.“ Dramaticka ba- 
seh ve 3 jednanich od Pedra Calderona de la 
Barca. Pyelozil Jos. Jiti Stankovsky. Str. 116. 
(Vyboru spisiv dramatickych dil XI.) 


_ Osobni véstnik duchovensky. 


V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenan jest: 


p. Ant. Hora, kanovnik pri metrop. chramu 


sy. Vita, Jjmenovan skute¢nym kons, radou. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Karel Lamina, kapl. v Cerhoyicich, za fa- 
rate ve Voseku, odkudz 

p. Jan Celeryjn, admin. za kapl. do Cerhovic, 

V biskupstvi Budéjovickém. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Vac. Bayer, fara¥ z Boletic do Vimberku; 

p. Em. Kégler, kapl. v Krumlové, za admin, 
do Boletic; 


. Jos. Zach, kapl. 2 Kumiaku do Hradeiic ;. 


p 

p. Mat. Essi, koop. z Puhoti do Sverazu; 

p. Ant. Svoboda, kapl. v Budéjovicich,. stal 
se prefektem vy bisk. stud, seminari tamtéz. 


Tiskem knfZ. arcib. knihtiskarny za Robli¢ka a Sieverse v Praze, 


a cirkev sy. co nejvice ohrozuje. 


Bae oe 


na sv,-Vacslavakém 


_Rodnik XX 


S-vydivi se - 
if 15. a, 25. 


tazdého mésice. au yéech fdnych 
Redakee: knihkupet 
vkniz.arcib. semindii narok; 2 zl. 50 kr. 
éis. 190—1, meee: 121.80 kr. 
; -~o- 
dSY A olické, 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


KEopedice: 
v katol. knéhkupectvi 


B. Stybla 


némésti, dis. 786-II. 


Nedosla Gisla 
reklamujte nejdéle y 
mésici. 


a ee 


Cislo 16. 


Predplaci se 
Vv expedici 


Po poste: 
jenom v expedici 


Ceéloroé. 3 z1;— kr. 
pilroé,1 zl. 55 kr. 


Pfedplaceni ctvrt- 
letnise nepfrijimé, 
Jednotliva éisla 
se neprodayaji 


»Spravedinost zvysuje narod, ale hfich bidné éini narody.( 


(Prisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


XXXVIII. Na den Boziho Téla. 


Dnes 0 slavnosti Bottho Téla wvazujme 
povinnosti k nejsv. Svdtosti. 

a) Kazdé tajemstvi zida viru, zvldsté 
pak tajemstvi nejsv. Svatosti. My sice necha- 
peme, jak mize Kristus byti piitomen v 
spisobach chleba a vina; vsak ale mnoho 
jinych véci nepochopujeme a pyece vérime. 
Vér, ki., co sdm Kristus pravil: ,,Totot 
jest télo mé — — totot jest krev ma,“ 
neb On jsa Buh ySemohouci mize chléb v 
télo své a vino v krev svou proméniti, a 
jsa pravydomluvny nemize /hati. 

b) Kristus v nejsv. Svatosti zada na 
nas utrpnost a ldsku. ,Vétsiho milovanf 
nema zadny nad to, by kdo Zivot svij po- 
lozil za prately své.“ (Jan 15, 13.) Ano 
on ma jesté vétsi lasku, nebot jesté po smrti 
svij Zivot za nas obétuje, sam sebe, télo i 
krev svou nam podava. A my bychom ne- 
méli, nechtéli Krista milovati? 

¢) Kristus zada, abychom zylasté dnes 
pokorné mu vzdavali diky. Rei, ki., s Zal- 
mistou Pané: ,Cim se odplatim Hospodinu 
za vsecka dobrodini ? Kalich spaseni ve- 
zmu a jméno Hospodinovo vzyvati budu.* 
(Zalm 115.) Boze mij, volej, ja zcela na- 
lezim Tobé, nebot jsem dilo rukou Tyfch, 
za cenu Tvé predrahé krve vykoupen. Tobé 
chci vérné slouziti, zcela Ti ndlezeti. 

d) Kristus zdda koneéné, bychom éasto 
a hodné prijimali nejsv. Svdtost oltdrnt. 

Zi a dobri usta chyli, rozliéné v8ak jsou 
jich dily, Zivota neb zahynu.“ (Zpév sv. 
Tomase.) Ki., ku kterému poétu ty na- 
lezis? Jest ti télo Kristovo jedem Gili lé- 


kem, k Zivotu ¢ili k smrti? To zdlezi na 


—_———— 


tobé. ,,Kdokoliv jisti bude chléb tento — 
nehodné, vinen bude télem a krvi Paéné.“ 
(I. Kor. 11, 27.) Pane, uchovej nas toho 
nestésti! Dejz, by hody lasky Tvé nebyly 
nam k smrti, nybrz k Zivotu. — 


(V tyZ den, spolu v svdtek sv. Andély.) 


Dnes kona se v tomto posvatném domé 
dvoji slavnost, predné Boziho Téla ku po- 
cté nejsv. Svatosti, a za druhé svatek sv. 
Andély, zakladatelky tadu sv. VorSily, cti- 
hodné-matky vasi, v jejichzto Slepéjich i vy; 
ctih. panny, co hodné duchovni — mate 
kraceti. 

Mléenim dnes pomijim vieliké ctnosti 
sy. Andély, toliko pripominam jeji vroucf 
poboznost a lasku k nejsv. Sudtosti  oltdFni. 
— Letopisové radu vypravuji, ze sv. An- 
déla kazodenné pfristupovala k stolu Pané, 
a po kolik hodin pokorné kleéic, modlivala 

ejsi Nebyvalo pro ni 
milejsiho mista nad svatyni, kde s ni ne- 
besky zenich Kristus se spojoval a ji du- 
chovnich pokladiév a hojnych milosti udilel. 
Jakou to uctivosti a laskou planulo srdce 
jeji ku Kristu! Jaké city pokory a zbozno- 
sti tu vylévala, a jakych za to pokladi z 
pramene bozskych milosti vazivala ? — Sva- 
tost, e)l 
Svatosti. 

Ctihodné dcery sv. Andély! Cil vas 
jest tyz: dokonalost, svatost zivota’ v ¢as- 
nosti a blazenost na vécnosti. VSak i ty- 
téz prostredky se vam k nému poskytujf. 
Vy bydlite s Kristem pod jednim krovem, 
zijete v jeho pritomnosti, casto jej navSté- 
vujete a prijimate v nejsv. Svatosti. Vsak 
abyste dosly podobnych milosti jako svata 
Andéla, klanéjte se Kristu a pfistupujte k 
stolu Pané s takovou vrouci poboznosti a 


léskou, jako sv. matka vase to éinivala a | Tu nas silf v pokuéentch, pomaha v bojich © 


yvevey 


ysemozné se pricinujte, abyste. cistym, do- 


 konalym Zivotem Kristu’se zalibily. AvSak | .moci. 
| utikejte. 


jsme vésickni lidé krehei, hiisni, tudiz1 vy, 
kf. panny, jste mnohymi zajisté pokleskya 
hifchy svého Pana a Spasitele hnévaly, 2 
nichZ jste ovgem se vyznaly ; jichz pak drf- 
ve nez k stolu Pdné piistoupite, jesté je- 
denkrate skrousené litujte, srdeéné odproste 
jej za svd provinénf, predlozte mu sva do- 
bra predsevzeti a chovejte se povzdy tak, 
abyste se svému nebeskému Zenichu Kristu 
libily a hodnymi dcerami se osvédéily ve- 
liké matky své, sv. Andély. Tak ctih. sestry, 
Zz pramene nejsv. Svatosti oltdini, i Vy 
yaziti budete hojnych milosti, totiz posily 
k boji proti vSem nepratelim spasenf, po- 
moci k ctnostnému, bohabojnému Zivotu, 
mnohych duchovnich radosti, sladké utéchy 
v strastech Zivota a po smrti.se svou bla- 
hoslavenou matkou, sv. Andélou, koruny 
yécné slavy. 


- XXXIX. V nedéli H. po sv. Duchu. 


1. Dnesni sy.. evangelium: (Luk. 14, 
16—24.) vypravuje ,podobenstvi o clovéku, 
kteryé udcinil vecert velikou a pozval mno- 
hych.* Veéete tato jest. nejsv. Svatost, 
kterouz Pan JeziS u vecer pred svou smrtt 
ustanovil a k nizto zve mnohych az do 
skonani. — Jaka to cest pro nds! Kdyby 
pozemsky kral neb. veliky pan nas pozval 
k svému stolu, za ¢est bychom si to. po- 
kladali. A hle; Pan vSech pand,. Kral vSech 
kralii zve nas tak ¢asto k svému stolu. 
Proto, krestané, si vazte té ctia vrouci diky 
Panu vzdavejte. ) 

U stolu kralovského piredkladaji se po- 
krmy obyéejné k nasyceni téla; ale Pan 
Jezis nam poskytuje pokrmy pro dusi. On 
nam davdé své télo za pokrm,; svou krey 
za napoj a syti dusi k zivotu vécnému, ée- 
hoz ani andéltim se nedostalo.. Pan z ne- 
smirné lasky chtél stale zistavati s ndmi 
(Jan 13, 1.), aby nam sily a titéchy posky- 
toval. On k své veéerti zve zdravé i ne- 
mocné, t. j. spravedlivé i hiignfky: témto 
milost, Zivot dava, oném pak milost roz- 
mnozuje a je Vv ctnosti utvrzuje, zdokona- 
luje. Pyistupujte tedy s_ radosti, chv4- 
tejte vzdy s velikou touzebnosti k stolu 
Pané. 

Jako Pan Jezis obcuje na zemi vola- 
val: Pojdte ke mné ysickni, tak dosud 
nas k sobé zve vsecky, mladéi staré, vzne- 
Sené i sprosté, bohaté i chudé, ano k ndm 
prichazf, s nami se poji. Jaka to liska! 


Py a 


a vselikych pottebach, prispiva nam ku po- 
moci.’ Proto k nému se, ‘krestané, divérné 
2. ,Poslal sluzebnika svého v hodinu 
veéere, aby tekl pozvanym, by prisli, Ze 
pripraveno jest vSecko. I podali se vsickni 
spolu vymlouvati.« Jak slepi byvaji mnozi 
lidé! Krdlovské hody jsou pripraveny, vSak 
pozvani‘hosté pohrdaji. 
Spasitele! K hodim svétskym, k rozkosem 
télesnym vSecko se hrne, vSak k stolu Pané 
nemnoz{ pristupujf. — Kdyz pan pozemsky 
zve, mnozi pokorné odpovidaji: Osmélime 
se, opovdzime se! VSak kdyz Kristus Pan 
nebesky vol4: Pojdte sem -vSickni. .! ach 
tu malo kdo jej slySeti chce. Ach, jak 
nevdééni jsou mnozi krestané! — 

Poéali se vymlouvati, ze nemohou pfti- 
jiti, jeden z té, druhy z oné pri¢iny: zadny 
nema ¢asu pro véci marné, pomijejici. — 
Vsak Bth takovych vymluv nepyijimaé. On 
nas vSecky laskavé zve k svému stolu a 
kdo z malichernych a hiisnych pii¢in ne- 


| ptichazi, toho vylouci; Pan rozhnévany fe- 
_kne: ,,Pravim vam, ze zadny z téch, kteri 


pozvani byli, neokusf vecere mé.‘ 

,Jesté misto jest! Jak potésitelna to 
slova. Jesté neni zmeskano, jesté mista 
dosti. — Paklijsme prvni pozvani zanedbali, 
uzijme. druhého, Pan nejen ze nds zve, 
On takorka nas nuti, bychom pfisli‘a na- 
plnili veéetadlo jeho. Jak dlouho budeme 
odpirati? jak dlouho budem se vymlouvati ? 
Prijde ¢as, kde nebude platit z&dna vy- 
mluva, ze bude’ pozdé. Nenechme na to 
prijiti, nybrz pojdme! ) 

3. Mnozi kiestané sice éasto pristu- 
puji k stolu Paéné: nicméné /nestdvaji se 
lepSimi, dokonalejsimi, nybrz ziistavaji vla- 
zni a hifSni jako byli prvé, ¢im nejsvétéjsi 
Svatost v potupu vydavaji, sami si Skodia 
bliznimu  pohorsent davaji.. Tak pokrm, 
chléb zivota se otravuje, v jed se promé- 
huje a dusi hubif na véky. Toho se, ké., 
bojme a chraime! ' 

Odkud. to, Ze svaté prijimint neprindst 
vsem kéestanim hojného usitku ? Pryni. pri- 
Cina je ta, Ze mnozineprindseji k stolu Pané, 
co sim Spasitel pozaduje. Pan Jezi& chee, 
bychom piistupovali s dobrym umyslem, se 


Srdcem cistym, v8i poskvrny prazdnym, né- 
lezité jsouce pfipraveni, my pak pricha- 


zime S umyslem nekalym, jen z obyéeje, z 


ohledti lidskych, se srdcem plnym  hrichi, 


z nichZ jsme sice se vyznali, jichz ale o- 
pravdu nechceme odloziti. Duse byvd da- 


_reuneé pripravena, mysl roztrzita, srdee plné 


Jak to boleti must. 


_ alych zadosti, hlava plnad marnych starosti. 
O. chranme se takovych chyb, odlozme ta- 
kovych pokleskti. Druha pri¢ina nepatrného 
uZitku jest, Ze od stolu s sebou nebéieme, co 
Kristus podava. Mnozipo sv. prijimanisotva 
okamZeni se zdrii, aby Panu Jez{Si se po- 
dékovali a s nim se zabyvali; nedbajf spa- 
sitelnych vnuknuti, neplni slibi, byvse po- 
Svéceni opét se poskvrnuji a Krista zne- 
uctivaji. Chovejme se, ki., jak sv. Jan Zla- 
tousty kaze: ,,Budme svaté zivi pred sva- 
tym prijimanim, abychom hodni byli pfijf- 
mati a po svatém pyijimdni, aby se na nas 
vyjevilo, Ze jsme hodné prijfmali.“ 


XL. O slavnosti nejsv. Srdee Pana 
Jezise. 


1. Cirkevy kona dnes slavnost nejsv. 
srdce. Pana Jezise. Jest to viastné pamdtka 
ldsky Kristovy k ndém lidem. — Jako Pan 
Jezis nas miloval, Ze se za nds na kiizi 
obétoval (Jan 15, 13. Mar. 10, 45), takimy 
mame z celého srice jej milovati. (I. Jan 4, 19.) 
»oynu, volé Hospodin, dej mi srdce své.“ 
— On pak chee srdce celé, ne rozdvojené; 
nebo ,zaddny nemtize dvéma panim slouzZiti 
— Kristu a svétu“ (Mat. 6, 24.). Uéinte 
tedy m. kf. pevné predsevzeti, Ze chcete 
Pana JeziSe vroucné milovati a jemu upifi- 
mné, celym srdcem slouziti (I. Jan 4, 19. 
I. Kor. 16, 22.) Z lasky ku Kristu milujte 
i blizntho svého, jak Pan Jezis sim prika- 
zuje: ,Totot jest prikazani mé, abyste se 
milovali vespolek, jakoz i ja miloval vas.‘ 
(Jan 15, 12. 17. srv. I Jan. 4, 11.) 

2. ,,Ucte se ode mne, vola zvlasté dnes 
Kristus; nebot jsem tichy a pokorny srd- 
cem. (Mat. 11, 29.) Bozské Srdce Pané 
toté skola stale nam otevirena. Srdce Pané 
tiché a trpélivé snaSelo vsecky krivdy a 
urazky, nesnaze a protivenstvi. Ont ani 
ust svych neotevrel v mukach, jako bera- 
nek Sel k zabitf a za své vrahy na kiiZi 
se modlil: ,,Otée, odpust jim, nebot nevédi, 
co ¢cini!‘* — A jak pokorné bylosrdce Pa- 
né v zivoté i v smrti. ,,Ont se ponizil az 
k smrti, smrti pak kfize.“ (I. Fil. 2, 8.) 
Kdybychom alespon dvéma tém ctnostem od 
svého Pana a Mistra se nauéili, jisté ,,by- 
chom aalezli odpocinuti dusem svym;“ zde 
odpocinuti v strastech Zivota a tam odpo- 
cinuti v kralovstvi nebeském. 

3. Ne nadarmo bylo Srdce Fané na 
krizi kopim probodeno, i otevreno, z néhoz 
krev se vyprystila na odpusténi hifchi. 
Srdce Kristovo jest ovSem stale otevreno 
ysem, kdoz tieba maji pomoci a utéchy 


— 243 = 


jeho, zvlasté pak kajicim hifsnikam. K to- 
muto srdci mame se utikati ve vsech po- 
ttebach a prfpadnostech Zivota. Vzdyt pak 
sim Spasitel nas vola: ,,Pojdte sem vsichni, 
kteri pracujete a obtizeni jste aja vas ob- 
cerstvim.“ (Mat. 11, 28.) Nuze ki. utikejte 
se ku Kristu, skryjte se v srdce jeho, z 
néhoz vypryStila se krev naSeho spasenf a 
voda naseho o¢isténi; vSak hledte, abyste 
skrouSenou litosti a uprtimnym pokénim 
hodnymi se stali o¢isténi a uéastni byli Kri- | 
stova vykoupeni a spasent. 


Jubileum papezske. 
(Pastyrsky list.) 


BED RICH, 


z% Boziho milosrdenstvi a z milosti apostol- 
ské Stolice 
kardinal svaté Rimské Cirkve, knize- 
arcibiskup Prazsky, 
vzkazuje knégim a véricim v arcidiecést své 
vrchnopastyiské pozdraveni a pozehnani ve jménu Pané ! 


V nedéli druhou po Velikonoci 1. P. 
1869 zaplesal veSkeren obor katolického 
svéta, konaje slavnost pamatnou. Kdezto 
se vsude kazalo evangelium o dobrém pa- 
sty, stal jeho zdstupce na zemi, nejvysst 
pasty* vsech véricich, naS slavné panujicti: 
papez Pius 1X. u oltare, aby v tyz den, 
padesaty to vyroéni den svého knézstvi, 
obétoval nejsvétéjsi a nejdrazsi obé chudly 
a diki za své milostipIné povolani k sluzbé 
knééské ve svatyni Pané. Obklopen hojnym 
poctem svych duchovnich bratri a synt z 
vééného mésta a neprehlednym zéstupem 
naboznych véricich a poutniki, kteri z 
blizka i z daleka k této velikolepé slavno- 
sti jubilejni se byli shromazdili, provazen 
blahoprinim a modlitbami veskerého kre- 
stanstva, povanasen a silen jsa néznou 
oddanosti vérnych ditek svych, jejich ochot- 
nym tiéastenstvim v té jubilejni slavnosti 
knéSské, jejich zboznym zavodénim v obe- 
tovani dobrych skutkti a synovskych milo- 
dari, slavil stati¢ky nas svaty Otec den 
Fdné, kteryz jako slune¢ni paprsek na za- 
chmufené obloze se ukazal, skormouceneé 
srdce jeho oblazil a vsecky potud pfrestale 
strasti jeho trnitého papezovani takorka rou- 
skou zapomenuti zastiel. bass 

Také pro nas, rozmili knézi a veérici ! 
byla tato jubilejni slavnost svatého Otce 
dnem, kteryz udinil Pin, jak Zalmista di; 
dnem pozehnanyw, kdezto se k memu 
vrehnopastyiskému hlasu age stadce sv, 

1G" 


— 344 -- 


Vojtécha okolo mne a mych knézskych spo- 
ludélniki: shromazdilo a modlic se i obe- 
tujfc stari¢kého veleknéze jubilanta k jeho 


obétnimu oltdéri provodilo. Byl to den Pané 


veliky, v némzto jsme vsickni plesali a s 


-veselym srdcem vrouci prani a modlitby za 


Pia 1X. na oltét Bozi kladli, aby jej Ho- 
spodin i vy jeho vysokém véku, v podvecer 
feho udinného Zivota a plsobeni apostol- 
ského, rovnéz tak milostivé chraniti a hoj- 
né mu Zehnati ra¢il, jakozZ se nebeska o- 
chrana a pozehnanf na Piu IX. hned na 
pocatku jeho knézského zivota, zvlasté pak 
ode dne povolani jeho k tradu nejvyssiho 
v Cirkvi pastyre objevily sptisobem mno- 
hondsobnym. 

Rozpominaje se na tu synovskou lasku, 
kterouz jste svatému Otci vzdycky osvéd- 
éovali, zvlasté ale o jeho knégské jubilejni 
slavnosti, zehndm Vas za to zhloubi due, 
a zehnaje Vas ve jménu Pané za Vase mo- 
dlitby, dobré skutky a milodary, kterymiz 


Vie PVs 


roven radostné poselstvi, ze laska a odda- 
post k Piu IX., tudiz také obéti a modlit- 
by mych knézi a véricich za viditelnou nej- 
vyssi hlavu Cirkve Panu Bohu dobie se za- 
libily, tak Ze je obzvldstnét nebeské odmény 
za hodny uznal. 

Nebot hle, tato obzvlastn{ odména Bozi 
kyne jiz katolickému oboru zemé. Budemet, 
da-li Pan Buh, v pristim mésfci konati dru- 
hou jesté vzdenéjst jubilejni slavnost naSeho 
svatého Otce, budemet konati jubilewm pa- 
pezské, jakéhoz od blahoslavené smrti kni- 
zete apostoliv a prvého naméstka Kristova 
na této zemi, sv. Petra, posud nebylo. 

Za papeze zvolen u veéer dne 16. éervna 
1846, druhého pak dne co zvoleny dédic 
apostolské Stolice sv. Petra shromazdéné- 
mu lidu slavné predstaven a co nejvyssi 
pastyt vSech pravovéricich dne 21. éervna 
téhoz roku korunovan, dokonéi Pius LX., 
vyslysi-li Bah nage prosby 0 jeho zachovan{, 
jiz v pristim mésici vyroénim dnem svého 
zvolen{ pétadvacdty rok svého panovani co 
viditelna nejvy8s8i hlava Cirkve a ndméstek 
Kristfiv na zemi. 

Abychom velikou dilezitost této na- 
stavajici jubilejni slavnosti papezské néle- 
aité ocenili, podotykém predeviim, Ze do- 
posud jediny svaty Petr sém po tolik téz 
letz Rima Cirkev Kristovu spravoval a ze z jeho 
255 az do Pia IX. sahajicich ndstupct a 
dédicti papezské Stolice ani jediny v tizenf 
Cirkve nedostihnul let Petrovych; Ze tedy 
hasemu syatému Otci usouzeno mezi vSemi 


papezi po celych 18 veka byti prontm, 
jenz dostihne let Petrovych a na Stolici 
apostolské slaviti bude jubcleum dokonaného 
pétadvacdtého roku svého papezstvi, a jakoz 
v Boha doufame, i déle jesté v apostolském 
titadé svém blaze bude pisobiti. Byli sice 
papezové, kteff v mladistvém véku dosedli 
na stolici sv. Petra, ale jeho pét a dvaceti 
let ptece se nedoékali; byli v8ak i pape- 
zové, kteri v staif jesté vySe pokrotili, nez | 
ctihodny kmet nds Pius IX., ale jubilejni 
slavnosti, jakéz jemu nastava, pfece se ne- 
dozili. Proéez v pravdé velikou a v déji- 
nich na véky pamdtnou udalosti zistane 
tato jubilejnf slavnost papezska; nebot 
ode dni knizete apostolskeho nema sobé 
rovné. 

Neméné vyznamna, radostna a pro cely 
katolicky svét potésitelnd i velevitanad jest 
nastavajici jubilejni slavnost Pia IX., po- 
mnime-li zljch a trpkych dob, v kterychzZ 
on papezem byl. 

Jako blesk za bleskem, r4na za ranou 
ndsleduji za sebou od poslednich 25 let 
pred zraky naSimi udalosti, ptevraty, novoty. 
v kazdém sméru a oboru pozemského Zi- 
vota, jako by se mél a chtél obor zemé i 
pokoleni nase pred otima nasima docela 
pretvoriti. Promény a prevraty ve vSech 
pomérech spoleénosti lidské, které se druhdy 
béhem celého jednoho stoleti znenahla sbéhly, 
potrebuji za naSich dnt jen nékolika malo 
desitilett, aby co' dokonand udalost a ne- 
zvratna skuteénost svét prekvapily a Zasnou- 
ef spolecnosti lidské zcela nové drahy obco- 
vani vyméfily. . 

Jak tézké postaveni a nesnadné ulohy, 
jaké tisné, strasti a boje odtud i pro kre- 
stanstvo a pro Cirkev vzchazeji, toho za- 
kousime den co den s nemalou obavou a 
hlubokou skliéenosti srdce. 

Za takovychto zdvaznych vudalosti a 
nenaddlych zmén nového véku, pod jejichz 
tlakem na§ svét témét vSeho Jadu a skladu 
pozbyva, protivenstvi vseho druhu ovsSem 
ani Stole? apostolskou neusetrila, nybrz 
trpka navStiveni na ni prikvacila a Zalostné 
zkousky jedna po druhé. Pius IX. zkusil 
to jiZ na Usvité svého papezstvi, a zakousi 
nyni opét v podveéer svého trnitého Zivota. 
Ale Ze je} Bih u prostied téch a takovych 
prihod a pfevrati tak podivné sflil, chra- 
nil a zachoval, Ze jeho zachovdnim  odvra- 
til rozmanita nebezpecéenstvi, kterdé by za 
tak pohnutych éasii v piipadé volby nové- 
ho papeze pro Cirkev po soudu lidském 
byla vzejiti mohla, to zdise mi byti dikaz 
bozského milosrdenstvf, za kteréz Boha 


Base yi 


vdéénym srdcem velebiti slusf, Kolikrat jiz 
noviny rozhlasily 0 Piw IX., Ze téZce, Ze na smrt 
onemocnél, kolikrat jiz podésily nas zpravami 
0 jeho blizkém skonani, kterymizto lichy- 
_™i zprdévami nejednou na jevo vySlo jen 
prani a dychtén{ téch nepratel Cirkve a 
pratel prevratu, jimz dlouhy Zivot statitké- 
ho papeze neni vhod a nelfbf se, anobriz 
Jimz by uprazdnéné misto papeze bylo vi- 
tanou pfilezitosti, aby Cirkvi velké nesndze 
spisobili a Bozi fad nasilné porusili. 

AvSak soudové a rady Prozretelnosti 
Bozské objevuji se spfisobem jinym; Pius 
IX. Zije, aékoliv pét a dvacetileté papezstvi 
jeho v plném smyslu slova jest ,Ar%z krt- 
ze“; — Pius zije a ackoliv zbourené viny 
jdou vysoko a on stafiéky jest, df prece 
pevnou rukou lodi¢cku Kristovu; — Pius 
Zye, a aé jest kmet bezbranny a zajatec, 
poziva nicméné vaznosti takové, Ze i pro- 

_ tivnici jeho dési a hrozi se svych vlastnich 
bohaprazdnych zamysli; — Pius Zije a ja- 
koz v Boha doufime, dozije se blizké ju- 
bilejnt slavnosti svého papezstvi! Toto za- 
chovani Pia 1X, k nastavajicfmu jubileum 
pozdravujeme a vitéme’co dflo Prozretel- 
nosti Bozi, skrze néz Pan bohopusté za- 
mysly mnohych nepratel Kristovych na zmar 
privedl, nejedno hrozici nebezpeti od své 
Cirkve odvratil a vérné stadce Pia IX. 
za téchto dni protivenstvivzacnymi milost- 
mi chce potésiti a posilniti. 

Jakoz pak jest tato blizici se slavnost 
jubilejni vyznamna a utéchyplna pro veske- 
ré krestanstvo, rovnéz tak pozdravujeme ji 
co nevyéerpatelné zridlo wtéchy a pozehndni 
pro Pia samého. 

Jakou to horkou cestou krizovou kraéf 
on po téch 25 let svého papezstvi poslugen 
jsa a vérné ndsleduje svého Pana! Jak ve- 
liky a vzneSeny jest on pred nebem izemi 
ve své skdlopevné vive a synovské divére v 
Boha! V Piu IX. zije apisobi vira, v ném 
Zije a pisobi divéra v Boha tak, Ze jest 
velikolepym yzorem, jakéhoz treba bylo nasf 
nynéjsi dobé, kterdz viry postradé a divéry 
nema. A jak podivuhodny jest on pred ne- 
bem i zemi ve své lidumilné Idsce a v 
hrdinném sndgent utrpent! Dalf jemu Pan 
srdce tak veliké a siroké, Ze v ném cely 
obor zemé nositi dovede, srdce, kteréz je- 

nom davati,-Zehnati a odpoustéti umi, srdce 
mocné a:rychle tlukouci, kdyZ se jedna o 

éest Bozi a viry, o blaho a spdsu dusf, — 

a prece tak pokojné, tiché a silné, kdyz v 

ohni utrpen{ osvédéiti se m4 co srdce nd- 
méstka, Kristova a co srdce dédice Stolice 
apostolské ! | 


- NuZe tedy af prijme Pius IX. radost- 
nou odménu Bodzi, kterdz se mu blizkou 
jeho slavnosti jubilejni za podfl dostati ma, 
Pyeéasto zajisté volal se zalmistou v slzdch 
ana modlitbach: ,Hospodin jest mi spo- 
mocnikem, a ja zhrzim neprately svymi. 
Lépet jest doufati v Hospodina, nez dou- 
fati v Clovéka. Hospodin jest mi spomoc- 
nikem; nebudu se bati, by mi co uéinil 
Glovék.« Jiz ale s tymZ Zalmistou plesaje 
bude na modlitbach svych volati: ,,V sou- 
zeni vzyval jsem Hospodina a Hospodin 
vyslySel mne, uvolniy mi v ouzkosti. Strkali 
mnou, abych zvracen jsa padl, ale Hospo- 
din zachranil mne. Piisné potrestal mne 
Hospodin, avsak smrti nevydal mne. Ne- 
umrut, ale ziv budu, askutky Hospodinovy 
vyprayovati budu. Otevretez mi brany spra- 
vedlnosti, vejda do nich oslavovati budu 
Hospodina. Toft jest den, kteryz uéinil Io- 
spodin, veselme sea radujme se v ném.*)“ 
V pravdé, pristijubileum Pia Devatého jest 
pro ného samého drahocennym pokladem 
utéchy a pozehnanf, bohatou odménou Bozi 
za jeho viru a dtivéru, za jeho lasku a 
utrpenf. Jest to den Pdné, kteryz opét 
jako jasny paprslek z oblohy zamraéené 
zasvitne do jeho vézeni ve Vatikané. O kézZ 
by byl blahym navéstim, Ze pro ty vyvo- 
lené a spravedlivé, kterf s Piem a za Pia 
se modli a obétuji, bojuji a trpf, ukraceni 
budoa dnové strasti a nynéjsich protivenstvi 
Cirkve a Stolice apoStolské, a Ze jasné slu- 
neéno miru, v némz by Cirkev v pokoji 
ziti a ndstupce sv. Petra bez prekazky v 
apostolském tradé svém pitsobiti mohl, 
oblazi a osladi veéer Zivota Pia Devatého! 
Jest to den Pané, v némz my vVSsichni s 
nim chceme plesati a radovati se, s nim 
Boha chvaliti a velebiti! 

Abych Vasi lasce a oddanosti k naSemu 
sy. Otci ku pomoci pyispél i aby nase ra- 
dostné tiéastenstvi v jeho nastavajicf jubi- 
lejni slavnosti papezské mélo vyraz veftej- 
nosti a spolecenstvi, nafizuji: 

1. aby zpivand mSe syata jiz provin- 
cialnim koncilem Prazskym a posledni nasi 
synodou diecesalni**) predepsana a pro tento 
rok na nedéli IT], po Sv. Duchu, t. j. dne 
18. éervna ustanoven4, v mém metropolit- 
nim chramé, jakozZ ive vsech kollegiatn:ch, 
konventualnich a farnich chramech po celé 
arcidiecési kondna byla s oslavow co moznd 
nejvéts, pri Gemz ctihodnym spraveim du- 
chovnim a kazatelim vhodnd se naskytuje 
*%). Zalm 117, : 

*#)' Act. et Dec. Conc. Prov. Prag. Tit I cap. HL, 

Acta et Stat. Syn. dioec. Prag. cap. LI. 


i pe 


prilezitost, aby hned pti ohld4Senf této chra- 
mové poboznosti a pak v dotéenou nedéli 
svych véricich v ldsce k svatému Otci a ¥ 
povinné oddanosti k sv.- apoStolské Stolici 
utvrdili a povzbudili; 

2. aby v oba predchdzejici dny, t. j. 
16. 217. Gervna ve v8ech tuto jmenovanych 
chrémech od 4 do 7 hodin odpoledne ko- 
nany byly verejné modlithy pted vystavenou 
nejsv. Svdtosti oltétni a na konci piislusna 
poboznost s pozehnanim, a sice na podéko- 
vdni za vsecky milosti, jichz Pan za minu- 
lych 25 let svatému Otci a skrze ného ve- 
Skerému kiestanstvu propijéil, jakoz i aby 
Buh vzijvdan byl, by i nadale svého trpce 
zkouseného zastupce na zemi zachovati, sf- 
Jiti a chraniti rail; 

3. aby mimo to v zminénou tiett ne- 
deli po Sv. Duchu v kazdé farnosti na ven- 
kové usporadan byl zvlastni prosebny pri- 
vod za sy. Otce na spiisob procesi o kti- 
zovych dvech obvyklych. V Praze povede 
se v tuto nedéli o 4. hodiné odpoledni_sla- 
vny privod prosebny z hjavniho chramu u 
Matky Boz pied Tyjnem do farnfho chramu 
Pané v Karliné; 

4. aby v nedéli II. nebo IV. po Sv. 
Duchu ve vsech vyse fecenych chramech 
odbyvala se sbirka dobrovolnych mlodart, 
kteréz pod jménem halite sv.-Petrského zna- 
my jsou, spusobem priméfenym, jak spravce 
duchovni uri. — 

Vynalezavé lasce duchovnich spravet 
a véricich nekladou se timto zadné meze i 
mohou vzdcné jubileum naseho_ svatého 
Otce jinymi jesté dobrymi skutky oslaviti. 

Kézby premnozi této utéSené slaynosti 
pouzili k tomu, aby sv. zpovéd vykonali a 
ve vyro¢ni den zvoleni Pia IX., kteryz le- 
tos 0 pamatce nejsv. Srdce Pana Jezise 
piipadne, sv. prijimdné za svatého Otce 
obétovali. Kézby jednotliva bratrstva a ka- 
tolické jednoty novy tento jubilejni den 
Pia Deydtého v kruhu svém co moznaé nej- 
vice oslavily a za prikladem podobnych 
spolka v jinych zemich néjakym bohumilym 
slaanym osvédéenim pred svétem ztejmé vy- 
galy a dotvrdily, ze téz% biskupstvi sy. 
Vojtécha nemeské pripojiti se k nejvér- 
néjsim synim Pia Devatého a k zmuzilym 
bojovnikim za svata prava apostolské Sto- 
lice a dédictvi sv. Petra. 

Srdce moje bude plesati potéSeno jsouc 
novymi témi dikazy Vasi lasky a oddano- 
sti k Petrovi a Piovt a tudiz jiz nyni bu- 
diz Vam za vsecky Vase modlitby a obéti 
udéleno moje vrchnopastyiské pozehnani 


¢ 


ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého. 4 
Amen. 


Dano v Praze o slavnosti sv. Jan@ 
Nepomuckého, dne 16. kvétna 1871. 


Bedrich, 
kardinal a arcibiskup. 


viv 


Pritomnost JeziSe Krista 
v Svdtosti oltdint (eucharistii). 


Sepsal Josef Dudy ch, farar y Pertholticich. 
(Pokraéovant.) 
14, Utinek reci Jezisovy. 

Reé JeziSova ve skole v Kafarnaum 
spisobila velikou bouri a jakysi. duchovni 
boj v mysli vSech, jenz piisné dle Mojzise 
zidovstvi se drzeli. Zbuzené jednou vasné 
rozvinily se tak, ze i nékteré z jeho ucent- 
ka uchvatily, nebo i oni nebyli presvédéeni, 
ale v nevére trvali. Zvlasté pak tito hle- 
déli na reé JeziSovu velmi z ostra, nebo 
pravili: Turdd jest tato ret, i kdoz ji mize 
slyseti! 

Mozno-li 0 Bohu ifci, Zeby kdy mohl 
stati v neblahych pomeérech, tedy pri tom 
rozkvaseni mysli, a kdyZ jiz i u¢enici zaéali 
se mu odcizovati, mohlo by to zde mista 
miti. Nez ale, ta nevole Jezisovi nikterak 
neusla, a on pronesl k nim tato vyznamné 
a skvostna slova: Jesté jsem na svétéa Ziv 
mezi vdmi, a jv vds to pohorsuje, Ze jsem 
Fekl, Ze vim ddm mé télo za potravu? — 
Jak pak napotom, aé mne uztite vstupovati 
do nebe, a tam zistati, nebude se vdm mu- 
set zddti, ze md slova zhola viry nezasluhu- 
je? — Nenalezdm-li nyni viry u vas, tot po 
mém vstoupent do nebe tim tiZepi ji vy- 
vdbim! — 

Jezis zde mluvil jasné, tak jak to na 
srdci mel. Drahé mu byla sice spasa zidi. 
vibec, a uéeniki zvl4sté, a zmaren{ duse 
jediné bolelo ho vzdycky velmi. Nic véak 
méné nebére ani jediného svého slova na- 
zpéet, ale radéji slavné dotvrzuje: ze po je- 
ho na nebe vstoupeni tiZeji bude  tomuto 
jeho uéenf uvériti. 

Kdyz tedy Reformité mermomocné ce- 
lou teé JeziSovu obrazné p¥ijimaji, a jen 
toliko duchovni obrazné pozivani téla Pané 
pripoustéjf, a praévé pro odchod Jezisiv do 
nebe, nemoznost jeho skuteéné ptitomnosti 
v eucharistii Gili Svatosti oltdtnf . udavajf: 
nezbyva nic jiného nez — této lehkovaz- 
nosti hluboce Zeleti, ponévadz jako z né- 
ruzivosti zapominaji, ze sim Jezis jasné a 


oh ay a es" hea 
her) afk e 
Was ‘sents 
uae N45 
\ , 
aye 


viastné pronesl, ze praévé po jeho odchodu 
toto tajemstvi jeho pritomnosti v Svatosti 
oltatni tézZko bude k pochopent. 

_ Kdyby se mélo za to miti, %e vazny 
smysl feci JeziSovy byl jen obrazny, a né- 
sledovné i pozivani vetere Pané ze déje se 
Vv obraze: tut by nebylo byvalo zapotiebs 
poukazovati na sviij odchod do nebe, jeli- 
koz pravé tim odchodem celé to uéeni by 
se bylo objasnilo. Velebny, viditelny odchod 
jeho byl by patrnym dikazem jeho bodstvi ; 
toto bozstvi pozadovalo by viru, a pozivani 
jeho téla bylo by radostnou upominkou na 
jeho lasku k lidem. — Ale tak to Jezis 
dokonce miti nechtél, ponévadz horlivosti 
uchvacen volal: Coz pak! — kdyzZ uz¥ite 
Syna élovéka, an vstupuje, kdez prvé byl! — 

Z toho tedy vysvita jasné vile JeziSova, 
aby jeho p¥itomnost v eucharistii Gili Svdtosté 
oltd¥né (vecert Pane) zistala tajemstvim viry, 
a aby 1 tenkrate byla pevné véfena, az on 
vstoupi na nebesa. 

V spojent s tim dluzno jesté uvaziti, Ze 
Reformité téz se odvolavajina zakonéenf této 
feci, kde Jezi8 pravi: Duch jest, kter#z ob- 
Zivuje, télo nic neprospivd; slova, kterd% 
jsem ja mluvil vdém, duch jsou a Zivot; az 
toho dovozuji, ze celé ta vzicnd teé Jezf- 
Sova prece jen duchovnié obrazny smysl md. 

Pismo svaté jest Duchem svatym vnuk- 
nuté, a étenf jeho pookfeje arozpali ducha 
vidy, déje-li se s rozvahou as pouzitim 
dobrych jeho vykladateli. Nenf to prehna- 
nost, ale z takového étenf pochazejici: zku- 
Senost.. .Nezfidka nach4zime v Pismé sva- 
tém, Ze se télem vyrozumivaji: hifSné télesné 
zadosti, a duchem: yvnuknuti Ducha svatého 
(Rim. 8, 4. 5., a Gal. 5, 19—23.); jmenujf 
se Jélem: télesné hiiSnosti, a duchem: ctno- 
sti) — Ano sam Spasitel Jezis Kristus pravi 
(Mat. 16, 17.) k Petrovi: Blahoslaveny jsi 
Simone, synu Jondiiv, nebo télo a krev 
nezjevilo tobé toho, ale Otec mii, kteryz 
jest v nebesich. —- Zakon¢éeni tedy reti 
Jezisovy s pripomenutim horejstho vykladu 
a smyslu slov: téo a duch, srovnava se 
zajisté s celou ostatni reci, a musi se pro 
lepsi srozumitelnost a vyvrdcenf té namitky, 
takto uvésti: Ucent o skutetném a podstat- 
nim poxivdnt téla Pdné co pokrmu, miize 
jen milostt Boz aneb osvicentm Ducha sva- 
tého pochopeno avéreno byti, jakoz jiz drive 
(§. 11.) bylo povédino, a svaty Pavel (Zid. 
11, 1.) to potvrzuje tka: , Vira jest nadéj- 
nych véci podstata, dévod  neviditelnych. 
K obraznému pozivani nen{ zapotiebi zadné 
viry, jelikoz mize se vériti jen to, co élo- 


yék svymi smysly pochopiti nemize; co 


— 247 — 


vSak svym rozumem postihuje, k tomu nenf 
zapotiebi Zidné milosti Boi, Zadného zyla- 
Stnfho osviceni Ducha svatého. Zcela tedy 
dobre vytykal JeziS reptajicifm nevéru. 

Mélo-liby tedy byti dle néhledu Refor- 
mitt, tut by byl JeziS takovymto zakonéenim 
své reci pojednou vSecky ty horkosti pla- 
polajici uceniky utisil, nebo on by byl vy- 
vratil, co diive divodné tvrdil. Z celé reéi 
vysvita nevyvratitelné podstatnd pritomnost, 
kdezto by zakonéeni pravé jejf opak, obraz- 
now totiz vyznamenavalo. Po silném diivéj- 
Sim odporu, byl by se tedy Jezis reptajicim 
nahle poddal, a svou srdeénou predeslou 
tivahu zni¢il. Oni pak zajisté, kdyz by byli 
svych trudnych myslenf.zbaveni, byli by od 
ného neodesli, ale radéjirozkoSné dojati Uzeji 
se s nim spojili.. NeZ ale, toho vidi se zde 
pravé opak, nebo svaty evangelista vyslovné 
pripomina: Od toho éasu. mnozi z udenike 
jeho odeshi zpét, a fiz s nim nechodils. 

15. Vitézstvt viry. 

‘Snaha JeZiSova, reptajici a na duchu 
jiz zmaldtnélé nékteré uceniky k vire po- 
hnouti, minula se u¢inkem. AvSak, ackoliy 
co znatel nejtajnéjsiho mySleni, zajisté jen 
s nejhlubsi bolestina odchod téchto odpadlf- 
kai patil, prece uvedl hned zase vsecko v 
blahy stav, a obrativ se k stojicimzde dva- 
ndcti apostolim, tazal se jich tka: Zdaliz 
t vy chcete odejiti? 

V éele a ve jménu ostatnich odpové- 
dél Simon Petr, tka: Pane, ke komu pa- 
jdeme? Tyt ma§ slova zivota vééného; a 
my jsme uvérli a poznalr, ze jst ty Kristus, 
Syn Bok. 

Apostolové tedy uvérili v skutecné a 
podstatné prijimani Téla Pané, a byli o 
praydivosti toho Téla presvédéeni ne svym 
télem, to jest svymi smysly, nébrz duchem, 
to jest zvldstni milosti Bozi, zanechavajfce 
ten spisob, jakym se to stane, zcela mou- 
drosti svého Mistra. Oni pokorné uveérili 
tomu, co prevysSovalo vSecko jejich pomy- 
Slenf, ponévadz ve svém Panu poznali Syna 
Boha zivého, z jehoz ust plynula vzdy pra- 
vda a slova vééného Zivota. Oni zajisté 
truchlili nad nerozvazlivym odchodem téch 
nékterych odpadliki, ponévadz byli az na 
zbyt presvédéeni, Ze by to bylo hifSné, do- 
mysleti se u ného néjakého schvalné pri- 
pravovaného podvodu neb zchytralé néjaké 
lzi. Oni sice nepochopovali, jakym spiso- 
bem minf své télo co pokrm dati, aniz po 
tom spiisobu hddali neb se dotazovali; ny- 
brzZ oni v8emu tomu srdeéné veérili, poné- 
vadz to Pan a Mistr jejich sim jasné, opét- 


YS eas ks 


né a slavné dojistoval. Oni védéli, Ze sku- 
teéné nastane, co tak vddnymi slovy pted- 
povédél, ponévadz mu pri jeho zazracich 
vsecko vidy a velmi snadné co prostiedek 
k vykondni svého imyslu na jediné slovo 
poslouzilo, a pravé z véerejStho zazraku ji- 
sto bylo, Ze co zddny nevi, on vi, Ze co 
zadny nemize, on mize, ze jest v podstaté 
lidské pravy Bih, jenz v8ecko mize, Co 
chee, 'a ndsledovné, Ze se mu vériti mize, 
veritr' muss, 

V prechodu k nasledujicimu vykladu 
0 ustanoveni Svdtosti oltdiné (eucharistie), 
pozoruhodna jsou jesté slova JeziSova, jez 
v té slavné své feci pronesl: Sstoupil jsem 
s nebe, ne abych cinil vili svou, ale vili 
toho, kteryZ mne postal. Nuze, zdaliz neni 
zamluva eucharistie dilo samého Boha Otce? 
— Zdaz neni od véénosti trvajicim wmy- 
slem BoZzim ? (§. 8:) — A kdyz tak tomu 
jest,-tut by méli vsickni krestané bez roz- 


dilu, virou v uéeni JeziSe Krista nezkale- 


nou, Zivou a pevnou se honositi, a ne ji 
odpirati, vili Bozf za stalé pravidlo veske- 
rého svého jednani povazovati, a ne vymy- 
Slenym libostem. hovéti. (Pokraéovanf.) 


U kaplitky. 


Modlila se u kaplicky 
divka bled& bez matitky. 


Modlila se — zaplakala, 
Ze ji. smrt i otce yzala. 


Sestry nem4; rok uzZ minul, 
co ji brat ve vodéch zhynul. 


Hnizda maji vlastovicky — — 
sird divka u kaplicky ! 


Syét je bidny, klamny, Istivy, 
za, zlato i ctnosti chtivy. 


»Matko Pané s ditkem v klinu, 
radéj smrt, nez zpdchat vinu! 


»Matko Pané, svaté Robé, 
radéj vezméte mne k sobé!“ 


Slunce z4r v kapliéce hyne; 
Matka Pané sladce kyne. 


Svét je bidny, dava zlato — 
za ctnost i. co lidstvu svato. 


* * 
* 


Z routy vénec, sporé sviéky — 
_ blaze divce od kapli¢ky, A a2 


DOPISY. 


V Ousti nad Orlici 22. kvétna 1871. 
(Sy. misie v Ceskych Hermanicich u LitomySle, obnovy v 
chrému Pdné a mdjovd poboznost, zkouska v Sloupnici.) 


Veliké a tézké boje ma nyni cirkev 
sv.; lichy liberalismus a ¢ird nevéra oboru- 
je se proti ni 1Zi ana cti utrhéanim, aby 
tato sv. matka v osklivost uvedena a po- 
hanéna byti mohla, a proto v téchto nasich 
tézkych dobd4ch jest pottebno pro duchovni 
spravce, aby kromobyéejnych uzili pro- 
sttedki k zachovani pravé viry, ndéboznosti 
a mravnosti mezi svérenymi sobé oveckami. 
Takovymto kromobyéejnym, od cirkve sv. 
velmi schvalenym a odporucéenym prostred- 
kem k zachovani sy. viry, ndaboznosti a 
mraynosti mezi véricim lidem jest sv. mi- 
sie, konand ponejvice od knézi ze shro- 
mazdéni nejsv. Vykupitele, kteri maji sv. 
Alfonsa z Liguori, jednoho z nejvytecnéjsich 
pastoralisti, co jich ma cirkev, za svého 
zakladatele, a ktery pravé nyni za ucitele 
cirkve problasen byl. O vytecéném vysledku 
sy. misie v obci Sloupnické podal jsem 
zpravu ¢tenaérim Blahovésta v cisle 9, a 
pravé tato tak poZehnana sv. misie zavda- 
la podnét k odbyvani sv, misie v sousedni 
téz smiSené kollatute Cesko-Hermanické. 
Nabozny lid nas, ktery beze vSech pired- 
sudkii pozoruje tuto poboznost, musi si 
prati, aby odbyvana byla téz ve. farnosti 
jeho. — Po skvélém ukonéent misie Sloup- 
nické prislo nékolik uvédomélych katolfkt 
kollatury Hermanické k ctihodnému statié- 
kému panu farafi svému, Janu Ev. Eger- 
mannovi, se snaznou prosbou, aby jim, — 
podobné jako v Sloupnici, — sv. tyto hody 
pripraviti racil, k ¢emuz ochotné pan fara 
svolil-a tak titéz vel. pani ze shromaézdéni 
nejsy. Vykupitele, kteri sv. misii v Sloup- 
nici odbyvali, a sice dist. pan rektor domu 
prazského Antonin Mastalif, vel. pan Josef 
Roller, téz z Prahy a vel. pan Josef To- 
masek z Kocvirova, prijeli dne 6. kvétna 
rano na stanici Zelezné drahy vy Chocni, 
kde je o¢ekdvalo banderium rolnfki a mla- 
dikii z ptifatené obce Tisova a doprovazeli 
je az do Ceskych Hermanic, kde sv. misie 
odpoledne zapoéala. Uéastenstvi véricich 
v celé misii bylo neobyéejné éetné, ze 
vsech vikolnich osad hrnul se nébozny lid, 
aby uslySel vymluvné predneSené nejéel- 


néjsi pravdy nasgeho sv. ndbogenstvi. Kaé- 


zalo: se o povolani Glovéka, o hfichu, o 
nesmrtelnosti duSe lidské, 0 potrebé poka- 
ni, 0 svatosti pokdni, o nejsv. Svatosti ol- 
tdéini, 0 Matce Bozt; 0 sv. kiizi a koneéné 
zavérecné kazani. Kazanf o Panné Marii, 


~~ 249 — 


‘odprogenf nejsy. Svatosti oltéinf, jakoz i | katolick¢ho duchovenstva, které vizdy pti 


zavérecné feé déla se venku na _htbitové, 
jelikoz farni chram nebyl s to, vSecky né- 
bozné vérici obsdhnouti. Pocéet kommuni- 
kanttii obnasel pres 21 set, aé farnost tato 
toliko 2489 katolickych duSi éitdé. Vel. pa- 
ni misiondéti byli jmenovité posledni dny 
sy. misie neustale zaneprazdnéni, bud zpo- 
vidajice aneb kazice. Dojem sv. misie na 
lid véricf jest veliky, katolfci, kteri mnoha 
léta ani chram Pané nenavStévovali, svatych 
svatosti neprijimali, ztiéastnili se téz sy. 
misie a pfijali svaté svdtosti. A proto 
radost naboznych katoliki této farnosti ze 
Sv. misie byla veliké. Ve étvrtek o slay- 
nosti na nebe vstoupenf Pané mély rano 
slavné sy. prijimani panny, jichz bylo pres 
700. Odpoledne pak téhoz dne se sy, mi- 
sie privodem s nejsv. Svatosti a zivérecnou 
ret{ dist. pana rektora Antonina Mastalife, 
ukon¢ila. 

Nikdy nevidély Hermanice tak éetny 
a tak slavny privod s nejsy. Svatosti, jako 
tenkrate; shromazdilot se pres 5000 kato- 
iki, aby pritomni byti mohli ukonéenf této 
poboznosti. Zavéreéna reé utinila na ySecky 
pritomné nesmirny dojem; kdyz dist. reénik 
chvalil jejich horlivost ve sv. misii, vybize- 
je jich k stalosti a vérnosti k Bohu, kdyz 
jim srdeéné daval s Bohem, tu povstal me- 
zi shromazdénymi tisfci hlasity pla¢, a ani 
jedno oko nezistalo suché. Na to vystoupil 
staricky pan fardt na kazatelnu, dékoval v 
slzich dist. panim missionéram za jejich 
horlivé. apostolské pisobeni a vynasnazenf, 
a k zavérku vystoupila téz jedna z pritom- 
nych tu panen, a dékovala téz jak dist. 
panim misionéiim za jejich prace, které 
podnikli tyto dny ku spdse kollaturnfki, 
taktéZ i panu fardri, ze oveck4m syym mi- 
lost sv. misie popral. V patek rano byli 
vel. pani misiondéii na stanici v Chocni 0- 
pét slavné vyprovodéni, do prifarené obce 
ChotéSin vyprovazela je Skolni mldadez i 
vérici lid, ktery téhoz dne sluzbam Bozim 
pritomen byl, a az do Chocné dist. pan 
farat, hudba Hermanickaé a banderium Ti- 
sovské. 

Tolik o sv. misii, které zrejmy 
dava dikaz, ze posud kvéte naboznost v 
nasem lidu katolickém, Zijicfm mezi evan- 
geliky, od kterych se mu vsecky ty pam- 
flety, vychazejfci v Praze v zndmé knéhti- 
skdrné, podavaji, aby ve své vire katolické 
zviklan byl. Jest to bohuzel smutna pravda, 
ze mnozi z nasich pani viastencti v Praze 
dle zidovského spisobu videnského hanobi 
a tupi katolickou cirkev a takto hledi cit, 


ndrodé stalo a cit naseho katolického lidu 
na nejvyS urdzetii Kam to povede? Za- 
jisté ne ku prospéchu ndroda, za jehozto 
tak vrelé pratele se tito hanopisci vydavajf. 
Nez dosti o této presmutné véci, kterd 
kaZdého katolika, jenZ upfimné svij narod 
miluje, velice boleti musi! — Chram Péné 
Hermanicky nabyl &tédrosti katolickych 
kollaturnfki mnohé okrasy. Tak pred né- 
kolika lety zatizena od dobrodinci vkusna 
ktizova cesta ze spolku sv. Severina ve 
Vidni, a objednany dva krasné obrazy ve zla- 
tych raémech neposkvrnéného Poéeti Panny 
Marie a sv. Filumeny za 120 zl. od jedno- 
ho nabozného katolika, malované od aka- 
demického malfre pana Jana Umlaufa v 
KySperku; a jelikoz hlavni oltat sv. Jakuba 
jiz velmi seSly jest, odhodlal se s povolenim 
pana fardre vel. p. kaplan Frantisek Krasa 
vybidnouti katoliky k. pirispévkim k zbudo- 
vani nového hlavniho oltdte, slusnéjsfho, 
tak jako i katolici Sloupnitti si téz novy 
skvostny oltar ve svém farnim chramu P4- 
né vystavéli. Prosba pana kaplana nebyla 
oslySena. Vynalezl se hned jeden zbozny 
katolik v Hermanicich, ktery na své titraty 
vymalovati dal hlavnf obraz od téhoz umél- 
ce v KySperku, jenz s bohaté pozlacenym 
ramem stal 300 zl. r. 6 Naklad na cely 
oltét vypocitan jest na 1000 zl.; 600° zl. 
ma jiz pan kaplan sebrano a doufa, ze ny- 
ni po misii i to sedmé sto v kratkém éa- 
se sebere a tudiz se jiz nyni zapocne se 
stavbou hlavnfho oltafe. Mimo to posta- 
veny jsou v novéjsich éasech témér ve vsech 
prifatenych obcich zelezné ktize s podstay- 
ky kamennymi nakladem jednotlivych za- 
moznéjsich katoliki, z nichzto jeden v obci 
Tisové v Gas sy. misie slayné posvécen byl, 

Katolici této smiSené kollatury C¢inf 
tedy dosti ke cti a chvdle Bozi a k ozdo- 
bé stanku Hospodinova. Nebesky Pan sam 
budiz jim hojnym odplatitelem! . , . V na- 
Sem dékanském chramu Pané koname letos 
opét utéSenou Majovou poboznost. pri t- 
éastenstvi naboznych véricich velmi ¢éetném. 
Zapocind poboznost tato libozvuénymi zpé- 
vy Marianskymi, po nich vykladé se Lore- 
tansk& litanie, kterou potom lid zpiva dle 
ndpévu dist. p. fardte v trestnici Kartouz- 
ské Baltazara Bubly, a Marianskou!pisni se 
cela poboznost ukonéi. Jelikoz v nasem 
mésté lid ponejvice primysIny jest, zapo- 
cindme poboznost tuto o osmi hodinach 
vecer, aby lid po odbyté jiz pracise sucast- 
niti mohl a tu k nemalé okrase a ozdobé 
této milé poboZnosti slouzi naém lustr, na 


' % jich sttedu odebral se na véénost. 


— 250 — 


kterém 24 svitek hori, dar to jedné vane- 
Sené rodiny méstské, ktery stal asi 200 zl. 
— V Jetosnim pasijovém témdni navsti- 
vilo mnoho tisfc véricich nasi znamenitou 
krizovou cestu; celé noci konaly se tam 
poboznosti, navstéva sluzeb Bozich jak v 
- pasijovém témdni, tak i o velikono¢nich 
svatcich byla Getnd, zaéez sluSi Panu Bohu 
yzdati nejvroucnéjsi diky! 
V pondéli pasijového téhodne odbyvala 
se vy domé Milosrdnych sester v Sloupnici 
pololetni zkouska v divéich tifidach a tu 
jsme vsickni pritomni se diviti museli tém 
pokrokiim, které taméjsi mladez zenského 
pohlavi ucinila! Ditky na vSecky otdzky ze 
vsech predmétii vyborné davaly odpovédi, 
projevily vytecnou zndmost v ptedmétech 
jim prednasenych. Milosrdné sestry osvéd- 
ily sé co vyteéné utitelky svérené sobé 
mladeze, tak ze pritomni rodiée s vysled- 
kem zkousky velice uspokojeni byli! Ditky 
Skolni Inou téz ke svym utitelkam nejupfi- 
mnéjsi laskou a Ize predpokladati, ze své- 
mu budoucimu povolani primérené vzdéla- 
ny, opusti dim tento. A piece se strany 
liberal broji se proti témto sestram o vy- 
chovani nasi mlddeze velezaslouzilym ! 
FE. «. 


Z Bezna dne 1. éeryna 1871. (Opozdéno), 
(Smrt a pohfeb p. dékana J. Jerdbka). 


Bylot 14. kvétna. Dokondna pravé obét 
mée sv., kdyz truchlivy zvuk ,umiratka“ 
ohlagsoval osadnikim Bezenskym, Ze nékdo 
Kdo 
odeSel as na pravdu Bozi? Srdce nepoko- 
_ jem tlouklo, tuSeni pohdnélo k farnfmu do- 
mu, a bohuzel — nesklamalo. Stari¢ky 
kmet byl jiz jen télem ptitomen svym o- 
veckam, osadnici osifeli, zesnul jim milo- 
vany otec, distojny p. dékan. Shromazdéni 


poklekli, slova modlitby zmirala jim na | 


rtech, jen hojné slzy ukrapovany v obét 
vdéku za zesnulého, Tklivé ticho proryvané 
chvilemi usedavym stk4nim zavitalo do sdélu, 
_ kde neboztik odpoéival, az najednou utajo- 
vané city v rozvlnéné titrobé vyproudily se 
u vyznamné slova veleapostola Pavla: Do- 
bry boj jsi bojoval, béh jsi dokonal, viru 
jsi zachoval, za to slozena jest ti. koruna 
spravedinosti. (II. Tim. 4, 7). 

Cela osada rozesmutnila se jobskou 
zvéstf. TYicet.sedm let sdilel se zvéénély 
S nimi 0 slasti a strasti, letos slaviti mél 
knézské své druhotiny. Kolik tu vzdjemnych 
styki, kolik tu spole¢nych tuzeb a snah! 
Muzové pripominali si s vdéénou radosttf 
dob mladi, kdy ssali v mladistvé srdce vi- 
ni zboznych jeho poucenf; kdy patiili na 


lice jeho horlivostf pravého sluhy | Pané 
‘prodchnuté, an pochvaly udili snazlivym — 


pracem; s hlubokou tictou rozpominali se 
radostnych chvil, kdy jim jinochim proptj- 
éoval se otcovskou radou; dobrofetili za to 
Panu, Ze jeho slovem spojiti je racil paskou 
véené lasky s milovanou choti. Zaci lkali 
pro milovaného uéitele, mlédez plakala ot- 
covského vidce, chudina nafikala pro Ssté- 
drého dobrodince, slovem — ¢étrnacty maj 
vyrval osadé Bezenské srdce, jehoz tlukot 


byl jejim tlukotem, jehoz city a snahy byly 


jejimi city a snahami. i 
Prvotny dojem neslébl, nébrz den co 


den rostl, ¢etné zastupy stiidaly se u vrou- 


cich modlitbéch pred vystavenou mrtvolou. 

Den 17. kvétna byl dnem vSeobecné- 
ho smutku pro celou kollaturu. Z blizka i 
ze vzdali schazeli se truchlici, aby poslednf 
éest vzdali zvéénélému. Jak veliké vazno- 
sti tésil se p. dékan u velebného ducho- 
venstva, poznati lze z toho, ze pres prose- 
bné dni seslo se jich k 30. Ani vznesend 
vrchnost neobtézovala si podniknouti cestu z 
Prahy, aby milé ostatky doprovodila na mi- 
sto odpotinku. Nechci podrobné vypisovati 
privod pohrebny, byva pri stejnych okol- 
nostech tyz, jen tolik budiz pripomenuto, 
ze jej ved! veledist. p. vikar z Kosmanos 
a Ze duchovenstvo v nesenf rakve s obcany 
se stridalo. 

Kdyz drahocenné biimé sloZeno pred 
oltétem v chramé,-kdyZ obéané rozestavili 
se kolem rakve, vystoupil na kazatelnu ve- 
lediist. p. Jan Marek, kanovnik Kralohra- 
decky a oslovil preplnény dim Pané slovy 
apoStolovymi: ,,Milost Pana naSeho Jezise 
Krista budiz vzdycky s vami.* Velebny klid 
rozhostil se u vsech prostorach : vzdyt mlu- 
vil p. reénik jménem zvééneélého p. dékana, 
reé jeho byla takrka z4vétem, v némz od- 
kazovany jednotlivym vékim a stavim po- 
klady nejdrahocennéjsi ,,ditkam poslusnost a 
modlitba, mladencim a panném skromnost 
a nevinnost, otcim a matkam ctnostné ve- 
deni ditek.« Srdeéna dojemnost reci pribi- 
rala pribéhem vzdy vic a vice nadSenosti, 
a dostoupila uichvatné zanicenosti v slovech 
k vel. duchovenstvu proneSenych: ,A co 
Vam, ctihodni bratii, odkdzal zesnuly Vas 
spolubratr ? Horlivost sv. Pavla, abyste v 
nynéjsich Gasech beztizdnosti a nekazné v 
snazeni svém neochabovali; lasku sv. Jana, 
ktera by Vas udila pohrdati protivenstvim 
a prondasledovanim.” 

Po slavném requiem, jez slouzil veld. 
p. reénik, a po prislusnych obradech hnul 
se privod na sv. pole a ulozil duchoyniho 


So 


svého sprévee v hrobku kaple sy. Jana 
Kititele. mies 
_ Odpoéivej} v pokoji ctihodny kmete a 
ovivej perutmi lasky byvalé své svérence! 
in Pozn. Dp. Jan Kit. Jerabek, farat v 

Bezné, osobni dékan, prisezny biskupsky 
notar Litométicky, élen mnohy¥ch dobro¢in- 
nych tistavi a spolki, narodil se v Labské 
—Tynici dne 29. ledna 1797. Vystaviti dal 
svym nakladem kapli sv. Jana Krt. na hfbi- 
tové Bezenském, pficinil se o dfistojnou 
upravu kostela sv. Petra a Pavla tamtéz, 
k cemuz sdm nejvice prispél, a zaopatiil 
pro néj kratce pred svou smrti skvostnych 
Sestero svient a drahocenny kalich. 

J. Mrk. 


V Zelivé v pondéli svatodusni 1871. 
(O zalozeni ¢eské farni ostdy v Novém Yorlxu.) 


Neddvno jesté psal jisty venkovsky 
synek, ktery se do Ameriky odstéhoval, 
odtamtud své matce, bydlici v blizké ves- 
nici S., aby do Ameriky za nim nejezdila, 
a odtivodnil zrazovani své témito prostymi 
sice ale pamétihodnymi slovy: ,,Maminko, 
nejezdéte sem, Amerika neni pro vas, A- 
merika jest pro télo a ne pro dusi.“ — 
Byla, bohuzel, do nedavna mnohému z kra- 
jana nasich, ktefi se tam odebrali, Ameri- 
ka jen pro télo,a i to tam mfsto o¢ekdva- 
ného blahobytu. dochazelo skrovného a ne- 
atidka dost bidného zaopatienf, duSe vSak 
nemajic nikoho, kdo by ji chléb Zivota 1a- 
mal, hladovéla a chradla a jako ziznici anti- 
lopa na Ssiré pousti marné se ohlizela po 
obéerstvenf, nebo jednotlivé oasy s prame- 
ny vod Zivych, s_ katolickou duchovni 
spravou, daleko od sebe byly vzdaleny. 
Nemélo tak navZdy byti, Bohu dfk, ze 
priginénim neunaveného general. vikare 
Slovani americkych, dist. p. Gartnera, na- 
slo se horlivych duchovnich, kteti obétuji- 
ce sebe, jak z predeslé zpravy vysvita, roz- 
ptylené ovetky stadce Kristova kolem sebe 
v osady shromazduji, aby je pred tiklady 
éihajicich tam na né nepratel uchranili a 
bezpetné po cesté Zivota tohoto k Zivotu 
véénému vedli. 


Dali toho doklad, ze utéSenéjsi bu- - 
doucnost Slovanim americkym kyne, a Ze | 


zejmena ,Cesi co katolici nesetii obétf pro 
své déti, aby potomkim svym zanechali 
pamatku své lasky k nim‘ a jak ,znaéné 
tudiz tlakomér dobrého minéni o Cesich v 
Americe vystoupil“ (dist. p. Hesoun, v. 
»Blahovést“ 1870 str. 139), jest ndsledujici 
¢lanek obsazeny v ném. kat. novinéch No- 
vo-Yorkskych: ,Nepozorovdno témér kona 
se ve Spojenych statech dilo, které dojista 


— 261 — 


zasluhuje, abychom si ho vice v&fmali. 
Jestit novym dikazem o Zivotn{ sile nasf 
sv. viry ana zmar pftivadi vSecky pied- 
sudky nage, které proti sbratrenému s né- 
mi, ale zneuznanému naérodu posud pano- 
valy. Nenf tomu tak dévno, co jsme v ka- 
tolickych tuzemskych éasopisech étli pro- 
volani jednoho misionére od zapadu, v kterém 
smutné poméry katolickych, ve Spojenych 
stitech Zijfefch Cechi a Poléki slovy az 
hriza pravdivymi licil a zdéroven vyzyval, 
aby pro né slovansky misionaérsky tistay byl 
zalozen. Ustav ten, jak se doslychame, v 
Milwaukee skutetné jiz jest vystavén. Ona 
pak slova stala se semenem, jez na trodnou 
pidu srdci katolickych padlo.. Nebo sotva 
ze minula 2 leta, jiz dotitime se zprav 
gnatnych o stavbé kostelii a8kol pro Gechy: 
a Polaky v Chicagu, v St. Louisu, \v Mil- 
waukee: doslychame se 0 zalozeni novych 
obei v Baltimore, v Detroitu, ve Winoné a 
na jinych mistech; vidime misionafe cesto- 
vati, aby i nejodlehlejsim osadam duchovni 
pomoc a ttéchu poskytli. Tak pravé nyni 
prodlévaji dva éeSti misionari z Milwaukee, 
vel. pp. Gartner a Videnka u prostred mé- | 
sta naSeho, aby i zde v Novém Yorku éet- 
nym Slovanim tifnedélnf misif poslouzili, 
a pak zde samostatnou Geskou osadu zari- 
dili. — PYizndavéme se radi, ze takovéto 
skutky naSe difvéjsi a jak jsme za to méli 
ne nepodstatné pochybnosti o tom, mizZe-li 
a chce-li slovansky ndrod néjakou obét 
prinésti, na prosto v nivec obracf a Ze na~- 
bozenské znovuzrozeni jejich uprimné vita- 
me as radosti pozdravujeme, vidouce v ~ 
tom pro svou vlastni némeckou narodnost, - 
které zde v Novém Yorku, hledic k poctu 
obyvatelstva, dvakrat tolik vykonati mohla, 
novy podnét k vétsf horlivosti. — Unus 
pro multis.“ 

Misie, 0 nfz se tuto zminka déje, od- 
byvala se od 29. ledna do 12. tnora t. r. 
Nejprvé vydal vel. p. Videnka ¢eské pro- 
volani, jehoz jeden exemplar jsem téz do- 
stal a které jest pravé kuriosum ¢eského 
tisku v Novém Yorku. Carky a ha¢éky mu- 
sely pridélany byti rukou. Potina takto: 
»Ceskd kat. misie v New-Yorku. ,Bratif! 
Vézte, Ze hodina jest, abychom jiz ze sna 
povstali; nebot nyni jest blizSi naSe spase- 
ni, neZli kdyz jsme uvéfili.‘ (Rim. 13, 11.) 
Témito slovy Vm, nejmilejsi krajané, jako 
druhdy sv. Pavel spoluobéanim svym Ri- 
manim, tu radostnou sprdvu zvéstuji, ze i 
pro Vas hodina milosti prisla, a to milosti 
sv. misie.“ Aby se o tom vSickni tam Zi- 
jet Cechové dozvédéti mohli, kézal vel. p, 


— 252 — 


Videnka kazdy étvrtek o pil osmé na veéer - 


a kazdou nedéli o 4. hodiné odpoledne v 
némeckém kostele Bolestné Panny Marie u 
Kapucini v ulici ,,Pitt Street“ po ¢esku a 
to tak dlouho, az se naditi mohl, Ze vétsi- 
na ¢eského obyvatelstva o misii zpravena 
byla. Na to poéala misie sama. 

Jak misie Zidouctho cile, zrizeni totiz 
samostatné ceské farni osady, dosahla, o 
tom prinaseji svrchu zmfinéné kat. noviny 
tuto sprdvu: ,,Misie a zalozeni ceské obce 
v Novém Yorku. —. Velikou radost sptiso- 
bila ndm Cechim v Novy. Yorku misie, 
kterou vel. pp. J. Gartner a J. Videnka v 
kostele Bolestné Panny Marie odbyvali. 
Poéala v nedéli dne 29. ledna, trvala celé 
3 nedéle a skonéila zalozenim Geské osady. 
Zdarila se nade vSecko oéekavan{; nebo aé 
Spatnd povétrnost panovala, prece se ji pres 
tisic osob ziéastnilo a i vSedniho dne byla 
kazani pilné navstévovana. Posledni ¢tyry 
dni byl naval k zpovédlnicfm skoro usta- 
vicny. Po posledni veéerni poboznosti shro- 
mazdil vel. p. Gartner muze a vel. p. Vi- 
denka zeny ve dvou rozliénych sinich Skol- 
nich a zarazili dvé jednoty: sv. Cyrila a 
Methodéje pro muze a sy. Ludmily pro 
panf. Uéelem obou jednot jest, modlitbou 
a pravidelnymi mésf¢nymi prispévky posta- 
rati se 0 najmuti a upravu vhodné mistno- 
sti pro spoleéné sluzby Bozi. Dalo se hned 


171 ud zapsati a méme za to, Ze se za 


tyden tento pocet Glen zdvojndsobni, po- 
névadz pro velkou vanici snéhovou pravé 
toho vecera sotva polovic oéekavanych pii- 
jiti mohlo; nebo mnohé ulice byly tak za- 
vaté, Ze se jimi ani jiti nemohlo. S velikou 
ochotou a jednomysinou svornosti, kterd 
nejlepsim jest dikazem nasi odhodlané a 
pevné vile, spolky tyto se sestoupily a 
prispévky sebrany byly. Do vyboru jedno- 
ty muZi zvoleni jsou: pdnové Matéj Vy- 
borny za predsedu, Jan Vosatka za tajem- 
nika; Antonin Chvétal za pokladnika; Mich. 
Stiihr a Ant. Hayer za vybory. Do vyboru 
jednoty sv. Ludmily zvoleny byly: panf 
Barbora Hayerova za piednostku; Viktorie 
Vyborna za tajemnici; Anna Hluboké za 
ucet vedoucf; Marie Jelinkovd. a Teresie 
Kocianova za ¢leny vyboru. — Ku konci 
povzbuzoval nds dist. p. Gartnerk horlivé 
modlitbé a k setrvalosti a pravil, ze nam 
zde vel. p. Videnku za duchovntho spravce 
ponechati chtél; ponévadz ale nejdist. pan 
arcibiskup Novo-Yorksky mu sdélil, Ze jiz 
dist. p. Weidlichovi z Prazské arcidiecése 
prijeti pro Novy York poslal, a ten dle 
posledntho listu svého jiz snad jest na ce- 


‘st8, proto tedy Ze nova osada na dist. p. — 


Weidlicha éekati musi; vel. p. Videnka pak 
Ze se opét na misie vydé. — Pozehnana 
zastane upominka na oba horlivé tyto kné- 
ze ve vdéénych srdcich nasich; bolestny 
zajisté dojem, ktery jsme vsickni pocitili, 
kdyz od nds se louéili, nejlépe svédcf, jak 
milymi a vz4cnymi se nam stali, a jak mi- 
14 a vzdcn4 ndm na né pamatka potrva na 
vidy. V Novém Yorku dne 14. tnora 1871. 


M. Vyborny, predseda; J. Vosatka, tajemnik 


jednoty sv. Cyrilla a Methodéje.* ; 
K této zpravé pfritinila redakce feée- 


ného listu k vyzvdni dist. p. Gartnera ten-. 


to dodatek; ,Pozndmka redakce; Dist. p. 
J. M. Gartner, gen. vikér Slovani americ- 
kych, pozddal nds, abychom uvefejnili tuto 
prosbu. Ti knézi v Gechach a na Moravé, 
kteri bud misii neb duchovni spravé u 
krajanii svych vy Americe vénovati se hod- 
laji, necht yen tenkrate za odporucent neb 
vysvétlen{ potiebné jej pozddaji, kdyz nejen 
jistého propusténi ze své diecése, nybrz i 
prislusného o spisobilosti své vysvédéenf 
od svych nejdist. ordinariati nadfti se 
mohou. Lépe ale dotyéni vel. panové ucinf, 
kdyz se primo na nejdiést. biskupy mést 
Leavenworth-u (Kansas), St. Paul-u (Min- 
nesota), La Crosse (Wisconsin), Greenbay-e, 
Alton-u (Illinois), Pittsburg-u (Pennsylvania), 
Harrisburg-u (Pennsylvania), aneb na nej- 
dist. arcibiskupy v Cincinnati (Ohio) a v 
Novém Orleans-u (New-Orleans, Louisiana ) 
obrati, kde jesté Siroké pole pro apostolskou 
Ginnost mezi Slovany zbyva4. Kazdé pro- 
strednictvi, at nic nedim o odpovédnosti, 
které se tim na prostitedkujiciho uvaluje, 
mnoho éasu na zmar pyivadi a to tim vice, 
ponévadz Very Rev. J. M. Gartner, aby 
rozlicnym a tézkym povinnostem svym do- 
stal, skoro, ustaviéné mimo Milwaukee pro- 
dliva. — Ceské a morayské listy v Evropé 
necht laskavé to otisknou.“ — 

(Dokonéeni pifsté). 

Ze Studeného v kvétnu 1871. 

(Pochvala horlivé osady.) 

V patek pred nedéli kvétnou tésila se 
osada Studenecké rozmilou slavnostf, jiz v 
mire té od svécenf kostelika svého nezazZila. 
Osada Studeneckd asi 30 ¢isel Citajici ma 
krasnou kapli pohtebni, kterou si sama as 
pred 40 roky k ucténf Rodiny Pané byla 
vystavéla s nemalou obtizi, jelikoz v krajiné 
hornaté jsouc polozena a samymi: témér 
chalupniky obydlena bohatstvim nevlddne. 

im méné ySak obdafena jest statky po- 
zemskymi, tim vice si ddvd zdlezeti na 
statcich duchovnich. Dikazé toho utésenych 


4 


-podala vice. Kostelféek sv&j drit si v distoté 
vyzorné, ,pripraveny jako nevéstu okrasle- 
nou muzi svému.‘ SBohosluzebné pradlo 
_ vezdy drzi si Cisté jako sklo. Vsim k slu- 
zbim Bozim pottebnym jest chrameéek ten 
- opatren. Kasul k. p. maji nékolik lep8ich, 
nez v mnohém chrdmn farnim, tak Ze i 
predepsanych barev uZivati se mize. Nacinf 
kostelni potkalo vroku 1866 nestéstf. Blesk 
_ zapalil byt zaduSnikovi, jenz s nasazenim 
zivota zhoubnym plamentm vydral na pidé 
ulozend roucha kostelni. Néco véak prece 
shofelo a i monstrance se rozlila. Podivu- 
hodno jest, ze muz ten z plamend tehdaz 
viibec vyvazl, nebot se tak straSlivé popdlil 
véci kostelni odndseje, ze seo jeho uzdra- 
vent pochybovalo. Leé uzdravil se tak, ze 
na sobé nema témér stopy hrozného ohném 
zohaven{ a je dosud tplné zdrdv a éily. 
Velikou pro tak chudou osadu ztrétu na- 
hradili v8ak Studeneéti opét ai monstranci 
zase si koupili vkusnou, 1%/,‘ vysokou za 
80 zl. 

V tomto tedy ‘kostelfku zridili sobé v 
panskych lesich pracujicf ditevari postrannf 
oltar s obrazem sedmibolestné Rodi¢ky Bo- 
wi. Jiz po dvé léta konaji tam na bo- 
lestny patek pobozgnost slavnymi sluzbami 
Bozimi zvelebenou. LetoSniho pak roku 
vydatila se poboznost ta zvlasté skvéle. 
Byvavalof jindy pouze ¢eské kazani a zpi- 
vand mée sv., letos vSak aby i sousedni 
_Némci mohli se poboznosti té ziéastniti, 
byla tam i ranni mSe sv. s némeckym vy- 
-kladem, éehoz Studené ani o Zadné pouti 
ani, kdyz se kostelik svétil, nemélo. Tudy 
ona veliké pro Studenecké radost a nara- 
mné ze vsech vikolnich osad lidi ouéasten- 
stvi, tak ze chramek, a¢ dosti prostranny, 
byl jako nabity, ani malou ¢a4st jich v sobé 
nemohl vméstnati. Téz byl valny poéet ko- 
munikantiiv, tak ze slavnost ta opravdu 
pro skrovnou onu osadu vypadla velkolepé, 
nad o¢ekavani utéSené. Némci, Cesi svorné 
tu modlitby a vzdechy své vysilali k trinu 
spoleéného Otce svého nad hvézdami a jako 
ditky jedné matky ztéhoz stolu posilu ne- 
beskou pfijimali. Zdaz to neni ta nejlepsi 
pada, na nié sobé Cech a Némec svorné 
ruce podati a pokojné ku blahu ¢asnému i 
véénému kraéeti mohou? Zdaz neni cirkev 
katolické onou matkou moudrou a dobrou, 
_kterd veskeré ditky své, byt povahou, zvyky 
a snahami sebe vic od sebe se lisily, vodif 
spoleéné na misto bratrskych hodi, spoleé- 
nych radost{ vznesenych, ¢lovéka k distoj- 
nosti Tyaircem mu vytknuté povznasejicich ? 


‘ 


pay 


K RONIK A. 


Z Prahy. Ve ¢tvrtek o slavnosti Bo- 
zitho Téla bude J. Emin. nejdtst. p, kardi- 
nal arcibiskup slouziti u VSech Svatych na 
hradé v 7 h. rano zpivanou m§i sv,, po 
kteréz povede slavny prtivod ke étyfem ol- 
tarim na Hradéanském ndméstf a udéli po 
»Te Deum“ v kostele Vsech Svatych po- 
zehnan{ s nejsv. Svatosti, — V nedéli 11. 
t..m. povede J. Emin. p. kardinal slavny 
privod Boziho Téla na Starém mésté, 
v ostatnich pak méstech Prazskych pp. ka- 
noynici metrop. kapitoly. 

* —* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 8—11. Gervna v kostele na hibi- 
tové Malostranském v KoSfiich, od 12—15, 
u sy. Ha8stala. 

*_* Bi*movancét o minulych hodech 
svatodusnich bylo v Praze 2400 a sice u 
sv. Klementa studujicich v oddéleni éeském 
296, v oddéleni némeckém 188, u sv. Mi- 
kulase Skolni mladeze i dospélych 1916. 

#__*- | Mdjovow poboznost* u sv. Kle- 
menta d. 31. kvétna ukonéil J. M. p. biskup 
Prucha slaynym pozehnanim. Chram byl 
ve vsech prostorach preplnén; druzi¢ek 
dostavilo se as 40. Alumnové arcib. semi- 
nare zapéli na kiru ,Zdravas Maria,“ 
»Zdravas Kralovno“ a ,Te Deum.“  Po- 
boznost tuto konali letos, vykladajice litanii 
Loretanskou a po vykladu pfislubujice sv. 
pozehnanim, vel. knézi: Blanda, Borovy, 
Brusaék, Dorovin, Honejsek, Hradek, Janda, 
Janki, Knobloch, Krasl, Rehak, Sedlak, 
Srdinko, Tvrznik, Vesely a Vinklar. 

*—_* Véera vykonal J. Emin. nejdist. 
p. kardinal v chramu Pané na Strahové 
benediket nového opata Strahovského vd. 
p. Vojtécha Hrona za assistence p. opata 
Teplského a Zelivského. Slavnost poéala 
v 9h. rano a trvala témét do poledne. 
Obrad podoba se zcela svécenf na_ bis- 
kupstvi. 

*_# Vyroéni pamatka sv. Vita mué. 
a patrona zemského bude se ve ¢tvrtek 15. 
t. m. slaviti na hradé timto poradkem: U 
Vsech Svatych bude v 7 h. zpivana ranni, 
v 8 h. Skolni mSe sv., o pal 9. h. némecké 
a°v 10 h. Geské kazanf, v 11 h. pontifi- 
kalni mSe sv., 0 3 h. odp. budou slavné 
nespory. 

*_* Jeho Emin. nejdast. p. kardinal 
arcibiskup vyd’ se dne 19. t. m. na cestu 
do vikariatu Berounského a Hofovického a 
bude udélovati sv. bi*movdné dne 19. cervna 
v Ilofelicich, 20. vy Zelezné, 21. v Tachlo- 
vicich, 22. v Karlovu Tyné, 24. u sy. Jana 


woh 2" 


pod skdlou, 25. a 26. v Berouné, 27. ve 
Vosové, 28. v Borku-Suchomastech, 29. v 


~Hostomicich; 1. éervence v Lochovicich, 2. 


v Jincich, 3. v Hofovicich, 4. vy Myte, 5. 
u sv. Dobrotivé, 6. v Ujezdé Drahonové, 
8. v Cerhovicich a 9. v Zebrace, odkudz se 
do Prahy navrati. Na této cesté své bude 
Jeho Eminencf noclehem dne 19. a 20. 
éervna v Hofelicich, 21., 22. a 23. v Ta- 


‘chlovicich, 24. a 24. v Berouné, od 26. éer- 


yna do 2. Gervence ve Vosové; od 3 —%. 
éervence v Myté a 8. v Zebrace. 

*—* Z Budéovic.. Svéceni knézstva 
ustanovil J. Exc. nejd. p. biskup jako v 
Praze na d. 12., 14. a 16. éervence. — 
Od 11—15. zai. budou se odbyvati v b. 
semindri knézské exercictene — V mésté 
zridil se vybor ku podpore J. Excel. p. 
biskupa y zalozen{ ustavu pro hluchonémé. 

% Rima. Sekta Methodisti se v Rimé 
rozsiruje. Hlasatelem uhlavnim téhoz blud- 
ného uceni jest odpadlik jménem Gavazzi, 
jenz druhdy Barnabitou byval; 20 let se 
zdrzoval vy Londyné, aé s nevelkym tspé- 
chem; nebot Zidny duchovni anglikansky 
nechtél mu proptjciti svého chramu k od- 
byvanf methodistickych schizi. V Rimé 
jsou posluchati jeho z vétsf Casti atheisté, 
zidé a nékteri knézi odpadlici. Londynska 
spolecnost biblicka opatiruje Gavazziho hoj- 
nymi prostredky penéznymi. Nedavno bylo 
jedno takové shromazdéni Methodistéi pre- 
ruseno nemilou prihodou, jesto do prostired 
siné padla puma, kteraz prasknuvsi rozbila 
nékolik oken ; tii ze shromazdénych byli lehce 
poranéni; vétsi Sskody puma jenom z le- 
penky shotovena nesptisobila. Prece vsak 
sektarové vesmés velky poktik pro tuto 
uddlost ucinili, uvalujice vinu na katolické 
knéze, aé tito za to nikterak nemohou, 
paklize lid od nové vlédy mnohondsobné 
tyrany a tryznény nékdy k nasilné obrané 
Utocisté bére. 

*_* Ku 25letému jubileu papezova- 
ni Pia TX. konaji se v Rimé tak velkolepé 
pripravy, ze ani italska vlada se neosmé- 
luje odpor néjaky klasti, nybrz zamysli.vy- 


zyati syndika timského, aby na den 16. | 


cervna vseobecné osvétleni mésta natidil. 
Mimo to bylo pry vojenskym kapelam hu- 
debnim narizeno, aby se vycviciti hledély 
v hymné, kteraé od Gounoda ku 50letému 
knéZskému jubileu Pia IX. byla slozena; 
piseh tu pry budou kapely italské u veéer 
16. Gervna pod okny palace Vatikanského 
hrati; z hradu andélského bude v tyz den 
z dél stiileno. Jeden list cirkevyni pri tom 


podotyka, ze tato od vlady italské chysta- 


0 2 ea 
he al 
tLe 


Ms 
ye 
| 


n& oslava jubilea Piova se na vias podoba 
poktikovant zidiv, kdy% volali: ,Zdrav bud 
krali Zidovsky !“ 

Z Italie. Valné rozsitena jest nyni 
povést, Ze kral Viktor Emanuel se nepo- 
stéhuje do Rima, nébrzZ Ze postoupi trin 
synu syému kralevici Humbertovi, ktery jak 
znamo uz od lonského podzimu v Rimé 
sidli. 

ZAmeriky. V Baltemorezacali taméjsi 
katoli¢ti Cechové stavéti novy chram ke cti 
sv. Vaclava. Némci v témz mésté sobé uz 
Sesty kostel buduji a v St. Louis-u_ jede- 
nacty chram pro némecké katoliky se stavi: 

*_* Redemtoristé maji v severni A- 
merice uhrnem 16 domiv feholnich asice: 
V Baltimore 3, v New-Yorku 2, v Annapo- 
li, Ilchestru, Filadelfii, Pittsburgu, Bostoné, 
Buffalo, Rochestru, Detroitu, Chikagu, sv. 
Louisu a New-Orleanu po jednom. 

Z Asie. Mésto Mosul v Mesopotamii 
lezi nedaleko starého mésta Ninive, jez 
jindy byvalo sidlem mocné vlady a. rise 
Assyrské. Syrsko-katolicky arcibiskup Vv 
Mosulu, Cyrill Benham Benni (prosluly, co 
spisovatel vyte¢né knihy o primaté papez- 
ském) zaslal na jare t. r. sv. Otci Piu IX. 
krasny list, v némz ve jmenu celého  stad- 
ce svého razné protestuje proti nasilnému 
oloupeni Stolice apostolské se strany ital- 
ského krale. List onen vhodné  zacina 
slovy Pisma sy.: ,Muzi. Ninivitsti stanou 
na soudu s pokolenim timto a odsoudi je: 
protoze pokani ¢inili ku kazani Jonasovu : 
a aj vice jest tuto nezli Jonas.“ (Mat. 12, 
41.) Dale pak tyZ arcibiskup pravi: ,V 
této dobé, svaty Otée, kde veskera moc 
temnosti se proti cirkvi oboruje a zvlasté 
proti hlavé jeji, prichazime i my Ninivité, 
pastyr a celé stadce véricich, abychom pred 
Bohem a svétem protestovali proti bezboz- 
nostem, jez nepratelé pachati neustavaj{f na 
ukor cirkve a ku zmareni posvatnych pray 
apostolské Stolice. Dvakrate jsem se na- 
chazel v Rimé v éas oblezeni mésta, a, sice 
roku 1849 a opét roku 1870, ale vyznati 
musim, Ze Mohamedani, ctitelé dabla a jini 
nevérci, jenzZ nas tuto v zemi obklicujf, 
tisickrat. povazlivéji a poctiveji se chovaji 
nez ti, kteri se obnovitely svobudné Italie 
nazyvaji.“ 

, @Ciny. Na jate roku 1868 _ piibyli 
tri misionéari do mésta Tsen-y-fu vy jiznf 
Ciné as velkym tispéchem jali se_hlasati 
v mésté i ve vikoli evangelium Jezise Kri- 
sta. Kdyz se valny poéet pohani byl. jiz 
k vite ktestanské obratil, usilovali vznese- 
Hi a Zamozni obcané pohansti vselijak o to, 


eee 


aby vzboutent proti ktestantim spasobili, 
ale nadarmo. Teprv roku nasledujiciho 


1869 naskytla se jim vitand pfflezitost k 
_ provedent neSlechetného zimyslu toho. Dne 


14. cervna se totiz v pagodé (chrimu) po- 


_ hanské konala slavnost, ku kteréZ se mo- 
- dilosluzebnici u velikém poétu shromadzdili. 


Mezi nimi nachazel se také jeden z kie- 


 Sfana@ nové na viru obracenych. Pohané v 


‘4 


neslechetném umyslu dali o tom védomost 


_ kfestanu jinému, kteryz ihned pospidil do 


— -vésti. 


chtéje onoho odtamtud pryé vy- 
Tu vsak jako na dané znamen{ 
Shlukli se pohané a tézkymi ranami kie- 
stana ztloukli; pak ale zbrani se chupivse 
tahli celym méstem, pustoSice chramy a 
budovy kirestanské, jakoz i ptibytky misio- 
nartiv. Sestry reholni, jimz svéteno bylo 
vyucovant ditek, zachranily se itékem, pie- 
vleéeny jsouce za zeny mandarinské. Ale 
misionar knéz Gilles byl od pohani chy- 
cen a luze vydan, kteraz jej bila a ulicemi 
smykala, nacez jej zavlékli do pohanského 
chramu, volajice: ,Velmistre ndbozenstvi, 
zazpive} nam ted Zdravas Maria.‘ Misionar 
zemrel za 30 dnf ndsledkem ukrutného to- 
hoto tryznéni. Mimo to polozili pohané 
na podlaze svého chrédmu tii kiize a pred 
sochami bizki svych ¢ervené koberce pro- 
streli; i naridili kresfanim, aby ve sva- 
te¢nim odévu svém po kyizech onéch Sla- 
pali, socham bizkiv se klanéli a slayné se 
viry Kristovy odprisahli. Kdo se rozkazu 
tomu zprotivil, byl odsouzen k smrti nebo 
k vyhnanstvi. Malo se nalezlo téch, jenz 
Krista zapreli, vsickni ostatni s veselou 
mysli se z lasky k Bohu vSem utrpenim i 
smrti podrobili. Pohané v dabelské nena- 
visti své proti jménu kfestanskému dali 
vykopati na nékolik pidi té zemé, kdez pri- 
bytky misionara staly, a zemi tu ohném 0- 
cisténou prodalirkouce, ze v mésté Tsen-y-fu 
nic od krestanii poskvrnéného zistaveno 
byti nema. Chce-li ted néktery cizinec ve 
vikoli taméjsim se usaditi, musi diive kriz 
Kristiiv nohama Slapati. 


Pabérky. 
28.. Pohansky cisa* o primdtu *émského 
 biskupa. 

Sy. Cyprian pise (Ep. 52. ad Antonia- 
num p. 69. ed. Maur.), ze cisar Decius byl 
na moc biskupa timského tak Zarliv, ze se 
vyjidril, ze by mnohem radéji slysel, Ze 
proti nému poystal sok panovnik, nedli 
ze vy Rimé ustanoven jest knéz Boi (,,Cum 
multo patientius audiret levari adversum 
se aemulum principem, quam constitui 


pagody, 


aol PBB le 


Romae Dei sacerdotem*). Ztejmy to dikaz, 
ze moc biskupa timského sdhala i za hra- 
nice rimské fiSe, jinak by nebyla mohla 
zbuditi Zarlivost cisafe, jenz byl v celé it- 
Si nejvyssim knézem. Zaroven z toho pa- 
trno, Ze fimsky biskup nepozival v cirkvi 
pouhé prednosti co do cti (primatum ho- 
noris), coZ by/mu i pratelé narodnich cirkvi 
velkomysiné jesté doprali, nybrz ze mél v 
celé cirkvi moc vykonnou (primatum ju- 
risdictionis) a toi pod cisari pohanskymi! 
Co mame souditi o nynéjsich vladach, kte- 
ré papezi nechti doprati ani tolik moci, co 
ji pozival za dob tyrané pohanskych, obme- 
zujice ji svym ,placetem?* — J, B—k. 


Literarni oznamovatel. 


*_* | Svéceni kné%stva v cirkvi ka- 
tolické.“ Die Rimského Pontifikalu. Otisk z 
»Blahovésta* r. 1871. V Praze tiskema né- 
kladem kniz. arcib. knihtiskérny. Str, 48, Cena 
16 kr. Obsahuje kraétky tivod, ¢étvero nizsich 
posvéceni a tré vysSich. Spisek tento prok4- 
ze dobrou sluzbu vSem, kdoz na udélovani sva- 
tosti svéceni knézstva patfiti aneb se roz- 
pominati budou. . 

*__* | Kinigsdorferova nedélni a svd- 
teint kdzant prelozena do nasi milé materské 
teti Geské.4 Vydal Jan Savel, méstsky dékan 
Budéjovicky. Dil IIL V Praze. Nakladem 
knéhkupectvi B. Stybla. Str. 99. Obsahuje 
kaézani na svatky a nedéle od ned. XXI. po 


Sv. Duchu az na konec roku. 


*—* + Kazatelé slovansti. Sesit 6. 


obsahuje duchovni feci na nedéli a pondéli sva- 
todusni, na hod, nejsy. Trojice, na ned. I—IV. 
po Svatém Duchu, na slavnost Boziho Téla a 
narozeni sy. Jana Krtitele. 

*_* | Maria das Heil der Kranken. 
Darstellung der  ausserordentlichen Vorfille 
und wunderbaren Heilungen, welche in den 
Jahren 1869 und 1870 zu Philipsdorf in Boh- 
men sich ereignet haben. Von P, Franz Storch, 
Stiftskaplan in Georgswalde. Cisty vynos 
uréen jest na stavbu Marianského chraému vy 
Georgswalde, Nikladem spisovatelovym. Str. 78. 

*__* | Radhost.“ Sbirka spisiv drobnych 
x oboru literatury ¢eské, krasovédy, historie a 
politiky. Vydal Frantisek Palacky. Cast I. 
Sesit 3. a 4., str. 161—304. Nakladem B. 
Tempského vy Praze, Str. 385. pocina éast IL, : 
Spisy 2 oboru krasovédy. 

*_* Strutnd cvitent ve zpévu ku po- 
trebé katolickych chorregentiiv. Slozil Quido 
Havlasa. Soprano. Sklad Karla Janského y 
Jind’, Hradci a Tabore. Str. 7. — Totéz y 
sesitu druhém pro Alt, 


— 956 — 


*._* Marie a Flora.“ Povidka pro 
ditky, pro rodiée i pro péstouny. Z ruského 
na jazyk esky prelozil a odporucuje Backora 
Josef. S ocelorytinou. Ndkladem knéhkupectvi 
B. Stybla v Praze. Str. 155. Spisi pro mlaédez 
Cislo 3. 

_ *—* | Fysika pro hlavni, nérodni a vys- 
%{ divéi skoly.“ Sepsal Eduard Stoklas, z. fe- 


- ditel niz. teské Skoly realné v Teléina Moraveé. 


S$ 90 vyobrazenimi. V Praze 1872. Komisn{ 
sklad B. St¥blova knéhkupectvi. Str. 168. 
Schvdlila uditelska jednota v Tel¢i. 

#_* | Vseobecné déjiny mladezi nizsich 
Skol strednich a obéanskych vypravuje M. R. 
Kovar, prof. zemé- a déjepisu na vyssich sko- 
lach realnych v Pardubicich. Dil I. Vék stary. 
V Praze 1871. Ndkladem knéhkupectvi I. 
L, Kobra. Str. 77. 

*_* |_Uvod do fysikalné theorie hudby, 


-Helmholtzem zbudované.* K prvnimu sjezdu 


uciteli Geskoslovanskych vydal dr. Fr. J. Stu- 
dniéka, v. ¥. professor matematiky na krdl. 
éeské polytechnice. Komisni sklad v knéhku- 
pectvi I. K, Kobra, Str. 54. Bylo dive u- 
verejnéno vy ,Hudebnich Listech,* 

*_* Rolnik nového véku“ vydavany 
nikladem knéhkupectvi I. L. Kobra v Praze 
obsahuje v sesitu 40.: ,,Mléénd hospoddrstvi 
a sirarstvi. Sepsal Adolf Kckert, byvaly 
uditel a ordinarius na hospodarské skole ve 
Znojmeé, nyni uditel nauk prirodnych a pomoc- 
nych na pomologické skole v Troji blize Pra- 
hy, Se 17 vyobrazenimi. Str. 56. 

*_* | Pordzka Francie a pritiny jeji.“ 
Sepsal ve Versaillu za oblezeni Paifze Karel 
Jonas, redaktor ,Slavie“ americké. Nakladem 
knéhkupectyi I. L. Kobra v_ Praze 1871. 
Str. 185, 

*_* Bara, aneb. Kmotra klepna.“ 
Obrazek ze zivota pro dospélejsi mladez. Se- 
psal P. Jan Cernohouz, kaplan v Liboci. S 
obrazkem. Ndkladem knéhkupectvi Mikuldse 
a Knappa v Karliné 1871. Str. 112. ,,Besed 
pro mlddez“ svazek XXIV. 

*—* Divadelni hry pro déti.“ Sesit I: 
»Ztracené dité, aneb Bih ridi vse k dobrému. “ 
Cinohra.y 4 jedndnich, upravil Roman Nejedly, 
ucitel pri klasterni skole v Bélé u Bezdéze. 
Nakladem Mikul4se a Knappa v Karliné 1871. 
Str. 31. 


- Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnuli: 

P. Vojt. Petr Henika, jubil. knéz ¥. sy. Be- 
nedikta vy Emausich, voj. kaplan na odp., 
19. kvétnaa (nar, v Rakoyniku 30, fijna 
1791, vysvécen 21.,24ri 1819) ; 


vd. p. Frant. Xay. Dittrich, metrop. kapitoly 
Pragské prelat arcij4hen, komtur c, k, radu 
Frantiska Josefa, byv. apost. spoluvisitator 

. ¥idu Milosrd. bratii, judex synodalis, kn, 
arcib. kons. rada, dr. bohosloyi,, atd., 30. 
kvétna, Nar. 28. srpna {796 ve Vysoéa- 
nech u Chomttova, vysy. 24. srpna 1824 
byl kanovnikem od 1. z4ri 1839. Pohreb 
odbyval se 2. éervna v 9 hodin rdno. Sla- 
vny pravod vedl v cele metrop. kapitoly, 
farniho duchovenstva a ¢cetné assistence vd, 
p. dékan dr. Wiirfel do kostela u. Vsech 
Svatych, kdeZ J. Emin. slouzil slavné re- 
quiem*) a exequie. Odtud veden prtvod 
az ku br4né na Oujezdé, odkudz télo dale 
vezeno na hrbitov v. KoSifich, kdez pocho- 
vano ve vlastni hrobce. 

Vyznamenani jsou : 

P. Klem. Vilasdk, rektor kol. na sy. Hofe, 
jmenovan arcib. notatem ; 

p. Jan Kovarovic, farét y Podole, obdrizel ex- 
positorium canon. ; 

p. Ant. Koerferl, admin, in spir. v Slavkové, 

obdrzel synodalie. . 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

. Jos. Suchan, faréé z HradeSina do Lstibore; 

. Vojt. Polaneckj, admin. ve Lstibofi, za 

faréte vy Kolodéjich: : 

p. Jos. Buchar, kapl. za admin. vy Hradesiné: 

p. Vac. Singer, kapl. vy MiroSové, za admin. 
do Skofice; 

p. Frant. Liska, za kapl. do Prusin. 

Uprazdnéné misto : 

Hradesin, fara patron. p. Jana kniz. z Lich 

tensteinu, od 1. éervna. 


Re tln=: 


V biskupstvi Litomérickém. 
Vyznamenani jsou; 
. Jos. Baudis, faraé v Ilavicich, 
. Vac. Paulista, farat y Knézmostu, a 


. Ant. Uétk, far. v Markvaticich, ‘obdrizeli 
expositorium canon. ” 


raster 


Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jos. Kneissel, far. z Bélé do Cirkvice ; 

p. Ant. Kostdék, kapl. za admin. y Bezné; 

p. Vaclav Krupicka, kaplan z JenfSovic do 
Kostomlat ; 

p. Jan Stajnygr, kaplan z Drikova do Je- 


nisovic; 

p. Josef Turek, kaplan z Vysokého do Ja- 
blonce ; s . 

p. Kornel Mayer, kaplan z Rosendorfu do 
Kremyze, 


*) Pri této zpiv. msi sy. zvonili ministranti u $ 
pobocnich oltati pfi tichych méich sv. iako o 
zavod, a¢ to posledni synodou Prazskou zak4zano . 


Tiskem kn{z, arcib. knihtiskarny za Robliéka a Sieverse y Praze, 


— Roénik XXIV Praze dne 15. dervna ASTI. Cislo (7. 


Vydava se ww Predplaci se 
5. IS, a 25. Vv expedici 
fkazdého mésice, &u véech rdnych 
Redakce: i 
v kniz. arcib. semindfi P SRE 
: és. 190-1, na dd 2 zl. 50 kr. 
gE na pilr. 3 121.30 kr. 
Excpadios : Po poste: 


Jjenom wv expedict 


v katol. knéhkupectvi Le 4 hatte = 
B. Stybla dS a QO 1¢ 0 tivo 1 al, BB ke 
nu sv,-Vacslavském - .] epee: % , 
némésti, dis. 786-11. SE a 
Bla & a etnise neprijima. 
Nedosla Gisla v r 
klamuj j bay Sit 
ream ae’ — Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, — ,2°arottiva Sisla. 


Uvahy na nedeéle a svatky cinf Kristus dobry, laskavy nas pastyt; tu- 
celeho roku. diz spéchej, hiisnfce, s divérnosti v narué ~~ 

jeho, Zelej svych provinéni; pros, by té na 

XLI. V nedéli Ill. po sv. Duchu milost prijal a pristé vsech hifchiv uchra- 

. . . nil, aby jsi vice od ného se neodloucil. — 

V dnesnim svatém evangelium (Luk. 2. O_ztraceném a nalezeném penizi. 

15, 1—10.) vypravuje Pan Jezis dvojf po- a) Zena jista. méla deset grosi, cely 

dobenstvi, totiz o dobrém pastyti a 0 ztra- | to mily a drahy majetek jeji, kteryz velice 

ceném penizi. Obéma chtél Kristus ukd- | Setiila. — Kazdd duse lidskd, jiz Kristus 


zati, jakou ma péci o naSe spaseni, a po- | svou krvi vykoupil, jest majetek a drahy 
vzbuditi nas, abychom pecéovali o spasenf | poklad a jest klenot jeho, jimzto chce ozdo- 


své i svého blizniho. | biti nebe.své. -S toho hledi8té musime na 
1. Podobenstvi o pastyii, jenz hledd | duse lidské patiiti, abychom se povzbudili 
ztracenou over. k lasce a horlivému pecovani 0 jejich spa- 


a) Dobry pastyr,jenz ma pécio vSecky | seni. Alespon o svou tak drahou dusi se 
ovce své, rmouti se velice, pakli jedinad z | krestane starej. 


nich zabéhla, nejen ze ztratil svij majetek, b) ,Zena atrativai jeden peniz, hledala 
nybrzZ Ze ovce jeho vézi v nebezpecenstvi | pilné az nalezla.“ Pan zajisté velikou ¢est 
zahynuti. — Tento dobry pastyr jest Kri- | a milost tomu prokdzal, komu nejen dusi 


stus, jemuz my lidé co ovce nalezime, kte- | jeho vlastni, nybrz také mnoho jinych své- 
réZ On velice miluje. Proto rmouti ho, | fil, aby o né pééi mél, anebo je hledal, 
kdyz kdo stado jeho opouSti, bloudi, htichy | kdyz se uchylily z cesty ctnosti a hiichy 
a nepravosti paSe a takto v nebezpecenstvi | svymi od Boha se odvratily, ztratily. Ne- 
se vydava, ze zahyne. Nezarmucuj ki. své- | Setite, ki., zadné starosti a prace, abyste 
ho pastyre! — je Panu zachovali nebo navyratili. On za- 

b) Dobry pastyr hleda svou ztracenou | jisté hojné vam odplati vSecku pé¢i, vSecko 
ovci, kraéeje pres hory a doly po cestach | namahani. — 


prikrych a kamenitych, stale za ni volaje, | c) Kdyz byla zena peniz nalezla, ra- 
az ji nalezne. Tote obraz, ovSem jen cha-  dovala se, i radost se sousedy sdilela. Tak 
trny obraz, Krista dobrého pastyre, co pro , raduji se nebesa i zemé, — Buh, andélé i 


nis konal a podstoupil. Slysice hlas do-  svati v nebi i dobri lidé na zemi nad_ je- 
brého pastyfe, nevzdalujme se, neutikejme, | dnim hiisnikem, pokanf ¢inicim. — A ne- 
nybrz touhu jeho ukojme, vratme se k | ziistane zajisté bez odplaty, kdo dusi jedi- 
svému Spasitelia péci jeho nemaime. ,,Mne | nou ziskal a radost Panu spisobil. — Ob- 
jsi hledal do umdleni, mne’s yykoupil v umu- | chodnici vydavaji se v mnoha nebezpecen- 
cen{, v mar nebud tvé utrpeni.* (Zpévcirkev.) | stvi na zemi i na mofi, aby zbozi nakou- 

c) Jakd to radost pro pastyfe, kdyz | pili a penéz ziskali, a my bychom nechtéli 
ovei svou zase nalezl! On se na ni nehné- , nic Ciniti, nic trpéti, abychom dusi syou 1 
va, nebije ji, nybrz hladi a laska, i na sva | svého blizniho pro Boha zachovali a pro 
ramena ji bera, nese do ovéince a radost, | nebe ziskali? To, N., budiz stala, usilovna 
jakou z toho pocituje, s jinymi sdili. Tak | péce nase! — i, 


= Sige 


XLU. V nedéli IV. po sv. Duchu. 


1. KdyZ se Pan Jezi8, jak sv. evang. 
(Luk. 5, 1—11.) vypravuje, vratil ze své 
cesty, kterouz konal po Galilei, ,valii se zd- 
stupové na ného, aby slysel: slovo Boz." 
Takovou chtivost po slovu Bozfm by mél 
kazdy Glovék, zvld8té krestan miti. Vsickni 
‘ge mame spravovati vali Bozi, proto se ji 
musime ucit znati. Jako télo bez pokrmu, 
tak duge bez slova Boziho mdli, hyne. Ne- 
dbanlivi, vlazni posluchaéi slova Bozfho hubi 
nejen své duse, nybrz zlym piikladem také 
jinym Skodi. — Vazte si tedy kt. slova 
Boziho, poslouchejte je s radosti, ovSem i 
podle ného se spravujte (Luk. 11, 28.), toté 
jedina cesta k ctnostnému, spokojenému Zi- 
‘votu a k véénému Dblahoslavenstvi. (Luk. 
8, 21; 10, 42; Jan 5, 24.) 

2. \,A sedé ucil 2 loditky zdstupy.“ 
Tak nekonali zastupové cesty nadarmo; 
po cem toudzili, dosahli, slySeli slovo Bodi, 


-nasyceni byli. Znamenejte ki., Ze kdo hle- 


da uprimné pravdu, nehledé nadarmo, Pan 


ho privede ku pozndni. — 


3. Lod, 2 které P. Jexix uéil, byla Si- 
monova, Tak Kristus az podnes neustava 
skrze nastupce Petrovy vyuCovati ndrody. 
Cirkev, lod Petrova, jizto sim Kristus spra- 


_ vuje, ma pravou viru, proto se kr. pevné 


Cirkve sy. drzte a ji poslouchejte. 

4. Postarav se Pan JeziS 0 duchovni 
potreby zdstupu, nezapomenul také na po- 
tfeby télesné, zvlasté na Petra, jenz tak 
ochotné mu lodi proptjcil. Kdyz prestal 
mluviti, rekl k Simonovi: ,, Vez na hilubinu 
a rozestiete sité své k lovent.“ Hle, po ka- 
zani veli Pan sdahnouti k dilu. A tak to 
ma byti: po slyseni slova Boziho, po mo- 
dlithé, po sluzbé Bozi mame se chapati 
prace, zaméstnani, jezto nam ukldda stay 
n48, povoldni nase. Clovék jest k praci 
stvoren a k tézké praci od Boha odsouzen 
(I. Mojz. 2, 15., 3, 19.). Prace jest nejen 
potrebna a uziteénd télu, nybrz i pro duéi 
velmi spasitelna. (Prisl. 13, 4; 21, 5; I. 
Kor. 3, 8.) Proto ki. nereptej, Ze pracovati 
més, pracuj pilué a nes obtize trpélivé. 

5. ,,Mist¥e, p¥es celow noc: pracovavse, 
nic jsme nepopadli.“ Tak to byvd, kdyZ se 
bez Pana Jezise, bez Boha pracuje. Vsecka 


_ takova prace, vsecka snaha dnem i noef 


jest marna, beze vSeho uZitku, paklise ne- 


- déje z dobrého umyslu, ke cti a chvdle Bozi, 


jestlize Bth nepomaha ¢élovéku svou mi- 


lostf a zvlasté podnika-li kdo co v noei, v. 


temnosti, t. j. v stavu tézkého hifchu, ne- 
pracuje-li s Bohem a pro Boha. — Chrai 


se ki. véech skutka temnosti, t. j. hifchtv 
a nepravosti a cokoli ¢infs, ¢ii pro Boha, 
ke cti a chvale Bozi. | 


ve wey 


lasky a svého milosrdenstvi. Zvlasté pak 
kf. kleGe u stolu Pdné pokorné zyolej: 
Pane, nejsem hoden, nebot jsem C¢lovék 
hifiny! -— On pak se nevzdali, nybrz tim 
spfse zistane s nami, ¢im vice se pred nim 
snizime, pokorime. Za jednu milost da nam 
jich vice, neskonéenych, jako tém rybaérim, 
o nichz doklada sv. evangelium: , VSecko 


—opustivse sli za nim.“ Od toho éasu jiz 


ne ryby, ale lidi lovili, stali se uéeniky a 
apostoly Pana ‘Jezise. ,Slouzi-li mi kdo, 
di Pan, ndsledujz mne a kdez jsem ja, tut 
i mij sluzebnik bude.“ (Jan 12, 26.). 


Jubileum papezske. 
(Pastyisky list.) 


KAREL BOROMEJSKY, 


z Boziho milosrdenstvi a z milosti apostol- 
ské Stolice : 


biskup Kralohradecky, 
milému duchovenstvu svého biskupstvi 
pozdraveni a pozehnani! 


Sotva jsou tomu dvé léta, co jsme iid- 
kou pamatku 50letého knéZstvisvatého Otce 
Pia IX. s radostnou poboznostf konali; a_aj 
JiZ opét ptipravuje se cirkev, ‘aby jiny pa- 
madtny den v zivoté nejvroucnéji milované, 
tézZce zkouSené nejvyssi hlavy své oslavila, 

Dne 16. éervna |. P. 1846 povysen byl 
Pius IX. za pleséni veskerého katolického 
svéta na stolici sv. Petra, — adne 16, éer- 
vna béziciho roku doplni, dé-li Pan Bah, 
pét a dvacaty rok svého vérné konaného 
nejvyssiho tradu pastytského. 

Velikat to jest milost, které vyjma pr- 
vniho papeze, knizete apostolského sv. Pe-. 


i 


tra, po dlouhou dobu devatendcti teméy 
stoleti nedostalo se zAdnému z jeho nastupct. 
A milost ta jest tim vétsi, jelikoz pro sv. 
Otce pét a dvacetilety tento jeho pontifikat 
byl kralovskeu cestou kiize a nepretrzenym 
témér fetézem utrpenf a natiskd, kteréz za 
véc Kristovu sndseti od Boha byl vyvolen. 

Patrnym zajisté bylo to tizenfm Bozim 
a dikazem lasky, s jakou Jednorozeny ne- 
beského Otce o chot svou, sv. Cirkev, se 
staré, ze v Piu IX. stadci svému dal pa- 
styre, ktery tehddz jesté v sile véku muz- 
ného se nachdazel,*) a tidkymi prednostmi 
ducha a srdce opatfen jsa, svou neobyéej- 
nou dobrotivosti, vrouci naboznosti, Zivou a 
zmuzilou virou, nepodvratnou dtivérou v 
Boha a apostolskou horlivosti k oném nej- 
hodnéjsim, jizto kdy stolici Petrovu byli 
zdobili, pripoctenu byti zasluhuje. 

A takového papeze méla Cirkev Bozi 
v tomto ¢ase na nejvyS zapotiebi. 

Nebot ono mysterium iniquitatis jiz za 
éasi apostolskych ptisobivs{**), ono pekelné 
zAsti, jezto tajné spolecnosti a neséisin{ jich 
nahonci, ustavicné Zivi a podnécuji, nabylo 
za dni nasich rozsahlosti a prudkosti_ ta- 
kové, ze svét na dva tabory rozdélen jest, 
a vira s nevérou, krestanstvi s novym po- 
hanstvim na Zivot a na smrt zapasiti musi. 

Co od konce tohoto zdpasu zavisi a 
éeho svétu o¢ekavati Ize, pakli a kde bez- 
vérecké a bohaprazdné smySleni, byt i jen 
na Gas, by zvitéziti mélo, stavi nam udalo- 
sti téchto dni s hroznou zretelnosti na oCi. 
Ohavnosti, které pravé nyni hlavnimu méstu 
velikého krestanského narodu tplnou zkazou 
hrozi, vystrazné volaji se straSnou opravdo- 
vosti k svétu, a jmenovité ke vSem, kteriz 
pusobi na osudy narodi:» ,Ht nunc reges 

 intelligite: erudimint, qui judicatis terram.**) 

Ze boure proti krestanstvi jiz davno 
zumysiné a rozvazné pripravovana, nejdiive 
proti katolické cirkvi a zvlasté proti stredu 
jejf jednoty, proti Naméstku Kristovu, vy- 
pukne, dalo se jiz napred o¢ekavati; a proto 
vy teskné predtuSe toho, co pfrijiti mélo, vy- 
jadtil se nové zvoleny papez jiz u vecer 
svého povyseni mezi plesdnim velebictho jej 
lidu k svému privodu: ,Dnes bere prona- 
sledovani zacéatek svij.“ 

Myt vime, jak brzy a jakym spisobem 
predtucha. tato se naplnila. 

Ponévadz Pius IX. netoliko na Jakanf 
strany prevratu, nybr# i na nespravedlive 
naléhéni korunované revoluce, aby prava 
- *) Pius [X. zvolen byl za papeze v 54, roku véku 


*  svého. 
**) Tl, Thes, 2, 7. — ***) Zalm 2, 10. 


— 959 — 


Cirkve a ‘stolice Petrovy zradil, svym apd- 
Sstolskym: ,Non possumus‘ stateéné odpo- 
vidal: proto jest, jak sami s Zalosti vidime, 
spoletny Otec véricich o cely vezdejsi ma- 
jetek, ktery po tisic let svobodu a neodvi- 
slost nejvySsiho pastyfského titadu zabez- 
pecoval, nasilim oloupen, hmotnych prostited- 
ki k fizenf Cirkve zbaven a pouze jen na 
almuznu svych ditek, na milodarky katoli- 
ckych kfestani odkaézan. ! 

Avsak vzdor této nejvyssi tisni svatého 
Otce, ba.pravé vzhledem k tém pretrpkym 
kiivdém a prondsledovanim, jichz se mu 
dostalo, musf jednou déjepis dlouhy ponti- 
fikat Pia IX. co jeden z nejpamatnéjsich a 
nejpozehnanéjsich pro Cirkev Bozf vznaciti. 

Vypravovati bude déjepis 0 neunavené 
vérnosti pastyiské, s kterou Pius ve vSech 
dflech svéta zalezitosti cirkevni usporddati, — 
prava katolické cirkve smlouvami pojistiti 
a kfestanstvi zrizovanim missif a zalozenim 
vice nez sta novych biskupstvi rozsffiti a 
upevniti neustale se snazil. —~ ; 

Zvéstovati bude, kterak apostolské jeho 
zmuzZilosti a jeho divére v Boha proti vSemu 
lidskému nadani se podarilo, obnoviti od 
doby reformace zaniklou cirkevni svatovladu 
v Anglicku, Skotsku a Holandsku, a v‘ze- 
mich téch novy utéSeny rozkvét pojistiti 
Cirkvi katolické. | . 

Nebude moci zamlceti, kterak Pius IX., 
jsa sim pritelem modlitby; svym apostolskym 
napominanim a udélovanim cirkevnich mi- 
losti pri kazdé radostné i Zalostné prilezi- 
tosti mezi katoliky ducha modlitby ozivoval ; 
kterak nasledkem utiskovani naméstka Kri- 
stova a s jeho pozehnanim po vSsech zemich 
na tisice katolickych spolki se utvorilo, 
které péstovanim cirkevniho smyslenf, sta- 
te¢nym ujimanim se prav Cirkve a neuna- 
venou kresfanskou obétovnosti dikaz poda- 
vaji, ze po celé stoleti ochablé katolické 
véedomi za Pia IX. k novémn opét zivotu 
se probudilo a tak mocné nabozenské nad- 
Seni na v8ech strandch se objevilo, jakého 
die naéhledu protivniki domnéle starnouctf 
cirkev vice schopna byti neméla. 

Ano, a% jednou rozboutené viny zle 
poruseného verejného minépi o sv. snému 
Vatikinském se zase utisi, bude muset ne- 
stranny déjepis uznati, Ze toto velkolepé 
osvédéeni zivotni sily katolické cirkve, ze 
svolini a slaveni vseobecného snému za 
nejvétSi a nejdtlezitéjsi cin Pia IX. pokla- 
dino byti musf a jako korunu slavného 
Jeho pontifikatu tvoriti bude. 

Doufim, ze jiz nékolik téchto slov, 
kterymi jsem apostolské ptisobeni Pia IX, 


Lie 


By 


Spise jen nagnaciti, nez vyliciti se snazil, 
povzbuditi dovede vsech vérnych syni Cir- 
kve, aby z celého srdce dékovali Bohu, dle 
jehoz nevyzpytateluych soudti tento dlouhy 


‘pontifikat pro svatého Otce sice mnohole- 


tym a zdsluznym byl muécenictvim, avsak 
Cirkvi sv. zdrojem se stal mnohonasobnych 
milosti a hojného pozehnani. 

Konejme tedy, milf synové v Panu, 
blizicf. se pét a dvacetileté jubileum na- 
méstka Kristova, kteréZ Cirkev, jak v Boha 
doufame, letos, a to od Gasu sv. Petra po- 
prvé, slaviti bude, s hlubokou vdéénosti a 
yrouci poboznosti, a modleme se ve spojenti 
s katoliky celého svéta, aby Pan tézkych 
zkousek, jimiz svého nejvyS8Sfho pastyre 
navstivil, dle svého milosrdenstvi ukratiti, 
stari¢kého apostolského trpitele z moci Jeho 
protivnikii vysvoboditi, Jej ku blahu Cirkve 
jesté dlouho zachovati a Jemu dne dopyati 
racil, na ktery slunce touzebné zadaného 
pokoje nad Cirkvi opét vzejde, a spolecny 
otec véricich s veselym srdcem a svobodnou 
zase rukou Zehnati moci bude. 

Ohledné konani papezského jubilea na- 
rizuji, jak nasleduje: 


1. Jak jiz v direktaii ustanoveno jest, | 
ma se v H. nedéli po sv. Duchu papezské | 
jubileum s kazatelny, a dne 17. Gervna 


slavnym vecernim vyzvanénim veskerymi 


_ zvony véricim ohlasiti; v ILI. nedéli svato- 


dusni ale budtez nejen v kathedralnim, nybraz 
i ve vsech farnich a konventnich chramech 
Pané slavné sluzby Bozi s Te Deum ko- 
nany. Kazatelové maji na ten den o ju- 


_bilejni slavnosti papezské ve smyslu tohoto 


pastyrského listu se zminiti, véricich o trud- 
ném stavu svatého Otce poutiti, k ucinné- 
mu Jeho podporovani a k vytrvalym mo- 
dlith’4m za Cirkev a jeji nejvyssi hlavu po- 
vzbuditi. 

Pokud pani spravcové duchovni dle 
mistnich poméri za prospésné uznaji a po- 
vétrnost tomu dovoli, budiz odpoledne v 
III. nedéli svatodusni slavné processi za 
zpivani litanie 0 Vsech Svatych do blizkého 


 filidlntho kostela, neb k nékteré kaplianeb 


posvatné sose na podékovani a vyproseni 
dalsi pomoci Bozi vedeno, naéez ve farnim 
chramu Pané slavnost obyéejnou odpoledni 


‘poboznosti, pri niz modlitba za papeze ko- 


nati se ma, a pozehnanim s nejsvétéjsi Sva- 
tosti. se ukonéi. Kde processi odbyvati nelze, 
tam se od 2 do 6 hodin nejsvétéjsi Svatost 
k ucténi vystavi a po pozehnani teprv u- 
schova. 

2. Kde oféra v obyéeji jest, tam necht 
pini spravcové duchovni ji o této jubilejni 


‘slavnosti k sbirce halite sv. Petra zavidi, 


aneb i jinym spisobem véricim pyrflezitost 
poskytnou, aby svatému Otci, byt i sebe 
mens{ milodarek vénovati mobli. 


déle do V. nedéle po sv. Duchu ke kon- 
sistofi, a podaji zdroven zpravu o ucasten- 
stvi lidu v této jubilejni poboznosti. 

3. Jelikoz letos na den 16. éervna sla- 
vnost nejsv. Srdce P. JeziSe pripadad a v 
mnohych farnostech této diecése cirkevni 
bratrstvo téhoz jména se nachazi, jehoz u- 
dové o té slavnosti k stolu Pané piistupujf, 
vybizim jich, jakoz i ostatnich v Panu roz- 
milych véricich, aby sv. prijimani své na 
umysl svatého Otce obétovali. 

V Hradci Kralové dne 1. Gervna 1871. 


Karel, 


biskup. 
»K andéli¢ku. “ 


Vedle lizka matka sedi 
predtikava modlitbicku ; 
divérné k ni ditko hledi, 
rikaé po ni: ,k andélitku.% 


,Andéli¢ku, strazce mily, 

raé mé vzdycky opatrovat ; 
at jsem hodny v kazdé chvili, 
tomu raé mé vyuéovat.“ 


Jako vrouci polibent, 
kazdé slovo z tst ji ssaje: 
milostné to popatreni 

v ony blahé détstvi raje! 


Zda uz velky andéliéek ? 

to m& fici mu matinka — — 
»Malinky, jak ty hosiéek, 
vodi té, i s,tebou spinka. “ 


yAz ja velky budu, mati, 

zda tézZ prijde ke mné s nebe?* 
»Budes-li se k nému znati, 
nikdy neopusti tebe,“ 


Tak se ditko matky taze, 

az je pojme blahy snicek ; 

a hned vidi 8 nebe straze — 
vedle déima andéliéek, 


MA je rad a pti ném hostf, 

az se slunko dotkne liéka, — — 
Blah, kdo y détské nevinnosti ' 
nespusti se andélitka! V, P~a, 


Sebrané 
dirky zaslou pani spravcové duchovni nej-— 


: Piitomnost lexige Krista 


vw Svdtosti oltarnt (eucharistii). 


d 


E Sepsal Josef Dudy ch, farait vy Pertholticiche 
3 (Dokonéeni.) 
III. Ustanoveni. 
16. Proprava. 
Reé Jez§ova co hodnovérny slib, byla 


-zavdavkem nevymluvné jeho lasky, a apo- 


Stolové zajisté s potéSenfm ocekavali, kdy 
tu syou nevymluvnou lasku novou néjakou 
feci, aneb néjakym skutkem osvédéi. ,,Ty 
mas slova zivota vééného,“ yekl jménem 
vsech Petr, aby podal dikaz, Ze védi, ze 


— Zdné klamavé sliby aneb jen hold ndvésti 


jim neéinf. 

Uplynul rok, a JeziSiv uéitelsky titad 
dochazel svého konce. Cas utrpenf jeho na- 
staval, a on Zddal s touzebnosti jisti se 
svymi uéeniky berdénka velikonoénfho, jak 
to predpisoval zikon. Zaslibenf té spasitelné 
potravy muselo nynif pfrijiti k uskutecnénf, 
aby se nikdo nedomnival, ze dobre uéinili 
ti, jenz pro tvrdost reti JeziSovy odeili. 

Prede dnem slavnym velikonoénim, véda 
Jezis, ze piisla hodina jeho, aby Sel z to- 
hoto syéta k Otci: kdyz miloval své, kteriz 
byli na svété, az do konce je miloval. I 
oznamil jim svij odchod k Otci rka: Od 
této doby nebudu ho jisti, a piti z plodu 
vinného korene, az prijde krdlovstvt boii. 

A nyni nadeslo to okamZeni, v némz 
prevelikaé laska Syna Bozfho v podstaté svétu 
se ukdzala, a nadéji ve vétné spaseni bez- 
petnosti dodala, 

17. Svdtost oltd?ni (eucharistia.) 

O zaslibenf Svatosti oltaimi mluvi to- 
liko svaty Jan, o ustanoveni jejim ale vy- 
pravuji tri svat{ evangelistové: MatouS, Ma- 
rek a Lukas, a to v tak stejném poradku, 
ze jest patrno, ze ZAdného usrozuméni mezi 
nimi nebylo, ale Ze vérné napsali vSecko to, 
co Jezis ¢inil a mluvil. AvSak néjakého u- 
srozuméni nemohlo ani mezi nimi byti, po- 
névadz oni svA evangelia psali na rozli¢énych 
mistech, u veliké od sebe vzdalenosti, a v 
rozliénych éasfch. Nic v8ak méné podali 
vsickni tri slova Jezfsova s takovou doko- 
nalosti, Ze jest vSeho obdivovdni hodna, 
nebo vésickni udavaji, ze Jezis tekl; Toto 
jest télo mé; to aneb tato jest krev md. 

Jiz tedy v Pismé svatém ¢teme; KdyzZ 
oni vecerel, veal Jexs chléb, a dobroredcil, ¢ 
lémal a ddval utentkiim svim, avekl: Vez- 
méte a jezte: toto jest télo mé. A vzav ka- 
lich, diky ¢inil, a dal jim *ka: Pite 2 toho 


vésickni, neb tot jest krev md nového zdkona, 


2) } 


eS Apia 


kterdZ za mnohé vylita bude na odpustént 
h¥icht, Mat. 26, 26—28. 

A kdyz oni jedli, vzal Jess chléb, a do- 
broveciv ldmal, a déval jim arekt: Vezméte, 
toto jest télo mé, A vzav kalich, diky ucinil, 
a dal jim; a pili z ného vsickni. I ek 
jim: Tato jest krey md nového zdkona, kte- 
rdé za mnohé vylita bude, Marek 14, 22—24, 

A vzav chléb, diky éeinil, a ldmal a dd- 
val jim *Fka: Toto jest télo mé, kteréé se za 
vas vyddvd ; to cuite na mou pamdtku. Tak 
t kalich, kdyz povecerel *ka: Tento jest ka- 
lich, novd umluva v mé krvi, kterdé bude za 
vds vylita. Luk. 22, 19—20. 

Z uvedenych téchto slov vychazi patrné 
na jevo, Ze JeziS pri posledni veéeri chléb 
v své télo, a vino v svou krev skutetné pro- 
ménil, a to samé na svou pamdtku cniti 
apostolim rozkazal. A jelikoz zidny z apo- 
Stoli ani proti jednomu ani proti druhému 
nehlesnul, vidi se v pravdé, Ze byli k pri- 
jeti této Svatosti jak drivéjsim zdzra¢nym 
nasycenim zastupt, tak i feci o chlebé Zi- 
vota nalezité pripraveni, a ubezpeceni, Ze 
ono zaslibeni nynf se vyplnilo. Proto také 
ne s dus{f skli¢enou, ne $ néjakou pochyb- 
nosti a nedfivérou, ale s hlubokou pokorou 
a zivou virou pyijali z rukou svého Pana 
télo ¢O pravy pokrm, a krev co pravy ndpo), 
dobre védouce, Ze zaslibeni s nynéjsim usta- 
novenim v nejuzsim stoji spojeni jak v samé 
véci, tak v jeho slovich, a jedno i druhé 
jedno a to samé tajemstvi jest. 

Kdyz tedy Luterani neuzndvaji podstat- 
nou proménu chleba a vina v télo a krev 
Pané, a Reformité posvéceny chléb a po- 
svécené vino jen co znameni neb obraz téla 
a krve Painé prijimaji: jednaji-li pak — dle 
uvedenych slov vsech tii evangelistiv — 
pravné Gili bezpravné? — Neni to tolik 
jako schvdlné metati jasny smysl slov Kri- 
stovych do propasti, a drzeti se urputné 
nestastnébo zd4nf? — Ba vpravdé; kdyby 
tomu nebylo tak, véru, ndbozenstvi Luterant. 
a Reformiti muselo by se zdati bajecné! 

Pri tomto rozjimani prichazi vSak jesté 
uvaziti, Ze ohledné ustanoveni Svatosti ol- 
tiin{ svaty Pavel dostal narizent od Pana, 
co Korintskym o Svétosti oltdini neb veceri 
Pané md zjeviti, aby se povstalych zlozvykt 
vystifhali. I pravi: Jd zajisté prijal jsem 
ode Péna, coz i vydal jsem vam, ze Pan 
JeX#§, v tu noc, v kteroug zrazen byl, veal 
chléb, a diky udiniv ldmal a vekl: Vezméte 
a jezte: Toto jest télo mé, které% za vds vy- 
ddno bude: to ciite na mow pamdtku. Tak 
veal ¢ kalich, kdy2 povecerel *rka: Tento 
kalich jest nové smlouvav mé krvi, to inte, 


—— = t= == = 
an Se = = 
a ull i 
¥ 


ORB ad 


holikratkoli piti budete, na mou pamatku.* 
I. Kor. 11, 23—25. 

Co tedy svati evangelistové jen piso- 
benim Bozim o ustanoveni Svatosti oltatni 
aneb veéeri Pané (eucharistii) napsali: to 
svaty Pavel zvldstnem natizenim Bozim vy- 
svétluje a dopliuje tka: Toto jest télo mé, 
kteréz za vds vyddno bude; to tite na mou 
pamdtku; a: to cite, kolikratkoli pitt budete, 

na mou pamdtku. 
I jest tedy proména chleba a vina v 
télo a krevy Pané tak jasné a zretelné na- 
tizena, Ze jeji neuznavaéni se, strany prote- 
stantii nic jiného nenf, nezli kriklava vol- 
nomyslnost (liberalism) a lhostejnost (indi- 
ferentism), a hii8né vyvratnictvi (radikalism). 
Tato proména jest a zustane tajemstvim 
viry, a Zadny lidsky rozum nepochopi ji; a 
kdyZ protestanté, nemohouce tuto proménu 
rozumem pochopiti, ustanovili vériti zjeveni 
Bozimu teprv tenkrate, kdyz se poradilise 
svym rozumem, tut zajisté tézko vanika u 
nich nyni pravaé vira, a svaty Pavel, jenz v 
Il. Kor. 10,5. vyslovné udi:. ,,jimati vseliky 
rozum v sluzbu Kristovu,* byl s timto svym 
ucenim zkratka odbyt. Po celych patnact 
stoleti vérili krestané — a katolici véti az 
po dnes — Ze se dleslov Kristovych chléb 
v jeho télo, a vino v jeho krev proménuje, 
az Luterdni a Reformité beze vSeho po- 
volani Boziho’ tuto viru zjinaéili, pokazili 
a nescislné mnozstvi véricich od ni odvra- 
tili. Oni uchvatili moc vykladati sobé Pismo 
_ svaté jak se jim libilo, zrusili touto pre- 
vracenosti srdce svého pokoj v cirkvi, a 
-svym stoupencim zjednali nepokoj v své- 
domi, kdyz tito nynf uéenf svych mistri 
moudre uvazuji, a 0 jeho nepodobnosti s 
onim prvnich kiresfanu, a riznosti s nynéj- 
sim katolikii se presvédéuji, a posléze jesté 
ndbozné uvazuji slova svatého Pavla I. Kor. 
1, 10. rkouciho: ,Prosim pak vas, bratii, 
pro jméno Pdéna naseho Jezise Krista, abyste 
jednostejné vsickni mluvili, a aby nebylo 
mezi vami roztrzek; ale abyste byli doko- 
nali v jednostejném smyslu, av jednostejném 
meinen, “ 


18. Naplnéni zaslibent v ustanovent, 


Jizté zajisté nadeslo misto, abychom, 
pamétlivi jsouce jak uceni svatého Jana o 
zaslibent Svatosti oltaétni, tak 1 thi evange- 
listiv o jejim ustanoveni dle pisobeni Bo- 
ziho, jakoz i svatého Pavla dle zvlastnfho 
rozkazu Boziho, abychom, pravim, se pro- 
nesli, jak krasné predpovédénti v ustanovent 
se naplnilo. 

Tak jako v Starém Zikoné Hospodin 


viecky znamenitéjsi véci skrze proroky zvé- 
stovati racil: tak také Syn Bozf k utvrzenf 
viry v sebe samého, mnohé znamenité véci 
jeho se tykajicf predpovédél. On predpo- 
védél: Chiéb, kteryz ja ddm, télo mé jest, 
jez vydim za Zivot svéta. 

Zdaliz tedy Jezi8 pri posledni veéeri 
nesplnil, co pred rokem pyed- a pripo- 
védel? — Skuteéné; nebo dle svédectvi 
tii evangelistiv a svatého Pavla, vzal chléb 
do svych nejsvétéjsich rukou, addval vsem. 
Ondy fekl: kteryzZ ja ddm, a nyni jiz dal. 
V tom vsak okamzeni, kdyz daval, mluvil 
0 chlebé: Toto jest télo mé, a podaval jim 
tedy ne jiz chléb, nybrz své télo, v které 
v tomtéZ okamzeni ten chléb se proménil. 

Kde medle jest zde dle uéenf Luterant 
Svatostni spojeni viditelného chleba s ne- 
viditelnym télem Kristovym? — Kde dle 
uceni Reformiti néjaky obraz aneb znameni 
téla Pané? — Nestala se ta proména tvo- 
fivou a lidskému rozumu nepochopitelnou 
vSemohoucnosti Bozi? Neni ten div a za- 
zrak tim vétsi, ¢im vice rozum lidsky se 
snazi je} uchvatiti? — 

Pri zaslibeni této Svatosti rekl Jezis 
vyslovné: Chléb, kteryz jd dam, télo mé jest: — 
nefekl: mé bude; nerekl: télo mé vyzna- 
mendvati bude; a pri ustanoveni rekl také: 
Toto jest télo mé; a tak byl chléb télem 
JeziSovym drive, nezli jej apostolim podal, 
a drive nezli oni pozivali. A hle, Luterani 
véri zrovna jako na ujmu vsemohoucnosti 
JeziSové: ze se spojeni neviditelného téla 
Kristova s viditelnym chlebem stane v oka- 
mziku prijimani! — A Reformité véri zro- 
vna jako na ukor svatosti celé.véci, Ze 
chléb znamend télo Pané, a ze do ného 
pri prijimani jakdsi sila z téla Kristova s 
nebe plyne! — Ma-li pak jedno aneb druhé 
minéni zde mista’? — Méze-li pak srdee 
zahoreti pro viru Luteraéni aneb Reformiti, 
kdyz Clovék v mysli dobre rezebere slova 
Kristova pti zaslibent: Chléb, kteryz ja dam, 
télo mé jest, a slova pri ustanovent: Toto 
jest télo mé? 

__ V feti Jezisové jak pri zaslibenf tak i- 
pri ustanoveni, neni ani jedno slovo tak 
nastrojeno, aby bylo Ize dati mujiny smysl, 
nez jaky mu dal Jezis; a kdyz to prote- 
stanté prece uéginili, tu se odvazili posetilym 
spisobem piedeviim Jezisi nedivérovati, a 
pak zjevnymi jeho odpirci se stati. 

Vzhledem tedy k vite katoliki, jenz v 
podstatnou proménu chleba a yvina v télo 
a krevy Pané, a tak v piitomnost Jedzise 
Krista v Svyatosti oltaim{ (eucharistii) po- 
kornym srdcem vérf, nebudou zde zajisté 


ae) 


— 263 — 


od mista slova Jed{Sova jindy pronegend: mie svaté a s nf zdrovei i proménu zavr- 


»Kazdy, kdo sly8{ slova ma tato (0 zasli- 
benf totiz a ustanoveni), a plui je, pripo- 
dobnén bude muZi moudrému, kteryz usta- 


vél dim svij na skale; spadl piival, a pti- 


Sly reky, a vali vétrové,-a obofili se na 
ten dim, a nespadl; nebo byl zalozen na 
skale.* -- Ohledem pak na viru protestant, 
jenz svévolné proménu zayrhuji, a jen sva- 
tostni spojeni aneb znameni téla a krve 
Pané pripoustéjf, zdaz to bude na skodu 
pripomenouti: ,Kazdy, kdo slysi slova ma 
tato (o zaslibeni totiz a ustanoveni vecere 
Pané), a necinf jich, podobny bude muzi 
blaznu, kteryz ustavél dim svij na pisku; 
i spadl prival a prisly teky, a vali vétro- 
vé, a oborili se na ten dim; i padl, a pad 
jeho byl veliky.“ Mat. 7, 24—27. 

Dale pravil Jezis pri zaslibenf: Chléd, 
kteryz jd dim, télo mé jest, je vyddém za 
Zivot svéta; a pti ustanovent: Toto jest télo 
mé, kteréZ se za vds vyddvd. Pied rokem 
tedy rekl: Jez vyddm za Zivot svéta, a den 
pred svym utrpenim pravil: kterézZ se za vds 
vyddvd. 

Zdaz to nejsou jednostejna slova jak 
pri zaslibeni, tak pri ustanoveni? — Kdyz 
néjaky znamy, slovutny muz nékomu néco 
zvlastniho slibi, zdaliz pak se bude tento 


bati, ze je] oklame? —- On bude s radosti | 


oéekavati ten éas, kdy bude slib vyplnén, 
av tom ¢ase pomysli jistojisté také nékdy 
na to, Ze se u slibitele vzdycky slova se 
skutky srovnavaji. Nuze tedy, pro¢ nechti 
protestanté Kristu uvéiiti, ze on skuteéné 
své télo a svou krev za pokrm a ndpoj 
podal, kdyz se u ného vzdycky slova se 
skutky srovnavaly, a pravé pri zaslibeni i 
ustanoveni srovnavaji? — Kde medle jest 
zde reé o néjakém svatostpim spojenf aneb 
obraze téla Pané? Vériti tedy né- 
éemu, naé Pan Jezis pti zaslibeni i usta- 
noveni ani nepomyslil, jest véru prava klo- 
pota, které ani nedovoluje svého Spasitele 
nalezité milovati, kdyz se jeho slovim ne- 
veri. — 

Posledni pak okolnost, kterd se pri u- 
stanoven{ Svatosti oltaini k uvazeni nabizi, 
jest, Ze Kristus velel G¢initi proménu 
chleba a vina v jeho télo a krev na jeho 
pamdtku. 

Timto prikazem proptjcil svym apo- 
Stolim moc nad syym télem a nad svou 
krvi; a kdyz tak uéinil, pak jest obét mse 
svaté, pri které se ta proména chleba a vi- 
na v télo a krev Pané déje, nejen bozskym 
vplyvem, nobri ztejmym pirikazem k spa- 


sen{ ustanovena, a protestanté, kteri obet 


hli, odporuji takto zjevné pifkazu Jezfse 
Krista, vypadajice samochté z ifSe milosti 
a lasky Syna Bozifho pro dokazanou timto 
svou neposlusnost. Tento ndbozensky fad 


| promény ustanovil Syn Bozi sim a katoli- 


ci, drzice se ho poslusné a nébozné, na- 
chazeji v ném libé a trvalé uspokojeni 
srdci svych, anto protestanté, jenz se to- 
hoto radu zirekli a jej vypudili, pri svém 
prijatém svatostnim spojenf aneb obraze 
téla a krve Pané, jen divadelnf, rychle po- 
mifjejici vnitini poklid nachdzeti mohou, a 
ten snad toliko davnou zvyklosti nachdzeji. 
Svédkem toho jest kazdy sam, katolik i 
nekatolfk. 

Jezis tedy skuteéné splnil co zaslibil; 
a u katoliki neni to zidna marna chlouba, 
ze maji pravou viru o Svatosti oltarni (eu- 
charistii), ale u protestanti jest to li¢eny 
vyrok, ze maji ogisténé ucenf o veceri 
Pané. 

Vira katoliki, o Svdtosti oltdini (eucha- 
ristit) md Fedisté nesmirné prostrannosti a 
hlubokosti, které se nikde neou%i a nemélé, 
a v kterémz ona stastné az na konec svéta 
doplyne; vira pak protestanti tak uzounké 
a mélounké, Ze stdle na pravo ina levo pre- 
tékd, leckdes vdzne, az posléze s celym svyim 
slabym proudem mimo naddni nékde za- 
nikne, 


19. Manna, obraz. 


Kdyz pfrisli Israelsti z Egypta na poust 
Sin, zacali, proti MojziSovi a Aronovi reptati 
tkouce: ,O bychom bylizemfeli skrze ruku 
Hospodinovu vy zemi egyptské, kde jsme 
sedavali nad hrnci masa, a najidali se chleba 
do sytosti: proé jste nas vyvedli na poust 
tuto, abyste zmorili vSecko mnoZstvi hla- 
dem ?“ — Rekl pak Hospodin k Mojzisovi: 
»Ai, ja d&titi budu chleby s nebe; at vy- 
chazi lid, a sbira, coz staci na jedenkazdy 
den: abych zkusil ho, chodf-li v zakoné 
mém, ¢éili ne.“. (2. Mojz. 16, 3. 4.) 

O tomto chlebé, jej2 Hospodin dal Israel- 
skym v sptisobé manny na pousti, zminil 
se i Jezis ve své teti (§. 11.) uday prici- 
nu, proé Otec nebesky ten chléb dal, to- 
tiz k zapuzeni hladu a végeliké zpominky 
na Egypt, kde mezi pohany lid israelsky 
bydlil. 

S timto chlebem spokojili se Israelsti, 
a jedli mannu po celych 40 let. Napotom 
pocala se jim pfejidati, a oni zacali reptati 
tkouce; ,,Rozpomindme se na ryby, které 
jsme jidali vy Egypté darmo; na mysl nam 
prichazejf okurky a melounové, a por, aci- 


va 


— PGdP< - 


bule, a Gesnek. Duse nase vyprahla jest, 
nic jiného nevidi o¢i nase nez tu mannu.“ 
(4. Mojz. 11, 5. 6.) ,Proé jste nds vyvedli 
z Egypta, a privedli na toto zlé misto, na 
kterémz se nemiZe siti, kteréz% ani neplo- 
di fika, ani nema vinic, ani jablek grand- 
tovych, ani vody k piti?“ (4. Mojz. 20,. 
5.) ,Proé jsi nas vyvedl z Egypta, abychom 
zemreli na pousti? Neni chleba, neni vody : 
duse nase jiz v osklivosti ma pokrm tento 


nigemny.* (4. Mojz. 21, 5.) — 


Na tuto dobrotivost Bozi, ktera Israel- 

ské na pousti Zivila, nezapomnéli potomci, 
ale oslavovali ji a obdivovali co vzd4cny 
skutek lasky Boha svého, a takto vdééné 
ji sobé pripominali: ,Andélskym pokrmem 
krmil jsi lid svij, a ddvals jim bez prace 
chléb s nebe hotovy, vSelikou rozko§ v sobé 
majicf, i libost vSeliké chuti. Neb ta pod- 
stata tva (manna) dobrotivost tvou, kterouz 
k syntm svym mas, ukazala; a slouzic je- 
dnoho kazdého vili, k éemu kdo chtél, o- 
bracela se.“ (Moud. 16, 20. 21.) 
. Av8ak, ti sami potomci Israelskych ne- 
zapomneéli v pozdéjsich Gasich ina nezbedné 
chovanf se. svych otciv k Hospodinu, a 
timto zpomenutim jako napraveni a polepseni, 
volali naébozné: ,,Pozddali (predkové nasi) 
zadostivé na pousti, a pokouseli Boha na 
misté suchém.“ (Zalm 105, 13.) _,, Vseliky 
pokrm zosklivila sobé duse jejich.“ (Zalm 
106, 18.) 

Neubiha-li myslénka na rozcesti: zdaliz 
nejsou déjiny manny politovani hodny obraz 
cirkve katolické pri rozkolu, jenzZ se v ni 
udal v 16. stoleti? — Po celych 15 stoletf 
byli krestané s ucenim cirkve o pritomnosti 
Jezise Krista v Svatosti oltaini spokojeni, 
jako Israel8tf se svou mannou po 40 let. 
Svédectvi svatych Otci a ucitelé cirkevnich 
z prvnich péti krestanskych stoleti jsou toho 
jasnym dikazem (§.3.); od tohoto Gasu pak 
bylo toto uéenf upiimné a jednosvorné na 
vsech mistech, a po vsecky Gasy v cirkvi 
véreno, a v letopisech cirkevnich nenachazi 
se ani zminky, Zeby proti nému bylo nékde 
néco namitano, aneb obsirné'o ném nékde 
pojednavano. V polovici desdtého stoleti 
vsak byl opat Paskal Radbert prvni, jevz 
pro své novactky zvlastni pojednani o eu- 
charistii sepsal, v ném skute¢énou, opravdo- 
vou a podstatnou pritomnost Jezise Krista 
v Svatosti oltaimi dokdzal, aku konci svého 
pojednani vyslovné dolozil, Ze prondasf a udi 
jen to, co v celém svété se vert a vyzndvd, 
Teprv v 11. stoleti povstal Berengar archi- 
diakon Angersky, a uchyliv se od obecného 
uceni, upadl do bludu, ze chléb a vino télo | 


a krev Pané toliko vyznamendvaji. Nez ale — 


tento jeho blud, ackoliv zachvatil mnoho — 


kfestani, trval prece jen krati¢ky ¢as, nebo 


Berengar jej na svém smrtelném lozi slavné 
odvolal. Vida prichazeti posledni svou ho- 
dinku, litoval uptimné a skrouSené toho 
pohorsenf, jez svym ucenim v cirkvi spiso- 
bil a mnohych svedl, a pak vyslovné zvo- 
lal: ,,Svédectvimi prvotni cirkve, a mnohymi 
novymi zdzraky, jezto se za nasich ¢éasi 
staly, pouéen, vérim z vlastniho presvédéent : 
#e hned po pozehndni knéze chléb a vino v . 
pravé télo a pravou krev Vykupitele svéta 
se proméni, “ 

Co Berengar na kratitky ¢as v cirkvi 
rozptylil, to se zase v kratkosti v cfirkvi 
shromazdilo; a od té doby panoval' pokoj, 
az koneéné v 16. stoleti k tzasu celého 
svéta okdzalo se tak veliké nechutenstvi k 
uéenf cirkve o této pritomnosti JeziSe Kri- 
sta v Svatosti oltarni, Ze mnozi, byvSe ura- 
zeni, ze nebyli vyznamenani, odloutili se od 
obecné viry, jakoby byla jejich duSe vy- 
prahlaé byvala, a jejich o¢i se jiz horéily, 
ze nic jiného nevidf, nez tu skuteénou, o- 
pravdovou a podstatnou pritomnost Jezise 
Krista v Svatosti oltdtni, Proto na vzdory 
povstali, aby polozili jména sva do ust vé- 
kim, a jakoby volali s uzkosti v srdci: 
Duse ma jiz v oSklivosti pokrm tento ni-' 
cemny; — svatostni spojeni —- klade se 
na jeho misto. A povstal druhy, jiz smé- 
lej8i a hasterivéjsi, a ten zrovna jakoby na 
ukor volal: Reptaém ,i ve spani* proti po- 
krmu tomuto niGemnému, a schvaluji — po- 
dobenstv{ neb obraz — misto ného; svazek 
jednoty budiz roztrzen skrz naskrz, nebo Vv 
Jednostejném minéni nenf Z4dného vyzna- 
menani. . 

I povystalo tedy po 15 kiestanskych 
stoletich ono israelské reptani proti manne, 
znovu z mrtvych proti pritomnosti Jezise 
Krista v Svatosti oltaini, a pocinalo a po- 
¢ind sobé bezpravné a ndsilné jen proto, 
aby sobé ve svém bludu néjak ulehéilo, a 
méko ustlaJo. Ale nic naplat; ulehéenf po- 
mine, jakmile Salba se odkryje, a Glovék 
misto ve vire, v holé nevéte stati se spatii. 

Tak stalo se béhem éasi skuteéné mno- 
hym Luterdnim i Reformitim, kteti, kdyz 
Svou viru o veéeri Pané obsirnéji uvazili, 
as virou katolickou bedlivéji srovnali — 
svého bludu se odfekli, viru katolickou pii- 
jali, a napotom jako potomci Israelskych z 
pousté, svému Spasiteli za ten chléb vieli- 
kou rozkos v sobé majicf ndboznym srdcem 
as uslzenym okem dobrofeéili. 

Pakli ale potomci Israelskych i nezbed- 


‘ného chovani se svych otei k Hospodinu 


_zpominali: tut neni zajisté od mista k do- 


liceni celého obrazu pripomenouti, %e hned 


ti prvnf novotari v uéenf cirkve o piftom- 
nosti Jezise Krista v Svatosti oltdini, téz 


velmi nezbedné k sobé se chovali, vespolek 
s0bé rouhadi, pokrytcd, . sluzebnikt satano- 
vych, buridt, lidi zvrhlijch a t. d. spilali, 
a jeden druhého blud débelskym jedem na- 
zyvali.*)' | 


Bratri Vessrovsti 
Cili ryti*skd spolecnost sv: Kristofa ve Vessre, 


Vék naS mize v pravdé slouti dobou 
associa¢ni, neb vSude tvolf se spolky a 
zaklddaji se bratrstva k dosazenf rozli¢nych 
uceld, jelikoz uznino, Ze spoleénymi silami 
lehéeji_a jistéji dosfci Ize, co jednotlivei 
pri nejlepsf vali a nejvétsim iusilf mozno 
neni. Nez snaha tato jest po prednosti ma- 
terialnf, neb za jakym tiéelem zene a pa- 


- chtf se vétSina téchto spolki a bratrstev ? 


Jest to obyéejné jen hmotny zisk neb uii- 
tek. DuSevni neb télesni z4bava, zpi{jemné- 
ni Zivota, hmotna vespolnd podpora a jen 
sem tam védecky aneb humanitni tiéel k 
rozSirovani uzitecnych védemostf a pozdvi- 
zeni ubohych a opusténych — tot hlavnf 
gnak ySech spolkii doby naSi. A cose déje 
na roli cirkevni? Mame sice nékolik chva- 
litebnych a uziteénych spolki a bratrstev, 
které z cirkve vysly a v duchu cirkve na 
oziveni svaté viry, anoikspoleéné podpore 
chudych kfestani blahodatné pisobf, avsak 
neni jich tolik a nejsou tak éetné,jakby toho 
zajmy cirkve a vlastni prospéch krestani 
vyzadovaly; « piece pivodnf myslenka k 
zakladani spolkii a bratrstev v liné cirkve 
katolické se zrodila; neb jaka jest pivodni 
idea klaéStert, v cirkvi nasf jiz od tietiho 
stoleti kvetoucich? Jest to volnd associace 
horlivych muzi k dosazeni vyssich déeli, 
nez za jakymi se svét prohani, a jakych 
uspéchii se tato klasternf associace v roz- 
Sitovani svaté viry a pravé osvéty, ano i 
pi zvelebeni materialnfho blahobytu celych 
narodi domohla, toho nam déjepis cirkevni 


*) Omylove. 


Str. 179 1 slp. 4 ¥. z dily, misto: Tuto éti: Toto. 
» 1792, 1.i%,s hairy , viastni ,, ostatni. 
» 1801., 3% zdtly , onichz , znich%. 
sa ko hela ie PRR - Pizvi_ , _Piovi, 
» 1991, 10. % 8 hiry,, Trojanovi ,, Trajanovi. 
» 1992, 16. % z duly, vymyslil Lutr ,, + nl 
_ sili. 
= 229 1-, . 6, 7. 8 hairy , mysleni , myslené. 
WiTeeOnd 5 *ts Te » »  Myésleni , Myslené. 
» 2291, 23.7% » » V hom.5. , vhom.1. 


dostateénych podavé dikazi. AvSak za nas{ 
doby jsou synové tohoto svéta chytiejsi nex 
synové svétla, a kdezto na roli cirkevni 
jen skrovného pokroku v spoléovdni se do- 
citime, spoléuje se hmotny svét jako 0 pre- 
kot k dosazenf vSemoznych téelt. 

Dikaz, jak ochotné cirkev katolicka i 
v stfedovéku spolky bratrské k ozivent svaté 
viry a k Sitenf dobrych mravit zakladala a. 
vsemozné podporovala, podava ném rytitska 
spoleénost sv. Kristofa ve Vesste. Slovnik 
Nauény uvadi v jednom z poslednich sesitt 
svych pod zahlavim ,,Vessra“ tuto kratkou 
zpravu: , Vessra (v starych spisech i Vessera 
¢teme), ves v pruském Sasku, ve vlddnim 
okresu Erfurtském, s 250 obyvy., bylo druh- 
dy velmi bohaté opatstvi premonstracké, 
odkud% jméno své vzali bratti Vessrovsti, 
cili rytitska spolecnost sv. Kristofa. Zalo- 
zena r. 1466 od knizete Viléma Il. Hom- 
burského (piivodné Henneberského). Spoleé- 
nost byla postavena pod dozor tamuéjsiho 
opata premonstrackého a méla za tiéel spra- 
telenf se slechtickych rodin v Durinkach, 
ozivenf ndbozenského citu a Zivota a vzd- 
jemnou pomoc. Znak Fadu byl retéz ze 14 
oktidlenych hlay andélskych, - pod kazdou 
jméno jednoho ze 14 sv. pomoeniki na 
malé tabulce; retéz ten uzaviral dole obraz 
sv. Ducha s diademem, na kterém visel 
obraz sv. Kristofa. Znak ten musil se nositi 
pod uvarovanim penézité pokuty v shroma- 


zdénich, piri sluzbach Bozich, pfi dvore a — 


jinych pfflezitostech. Rad ten vyhasl za 
reformace.“ 

K doplnénf této zpravy a k lepsimu 
poznani tohoto zajimavého bratrstva — neb 
radem v smyslu. cirkevnim nikdy se jme- 
novati nemize — stijtez zde zakladni li- 
stina a stanovy jeho, jak je nam historicka 
kniha, roku 1731 v Dradzdanech vysla, za- 
chovala.*) j 

My Vilim, z Bozf milosti hrabé a pan 
na Hennebergu, vyzndvame a uvadime listem 
timto v8em u védomost, kterak se na. nas, 
co krestanské knize, jiz z vrozené dobro- 
mysInosti slusi, abychom za vlady nasi slu- 
zby Boz{ vSemozné rozsirovali, k éemuz jiz 
zgruntu svého srdce tiplné naklonéni jsme. 
A protoz jsme dlouho na mysli premitali, 
co bychom podnikli, aby se éest a chvala 
Boha v8emohouctho, jeho cténé Matky Ma- 
rie, svatych 14 pomocnfkd, sv. Kristofa a 
celého sboru nebeského rozsirovala, a‘coby 


*) Dyplomatische und curieuse Nachlese der Histo- 
rie yon Ober-Sachsen von Christian Schéttgen 
und Georg Christof Kreysig. Dresden und Leip- 
zig, 1731, 


= 


e 


me — 66 


tolikéZ nakim duiim a du&fm nasich rodict, 
bredki a bratré pomoc a titéchu poskytnouti 
ohlo. Proée% smluvivSe a uradivse se 


_diive s nékterymi prately, ustanovili jsme 


se na tom, Ze zalozime bratrskou spolec- 
nost, jiz spolu vnéjsi odznak propijcuje- 


me, jak ndsleduje: 


1. Kagdy ud bratrstva nosizZ na krku 


-Fetéz ze 14 okridlenych hlav andélskych a 


mezi kazdou budiz tabulka s ndpisem je- 
dnoho syatého pomocnika; itetéz uzavirej 


_obraz sv. Ducha s diademem a pod nim 


obraz sv. Kristofa v tom postavenf, jak nesa 
Pana nebes a zemé pres more, od Ného 


_ pokftén jest, ana ném budiz zavéseno osm 


krati¢kych tetizki s podlouhlymi kuli¢kami 
na znameni osmera blahoslavenstvi — vse z 
ryzého stiibra. 

2. Clenem bratrstva mize byt jen ten, 
kdo pochazf z manzelského loge a nejméné 
étyry bezthonné predky po meci.éfta. Pise- 
mné dikazy toho budtez ném vzdy do si- 


delniho mésta naseho zasliny. Pfi dyore, 


ve schizich kapitolnich a zabavnych, na 
svatky a jmenovité kazdou sobotu kazdy 
bratr tetéz tento verejné okolo krku pod 
uvarovanim pokuty ¢tyr halfti ve prospéch 


chudych nositi ma. 


3. Kazdy ud bratrstva modliz se denné 
yOtée nas“ a ,Zdravas Maria,“ nechce-li 
propadnout v svrchu uvedenou pokutu; ve 
svatek sv. Kristofa a kazdého ze 14 sv. 


- pomocniki budiz piitomen mii sy., modlizZ 


se celou hodinu za sebe, davej almuzny a 
kone} jiné dobroéinué skutky. 

4. Kazdy bratr vediz pobozny a bez- 
thonny Zivot a chrah se vsech ne&lechet- 
nosti. Kdo by se néjaké spatnosti dopustil, 
budiz bez milosti a vseho ohledu z bratr- 
Stva:vyloucen, a tetéz jeho opatovi Vess- 


_ rovskému odevzdan. 


5. Slysi-li bratr kdekoliv pomluvu ji- 
ného nepiitomného bratra, necht se jeho 
bratrsky ujme a zastane, a cokoliv byl o 
ném slysel, jemu uprimné sdéli, aby tentyz 


-Sebe samého héjiti moh). 


6. Cokoliv se v spoleénych kapitolach 
bratri mluvf neb vyjedné, zistah piisnym 
tajemstvim mezi bratry. 

7. Zapisného zapravi kazdy prijaty bratr 
étyry zlaté rynské opatovi Vessrovskému, 
v jehoz ruce téz piisahu sloZi, ze chee 
stanovy bratrstva svédomité plniti. Opat 
pak ve Vesste uloziz vSechny penfze na 
vécné dichody, aby se z troki vyroénf 
sluzby Bozf ke cti Panny Marie, 14 svatych 
pomocnika a zvlast sv, Kristofa slavné od- 
byvati mohly. 


8. Kady knfze, rytit aneb panos, jsa 
sim tidem bratrstva, mize ichot svou dati 
do bratrstva zapsati. Tato nosiz retéz bra- 
trsky, ddvej almuzny a modliz se tytéz 
modlitby, jako bratif. Zapisného zaplati opa- 
tovi Vessrovskému jeden rynsky. Pani ale, 
jejizto muZ tidem neni, plati zdpisného 
étyry rynské. WA i 

9..Kazdy bratr o to pééi méj, aby pri 
smrti jeho fetéz bratrsky aneb primérena 
jemu cena opatovi Vessrovskému odevzdany 
a den umrtf jeho tomutézZ ozndmen byl. 
Napotom budiz znak zemfelého, ozdoben 
tetézem bratrstva as uplnym jeho jménem 
— ye slusné malovino — vchrému Pané 
Vessrovském zavéSsen. . 

10. Opat Vessrovsky a konvent jeho 
pomodli se za kazdého zemyelého bratra 
slavné hodinky a druhy den na to vykona 
slavné exequie a da deset tichych zddusnich 
mai sv. ¢isti; krom toho postard seo zvla- 
Stni truchloreé, pti nizjména vSsech zemre- 
lych bratré predciténa budtez. Ostatni bratri 
pomodli se v tichosti za zemrelého. bratra, 
a jeden kazdy d& msi sv. za ného slouzit. 
Klaster Vessrovsky pribere denné pri vSech 
zidusnich méSich sy. zvla8tni kollektu za 
vSechny zemrelé bratry. 

11. Nejstarsi syn zemrelého mize retez 
otciv od opata Vessrovského za hrivnu 
ryzého sttibra vykoupit. ‘_Nemize — neb 
nechce-li toho uéinit, jest to dovoleno bra- 
tu mladsimu. 

12, Stanovy tyto mohow dle poméri a 
okolnosti éasu v schizich kapitolnich zmé- 
nény byti. - 

13, A jakoz opat aklaster Vessrovsky 
vSechny bratry denné v modlitby své uza- 
viraji, tak budiz kazdy bratr vzdy hotov, 
klaster a poddané jeho. ve vSech pravech a 
drzebnostech zmuzile hajiti a-zastavati. — 

Z uvedenych stanov vysvita, Ze rytir- 
ska tato spoleénost sv. Kristofa prostredni 
cestou se brala mezi rytitskym radem dvor- 
nim a ascetickym. bratrstvem, pribravéi z 
obou nékteré zvlastnosti do oboru svého. 
Ze potiebam éasi tehdejaich vyborné vy- 
hovéla, dosvédéuje ta okolnost, ze ackoliv 
jen od roku 1466 do 1526, tedy 60 roka 
trvala, prece velmi rozsirena byla, mebo 
podotyka nadieéend kronika zrejmé, ze 
tenkrate ycelém Sasku, v Durinkach, Hes- 
sensku a Rynsku nebylo Slechtické rodiny, 
ktera by nebyla jednoho neb, vice ¢lent v 
bratrstvu tomto ¢itala. Zajisté Ze bratrstvi 
toto za casu tehdejsiho péstniho prava na 


oziveni sy, viry, na uslechténf surovych 
i mravi, a hajen{ svatého préya a pravdy vice 


piisobilo, ne% vsechny rozkazy a zdkony 
tehdejsich malomocnych cisari némeckych. 
Neméné povsimnuti hodny jest yzdjemny 
pomér mezi bratrstvem a kldésterem Vess- 
rovskym, tento podaval bratrim dari ne- 
beskych, a ono zavazalo se, hdjit tiché, 
bezbranné mnichy v prévech a drzebnostech 
jejich proti viem piechvatim a néjezdim lou- 
pezivych rytiti. Krasni pdska vespolné 
lasky a dobrodinnosti vazala je k sobé. A 
kam se podélo bratrstvo toto? Za éasu re- 
formace vyhaslo..To jest: Tak zvana refor- 
mace, jenz co ledovy vitr mnoho négnych 
kvitek katolické osvéty a zboznosti na ni- 
vach némeckych zniéila, roztrhla i tuto 
svatou pasku mezi klisterem Vessrovskym 
a rytifstvem némeckym, sdhla loupezivou 
rukou po majetku klaSternim a uvrhla §le- 
chtu némeckou na delsi éas v predeslou 
surovost a nevazanost. — Bytby tedy za 
éasu naSeho ve vsi Vessre byvalého pre- 
monstrackého kldStera i poslednf stopa 
byla vyhynula, jiz zalozeni a udrzeni rytit- 
skéhe bratrstva sv. Kristofa jest klésteru 
onomu u vdééného katolického potomstva 
skvélym a nehynoucim pomnikem — ,mo- 
numentum aere perennius. “ 
P. Maxm. Krupsky. 


DOPISY. 
WV Zelivé dne 10. éervna 1871. 
(Dokonéeni, — O zalozeni deské osady v Pittsburgu. — O za- 


mySleném sjezdu ceskych knéZi v St. Louisu.) 


Podobného pozehnaného zdaru jako v 
Novém Yorku méla ¢eské misie iv Pitts- 
burgu (Pennsylvania). Pisio tom kat. amer. 
noviny takto: ,Sotva ze némecka missie 
vel. otci Redemptoristi ve farni osadé P. 
Marie v Allegheny-City skonéena byla, po- 
éala opét jina, Laskavou ochotnosti velectih. 
p. P. Celestina Engelbrechta, pievora be- 
nediktinského, zafizena byla zde (v Pitts- 
burgu) misie pro Cechy, jichz v Allegheny- 
City a jeho okoli asi 300 az 350 rodin 
bydli. Misii zapoéali vibec znamy a ne- 
unavené ¢cinny gen. vikér Slovani Very 
Rey. J. M. Gartner*) a stejnou horlivosti 
nadseny speletnik jeho Rev. J. Videnka a 
sice prvni nedéli postni; trvala po celych 


*) Jako ,generalni vika? Polaki a Cechi* ame- 
rickych ma titul: ,Very Reverend,“ vysyla mi- 
sionare a dopisuje si uredné se vsemi biskupy 
Spojenych stati, v kterych slovansti krestané 
prebyvaji. Zaroven ustanoven byl za prokuratora 


slovanského mission. ustayu v Milwaukee. Jeho | 


uplné adrega zni: ,Very Rev. J, M, Gartner, V. 
G., Rector of the Slav. Missionary Institute, Cor 
of Fourth et Courth St, Milwaukee, Wis., North 
America.“ 


BEY dae oe 


8 dni; nad mfru potésitelny vysledek jejf 
jest ten, Ze zalozena tu samostatnd ¢eské 
obec, jejizto duchovni spravu, maje k tomu 
svoleni nejdist. p. biskupa Domenec-a a 
Very Rev. p. Gartnera, vel. p. Videnka 
prevzal. Laskavosti vseho uznani hodnou 
prenechala obec Panny Marie mladistvé ée- 
ské osadé prostrannou skolni kapli, aby ji 
k sluzb4m Bozim tak dlouho poudzivala, do- 
kud by svého kostela neméla. Aby vlastnfho 
chramu Pané brzo dosahli, o to Cechové 
zdejSi s velikou horlivosti usiluji. Zarazeny 
té% jiz dva spolky, z nichz kazdy pres: 100 
udi Git’ a to sv. Vacslava pro muze a P. 
Marie pro pani. ~ Tak i zde jako za nej- 
novéjsi doby i jinde na mnoha mfstech pri- 
Sel Cechtim ¢as spdsy a vykoupeni z dlou- 
holeté opusténosti a siroby. Bah s4m Zehnej 
a odplat oném vzacnou horlivostf proniknu- 
tym duchovnim, kteri sebe obétujice Zivot 
svij nasazuji a vSecku syou ¢Ginnost tomu 
tézkému dilu vénuji, aby je dokonali. Ce- 
chové v Pittsburgu tési se neobyéejné prizni 
zdejsiho némeckého obyvatelstva, zvlasté pak 
tézZ nejdist. p. biskupa i neni pochybnosti, 
ze za takovych pomérd, sami jsouce na nej- 
vy& horlivi, brzo svij vlastni kostel miti 
budou.“ O této horlivosti tamnéjsich Cecht 
svédéf téZ soukromy list gen. vikare p. 
Gartnera, psany dne 1. brezna t. r. ,V 
Pittsburgu, pravi v ném, kde jsem mimo 
| nadéni pres 300 éeskych rodin naSel, od- 
byvame pravé misii. Az bude skonéena, 
hodlam zde osadu zaloziti a ji vel. p. Vi- 
denku za duchovniho spravce ponechati. — 
Pisu jiz treti den a jsem pravé opét ze 
psanf vytrzen; zdejsi Cechové chtéji plni 
horlivosti stavisté ku kostelu ihned zakou- 
piti i mém co délati, abych je jednak v 
dobrém tmyslu a horlivosti udréel, s druhé 
pak strany prendhleni se uvaroval. Dovidam 
se té% pravé z Nov. Yorku, ze tamnéjsi 
Gechové na zakoupeni prazné synagogy za 
48000 tol. (96000 zl.) pomyslejf a jiz pry 
stran toho vyjednavaji; podobné i z De- 
troitu a z Chicaga velmi potésitelné zpravy 
dochazeji. V Chicagu chce Rev. Molitor na 
severm strané druhou éeskou osadu zfiditi 
a prosi o knéze. Biskup Baltes z Alton-u 
zadé téz snazné a co nejdiive o knéze do 
Edwardsville, kde pry pres 100 rodin jest; 
za 3 neb 4 nedéle odeberu' se odtud tam, 
abych vidél Geho tam predevsim treba. Vsu- 
de, Bohu dik, probouzf a tuzi se Cechové 
atojest velikou vitéchou pro mne ubohého, 
ktery jsem éasto jiz vsi nadéje vzdati se 
chtél. Mizete sobé slabé ponéti o mé ra- 
| dosti a vdéénosti k nejmilostnéjsimu Srdci 


T ee DD aS | 


_ dobrym, 


— 68 — ° 


Paéna Jezixe udiniti, pohlednete-li zpét na 
podnik, ktery’ tak rychle a poZehnané se 
zdaril. (zalozen{ totiz slovanského misio- 
ndistvi v Americe) a pri jehoz po¢ atku mé 
za dospélého pro blazinec pokladali. In 
aeternum misericordias Domini cantabo, sed 
non gloriabor nisi in cruce Domini mei 
Jesu Christi; ipsi omnis laus et honor et 
gloria in saecula.“ 

To véak nenfjediny obor cinnosti dist. 
p- Gartnera. Poznal, jakou moc ma tisk 
nejen viabec, ale zvlasté a hlavné v Americe, 
a co dobrého jim spisobiti se mize, je-li 
a naopak sim bezpochyby z vla- 
stnfi zkusenosti seznal, co zlého natropiti 
dovede, je-li niéemny a Spatny. Znémo vsem 
ctendtim ,,Hlasi“ vyddvanych nasim katol. 
tiskovym spolkem z 10. ¢isla téchto brozur, 
Ze jiz dist. p, Ilesoun, fardt v St. Louisu 
v Americe, pricinil se 0 to, aby zarazil 
cesky katolicky éasopis v Americe, ,jehoz 
zde, jak sim v 10. ¢, ,Hlasai“ na str. 31. 
pravi, nevyhnutelné jesttieba, nemé-li pire- 


_ velka Ast naseho lidu zaniknouti vy nevére 


a zpustlosti,“ a ze skuteéné v Chicagu_,,ka- 
tolické noviny“ co tydennfk vychdzeti po- 
éaly. — ,Nez podnik tento se nezdafil.“ 
»Za jedno, pise sim dist. p. Hesoun (dne 
4. kvétna 1868) jest nd8 lid velmi pozadu 
a netecny k takové véci a za druhé byla 
cela organisace podniknuti toho pochybena. 
— — Ji viak nevzdavim se nadéje pro 
budoucnost, a daé-li se to jen drobet délat, 
zacénem je za néjaky Gas vydavat v St. Loui- 
su“ (,,Hlasy katol. spolku tisk. ¢ 10. str. 
32.). — Od té doby uplynula 3 léta; i 
chopil se nyni té véci p. gener. vikat sdm 
a vydal srozumén bezpochyby s | byvalym 


p. podnikatelem, ndsledujici provoldnf, kte-— 


rym vsecky slovanské knéze americké zve 
k schtzi letos na podzim v St. Louisu od- 
byvati se majfcf, aby se spoleéné o vydé- 
vani ceskych katol. novin a o jinych jesté 
zalezitostoch uradili. Zni takto: ,,Distojny 
pane! Velectény pane bratfe na vinici Pané 
slovanské! Nemohlo Vasnostina pastyiského 
ao blaho dusi peélivého oka tajno zistati, 
jak nekatolické tuzemské éeské listy tdi 
ajak velikou zpoustu mezi véricimi stadeéek 
nasich sptisobujf. VSecka nase price a vSecko 
nage namahani dotud nizddného trvalého 
vysledku miti nebude, dokud proti této 
morové nakaze nebude hraz postavena. Nae 
kazani proti tomu nic nesvedou, dokud lidu, 
ktery po zpravach z byvalé otéiny toudzi a 
0 uddlostech Gasovych poucen byti zd, v 
nahradu za ony jedovaté listy nemize dobry 
kato]. éasopis do rukou dan byti.’ Vsickni 


vw 


misiondisti knézf, s kterymi jsem 0 tom 
mluvil, jednohlasné v tom se shodujf, ze 
takového éasopisu nutné, ano nevyhnutelneé 
treba, Z druhé pak strany nastala doba, ze 
katolicky Gasopis, vydévany jazykem éeskym, 
v této zemi (Americe) jiz snadno udrzeti 


» A Jig alae 


se mize, nebo s pomocf Bozi zalozeno jiz — 


18 éeskych osad askoro dvakrat tolik jest 
poriznu lezicfch misiondrskych stanic, v 


-kterych i9 knédf, jichzto poéet bohda brzo 


se jesté rozmnozf, obezietné a horlivé du- 
chovni spravu vykondvaji. —- Aby tedy o 
tak dilezitém predmétu néco rozhodného 
ustanoviti se mohlo, a aby spolecnymi sna- 
hami podnik tak proveden byl, by zivota 
byl schopen, a dale aby v nékterych vécech 
misiondtské duchovni spravy mezi Cechy, 
shoda astejnd ¢innost se docilila, ¢cinfm tuto 
z mnoha stran za to pozdidan, uctivy na- 
vrh, aby. se vSickni éeSti knézi Spojenych 
stati sesli k spoleéné poradé a sice do 
mésta St. Louisu, kteréz jest asi stredem 
vsech nds. Kterého éasu by se ta porada 
sejiti méla, to rozhodne vétsina prant, kte- 
raz stran té véci mné zaslana‘budou; vsak 
jiz nyniprevladé minénf, Ze by teprv v zari- 
neb fijnu t. r. odbyvati se méla, dilem aby 
vsem pozvanym, z nichz vétsina dalekou a 
drahou cestu vaziti musi, ¢asu k pfipravé 
se poskytlo, dflem aby méli jednotlivci vice 
kdy na vzdajem se dorozuméti. Program po- 
rady, a% od nejdtst. arcibiskupského ordi- 
nariatu (St. Louisského) povolena bude, 
kazdému % pozvanych i jejich nejdtst. pp. 


biskupim nejméné mésic napfed se ‘zasle, . 


a kdy porada poéne a jak dlouho trvati 
bude, dle toho jak zaslané prani zniti bu- 


dou, uréité bude udano. — Racte mi tedy, 
distojny pane, laskavé sdéliti, zdali_ s uve- 
denym tuto navrhem souhlasite a eho si 
stran ného jesté prejete, S tim se Vasnosti 
poruéena ¢iné trvam Vasi Distojnosti s 
nejhlubsi uctou oddany Jan M. Gartner V. 
G., misionar nejsv. Srdce. V Milwaukee, 
o sJavny hod velikonoéni 1871. 

Dejz mily Bah, aby se ,,misionari nejsv. 
Srdce,“ jak sam sebe p. gener. vikar na- 
zyva, i toto podatilo, jako se mu az posud 
vse, co ke cti a slavé tohoto -nejmilostnéj- 
Siho Srdce Pané a ku blahu ubohych opu- 
Sténych krajani svych podnikl, nade vSecko 
ocekavani Stastné povedlo. KézZ by bratri 
nasi za mofem nejen v nové vlasti své, ale 
i v staré otciné rovnéz tak hojnych a sté- 
drych dobrodinci nalezli jako jiz odhodla- 
nych a sebe za né s télem i du8i obétuji- 
cich knéz{ nasi. Jsout ,,chudd, velmt chudz,‘ 


jak sam jejich nejyétsi dobrodinec a ducho- © 


Bee rae wie AS. Wy sg wh ; € 
we pil 1 ie Pi ; 
Vad annie 


7 


vai otec svédéi; nezbytnou potiebou donu- 
ceni a prikladnou horlivost{ puzeni nové 
dluhy na sebe uvalujf, doufajice jen v po- 
moc Bozi a dobré lidi. Protoz kdo mds a 
- miizes, iz toho mala udél rad chudym o 
spaseni své a ditek svych tak peélivym ro- 
dnym bratiim. Az sobé kosteliéek dostavi a 
_ V¥ ném na své dobrodince rozpominati se bu- 
dou, také na tebe si tam s vdéénostf vzpo- 
menou a za tebe OtéendsS vroucné se po- 
modli. Poi MV. 


Z Polska 25. kvétna 1871. 
(NeutéSené zpraévy cirkevni.) 

Pii nejlepsi vali nemohu Vém_ hrubé 
nic potésitelného sdéliti z nasich krajiv 
polskych. — V Poznani vlida pruské nyni 
potlacuje mnohem vice vseliky objev zivota 
katolického a polského, nez to ¢inila pied 
valkou Patizskou; — v Halié vsecko pé- 
kné diime, jako by odpoéivajic po tézkych 
pracich v dlouhém boji s germanismem a 
josetinismem; — a vy krdlovstvé (kongres- 
sovém) ana Litvé v kvétu jest neustalé 
zjevné pronasledovani cirkve i ndrodnosti 
nasi, a odtud ovSem hluboké vzdechy, plaé, 
knuta a kibitky. — — Osady jsou bez pa- 
styrtiv, na statcich cirkevnich osedli p. Mo- 
skované aneb Polaci jim zaprodani, a kné- 
zi — jedni v nedostatku a nejistoté poslu- 
huji utiskovanym véricim, druzi zase zalem 
a bidou usychaji na Sibiti. Arcibiskup Fe- 
finski anékolik od ného ustanovenych admi- 
nistratoriv osirelych diecésf, jako Rzewuski, 
Szczygielski, Domagalski, potom Popiel, 
biskup plocky, nejeden kanovnik a mnoz- 
stvi jinych knézi a spravetiv duchovnich sté- 
naji neustdle v krajinach ledovaté Sibire 
anebo téz v severnich guberniich Rusi evrop- 
ské. I moralné i fysické utrpeni jejich se 
strany carskych ¢inovnikiv podrazdéného 
lidu, ostrého ponebi a spatné, nedostatecné 
stravy — neda se ani popsati. 

Na 5 millioniv katolického obyvatelstva 
v krdlovstvt jest nyni toliko jeden biskup 
Juszyhski, sesly a nemocny stafreéek vy San- 
doméri. — Seminariv takorka jiz ani nent. 
— Konsistore jsou beze vSi moci a vlady, 
davajit jen ,,facultates ad administranda 
sacramenta‘ knézim, kteti dle zalibeni toho 
neb onoho ¢inovnika potloukati se musi z 
jednoho konce zemé na druhy. — Skol 
mnoho zruseno, a které ztstaly, v téch vy- 
-klada se détem polskym vSecko jen po ru- 
sku a spisobem takovym, jenz arci jest 
-pohodinym utiteli, ale ve vSech zemich po- 
kro¢ilejsich davno jiz jest zavrzen. Vsak 
ylida ani nechce miti vzdélanéjsich podda- 


— 269 — 


nych, protoze by snad potom lecécho se od 
ni mohli domahati, éeho jim ZA4dnou mérou 
dati nemyslf. 

Jako Polaktim, tak vede se i unitiéim, 
t. j. katolickym Rusintim. Znamy Vam jiz 
z dopisuv mych Kuziemski, unitsky biskup 
v Chelmé, vSemoznym spisobem odvadi stad- 
ce sobé svérené do naruéi pravoslavi. Nej- 
horlivéjSimi pomocniky jeho jsou oni knézi 
unitsti, které sobé privolal z Haliée, sami 
to svatojurci; kdezto duchovenstvo diecése 


chelmské (unité) dosti se opfrarejdtiim jeho. | 


Ale coz mu to vse platno bude. Jiz zaji- 
sté sim Kuziemski chce a bude museti u- 
stoupiti, protoze vladé ruské nezda se byti 
dost raznym u provaddéni planiv jejich. O- 
debéte pry se do Haliée, aby odpoéal si 
po odtrzeni unitiv Chelmskych od _ cirkve 
i vlasti, anebo, jak pisi nékteré noviny, 
aby dostal biskupstvi premySslské, a potom 
tim lépe mohl klestiti rozkolu cestu po 
samé Hali¢i. Pravda-li to, nevim; aspon 
tak proslycha. 

Ostatné co sobé mysli Haligané (tak 
totiz nazyva lid svatojurce, knézi, z Haliée 
prislé do diecése chelmské) o odstoupeni 
Kuziemského, dosvédéuje tato divna uda- 
lost, ktera se stala v Lubliné pred samymi 
svatky velikono¢nimi. 

V Lubliné jest osada unitska, na nizto 
usadil. Kuziemski téz takoveho Haliéana, 
knéze Kolankiewicze. 
syna, jenz navStévoval taméjsi gymnasium, 
a byl zak velmi sporddany. Pred nékolika 
mésici vSak vypukla mezi studujicimi osyp- 
ka, na kterouz mimo jinych 130 spoluzakiv 
roznemohl se i mlady Kolankiewicz, anobrz 
i horeéku z toho dostal. V té pak mluvil 
vselijaké véci, jako Ze nechce byti pravo- 
slavnym, ze nechce byti Rusem, Ze nena- 
vidi rozkol, ze zistane Polakem a p. Tak 
zjevny protest, jenz stal se u pritomnosti 
lékate a mnoha jinych osob, zalekl velmi 


otce, knéze Kolankiewicze, Ze by snad vla- 


da rusk&é mohla tudiz jej samého viniti z 
véci takovych, jaké mluvil syn jeho, a proto 
jej zbaviti mista jeho: 1 usmyslil sobé, do- 
kazati, ze takovy neni. Privolal totiz k u- 
mirajicimu chlapci popa pravoslavného, aby 
mu pred mnohymi udélil. posledni pomaza- 
ni (namaséenie). Ale jesté lépe ocistil se 
z vseho podezreni po smrti synové, vypra- 
vilfé mu slavny pohfeb, pozval na néj 4 
popy, vsecky diky a zpévaky schismatickeé, 
kteri byli v Lubliné, a i hudbu vojenskou, 
Rozumi se samo sebou, Ze popové obratili 
kroky své na hrbitov pravoslavny a tu po- 
chovali statného mladika, jenz se tomu JiZ 


Ten: mél 12letého | 


? 


Pee ee ere oS a oe a, oS Soe. 


— 910 — 


piotiviti nemohl. — Udalost ta spdsobila 
mnoho hluku v Lubliné a celém okolf. 
Tak odvadi se lid vSemoznymi iskoky 
od viry otciv svych. Ale ne vsudy smeéji 
takovi odéezanci hali¢tf zjevné vystoupiti ; 


lid ‘opfré se jim statné, a nemoha sobé Jji- 


nak pomoci, zahdni je i — nasilim, nechtéje 
sobé nijak dati’ vyrvati unitskon liturgii 
svou, aby potom pfijal liturgii schismati- 
ckou, a tim samym jiz pireSel k rozkolu. 
Tak svolal biskup Kuziemski nedavno du- 
chovenstvo dekanatu (vikariatu) grodského 
k poradé. SeSlo se mnoho knézi unitiv a 
radili se 0 tom, jak by se k unii dali zase 
ti privésti, ktefi od ni odstoupili. Po skon- 
éené poradé méla se odbyti zvlastni pobo- 
gnost pravoslavna (schismaticka), t. z. so- 
bornaja liturgia, kterou sam Kuziemski na- 
kazal a vSecky pritomné knéze knf pozval. 
Vyjdou tedy ze zakristie a stoji pred olta- 
rem. Lid pritomny zarazen timto novym 
divadlem, nedtivérivé na sebe pohlizi. Kdyz 
potéalo kadéni, rostla obava jeho. Az ko- 
ne¢né, kdyz prtivod hnul se na levou stranu 
oltdre, dosla nevole lidu nejvyssiho stupné. 


‘Jedni plakali, jinf proklinali a na konec 


vsickni houfem se vyhrnuli ze dvéii kostel- 
nich na hibitov. Smélejsi odtud nynf hle- 
déli do kostela, co se déje. Kdyz pak du- 
chovenstvo, netratic ducha, pokra¢ovalo v 
tikonech svych, tu chopil se lid kamenj, 
tak ze nedokonavse sv. obéti, museli vsickni 
knézi utéci, kam jen kdo mohl. Sam ta- 
mnéjsi farat vracel se pozdé teprvé okli- 
kami, pres pole a sady, do domu svého. 
A co vice, pristi nedéli neprisel nikdo do 
kostela. Tu fara, vida, jaké by to mohlo 
miti ndsledky obzvlasté stranu jeho Zivno- 
sti, pocal obchazeti chatu po chaté, prose, 
aby zas prisli do chramu na sv. liturgii, a 
slibuje, ze se cos podobného nikdy jiz ne- 
stane ai riizenec Ze 8 nimi se bude mo- 
dliti. — Prihoda tato nenf vSak samojedina. 


Piisté povim Vam jesté néco o Halici. 


M. 8. 


KRONIKA. 


Z Prahy. Na oslavu 25letého jubilea 
Jeho Svatosti papeze Pia IX. povede J, Em. 
nejdiist. p. kardinal v nedéli 18. t. m. 04. 
h. odp. slavny prosebny priévod z chramu 
Matky Bozi pred Tynem do farniho chramu 
sy. Cyrilla a Methodéje v Karliné. Privod 
seradi se na namésti Staroméstském v tomto 
potadku: 1. Mladez skoly Tynské a ostat- 
nich farnich Skol Prazskych. 2. Spolek kat. 
tovaryst. 3, Jednota sy,-Vitské, 4, Jiné 


spolky. 5. Studujicf sttednfch skol. 6. Du- 
chovni tadové. 7, Alumnové arcib. semindre. 
8. Farni duchovenstvo Prazské. 9. Akolyté 
a assistence. 10. J. Emin. nejdtst. p. kar- 
diadl arcibiskup. 11. Zastupitelstvo kral. 
hlay. mésta Prahy, 12. Vybor jednoty a 
besedy katolické. 13. Vérici lid muzského, 
pak zenského pohlavi. — Cestou budou se 
zpivati pisné: ,Mé jsi potésenf,“ , Maria, 
Maria,“ litanie o Vsech Svatych, ,Svaty 
Vaclave* a ,Hospodine. —* Ptjde se z 
namésti Staroméstského, Zeleznou a Ha- 
virskou ulici, Kolovratskou tifdou, pres Po- 
ri¢ do Karlina, kdez bude hned kazani ¢e- - 
ské, jedno v chraému Pané (kan. Ehrenber- 
ger), druhé venku smérem k invalidovné 
(vp. Janki) a kazani némecké tolikéz venku 
smérem k statnimu nadrazi (P. Roller.) — 
Po kazani budou v kostele slavné nespory 
a ,le Deum laudamus,‘ naéez udéli J. Em. 
nejdist. p. kardinal apostolské pozehnani 
spojené s plnomocnymi odpustky, jichz uéa- 
stni budou, kdoz sv. zpovéd vykonali, nejsv. 
Svatost prijali a na umysl sv. Otce se po- 
modli. Pak bude se zpivati papezska hymna, 
cimZ slavnost ukon¢i se. — Kdyby prSelo, 
vykona se poboznost v chrému Pané Tyn- 
ském. 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 16--19. Gervna u Milosrdnych se- 
ster pod Petiinem, od 20—23. na Strahové, 
od 24—27. u sv. Jakuba. 

*—* Do Rima k jubilejni slavnosti sv. 
Otce odebrali se z Prahy pp. kan. Sorger 
a Jandourek, pak knéz Maxm. Klinkowstrém 
S. J. — Adressa’snahou redakef ,,Cecha“ 
a tydenniku ,,Frisch voran“ sv. Otci zaslana 
cité pres 3000 podpist. 

_ *—* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici kvétnu 131 chudych krestant, letos 
jiz 579 osob. 


veve 


na mnohych mistech i osvétlenim oken, pra- 
vodem s pochodnémi, stiilenim z hmozdifa, 
svécenim dne 16. t. m. co svdtku. — Mo- . 
rava poda dikaz, Ze ,zboznou* bez priciny 
se nenazyva a Ze synové jeji co vérni éle- 
nové cirkve katolické vrelého uéastenstvi 
berou jak ve vSech zarmutcich, tak i ve 
vsech radostech hlavy cirkve. Tak éteme v 
»Hlasu.“ — Chramové poboznosti konati 
se budou dle natfzeni pp. biskupf. Nad to 
kondna bude z Brna pout na Velehrad, kdez 
bude v sobotu 17. t.m.v 8 h. na veder 
kazani a sv. pozehnanf, v nedéli pak 18, t, 


~— 871 


it. od 4 h. z rana tiché mie sv. a sy. zpo- 
véd, v 6 h. ranni kazani, o pil 10. slavny 
privod od Cyrillky do kostela, v 10 h. sla- 
ynostni kazanf a slavna me sv., odp. o 2. 
h. kazani na rozlouéenou a pozehnani. Pri 
ranni a velké m&i sv. bude oféra ve pro- 
spéch halite sv.-Petrského. Zdat Bah! — 
Dist. p. tardte Velehradského Zidame, aby 
Moravanim na Velehradé shromdzdénym 
vytidil bratrské pozdraveni od Cechti vy tyz 
den v Karliné neb Tyné prozpévujfcich: 
Boze, Pia Devatého Zehnej a nam zachovej! 

Z Tyrolska. V Styrsku a Tyrolsku 
bude jubileum papezské slaveno deviti den- 
nimi sluzbami Bozimi aneb tiidennimi po- 
bozgnostmi k nejsv. Srdci P. Jezise, slavnym 
vyzvanénim, stiilenim, osvétlenim vysokych 
hor, prosebnymi prtivody ‘atd. 

Z Italie. Zajimavy priklad péée, s ja- 
kouz italska vlada uméni a védu péstuje, 
udal se letoSniho roku. Markyz Connesta- 
bile zdédil po svych pfedcich obraz nad 
miru vzacny od slovitného Rafaela zhoto- 
veny, Madonna del libro nazvany. Nasledkem 
upadku svého jménf odhodlal se markyz 
posléze k tomu, ze obraz prodaé; ale co 
uprimny vlastenec jej nabidnul nejprvé ital- 
'ské vladé ku koupi, an si pral, aby tento 
poklad uméni v Italii zistal. Leé vlada 
italska, kterazZ jindy syobodnym zednikim 
a revolutnikim miliony ustédruje, zhola 
odmitla vlastenecké nabidnuti markyzovo a 
tak se stalo, ze obraz Rafaeltiv zavezen jest 
do Ruska; nebot carevna Ruska jej koupila 
za 330.000 franki. 

Z Parize. Die tiredni zpravy byli u 
vecer dne 24. kvétna od zlotrilych pochopiv 
komuny Parfzské zastreleni: Msgr. Darboy, 
arcibiskup Parizsky; Bonjean, predseda nej- 


jemnik arcibiskuptv; jesuité Benzy a Gau- 
bert; seminaristé Gard, Seigneray; knéz 
Polanchin; misionarové Houiller a Perny ; 
Sabatier, fardt Notredamského chramu a 
amerikinsky obéan Jecker. — Arcibiskup 
Darboy zemyel s rekovnou mysli mucenika; 
na surové dotirani pochopiv odpovédél rka : 
»Neznesvécujte slovo ,,svoboda“; onot pri- 
nalezi nam, kterizto za svobodu a viru Zi- 
vot svij v obét piindsime.“ Télo zesnulého 
arcibiskupa bylo nékolik dni pred pohtbem 
verejné vystaveno zrakiim vériciho a nad 
ztrétou velepastyte skormouceného lidu. 
Oblicej nebyl k poznant. Kaple byla ozdo- 


bena mnohymi kvétinami a éetnymi vénci. 
Nastupcem ‘jeho stane se Msgr. Dupanloup. 

*_* Mser. Darboy, zavrazdény arci- 
biskup Paiizsky, narodil se ve Fayl-Billot 
(Haute-Marne) r. 1813. Filosofii i theologii 
studoval od r. 1834 do 1844 ve velkém. 
seminaii Langreském. R. 1844 piisel do 
Patize, kdez arcibiskup obdaril jej rozma- 
nitymi hodnostmi. Od r. 1859 byl biskupem 
v Nancy, odkud% v r. 1863 dosazen na 
arcibiskupskou stolici v Parizi. Stal se yel- 
koalmuznikem cisatej Napoleona, r. 1864 
povolan. do sendtu a r. 1866 do cfs. rady. 
Paméti hodnc, ze predchiidce jeho, arcibi- 
skup parizsky Sibour téZ zavrazdén byl a 
sice v kostele knézem Vergerem, jakoz i 
predchidce Sibourtiv, arcibiskup Affre, . za- 
strelen na barikadé v revoluci éervnové r. 
1848, ; 

Z Ruska. Recko-sjednoceny biskup 
Chelmsky, povéstny Kuziemski co nejhorii~ 
véji se pricinil o potlaceni polského jazyka 
mezi svymi véricimi a o zavedeni ruského 
jazyka i ruskych mraviv. Leé brzy ukdzalo 
se, ze carska vldda ani s takovouto povol- 
nosti spokojena nent, Zddajic naprosto, aby 
Kuziemski s ostatky recké cirkve sjednocené 
se k rozkolu zjevné pfihlasil. Tu prestal 
biskup byti povolnym i chtél sice byti Rue 
sem, ale pri tom védy minil zistati katolf- 
kem. Za ten neoéekavany odpor se mu od- | 
ménila vlada ruska tim, ze jej s tradu 
sesadila. Ovsem Ze takovyto vynos vlady 
svétské jest na poli cirkevnim zcela ne- 
platny, nebot-jakoz biskup nebyl od cara 
stvrzen a neobdrzel od ného pravomocnost 
svoji nad lidem véricim, nébrz od papeze 
rimského, rovnéz ani jednostrannym dekre- 
tem svétské vlady s titadu svrzen byti ne- 
mize. Tudiz o¢ekavati Ize, ze Kuziemski 
vselikym zptisobem se vynasnazi na pre- 
stolu svém zistati, leé by nasilim byl vzdé- 
len. Kanovnik Popiel, kteryz za administra- 
tora diecése Chelmské byl od vlady usta- 
noven, vydal k véricim pastyrsky list, jenz 
bohuzel o rozkolnickém smysleni jeho ani 
nejmensf pochybnosti nepfipousti, tak ze 
velmi jest se obavati, ze co nejdifve tato 
cast sjednocené cirkve fecké se tplné od 
Rima odtrhne a k rozkolu pristoupi. 

Z Ameriky. V dubnu t. r. udélil 
nejdust. arcibiskup Baltimorsky ve ¢tyrech 
chramech mésta Washingtonu svatost bii- 
movant 749 osobém: mezi nimi se nacha- 
zelo 91 konvyertitd. — V Mahanoy City pii- 
jalo pri misii tam konané 3500 katolika 
sv. svatosti a 14 jinovérch bylo do cirkye 
prijato. 


' dny a hodiny rozméfuje, a ke vSemu 


1 AF 


‘Petra Krejéiho; rod N. Rezka ve Lhoté, 


~Viktorovych z 
~~ Klendi; 


Literarni oznamovatel. oe 


—* ,J. A. Komenského Vybrané spisy“ 
ae 1 » Didaktika. Téhoz I. Navrzent 
kratké 0 obnovent skol v kralovstyi Ceském. 
2. Prislovi cili moudrost starych ptedki za 
grcadlo vystavené potomkim.“ 
V Praze 1872. 
kupectvi. Str. 434 a XXXII predmluvy. 
Uplny nazev Didaktiky jest: ,Didaktika,” t.j. 
Uméni umélého vyuéovani, kterak by totiz Clo- 
vék dfiv nez na télo vzroste a stay svij za- 


&e, vSemu tomu, coz ku potirebé a ozdobim 
. ptitomného i budouciho Zivota prindleZi, 


Sta- 
stné, snadné, plné. vyucen, a tak potésené k 
Zivotu obojimu nastrojen byti mohl. Coz se 
vse mocné zdklady z samého pfrirozeni vzatymi 
prokazuje ; ustavicné priklady jinych femeslnych 
uméni vysvétluje; dokonale na Iléta, mésice, 
tomu, 
aby k cili pfivedeno bylo, 1 probuzeni Gini 1 


- rada dava.* 


Zapisky Dédictvi sv. Janského. 


KK Dédictvi sv. Janskéma pristoupud: 

-Z Cech: Jan Svoboda vy Tuchorazi, Ja- 
Icub Apolin v Dubu; skoly v Bieziné a v Tur- 
nové odkazem nejdist. svéticiho biskupa. p. 
Va- 
viinec. Kopt z VeleSina, rod Frant. a. Josety 
Voltuse; Anna Baarova y 
Vacslav Folprecht v. Turnové, Josef 
Filaus vy Trhovych Svinech, Jan Tuma v Ger- 
novicich, Vacslay Hladik v Bolesinech, Anna 
Hermannova v Lukavici, Aloisie Rehakova v 
Jesenici, Ludmila Ticha v Praze, Marie Jaro- 
Sova v Libosovicich. 

Z Moravy: Augustin Liper v  Dobr- 
éicich, Frantisek Fojéik v Borutiné, Josef Du- 
chon vy Opatovicich, rod Simona’ a Marie 
Vlachiuskychy Starém mésté, rod Stépana a Marie 
Grossmannovych vy Starém mésté, Teresie Kr- 
pilkova v Borsicich, Martin Suranek v Ostré 
Lhoté, Jenovefa Sprucéekova yv Hunéovicich, 
Bibiana Slavikova v Jihlavé, Marie Domesova 


ve Velkém Ujezdé, Marie Zhybalova vy Staré 


Bélé, Anna Danitkova v Nivnici, Apolena 
Slezikova v Nivnici, Bartom. Mudrla v Kel- 
éicich, Frantisek Hiibel z Uher. Ostrohu, Ru- 
dolf Kleinpetr ve Friedlandu, Marie Kolmésova, 
Katerina Pulchrtova, Frantisek Madra a Jan 
Navratil v Iolici, Jan Spunda vy Hodolanech, 
rod Jana Lukaska v Drevohosticich, Jan Od- 
stréil vy Cernovite, Karel Snasel v Budécku, 
Barbora Machancova vy Opatovicich, Anna 
Ilrabalkova v Rostiné. 

Ze Slezska: UedvikaVenglarova v Tésiné, 


Druhé vydani.» 
Nakladem I. L. Kobrova knéh-~ 


2 Uher: Anna Palaczkova v Novych Zam-_ 
re iskem kniz, arcib. knihtiskarny za 


_p. Josef Krothy, farai v taal 
od Janka Stefunka v Sv, Abrahamu, 


| Helena Martinkovické ve Farkasiné, Anna Pa- 


lenikoya a Michal Duran v Kerestiru, 
¥ 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Uprazdnéné misto: 

Misto kanovnika, v metrop. kapitole a spolu — 

ném, kazatele u sv Vita, od 6. ¢ervna | 
WV biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnuli: 

p. Jan Jakes, farét v Pusté Kamenici, 26. 
kvétna (nar. 22, Servna 1804, vysv. 25. 
éervence 1827) ; 

p. Ant. Hadvich, dr. 
farét v Pohledu, 2. Gervna (nar. 
1805, vysv. 31. srpna 1828); 

p. Jos. Sommer, jub. knéz, tit. kons. rada, b. 
notér a dékan vy Hostinném, 20. kvétna-_ 
(nar. 24. Gervence 1788, vysv. 24. srp. 1813). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Frant. Darélek, os. dékan, b. vikar a fart . 

_v Jelenim, za shy v Poliéce; 

Jan Seda, far. z Hermanic do Germné; 
Jos. Simek. adm. y Zdéru (diec, Bménské) 
za farare ve Vojnoméstci, 

Uprazdnéna mista: 

Hlostinné, dékanstvi patr. hr. Deyma do 1., 

FPusta Kamenice, fara pat. nab. mat do 8., 

Jeleni, fara patr fr. Bubny, do 11. Gervence. 

Ném. Her: manice, fara patr. kniz. Lichtensteina 
do 11. éervence. 

Fohled (Frauenthal), fara patr. pi, hr. Clam- 
Gallasové, do 15. éervence. 

v biskupstvi Budéjovickém. | 
Uprazdnéné misto: 

Boletice, fara patr, kniz. Schwarzen berlin, ‘do 
_5, éervence. 
V biskupstvi Litomérickém._ 

V Panu zesnuli: 

p. Jan Cer ‘venka, kaplan v Libéchové, le éervna . 
(nar. v Plani 7. led. 1341, VYSV.. 15 éer- 
-vence 1868) ; 

p. Jos. Damasek, b. vikét okresu Nymburského, 
kons. rada, fart a os. dékan v Lysé n. L, 
12. Gervna (nar. v Tatobytech 25, ‘nora 
1804, vysv. 2. za¥i 1829). - Precee 
Milodary. Pro sy. Otce: 8 heslem ,,Sur- 

sum corda“ 1 zl., z Pristoupinské osady 30 

ky., z Vosecan 1 zl. a na chram sy. be téZ 

1 zl. 's heslem, ,Z mala milo. * 
fs Pristim cislem, kteréz 24, th 

bude se vydavati, skonéi se I, pilleti ,Bla- 

hovésta*, Cinime pozyani ku predplaceni na 
pilleti druhé podotykajice, ze i piulleti prvni- 
posud na skladé jest; jakoZ i uplné vytisky 

roé. XIX (za rok 1869)a roé. XX. (1, 1870). 


ohli¢ks a Sieverse v Prace, 


¥ 


theol. ‘a filos. b. notar, 
24. srp. 


ao 


aii 
i Ge 
7 


m - 


By B cf 


Roénik XXl. __¥ Praze dne 25. éeryna ist sil.  —- Cislo ‘18. 


etm ee a ee 


o Vydava se Predplaci se 


 §. 15. a 25. Vv expedici 
kazdého mésice. &u vsech tddnych 
Redakce: knihkupet 
wv kniz. arcib. semindti narok; 2 zl. 50 kr. 
cis, 190—1, E na et rs bi kr. 
~~ 


Eecpedice: 


¥ katol. knéhkupectvi Jono ° "pati 
E eloroé. 3 zl;— kr. 
B. Stybla ds’ ¢; () 1¢ ny pilroé,1 zl. 55 kr. 

na sv,-Vacslavském 


némésti, gis. 786-11. oui 3 pie ig 
Nedoalé cisla Se Ries 
reklamujte nejdéle v Redaktor a nakladatel: te FRANTISEK SRDINKO. Jednotltya ens 


se neprodayaji 


os 


»8pravedinost zvyiuje narod; ale hiich bidné éini narody. (Prisl. XIV. 24.) 


Rec, 
jiz o slavnosti jubiléa sy. Otce PiaIX., dne 18. éer= 
yvna 1871 u pritomnosti Jeho Eminence nejjasné] si- 
ho arcipastyre Prazantim v chramu Pané Karlin- 
ském ¢inil 


kanovnik Josef Ehrenberger. 


mérou vzacného, Ze na pobourenf zavisti 
prebohaté staci. Ode dni, co knize apostol 
Petr, prvn{ biskup Rimsky smrtimuéenickou 
za Nerona skonal, uplynulo let vice jiz, nez 
tisfe a osm set. Za tu dobu osmnacti véki 
spravovalo cirkev Bozi papezi 255; a hle! 
aé kazdému z nich u-nastoleni cinéno jest 
blahoprani: dockej se let Petrovich, prece 
Kdyz veslo v znémost pastytskym li- | nikdo z nich let Petrovych se nedoéekal, 
stem nejdistojnéjsiho arcipastyre naSeho, | pétadvacetiletého jubiléa svého papezovani 
jaka pfevzacna, ano neslychana slavnost ve- | se nedozil. Tuto velikou, za osmndctero 
Skerému oboru svéta katolického kyne, a | stoleti ve svété nevidanou milost Bih v 
nim v matiéce Praze dnem 18. ¢ervna, | nevystihlém milosrdenstvi svém dochoval 
dnem dnesnim nastane a zavitd: tu ovSem | Piu IX. Jest to uddlost po bedlivém ¥5e- 
kazdy, kdo vérnym a uprimnym synem ka- | ho uvaézenf zajisté prenapadna, velevyznam- 
tolické cirkve byti se citi, zaplesal radosti | na; a ze odpircové takové od Boha milo- 
neliéenou, radosti srde¢nou, Ale nastojte, | sti svatému Otci neprali, tomu, povazime-li 
radost ona hned u svém zyvéstu poéala se | zlobu srdci zvrhlych, neni se co diviti. 

kaliti. Nebot verejné listy soucasné opo- Nez ale né¢emu jinému diviti se jest, 


ss 


2Pasiz beranky mé,.. 
pasiz oyce mé* (Jan 21. ) 


ee 


védénou blizici se slavnost zpravami neuté- | a sice tomu, ze by naméstek Kristiiv, sv. 


Senymi jaly se pochybnou Ciniti, tvrdice, Ze | Otec Pius IX. odptrci vaibec miti mél a 
ten, jehoz bytim prevzacna slavnost ona | mohl? Mtj Boze, vzdyt pak kazdy, na kom 


nezbytné jest podminéna, ze sv. Otec Pius | povaha ¢lovéci docela se nezvrhla; k “start 
IX. povazlivé onemoenél, zachvdcen jsa vse- | chova uctu, a s nezaslouzenymi strastmi a 
obecnou vodnatelnosti. Arcit; kdo ve své- | Gtrapami maé soucit. A neni-li Pius IX., na 
té trochu se znd, z takové zpravy neblahé | sklonku Zzivota ze vSeho bezpravné oloupe- 
hned» nadéji neztratil. Vime totiz, ze co | ny a ve vlastnim domé svém jako vyéznény: 
tisténo, pravdou vezdy nebyvi; — a v | neni-li, rku, Pius IX. kmetem nezaslouze- 
 skutku, bohudik! stastné dozili jsme se o- | nymi strastmi a utrapami ze vsech stran 
povédéné pirepamatné slavnosti, pétadvace- | osypanym? — A tento velebny tezce zkou- 


tiletého jubiléa papezstvi Piova: désivé | Seny kmet jest zaroven hlavou  téla, “jelroz - 


pak zpravy, do svéta pusténé, neosvédéily | jsme udové, jest viditelnou hlavou cirkve, 
se byti lec ohlasem tajného zlovolnéhogra- | jest otcem ktestanstva, otcem nasim! Pro 
ni odpireti a nepratel jubilovaného oslaven- | Bih! kdo v podlosti zvrhlého srdce az tam 
ce, Sv. Otce Pia IX. mohl se zapomenouti, aby stari¢kého trpi-. 

Bylo-li opraydové zasti nepratel veli- tele na stolici apostolské y Rimé neprite- 
kého Pia podnétem a zdrojem onéch dési- | lem "byti mél? — 


°, 


vych zprav, do svéta pusténych: toz do- A prece bez nepratel a odpiiret takovych 


znati slusf, Ze Geho% odpircové ndméstku | ve svété neni, aé povéditi slusi, ze zasti 
Kristovu neprali, aby se docekal, jest bez | a nenavist jejich netdhne se tak’ k osobé 


odporu néco nesmirného, nevidaného a tou | Piové, jako snaze k ne] yyee duchovni moci, 


f 


| 


kterouz Pius pravé zastupuje: totiz k. 


namésthictvi Kristovu, k papezstvi samému. 
-Ano N.! apostolsk4 Stolice sama, co stred 
_ jednoty na utvrzenf viry, co nepohnuta skala, 
zhoubnym neznabozskym rejdim prekazejici 


> mnohym a mnohym jest trnem v oéich a 


ee 
t 


predmétem zdkefnického spiléni. Vzdyt 
bohuzel az tam jiz doslo, Ze v tabore cirkvi 
-nepratelském ozvaly se hlasy studu i své- 
domi prazdné, tvrdice, jako by papedzstvi 
vseho zla mezi ndérody bylo pivodem a 
pricinou. 

“Pro omezenost éasu nenf ovsem Ize, 
takovéto paliéské narknuti svédectvim déjin 
vsech nérodé edsouditi a zatratiti; ale jedno 


| prece utiniti Ize: a to jedno uéinime. Bu- 


deme se dovolavati svédectvi déjin naroda 
svého, ndéroda ¢eskoslovanského; a timto 


jedinym svédectvim nezvratné prokazano — 
| a Methodéje podezieni, jako by oni rozkol 


bude, Ze ndméstkové Kristovi na zemi, ze 


nastupcové svatého Petra na Stolici apostol- 


ské nikdy nepfrestali byti pamétlivymi slov, 
prvnimu v fadé své povédénych Kristem 
Spasitelem rkoucim:*,,Pasiz beranky mé. . 
pasiz ovce mé.“ 
_ ‘Ano, jedinym svédectvim naroda éesko- 
slovanského na jisto postaveno bude: 


&e Stolice apostolskd od vékti ndrodi ki'e- 


stanskych byla ochranitelkou a matkou, 

Majice na zakladé svédectvi déjin na- 
roda éeskoslovanského promlouvati o tom, 
ge Stolice apostolska od vékai ndrodi 
krestanskych byla ochranitelkou a matkou, 
nemohli jsme k tomu véru vhodnéjstho mi- 
sta voliti, nezli krasné a velebné svatyné 
této, na pocest svatych vérovésti nasich 
Cyrilla a Methodéje zasvécené. Nebot kdyby 
Stolice apostolské o narod ¢éeskoslovansky 
naprosto jinych zasluh neméla, neZli toho, 
jak naproti slovanskym apostolim nasim se 
zachovala, jiz tudy vdéku nehynouciho od 
nas na véky zaslouzila. 

Kdyz pied tisicem a osmilety k Zddosti 
spanilomysiného kréle Rostislava svatf Cyrill 
a Methodéj k ndrodu ¢éeskoslovanskému 


_ nejprvé na Moravu a pozdéji v osobé Me- 


ee 


1 


- thodéjové také do Cech zavitali, aby zvé- 


stovanfm evangelia praotce nase osvéty 
krestanské i spdsy vécné iéastnymi udinili : 
tehdy svét podivenfm strnul nad rychlym 
zdarem, za jakéhoz kralovstvi Bozf v lidu 
ceskoslovanském jest siteno. AvSak Cyrill 
a Methodéj pravym klicem k srdeim predki 
nasich se opatfili, prinesSe s sebou dikla- 
dnou znamost jazyka slovanského, prinesSe 
S sebou pisma a knihy cirkevni na jazyk 


Sloyansky vylozené, a téhoz jazyka, teci lidu 


pti bohosluzbé udfvajice. Odtud zdar tak 


‘Stastny. Nez z pozehnaného, spdésonosného 


ptisoben{ Cyrillo-Methodéjova strhnul se po- 
jednou nahly povyk. Biskupové bavorstt, 
Rezensky a Salcbursky, potahujice veSkeré 
tizem{ fiSe Rostislavovy k svym diecésim, 
obnesli Cyrilla a Methodéje zalobou v Rimé 
pri Stolici apostolské, na nizto tehdy sedél 
papez Mikuld4s. Zaloba na pohiled . velice 
byla zavaznd. Nebot vedle steskti na ru- 
Senf prav biskupskych uvadénot v zalobé 
to, Ze Cyrill a Method uzivdnim feci lidu 
pri bohosluzbé také zevnéjsi jednotu cirke- — 
vni rusi; a jelikoz svati vérovéstové nasi 
prisli ze zemi reckych, z mésta Konstan- 
tinopole, a sice tou dobou, kdez tamejsi 
patriarcha Photius, hrdou mysli sveden, od 


| cirkve obecné a od Stolice apostolské roz- 


kolem se odtrhnul: sv4déno jest na Cyrilla 


fecky v narodé éeskoslovanském rozsirovali. 
Zajisté zavazna to zaloba! 

Avsak papez MikulaS na Zalobu tolik 
ditklivou rozsudkem se neukvapil. Znaje 


Vs x eyy 


rovésty nase listem prelaskavym k sobé do 
Rima pozval, aby slys4ni bylt a z narknuti 
zalobniktii vyvésti se mohli. Radostné chva- 
tali Cyrill a Method za hlasem naméstka 
Kristova, z laskavého pozvani dobrou mysl 
majice, a nadto zadné viny védomi sobé 
nejsouce. Ale nastojte! difye nezli do vé- 
éného mésta zavitali, papez Mikulas zemrel, 
a Adrian II. na misté ného na Stolici sv. 
Petra dosednul. Z takové nenadalé zmény 
ovSem vérovéstové nasi se zkormoutili, a 
se srdcem méné lehkym k branaém timskym 
se blizili. Ale zbyte¢na byla obava jejich ; 
nebot v Rimé na misté kérani ¢ekalo na 
né radostné prekvapeni. Papez Adrian znaje 
rovné vytecéné jich apostolské pisobeni z 
let minulych a zvédév nad to, Ze jemu a 
Rimanim v dar pyindseji ostatky svatého 
mucenika a papeze Klementa, uvitani skvélé 

apoStolim nasim pripravil. V slavném prt- — 
vodu vysel jim vstiic, prijal je po otcovsku, 
jich ospravedlnéni se shledal byti v kazdém 
ohledu velice dostateénym: vée, co na 
obraceni naroda éeskoslovanského zartdili, 
schvalil, uzivani feci lidu pti bohosluzbé 
potvrdil ; a jelikoz Cyrill za pobytu v Rimé 


-nenadale skonal, Methodéje za biskupa po- 


svétil a s plnou mocf k lidu ¢eskoslovan- 
skému zpét poslal, postaviv zaroven rozsa- 
hlou diecési Methodéjovu primo pod ochranu 
apostolské Stolice, aby dalsiho ptikot{ od 
protivnikti nebylo. 


BPR 


Nez navzdor takovému opatien{ piece 
jesté bez prikori nezistalo. Pod ziminkou 
_vymyslenou potazen jest Methodéj na soud 

biskupi bavorskych do Salcburku, kdez na- 
silné az do tretiho roku jest drzan ; a nikdo, 
ani kral Svatopluk, jenz po stryci Rostisla- 
vovi trin uchvatil, o vymanéni Methodéjovo 
se nestaral. Pro Bih! kdo apoStola vazby 
nehodné sprosti? — Kdo lidu éeskoslo- 
vanskému mildiéka navriti? — To uéinila 
Sy. apostolska Stolice tfmska. Pod trestem 
kletby ulozeno jest Methodéje propustiti ; 
aby pak k nému napfisté odpaircim zamin- 
ky nebylo, uéinil papez Jan VIII. to, Ze po- 
vysil Methodéje za arcibiskupa, vsechno du- 
chovenstvo obradu slovanského i latinského 
po veskeré risi Svatoplukové jemu_ pod- 
ridiv. . 

N.! Neni-liz timto svédectvim  déjin 
naroda ¢eskoslovanského z onéch dob sta- 
rosedych prokazano nezvratné, ze Stolice 
apostolska od vékt narodi kiestanskych byla 
ochranitelkou a matkou ? — 

Velika riSe Svatoplukovazahynula zahy, 
jiz v kolené druhém; zahynula od svétobor- 
nych suroyci, sverepych, pohanskych Madar. 
Uplynulo patero stoleti, po mnohych uda- 
Jostech, po mnohém zdaru i nezdaru slava 
naroda ¢eskoslovanského zaskvéla se zari 
ve svété nevidanou, a dostoupila vyse, jakéz 
za nejslaynéjsich dni Svatoplukovych ani 
pozdaleci nebyvalo. Mimo to naskytal se 
rozdil ten, ze sidlem, ohniskem, sttedem 
slavy oné na misté starovékého Velehradu 
na Moravé byla zlaté Praha y Gechach. 
Doba velika, slavnad a na véky nezapome- 
nutelna uhodila narodu ¢éeskoslovanskému : 
doba trvalého miru, doba utéSeného roz- 
voje v orbé, v pramyslu, v obchodé i v 
hornictvi: doba vseobecnéeho blahobytu, 
doba velkolepého zakladani ustava, z nichz 
mnohé az dotud na zdar i oslavu vlasti 
trvaji. Zkratka, dédicen koruny svatova- 
clavské jest ucinén, Cecham, Moravé, Slez- 
sku a Luzicim nevyrovnané a po otcovsku 
panoval veliky Karel, otec vlasti: a vék 
zlaty rozhostil se po celé ri8i jeho. 

Velikou zajisté milost vlozil Bih na 
Karla: .a mysli jemnou, srdcem Slechetnym 
a dary ducha vyteénymi nadal a obdatil 
jej. Avsak vytecnosti takové yv ¢élovéku 
prvotné jen zarodky nalezaji se; aby pak 
zdarnym vyvojem k blahodatnému v Zivoté 
ptisobeni dospély, k tomu zapotiebi jest 
obevrelého péstovani, Slechténi a vedenf: 
k tomu zapotieb{ jest moudrého vychovani. 
A Karlovi naSemu takového vychovani se 

_ dostalo, Nez kdo medle velikého Karla né- 


| 


rodu Geskému vychoval? — Snad, %e ote¢ 
jeho, kral Jan Lucembursky ? — Ten bujny 
dobrodruh a véény po svété tulak, kteryz 
jiné pécée neznal, leé jakby penéz se do- 
délal, aby hyriti a utraceti mohl: ten za 
moudrého vychovatele naprosto se nehodil. 
Gili, ze matka, kralovna Eliska, poslednf 
ratolest kmene Premyslovcii vychovatelkou 
syna svého byla? -- O, ta uboha, od choté 
svého zanedbavana, pred éasem do smrti 
umorend trpitelka: tasyna svého vychovati 
nemohla! Vzdyt mileny Karel jiz co tifleté 
pachole z materského ndruci jejiho ndsilné 
jest vyrvan. A kterak to stati se mohlo? — 
Kral Jan uhnétan lichymi strachy, aby snad 
pro marnotratnost a nevlastenectvi své na- 
lehanim stavi prinucen nebyl, trinu ve 
prospéch mladistvého syna svého pred éa- 
sem se vzdati: ano takovymi lichymi stra- 
chy uhnétan, kral Jan triletého Karla nasil- 
né se zmocnil, potom pak za delsi Gas ve 
tmavém sklepé na Lokté, a posléze na 
Kyivoklaté dlouho jej véznil: az koneéné 
pres hranice ze zemé pryé jej odvezl -- 
az do Parize na dvtr spriznénych sobé 
kraiii franckych, kdez pacholiéek Karel jako 
na cviceni jest ztstaven. 

A hie! v ciziné daleké, v Parizi Kar- 
lovi naSemu vychovatel se nasel, kteryZ 
poznav vyte¢né nadani princovo, se vst pilf 


asvédomitosti o to se pricinil, aby duchui . 


srdci jeho dal smér onen, jimzto Karel 
napotom za cely svuj Zivot kracel a tudy 
panovnikem nevyrovnanym, naroda oblazi- 
telem a vlasti otcem jest ucinén. A kdo, 
kdo byl vybornym tim vychovatelem Kar- 
lovym ? Jeho jméno jest hodno, aby v na- 
rodé éeském u paméti vdé¢né na véky 
chovano bylo! Vychovatelem Karlovym y 
Parizi byl Petr Roger, knéz radu svatého 
Benedikta, muzZ uéenosti, Zivota ctnoty, 
moudrosti a véhlasnosti takové, ze pozdéji . 
pode jménem Klementa VI. za papeze jest 
vyvolen. Ano, Petr Roger, papez Klement 
VI. velikého Karla narodu éeskému vycho- 
val! Avsak svaty otec Klement VI. jesté 
vice uéinil. On sedé souéasné s kralem 
nasim Karlem na stolici apostolské, vycho- | 


AAS oe 


likych zdméri jeho ve vlasti nasf vérné a 
ochotné pomahal. Zejmena zalozeni vyso- 
kych Skol Prazskych a ziizeni arcibiskupstvi 
v zemi, kterézto dvé véci za tehdejska byly 
vyznamu a dosahu nesmirného ahlayné na 
svolenf Stolice apostolské zdvisely; ano 
zalozeni vysokého uéeni a zrizeni arcibiskup- 
stvi v Praze jsou dilem spoleénym krale 
Karlovym a papeze Klementovym. — Bez 


18 


et 


Fae 216 = 


odporu, vék zlaty, vek Karlav, dobu v 
déjindch nejslavnéjsi Stolice apostolska v 
~ osobé papeze Klementa VI. ndrodu éeskému 
z velké éAsti ptipravovati pomdhala. — A 
ted ozyvaji se hlasy, studu i svédomf pra- 
zdny, a neostidaji se mluviti, Ze pry pape- 
Zové byli pritinou a pivodem vSeho la, 
kteréz kdy narod éesky potkalo. Pro takové 
padousstvi nenf poctivému Clovéku jména! 
Pyisla doba bourihusitskych. Narod ¢e- 

sky zjednal sobé ovSem velikou slavu vojen- 
skou; ale draze, velmi draze: za spoustu vlasti 
Zalostivou, a za Skody v kazdém ohledu hro- 
zné, nenabytné. Po vSem pak byla nenavist 
k jménu ceskému po vsech krajinach okol- 
nich nesmirna. A narod éesky, syt Skod a 
zaday sobé samému Cinénych, syt han a 
potup odevSad na se metanych, narod ée- 
‘sky s vyjimkou strany zbésilych Taborita 
zatouzil kone¢éné po miru vzemi i po smi- 
feni s cirkvi, predloziv za tou pricinou 
svoje compactata snému v Basilei. A kterak 
zachovala se tehdy Stolice apoStolska k 
naérodu éeskému? — Snad, Ze s ostatnim 
tehdejsim svétem na Zddost Cecht odpo- 
védéla opovrzenim a kacerovanim? — Ni- 
koli! Papez Eugen IV. compactata Cechim 
-potvrdil: a aby zastaveno bylo nekoneéné 
rkacefovani jména Geského, slavné pred ce- 


% lym svétem prohlasil, Ze Cechové jsou pra- 
— vymi a vérnymi syny katolické cirkve! — 


Schvalenfm compactat a vyrokem takovym 
apostolské Stolice byla roztrzka z husitstvi 
posla jako zacelena: a mohlo u nas opét 
na ySem dobye byti. Ale zly vitr zaval pres 
hranice: cizacké luteranstvi a kalvinstvi 
vplizilo se do vlasti, a odtud znikly v na- 
rodé u vite roztrzky nové. A nesvornost z 
roztrzek téchto vzesla, ta samojedina vée- 
chno zlo, co napotom ubohou viast zachva- 
tilo, samojedina fku’ zavinila, a nikoli Sto- 
lice apostolska! 

_ N.! VyslechSe nepopiratelné svédectvi 
déjin, jiz po tom, kterak papezové k naro- 
du ¢eskému v dobdch nejvaznéjsich se za- 
chovali, vidfme svétle patrné, Ze Stolice 
-apostolska od véki nérodai krestanskych 
byla ochranitelkou a matkou. A véru zlého 
neydéku bychom se dopustili, kdybychom 
uctou, vérnou oddanosti alaskou synovskou 
k apostolské Stolici nelnuli. VSak ale bohu- 
dik nevdéénost hifchem ndroda éeského 
nebyvala; a zvlasté za dobrodin{ duchovnf 
otcové nasi velice vdé¢nymi prokazovali se. 
Vadyt Rezenskeho biskupa, svatého Volf- 


ganga za to, Ze nedbaje zkraceni daichodd | 


svych, zalozeni biskupstvi Prazského roz- 
hodné podporoval, 


otcové nasi az mezi- 


své svaté dédice 4 patrony zemské prijali, 
s Ludmilou, s Vacslavem a s Vojtéchem 
na roveh jej-stavice. Kterak bychom tedy, 
co synové otci takovych, méli kdy ustyd- 
nouti v ticté, oddanosti a lasce k Stolici 
apostolské, kteréZ svatych vérovésti nasich 
Cyrilla a Methodéje tak rozhodné se ujala, 
velikého Karla, Otce vlasti nam vychovala 
a narod Gesky v dobé vseobecného kacero- 
vani za pravé a verné syny katolické cirkve 
pred celym svétem slavné vyhlasila? — Toho, 
kdo zd4rnym jest synem ndroda svého, pa- 
métliv byti na véky neprestane! 

Nez kterak to, Ze za nynéjska a sice dosti 
zhusta také zvukem materstiny nasi ozyvaji 
se hlasy, cirkvi katolické a Stolici apostol- 
ské zjevné nepratelské? Kterak neblahy tkaz 
takovys vychvdélenou vdécnosti ndroda ¢e ké- 
ho srovname? N,! K tém, co takovych hlasi 
do svéta poust{, zAdny poctivy zachcvaly Cech, 
co k svym hlasiti se nebude, hilasiti se 
nemize. Tia takovi nejsou synové nabo- 
mych matek éeskych; oni jsou odkojenci 
lichého cizického liberalismu, jsou pfrivr- 
zenci frajmaurackych rejdi, stoupenci zi- 
hubnych komunistickych choutek: kterf jen 
hanobiti a boyiti znaji, ale postaviti neuméjf 
niceho: kteti k vali svym blaznivym a S§pi- 
navym zamérim nejradé cely svét rub na 
rub by obratili, a samého Pana Boha s 
trina jeho strhnouti by chtéli, kdyby ne- 
byl tak vysoko, a od lecjakych trpaslikt 
strhnouti se dal. — K takovym narod ée- 
sky ve svém jadre se nezna, za takovymi 
neptjde nikdy. Mame za sebou zkuSenost 
mnohou a vime, co pam nesvornost z roz- 
trzek u vite posla za minulosti spisobila. 
Proéez Zalostivou zkuSenosti pouceni zt- 
Staneme svornymi, u vire jednomysinymi, 
védouce nad to, ze jeden jest Bah, jedna 
Vira, jeden krest: a tudy také jedna toliko 
cirkev prava, jejimiz udy bohudik jsme. 

N.! Ze nahledy moje nejsou osamot- 
nélé, ze slova m4 nejsou slovy — volajiciho 
na pousti, ale ohlasu v srdc‘ch tisicerych 
nalezaji: toho nezvratnym a radostnym di- 
kazem jest Vase prehojné dnesni shroma- 
zdén{ na tomto misté svatém. Jedna zajisté 
mysl, jedno srdce privedly nas do svatyné 
této. Ano tisicové shromazdén{ nage jest 
vitéznym a velkolepym osvédéenim, ze né- 
rod ¢esky ve svém jade a vétSinou ohro- 
mnou bohudik katolickym jest, a katolickym 
bohda na véky zistane. O bratti a sestry 
moje! hledé na Vas, pohnut jsem az k 
slzim v hloubi duse své; a by mozné bylo, 
chtél bych Vas vSechny pfivinouti k srdci, 
kteréz narodu svému a prayému jeho blahu 


oer: OF eee 


i pod Sedinamijesté bije s vroucnostf jinos- 
skou. Dékuji Vam, bratif a sestry moje! 
za to, ze tak vrelym wéastenstvim v pre- 
pamatné slavnosti dnesni katolickou éest 
néroda svého hajite; dékuji Vam, ze né- 
méstku Kristovu, stati¢kému_ trpiteli na 
apostolské Stolici v Rimé v slavnostny den 
jeho tictu, oddanost a lasku hodnych syn 
a dcer tak skvélym spisobem osvédéujete. 
Buh Vam to zaplat! Ano, Bah Vém to za- 
plat a za odménu dej, aby vira Vase pies 
vSechny ttoky véku nynéjsiho neochabla, 
co cherub utéchy zivotem Vas provodila, a 
zasluhami ctnost{ ovénéena pred tvar Bozi 
k odplaté nehynouci na nebi &tastné a vi- 
tézné Vas dovedla. Amen. 


Snagej ! 


Zivota co drahou trpét ulozeno, 
‘sndSej, dokud Radou Vyssi usouzeno! 


Je ten Zivot casny davem kiizi skliéen, 
po vsech ysudy strandch utrpenin zpriéen. 


Sobé-li zde pouhy¥ch radovanek soudi%, 
rychla zjevi zalost, kterak zklaman bloudt3. 


Kam bys koliy skryl se, poznas zahy dosti, 
ze té ysude najdou tlupy ttrapnosti. 


Zasluha i prospéch tvého povolani 
nezdlezi v plném slasti pozfvani. 


Pyipraven bud protoz na vse protivenstvi, 
bidnému jez ddno za dil Clovééenstvi. 


Stati se tak musi; — jak se pouhnouti? 
proti pozemskému proudu nelze plouti. — 


Vys8i ponech Ruce, dati potéSeni: 
nechat Ona Gini podle zalibeni! 


Cim tvé télo vice pod klopotou kvilf, 
k tispéchim se vnitinim duch tim vice sé/é. 


A y té stle ducha raj se rozestird, : 
trebat Zaliv, strasti z4stup tebe syira. — 


Nuze hotoy budiz, na reka jak slust; ae 
statnym odevzdanim najdeS pokoj dus, |, 


S vySin budet jista utécha pak tobé, < );, 
podmanfg-li muZné svét i télo sobé. _ é 
Fr,‘ Doucha. 


ve svétle ki. viry, 


vel nD 


Uvahy na nedéle a svatky 
‘  celeho roku. 


XLII. Na den sv. ap. Petra a Pavla. 


Uvazujme nékteré dtlezité doby ze zi- 
vota sv. ap. Petra a Pavla, ktefi oba je- 
dnim dnem pro viru Kristovu Zivot polozili, 
procez je Cirkev sv. jednim dnem pospolu 
oslavuje. 

1. Sv. Petr. P. Jezis hned zahy pojal Petra 
mezi jinymi zasvého uéenika (Mat, 4.) vy- 
volil ho za apostola (Mar. 3, 13.) a uéinil 
ho nejvyssim pastyrem, otcem véricich a 
svym naméstkem nazemitka k nému: ,Ty 
jsi Petr skala ana té skale vzdélam Cirkev | 
svou a brany pekelné nepremohou ji.“ (Mat. 
16, 18.) K+ tomu cfli dal mu veliké dary ; 

a) Svéril mu bozské uceni své, jezto 
mél jako ostatni apoStolové hlasat (Mat. 28, 
18.) a pravdy sv. evangelia bezpecné vy- 
kladat, nebot jemu Pan zvlasté pravil: Télo 
a krev nezjevilo toho tobé, ale Otec mij. 
(Mat. 16, 17). ,J& jsem prosil za tebe, aby 
nezhynula vira tva.“ (Luk. 22, 32.) Dékujte 
kr. Bohu, ze tutéz viru Buh i nam zjeviti 
raéil, kterou svéril Petrovi a jeho ndstup- 
cim; tak ze bezpecné mizeme Cirkvi sy. 
verit, nemusice batise, ze zbloudime. Véite 
tedy pevné a podle té viry zivot svaj spra- | 
vujte. 

b) Pan Jezis vznesl dale na Petra svou 
autoritu, ¢i dal mu mocnost zakonni a svéril 
mu fizen{ veskeré cirkve slovy: ,,Pasiz ovce 
mé, pasiz beranky mé.“ (Jan 21, 15~—18.) 
Aby pak moci té ndlezité uzival, dal mu i 
svétlo, horlivost, lasku a vSecky jiné dary 
amilosti, kterych treba k dokonalému spra- 
vovani veskeré cirkve. Povazte N., jakych 
jsme povinni: Bohu. vzdavati dik, Ze se na- 
chazime v lodiéce Petrové, t. v pravé cir- — 
kvi, v nizto je.zabezpeceno nase spaseni, 
aé nevyddme-li se sami v zahynutt. 

c) Koneéné odevzdal Pan Jez{S Pe- 
trovi svaj kiiz: nebo chtél, aby,acentk touze 
smrti zemiel jako mistr jeho. A smrt tuto 
podstoupil sy. Petr s nejvétsi statecnosti i 
prokdzal se hodnym uéenikem ukrizovaného 
Spasitele. Tak i my, patitice vSecky véci 
mame své kiize, sva 
trépen{ poklddati za nejvétsi od Boha do- 


_{ brodinf. — Zkousejte N., srdce sva, zdali 
| jste dosud tak ¢inili? Hledte o pravdé této 
iv} se presvédéiti a podle ni se také spra- 


vujte, — 

2. Sv. Pavel, pred svym obracenim Sa- 
azvany, uceny fariseus, dychté po po- 
ikich a po yrazdé proti ucenikim Kri- 


ae 9B 


stovym gel do Damasku, nalezl-li by které 
muze azZeny — krestanské — aby svdzané 
privedl do Jerusaléma. (Sk. ap. 9.) Nez 
. tnilost Bozi ho predesla, hledala je} v po- 
_ blouzeni, ano zmohla, piekonala i uéinila 
z htisnika velikého svatého, nadobu vyvo- 
lenou. Br. as. ké., jakych to dikai jsme 
povinni vzdavati Panu za to, ze kdyz jsme 
byli co hiisnici synové hnévu, nam shovival, 
ze ,chtéje ukazati hnév a oznamiti moc 
svou, sndsel ve mnohé trpélivosti nddoby 
hnévu pfripravené k zahynuti.“ (Rim. 9, 22.) 
Milujme ki. tak laskavého a dobrotivého 
- Pana tou mérou, jakoZz jsme diive se mu 
protivili dle prikladu sv. Pavla. (Isai. 31, 6.) 

b) Sy. Pavel zaloval éasto sim na sebe, 
Ze se protivil Cirkvi Kristové (Gal. 1, 13. 
J. Tim. 1, 13.) Tim chtél dokazati, ze mi- 
nuly zivot hifsny nemusi byti prekazkou 
svatosti, jen kdyz ma Glovék upyimnou_ vali 
se polepsit a k Bohu se obratit. ,Cinte 
pokani a obratte se, aby shlazeni byli hrf- 
. chové vasi.“ (Sk. 3, 19.) 

ce) Jak medle se Pavel Panu zasvétil, 
pak se vi vroucnostia nerozdilnym srdcem 
ho miloval. Pro Pana on vice nez ostatni 
apostolé pracoval (I. Kor. 15, 10.), pro néj 
trpé] mnoha protivenstvi, muka i smrt. — 
Tolik my ubozi pro Pana nemizZeme ovSem 
ciniti jak onen veliky apoStol; prece vsak 
cinme, co mtizeme. Obétujme mu celé srdce 
své, dobrou a uprimnou vali svou a Pan 
Jezi§ vse laskavé prijme a hojnou odménu 
nam za to poskytne. (II. Tim. 4, 8.) — 


XLIV. V nedéli V. po sv. Duchu. 


1. Pain JezéF napomind v dnesnim sv. 
evangeliu (Mat. 5, 20—24.) nejen své uée- 
niky, nybrz i nas vSecky kiestany, Ze must 
bytt hojnéjst spravedinost, ctnost a poboznost 
nase nezli byla zakonikiv a farisetiv, chce- 
me-li vjiti do kralovstvi nebeského. Aby 
pak spravedlnosti nase byla hojnéjsi, a) 
musime zdkon Bozi lépe, dokonaleji zacho- 
-vavati, nezli oni, musime nejen zevnéjsi 
skutky zdkona Boziho plniti, nybrzZ i o 
vnitrni . posvécenf a zdokonaleni dbati. — 
Fariseové zevné zikon na vlas zachovavali, 
— ale srdce majice zlé, o lasku a milosr- 
denstvi, pokoru a Cistotu nedbali; zevnitt 
zdali se spravedlivi, ale srdce jejich bylo 
necisté, hiisné. Pro tuto chatrnou spravedl- 
nost jich Pan Jezis ne jednou odsoudil. 
(Mat. 1. Mar. 12. Luk. 20.) Tak i nam m, 
br. a s. nic by nebylo platno zevnitini pl- 
néni zakona |:ez ¢istoty srdce a vnitini po- 
boznosti. Bah chce srdce nase miti, jezto 


sluhy, nedojdou odplaty. 


_stiti, 


a prestah nepratelstvi provozovati. 


mu mame zasveétiti. Proto kt., aby sprave- 
dinost, ctnost a poboznost vase byla doko- 
nalé a Bohu mila, nejen zevnitini skutky 
zakona svédomité a vérné zachovdvejte, 


‘nybrz celym srdcem Panu sluzte a 0 vni- 


—y 


tin{ polepSeni pilnou snaznost méjte. 
b) Aby spravedlnost nase byla dokonala, 
mame zikon Bozi také Gistym tmyslem 
plniti, mame vSecko ¢initi pro Boha, pro. 
éest a chvdlu Bodi. Fariseové modlili, po- 
stili se... aby cténi byli od lidi, ne 
aby se Bohu, ale svétu zalibili; proto se 
spravedlnost jejich Bohu nelibila, zustala 
bez odmény, nebo, jak df Pan Jez{s, vzali 
odplatu na zemi. Abyste kt. Bohu se Iibili, 
vystiihejte se spravedlnosti, jezto chvaly 
lidské vyhledava: budte pebozni, ctnostni 
a ¢inte dobre i skryté, kdyz vas nikdo 
nevidi. Necinte nic z chlouby, nic pro svét, 
ale vsecko pro Boha dle napomenuti sv. 
Pavla: ,Bud Ze jite’. .. vSecko k slavé. 
bozi cinte.“ (I. Kor. 10, 31.) — Pamatujte, 
Ze vsecka zevnitrni spravedlnost bez vnitirni 
dobroty Bohu neni mila; a vSecky skutky, 
jez se nekonaji pro Boha, ze jsou bez za- 
»Nebude-li hoj- 
néjsi vase spravedlnost, — nevejdete do 
kralovstvi nebeského. “ is 

2. ,Kdo se hnévd na bratra svého, — 
bez pritiny a nemirné — hodent jest sou- 
du... .% Jestlize pouhy hnéy Buth odsu- 
zuje, tim vice ten, kdo zast, mstu a ne- 
pratelstvi v srdci chova, jest mu ohavnosti 
a neodpusti tomu, kdo sém necthce odpu- 
nechce smifiti se s bliznim svym.“ 
(Mat. 6, 14. 15.) Proto chrante se kr. vseho, 
co k zlosti popouzi a pozorujete-li ze by 
hnévy mohl vypuknouti, pomnéte na soud 
Boha spravedlivého, jemuz budeme muset 
pocet vydati ze vSech mySleni, zddosti, tect 
a skutki svych. ,Pomni na posledni véci 
Pomni 
na bazeh bozf a nehnévej se na blizniho.« 
(Sir. 28, 6; Mat. 5, 44.) 

3. ,Obétujes-li dar svitj na olta* — ~ 
ju prvé, smi* se s bratrem svijm.* - Slova 
ta dokazuji ztejmé, Ze Bith, jenZ laska jest, 
neprijima obéti t..modlitby, ba ani obéti 
mse sv., nepodava-li se z uprimného, laska- 
vého srdce. Proto sam Kristus, nez se 
obétoval na kiizi, odpustil neprdtelim a 
za své vrahy se modlil. — Nasledujtez ki. 
svého mistra a Spasitele, smiite se s bli- 
mim svym, jehoz jste urazili a odpustte 
vinnikim, kdozkoli vam ublizili, abyste byli 
synové Otce nebeského, jenz slunci svému 
velf vzchazeti na dobré i na zlé adest dava 
na spravedlivé i nespravedlivé, (Mat. 5,45.) On 


pusti vam viny vase jen pod tou vyminkou, 
paklize odpustite svym vinnikim. — Ne- 
Izeme tedy a plihme, coz se modlime, aby 
nas Bth na milost prijal. ,Kdyz se posta- 
vite k modleni, odpoustéjte, mate-li co proti 
komu, aby i Otec vas, kteryz jest v nebesich, 
odpustil vam niichy vase.“ (Mar. 11, 26. 
srv. Rim 12, 49.20; Ef, 4, 26.1, Petr 3, 9.) 


XLV. O Navstiveni Panny Marie. 


Dnesni svatecni evangelium (Luk 1, 
39—47.) obsahuje hluboké tajemstvi o na- 
vstivenf Panny Marie u sy. Alzbéty. 

2. ,AMfaria povstavsi, odesla na hory s 
chydtdnim, aby navstivila Alzbétu.“ Lasee 
neni zidna cesta daleka a obtiznd, zddna 
hora prilis vysoka, Zadna povétrnost nepfi- 
jemna. — Laska premaha vSecky obtizno- 
sti a nesnaze. Nuze kt., méjte ldskuk Bohu 
a bliznimu jako Maria; cokoli ¢inite, ko- 
nejte vsecko z lasky, Bohu ke cti a chvdle 
i pro spaseni své i svého blizniho ana ce- 
‘sté Zivota nebude vam nic obtfzného, nic 
protivného. — Z lasky k Bohu premdahejte 
zlé zadosti a naruzivosti, odstrahujte vse- 
liké pfekazky, jezto se naskytujf na cesté 
ctnosti, po niz kracejte s chvatanim — 
horlivé a statné, a trebat jste vrchu kre- 
stanské dokonalosti zde nedostoupili jako 
Maria, nicméné snazte se, abyste se ¢im 
dale tim vice ji priblizovali. Cim vyse vstou- 
pime, tim krasneéjsf vyhlidka, tim Cistéjsi a 
sladsi je rozko&S: tak ¢im vice kr. se bu- 
dete snaZiti, abyste jako Maria k Bolu se 
priblizili, tim budete spokojenéjsf, Stastnéj- 
Sf, blazenéjsi. 

2. Maria navstivila Alzbétu, tetu svou 
a zustala u ni za tii mésice, s niz se Vv 
Panu tésila, j¢ v prdcech pomdhala, a upti- 
mné ji posluhovala. Jaka to pokora!, jakaé 
to laska! jaké to pratelstvi! 
tom, br. a s., priklad Marie Panny. Prvnf 
narok (pravo) na nasi Jasku majf ovsem 
nasi rodi¢e, prdtelé a pribuzni; nez, jak 


Pan Jezis vy podobenstvi o milosrdném Sa- | 


nariténu (Luk. 10.) ui, je kazdy Govék 
— pritel i nepiitel naS blizni, jehoz pro 
Boha milovati mame jako sebe. (Mat. 22, 
39) Krestanska laska k bliznimu ma byti 
rozsablejsi a dokonalejsi. Milujte tedy, kr., 
z lasky k Bohu kazdého blizniho, 
zvlasté své rodi¢e a pribuzné, své svérence 
a domaci viry. ,Tent jest bratr mij i se- 
stra ma, pravi Pan,: kdo prikazini ma za- 
chova.“ (Mat. 12, 50.) A sy. Pavel dokla- 
di: Kdo o své domacf péée nema, zaprel 
viry a jest horsi nez nevérie. (I. Tim. 9, 


ae 2791) 2 : 


Nasledujte v | 


ovsem | 


i] 


8.) V8ak laska vase k bliznimu budiz 
ucinnad; proto podle moznosti budte, ki., 
jako Maria ke kazdému tsluzni, piivétivi, a 
nemizete-li dobre ¢initi, hledte alespon Ziti 
se vSemi v svornosti, varujice,se hnévu, 
zavisti, nenavisti, pomluvy, utrhani a vSeho, 
¢im byste komu ublfzili, jsouce pamétlivi 
slovy naSeho Spasitele: ,,Co nechcete, aby 
vam ju Ginili, i vy neéintez jim.“ (Mat. 
7, 12.) —. 

3. Maria nav8tivila Alzbétu a ,jak u- 
slysela Alzbéta pozdravent Marie, zplesalo 
nemluvridtko v zivoté jejim.* -Tak i my se 
mame radovati a plesati v srdci svém, kdyz 
Maria se svym bozskym ditétem nas na- 
vstévuje a to stava se pri sy. pirijimani a 
pri kazdé m&i sv., kdykoli duchovnim spi- 
sobem pfrijimame. Nuze, kr, radujte se, 
kdykoli k stolu Pané piistupujete aneb jste 
pritomni obéti mse sv. Abyste pak opravdu 
se mohli radovati, prijimejte vzdy Krista 
s Gistym kajicim srdcem. — Jaké pfrijeti 
Krista, takové bude v srdci vasem Jeho 
prebyvani. Proste Marii, aby vam vyjednala 
u svého boéského Syna hojné milosti, s 
nizto pak horlivé ptiisobiti se snazte. — 

4,',, Blahoslavend, kterdz jst wvéla, * zyvo- 
lala Alzbéta, ,nebo vykondny budow ty véci, 
kteréé jsou povédény tobéod Pana.* Takova 
jest utécha krestana ve vSech pripadnostech 
zivota. ,Vim,“ di on, ,komu jsem uveril, 


a ze mné da, cokoliy prislibil.“ (1. Tim. 1, 


12.) V této dévére spotiva nase blazenost. 
Tim téSte se, ki., ve vSech strastech zivota 
i v smrti. — Vzdy velebmes Marii Hospodina 
a plesejme v Bohu, Spasiteli sveém. — 


XLVI. Vnedéli VI. po sv. Duchu. 


Pan Jez, jak dneSni sv. evangelium 
(Mar. 8, 1—9.) vypravuje, nasytil ctyFi tist- 
ce lidt sedmi chleby a nékolika rybami. — 

1. Trt dni, jak sv. Marek svédi, vytrval 
lid bez pokrmu a ndpoje s Panem Jezsem. 
Pro pokrm duchovni, Ze laénél a ziznil po 
slovu Bozim, zapomenul na pokrm télesny. 
— Jinak to, bohuzel! byva u mnohych kre- 
stant. Za stolem, pri hluéné, slavné ho- 
stiné sedéti, nebyva mnohym obtizno; ale 
hodinka pri sluzbéch Bozich, co knéz kaze 
a msi sy. kond, zdése jim dlouho trvati. — 
Pro samou starost, co budow jisti a piti, 
zanedbavaji mnozi sluzeb Bozich aneb by- 
vaji v kostele velmi roztrziti. Peéovati mu- 
sime ovsem 0 télo; vSak budme pri tom 
pamétlivi slov Kristovych: ,,Hledejte nejprv 
kralovstvi bozfho a spravedlnosti jeho a toto 
vée (ostatni) bude vam pridéno.“ (Mat. 6, 33.) 


a ‘“ 


—~ 880 = 


5. ,Litost mdm nad exdstupem,“ pravil 
Kristus svym ucenikim. Jak litostivy a 
dobrotivy je Pan a Spasitel nds! Jesto ma 


 takou ttrpnost v télesnych pottebach s nami: 


jakby nemél pecovati o nase potieby du- 
chovni? On vzal uitocisté k z4zraku, chte- 
je hladovych nasytit, aby na cesté nezhy- 


-nuli: zdaliz tedy nemtze od ného pomoci 
 o¢ekdvati ten, jehoz duse latni a Zizni po 


spravedInosti a po Zivoté vééném? Vzy- 
vejte jen ky. Pana, aby se slitoval nad vami 
a nedal vam zahynouti na cesté spasent, 


_ jezto vede ku kralovstvi nebeskému. — 


= 


3. ,,Odkud je bude moci kdo nakrmiti 
chleby?“ Odkud vziti chleba? to byva je- 
din& starost mnohych lidf. VSak Pan df: 
Nepecéujte (prilis), co byste jedli. — Za- 


-nechte starost tomu, jenz otcovsky o nas 


pecuje. Cin ky., co Ciniti més a Bih bude 
také své Ciniti. — 

4, Sedmi chleby a nékolika rybami na- 
sytil Pan Jezis 4000 lidfazbylo jesté sedm 
ko8i drobti.. Tento veléky div obnovuje 
vSemohouci a dobrotivy Otec nebesky kaz- 


dého roku v pfirodé a kazdodenné v ne- | 


scisnych rodinach. Vsecko zalezi na Bo- 
zim pozehnani. V kterém domé Bih ne- 


prebyva, kde neni bazné Bozi, tam pri -vsi- 


hojnosti mnoho se nedostava. Proste tedy 
kr. Boha, aby vam neodeprel svého poze- 
hnani, vSak - pri¢inte se také, abyste pravé 
kresfanskym, cthostnym a poboznym zivotem 
Boztho pozehnani se hodnymi stali. 


Klaster frantiskansky v Daticich na 
Morave. 


' Zhotny obéan a primator mésta Dacic 
Matéj Jifi Kapeta zanaselsepo dlouhy ¢as 
myslénkou, ze do mésta néktery duchovni 
rad uvede a jemu vhodny klaster vystavi, 
by tim cest a chvalu Bozi rozmnozil, sobé 
pak u svych obéaniajich potomkt distoj- 
nou pamatku ztstavil. 

Po dlouhych poradach s jinymi zbo- 
znymi obéany asam sebou uzavrel koneéné, 
ze Yad frantiskinsky, ktery toho éasu jiz 
v Cechéch, na Moravé a v Slezsku mnoho 
klasterih ¢ital, do Datic uvede; i obratil 
se na tehdejsiho generdlniho vikate taidu 
toho, Pavla de Tauris a na_ provinciala 
cesko - moraysko -slezské provincie, Ber- 
nardina Lattke, s prosbou, by nékolik knézi 
radu frantiskanského do Datic poslali. 

K této jeho zbozné zadosti poslani jsou 
od provincidlni kapituly raduffrantiskanské- 
ho dva knézi, P. Bedftich Brukééaf. Vac- 


lav Nedbal do Datic v srpnu r. 1659, by 


v mésté tom se usadili, kteff také jesté 

toho roku do Daé¢ic zavitali. — ; 
V Daticich koluje povést, ze onen Ma- 

téj Jitf Kapeta, jda jednou po cesté k Ja- 


mnici pres Strdnu na role své, zbozné fe- — 


holniky potkal, kteti vypuzeni byvSe z Ja- 
mnice, — pres Da¢ice do klastera frantis- 
kénského v Novém mésté se ubirali na hlas 
se modlfce a zpivajice. Tehdy pry ho ono 
vazné vzezreni a naébozné modlitby fran- 
tiskAntii z Jamnic tak dojaly, ze vyptav se 


jich na prftinu jejich vypuzeni z klastera — 


jamnického, uzavrel, distojny klaster radu 
tomu v Daticich vystavéti. 

Povést tato nezaklada se ale na pravdé, 
a jest pouze smyslenka. 

Nebot. nahlédneme-li v archivu ¢esko- 
morayké provincie do déjin klastera jamnic- 
kého, shledame, ze 

1, fd frantiskansky jiz r. 1455 v Ja- 
mnici byl zaveden; . : 

2. ze frantiskani r. 1546, kdyzZ klaster 
od nekatolfkii jamnickych byl zboren, z Ja- 
mnice byli vypuzeni, nikoliv tedy v onen 
éas, kdy Kapeta klaster daticky zalozil, 
nybrz pred vice nezZ 100 lety; 

3. ze frantiSkani r.' 1673 do Jamnice 
se navratili, kdyz mésto k vite zase se vra- 
celo a v opusténém klastefe se opet usa- 
dili, bohuzel vSak jen nakratky éas. Nebot 
jiz r. 1675 sami dobrovolné ho opustili, 
ponévadz Zijice tehdy pouze od almuzny, 
ktera pro blizky klaSter dacicky a pro velky 


poéet nekatoliktii jamnickych velmi skrovna — 


byla, nemohli se v mésté tom udrzeti. Vy- 
hradili si vSak to pravo, Ze rad frantiskan- 
sky, pakli by kdy mésto Jamnice néjakou 
nabozenskou spoleénost chtélo povolat, ma 
miti pred ostatnimi prednost a nejvétsich 
narokt. — 


Knézim radu frantiskanského P. Be- 
drichu a P. Vaclavu do Daé¢ic nejprvé pii- 
Sedsim ucinil Kapeta navrh, Ze nemocnici 
u sy. Anny na jiné misto prelozi a klaster 
pod strani vystavi. —K tomu vsak nesvolili 
jmenovani knézi a prosili zbozného Kapetu, 
by jim jiné misto pro klaster vykdzal spo- 


_kojivSe se prozatim s obydlim. v’ nemocnici 


u sv. Anny, kde také z poéatku v koste- 
licku u sv. Anny sluzby Bozf konali. 

I koupil Kapeta dva kusy pole pod 
strani lezicfho, jeden od jakéhosi Elidse a 
druhy od Matéje Vika, kazdy za 45 l., 
pro kJastern{ stavenisté. 


Zakladnf kimen ku kléSteru polozen 
23. cervence 1660 od provincidlniho sekre- 


tate P. Jindticha Klara; stavého po étyry 


tac 881 ae 


léta, ad r. 1664 klaSter dokonéen by), tu 
také knéz{ radu toho do ného piesfdlili. 

Ackoliv frantiskani vy Daéicich v kl4- 
Stere krasné vystavéném bydleli, musili pie- 
ce knézi, nemajice vlastniho chrému, neu- 
stale jesté sluzby Bozi v kostelftku sv. 
Anny konati. Proto bylo nejprynéjii nynt 
starosti zbozného Kapety, by mohl ku kla- 
Steru jesté chrim vystavéti. Zdé se vsak, 
ze ku stavbé té schézelo mu_prostiedki, 
ponévadz klaster jiz r. 1664 vystaven byl, 
zikladni kamen vsak ku chramu klasterni- 
mu teprv 28. srpna 1672 (téhoz roku 14. 
dubna zemfel Kapeta) od tehdejsiho opate 
praemonstratského ridu byl polozen; tento 
chrém pak teprv po péti letech— r. 
1677 prispénim Maxmiliana Frantiska hra- 
béte z Fiirstenberku, Frantiska hrabéte 
Berky a jinych dobrodinci dokonéen byl, 
nacez 3. tijna 1677 velebna Svatost od teh- 
dejsiho predstaveného kléStera z kostelitka 
sy. Anny do nového ku cti sv. Antonina 
Pad. zalozeného chramu pfenesena jest. 

Franti8kansky chrim ten chova devét 
krasnych oltarai a sice: 

a) Hlayni oltd* sv. Antonina Pad.; 
obraz oltarni predstavuje onoho svatého, 
an: nemocného zazracné lééi a jest dle u- 
sudku znalcti dilo vyteéné; byl pry od zna- 
menitého umélce yvlasského maloydn a ve 
Florencii za znaénou Gastku 3000 zl. sti. 
koupen. Na oltati tom, na krasném taber- 
nakulu, nalezi se v silné zlacené skrini 
mala socha Matky Bozi Marie-Celské. Tuto 
sochu koupil r. 1772 daticky méstan Mi- 
chal Kammerer vy proslulém  poutnickém 
misté Marie-Celi, a dal ji tamtéz posveétiti. 

Dacicka socha Marianska jest pry oné 
v Marie-Celi zcela. podobna a stejné vySe. 

TentyzZ ob¢an zalozil nadacf ku slou- 
zeni mse syaté ke cti Bozské Panny na 
kazdou sobotu, coz se az posud pYisné za- 
chovava; vénoval mimo to dvé krasné lampy 
a byl vzdy stédrym dobrodincem chramu 
klasternfho. 

Nad hlaynim obrazem nachazi se mensi 
obraz, andély s hudebnimi nastroji pred- 
stavujici, iten pry dle tsudku znalci patti 


k znamenitéjsim toho druhu. 


Ze hrabata Berka a Vrbna k vystavéni 
a ozdobeni hlavniho oltdte nejvice prispéli 
tomu nasvédéuji latinské napisy zde se na- 
lezajici. —- 
‘Na stupnich hlaynfho oltare stoji dva 
veliké mosazné svicny, které v Novém mé- 
sté nakladem klaSternim za 108 zl. sty. 
zhotoveny byly. 


Uy 


R. 1857 koupil konvent 6, krasnych 
svienii na‘tyZ hlavnf oltaf za 150 zl. str. - 

b) Prvni postrannf oltat sv. Josefa 
vystaven jest r. 1719 nakladem— hrabéte 
Frantiska Josefa z Heissleru; diive stala 
na misté tom kazatelna, ktera pri budovanf 
oltite toho na __nynéjsi neprilis vhodné 
misto ptenesena byla. 

Obraz oltdini predstavuje sv. Josefa, 
an Jezisku jablko podava, po némz tento 
rucky vztahuje; — jest to také jedna z 
lepsich maleb. 

Na oltari tom naleza se dole jesté jiny 
obraz — predstavujici sv. Frantiska Xaver., 
an Indiana kiti. 

c) Podle tohoto stojf postranni oltar 
P. Marie. Mariansky obraz, ktery nemél 
zadné umélecké ceny, byl r. 1854 odstranén 
(spatfujeme ho nyni v hofenf chodbé) a na 
jeho misto postaven obraz srdce P. JeziSe, 
ktery v Praze od knéze radu frantiSkanské- 
ko P. Benno-na Zahradnického pro tento 
oltér objednin byl. Na oltari tom nacha- 
zi se také sklenéna skiin se znacnou reli- 
quif sv. mucenika Valentina. 

d) Tieti oltat sv. Petra z Alkantary 
byl r. 1753 na ttraty Frantiska Giirtha, 
yrehnfho na panstvi da¢ickém, pro klaSter 
vystavén. Praci irezbarskou v cené 90 zl. 
obstaral dacicky tezbat Matéj Strachovsky, 
a obraz v cené 60 zl, maloyal méstan da- 
cicky malit Josef Altmann. Nad oltarem _ 
nalezi se obraz sv. Terezie a na taberna- 
kulu stoji ve skrini zlatem lemované vos- 
kova postava Jeziska co ditka, kterou da- 
éicka méStanka Anna Venturova ve Vidni 
koupila a chramu frantiskanskému is kra- 
snymi polstariky vénovala. 

e) Postranni oltat sv. Barbory byl r. 
1763 na ttraty nékolika dobrodinct, k ¢ée- 
muZ ale jmenovany FrantiSek Giirth opét . 
nejvétsi ¢ast prispél, postaven. Na oltari 
tom nalezal se mimo hlayni obraz jesté 
jiny — Panny Marie, ktery ale r. 1858 do 
klasternf kaple, toho roku pro churavé 
knéze ku slouzeni sluzeb Bozich ziizené, 
prenesen byl, a na misto jeho dan jest jiny 
obraz — neposkvrnéného Poéeti P. Marie. 
Obraz ten vénoval knéz radu frantiskan- 
ského P. Bohumir Severa z Prahy. — 

f) Paty postranni oltér sv. Jana Ne-. 
pomuckého vystavél opét Frant. Josef hrabé 
z Heissleru. Nad obrazem oltainim, ktery 
nema Zidné ceny, nachdzi se obraz sv. 
Bo#i Rodiny a dole obraz sv. ApolJonie. 

g) Podle toho oltdre spatrujeme oltat 
zakladatele ¢4du sv. Frantiska z Assisi. 
Hlayni obraz, ktery sy. Frantiska umtraji-. 


e 


- niti. 


ve 


i) 


* cho predstavuje, ma pry velkou uméleckou 


cenu, cose tyée pojmuti a provedeni, toliko 
to mu vadi, ze nepatrnym obrazem srdce 
P. Marie, ktery r. 1847 na tabernakul po- 
staven byl, z velké ¢dsti zakryt jest. 

h) Olté® sv. Michala byl r. 1757 od 
radu aod dobrodinci postaven; prace rez- 
bafské stala 88 zl. a malitka 67 i. 

i) Postranni oltat bolestné Matky Bozi 
Gi vlastné sv. Kiize byl r. 1755 postaven; 
za praci fezbatskou bylo dano 85 zl. a za 
malirskou 63 z]. Oltar ten r. 1761 byl na 
ltraty klaStera a rodiny Giirthovy obnoven ; 
pak r. 1810 zdejsi méSfan Vincenc Mosor 
opét ho opraviti dal; r. 1858 byla jesté socha 
Matky Bozi na utraty klasterni od M. Za- 
hourka z Telée obnovena. — ] 

Také o kazatelné, kterou nyni témér 
u prostired chramu nalezdme, sluSno se zmf- 
Tato jest totiz krasné provedenymi 
sochami andéli.a obrazy ze Zivota sv. An- 
tonina Pad. ozdobena. 

Chram tento chova také pékné varhany, 
které k nejlepSim toho druhu na Moravé 
patri; tyto varhany byly r. 1720 z dobro- 
éinnych prispévki ztizeny aod radu vzdy v 
dobrém stavu udrzovany. Nebot r. 1767-1779 


~staly opravy 216 zl.,ar.1791 za kvardiana 


P. Bartoloméje Dienera od Frantiska Kiizka 
Z Bilkova opét jsou opraveny a nové ladé- 
ny. — SluSno podotknouti, ze onen Frant. 
Krizek, obecni kovdi v Bilkové, co samouk 
r. 1809 v chramuyv Bilkové dosti krasné var- 
hany postavilapozdéji ihodiny na véz zffdil. 

V tomto chrimu naleza se tré hrobek. 

1. Pred hlavnim oltiétem nalezda se 
krypta frantiskanské, do které ale mimo 


-bratry feholni i jiné osoby, které v Zivoté 


svém pro rad mnoho uéinily, ukladany byly. 
2. Druha v chrdmé se nalezajici krypta 
jest hrabat z Osteinu, uprostted chramu. 
V této prostranné krypté, které od ol- 
tare sv. Josefa a% k oltafi sv. Jana dosa- 


— huje, byla roku 1737 Karolina hrabénka z 


Osteinu, chot Jindricha Karla hrabéte z 


_ Osteinu, pana na Dadéicich a c. kr. vyslan- 


ce pri cisarském dvore ruském, pohrbena. 
Vzanesena ta pan{ zemrela v Petrohradé, 
ponéyadz vsak na smrtelné posteli toho si 
prala, by byla v Daé¢icich u_ Frantiskani 
pohibena, byla mrtvola jeji z Petrohradu 
do Dacic piivezena a tu u velké slavé v 
krypté té pochovana, kdez mimo mrtvolu 
vznesené pani nikdo neodpociva. 


3. Treti krypta nachazi se pred olta-, 


tem Bolestné Matky Bo#f, kterou manzelé 
Filip a Alzbéta Harffovi vystavéti daly. 
Krypta tato byla na 12 rakvi vysta- 


\ 


— 999 — 


-véna, ponévad pak zakladatel Filip Harff 3 


zemrel bez déti, presla po jeho smrti vma- 


jetek klasternf. 


Jesto vSechny v kryptach chramovych 
pohtbené osoby v archivu dle jména se u- 
vAdéji, naskyta se otazka: kde pohtben jest 
onen muz, ktery 0 klaster nejvét8ich zasluh 
si ziskal? Zahadu tu vysvétliti dluzno takto. 
Ve farni matrice za farate Antonina Schwarze 
éteme nasledujici slova: ,14. dubna 1672. 
Pin B&h vSemohouci racil z tohoto bidného 
svéta povolati slovitného a vzneSeného pana 
Matéje Jitfka Kapetu, jehozto duSiraé Buh 
milostiv byti a veselého z mrtvych vstani 
popriti. Amen.“ — Z toho vidime, ze onen 
nejvétsi dobrodinec klaStera o ¢tyry mésice 
difve zemrel, neZli zikladnf kamen ku chra- 
mu polozen byl, procez nemohl v krypté 
chramové, ktera tehdy jesté vystavena ne- 
byla, pohtben- byti. Pochovan jest v ro- 
dinné hrobce, ktera pro rodinu tu pri sta- 
rém chrému sy. Vavéince ziizena byla. Ze 
rodina ta skute¢né vlastni hrobku méla, 
tomu nasvédéuje nasledujici umrtni listina : 

»V mésici breznu 1694 dokonala svij 
vivot panf Julidna VytySkov4 dne 20. o 
treti hodiné s ptil noci a pochovdna jest 
ve sklipku pdaa Kapety u sv. Vaviince ; 
kterézto Btih vSemohoucf ra¢ dati lehké 
odpocinuti a slavné z mrtvych vstani.“ 

R. 1728 dne 6. éervence byl chram 
klasterni s povolenim olomuckého biskupa 
a kardinala Wolfganga ze Schrattenbachu 
od biskupa Jakuba Arnosta hrabéte z Lich- 
tensteina u velké slavé posvécen a slavnost 
posvécenf chrému na patou nedéli po Ve- 
likonocf ustanovena. 

Od r. 1783 nachazeji se v chramé tom 
obrazy ktizove cesty ze zruSeného klastera 
znojmského, které tam koupeny a 26. éer- 
vence od kvardidna P. Tomase Weingart- 
nera s povolenim provincidla P. Frant. 
Bartoné posvéceny byly. 

Pri chramu tom byvalo do ¢asu cisare 
Josefa arcibratrstvo sv. Frantiska a tieti 
rad téhoz svatého, tyto byly ale od jme- 
novaného cisare jako vSechna ostatni bra- 
trstva zruSeny. V r. 1773 Cital treti rad 
jen-v Daéicich, kde tehdy asi 229 domi 
8 800 dospélymi obéany bylo, 85 élend. 

Chram tento byl za kvardiana P. Coe- 
lestyna Ousobského r. 1834 u vnitir opra- 
ven nakladem 400 zl.; k zaplacenif téchto 
vyloh prispéli dobrodinci 150 zl., klaster 
pak ostatni dosadil, jak tomu napisy latin- 


. Ské pod chorem umisténé nasyédéuji. — 


_ Kamenné, 52 stupnii eitajicf schody, po 
nichZ dostaneme se do chramu, byly r. 1772 


Bey yy ‘ pas . wi I88 


od dobrodinci vystavény ndkladem 180 2). 
Pri téchto schodech byly na obou strandch 
obrazy ze zivota sv. Vaclava; obrazy tyto 
r. 1775 dala panna Rosalie Filkukova na 
své utraty obnovit; za nagich éasii véak, 
ponévadz je de8t davno jiz-setrel, jsou za- 
bileny. — (Dokonéent.) 


DOPISY.,. 


Z Lysé n. L, 20, Gervna 1871, 
(Dp. dékan Jos. DamaSek }.) 


Rad bych psal, a nemohu. Bolest srdce 
nuti mne, a brani mi psati. A o kom? O 
* Josefu Damaskovi, Ze ho mezi nami jiz nent. 
A tazes-li se, kdo to byl, nereknu, Ze ka- 
tolik, knéz, farai, dékan, vikat, nybrz re- 
knu, Ze pravy bezelstny israelita, Toho jsem 
v ném na pocatku tusil, pri delsim s nim 
obcovani poznal, a co s vétsim podivenfm 
jest, takto jsem ho nejednou i od jinych 
jmenovati slySel. I kdyz se nékdy dle své 
prudsi povahy v nécem prendhlil a nékoho 
jako trochu urazil, byl a zistal pri tom 
prece pravym, bezelstnym israelitou. A 
to za naSich dni néco znamena! —- Zvld- 
stni dobrodinec lidu, zejmena chudého. Kdy- 
by ti vSickni, kterymz kdy na duSi a na 
téle dobrodini prokazal, najednou povstali, 
a pred tebou se ukazali, uvidél bys radu, 
nad niz by jsi uzasnul. V té radé uzrel- 
bys také mne, auslySelbys ode mne: Ejhle, 
pritel, dobrodinec, radce, zpovédnik mij! 
A coby byl teprv délal, kdyby byl na to 
mél. Vzdor své obétovné dobro¢innosti pry 
sedmdesat tisfc po sobé zanechal. Dost 
mozna, jen ze nevi zdaliz hvézd na nebi, 
anebo ptactva v povétii, anebo zvére v le- 
sich a na polich anebo éeho jiného; penéz 
zajisté ne. — Byl veliky horlitel pro est a 
chvdlu Boz. O tom by ti zdejSi kostely 
povédéti mohly mnohem vice nezli ja. Kdy- 
bys se jich otazal, reklby ti jeden: By jeho 
nebylo, kdo vi, zdalizbych takovy byl, jaky 
jsem, zdalizbych tak vyhlizel, jak vyhlizim, 
zdalizbych to mél, co mam. A druhy by 
rekl: By jeho nebylo, kdo vi, coby se bylo 
se mnou stalo, do jakych rukou byl bych 
prisel. To vSak nepravim na ujmu zasluh 
také mnohych jinych zejmena Jejf Jasnosti, 
 gdejsich chrami patronky. Ty ja dobre 
uzndvam, a z nich se raduji. Ale zde ne- 
mluvim o nikom nez toliko oném. — By/ 
nenaveny délnik na vinici Pané. Kdyz byl 
doma, bud sedél za stolem a psal, anebo 
stal u matrik a do nich nahlizel anebo 
chodil po pokoji s brevidtem v ruce. Jinak 
jsem ho doma nevidél. Obyéejna cesta jeho 
byla z fary do kostela az kostela do fary. 


Muselo byti, kdyz vySel podivat se na pole. 
V nedéli a zasvéceny syvatek chodil z fary 
do zpovédnice, ze zpovédnice na kazatelnu, 
z kazatelny zase do zpovédnice, a treba 
opét na kazatelnu a z kazatelny k oltari 
Pané. Nejednou mne to pohnulo, kdyz jsem 
ho vidél, an éasné rano spéché do zpovée- 
dnice, vice hodin zpovidé, pak kaze, msi 
svatou zpiva a pak ostatni své prace vy- 
konavaé. I v churavosti, v nemoci praco- 
val vice neZ bylo dle mého nahledu treba, 
a nez mu na téle prospivalo. A jemu to 
bylo porad jesté malo. Dal nemohu. Podle 
toho domysli se ostatniho a doloz: Pokoj 
vécny dejz mu, Pane. Svétlo vééné necht 
mu sviti. At odpociva v pokoji! Ff. 


Od Nymburka dne 20, Gervna 1871. 
(Pohteb d, p, dékana J. Damaska v Lysé). 


Den sv. Vita znacil se letos neoby- 
cejnou slavnosti v Lysé, tomu nasvédéovali 
zastupové pYichazejici ze vsech stran. Z 
éernych prapori vSude na domech vlajicich 
bylo poznati, ze to. slavnost smutednt. V 
smutek bylo pohiizeno vérici stadce, nebot 
ztratili pastyre o jeho spasu_ peclivého. 
Steskem uchvaceno bylo knézstvo, ze mu 
vyrvan uprimny bratr, starosta blaha vSech 
zadostivy. Veledistojny pan Jos. Damasek, 
biskupsky vikata osob. dékan, dlel mezi nami 
uz jen télem, kteréz jsme slavné doprovo-' 
dili k hrobu. Bylo to dojemné podiyant 
na ten dlouhy prtivod jako sik spotadany, 
v némz vynikaly rozli¢né spolky a bratrstva 
s rozzhatymi svicemi a pochodnémi. Tkli- 
vy byl pohled na rakev vkusnymi vénci a 
stuzkami z obétivosti osadnikii na vSech 
stranach ozdobenou. Pohnutlivy byl plaé, 
s kterymz osirelé ovecky se loucily se svym 
pastyfem, znamenajice ho sv, krizem, kte- 
rymz jim Zehnaval a libajice mu ruce, kte- 
rymiZ jim jakozto rozdavaé tajemstvi Bozich 
posluhoval, ale plaé se strhl nejvalnéji pri 
kazani, které% na poéest svého drahého 
pritele konal distojny pan Ant. Homolka, 
farai z Prerova. Slzy ronily se i z oéf 
duchovnich bratii z blizka i z daleka éetné 
shromazdénych, v jich éele vysoce diistojny 
pan kanovnik z Litométic J. Drbohlav, jenz 
konénim pohrebnich obradi prokazal tu 
posledni sluzbu svému milovanému_ pjfiteli 
a nastupei v titadé vikdiském. Také byl 
hoden v Panu zesnuly vs{ mozné oslavy. 
Bylo by mnoho vypravovati, jak horlil vse- 
stranné’o slavu Bozi a utvrzeni ve svaté 
vite, jak byi neunavné ¢inny y duchovnt 
spravé a v vikdtském tfadé i v churavosti 


yvevey 


zdobu domu Boziho, jaké dobrocinnosti ko- 


— 


nal ze skrovného jménf{ a pifjmu, jak ochot- 
né a nestranné zalezitosti vsech podporoval 
a zastaval, jak trpélivé snasel protivenstvi, 
gvilast utrzky a hany od syni svéta 1 tis- 
kem nai metané. Ty a jiné zd4sluhy mobl 
by poznati dokonale jen ten, komu by da- 
no bylo nahlednouti do knihy Zivota. 

V posledni vali ustanovil nebozttk, a- 
by tomu knézi, kteryZ povede priivod, vy- 
platilo se 20 zl. a ostatnim knézim po 5 
z]. Nasemu pranf vysel vstifc pan kanov- 
nik pri hostiné od Jeji Jasnosti knézny 
Stefanie z Rohantt upravené, kterézZ za 
ysechnu pfizeh a Gest nebozstiku prokazanou 
provoliny diky, n4vrhem, aby. za ty penize 
poridil se distojny pomnfk na hrob neboz- 
tikiv, na néjz on ze skromnosti jemu vla- 
stnf neodkazal ni¢eho, i slibilo knézstvo 
vikariatni, Ze Geho by se nedostavalo, do- 
plni a v nejblizsi den, kdy mize to byti, 


jakoz p. kanovnfk prosil, bude za v Panu 


zesnulého slouziti Requiem. Slusno zajisteé, 
aby i u pozdniho potomstva zachovala se 
Vv pozehnani pamatka toho sluhy Boziho, 
jenz po praci a po boji at odpotiva v 


pokoji! F.M. 
Z Polska 25, kvétna 1871. 
(Dokonéeni depisu z éis. 17.) by 


V Hale mimo vravu stran politi- 
ckych spo¢iva duchovenstvo jako v hlubo- 
kém snu. Neni v ném Zivota, ruchu a — 
nadéje v lepsi budoucnost. O snému cir- 
kevnim, pokud zasedal, sotva kdo z kuézi 
co promluvil, nynf pak jim jedno, Ze sv. 
Otce 0 Rim oloupili a Ze Déllinger novy 
rozkol v Cirkvi sptsobuje. O téch Stast- 


~ nych! — Vyzvani biskupfiv k podpisovani 


adres Otci svatému a sbirani pifspévki pro 
ného dochazeji velmi malo ohlasui mezi du- 
chovenstvem ; a coz potom diti mdm 0 jinych ? 

Nejvice Zivota jevi se jesté v diecési 
Premysiské. Tam knézi horlivéji sobé hledi 


_ vzdélani lidu isvého vlastniho, vice kupujf 


knéh, éastéji mivaji rekollekce a kongregace 
(porady) dekanatni. — Metropolita Sembra- 
towicz statné bojuje s moskvanomilci kné- 
zimi jemu podrobenymi. — 

_ Konsistor Tarnovské dala na pamatku 
25letého jubilea sv. Otce ' na stolici Pe- 
trové a 5Oletého knézstvi svého biskupa 
Zz mIramoru femesiné vytesati poprs{ obou 


téch hodnostari cirkevnich. Budou stati po 
1600 zi. 


| Prvni poprsi (sv. Otce) bude v 
katedralce, druhé (biskupovo) v paldci bi- 
skupském umisténo. Penize nané_ skla- 


— daji: knézt. 


Z literatury nast téZ malo co nového 
Vam oznémiti mohu. 


ee 


ens 


-  Tygodnik katolickt (vyd. v Poznani) bez 
ustani polemisuje; Przeglad katolicky (vyd. 
ve VarSayé) jako vzdy jest mily a vazny, 
nezapominaje o bégnych cirkevnich udalo- 
stech u ostatnich bratif slovanskych, ob- 
zvlasté u Vas, Gechtiv. (Neddvno téz pri- 
nesl Zivotopisy sv. Vacslava a Ludmily, sv. 
Eurosie, knézni¢ky éeské aj.) Unia (Lvov- 
ska) jest velmi bleda, Zwiastun se zvrhl, 
Pielgrzym jest velmi lokalny, 
nehodno ani se zminiti. Nejlepsi z Gasopistiv 
katolickych jsou Czas (Krakovsky) a od 
nového roku dvakrate za mésic vydavany 


Przeglad Iwowski, jenz statné odrazi najezdy. © 


vsech listiv polskych liberalnych. 

Az divno jest, jak zde v nasich stra- 
nach té8i se veliké ucté sv. Jan Nep. Neni 
vesnitky, v které by nebylo sochy jeho, a 
nékde i vice soch.* Tak jenom na osadé 
nasi jest jich sedm. OvSem samo sebou se 
rozum{, ze nemohou se rovnati se sv. Pa- 
tronem na Prazském mosté. Mimo kleriky, 
plasté kanovnického, krize v ruce a hvézd 
nad hlavou nic nepripomina obraz mucenika 
svatého. Takmér vSecky sochy mély by se 
odstraniti, jsou nehezké a neforemné, a 
nahraditi novymi. Neni u Vas v Cechach 
slévarny, ktera by za jisté ceny dodavala 
nam lité sochy toho Patrona VaSeho i 
naseho? — M. S. z Wielopole. 


K RONIK A. 

Z Prahy. Processi na oslavu 25leté- 
ho jubilea sv. Otce Pia IX. d. 18. t. m. 
do chrému sv. Cyrilla a Methodéje v Kar- 
Imé vedené vydarilo se nad vSeliké o¢eka- 
vani. V&8e délo se v poradku, jakz v Gis. 
17. t. l. ozndmen byl. Toliko k odstavci 
4, ,Jiné spolky* dokladd4me, Ze nedostavily 
se. Za to vSak prispél nemalo k oslavé 


celku sbor mést. ostrostielci, jezdci i pé-. 


Sich, z niche onino viz J. Em. nejd. p. 
kardinéla na cesté z arcib. residence do 
Tyna a pak z Karlina nazpét na Hradéany 


ao jinych | 


co ¢estna stréz doprovodili, tito pak ku . 


konci slavnosti stojice v Siku pred chramem 
trojim vystrelenim chvalozpév sv. Ambroze 
oznacili ySem tém tisicim, jenz v chramu 
ac prostranném mista nenalezli. Kdo vidél, 


_jaka tiseh panovala ve vSech prostordch 


chramu, kdo vidél z4stupy kol obou kaza- 
tela vné chramu, kdo vidél tisfce iéastniki 


pred chramem, a nazejtii pak éetl zpravu 


kterychsi novin, ze uiéastniki bylo 4000, 
usmal se té kratkozrakosti a mél chut pfi- 
svédéiti spise tém, jenz mluvili o 20.000 
aneb tém, jenz pravili: Praha byla o té 
slavnosti v Karliné. Drudiéek bylo 300, 


aS). OL 


Potddek byl vzorny, zpév dojemny, poboz- 
nost vroucti: slavnost se vydatila Bohu diky! 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 28—30. Gervna a 1. éervence u 
sy. Havla; od 2—5. u Anglickych panen. 

*_* nes bude se konati na hibito- 
vech Volsanskyjch obvykla slavnost™ budou- 
ciho vzkitsené z mrtvych. Sluzby Bozi bu- 
dou se stiidati od 7—12 a odpoledne od 
4—7 hodin. Za nepiiznivé povétrnosti 
bude slavnost odlozena ua nedéli nejblize 
pristi. 

*—* Ve étvrtek 29. t. m. v slavny 
den sy. ap. Petra a Pavla bude se konati 
vyrocéni pout na Vysehradé au sv. Petra 
na Poriti. V_ kollegiataim chramu Péné 
na Vysehradé budou ve stredu pred slav- 
nosti o 3. h. odp. slavné neSpory, ve étvr- 
tek pak o slavnosti bude o pal 9. h. zpi- 
vana ranni, o pil 10. kazani, o pél 11. 
slavna pontifikalni mse sv., 0 4. h. odp. 
kazani a v 5 bh. nespory. — Ve farnim 
chramé uw sv. Petra na Poriti budou ve 
stredu pred slavnosti o 4. h. odp. nespory, ve 
étvrtek pak o slavnosti bude v 9 h. zpiva- 
na mSe sy., v 10 h. kazani a v 11 h. slav- 
na mSe sy.; odpoledne o 4. h. budou nes- 
pory a v 6 h. pozehnani. 

*_* WV wutery 4. Gervence bude se 


konati v VSech Svatych na hradé vyroéni | 
| prela. 


pamatka sv. Prokopa, patrona vlasti naét. 
V 8 h. bude zpivand mSe sv., v 9 h. ném. 
kazani, v 10 h. pontifikalni mSe sv., odpo- 
ledne v 5 h. nespory. V tyz den bude u 
hrobu sv. Prokopa obétovana mSe sy. za 
udy Dédictvi sv.-Prokopského. 

*_* Ve stredu 5. Gervence bude se 
slaviti vyro¢ni pamatka sv. Cyrilla a Me- 
thodéje, patron vlasti, v chramé tychz svét- 
cai v Karliné. 

Z Némecka. V pruské snémoyné po- 
slanci rokovalo se dne 2. prosince r. 1869 
© povoleni prispévku na protestantsky mi- 
siondisky semindi v Sebastianstrasse v Ber- 
liné. Z reci vyjimame nasiedujici mista. 


Poslanec Parisiny (protestant) navrhuje, by: 


se receny prispévek odepiel mezi jinym % 
nadsledujicich pricin: 

Seminaf misionarsky v Berliné, 0 némzZ 
feé jest, ma ro¢énich prijmti 63.000 tolart. 
Z toho vydrzuji se rozlicné misiondiské u- 
stavy v jizni Africe pro obracenf Kafrai a 
Hotentoti. V r. 1865 bylo 200 misionait 
éinno, a pocet obracenych obnasel okolo 
2600; primérné stal tedy kazdy obraceny 
Kafr 806 tolarii; v poslednich trech letech 
byl pramér trochu pfiznivéjsi, na jednoho 
Obracence pripadé 500 tolari. Spolecnost 


piijimé kavdoroéné ¢tyry neb pét jinocha 
ze stavu remeslnického, jimz se zde po né- 
kolik let pottebného vzdélanf predbézného 
udili. Na to se odeslou do Afriky, nejpr- 
vé co spolupracovnici; po  nékolikaleté 
praci vyhleda se jim zde zena a vénem o- 
patrena se za nimi posle; kdyz se byli-o- 
zenili, dostane se jim stalého postaveni.“ — 
Znamy poslanec Kirchov slozil neobalené 
toto vyznanf: ,Ve véci samé nevykonaji 
misie tyto nic trvalého; osady africké jsou 
zasvéceny zkaze, a mozno fici, Ze to celé 
misionarstvi nic se nedati, vyjma. misie 
Jesuitiv v Paraguay. To jediné, co se tim 
docili jest, ze k zniéeni divokych kment 
napomaha.“ (Angli¢ané -slidi totiz po ta- 
kovychto osadach a hledi odtud cely kraj 
si podmaniti, co se jim koralkou, prachem 
a olovem — jako na pr. na Novém See- 
landu — vzdy podari.) ,Proti témto mi- 
sifm mluvi ta okolnost, ze, jak mile néjaké 
misiondirska. spolecnost svou ¢innost zapo- 
éala, brzo druha prichazi a uceni prvnéjsi 
vyvraci. Takovym sptisobem pripravuje jedna 
druhou 0 vSechen prospéch. To ale pocha- 
ui odtud, ze mfsiondti tito nehldsaji kiée- 
stanskou Jasku, nybrz nabozenské hadky 
své sekty.“ Po takovémto objasneni dase 
ponékud vysvétliti, Ze pruska snémovna 
prispévek onen 131 hlasy (proti 95) ode- 
Reéeny misionafsky ustav v Berliné 
neni tudiz vice statem podporovan. 

Z Badenska. Ministerstvo velkové- 
vodstvi badenského odnalo cirkvi katolické 
opét dva fondy ryze cirkevni asice Bruch- 
salsky fond pro seminar v obnosu 300.000 
zl. a Heidelbersky fond pro seminar¢ v ob- 
nosu 2 milioni zlatych. A pak pry ne- 
poziva cirkev katolicki v Badensku dost. 
svobody ! 

Z Wiirtemberska. V dubnu t. r. 
roznemohl se ve Stutgarté na nestovice 
svob. pan ze Spitzemberku, general a prvni_ 
poboénik krale Wirtemberského a tov mi- 
re tak povazlivé, ze za nutné uzndno ude- 
liti mu svaté svatosti, i svatost posledniho 
pomazani. Navzdor hrozicifmu nebezpeti 
nikazy nedal se kral odstrasiti a Castéji 
navstivil svého poboénika, jejz od let jinos- 
skych si byl velice oblibil. S knézem ka- 
tolickym a srodinou nemocného pobocnika. 
pokleknul kral u loze jeho a spoleéné s 
ostatnimi se modlil na ten Gmysl, aby Bah 
zase ra¢cil nemocnému navratiti zdravi. Mi- 
losrdnym sestram, kteréz nemocného bed- 
livé oSetiovaly, poslal Slechetny kral znacny 
dar 500 zl. ve str. 

Z Elsasu. Ceho mize cirkey kato- 


~ 886 — 


lické oéekdvati od vladati Elsasu, ukazalo 
se pred nedaynem, kdyz k. pi. v méstecku 
Rosheimu zastupitelstvo 14 hlasy proti 6 
ucinilo rozhodnuti v ten smysl, aby do me- 
stecka povolani byli Skolni bratif k vyucovani 
mlddeze katolické, coz ale pan z Luxburgu, 
prusky komisat vladni, naprosto zakazal. 
Z Rima. Sv. Otec Pius IX. ve vé- 


zen’ svém nezapominda trpfcich katolikt v_ 


jinych krajindch svéta. UslySev se zérmut- 
kem velikym o hroznych udalostech, jenz 
se v Patizi sbéhly, zaslal svému nunciovi 
Mser. ‘Chigi-mu 30000 franki k rozdélent 
meézi chudé a nestastné obyvatelstvo. Mimo 
to naridil, aby z kaple papezské veskery 
posvatné nadoby i roucha obtadndé zaslana 
byla do Parize, a to k tomu wéelu, aby o- 
loupenym a spustosenym chrémim  taméj- 
Sim aspon Gasteéné nahrady se dostalo. V 
kapli této papezské slozeno, mnozstvi dariv, 
kteréz vérict ze vSech diliiv svéta na dikaz 
své poboznosti a synovské lasky papezi byli 
zaslali; mezi nimi se na pr. nachazi umé- 
le zhotovena berla a konvicky meSnf, vse 
z ryzeho zlata. Mnozi vsak se obavaji, ze 
italska vldda nepripusti, aby tito darové se 
skute¢né do Francie dostaly a to z té pfi- 
ciny, protoze zakonem jest vysloveno, Ze 
veskery umélecké predméty, které se v ru- 
kou papezovych nalezaji, jsou jménim stat- 
nim. Na zakladé tohoto zakona_ prohlasil 
nedavno jeneralni prokurator v Bologné, ze 
darovanim takovychto uméleckych véci pa- 


pez se dopousti kradeze proti italskému | 


statu; i chtél tyz pan prokurator tedy na- 
silné se zmocniti zlaté tabatérky, kterou 
Pius IX. k ucelim dobroéinnym byl véno- 
val; na Stésti ale slidi¢éové ji nenalezli. 
*_* Municipalnim dekretem ze dne 


26. kvétna se prohlasuje, ze vysvédéent - 


chudoby jen tenkrate se za platna povazo- 
vati majf, pakli se uradné stvrdi, ze chudi 
tito, pokudz ditkami obdareni jsou, je do 
vladnich skol posylaji. Vynos tento jest 
opét jasnym dikazem svobody, jakaz v Italii 


__panuje; nebot od nynéjska za nehodné vét 


 podpory se povazuji ‘chudi lidé, kteti pro 
utlé svédomi se zdrahaji svij nejdrazsi od 
Boha sobée syéreny poklad, své ditky syé- 
fiti skolam, v nichZ se nevéra verejné hldsd 
a vira ktestanska hanebné potupuje. 

*—* Mezi veSkerymi tady byli dosa- 


vad jedini kapucini pro zndmou chudobu_ 


svou usetreni vsech ttoki se strany ne- 
prdtel. Ale nyni jiz iproti témto se obra- 


ci zuriva nendvist italskych novin; revolu-— 
ciondtsky list ,Liberta“ ptines! zpravu, Ze> 
pry tito feholnici vlddnou rozsdhlymi po- | 


zemky a za nejvétsi zlotin jim pricita ten 
hrozny skutek, Ze pry ze svych zahrad mno- 
ho ovoce a zeleniny do Rima ku prodeji 
na verejny trh posilaji! } 

*_* Dne 5. éervna odejel kralevic 
Humbert s chotf svou Markétou z Rima; 
nikdo tam jich odjezd neoplakava aniz také 
po jich ndvratu touzi. 

Z Parize. Dne 16. kvétna gyla cast 
101. pluku nérodni gardy parizské vyslana 
do kla8tera dominikanského Albert le Grand 
s rozkazem, aby zatknuli veSkery mnichy, 
jesto pry co vyzvédaci slouzili ‘vojsku Ver- 
saillskému. Odvedeni jsou do fort’ Bicetre; 
gardisté vzali jim penize a zavieli je v ka- 
samatdch, kdez cely tyden pii chlebé a vodé 
na slamé dliti museli. V noci ze 24. na 
25. kvéten byli vedeni k jedné barikade, 
ale ze tato kulemi nepratelskymi jiz skoro 
byla sborena, vleéeni jsou nazpét do vézeni. 
Ve 4 hodiny v noci rozkazal plukovnik 
Cerisier, aby dominikaéni do dvou tad byli 
postaveni ku dverim, a tu jich 21 bylo za- 
streleno~ trem se podarilo spasiti se itékem. 

*_* Kdyz v hlavnim mésté francouz- 
ském vévodila zutivi Kommuna, zachtélo 
se nékterym slidi¢im jejim obnoviti Kra- 
koyskou historii o Ubrykové, kterouz novi- 
ny nevérecké u nas s takovym pokrikem 
do svéta rozeslaly. Povéstny Rochefort 
vypravoval v listu svém ,Mot’ dOrdre“ 0 
dotyéném pripadu a také v anglickych no- 
vinach ,JTimes* se to octnulo. Rochefort 
pry s jakymsi pritelem Angli¢anem vstoupil 
do klastera jeptisského Picpus nazvaného, 
a tu pry zpozoroval, Ze pomeci dveri v 
jednom chlévé se nalezajicich a jinych ot- 
veri’ ve zdi zahradni, kteréz nedavno pry 
teprv byly zazdény, klaster jeptisek stal 
ve spojeni s blizkym klasterem Jesuitiv. 
Na jednom konci zahrady pry Rochefort nalezl 
malé kuZelovité boudy, kdez provazejfet jej- 
ndérodni garda vypatrala tré starych jeptisek, 
ienZ v téchto boudach neb klecfch byly u- 
zavreny. Kazda klec méla pry 6 ¢tvereénych 


stfevich objemu a sedm stop vysky; skrze 


strechu kridlicovou pry slunce prosvitalo. 
Vrchni predstavena tazina byvsi o tu véc 
dala pry za odpovéd, Ze ony tii jeptisky 
jsou choromyslny a Ze uz 9 let v zimé v 
leté v téch klecich bydleji. Mimo to na- 
lezeny pry v odlehlé komnaté temeny a 
presky, dvé kazajky ze Zeleza, Gepec Ze- 
lezny a jakési mucidlo s licnim kolem; 
predstavend pry tekla, Ze jsou to ndstroje 
orthopedické (k narovndvant téla). Posléze 
dopisovatelé listiiv vyse zmfnénych posmé- 
sné i toho dotykaji, ze jeptisky byly hojné 


a ONY =o 


opatireny zAsobami potravnin (v as oble- 
zeni Patize se tak dalo v kazdém domé a 
tudizZ ov8em i jeptisky pro sebe a scho- 
vanky své nutnymi pottebami opatiiti se 
musily. ) 

S ohledem na tyto k potupeni Zivota 
feholnfho smérujici zpravy zaslaly nékteré 
daimy Patizské redakci ¢asopisu ,,Monde“ 


toto ohrazeni: Pane redaktore! Nizepsané | 


byvalé Zatky klastera Picpuského, v ParizZi 
jsouce pritomny, ohrazuji se proti utrha¢nym 
pomluvam, jez v casopisech , Mot d’ Ordre“ 
a ,Cri du Peuple“ uverejnény byly tykajf- 
ce se jeptisek , Dames blanches‘ nazvanych ; 
zatky tyto hotovy jsou ve vySetfovant sou- 
dnim, kteréz 0 této véci se zavede, sloziti 
pravdivé svédectvi. 
ze sestry Viktorie, Bernardina i Stefanie 
od mnohych let skuteéné jsou choromysineé 


a ze nasledkem éastého zurenf musely od | 


ostatnich jeptiSek byti odlouceny a ve 
vyzdusné besidce uzavreny, kteraz stoji u- 
prostred zahrady a v zimé se vytapi. Nad 
kapli sy. Anny se nalezaji skute¢éné nastro- 
je, 0 nichz svrchuzminéné noviny se ne- 
pravé domysleji, ze jsou to mucidla; v 
pravdé to jsou postele orthopedické s pri- 
slusnymi nastroji, jenz.k tomu slouZily, a- 
by divkém nepékného vazriistu se ponékud 
uslechtilejsi postavy dostalo. Kolébka, 
ktera se na pudé nalezla, byla ustanovena 
ku hire pro mensi ditky. Co pak se vyko- 
panych kosti dotyée, neni to nic obzvlast- 
niho; nebot na témz misté staval jindy 
hrbitov a CGastéji se tam kosti nalezly, n. 
pr. tenkrate, kdyz se kaple znovu stavéla. 
Podpisy. 

*_* Dne 18. kvétna v den Nanebe- 
vstoupen{f Pané, prisly zbozné pani v cetném 
pottu a odévu smute¢ném ku chramu Na- 
nebevstoupeni, ale nebyly tam od ndrodnf 
gardy vpustény. I poklekly u miize chra- 
mové a modlily se. Tu si jeden gardista 
vybral 12 uliéniki a naridil jim, aby pred 
hlavnimi vraty chramu poklekli.. Vzdaliv 
se veSel do kostela a kdyZ se navratil, 
prikazal chlapcim, aby zavreli o¢i, Ze pry 
uvidéjf, co jim Maria Panna posila. I po- 
dal bezbozny rouhac a svatokradce kazdé- 
mu posvatnou hostii a v usta mu ji vlozil. 


Vykiik hrizy a bolesti ozyval se vikol | 


mezi lidem zde shromazdénym. Ale gardi- 
sté ani s tim jesté se nespokojili; nékteri 
vedravse se do chramu prinesli odtamtud 
nékolik set hostif a mezi lid je rozhazovali. 
Vérni katolici, jenz byli svédky tohoto 0- 
havného ¢inu, snazili se aspon dst posvat- 
nych hostif pied dalsim zneucténim zacho- 


“a 


My stvrzujeme timto, | 


99, éervna cirkev sy. fidil. 


vati, an je od bohaprazdné chatry za pent- 
ze kupovali; takto jich bezmadla 300 obdr- 
teli.a s nalezitou uctivostf na bezpeéné 
misto posvatué ulozili. Vojaci pak i dt- 
stojnici 136. pluku ndérodnf, gardy tu stéli 
lhostejné se divajice, ano zlosynim hlasitou 
pochvalu za bezbozny zloéin vzdavajice. 
Z Ameriky. V republice Ekuadoru 
v jizni, Americe prohlaseno jest zakonem 
katolické nabozenstvi za ndbozenstyi statnf. 
Kazdy, kdoz se obéanskyeh prav ve statu 
téastnym stati chee, musf byti 21 let star, 
musi umét cisti a ‘psiti a musi byti kato- 
likem. Vykonna (exekutivnf) moc syéfena 
jest praesidentovi, jenz se vzdy po uplynutti 
6 let volf vSeobecnym hlasovdnim. Zako- 
nodarstvi vykondvajf dvé komory; élenové 
prvni komory ¢ili sendtori voli se na 9 let, 
élenové komory druhé na 6 let. Zastupi- 
teistva ustredni, krajinské a farni pozfvaji 
znacnych prav co do samospravy. Poéet 
narodnich skol byl znaéné rozmnoZen a nové 
zrizeny akademie pro malire, sochate a hu- 
debniky. Hvézdarna svérena Zakovi pro- 
slulého jesuity Secchi. Poéet zlocinii béhem 
poslednich 10 let tak se zmensil, Ze obnasi 
sotva étvrtou ¢ast onéch, jenz predtim se 
pachaly. Cela republika zahrouje 10300 
ctverecnych mil (jest tudiz vétsi nez Fran- 
cie) : obyvatelstvo paéi se pouze na 1,500.000 
lidi. Hlavni mésto Quito Gita 80 600 oby- 
vateli. : 
—* Knézi z rehole Frantigkanské pt- 
sobi ae 22 ve étyrech diecésich severni 
Ameriky: Cincinnati, Louisville, Fort Wayne 
a Vincennes. Deset jich pribylo do Ameriky 
z Tyrolska, ostatni jsou v Americe na knéz- 
stvi posvéceni. V mésté Cincinnati zastava 
8 Frantiskani duchovni spravu dvou osad, 
pri chramé sy. Jana Kit. a sv. Frantiska 
Ser, a vyucujf ve skole 2900. ditek katoli- 
ckych; mimo to se tremi jinymi knézimi— 
piednaseji téz na es kteréz 200 
studujicich éfta. . 2 


Pabérky. ay 
29. Non videbis annos Petri“ 
* Sy. Otec dokonal duem 16, t..m. 25. 
rok syého panovant, coz po sy. Petru jesté 
zidnému papezi poprdéno nebylo. Sv. Petr 
byl totiz v r..42. o velikonocich andélem 
z vézeni vysvobozen, a odebral se na to do- 
Rima, odkudz% (ovSem s mnohymi prestay- 
kami, ant se opétné do Asie vratil) az do | 
r. 67., a sice do své smrti muéenické dne 
Jest to tudiz 
historickou uddlosti, a nikoli pouhou na-. 


boznou legendou neb tradici, jak jisté no- 


\ 


Vn oa 


a lisky; na slaynost NavyStiveni P. Marie 
_ navStévach ; na ned. V. po Sy. Duchu: Lae 
zujme se jazyka, zi¢ho a prostorek¢ho; na sla- 


viny minily, Ze sv. Petr po 25 let, dva meé- 
sice a nékolik (7) dni timskym biskupem 
byl — coz vi kazdy, jenz biblickou chro- 
nologii a déjiny cirkve jen trochu znd (u 
novinari bychom ovSem marné takové vé-. 
domosti hledali). Pravidlo, které dosud o 
kazdém papezi platilo: ,,Non videbisannos 
Petri‘ ,Neuztis let Petrovych'’ mize 
vsak nicméné i na Piu 1X. jesté se, osvéd- 
Gti, byt i jesté teceného pul tietiho me- 
sice panoval. Sv. Petr byl totiz papezem 
jesté déle nez 25 let. Musime zajisté pa- 
pezovani jeho potitati jiz nejméné ode dne 
Seslini Ducha sv., v kteryzto den cirkey 
sv. V zivot vstoupila, coz se stalo v r. 34. 
po Kr. n. Tudiz by celé papezovani FPetrovo 
obndselo 33 let, a Pius IX. potkeboval by, 
aby uziel let Petrovich, jesté 8 let. Vsak 
bytitéch nedosahl trpce zkouseny stari¢ky 
svaty Otec nas, prece jest jiz po sv. Petru 
nejdéle iiditelem a ucitelem cirkve Bodi. B. 


Literarni oznamovatel. 

,Svaty Alois, vzor a ochrance ki'e- 
eta asriete ‘bes, Studujict pak zvlast.* 
Modlitebni kniha pro mlédez katolickou. Se- 
psal Jan Nep. Fr. Desolda, kapitular a knéz 
radu premonstratského v Teplé, kn. arcib. no- 
taé, profesor feti klasickych nac. k. gymuasiu 
plzenském, ‘spisovatel modlit. knéh: Manna, 
Maria, Svatyné Sionské, Ucténi Svatosti otis 
ni, Zlaté kniha o nadsledovaéni Krista atd. atd, 
Nikladem knéhkupectvi B. Stybla v Praze. 
Str. 369 s 3 ocelorytinami. Uprava  sliéna. 
Baie: nastin Zivota sv. 
ranni, vecerni, ke msi sv., k sv. zpovédi a 
‘prijimani atd., vse, co zhozny mladik a Stu- 


str. 243—368 nalezaji se duchovni pisné. Ce- 
na jest leyna, 


#__% Casopis katol. duchovenstva." ie sk 
done Obsah : Ctrnact sy. pomoenikt (B. Hak); ne 
Obiady sv. tydnu v Rimé (Pokraéovani) ; Vira |. 
katolicka jediné pravé (Dle Lacordaira Fr. | 
VY Kronice: Statni- péekazka nezleti- | 


Deals 
Tosti; Lapis ditka vdovy do kiestni matriky;— 
0 


tia —# ,, Posvdtnd kazatelna.  Svazek 8, 


* (Gervencovy) obsahuje kazani o. instalaci: Ge 


&: 


knéz katolicky stoji ve sluZbé -pravdy, ctnos 


vnost sv. "Cyril ; a ‘Methoda: 1) O dvoji osvéte, 


2) Plnént zékona a sndsent kriziiv; na ned. 


VI. po Sv. Duchu o _pryotinach _ knéiskych ; aa roe. KIX, (za_rok 1869) a roé. XX. (x. Be) 


Aloysia; modlitby & es 


p. Adolf Spachta, 
hibitovech katolickych; Nékteré pfani li- | — 
‘V liter. Oznamovateli posouzeno Me 
ses spisii. Syazek 5. vyjde 12. srpna. 


Kratochvile, dékan v Blovicich, 10 


na ned. VII. po Sy. Duchu o fale3nych pro- 
rocich ; na slavnost sv. Marie Magd.; na ned. 
VIII. po Sy. Duchu o duchu éasu; na slaynost 
sv. Jakuba ap.: -Prostiedky k dosazent védné 
| blazenosti: a) poslusnost, b) trpélivost v krizi ; 
na slavnost sv. Anny o dobrém. vychovani ditek. 

--* |Hlasy katolického spolku tiskové- 
ho.“ Rok 1871. Cislo 1. obsahuje: ,,Proticir- 
kevné boj.“ Od Vaeslava Honejska. Str. 66. 
Cislo 2.: ,Kosa na kdmen Gili Milujme se, 
nedejme se! Od Antonina Syritka, koopera- 
tora vy Borové. Str. 126. Nakladem katol. 
spolku tiskoyého. V Praze 1871. Tiskem kniz. 
arcib. knéhtiskirny, kamzZ se roéni prispévky 
zaSilaji a odkudz sesity na postu se dopravuji. 


Osobni véstnik duchovensky. 


‘Y arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou: 

p. Ant. Slavitek, dékan v Brandyse n. L., k., 
arcib, vikér a kons. rada, stal se sidelnim 
kanovnikem (bez praebendy) kapitoly Sta- 
roboleslayské, kterouzto dtstojnost nejd. 
p. biskup Prucha slo7il ; ‘ 

p. Frant. Pomajzl, dékan v Sedléanech, jme- 
novén spravcem vikaridtu Sedléansk¢ho ; 

p. Jos. Schindler, dr. theol. a sup, prof., 
stal se mimo¥ad, ce. k. prof. cirk. déjepisu 
na theol. fakulté y Praze. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Vac, Hlina, far. v Konarovicich (diec. Kra- 
lohrad.) za farafe v Jirnech; 

p. Adolf Seemann, fart z Nizbora do Lan ; 


Opp, kapl. na Peruci, za fardte v 
Slavétiné. 


YW biskupstvi Budéjovickém. 
dujict jinoch: i ctitel sv, Aloysia potrebuje, ‘Na jo? 


V Panu zesnul: 


| Tai Kalina, far. na odp. v Noy. Rychnové 


-u Pelhitim. 13. éervna. (nar. v Slabsicich 
18. listop, 1801, vysv. 24. srp. 1829). 
V biskupstvi Litomérickém. . 
Vyznamenani jsou > 


ty: Jos. Ko&, far. ve Vysokém, jmenovan se- 


kretafem vikariétu. Semilsk¢ho ; 
far, v Louékach, 
 expositorium canonicale. 


obdrzel 


- Milodar, y. Pro sv. Otee : "Syorhost® v 


Nebovidech 5 al. (Dodano z red. ,,Cecha.*) 


Na opravu’ chramu sv. Vita: dp. Jan 
“dl., P.- Ben- 


10 Suchy s choti 2 zl. 8 kr, 


= Timto ¢islem skonéilo se I, pilleti ,Bla- 
hovésta®, , 


piilleti. druhé podotykajice, Ze i pilleti prvni 


Cinime pozvani ku predplacent na 


osud na skladé jest, jakoz i tplné vytisky 


Tiskem knizZ. arctb. knihtiskaray ais ® oblicks a § a Sieverse v Praze, 


aes reg 


t.. 


dorazejicimu, Zizni atnroucimu peas 


| me : aa 


Roénik XXI. 


V _V Praze due 5. éervence 1871 


we 


Cislo 19. 


—PLALADAIII Ie 4 


~Vydava se ow Predplaci se 
5. 15. a 25. vw expedici 
kazdéhomésice. F &u vsech fdédnych 
Redakee: lkmihlupct 
vkniz. arcib. seminati : nid rok Boke eOee 
pee 1. | B na piilr. : 121.80 kr. 
~OO— : Ds 
Expedice: ‘ Po posté ae 
v katol. knéhkupectvi \ 4 ssn 3 a k 
j eloroé. 3 zl;— kr. 
B. Stybla dSY, d Q IC Q, pilroé.1 zl. 55 kr, 
nu sv.-Vacslavském Piedplaceni étvrt- 
namesti, éis. 786-11. 7 se, 
4 hss letnise nepfrijima. 
Nedosla Gisla i P 
reklamujte nejdéle vy Jednotliva sisla 


mésici. 


Redaktor a nakladatel: ae FRANTISEK SRDINKO, 


se neprodayaji, 


=, @pravedinost zvyauje ) adod; ale hfieh bidné @ Gini narody:* & “(Pisl. XIV. 24.) 


Rec, 
jiz v kralovském kollegiatnim chramu Pané sv. 


apostoli Petra a Pavla na VySehradé v den vyro= 
éni slaynosti dne 29, Gervna 1871 Ginil 


kanovnik Josef Ehrenberger. 


>; ly jsi Petr, a na tét slale 

vzdelam cirkey svou, abra- 

ny pelkelné nepremohou ji,** 
(Mat. 18, 16, ) 


Docitame se v pismech, Ze divéra v 
Boha, to jest vira v neomezenou moc Pané 
a v pravdivost zaslibeni Bozich, nejednou 
zviklana jest i pri téch, kdoz zylastni za- 
libé, zvlastnimu omilostnéni od Hospodina 
se tésili. Podobné také MojziSovi prihodilo 


se, kdyz lid sviij, narod israelsky z Egypta 


do zemé zaslibené uvodil. Presed more su- 
chou nohou a minuv Sfastné poust Sin, 
ocitil Se i s lidem v tpati hory, recené 
Horeb. A nehostinné, nebydlitelné jest mi- 
sto ono. Paprsky sluneéné tam jako ohen 
padaji s nebe, vzduch horkem jest dusny, 
rozZhavena, kamenita pida pod nohama pali, 
zelené rostlinstva nikde ani lupinek, a dvou- 
hlavy Horeb ¢ira skala, jednolity kamen. 
Désna, nehostinna to poust: nebot predni 
nezbytné podminky vSeho zivota rostlinného 
a Zivocisného, vlahy nedostava se ji: a vody 
na onéch mistech snad ani na tisic sdht 


“nedokopes se. — A lid israelsky prised na 


ona mista, hyne Zizni, zizen pak jest utra- 
pou nejhorsi. Lid se ‘jit, lid se bourt — 
a kruté dordzeje na Mojzise, y zoufalosti 
vol: ,Dej nam vody! Pro€ jsi nas vyvedl 
z Egypta, abys nds zmotil zizni? Dej nam 


vody!“ (Exod. 7, 3.) Mojzfs nevi sobé rady. ‘ 


Hledé na skalnaty ‘Horeb, hledé na vysma- 
hlou horouet poust kolkol, mni asoudf, na 
téch mistech Ze ani divem vody opattiti 
nelze. Zviklan jest v davéte vy Boha, a lidu 


« 


dava odpovéd, tka: 
dina?* — 

N.! Nam, hledime-li k vyroku' v dnes- 
nim evangeliu Kristem Spasitelem u¢inéné- 
mu.a rkoucimu: ,Ty jsi Petr, a na té 
skale vzdélim cirkev svou, a brany pekelné 
nepremohou ji*: nam hledicim na zé- 
kladni cirkve skalu, kterouz byl Petr a 
jsou ndstupcové jeho na stolici apostolské 
v Rimé; ano nam bez mala tak mohlo by 
se prihoditi, jako Mojzisovi, bledicfmu na 
skalu Horeb. Mojzi8 zviklan jest v divéte 
v Boha, zviklan jest u vite v-neomezenou ~ 
moc Pané a v pravdivost zaslibeni Bogich: is 
anim k tomu neschdzi mnoho. Nepodo--— 
ba-l se po vSem,,co za naSeho véku ve 
svété se déje, een eae cirkve aes 
brany pekelné premoci, a slova zaslibe 
Kristova neplatnymi "tht se mély? © 
stupce Petriv, ndméstek Kristi na vehai®. 
jest teréem han, teréem zlomysinych najezdii: 
Jest hii¢kou svévole v. rukou loupedivyeh 
nepratel: cirkevy v opovrzeni, vira v nend- — 
visti a uptimnym katoliktim, co jich jes 
jest, nent j jmeéna, leé piezdivek, dl obecného ~ 
mninéni téch nejhorsich, jako ultramontani, — 
Kerikélové, tméii — a Bah sdm vi, jak 
vecko. Za takovych pomért neby! 
divu, kdyby se nam tak piihodilo, Jako Mo 
Phi Horebem. . — Be 

Avsak Mojz{8 za nedivéru ‘svou téice 
nus kati. Hospodin. Bah. prese ysechnu 
nediiver nt -Mojai8ovu vodu ze skély vyvedl, i 
porudiy a Fa: , Vezmi hil, a jé stati budu 
pied tebou: ‘uders v ‘skélu a vyjde voda, 


» roc pokousite Hlospo- 


g 


aby lid pil.“ Ano, Hospodin Bah vodu z 
skaly zazratné vyvedl: a Mojzis zahanbe 


BB ediivéry své, to mél za pokutu, Ze— do - 
zene zaslibené , do zemé Kanan nevesel. 

4 N. ~ Pokuta Mojzisova. budiZ ném 7a 
u. Bith, Big na a ospraredingnt: OT | 


} * 
své skalu Horeb divotvorné oslavil, Buh 
rovné% i zdkladn{ cirkve skdlu oslavi, a 
brandm pekelnym na ukor svého zaslibeni 
premoci ji nedd. ProéeZ nebudme nedo- 
-vérni, abychom snad jako Mojzis virou 
~umalenou vitézné vejiti do zemé zaslibene, 
do Kandn nebes sobé nezamezili. Buh 
_, jest vérny v slibech svych, On splni, co 
- slibil. Ano, 
Buh, jené pres vsechny boure véki: cir 
kev svou zachoval, Bih 7 ddle cirkev svou 
zachovd, 

Tento vyrok, z hloubi skalopevného 
-——- p¥esvédéeni vyneSeny, a v prvni své ¢asti 
° déjinami svéta dotvrzeny, budiz predmetem 

—rozjimani naSeho. — 
: Boute véki, pres kteréz Buh cirkev 
svou zachoval, byly a jsou, vyloucime-li 
- -yrozmiSky kacitské, v hlavni své podstate 
tii; a sice: prondasledovant Zidovské, pro- 
nasledovani staropohanské, a koneéné pro- 
ndsledovani novopohanské. Dvé z boufi 
téchto, prondsledovani zidovské a staropo- 
hanské cirkev vitézné ptekonala; a bouti 
treti, pronasledovani novopohanské, rovnéz 
vitézné prekond. Nebot vérny jest Bah v 
_slibech svych, a jasné, urcité, jinébo smyslu 
_ _haprosto neptipoustéjici jest slovo Krista 
®pasitele fYkouciho: ,Ty jsi Petr, a na té 
skale vzdélam cirkev svou, a brany pekelné 
emohou ji.“ 


as ¥ 


ni boure, 


=~ 


své krutosti ptikva- 


prvnf ona boute v | 
u tehdy, kdy% Hero-_ 


cirkev Kr 


. primélo jej, Ze 


< - < 
2 


BG cael, ie hs a 


= ve ves fe 7 es. om 
cisati timskému nebyl v nenavisti. 


Zoldnéri 


é a nade vii zemi | 
_ A kdo byl ten | 


isilovavsi 


Vdééil 
se jim, kde a jakjen mohl; a kdyz poznal, — 
jak velice odporni a nendvidéni horliveim 
zidovskym jsou kYestané: hned mél plan 
pohotové, aby obliby a populdrnosti v Je- 
rusalémé se domohl. Aé otravou mudractvi 
pohanského zkazen, nemél viry za nehet: 
nicméné poéal Herodes na velikého horli- 
tele za viru Zidovskou sobé hrati, a kresta- 
ny jal se prondsledovati. Kniha Skutki a- 
postolskych v kap. 12. di o tom takto: 
»Herodes vztahl ruce své, aby pronasledoval 
cirkve. I zabil Jakuba, bratra Janova me- 
éem. Vida pak, ze se libilo Zidtim, jal i 
Petra, chtéje po velkonoci vyvesti jej lidu 
na popravu, nebot byli pravé dnové presnic.“ 
Pékny to horlitel za viru zidovskou a za 
zikon Mojzisiv ten Herodes! O slaynosti 
presnic nesméli Zidé pro tictu ke dni sva- 
teénimu niéeho se dotknouti, ba ani ohen 
rozdélati: a zevnéjSi ten predpis Herodes 
zajisté. osttihal. Ale v prabéhu slavnosti 
zatknouti nevinného, aby hned po svateich. 
pro zalibenf se lidu nespravedlivé a ukrutné 
byl popraven: to se svédomim Herodesovym 
vyborné se sndselo. 

Tehdy zajisté, kdyz Petr mezi dvéma 
a dvéma retézi svazan v zalari, 
strazemi ostaveném strddal, tehdy bez od- 


poru cirkev Kristova vy nebezpecenstvi nej- 


ath _| horstin nalezala se. Jsouc na poéet maloun- 
totiz prondsledovant Zi- | 


- dovské, jehoz koteny hned v za8ti farisej- | 

a . eat tal * iiee 1 vg BY . 
 ském k Spasiteli naSemu hledati slusi: | ta 

‘Svych,. a nezyratné jest slovo Krista Spa- 


, nebyla-li by s odpravenim Petra, své 
hlavyy, zasla a zanikla? — Ale nesmélo se 
tak stati. Nebot vérny jest Bih v slibech 


sitele tkouctho: ,Ty jsi Petr, a na té skale 
vzdélam cirkey svou, a brany pekelné ne- 
premohou ji.“ Proto poslal Bah andéla 


‘svého, aby vytrzen byl Petr z rukou Hero- 
| desovych a z o¢ekavdni lidu zidovského, 


Miva a 


| na popravu se tésicfho: a tudy aby zacho- 
vana byla cirkev. A stalo se. Petr vyveden 


mista zihuby, ustranil se na éas: a bray 
tel konec ukrutnika, 0 zka u cirkve Bozi 
Eg Me konec Herodesa Agripy, 

h e utka apostolskych vypra- 


jisty den zasednul Herodes, 
alo a st 


A +e 


stolici soudné 
stné prizvukoval, | 
e lidsky! A hned 
ze nedal cti 
echl. Slovo 


bal eae 


anne. 


— 291 —~ 


kolepd slavnost v Rimé'a v Nikomedii. V 
‘jednom i v druhém mésté odkryvany jsou 
kamenné pomniky, pamatné sloupy, opatieny 
bohatym napisem v zlaté. A heroltové na- 
pisy sloupt hlasem velikym provolavali 
v lid: za provolanim ozvaly se zvuky trub 
a kotli, a na zavérek ndsledovalo nekoneéné 
jasanf shromazdéného mnozstvi. Napisy pak, 
tak slavné provolany, znély doslovné takto: 
»Divo Diocletiano et Maximiano, supersti- 
tione christiana deleta;“ to jest: Na pocest 
bozgskému Dioklecidnovi a Maximidnovi, 
kteti povéru krestanskou vyhladili. 

Co to vSe znamenalo? — Kterak tomu 
mame rozuméti? — Svétovlddné tise tim- 
ska oné doby pro snadnéjs{ odraézeni utoka 
nepratelskych, ze vSech stran na ni se va- 
licich, rozdélena jest na dvé: na isi zé- 
padni, a na ii8i vychodni. Této panoval 
Dioklecian, a sidlem jeho byla Nikomedie; 
onéno pak panoval Maximian, a sidlem jeho 
byl Rim. Dobe tak; ale co znamenaji ony 
pamatné sloupy s podivnym svym napisem: 
»bozskému Dioklecidnovi a Maximidnovi, 
kteri povéru kresfanskou vyhladili?* — 

N.! Cisarové fimsti dilem z nerozumu, 
dilem ze zlého navodu a potom hlavné proto, 
ze krestané u vécech svédomi jich poslusni 
byti nechtéli, jelikoz toho kiestanu bez hii- 
chu nelze; ano cisarové rimSsti z piiéin 
podotknutych viru kiestanskou, cirkev Kri- 
stovu pronasledovali az na vyhlazeni. Pro- 
nasledovani toto poéalo s Neronem, skon- 
cilo s Dioklecianem a za malych pyesta- 
vek trvalo po 240 Jet. To byly doby hro- 
zné a straslivé. Krev doslovné tekla po- 
toky, muky neslychané na kiestany jsou 
vymysleny a miliony a opét miliony vért- 
cich smrt muéenickou podstoupilo. Tehdy 
za papeze byti zvolenu, znamenalo tolik, jako 
mucenictvi byti zasvécenu: nebot po vidi- 
telné hlavé cirkve slidénot zvlasté; a na 
konec tam doslo, ze jen v podzemi, v ka- 
takombach a to jesté za neustalého Zivota 
nebezpeéenstvi bylo Ize, k sluzb4m Bozim 
schazeti se. A pres to vSechno krestanstvi 
porad jesté trvalo, cirkey nezanikla. Ko- 
neéné poéal panovati Dioklecian se spolu- 


yladatem svym-Maximianem: a tu ustano- | 


veno jest, dilo katanské na krestanech do- 
konati. Za deset plnych Jet zuril, katoval 
a vrazdil Dioklecian, vrazdil se vztekem a 
krvela¢nosti tygra, vrazdil po vsech konéi- 
nach své ohromné fYiSe az do umdleni. Tu 
pak zdalo se, ze nenf mozné, aby kde jeste 
kfestana bylo: a na oslayu bidného toho 
hrdinstvi vyzdvizeny jsou ony pamatné slou- 
py 8 rouhavym napisem: ,,Bozskému Dio- 


klecidnovi a Maximianovi, kteri povéru kre- 
stanskou vyhladili.“ 

A byla-li vira kiestanské, byla-li efr- 
key Kristova zahlazena ? Nepraydou musilo 
by byti slovo Spasitele rkouctho: ,Ty jsi 
Petr, a na té skale vzdélam cirkev svou a 
brainy pekelné nepremohou ji.“ Avsak Buh 
jest vérny v slibech svych, a splni, co slf- 
bil. Cirkev Kristova zahlazena nebyla, ona 
ozivla jako divem: a probouzejic se radostné, 
uzrela vraha Diokleciana, Silenstvim a pa- 
douci nemoci tryznéného, jenz vzday se tri- 
nu, leta svoje posledni v Saloné Dalmatské 
bidné a zoufanlivé travil. A za deset let 
po vyzdvizent téch pamatnych sloupt s po- 
‘védomym rouhavym napisem stalo se, Ze 
cisar Konstantin s celou svoji svétovladnou 
isi verejné a slavné k cirkyi Kristové pri- 
stoupil. 

Tak skonéila se druha staleta boure, 
na cirkev Kristovu, prisedsi; tak skon¢ilo se 
pronasledovani staropohanské. — 

Pied stem a nékterym rokem fekl 
kdys zlopovéstny rouhaé Voltér druhtm 
svym toto: ,Bylo by zle, abychom my mu- 
drcové nedovedli odkliditi, co téch 12. ga- 
lilejskych tulaki po svété natrousilo.“ Ze 
témi dvanacti tulaky minéni jsou svati a- 
postolové, a tim, co po svété natrousili, ze 
minéna jest cirkev Kristova: netreba tusim 
povidati. A hle! bezbozny vyrok zlopovéstné- 
ho rouhace byl jako opovédi tieti boure, 
na cirkev Kristoyu se valici: stalse heslem 
tretiho, novopohanského pronasledovani, kte- 
réz trvi dotud a pravé za nasich dnt v 
plném se naleza proudu. 

Voltér s druhy svymi, tak zvanymi 
encyklopedisty, uéinil novopohanského cir- 
kve pronasledovani poéatek; avSak na misté 
mecu uzito jest pér. Svét zaplaven jest ne- 
s¢isInymi hanopisy,. v nichz blavné uwsté- 
paténosti a posklebky cirkev jest napadana 
a svaté naboZenstvi uvadéno jest v posméch. 
Posméch ale horsi jest nez ndasili, zvlasté 
pak pri lidech, jasného rozhledu a samo- 
statného usudku nemajfcich, 

Svét ve mnohém pyfpadu jest jako 
décko a vy kazdé novoté sobé libuje. Proto 
také uikladné najezdy rouhaéi na viru a 
cirkey svatou nalezli svych  privrzenct. 
Vzdyt i hlavy korunované, kralové a cisa- 
fové s Voltérem.a druzinou jeho pratelili 
se. Zylasté pak ve Francii, kdez lehka 
lidu povaha, znemravnélost témér vSeobecnd 
a zkazenost dvoru nemalo napomahaly : ano 
zvlasté ve Francii dabelské simé, novopo- 
hanskymi cirkve prondsledovately zasaté, 
dobre se ujalo a jiz pred 80 lety, za prvnt 

baie eh eee |) 


\ 


y 


4,5 


Figs ve papeze namifeno bylo, tak i nyni se 


i 


 bati rozumnosti 


ravoluce ovoce piineslo. Co tehdy v Pa- 


‘¥izi a ve Francii vibec se dalo, jest své- 


toznamé. Chrdmy jsou zloupeny, knézstvo 
_ pobito, bohosluzba zastavena, jsoucnost 
-Boha popirana, kral zavrazdén, viastnictvi 
zruseno, majetek pobiran, a nejpodlejsi va- 
8né surovei, provdzeny zazehem, lupem a 
vrazdénim, postaveny jsou na misté zako- 
ni. Myslilo. se, ze svét z takového hore- 
-ékového Sflenstvi za téch osmdesat let, od 
oné doby minulych, ozdrayvél a se vylééil ; 
ale bohuzel! neozdravél, nevylécil. Nebot 
povéstna komuna Pati7ské, kterdz za dni 
pravé minulych na véénou ohavu a potupu 
Clovééenstva odehrala, téchze ohavnosti jako 
pred osmdesati lety znovu bez konce se na- 
tropila. 

Jako pak ono staropohanské pronasle- 
dovani cirkve po vSech konéinach tehdej- 
Siho svéta rozsireno bylo: podobné také 
nynéjsi novopohanské po vsech zakoutich 
své stoupence ma. Vzdyt ani u nds nenf 
bez ptackt, kteif na obranu Pafizské ko- 
muny zasvitorili; a kdyby se jim nebylo 
a zdravého citu ¢eského 
lidu, spustili by jinou. A jako za zidovského 
a staropohanského pronasledovant vezdy 


— déje. Vzdyt béhem osmdesati let tii pa- 
pezové stali se obétmi 'toho novopohanského 
dioklecianstvi. Pius VI. z majetku oloupen, 
skonal ve vyhnanstyi; Pius VII. rovnéz z 
majetku oloupen a véznén jest; a Ceho 


: zakusili Pius ue a vee toho zakousi nyni 


TX. ove 


‘ : ee a Say 
zet. geou: toho najisto 

y ale zavérecny vseho 
Cakes udati-lze. | 


E platné jest, slovo | 


a Boe krétce za své musily by vziti. 
‘Tazete se, ktery by onen prosttedek byl? 
N.! Vadee bez vedenych nedovede niceho: 
a sviidee bez svedenich nesvede rovnéz ni- 
éeho. Kde jest kriz, tam odtud utikaji da- 
blové; a kdybychom my obrnéni byli krizem 
Kristovym, viry a cirkve své vérné a upfi- 
mné se drzice, toz ti novopohansti poku- 
Sitelové, s osvétou bez Boha v ustech a s 
komunistickymi choutkami v zaludku, k 
nam by sobé ani netroufali, nerci-li, aby 
éeho porfdili. Myslfm, Ze mi rozumite! 
Proéez, N.! pro blaho vééné i Gasné a 
jménem spolecnosti, kteraz jen na zakladech 
kazné a radu krestanského trvati a zdarné 
prospivati mize, za to Vas prosim, abyste 
k vite a k cirkvi otci svych stali vérné a 
rozhodné. Nemluvim tak proto snad, Ze 
jsem knézem —- tot véci nahodilou: ale z 
hloubi presvédéeni, na mnohé zkuSenosti a 
zralych tvahach zalozeného mluvim; a kdy- 
bych v kterékoli jiné vrstvé spolecenské 
se nalezal, co lidumil a uprimny naroda 
svého syn, jindée bych nemohl. O Drazi! 
budmez v slovu i v skutku katoliky stat- 
nymi, cirkve svaté syny a dcerami uprim- 
nymi, ryzé smysleni katolické verejné o- 
svédéujice, a v kruhu ptsobnosti své, zvlasté 
pak v kruhu rodinném a domdcim ducha 
zboznosti katolické svédomité péstujice. Tak 


‘vykoname tlohu pred Bohem nejvzacnéjsi, 


o clovécenstvo nejzasluznéjsi: tak milému 
potomstvu a vlasti své sluzbu pozehnanou 
prokazeme, a sebe spasy vééné a neskonalé 
na nebi odplaty téastnymi u¢cinime. Amen. 


Nade hroby. 


O luznd licho, mrtvym uchystana, 
‘kde spanek objal unavené oudy, 
kde 0 vzkfiseni lije pisni proudy 
parse jarym vesna yyyoland. 


© 


ae li duse bolem rozervana, 

layu drahou pohrobily hroudy, — 
s téchou slySi spasitelské soudy : 
‘nent duse s télem pochoyana !“ 


uy f af 


eine ra, kde viras liskou strié: 


ae 


Tina ku ystani se ae 
ky, ¥kou to, tiché hrobu véstkyné. 
i J.-V. Smély. 


— 9 
0 pouti sv. Prokopa v Sazavé 
dne 4. éervence 1871. 
Kazal knéz K. L. Rehak. 


»Prede vSim berte Stit viry, 


lkteryinz byste mohli ySe- | 


eley ohnivé Sipy neSslechet- 
nika uhasiti<¢ (Ef 6, 16), 


Odkud to, Ze rozsdhlé mistnosti svatyné 


teto nemohly zahrnouti vSech posluchaéa 
mych, ze i prostranstv{ pred chrdmem na- 


plnéno jest poutniky, jejichzto vazny sbor 


védy vice se doplhuje? Plesa srdce mé, 
ze vidim premnohé, ktetf nelitovali daleké 
cesty ani nepohodli, a seéli se dneSniho 


dne, oslaviti pamatku sv. Prokopa, Slechet- 


ného rodaka, bohumilého krajana, prvnitho 


svatého knéze a feholnfka milé va8i vlasti 


éeské! 


A hle, co vy, v Kristu shromazdénf, | 
ucinili jste na oslavu sv. Prokopa, to pred — 
veky jiz Cinfvali zbozni predkové nasi; na | 
za ¢asu tiicetileté valky, kter4z zemi nasi ~ 


mista tato putovaval Cesky narod v zastu- 


pech jiz pred osmi sty lety, dokud jesta 
_zhoubné viny své i v toto zatis{ hnala. 


oslavenec nas Ziv byl, by do jeho modliteb 


se poroucel, by u ného rady a pomoci du- | 
chovni vyhledaval. Ale ani po smrti sv. | 


Prokopa misto toto, tento pamatnik velikych 
Cink jeho, tato kolébka slavy jeho nezistala 
bez pocty. Duchoyenstyo i panstvo éeské 


zarovenh s lidem zboznym naystévovali mi- | 
sta tato, posvécena zivotem sy. Prokopa, | 


a zévodili takrka vespolek, by vSelikymi 
slavnostmi na jevo dali, jak mily a vzdcny 
jim jest sv. opat Sadzavsky, patron zemé 

eské, by dokazali, ze ne bez uzitku a bez 
utéchy jest, porouceti se v primluvy tohoto 
svétce — rodaka, ale ze orodovani jeho u 


Boha dovede i rany srdce zhojit, i slze o¢f | 


ususit! 

Pamatka naseho oslavence nebyla vSak 
po vSecka minula staletf stejné Ziva v na- 
sem nérodé. — Jako na mori Bah dopousti 
éasem straslivé vlnobiti, by voda azdo dna 
morského se prohybala a se nezkazila; 
jako Buh i v prirodé kolem nds dopousti 
nezridka hrizné boure, blesk i hrom, by 
vzduch od vselikych nezdravych vypart o¢i- 


stén byl, a okralé zemé tim hojnéji pak 


plody své vyddvala: tak dopousti Bih i v 


gZivoté jednotlivych lidi i celych narodé ¢a-— 


sto boure, by spravedlivi v boji hrdinnost 


. kfestanskou ukézali, bojem ve svych ctno-. 


stech se utvrdili; by jako zrna od plev lidé 
v pravdé dobif oddélili se od lidf zlych, 
kterych by kazdy pak varoyati se mobhl. 


Takové doby bourf piisly i na milou 


vlast nasi; Bah dopustil, Ze satan zmocnil 


se srde{ nékterych lidi, kteii 2 chtivosti- 


| svGs 


93 


penéz, dychtice po loupezi, po cizfm statku, 
neb pro marnou slévu niéemnych neb ne- | 
-rozumnych sobé ziskali spole¢niki, a tak 
nes¢islnych strast{ na zemi uvalili; a po- 
névadZ knéz{ a feholnici pravy krestansky 
rad zastavali, na téchto nejprvé a nejvice 
se mstili, domnfvajice- se: ze kdyz pastyre 
ubijou, i stado snadno choutkém svym 
_ podmant a v zahubu uvedou. 

Dobou takovych bourf byla doba hriéz- 
nych zmatkt a bouri husitskych; mezi Hu- 
sity pak byli Taborité nad jiné zutivymi 
neprately knézi a feholniki, klasterd a chra- 
mt katolickych. Pred vztekem zaslepenych 
téchto stoupenctt Zizkovych neuchranily. 
Sazavu ni pamatky, ni hrob sv. Prokopa. 
L. P. 1427 uderili na Sézava, vypalili chram 
tento i klaSter; hrob vSak sv. Prokopa ff- 
zenim Bozim zistal nedotknuty pod ssuti- 
nami. 

Jina doba bouti byla 200 let pozdéji, 


e 


a narod nas uvedla na pokraj zihuby, a 


Jesté jind doba strasti byla pro narod 
nas za cisate Josefa II., kteryzto nepocho- 
piv povinnosti své co panovnika svétského, 
do zalezitosti duchovnich se michal, a pri- 
sné zapovidal procesi a pouté, které zbomy 
lid na poéest svétei 4 svétic konati uvykl; 
ano i pokutoval spolky na&bozenské, jméni — 


< 


jim odnal, a takto zivot kiestansky dusil. 
Tyto boure a strasti prichazely nané-° 
rod nas védy tehdaz, kdyz zaéal zapominat 
vaziti sobé Boha, kdyZ zatinal vlaznym 
byti zvlast v ucté svych svatych. Kdyz lid 
odvracel se od Boha, odvratil se i Buh « 
ného, zanechal ho na éas zadostem jel 
a vydal ho v ruce nepratel, by mu 
kam to piivede ndrod bez Boha! 
ale lid Gesky, podoben lidu is 
1yby poznavati poéal, k 
til se i Bah k nému, 


celig mu, : 
prdtel Bozich opét se mnozila, a 
Stastnéjsich doékal se dob., 

~ Podle panujiciho ve r 


‘ O] 4 ¥ ee tee 
t ut { : bd a { ’ oy 
Coan 994 a ; t ie, | 
t : f 
\ 


Seské vraidf, otravujfce je nevérou a zpu- | bude; kdo newvért, tn ce i pokitén byl) 
stlosti mraviit; osvétou se honosf, a lid mi- | bude zatracen.“ 


sto v slibovanou osvétu do temnosti hricht Viru ahecnon vsak nema, kdo nechce 
a smrti vééné uvddéji! Reete, zdaliz to ne- | vérit, a se vymlouva, ze nemize rozumem 
_jsou znaémky blizici se boure? — svym pochopit, ¢emu Bth neb cirkev uéi. 


Za casu Sy. Prokopa byli éasové po- | Ale verit zgnamena, za. pravdu miti, o éem 
pobni éastim nynéjsim ; plni nevéry, povéry, | se sami presvédciti nemizeme, co_ vsak 
vzpoury, riznic, vrazed, krveproliti. Tu | prece za pravdu mame proto, ponévadz nam 
Buh dobrotivy, slySe tpéni lidu a chtéje | to zjevil, kdo to védét mize, a jehoa i za 
ho opét. k sobé privésti, rozzehl —neblu- | dost upiimného mame, aby nam _pravdu 

a di¢ku bohaprazdné osvety, ale rozzehl jas- | povédél. Jestlize ale za pravdu mame, co 
im nou pochoden svaté viry mezi knizaty a li- | ndém pravdomluvny ¢lovék povida, jakou 
dem, a ponévadz uposlechli, blazené, Sta- | naleznou nevérci jednou omluvu, ze nevérili 
‘stnéjst Casy se jim opét navratily. samému Bohu, nejvys pravdomluvnému, Ze 

Ano vira jest ta mocnost, které ihro- | neuvéfrili eirkvi, kterouz On za utitelku 
zici bouti za nas doby odvratiti mize, jak | ndérodii ustanovil, a kteréz, ze se nikdy 
sv. Pavel nds o tom ujistuje slovy svymi: | nezmyli, slibil? . 

»Lrede vsim berte stit viry, kterymzé byste »Kdo neuvér, bude zatracen“ pravi nej- 
—mohli vsecky ohnivé sipy neslechetnika uha- | dobrotivéjsi Spasitel, a apoStol jeho sy.’ 
siti!“ Vira jest ten Stit, kteryz utoky ne- | Jakub doklada (2, 10): Kdobykoli cely zd- 
pratel spasenf naSeho od nas odvratiti mize. | kon zachoval, prestoupil-li by pak jediny, 

Kdy% za starych dob bojovnici v boj | ucinén jest vsemi vinen, t. j. bude pravé tak 
se méli vydati, tu’ prohlizeli Stity své a trestan, jakoby cely zikon Bozi nebyl za- 
_zkouSeli je, zdali i| dost velke jsou , aby | chovaval; kdo byijedinému ¢lanku sv. viry 
télo jejich zakryly; — i dost peuné — 1] odpiral, ma& Boha za lhdte, a jest svou 
dosti dobre sporddané neb zitzené, by rany | vécnou zdhubou vinen. Kdo slovim Bozim 
nepfritele zadrzely. A imy, V Kristu. shro- nevéri, n. p. Ze jest hned po smrti soud, 
mazdéni! jsme na svété tomto bojovnici, | ze jest peklo vééné; kdo by fikal, Ze ¢lo- 


~ bojovnici pro Boha a spaseni naSe, pravi | vék musf dle ducha ¢éasu — coz nic jiného 
bojovnici Bozi. I ném treba v nynéjsim | neni nez dle lidf daremnych — se fiditi, 


_ éage valky spravedlivych proti nespravedli- | a ze mize zikony Boi a cirkevni zane- 
vym, véricich proti nevéricim, pravdomilov- | dbavati, ze nemusiv nedéli ave svatek do 
nych proti lharim — prohlfZeti stét své viry, | kostela choditi, kdo by tikal, ze posetilost 
zdali je dost velky, dosti pevny a dobre | jest, postiti se, ze mize v ase postnim po 
ph te - aiizeny, by pred neprately nas uchranil, t. | nocich hyrit, ponévadz to svétské zakony 
_.. j. treba jest skoumati viru svou; neb mali nyni dovoluji: kdo by jen jediny z téchto 
 vira nase es prava, spasitelnd, musi byt | neb jiny ¢lanek viry neb mravii kYestan- 
ako stit 1. dost velkd t. j. vseobecnd; | skych upiral, viry vseobecné nema, a spasen 
es. ‘dobie spoFddand neb Zvd. — | byti nemtize. — 

te! 4s ma spasit, musi byti | Vira nase, ‘ma-li ku spasenf ném do- 
Jest vseobecnd? Kdyz | pomoci, musi byt 2. peond, Kdy jest pevna? 
mame wsecko, eo Kadyz jest takova , jakou méli vsickni sv. 
muéenici a vyznavaci, Ze nic na svété, ani 
| lichocens, ani pronasledovani, ani muky, ani 
mrt na nas nevymohou, bychom své viry 


eh 


-Viry takto pevné nutné jest ndm po- 
| tirebi, jelikoz vira jest zdklad, na kterémz 
| cely krestansky Zivot jako. néjaké staveni 
| spociva ; jestlize zaklad nemf skélopevny, 
zdaliz v ¢as boure stavenf se nesesuje? 
evne viry vady, zvlasté v nynéjsich éasech 
jest nam velice treba, kdezto premnoho jest 
éch, kteiiz propadli nevéfe neb Thostejnosti 
ie, a bez poctu téch, kterizv divadlech 
+ jinych verejnych mistech posméchem, a 
-pohorslivymi povidkami v novindch a jinych 
sech lidu zboznému knéze, biskupy a 


— tT 


= 


——” 


ae eS oe oe 


_neméli za né se obavat ? 


-neéinime nasili, 


ay vee a4 i 46 ale: ae ms b yf i, 


—hlavu kfestanstva, stati¢ékého sy. Otce Pia 
‘IX. zostuzuji, by takto podkopavse divéru 


v knéze, lid o viru a tudy io mravopo- 
éestnost oloupili. Viry pevné jest ném 
potrebi, jestlize do spoleénosti takovych 
lotrask padneme, bychom co hodné ditky 
matky cirkve dovedli se zastat, jakoz i je: 
jich ustavii a narizenf. A jelikoz pevné viry 
nam potiebi, tut i treba, bychom radi slu- 
zbam Bozim piitomni byli, slovo Bozi ucti- 
vé poslouchali, dobré, zbozné knihy Citali, 
Boha nejen doma, ale i verejné modlitbou 
a zpévem chvalili, ponévadz vSecky véci tyto 
k vite pevné nas povzbuzuji a vedou. 

Vira nage, ma-li k spasenf nam dopo- 
moci, musi byti 3. givd. Kdy jest vira ziva? 
— Kady jest tlovék ziv? — Clovék je Ziv, 
kdyz dySe, citi, se pohybuje. Dle toho i 
viru Zivou v sobé ma ten, kdo jednd védy 
tak, ze viru svou ve véech skuteich svych 
na jevo dava. 

Co do stromu, byf mohutné rozkladal 
nad zemi:vétve své, bytpevné zakotven byl 
vy zemi koreny svymi, jestlize neprinasi 
dobrého a uzitecného ovoce? K niéemu 
jinému neni, leé aby byl vytat a uvrzen 
do ohné. A co do krestana, jestlize véri 
trebas vSecky Glanky viry i mravi uéenf 
krestanského, jestlize i pred svétem viru 
svou statné haji, paklize. piece dle pravd 
Bozskych, kterym véri, Zivot svaj nezatidf, 
a ovoce dobrych skutka neprinasi ? Clovék 
takovy podoba se stromu neuzite¢nému, a 
bude jako on uvrzen do ohné! Ze nespo- 
koji se Buh powhow virou, jasné vysvita ze 
slov Spasitelovych (Mat. 7, 21.): Ne kazdj, 
kdoz mné *ikad Pane, Pane, vejde do kra- 
lovstvi nebeského: alekdo cintvil: Otce mého, 
kteryZ v nebesich jest, tent vejde do krdlov- 
stvt nebeského. Vira bez skutki jest strom 
bez ovoce, orech bez jadra, zvon bez srdce, 
télo bez duSe. 


Co platno také vériti, ze jest Buh, 


ee = 295 


ho pudila, by ku poe: 
ai a | 


k¥estanské povinnosti svédomité konat se 


naucili? — Co prospiva vérit, ze zlych. 
spolkt, nebezpeénych vyrazen{ vystifhati 
se mame, jestli ze tak netinime? — Co 


platno vérit, Ze nevime ani dne ani hodiny 
nasi smrti, jestlize polepSenf den ode dne 
odkladame, jako bychom na véky zde Ziti 
méli? — Vira, ktera nejevi se v skutcfch 
dobrych, neni vira Ziva, které provaz{ do 
zivota veéného, Jest ale vira mrtva, kterd 
vede k smrti vééné. . 

Vér vSecko — pevné — a slcnilon do- 
kazuj, co vérfS, a tak budes i ahasend 

Viru véeobecnou, pevnou, Zivou mél © 
sv. Prokop. On sim kazdé slovo Bozi za 
pravdu mél, a tak i lid ze vSech konéin 
ceskych vlast{ k nému se hrnouci uéil za- 
chovavati vSecko, cozkoliv Bozsky mistr 
vériti a zachovavati prikazal; sv. Prokop 
dokaaal, ze ma viru vseobecnou. 

Sv. Prokop mél i viru pevnow, ktera 
nizadnymi prekazkami zviklina byti ne- 
mohla. Kdyz jeho souéasnici v rozli¢nych 
nerestech se brodili, on vérné a pevné zi- 
stal ve svém presvédéenf; a ponévadZ ne- 
mohl zatyrzela, srdce jejich obméktiti, opu- 
stil vSecko, coz mu ve svété milého bylo: 
své pribuzné, pratele, své dtstojnosti v 
kralovské kapitole Vysehradské, aby snad- 
nebyl skrze véci tyto strzen do viru ne- 
pravosti. “ 

Sv. Prokop mél i viru Zivow, an ne- 
stisymi dobrymi skutky dokazal, _ jak ve- 
lice mu ville Bozi na mysli levi. “Fiva vira 
jeho to byla, kteraz ho vedla na mista Lone , 
ondy pusta, aby zde Zil opustén o 
kromé Boha aby zde vék svij 
modlitbach a rozjimanich, v_zapiré 
a mrtveni svych ZAdosti. Zivé 


ktery stvoril vééné nebe pro své prately, | chovn 


a vecné peklo pro hiisniky nekajici, jestli- 
ze ptece zijeme tak, jakoby pekla nebylo, 
a jakobychom nepiali si po BLED AME LIES a 
tohoto vécénou odménu vziti’ v nebi? — 

Co zpomize vériti, ze lakota, smilstvo, ne- 
spravedlnost, opilstvi vylucujf nas ze spo- 
leénosti svatych , 
pravosti prece cinfme, jakobychom niceho 


z toho, vérime-li slovam Péné, »2e krdlovstvé 
Bow nasilt trpi,* 
v nicem Zddosti své ne- 
premahame, abychom koneéné odvykli len! 
rouhant, - pomluvsim a jinym nefestem, 


jestlize takovychto ne-— 
Jaky utitek oh 
jestlize prazddného ‘sobé | 


EY a 4 


— 296 — 


Vira obecna, pevna, Ziva zrodi i v nas na- 
déji v budouci vétnou odménu, a tato na- 
déje inas povzbuzovati bude, bychom svou 
l4sku Bohu vénovali, jeho dobrodin{ uzna- 
vali a velebili, a z ladsky k Nému i blizni- 
ho milovali. Vira prava, horlivéa i nas na- 
uci, abychom zbozni byli v obcovani s 
Bohem, a dobroéinn{, laskavi v obcovani s 
nasim bliznim; vira horliva nauéi nas byti 
trpélivymi ve svych kfizich, bolestech a 
protivenstvich; vira pravé i z nas ucjni 
lid svaty. 

A jest-li tomy tak, jak v zivoté svétce 
Prokopa, jakoz i v zivotech vsech svatych, 
svétic a vyvolenych Bozich pozorovati mit- 
geme, Ze vira obecné, pevna, Ziva k zivotu 
svatému a do vééného kraélovstvi vede: coz 
dbati budeme na lakani lidf zlych, kteriz 
srdce své odevzdali dablu, a kteri bud ze 
_zisku bfdného, bud pro hifSnou chloubu 
lid od Boha a svatych patronti odvadéji, 
-nabozenstv{ mu hanf a jiné bohy mu uka- 
zuji, jakou p.: pohanské, divoké radovanky, 
veselosti, a rozkoSe svéta tohoto? Jestli 
ze jen prava vira v Jezise Krista spasiti 
nas mtize, coz dbati budeme na lidi zpustlé, 
ktetiz vybizej{ lid, by misto sv. Jana Ne- 
pomuckého ctil hrdého JanaHusa ; kter{ misto 
obhajce pravdy a bofritele, nepravosti sv. 
Vaclava vychvaluji Zizku bofitele sténké 
Bozich; kteri misto Prokopa svatého vy- 
naseji odpadlika Prokopa Wolého? Coz 
_ dbati budeme na ty, kteriz misto slova 
_ Boztho v kostele nabizejf slova svd v ne- 

_stoudnych knihach a éasopisech; mfsto me 


ustilé a noéni popfjeni, a pri tom vSem 
hvastaji, ze ndrod takto osvécujf a 
ilym Gini? OvSem pfijde na to, od- 
m pokrok se ¢ini, jestlize od 


erika se io souchotinati, Ze ta- 


vy. a hodti ve sv. svatostech zavadéjf hody ° 


se zdvihalo, 


psimu, neb od lepsiho k hor-- 


i t 

skrze viru v Jezise Krista uplnou, pevnou 
a zivou Ize ndm spaseni vécného dojfti, 
nenechme se Yecmi svidniki takovych o 
blaho vééné pfipraviti; ale co vykoupenci 
Kristovi pevné stajme u vite, kterou Kri- 
stus Pan ndm hldsal, kterou sv. Prokop 
nase predky posvécoval, a kterou% aposto- 
lové Kristovi az do dnesniho dne hlasaji; 
a od toho. pozndni nikdy se neuchylujme, 
byt nds kdo koliv a jakymi koliv slovy 
od Krista a svatych patron odvracoval, na 
paméti majfce slova sv. Pavla, pisicfho ku 
Gal. 1, 8.: ,Kdyby andél s nebe kdzal vam 
néco jiného mimo to, co my kdzald jsme vam, 
proklat bud !* ; 

Proti pak titoktim zjevnych i tajnych 
neptatel jako pravi bojovnici BoZi se ozbroj- 
me zbroji- takovou, jakouz nam tyz ucitel 
nérodii sv. Pavel v listu k Efeskym nabizi, 
kdez pravi: ,Vezméte odéné Bozi t. j. zi- 
skejte si nejprv roucho milosti Bozi skrze 
uprimné pokani ; bedra sv opasejte prav- 
dou sv. ndbozenstvi, télo své oblecte v pan- 
cit krestanské spravedInosti; nohy - obujte 
pripravou evangelia, t. j. budte vzdy ho- 
tovi kraceti dle pravidel sv. evangelia a 
prikladu Péné; na hlavu posadte lebku 
spaseni t. j. nadéje budouci odmény; slo- 
vem Bozim jako néjakym mecem se brante 
proti titoku nepratel. Prede vsim ale berte 
Stit viry, kterymz byste mohli vsecky ohnivé 
Sipy neSlechetnika uhasiti 1“ — 

Jako vojinové pfrisahaji ku praporu, 
tak my védy ku praporu Jezise Krista se 
hlasme, a na tomto misté posvatném, kde 
ramé sv. bojovnika Prokopa odpotiva, které 
bezpoéetné kajicniky rozhresilo, které Casto 
by lidu Zehnalo k boji proti 
zlému svétu a vlastnim zlym zidostem, — 
zde obnovme predsevzeti a sliby na krtu 


| sv. Jezisi Kristu ucinéné, zde za prikladem 
+ svétce Prokopa, 

nemoc jeho a prece pokrok | 
k smrti! Proé by nemohlo se | 


kteryz v tomto chramu 
Panny Marie tak ¢Ginival, vyvolme® si za 


stalé heslo celého zivota, jemuz Z4dnd moc- 
cnost odolati nemiize, heslo: Jezts a Maria! 


h zlych ¢asech sama sebe nejprv opra- 
yoval, zdokonaloval. Hospodati, budiz do- 
brym, krestanskym hospoddfem, kterémuz 
v pravdé blaho ¢eledé dusevni i télesné na 


mist 0G Fax 


byli! Ty predstaveny, udrzuj bizeh Bozt 
mezi poddanymi svymi! A jako sy. Prokop 
skrze spolubratry své, které slovem a pii- 
kladem svym k svyatosti zivota vedl, novy 
krestansky Zivot v Cechdch zavedl, tak 
kazdy z nas v doméaenosti své slovem i 
prikladem mize mnoho polepsit, mnoho 
lidi zlych neb svedenych tsilim svym na- 
pravit, a nepritele takto premoci. Z nasf 
viry obecné, pevné, Zivé zrodi se i nam, i 
svérenym nam dusim nadéje vy odplatu vé- 
cnou, a nadéje tato nauci nds milovati 
Boha ve vSem — nade ySecko, a blizniho 
pro Boha! 

A sv. Prokop, jehozjiz praotcové nasi 
co ochraénce a zastupce zemé éeské yzyvali, 
zvlasté pak v éasech vale¢nych a v obec- 
nych strastech do jeho ochrany se po- 
rouceli, pod ockranu vezme nis v_ boji 
tomto proti htichim nasim i hrichim na- 


Sich milych; on od nas, kteiiz jsme ditky | 


téze Ceské zemé jako on, primluvou svou 


u Boha odvrati hrozicf metlu trestu Boziho; | 


sv. Prokop vyprosi na Bohu, by dobré simé, 
kteréZ nyni jste v srdce pfijali, hojny uzi- 
tek neslo i vam, i tém, mezi které je domi 
prinesete, aby jednou, az Bah vas za sv. 
Prokopem na vécnost povola, prvnez hlavu 
sklonime k odpo¢inuti véénému, se sv. Pa- 
vlem zvolati jsme mohli: ,Vobry boj jsem 
bojoval, béh jsem dokonal, viru jsem zacho- 


val. Naposledy ulozena jest mi koruna spra- | 


vedlnosti, kterouZ mi dé Pdn v onen den 


spravedlivy soudce.“ Amen. 
Nad spicim ditkem. 


Spi mé ditko, spi jen klidné, 
andél strazny chrani tebe, 
mati¢ka se v hlay4ch modli, 
za tvé blaho prosi mebe. 


Spi, mé ditko, spi jen klidné, 
usmivej se v rajském snénf: 
brzot minou Stastna léta, 
trpka prijdou probuzeni. 
Kk. Matéjka. 


Uvahy na nedale a svatky 
celeho roku. 


XLVI. V nedéli VII. po sv. Duchu. 


DneSni sv. evang. (Mat. 7, 15—21.) 
prirovnava clovéka k stromua skutky jeho 
k ovoci. Jak strom pozndn bijvd. po ovoci, 
tak élovék kiestan po skutctch. V8ickni 
krestané,  zvlasté pak osoby duchoynt a 


| domi ¢inj, 


klasternf, jsou sluzebnfct Bozf. Sluzba, jizto 
Pin na nds pozaduje, nezalezi toliko y 
slovich, v modlitbach a poboznostech, ny- 
brzZ a hlavné v_ skutcich, totiz abychom 
vérné konali vili Bozi, bychom bedlivé 
zachovavali jeho sv. prikazanf. Horlivy kre- 
stan plnf nejen, co Bth prisné poroués, 
nybrz i co radi a kdy% mu pfilezitosti po- 
davé, aby néco podstoupil, rad trpi pro 
jeho Gest a chvalu. Toté nejjistéjsf zndmka 
vérnosti a lasky nasi k Bohu. Nent 
dosti, abychom viru svou toliko vyznavali, 
nybrzZ musime ji také dokazovati skutky. 
Jinou cestou nelze nam vjfti do kralovstvi 
nebeského, o ¢em mdme vyrok neklamné 
bozské pravdy, slova samého Spasitele ,, Ne 
kazdy, kdo mi Fikad: Pane, Pane, vejde do 
krdlovustvé nebeského, ale kdo int vili.Otce 
mého, kteryz v nebesich jest, ten vejde do 
krdlovstvt nebeského.“ — Strasliva to slova 
pro ty, kteri mnoho slibujf, ale malo plni; 
dobra predsevzeti ¢inf, vSak jich nezacho- 
vavaji; Boha toliko usty cti, ale skutky 
svymi ho zapfraji, ano jej potupujf; kteri 
mnoho a ¢asto hresf a nikdy se nepolepgi. 
— Skutky chce Hospodin, ne pouha slova. 
Dobie a treba jest se modliti, vSak i pri- 
kazani Bozi treba plniti. Jedno slusi ¢initi, 
druhého pak neopominati. Co  prospéje 
sluzebnik panu, kteryZ by mu ¢éinil mnoho 
poklon, vSak neplnil. by rozkaztit jeho? ,Ne 
kazdy, kdo mi rika: Pane, Pane, vejde do 
kralovstvi nebeského . . .“ Proto kr. zkou- 
Sejte sebe, zdaliz jste pravi a vérni slu- 
zebnici Bozi? ctite-li Pana nejen slovy, 
nybrzZ i skutky ? a vytky, jakéz vam své- 
upYimné napravte. — Pfisté 
netolike. se horlivé modlete, nybrz i pyi- 
kazani Bozi vérné zachovavejte a plite vér- 
né, co jste prislibili Panu. 

Dale neni dosti, abychom Cinili vili 
Pozi jen nékdy, éasem, jen po sy. zpovédi> 
Byt bychom az do. posledniho okamzeni — 
Zivota méli konati mnohé prace, podstu- 
povali mnohé nesnaze a obtize, mame nic- 
méné vy pokore a v posluSnosti Bohu zcela 
se podrobovati. ,Cinice dobre, neustdyejme, 
neb éasem svym budeme Ziti neustavajice. “ 
(Gal. 6, 9.) — ,Zadny den bez ¢arky, f. 
j. bez dobrého skutku.* To budiz m. kr. i 
vasim heslem a pakli jste néktery den nic 
dobrého nevykonali, jako druhdy cisat Ti- 
tus: méjte ho za ztraceny. ; 

Abyste pak m. br. as. v Kristu snaze 
setrvali na cesté ptikazdni Bozich, uvazujte 
éasto, ze kazdym dnem blizime se k smrti, 
jezto neuprosné vezme,. co kde uchvatf, — 
kde kazdy strom bez uzitku, bez dobrych 


o~ 228 — 


skutkii — bude vytat a na oheh uvrzen. 
Proto kf. pracujte, trpte a kajte se, dokud 
jest den; nebo prijde noc, kde nebudete 
moci pracovati ani se kati. ,,Pane, volejte 
se sv. Augustinem, zde pal, zde trap, jen 
na vécnosti odpust.“ Na protitomu pomne- 
te, jak hojné mzda oéekava téch, kteri se- 
trvali v praci, v sluzbé Bozia v trpélivosti. 
yKdoz rozsiva v pozehnani, v pozehnani 
#ti bude.“ (II. Kor. 9, 6.). 


XLVIN. Vnedéli VII. po sv. Duchu. 


Pan Jez{s vypravuje v dnesnim sv. 
evangeliu (Luk. 16, 1—9.) podobenstvi o 
Clovéku bohatém a vladari nespravedlivém. 

1. ,,Clovék jeden byl bohaty, kteryz mél 
vladare.“ Clovék bohaty jest Bih, vladaé 

jest kazdy ¢lovék. — Bih mu svéril rozum, 
vuli, duSevni a télesné' sily, a ¢asné statky. 


— To vSe neni jeho mohovitosti. My lidé 
nejsme vlastnici, majitelé toho, coz jsme a 
co mame; leé vladari ajednou musime po- 
cet vydati z vladarstv{. Jednou zavzni hlas 
majitele: ,, Vydej poéet z viadarstvi svého,“ 
zodpovidej se ze vSeho, co ti bylo svéteno, 
co jsi prijal a jak jsi co vynakladal. 
Vladnéte tedy m. kf. ‘se v8im, co vam bylo 
propujceno, bedlivé a vérné, i abyste jeden- 
krate pied soudnou stolici Bozt obstéali, 
jiz nyni kazdodenné ze yseho si poet vy- 
davejte. 

2. , Vydej potet z vladarstvi. svého, neb 
je nebudes moci viddnouti.“ Tak zavzni 
nam jedenkrate vSem vposledni, trpké ho- 
diné smrti. Abychom se tedy nemuseli le- 
kati této hodiny jake onen vladat evange- 
licky, uZzivejme vSech statkii a Gasu Zivota 
k syému duchovnimu prospéchu, k spaseni 
~duse své. ,Cinte dobre, dokud jest den, 
nebo prijde noc, kde zidny nebude moc) 
—délati.* (Jan 9, 4.) Konejte ki. nyni, co. 
snad brzy¢ko nebudete moei konati. a 
3. Vlada evang. rozmrhal statek svého | 
pana. A my, ach, jak mnoho statki té- 
‘lesnych i duchovnich, jezto nebesky P4n, 


: dobrotivy Bah nam svéril, snad také jsme |. 


utratili, rozmrhali! Zelejme toho dnes sr- 
de¢né a dékujme Bohu, Ze nds dosud ne- 
chava.yladnouti a toho, co ném syéfil, jiz 
lépe uzZivejme. — 3 Bt . | 
4, ,Pochvdlil pan vladaie nepravého, 
— % opatrné uéinil.“ Rozuméjte dobre: 
Pan nechvalil vladaire proto, ze ho Istivé 
okradl pro budouci vyZivu svou, Ze z kra- 
deného statku sobé prately Ginil, ponévadz 
nevérnost je vadycky hiiSna, nikdy nenf— 
chydly hodna; ale pochvalil opatrnost jeho. 


Budme kt. opatrni jako vladar evang. Uzi- 
vejte Gasnych statki a vSech dari od Boha 
svérenych ksvému prospéchu, dokavad jimi 
vladnete, t. ke cti a chvaéle Bozi a k pro- 
spéchu duse své i svych bliznich. 

5. ,Synové tohoto svéta opatrneéjst jsou, 
nezli synové svétla.‘¢ Onino védi hed pro- 
stredkt, uméji si hned pomoci jsouce v néjaké 
nesndzi. A ktestané ¢asto dobri a pobo- 
mi neuméji si poraditi. Prostredkti dare- 
mnych, h¥fsnych, jakychz uzil onen vladar 
evang., nesmime ovSem nikdy se chapati, 
abychom cile svého vééného dosahli, vsak 
bozsky Spasitel ukazuje ném v dnesnim sv. 
evangeliu dovoleny a snadny prostredek, 
tka: ,,Cinte sobé prately 2 mamony nepra- 
vosti, aby kdyZ zhynete, prijali vas do vé- 
énych stant.‘* — To jest: Uzivejte statki 
pozemskych takovym sptisobem, abyste jimi 
ziskali vé¢nych. — Bth Zivot i zdravi ném 
dal, tedy pracujme; rozum nam dal, jimzto 
dobré poznati se snazme; vili naém dal, 
proto jen dobré volme‘i ¢inme a zlého se 
vystifhejme. Pozemskych statki nam dal, 
jichzto nejen k své potrebé ak svému po- 
hodli uzivejme, nybrz podle moznosti s 
chudymi se sdilejme, a takto do nebe si 
pomahejme. Tot ta prava opatrnost, jezto 
slusi synim svétla, pravym krestanim. 


Rouhaé. 


»Hoj myslivée, hoj, povéz mi, 
proé dneska pravé nestrilis, 
aé nikdy stfelou smrtici 

se cile svého nechybis ? ‘ 
»y,Dnes nechci, pane, strileti ; 
vadyt dnes je Bozi nedéle, 

a s knézem dli ted zbozny lid 
ve chramu Pané, v kostele!““ 


,Ha co mi knéz, a co mi chram, 
jen rozkos mij mi jesti bah, 

a rozkosi jen okreje 

mij svobodny a smély duch!* 
4,0 pane, tak jiz nemluvte, 
vidyt rouhavé fe¢é vase jest, 

a v kratce vas by prisného 

moh’ zastihnouti Soudce trest.«“ 


»Hoj! coz mi di8 tu o Bohu, 
co trapit mne tim blouznénim ? 
Vzdyt davno vis; ze takovym 
ja kleptim nikdy nevérim ! 

Viz, u lesika u cesty 

nad houstinou tam strmi kriz, 
ze ja se Krista nebojim, 

to nyni v kratkém éase avis !* 


— 299 — 


A tka to, zeman rouhavy 
nabiji hiéfSnou svoji zbrai, 

ku krizi mifi jeho zrak, 

a pusku klade na svou skrai ; 
a prv nez sluha nabozny 
uleknut blize piiskodi, 
zahoukne rana dédinou, 

ku kfizi koule zafitt. 


yled se mnou pojd@, a vidél jsi, 
ze Bohu ja se vysmivém ; 
pristupme bliz, at u kiize 

sim na svaj Gin se podivam !“ 
Pristoupne, bledne, s hrizou zit, 
Ze pomstén jiz jest jeho ¢in: 
bliz ktize v rosti sobé hral, 


ted v krvi lezi — jeho syn. Ant. P¥. 


Klaster frantiskansky v Daticich na 
Morave. 


Dolxonéeni, 


Pivodné stal krasny, r. 1808 dne 17. 
cervence posvéceny kifz na h¥bitové fran- 
tiskanském; ponévadzZ vSak zde boutim a 
vétrim prilis vystaven byl a tim mnoho u- 
trpél, postaven na jeho mfsto novy df¥evény 
ktiz s obrazem Ukrizovaného, kteryZto obraz 
tehdejsi konventual P. Valentin Friedrich 
maloval. R. 1854, tedy po 17 letech mu- 
sil jiz opét jiny novy kriz na misto jeho 
byti postaven. Obraz Spasitele na plechu 
malovany, provedl malir J. Tullinger. 

Chram frantiskansky chova také kra- 
snou stribrnou, dobre pozlacenou monstran- 
ci, kterou r. 1762 Jan Kammerer, méstan 
a drive starsi dacicky chramu daroval. 
Kdyz pak vSechno stiibro chramové r. 1810 
musilo se vydati, piisla také fada na onu 
monstranci, byla v8ak opét od zboznych 
méstanti Antonina Zvacha, Jana Sroce a 
Vinc. Mosora za 129 zl. 48 kr. vykoupena 
a s tou podminkou chrému vracena, by 
pti kazdém vystavenf velebné Svatosti knéz 
sluzby Bozi konajfef se vSemi ptitomnymi 
,Zdravas kralovno* na jich zbozny tumysl 
se pomodlil, coz se také az po dnes za- 
chovava. — Podotknouti slusi, ze zakristie 
klastera toho r.1801 byla okradena; Skoda, 
kterou klaster tim utrpél, dle udani teh- 
dejstho kvardiana obnaéSela 488 zl. — 

Oba zvony, které na vézi klasterntho 
chramu se nachazeji, r. 1674 Frant. Ant. 
hrabé Berka od zdejsi fary koupil; dne 22. 
cervence t. r. byly od praelata radu Prae- 
monstrati slavné posvéceny a 28. éervence 
na véz vytazeny a pred slavnosti Porciun- 
cula jimi poprvé zvonéno. 

Die napisi pochazely z r. 1568, 


Dne 13. ledna 1759 v8ak vétsi zyon » 
pukl a ve Znojmé pyelit, vazi] pak 184/, 
libry. Kitén jest od Bonaventury Pitry, 
probosta benediktinii dne 28. bréezna, a 31. 
brezna po prvé jim bylo zvonéno. Pri pre- 
lévanf ponechino ptivodni jméno Frantiska 
Antonina. 

Dne 25. prosince 1772 opét zvon tento 
pukl a byl opét ve Znojmé pyelit r. 1773. 
Téhoz r. svétil ho Rehot Lambeck, opat a 
praelat brucky, 30. brezna jim zvonéno; 
vazil pak 181 liber. Kdyz pak r. 1846 po 
treti pukl, byl v Jihlavé prelit. Téhoz roku 
byl od Ferdinanda Seky, zemského praelata 
a opata radu praemonstratského posvécen 
a vazi nyni jen 175 liber. 

Knihoyna klasterni, zalozena v druhé 
polovici XVI. stol, chova velmi mnoho 
krasnych a vzacnych dél, zvlasté ¢eskych. 
Rozmnozena byla knihovnami zruSenych 
klaSteri olomuckého, znojmského a jamnic- 
kého, tak ze nyni na 3000 svazki ¢ita. 

Rozvrzena jest dle obsahu knéh na 15 
odbort, z nichZ ovSem nejéetnéji zastoupeny 
jsou spisy’ theologické. V odborech deje- 
pisném, filosofickém a filologickém obsazena 
jsou vsechna celnéjsi dfla XVI, XVII, 
XVI. a XIX. Stolett. — 


yous 


hovna chové, patti pee 

,ZLalmy krale Davida,“ prelozil Ji¥t 
Streje Zabrezsky ; 2. vyd. 1530, které vSak 
teprv r. 1630 v Hagu tistény a od Daniele 
Strejce falckrabéti Ruprechtu Porynskému 
vénovany byly. f 

_ Satyricky spis 0 ,Certu® s krasnymi 

drevorezbami z r. 1552. 

Novy zikon zr, 1564 a kdzani vydana 
od vyboru ,,Bratif Geskych“ z r. 1616. 

»Bibli* od Veleslavina (1613), Jittho 
- Melantricha (1570) atd. ” 


-»List“ ‘od Jana Kapistrana, tak zvand 
yfilantia* k obcantim olomuckym, na perga- 
mené z r. 1457. 


Mimo to pfidélena priruéni knihovna 
po P. Severovi ‘ke klasternf, ktera také 
mnoho ¢eskych knéh chova. — 


V archivu zdejsim nachadzime téz pa~ 
matky klasterii provincie ¢eské, zylasté mo- 
ravskfch, psané ‘na velkém foliu. — Jsou 
| pak to pamatky kl4stera Hotoyickeho (1680), 
Prazského u Marie SnéZné (1233), Brou- 
movského, Tachovského, Plzeiského, Vo- 
tického, Bechyiiského, Brnénského, Hajec- 
kého, Turnovského, Opavského, Zasmucké- 
ho, Hradistského, Skalky a Krométfzského. 
~— Mimo to chovaé archiv tuniku a plast 


ay 
Vi yi 
— i800 — 


Jana Kapistrana, kterd reliquie po zruseném 
klasteru Brnénském do Datcic pfrisla. 


1846 v jakysi porddek za kvardiana Ana- 


stase Skoloudy, o zvelebenf jejf ziskal si | 


mnohych zasluh také nynéjsi kvardian P. 
Benedikt Rosicka. 


Co pak se tyée poctu feholnikt zde-| 


bydlicich, byl v rozli¢nych dobach rozliény. 
Z potdtku prisli sem pouze dva knézi te- 
holni, ale r. 1678 bylo jich zde 9 ar. 1746, 
ponévadz tu i studujict klerikové bydleli, 
celkem 28; nyn{ byva obycejny pocet 5—6 
knézi a 3—4 bratii laikové. —- 

Slusno pak o. nékterych zvlastné se 
zminiti. | 

a) Hrabé Deblin, pan na Starych Hra- 
dech. Tento urozeny pan ziekl se svych 
naroki nastatky dédi¢né ve prospéch svého 
bratra, vstoupil v Dacicich v rad frantis- 
kansky a obdrzel kldsternf jméno Benve- 
nutus; studoval v prazském seminafi theo- 
logii, mél pak r. 1762 v Prazském chramu 
u Matky Bozi Sné%né verejnou disputaci o 
theologickych vétich, byl vyte¢nym kazate- 
lem, zvlésté co taky v Olomici zndmy a 
zemfel 9, kvétna 1816 pfi klasteru'v Mo- 
ravské Trebové co statec a knéz jubilovany. 

b) P. Vit Filip Filkuka z Jamnice 
rozeny, po mnoho rokii knéz klastera Da- 
Cického. Pyi zrusovydni klasteri a dosazo- 
vani knézi za cisare Josefa dostal se za 
fardte do Kostelni Vydfi, kde od r. 1792 
azdo roku 1817 setrval, pak ale nekoneé- 
nou touhou jat, nastoupil cestu k sv. hrobu 
do Jerusalema. 


Prised do Jerusalema vstoupil opét v 
tad frantiskaosky, stal se v klastere Na- 
zaretském, pak i v samém Jerusalémé pri 
sv. Hrobé predstavenym duchovitim. Zde pak 
Udinkoval zvlasté co horlivy zpovédnik pou- 
tnikt' ze zemi rakouskych a | neunavenou 
Svou péci ‘pri, opatrovani jich za ¢as po- 
bytu jejich ve svaté zemi dobyl si takové 
povésti, ze mnohé zpominky r. 1840 ve ve- 
rejnych listech mu vénovdny. Zemiel v 
Jerusalémé dne 24, prosince 1835, — 

c) P. Petr Alcantara Friedland, v Lf- 
-pé v Cechdch 11. éervna 1810 narozeny; 
vstoupil 2. #fjna 1830 do fadu frantiskan- 
ského v Praze, studoval tam na université 
theologii a 6. srpna 1837 byl na knéz@ po- 
svécen. V letech 1841 a 1842 byl clenem 
zdejsiho klastera, r. 1846 prisel do» Vidné 
co assistent ku spravé Svaté Zemé, r. 1847 
odeslan co apostolsky missionaé do Jerusa- 
Jéma a zemfel 17, srpna 1850 v Al-Kairo 


Lae : es 


‘Jy Egypté, onemocniv piilisnou  paléivostt 
‘| slunce pri praivodu 
Knihovna a archiv uvedeny teprv rj 


mrtvoly ku. hrobu. 
Jind®, Eraz. Vitdasek. 


br. 1. ¢. frant. 


DOPISY., 


Od ¢. Brodu, 28. Gervna 1871. 


Odchod a pfichod duch. sprévce ve Lstibori.) 

Obec Lstibor stala se dne 13. éervna 
jevistém dojemné slavnosti. V ten den 
pristéhovalt se do Lstibore novy p. farar 
Josef Suchan, ktery po tu dobu byl fard- 
fem’ na Hradesiné; posavddni pak admini- 
strator fary Lstiborské, vp. Vojtéch Pola- 
necky odebral'se co nové ustanoveny farar 
Kolodéjsky na misto své. Ackoli pfichod 
nového duch. spravce na 11. hodinu dopo- 
lednf ustanoyen byl, nicméné schazeli se 
osadnici z prifatenych obcf jiz z rana do 
Lstibote, a sice predevSim proto, aby pfi- 
tomni byli msi sv., kterou p. administrator, 
jénz po vice nez 12 roki s neunavnou 
horlivosti v Lstibori duchovni spravu vedl, 
co posavadni duch. sprdvce zde naposledy 
‘obétoval. Proto byl farni chrém v ten den 
éetné navstiven. Ukdézalit tu osadnici Lsti- 
borsti, ze nezapomnéli na slova Jeho Emi- 
nence, jenz pri letoSnf generalni visitaci 
ve Skole zrejmé povédél, ze maji dékovati 
Bohu za to, ze po tak dlouhy ¢as zde 
horlivého duchovniho méli, a je napominal, 
aby Boha prosili, by jemu i na novém 
misté jeho ptsobenf milosti své a posily 
hojné popral. Kdyz po m&i sv. vp. admi- 
nistrator jesté do Skoly se’ odebral, aby se 
tam s milymi ditkami rozlouéil, zapély mu 
pii vstoupent jeho do Skoly ditky na roz- 
loucenou pisen, jejizto prvéjsi slohy  konéily 
slovy: ,To byl dobry pastyr nas!“ posledni 
pak sloha obsahovala modlitbu za ného. 
Hojné slzy ronily se po tvarich hluboce 
dojatého duchovniho, tak ze sotva sto byl, 
nékolika slovy jim ,s Bohem“ dati, a je 
napomenouti, aby i nového svého duch. 
spravce a katechetu uprimné ctily, milovaly 
a poslouchaly. — Mezi tim vyjelo ze Lsti- 
bore pri zvucich hudby Cetné banderium 
mladsich rolniki novému d. p. farafi asi 
na hodinu cesty vstiic. Aé pro silny dest 
v predchazejici den a noc cesty byly ne- 
| schtidné, prec seslo se osadniktii valny po- 
cet pred chramem k uvitani nového p. fa- 
rate, jejZ predchazela povést dobra, 
jest knézem horlivym a zaslouzilym, i od 
Jeho Hminence vyznamenanym a lidu mi- 
lovnym. Jak mile spatreno, ze d. p. farat 
na pudé osady se nalezd, zaznély rany z 


~ hmozdtra a hlahol zvont. Lid shromazdeény, 


, 


ogee 


ze. 


Ae OBIT ae 


Skolni mldde% s uditely a v jich éele po- 
savadni duch. sprdvce sefadili se pfed 
chramem k uvitanf jeho. Kdyz koneéné 
za strelby povoz az k shromazdénému zi- 
stupu se pfriblizil, vystoupil 2 ného d. pan 
farat a pozdravil vSech“slovy; ,Pochvalen 
bud Pan Jezis Kristus!“* Po hluéné odpovédi 
lidu: ,aZ na véky amen,“ — uvitalo p. 
fardte jedno dévéatko freti dojemnou, druhé 
pak mélo k posavadnimu p. administratorovi 
feé na rozlouéenou; obé pak podaly du- 
chovnim pékné vénce. Na to promluyil p. 
farét J. S. k shromazdénym nékolik slov, 
v nichZ vyjevil veliké pohnuti svénad tim- 
to neocekavanym, slavnym a vroucim uvi- 
tanim. Potom odebrali-se vSickni do chra- 
mu, wu jehozto hlaynich dverf opét jeden 
z dospélejsich zaki a jedna Zikyné méli 
feci vitact a loucicf. U presbyteria oslovil 
y. p. administrator nového p. fardte kratkou 
reci, ve kteréz ukazal na to, kterak po- 
divné cesty pastyrského pisobeni jich obou 
se stykaji. Kdyz bez mala pred 15 roky p. 
farat J. Suchan stal se fararem v Skalici 
na pobrezi Sazavy, jmenovan jest v. p. Y. 
P. kooperatorem na osadé Sazavské, a tu 
nejednou stalo se, ze jeden druhému vy 
duch. spravé vypoméahal. 

Po dvou letech stal se onen fararem 
na Hradesiné, tento pak ustanoven k nému 
za kaplana. V_ bratrské lasce a svornosti 
pusobili tam spolu, ovSem ne dlouho; nebo 
jiz po pti leté poslin jest v. p. V. P. do 
Lstibofe, aby zde po boku stari¢kého a 
chorého p. fardte F. Wolfa duch. spravu 
co administrator ved]. Nyni po 12tiletém 
zde pisobeni, a po tmrtip. farate F. Wolfa 
odevzdal duch. spravu osady Lstiborské 
opét d. p. farari J. Sachanovi, sam pak 
nastupuje duch. spravu v osadé Kolodéjské, 
kterouz tyz p. farar J. S. pred 15 roky 
byl ridil. — Po této feci uvedl p. admi- 
nistrator nového p. farate k hlavnimu ol- 
tari slavnostné okraslenému a osvétlenému, 
pred nimZ d. p. farat za dlouhou chvili se 
modlil a pak shromazdénym osadniktim 
udélil pozehnani s nejsv. Svatosti. — 

Po pozehnani doprovodil lid i skolnf 
mlddeZz oba duchovni do farnfho domu, kdez 
pak oba, anof jiz éas poledni byl, néco 
malo pojedli, an v. p. administrator bez 
odkladu na nové piisobisté své odebrati se 
mél. Lid shromazdény neodeSel, ale ztstal 
dilem ve dyore farnim, dilem pred farou 
stéti, aby mohl ,s Bohem“ dati svému po- 
‘savddnimu duch. spravci, V. P. Dp.  farar 


‘pricho jest, 


J. 8. nejen svym povozem dal jej dovézti 
k stanici ©. Brodské, alebrz i stm jej | 


- 


vyprovodil. Banderium opét se shromazdilo, 
aby je} podobné vyprovodilo. Hluéné ,s 
Panem Bohem!* ozyvalo se z tst vSech 
shromazdénych, a v o¢ich témér vSech za- 
trpytily se slzy uprimné Jasky, kdyz za 
hlaholu zvoni a hrmént hmozdirti ubfral 
se v, p. V. P. z osady, kter4z mu jisté po 
cely Zivot v milé pamatce ztistane. Bande- 
rium doprovodilo jej az na pomezi osady, 
kdez jim srdeéné diky vzdal za jejich po- 
ctu a lasku, nacez mu banderium hluéné 
,lava!* a-,s Bohem! provolalo. — 
Takovym sptisobem dokazala osada 
Lstibotska, kterak cti a vazi sobé pastyri 
duchoynich, a dovede oceniti blahodarné 
puisoben{ a zasluhy jejich; ukdzala, ze v 
ni panuje liska a oddanost k horlivym 
sluhim sv. cirkve, kteff v chramé ave Skole i 
vsoukromém plsobenf s mnohou namahou 
pecuji o pravé a uslechtilé vzdélanf, jakoz 
i o vezdejsi a budoucf blaho lidu nageho. 
Doufame, ze na osadé této nikdy nevyhyne 
tento duch viry Kristovy a oddanost k Cir- 
kvi katolické asluhtim jejim, a ze nas do- 
bry lid neda se svésti lichymi ano zéhub- 
nymi feémi téch, o nichz plati slova sv. 
Pavyla, ,,ze jsou nepratelé krize Kristova, 
jichzto konec jest zahynuti, jichzto bth 
a slava v zahanbeni jejich !* 
(Filip. 8, 18. 19.) V této nadéji provola- 
vame zbozné osadé Lstibotské z pa srdce 
Slava! — +. 
Z Kralovic dne 25. Gervna 1871. 
(Slavnost nejsv* Srdce Piné ¢i ,odpustkii,*) 
Skon¢cili jsme osmidennislavnost Srdce 
P. JeziSe, kterdé zde vibec znama jest pod 
jmenem ,odpustktii*, jichz ucastnym se sta- 
va, kdoz predepsané vyminky vyplIni. Sla- 
vnost ta trva od patku po oktavé Boziho 
Téla az do patku nasledujiciho a aékoliv 
neni od pradavna, prece byva pri ni velké 


ticastenstvi a sejde se vzdy dilem u¢astniki 


jednotlivych dilem procesi z blizka a da- 
leka, z obef Ceskych i Némeckychvelmi mno- 
ho, proéez téz dikazem jest, Zev ,ramci“ 
katolictyi a ne jiném smireni narodnostti je- 
diné mozno. 

Tak i letos vydarila se slavnost nase, 
priznivym poéasim jsouc podporovana, ku 
potésen{ vSech dobre smyslejicich. V patek 
navétivili n4S starobyly a krasny ehram o- 


sadnici farmosti nasi z vikolnich obci, pri- 


SedSe vétsinou v priivodech, v sobotu pak 
rostlo tiéastenstvi ze vSech stran, tak ze na- 
mésti kolem kostela i ulice lidem se hem- 
zily. Mnodstvi lidu v kroji starodéyném u 
nas zachovaném u ¢éeského i unémeckého 
lidu; hudba, jez yecer hrala nadn mésti pred 


s 


ee 


kostelem papezskou hymnu a jiné skladby ; 
sttelba z mozdiri na potest papezskcho ju- 
_bilea: to vSe upominalo na mati¢éku Prahu, 
které podobny dojem ¢inf o slavnosti sv. 
Janské. V nedéli pak pfibylo jesté vice u- 
éastnikii a procesf vedenych na munoze od 
duchovnich spravct, taktéz vé ¢tvrtek a Vv 
patek ¢i v posledni den slavnosti. 

Mily zajisté jest pohled namnozstvi li- 
du naplnujiciho vSecky prostory chramové, 
z nichz skorem nikdo neodchazi, aniz by 
prvé sy. svatosti neprijal. Bylot poenitentt 
v celku asi 3000; v zpovidani a kazant (6 
za 8’ dni) laskavé pomahali vikolni bratri 
duchovni, z nichz nékteri po nékolik dui u 
nas horlivé vytrvali. V patek pak po po- 
ledni, kdyz skonéila se velk& mse svata, 
zapél se chvalozpév sv. Ambroze na_ podé- 
kovani Bohu za to dobrodini, ze ctnosti a 
krasy srdce JeziSova v dusich mnohych za- 
kotviti a rozmnoziti racil, spoluse zboznym 
prinfm, by slavnost ta se nejen zachovala, 
ale k blahu naSeho nabozného lidu rozkvé- 
tala jesté vice. AWK. 


KREONI i A. 


ZPrahy. J. Emin, nejdist. p. kar- 
dinal arcibiskup odjel do Vidné, proéez v 
udélovani svatosti birmovani ve vikariatu 
Berounském a Horovickém od 1. t. m. pokra- 
cuje svétict p. biskup Prucha. 

*—* Poboznost 4Ohodinnd bude se 
konati od 6—9. cervence v Emausich; od 
10 -- 13, u sy. Cyrilla a Methoda v Kar- 
liné; od 14 ~ 17. u VorSilek. 

*_* Ve farnim chramu Pané Kar- 
_ linském kona se cirkevni pamatka sv. Cy- 
rilla a Methodée od dneska slavnosti osmi- 
denni. V nedéli 9. t. m. (0 pouti) budou 
v 6 h. ranni sluzby Bozi, v 8 a9 h. tiché 
m&e sv., Vv 10 h, kazani, v 11h,  slavnd 
pont. mSe sv., odp. 0 4.*h. Geské nespory. 

*—* V sobotu 15, t, m bude se sla- 
viti vyrocni pout « sv. Jind icha na No- 
vém mésté timto porddkem: V 6 a8 hodin 
budou tiché mse sv., v 9 h. zpivand -rannf, 
po té ném, kazani, v 11 h. pontifikalni mse 
sv., odp. 0 4 h. bude Geské kazani, pak 
_nespory s pozehnanim. fo cely oktav bude 


v 10 h. zpivan’ me sv. ao 4 h.. odp, 


nospory s pozehnanim. 
#—* Dnes 0 5. h, odp. bude se odby- 


vati ve velké zasedaci, sini radnice staro-— 


méstské radna valnd hromada jeduoty pro 
dostavent hlay. chrému sv. Vita na hradé 
Pragském, v miZ se mimo jiné vykona 
yolba predsedy. . 


’ 


Z Moravy. Pout na Velehrad k osla- 
veni 25letého jubilea sv. Otce uspord4dana 
vydatila se velmi skvéle. Byl to veliky ta- 
bor vérnych katoliki. SeSlot se 64 knézf 
a na 50000 véFficich ze vsech konéin. U 
vecer pred slavnosti nejenom kolem Vele- 
hradu alebrz po celé Moravé hora hore, vrch 
vrchu oznamoval mohutnymi plameny, Ze 
Pius IX. doékal se let Petrovych. Zari 
precetnych ohnt na vsech kopeich a gsvé- 
tlenim oken v dédinach noc proménéna jest 
vden. Jasotu: , At zije Pius IX. !“ nebylo kon- 
ce. Tyz ohlas nesl sez Moravy po Cechacha 
ohné po hranicich nasich hlasalyi Bavorim 
a Sastim vérnost Cechti k hlavé Cirkve. 
Jevice radost s bratry Moravany nad: jubilejni 
slavnostf sv. Otce, sdilfme s nimi itu zalost, 
kterouz Brnénsky ,Hlas‘‘ projevuje témito 
slovy: ZAdny list zidovsko-liberalni nepro- 
nesl se o jubileu tak sprostym a hanebnym 
spiisobem jako Prazsky organ mladocechts 
»Narodni Listy*. Tuto néco na ukazku: 
,,U nas zlost, strach, jinde samé jubileum 
radost a slava, (pise p. Neruda v Nar. Li- 
stech.) Rusové jsou o dvanact dnise svym 


| kalendatem za nami a nevime tedy jesté, 


slavi-li se v Petrohradé 4O0leté jubileum 
prevent cholery, ktera tam propukla 9. éervna 
l. p. 1831, ale v Rimé se slavi 25leté ju- 
bileum panovani posledniho (!) papeze, ro- 
zeného hr. Maffei (sic) a stastného otce né- 
kolika buclatych dogmat a libezné dcery 
neomylnosti, kterou pan otec hodla nynt 
provdat za kardinala Patrucci-ho. Pius de-. 
vaty je chlapik! Stal se tepry pred rokem 
u pritomnosti mé a nékolika set kardinali 
a biskupti neomylnym jako pan bith sam a 
ucint jednu osobu sy. Trojice po druhé jiz 
co nejdtive zcela zbyteénymi. Co mél n. py. 
duch svaty diive prace s konklavem kar- 
dinali, kdyz mélo voliti nového papeze! 
a. t. d. Pius desdty, pan Patrucci uz 


‘pry se cvici v neomylnosti kazdy den dvé 


hodiny.“ — Dosti toho; podle ovoce po- 
znate je, a cim srdce kypi, tim usta pre- 
tékaji. Nevime, stojf-li Narodni Listy ve 
spojeni s mezindrodniky (Internationale), 
ale to svédectvi musime jim dati, ze by li- 
sty parizské komuny, kdyby se byla dne 
jubilejntho doékala, pisice o slavnosti té 
sotva dovedly tento list Gesky aspoi co do 
Sprostoty prekonati... My na Moravé 
soudime tak: Psdti mize ted ovSem kdoco 
chee: hanba by vSak to byla a hiich na 
narodu a cirkvi spachany, kdybychom Gisti 
a podporovati méli listy horst nez Zidovské. 
snad proto jen, ze jsou ceské a Ze tim sndze 
jed nevéry v ttrobu ndroda v8tipiti mohou, 


a ee ee 


; Jest na ¢ase razné se ozvati, a dejmez i- 


pilnym vyklizenim »Narodnich Lista x» 
yovobody z Moravy katolické na jevo, Ze 
nedéme sprostou hanu a drzy posméch ky- 
dati na posvatnou hlavu cirkve katolické, ne. 
dime hanobit uli¢nickymi najezdy otce, kme- 
ta osmdesatiletého, jehozto ctihodné Sediny 
actu vzbuditi musi u kazdého éestného 
Clovéka, byt si byl i Zid neb Turek.‘ 

_ Z Némecka. Jednota sv. Bonifacia 
méla r. 1869 vSech piijmi 132.115 tolari; 
r. 1868 méla prijma pouze 100.512 tolara, 
r. 1867 jen 93205; 1866 pouze 82681; r. 
1865 jesté méné a sice 71273; r. 1864 jen 
59.915; r. 1863 toliko 55159 ar. 1862 jen 
48,226 tolari: odkudz patrno, Ze prijmy do 
r. 1869 trojndsobné se zvysily. Mimo to 
odkazal arcivévoda Maximilian z’ Este je- 
dnoté této znaénou sumu 100.000 zl., kte- 
r4z r. 1864 byla reditelstvu jednoty vypla- 
cena v rakouskych obligacich; roénf troky 
obnasely 6280 zl., z nichiZ se 89 mistém 


- misionaiskym penézité podpory dostalo. — 


Jednota trva jiz 20 let a vydala celkem 
1,006.803 tolary ve sti. Z penéz téchto 
vydéno 396.276 tolari k vydrzovani stanic 
misionarskych a skol katolickych, 436,923 
tol. na zakoupeni pozemki k ‘stavbé chra- 
mu, Skol a budoy farnich, posléze 173.604 
tol. k pojisténf budouctho trvani cirkevnich 
ustavii. Stanic, jenz z dotéenych penéz se 
vydrzujf, jest celkem 319; z téch nachdzi 
se 15 v biskupstvi Koliné nad Rynem, 11 
v Monastyrském, 88 v Paderbornském, 6 
v Trevirském, 81 ve Vratislavském, 24 v 
Chlumském (Kulm), 21 v Hildesheimském, 
9 v Osnabruckém_biskupstvi, 7 v misifch 
severnich, 11 ve Svycarsku, 10 ve Fulden- 
ském, 22 vy Limburském, 4 v Eichstettském, 
2 v Bamberském, i ve Wiirzburském a lL 
v Brixenském, 2 v Lineckém biskupstvi, 1 


_v biskupstvi Utrechtském a 2 v Jiitlandé. 


— Jednota ziizena jest pod sprayvou zyla- 
Stnich komitéti v téchto diecésich: Kolin 


n. Rynem, Monastyr, Paderborn, Trevir, Vra- 
tislav, Chlum, [lildesheim, Osnabruk, Lu- 


cemburk, Fryburk, Fulda, Limburg, Mohué, 
Praha, Viden, Solnohrad, Sekov, Sv. Hipolyt. 
Pod spravou biskupskych ordinariati (bez 
komitétu zvlastniho) zitizena byla jednota 
v diecésich:, Olomtci, Brné, 


Sedmihradsku, Spigi, Soproni, Kaloéi a 


Lees ae t Vy ea ore An 


—308— ib: 


obdrzela t4z Lyonska je 


Ostirihomé, 


zl. sti. Mimo tyto z celych diecést sebrané 
prispévky napomahaji k uéeltim jednoty také 
jednotlivé osobnosti neb spolky znaénymi 
dary. Tak n. pr. v diecési Kolinské vydr- 
zuje vikariat Mihlheimsky misii v Suden- 
burku; vikariat Diisseldorfsky misii v Bur- 
bachu, duchovenstvo mésta Augspurku vy- 
drzuje misii v Anklamu; jednota Slechtici 
v Monastyrsku dava potrebné penize na 
misii a Skolu v Baropu; jednota skolnich 
ditek ve Vorarlberku vydrzuje Skolu v Theu- 
ernici. Jedinaé rodina K. v Koliné n. R. 
vydrzuje raisii Zappendorfskou, dobrodi- 
nec z diecése Padrbornské misii Bahren- 
dorfskou a statkat W. kazdoroéné vyplacf 


400 tol. sti. k-udrzovani stanice misionar- , 


ské, Mimo to utvorily se pod ochranou Sv. 


Bonifacia také jednoty pant v Koliné, Mo- 


nastyru, Diisseldorfu, Erfurtu, Paderbornu, 
kterézZ o to pecuji, aby chramy katolické 
na stanicich misionarskych zaopatreny byly 
potrebnym nacinim kostelnim arouchy po- 
svatnymi. 

Ku podpote katolické misie v severnim 
Némecku znaénymi prispévky také napomaha 
Lyonskdé jednota misionarskd; dalat jednota 
do rozli¢nych diecést nasledujict prispévky 
(v zavorkach uzavrena ¢isla nazna¢uji sumu, 
mnoho-li v dotyéné diecési bylo ve prospéch 
Lyonské jednoty sebrano pfispévkt): Mo- 
hué obdrzela 5000 franktii (sebrano 675 


fr.); Hildesheim 1600 (1650); Kolin 15000 


(81375); Monastyr 5000 (20285); Pader- 


born 27000 (28990); Trevir 7000 (28103); 
Pozhansko-Hnézdensko 7000 (31838);Chlum 


6000 (318) ;Ermeland 6000 (479) ; Vratislay 
55000 (13318); jiné misie severnf 14000; 


. 
44 
Ma 
» 
, 


thrnem 163000 frankait ¢ili 43467 pee 


Z jinych diecési z Némecka a Rako 
pak va tr j 
i franki, z pee Z. 


es 

oF 482, z ‘Viané asoage B 
z Gorice 114, z Terstu 209, 
i. Jelikoz jednota Lyo 
ské valky bezpochyb 
roku . amensf prijm : 


Brixenach. Nejnovéji byly také ‘y nékteryeh. om 


diecésfch Bavorskych nafizeny sbirky ve 
prospéch jednoty: tak v diecési AugSpur- 


ské, Bamberské, Mnichovské i Hichstettské. | sp 
Sbirka.y biskupstvi Mnichovském vynesla | 31 
Ty 1369 Ghrnem 3500, v Auugspursice hs? . 


- 
a 


F = 


sku potet katolikt v narodnosti np « 


‘obnasi 44 miliony, a ze roénf prijmy jednot 
misionarskych nepresahuji 300000 tolart 
sti.; musime ovSem uznati, Ze mnohem C¢i- 
leji. "sobé potinaji katolici francouzské zemé ; 
nebot aé jich jest pouze 3¢ milioni, véno- 
vali prece k.téelim katolickych wmisif r. 
1868 jeden milion tolart (3.755.861 frankt). 
V Belgii ¢ité se 5 milionti katolikt, kteriz 
kazdého roku 200.000 tolarii na misie vé- 
nuji; jednota Lyonsk& dostdva z Belgie 
ro¢né 325.877 frank. 


Literarni oznamovatel. 
#_-* | Kazatelé slovansti.“ Sesit 7. 
obsahuje kéz. na den sy. ap. Petra a Pavla: 
1. Co piipominaji nam obrazy téch knizat a- 
postolskych (z ruského). 2. O dustojenstyi, 
jez prijal sy. Petr od Pana i jak ho uéival (z 
horvatstiny); na den Navystiveni P.M, If. Proé 
Maria navstivila Alzbétu, kdy navstivi téz nas 
(z hornoluzické srbStiny). 2. Jaké dary a po- 
“ebnani prinesla M. do domu Zacharidsova (z 
polstiny); na ned. V. po Sy. Duchu: 1. O 
_ alo&eceni (ze slovinstiny). 2. O povinnostech 
manzelii krestanskych (z horvatStiny); na den 
sy. Cyrilla a Methoda: O valce a _ bojovani 


~duchoynim obzvlasté v svété slovanském | (2 ° 
polst.); na ned. VI. po Sv. D.: O moci sloye 


Boziho pri stvoreni a zachovavani tohoto svéta, 
0 pozehnant Pané a uceni z dnesniho divu (z 
polst.) ; na ned, VIL: 1. Péée nase 0 Zivot 
vecny (ze slovinst.). 2. Jak prokazovati mame 


viru Ssvoji kathy lasky k Bohu a blizgnimu 


polstiny), 


_Struény déjepis Cech.“ Pro skolnt | 
Hornof,. uéitel yy a 


Piatsaar sestavil Mart. Boh, 


Holicich. Ctvrté, opravené vydani. .Schvalen 


2. pO, 4 
Kr il libiputansky. es 
eselohra se zpévem, hudbou a tancem 


avdy. S napévy od ‘Vaelava Kr 


( Jest to _svazeéek 
‘nazev: 


bg tree to's 


od déjepisce p. t. p. prof. Jana Lepaie, fedi- 
¢. k, stavu ku vzdélani uéiteli v Praze. | 
Iméhkupectvi I. L. Kobrova y Pra- | 


Velka pie} P 
p. Fr. Fiala, far. z Rehbergu do Dol. 


jednani s predehrou a dohrow od }- 


‘poskozené povodnt v Tachové : 
Oz 


| n kolik mist. 


> 


-Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. — 
V Panu zesnuli : 

P. Euseb, Jos. Durdik, rektor kol. piar. a 
Feditel niz. gymnasia v Ostrové, arcib. no- 
tat, 28. cervna v Praze (nar. v. Horicich 
14. led. 1809, vysv. 25. Gervence 1837) ; 

P. Bediich Utéstl, ¥. kfizoy. farét vy Kluéeni- 

cich, 30. éervna (nar. v Praze 12. listop. 

1829, vysv. 31. éervence 1855). | 

'  Povysen jest: 

Jan N. Velharticky, dr. theol. a supl. 

prof., stal se mimorad. c. k. prof. bibl. 

studia Nov. Zak. na theol. fakulté v Praze. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

Leop. Jend, faréé z KruSovic do Bratronic ; 

Frant. Hranék, kapl. v Novém Strasect, za 

administr. do Nizboru; 

Jan Zimmer, kfiz., 

Chlumu Marianském ; 

Karel Cerntk, kiiz., za real. 

Krdlovu Chlumu (Kénigsberg). - 

Uprazdnéna mista: 

Migbor, tara patron. p. Maxm. Egona_ kniz. 
z Firstenbergu, od 21. éeryna, 

Misto dék. vzkaristy na VySehradé, do 24. t.m. 

V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnuli: 

p. Jos. Zeman, jubil. knéz, vysl. b. vikat 

‘Nepomucky, arciknéz Klatovsky, rytif e. 

k, ¥adu Frant. Jos., dékan vy Nepomuku, 

25. cervna (nar. v Cerhonicich 11. biez. 

1789, vysv. 15. srpna 1812); 

Em. Hiselt, vicerektor kol. piar.. v Budé- 

jovicich, gymn. prof. na odp., 28. éervna 

(nar. v C, Lipé 19. brez. 1819, vysv. 12. 

srpna 1844). 

Vyznamenan jest: 

p. Alfred hrabé Rindsmaul, farat vy Miltiné, 

stal se kanoynikem (fund, kni%. Lichten- 

stein.) metrop. kapitoly ve Vidni. _ 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

Rei- 


za real. admin. v 


admin. v 


~ 


_ chensteinu ; 
Jos. Reichenauer, 
fardte v Malontech ; 


kaplan v Boussere Za 


(|p. Fr. Bések, koop. za admin. v Rehbergu. 
Pa ochotnttele ; 


: Moodary. Pro sv Otce: p, Bruno Prucha, 
bratr ¢. kapue. v Koliné, 1 zl. 50 kr. — Pro 
) SP raby. postou © 


B, vie ‘“* uprazdnéno tmrtim Send 

— Z Mor pfisté. 

=~ Timto cislem zapotalo IL pilleti ,,Bla- 

x“. Cinime uctivé pozvani ku ptedpla- 

dotykajice, Ze i pulleti prvni posud 

dé jest, jakoz i wplné vytisky roé. 
rok 1869) a roé. XX. (7. 1870). 


a ievyerse y Praze. — 


See ‘ 
‘ . ’ 
vA ae PETE iT D; § ‘j ~ 
Roénik XXI. —V Praze dne 15. éervence 1871. Cislo 20. 
ma Sey ee a RN ee Oe Li 
Vydava se Predplaci se 
5. 15. a a3: Vv expedici 
kazdého mésice. 8 u véech F4dnych | 
Redakce: 
aaah avcih, sermin dt oh crataats Wa x 
és. 190—1, narok: 2 zl. 50 kr 
, wo 1zl. mh ey 
Expedice : 
v katol. knéhkupectvi jenom f "np pede 
z Celoroé. 3 z1-— 
B. Stybla dSY alo 1¢ iy phirob i a BB ke 
v.-Viiesl ig 
ndmésd, Bis. 78011 EN he oe 
Nedoila disla ae manatee ae 
reklam awe’ Redaktor a nakladatel ; Lads FRANTISEK SRDINKO, _ ,Jednotlivafista 
»Spravedlnost zvySuje narod, ale hiich bidné éini narody.‘ (Prisl. XTV, 24.) 
Uvahy na nedeéle a svatky stus — dnové tizkosti a velikého sowzent.* 
‘ : celeho roku. A co Pan Jezis predpovédél, stalo se. Je- 
a rusalém byl vyvracen, takze kamen na ka- 


aie 


Ne Gh rl Lat Aone EAS F ii? 
' ? il d om, X Gaye 


XLIX. V nedéli IX. po sv. Duchu. 


1. Sv. evangelista Lukas vypravuje v 
dnesnim sv. evangeliu (19, 41—47), Ze 
ykdyz se Pan Sebi pribliail, k: Jerusalému, 
vida mésto, plakal nad nim.“ 
lasky, utrpnosti a zarmutku, ze predzvidal 
zkazu mésta Jerusaléma i velebného chramu. 


' Laska by rada ob&tastnila svého miliéka, 


coz kdyz nelze, truchli a pla¢e. Utrpnost 
rmouti se, kdyz nékdo trpi, a zarmutek 
boli i slzy vynucuje. A jestlize Kristus 
truchli, pldée nad nestéstim pro bidu Casnou 
svych krajant, tim vétsi ma Zajisté zirmu- 
tek nad nestastnym hiisnikem, jenz duSi 
svou uvrhuje v zahubu. Nezarmucujte kr. 


svého Pana a Spasitele, chrante se bedlivé | 
-véech hifcha. — Krista vroucné milujte a 
vy lasce nasledujte. Méjte srdecnou ttrpnost 


s lidmi, pakli by v nééem pochybili. Hrich 
ovsem méjte v osklivosti, v8ak osoby chy- 
bujici milujte’ a podle prikladu Kristova 
pomahejte jim ku povolani a za né se 
modlete. 

2. Jexs plakal nejen nad Jerusalémem, 
nybrz pldée i nade vsemi hrtsniky. — Spésme 
kr. setiiti slze jeho ; poznejme a Ginme, co 
nédm je ku pokoji a k spaseni. A co nam 
slouzi k pokoji? Obraceni, polepSenf, kdy- 
koli jsme zhresili a stalost, statecnost. v 
dobrém, jsme-li spravedlivt. Skoumejte tu- 
diz kr. "éasto svédomi své a shiedate-li, ze 
jste Boha hiichy svymi urazili, hledejte 
neprodlené smifenf, pokoje a kdyz jste dosli 
‘odpusténf a milosti u Boha, vSemozne se 
pritiite, abyste jf vice neztratili. 

3. ,Prijdou na tebe dnové, pravi Kri- 


| 
| 
| 
| 
| 


| nebudeme-li 
Byly to slzy | 
| déj a nezvi§, 


meni nezistal. Takovy, ano straslivéjsi trest 
¢eka nekajicfho hrisnika pti smrti. — Smrt 
jest jista, vSak hodina nejista. Hotoyte se 
_tedy kr., nebo nevite dne ani hodiny. A 
pripraveni dnes, kdy tedy? 
»Pakli nebudes bditi, prijdu na té jako zlo- 
v kterou bodinu_ prijdu.“ 
(Zjev. 3, 3.) ; 

4. Zarmutek Pana Jezise proménil se 


Vv hnév, kdyz ,vsed do chrému, spatril pro- 


davajict a kupujtct, jez pocal vymitati . . .“ 


Nevole jeho byla spravedliva a neslusné 
chovani v chramé, kteryz jest dim modlitby, 


| zasluhovalo pokarant, -— Chram kr. katolw 


jest nejen dtim modlitby, nybrz v pravém 
smyslu dtim Bozi, kde s&m Bih prebyva, 
kde Kristus v nejsv. Svatosti jest pritomen ; 


proto kr. méjte chréam Pané v uctivosti, — 
vady sluSné a pobozné se tu chovejte, — 


| abyste Boha nehnévali a bliznim nedavali — 


‘wh 


pohorsenf. — VS8ak vite, ze Bihjest vsudy . ~ 


pritomen, protoz i pribytek, dim svij, ano 


kazdé misto povagujte za chram Bozi- a 


necinte nikde, 
bylo. Vsudy krdéejte V pritomnosti 

abyste se libili Bohu a Panu svému. 
Ano-diim Bozi, piibytek Ducha sv. jest 
také duse lidska a pelesi lotrovskou ji ¢inf, 


coby nepocestné, nept ave 
es ‘ 


kdokoli htes{ a pohorseni dava, i dusi svou — 


a dusi svych blignich usmrcuje, zabiji. — 


Pelesi lotrovskou ¢ini svou dusi, kdokoli 


nejsv. Svatost nehodné pfijima. 


»Kdokoli 


bude jisti chleb tento a piti kalich Pané — 


nehodné, vinen bude Télem a krvi Pané.“ 
(I. Kor, 11, 27.) Chrahte se toho kt. aniz 


dopoustéjte, aby to jini — vasi podiizeni — 


om 


be yee pe 20 


ie ¥ 


as $66 


L. V nedéli X. po sv. Duchu. 


1. Dva elovékové  Jidé, jak Pan Je- 


8 v dneSnim evangeliu (Luk. 18, 9 ~14,) 
-vypravuje, vstoupili do chrdmu, aby se 
 modlili, jeden fariseus a druhy publikdn, |, 


jeden pysny syatousek, druhy pokorny hit- 

 $nfk. Onen byl od Boha zavrzen a tento 
na milost prijat; apro¢é? Proto Ze, jak sv. 
Jakub (4, 6.) pise, ,Bih se pySnym protivi, 
ale pokornym svou milost dava.* Chrante 
se ki. pychy farisejské a publikaéna, celnfho 
v pokore ndsledujte. Zvldsté pak chysta- 
jice se do chraému, pychu zanechte: doma 
a pokora necht vas sprovazi. Sem do chra- 
mu, kde Bih nejsvétéjsi, Pan vSech pani, 
krél vSech krali prebyva, v pocitu nejhlubsi 
-pokory a vrouci kajicnosti vstupujte. 

2. Fariseus sdém prtlif v sebe doufal, 
dékoval Bohu, Ze nent jako jini lidé bez- 
bozni ana svych dobrych skutcich: si prilis 
zaklidal. Toté mravni vada Clovéku velmi 
nebezpecnd a Skodliv4, jestlize pfrilis v 
sebe divéruje. Kdo vysoko o sobé smy- 
Slejf domnivajice se byti lepSimi neZ jinf, 
jsou Bohu i lidem protivni. Bohu, protoze 
pred Bohem neni dobry, spravedlivy, do- 
_konaly; lidem, ponévadz kdo se nad jiné 
vynasi, spravedlivé jimi zhrzen byva. Strez 
se toho ki., nikdy se nad jiné nevynasej. 
Necitis-li v sobé vinu, prece za lepsiho 
se byti nepokladej. Snad ze by jini milosti, 
jakych% tobé od Boha pfrdno, jesté lépe 

_ uéivali! Snad ze bys v pomérech, v jakych 
Lad eat chybujici, ty mnohem horsim se 
stal! — Bin 

3. Kdo svym bliznim pohrda, jako fa- 
riseus pohrdal celntm, pohrd&i samym Spa- 
sitelem, jenz di: ,Cozkoli jste ucinili jed- 
nomu z bratif nejmensich, mné jste uéinuili.“ 
Mat. 25, 40. To pak se mini o dobrém 
jako zlém. Ano Buh nelaskavé posuzovani 
a pohrdani bliznim ptisné trestava tim oby- 
—¢ejné, ze takovy pohrdaé padava v tatad, 
ba mnohdy u vétsi provinéni, nez pro kte- 
ra bliznimi povrhoval. To zylasté plativa o 


 hifsich proti cistoté. Proto ,,kdo stojis, hled 


abysi nepadl. (I. Kor. 10, 12.) 
4. ,,Kaédy, kdo se povysuje, bude poni- 
: i a kdo se ponizuje, bude povysen.« Toho 
ukazem jest fariseus i publikan. Fariseus 
se vyvysoval. ,,Boze,* pravil, ,dékuji tobé, 
- Ze nejsem jako jini lidé, necinim to a to 
zlé, konaém to a to dobré.“ — V8ak za to 
byl ponizen, nebyl ospravedlnén, nybrz co 
vetSi hiiSnik z chrému vysel, byl zavrzen. 
— Celni pak ¢i publikan se ponizil; nebo 
stoje zdaleka nechtél ani otf k nebi po- 


\ 


| 


zdvihnouti, ale bil se v prsy své tka: , Boze, 
bud milostiv mné hiignému.“ A za to byl 
povySen; modlitba jeho byla vyslysena ; 
on prised co hifgnik, sstoupil, spravedlivy 
jsa uéinén, do domu svého.“ — Jdi kre- 
stane, a ndsleduj pokorného publikana. 
»Kdo se ponizi, bude v slavé, a kdo skloni 
oi, ten spasen bude.“ (Job 22, 29.) 


Ret 0 slavnosti papezského jubilea 
sv. Otce Pia IX. 


(Kazal V. Hiavaty, katecheta v Koliné.) 


,Miloval ho Pan a okraslil ho; Zivot 
Zidal od Tebe, a daroval jsi mu jej, 6 Pane, 
slavou a ctf korunoval jsi ho a naplnil dél- 
kou zivota,* Co Zidnému z 255 nastupct 
knizete apostoli na velestolci timském po- 
prano nebylo, ani tém ne, kterf svatosti 
zivota, tidkou moudrosti, slavnymi ¢iny t- 
fadu svého co hvézdy prvni velikosti na 
obzoru cirkve sv. se stkvi a listy cirkevni- 
ho i svétského déjepisu slavou syou naplnili, 
co Zadnému ze 60 pokoleni, ktera béhem 
19ti témér stoleti od smrti sv. Petra na 
zemi se vystridala, to udélila, abych vlast- 
nimi slovy naSeho sv. Otce se — vyjadtfil, 
obzvlastni milost Bozi Piu IX., jenz 16. 
cervna 1846 za papeze zvolen a17. Gervna 
Rimu 1 svétu katolickému ohlasen byl; pied 
dvéma dny pravé spatiil léta Petrova a po- 
éal 26. rok papedstvi svého. Avsak tuto 
obzvlastni a ptevelikou milost udélil Bah 
i nam, pokoleni nynéjsimu, kteréz tim nade 
vsechna minula vyznamenano a omildstnéno 
jest ; nebot nynéjsi pravé pokoleni, pokud 
uptimné katolické a stolici timské vérné 
Jest, mize v této obzvlastni milosti poze- 
hnani a odménu nebes za mnohé a skvelé 
dikazy lasky poznati, které% slavné panu- 
jicimu papezi Piu IX. po dlowhou yadu let 
podavati neustalo a které% jsou nejsladsi 
utéchou sv. Otci v neséislInych wtrapdach, 
které mu pisobf nepratelé jeho a Cirkve. 
A proto jest ndm tento den, kteryz pfipra- 
vil Pan trpce zkouSenému naméstku svému 
na zemi, dnem zvléstni radosti. Rozvihte 
pred sebou v duchu mapu svétovou a po- 
citejte nirody na draze svétové: Cechy, 
Rakousko, Némecko, Francii, Vlachy, Spa- 
nély, Portugalsko, Svycary, Recko, Polsko, 
Turecko, Dansko, Svédsko a Rusko; Japan, 
Cina, Indie, Amerika severni a jizni, Afri- 
ka 1 Australie, kdekoliv cfirkev Pané roz- 
Sirena jest a srdce katol. tlukou, vsudy o- * 
zyva se dnes ohlas radosti a plesdni nad 
milosti, kterouz udélil Pan vérnému sluhovi 


aS 


svému, a vzndast se k nebesiim jako z je- 
dnéch ust vrouci prosba, aby vysvobodil 
je) VSemohouci z rukou zlfch nepratel jeho, 
Nebot Pius IX. jest, tak jako vice nez ktery 
predchidce jeho ode vSech ndérodi a zemi 
a stavi zrejmé ditkazy lasky a pfftulnosti 
prijima, i vice nez ktery diivéjs{ papez ter- 
éem nendvisti a prondsledovan{f neprdatel 
svych; tajné svétla Boziho stitiei se moc- 
nosti a spojeni s nimi odpircové Cirkve 
bojujf proti nému, jeho svétské panstvi z 
dopustéent Boziho skoro jiz zniéili, ovSem 
jen na ¢as, alei jeho duchovnf panstvi, nej- 
vyS88i vlidu v Cirkvi se svéta  sprovoditi, 
jest hlavnim cflem tuzeb jejich, aby tak i 
posledni a nejmocnéjsi prekazku odstranili, 
ktera jim v cesté stoji, aby novy rid své- 
tovy zavedli, jimzZ by lidstvo neStastnym 
ucinili a tak k oném strasnym ndsledkim 
dospéli, které se nutné dostaviti musi, jak 
mile vira v Boha a vSechen kiestansky rad 
ve spolecnosti lidské mizf, jako jsme ne- 
davno o neStastné, zlotiilou chatrou ovla- 
dané Parizi slySeli. Ano nastala doba zloby 
a moc temnosti; avSak jest to hodina po- 
sledni a moc ta brzy podvracena bude; 
nebof moc a moudrost Bozi, Kristus s4m 
jest s nami; doufejme, On pfemohl svét, 
On opét pomiize a sv. cirkvisvou élovééen- 
stvo se smrti zapasici vyléci a Bohu navrati. 
Neztracejme nadéje, ze Cirkev Bozi opét 
oslavena bude; podobné, ano horsf{ jesté 
natisky ji béhem 18 set let Ginéné, vypra- 
vuje nam déjepis témér kazdého stolett; 
jiz prvni predchidce nynéjsfho sv.- Otce, 
sy. Petr by! zalarovan, jako i Pia IX. tak- 
tka u vézeni drzi; i on spravoval Cirkev, 
aé bez panstvi svétského, a muéenickou 
smrti svou utvrdil trvani jeji, a tak stane 
se, da Bah i nyni, ze odejme kalich utr- 
pent od nf. Kolikrate jiz prorokoyali ne- 
pratelé cirkve svaté, ze brzy zahyne a roz- 
hlaSovali do svéta, ze stoleti devatenacté, 
kteréz se osvicenym prezdiva, s papezstvim 
i cfrkev katolickou pohibf; tésili se, ze co 
se v predeslém stoleti nepodarilo nasilim, 
podari se nynf tiskokem a védou ; jsou lidé, 
kteri jako Schweizer v listu svém ,duch 
éasu a krestanstvi* tvrdf, ze’pry kazda pri- 
rodovédecka véta, kterou uéenci vynaleznou, 


- otrds4 zdémi, Vatikanu, sidla to sv. Otce, 


a ze kazdé kolo rychlého parovozu prispiva 
k zapuzeni viry; avSak marné ¢ekani, m. 
kr, pres asi 50000 parovoztii — které se 
nyni na svété nalezaji, stara vira prece 
“iti bude a ucenci mnohy jesté zakon pri- 
rody vyzkoumaji, mnohy paroviiz vezme za 


své, sv, vira vsak a zdi Vatikina budo 


Se 3O7 ae 


1 


pevné stati, nebot rekl Spasitel: ,Brany 
pekelné nepremohou ji.* Zda se, Ze zyla- 
Sté nynejsi sv. Otec prozretelnosti BoZf vy - 
volen byl k tomu, aby jako Petr trpél, pro 
Pana a pravdu a spravedinost jeho; jiz 
krestn{ jména jeho: Jan Maria pripominajf 
nam ty dva veliké trpitele pod kfizem na 
Kalvarii, Maria matka Péué a Jan mila¢ek 
jeho; i Jan Maria Mastai Ferretti, Pius IX., 
trp{ pod krfzem, nebot od vice nez desiti 
let vSemozné prikori ptisobf mu onen kral, 
jenz v Stitu svém kriz nosi a jehoz pfivr- 
zenci dobrého a laskyplného kmeta svévol- 
né pronasleduji. A to ma sndseti to Sle- 
chetné srdce Pia IX., ktery od podéatku 
svého knézského tiradu lidstvu tak mnoho 
dobrodini prokazal, neséislné ustavy dobro- 
cinné zridil, pro rozsSfrent sv. nabozenstvi 
zakladanim biskupstvi+a misif v zemfch po- 
hanskych tak mnoho uéinil, jenz kazdého 
stejnou otcovskou laskou miluje, ten md 
nyni v zarmutku volati: ,Lide mij, cojsem 
ti ucinil?“ Nez soudy Pané nahlé jsou a 
moc Bozi neni zkracena! Jest tomu, rozm, 
ki., pravé 57 let, co se otevrely brany zam- 
ku ve Fontainebleau a vystoupil stribrovlasy 
kmet, sprovazen jsa jasajicim zastupem a 
ubfral se u vitézoslavé do Rima, aby opét 
ridil svét krestansky; starec tento byl Pius 
VII., jemuz nasilim odiata zemé asvoboda, 
jenz delSi ¢as v zajeti francouzském upél; 
a opét otevrely se brany téhoz zamku a 
vystoupil hrdy zeméborce a ubiral se na 
ostrov sv. Heleny, aby tam rozjimalo prou-. 
dech lidské krve, kterou prolil svévolné, a 


‘nestastné zahynul; muz ten byl Napoleon 


[., jenz Pia VII. v zajeti drzel; Pius VI. 
osvobozen a Napoleon I. sam byl zajatcem 
mocnosti spojenych; tam na pustém ostro- 
vé obyvaje vyznal k spoletniku syému, Ze 
dvé veliké chyby v politice své udélal, to- 
tiz ze cirkevni stat zruSila Prusko neznicil. 
Co se pred .57 lety stalo, mize se opét 
stati: nase srdecné pranf vsak budiz, aby 
cirkev brzy vysvobozena byla z rukou od- 
pure svych, a aby s vitezstvim sv. Otce 
nad neprately jeho navratil se svétu zadou- 
ci mir, a proto spojme dnes modlitby sve 
a dobroteéme Panu za vSechny milosti mi- 
losrdenstvi jeho, kteréz Piu IX. a skrze~ 
ného cirkvi katol. udéliti racil, prosme, aby 
Hospodin zachoval ho a odménil korunou 
spravedlnosti v slavé vééné. Amen. 


° 


“i _ Boze mij! 


Rozmily Boze mij! Vznaseje usilné 
k trinu Tvému noyé prosby horoueneé syé 
% 


— $a 


(v p¥irodnich rovinéch Zalno-dobé zpévy), 
tvé¥e Tvé velebné pfreji nachyleni! 

Slava nadsvétova zvéstuje vy8i Tvou! 
Vesmir v prach se ko¥i Tyou, Pane, pred moci! 
Boze, Tvou velebnost kdo% srozum{ véénou? 
- Hospodin vzneSeny aj v lidu Svém tu dli! 
Nuze zdstupové, nuz se klanéjte! Buh 
vzhiru Vas hle vola oslonénou ve vlast! — 
Tobé, Boze mily, kdoz by se neklanél? 


Nadzemska._ viast. 


Krasného vecéera 
pod nebem sedim 
a okem uprenym 
do nebe hledim ; 
divam se stale — 
dile a dale. 


Blankytna obloha 
nebe. zavira, 

a pouhym lidem nam 
odi zastira, 

touzicim k vlasti — 
k nebeské slasti. 


Az téla zbaveni, 
ze siré zemé 
k Bohu se vratime 
my lidské plémé: 
pozname ‘vécnost, -— 
Bozi velebnost, 
Jan B. Zdamysl. 


Rozbor soucasnych urednich pramenti 
o zivoté Jana 2 Pomuku.*) 


Sepsal Toma Novdk, kaplan y Luci. 


K nejdilezitéjsim pamatkam o Zivota Ja- 
na Z Pomuku po¢itame hlayné tyto ctvery, 
a sice: knihy erekéni a konfirmacéni, akta 
judiciarni a matriky universitni, jez nejdif- 
ve ocenfme a pak k uéelu naSemu vyécer- 
pame. 

1. Slavny prvni nas arcibiskup Prazsky 
-Arnost z Pardubice (zemiel 30, éervna 1364) 
zalozil za svého pastyrského frizeni cirkve 
_ Geské zvldstni knihy nadacni, vibec , libri 
erectionum“ zvané, jez obsahuji souvéké 
zapisy ySech nadanj cirkevnich v celé arci- 
diecési Prazské, t. j. vSecka zalozent koste- 


*) Vynatek ze spisu ,,Uvahy o svatém Janu Ne- 
‘pomuckém“ (kapitola 1V.), kterézto dilo po- 
cténé cenow vypsanou v ,,Blahovéstu“ r. 1870 
éis. 23, na str. 360 a 361. dodali jsme ,,katol. 
spolku tiskovému“, jeho% nakladem jiz se ti- 
skne a za nedlouho na svétlo vyjde. Red. 


ld, kl4sterd-a kapli, jakoz i vSeliké jim w- 
éinéné dary; ddle rozliénd zalozeni zddus- 
nich m&i svatych a rizné nadace fundaénich 
knézi,k. p. pro zalozené mSe svaté v jiste 
doby u nékterého oltéte; mimo to obsahuji 
také vSeliké prdynfi smlouvy mezi urady 
cirkevnimi a svétskymi uzavrené a v Praz- 
ské konsistori potvrzené. 

Bylyt to v pravdé nasledkem zvlastni 
cisatské vysady — skuteéné duchount desky 
zemské, které jak Balbin pii ¢dstecném je- 
jich vydanf r. 1683 dobre poznamenal, po- 
zivaly v soudnich rozeprich uplné a ne- 
zuratné viry a vedeny byly pod spravou ge- 
neralnich vikéré v arcibiskupské kancelari 
od notéki, v jejich éele stal protonotar 
(prvnf pisar). Latinské tyto zdpisy pocinaji 
jiz r. 1858 a sahajf az do druhé polovice 
XY. stoleti, vyplnujf 13 velkych svazki 
archovych a ulozeny jsou v archivu Prazské 
metropolitni kapitoly v ptivodnim rukopise, 
0 jehoz uplné vydani tiskem se pravé nyni 
z usnegeni slavného sbora bohoslovecké 
fakulty Prazské pééi professora Tomka 
jedna. 

Z nadaénich knih téchto dovidime se 
S uredni jistotou vlastni otcovské meno Ja- 
na z Pomuka, jakoz i prvni verejny dad 
jeho notaisky, jenz pravé tehdaz nedavno 
teprv zaveden byl taktéz od arcibiskupa 
ArnoSta. Bylé to trad nejen velmi dtlezi- 
ty a potrebny, ale taky i dosti vynosny. 
Prvni nas arcibiskup Prazsky vymohl sobé 
totiz pro sebe a vSecky sve nastupce na 
arcibiskupské stolici Ceské od zbozného a 
Slechetného priznivce svého cisare a krale 
naSeho Karla IV. r. 1358 zvlastni pravo, 
aby mohl sém ustanovovati verejné pisare 
»Z moci cisarské,“ kteriby vSude po zemi 
vseliké smlouvy, posledni vile a jiné ve- 
fejné listiny na pergamenu s prdvuni platnosti 
vyhotovovali za ur¢itou taxu penézitou, a- 
vsak s tou vyminkou, Ze listiny pro kostely, 
nemocnice, vdovy a sirotky bezplatné vy- 


* davati jsou povinni. 


A takovym fadnym pisatem Gili vere- 
nym notdtem byl Jan z Pomuku jis r. 1372 ; 
nebo takto podpisuje se dne 9. prosince 
téhoz roku y téchto nadaénich knihdch: 
Jd Jan (syn) nékdejstho (zemiéelého) Wolflina 
z Pomuku (2 Nepomuku), klerik drecése 
Praéské, 2 moci cisarské verejny notd®. Na 
fotografickém podpisu Jana z Pomuku z 
téchze knih od 12. prosince 1376, vydaném 
r. 1866 od + Frantiska Tingla k slavnému 
prenesenf ostatki svatojanskych po pruské 
valce ze Solnohradu do Cech, jmenuje se 
otec jeho Welflin, coz se stalo ptehlasoy4- 


a ced. i 


nim pismeny o.v e. Nebo nepatrnd pro- 
ména tato, jez vyznamu jeho prijmenf ovsem 
nerusi, nachazi se u némeckého tohoto slo- 
va tehdéz i jinde; tak k. pi. v Praze byl 
v 13. stoletf prosluly rod méstansky Wol- 
flina Cili Welfla, jemuz také v téch dobach 
prisluselo podacf pravo v kostele u sy. 
Havla v Praze, a tento uzival obou téchto 
prijmeni, takze domySleli se i néktetf, ze 
fivodné znélo Wolfe’n (nase: Vléek), z 
éehoz by se pak ona proména tim snéze 
vyloziti dala. 

Urad notdtsky zastaval Jan z Pomuku 
jesté dalstch osm let (1372—1380), jakz ty- 
tez nadatni knihy svédéi. Tak odvolava se 
tehdejsi arcibiskup Prazsky Jan Oko z 
Viasimé dne 15. listopadu 1375 na perga- 
menovou listinu o kapli Jerusalemské vy 
Praze, vyhotovenou a opatrenou podpisem, 
jak di, Jana z Pomuku, verejného z cisarské 
moci notare. Anno 1380 poznamendyé Jan 
z Pomuku k néjakym protokolim od teh- 
dejsich generalnich vikdFu% arcibiskupa Praz- 
ského Jana z JenStejna, ze opsany byly od 
ného ,Jana z Pomuku, verejného notate“ 
vlastnoruéné. A to je také posledni potud 
gamy jeho podpis. v této hodnosti no- 
tarské. - 

Téhoz roku také jesté zaloZil sam c?- 
tacéni knihu, jez se také nachazi v kapitol- 
nim archivu. Také v souvéké listiné histo- 
rické v klastefe sv. Jiti, nachazejicise v u- 
niversitni knihovné, z roku 1374 podeps4n 
jest co notd* kanceldre generalniho vikaria- 
tu arcibiskupstvi Prazského. A k roku 
1378 naleza se v radnici Litomyslské uscho- 
vana listina z archivu byvalého taméjsiho 
biskupstvi, zalozeného r. 1344, v niz se 
zminka ¢ini, ze mél pod sebout jing notdre, 
an tam zirejmé pravi: ,A ja Jan, syn ne- 
boztika Welflina z Pomuku reéeny, Prazské 
diecése z cisatské moci verejny notdr, dal 
jsem to jingm pisarem opsati; a potvrdil 
jsem to jménem a peceti svou obyéejnou 
(utednf).“ 

O dalsfch jeho osudech nemaji nadaénif 
knihy po nékolik let niéeho az roku 1389, 
kde potvrzujf ro¢ni penévitou nadaci pro 
kostel Priby:tavsky, aby taméjsi farét vydr- 
zoval tri knéze k duchovni vypomoci, ale 
tw jiz nas Jan 2 Pomuku podpisuje se 
,doktor cérkevntho prdva (decretorum), ka- 
nountk chrédmu Vysehradského, a generalni 
vikd* arcibiskupa Praéského Jana z Jenstei- 
na,“ a potvrzuje sém moci syého vikarstvi 
tuto listinu. ; 

A roku 1390 dne 3. zati jakoz i v né- 
sledujicich 3 letech nachézime v knihdch 


erek¢nich vedle obyéejnych téchto tituld 
jesté nazev: ,archidiakona Zateckého v ko- 
stele Prazském* t. j. spolu i skutecneho ka- 
novnika v témzZ kostele sv. Vita na hradé 
Prazském, ovSem Ze bez vykazané tam pre- 
bendy (kapitolnich pffjm&), jelikoz uzfval 
VySehradského kanonikatu a Zateckého ar- 
chidiakonatu. 

Taktéz nachazime ho i v seznamw ar- 
chidiakoni Zateckijch: ,Johanek neb Jan 
Wolflina z Pomuku,“ jakoz i v seznamu l- 
stin k prijeté za kanovnika u sv. Vita, v 
rukopise metropolitni kapitoly. 

Naposled pak nachdzime v_ knihach 
nadaénich jeho podpis dne 3. brezna 1393, - 
kde potvrzuje jeden odkaz 4 kop (gros) 
oltaéfi sv. Kateriny ve farnim kostele Obji- 
stevském u Mélnfka. . 

Koneéné zminujf se o ném tyto fun- 
da¢ni knihy jesté jednou, a sice po jeho 
smrti az ke dni 22. listopadu roku 1396, 
kdezto ¢teme, Ze téhog dne ,odevzdal Mi- 
kulaS Puchnik dvé kopy ¢inze pro kostel 
Prazsky v pivovare slovutného muze Je- 
zovee (Jezovizonis), poddaného obyvatele 
na Oujezdé v Praze pod vrchem Petiinem 
— pro kapitolu a sluzebnfky kostela Praz- 
ského za dust dobré paméti Jana z Pomu- 
ku, doktora cirkevniho prava, nékdejsiho 
archidiakona Zateckého a kanovnika Praz- 
ského i VySehradského.“ 

Podobné starovéky kodex kapitolni této 
knihovny vypravuje, Ze ,dal r. 1396 Jeneé- 
ko sedm kop (gro8i Prazskych) na domé 
svém na Oujezdé Prazském, Mikuldsovi 
Puchnikovi na odbyvani vyro¢éni_(mSe sv.) 
Jana z Pomuku archidiakona Zateckého, 
utopeného r. 1393. 

(Srovnej: Berghauer, Protomartyr poe- 
nitentiae I. 402 a Zimmermann: Vorbote 
40 str.) 

2. Kromé nadaénich knih zalozil arci- 
biskup Arnost i druhé tiednf knihy, jez 
obsahovaly souvéké protokolarni zapisy o 
jmenovani a dosazovan{ (praesentaci) vsech 
duchoynich na vSelika beneficia ¢ili obrodi, 
jako k oltdtim, kaplim, faram, klasterim 
atd. v arcidiecési Prazské, k niz tehdaz — 
mimo LitomySlské biskupstvi a Chebsko — 
celé Cechy ndlezely. Generdln{ pak vika- 
rové arcibiskupa Prazského potvrzovali ¢ili- 
konfirmovali dosazené tyto duchovni (be- 
neficiaty), a vlastnoruéné anebo svymi no- 
téri je do zvléstnich k tomu knih zapiso- 
vali. Proto slovou tyto knihy konfirmaént 
nebo obroenét. Sahaji od roku 1354 az do 
roku 1433, vyjma dvé leta (1381-82), a 
nachdzeji se v deviti dilech z ¢asti v arci- 


— 10 = 


biskupské knihovné a v archivu metropo- 
litni kapitoly, a z ¢dsti v ¢eském Museum 
v rukopisech psanych ve folio; tiskem u- 
- verejnil nékteré, totiz leta 1354 —62, 
1369—73, 1390+99 v Praze v_ letech 


-1865—68 neboztik knéz Frantisek Tingl 


pomoci a prispénim nékolika pratel prame- 
nt historickych. ong 
; Knihy tyto jsou pro nas tim dulezite, 


Ze. nam podavaji jistou zpravu, kterak Jan \ 


z Pomuku nékterych svych hodnosti nabyl, 
hlavné vsak proto, Ze po tit léta od ného 
samého, ans kanovnikem Puchnikem gene- 
ralni vikdtstvi zastaval, vedeny byly. Naleza 
se tam takovich konfirmaénich listin od ného 
samého stvrzenych za ¢as titadovani jeho 
od roku 1390 az do 14. brezna 1393 v celku 
352, ano jesté v posledni den tento tii li- 
stiny potvrzoval, 

O ném pak samém podavaji néktera 
urcitaé uddni, kterak jsa doktorem cirkevni- 
ho prava a fardiem u sv. Havla v Praze, 
faru tuto dne 25. srpna 1390 vyménil s 
Linhartem, archidiakonem Zateckym, s do- 
rozuménim svatohavelského patrona, pro- 


. volenim arcibiskupa Jana z JenStejna, jemuz 
zase zadavani tohoto arcidékanstvi pfrislu- 
Selo, a tak se stal archidiakonem Zateckym 
v kostele Prazském a tim spolu 1 patronem 


chrému Solnického, kam také skutecné hned | 


31. listopadu 1390 nového farére jménem 
Martina dosadil. Pozoruhodné jest, ze pri 
té prilezitosti jmenuje naSeho Jana z Po- 
mukuinstallujici je] generalni vikat Puchnik 
vyslovné jesté také mistrem, ac ptidavku toho 
uného zridka jen, k. pr. v oné znamé Za- 
lobé arcibiskupové z r. 1393, u Benese Mi- 
nority atd. nalezame. Také tu nachazime 
10. brezna 1393 obsirné vyliceno ono osud- 
né potvrzent jednohlasné a zakonité vyvo- 
leného noyého benediktinského opata Klad- 
rubského, Olona po smrti posledniho taméj- 
Siho opata Ra¢éka (Raczkonis), jez zavdalo 
kréli Vaclavovi tak vhodnou piflezitost k 
nasilnému usmrceni generalniho vikafe Jana 
z Pomuku. An kral v Kladrubech (u St¥i- 
bra) na misté taméjsiho opatstvi, jako se teh- 
daz asi pred 50 lety pri zarizeni biskupstvi v 


 Litomysli z premonstratského opatstvi stalo, 


podobnym spisobem, ovSem ze beze vseho 
dorozument s ctrkevnime vyssimi w*ady, chtél 
také nove biskupstvi zatiditi, aby tam nan 
svého jednoho milacka usaditi a tak za- 
opatriti moh], zahofel arci proto aé nepra- 
vé velikym hnévem proti generalnimu vi- 
kari Janu z Pomuku, kdyz tento — ovsem 


we jen na misté arcibiskupa a @ povinnosti 


3 spats) eh 
_bosta u sv. Vita, Petra z Janovic as pfri- 


uvadu. svého, ale proti vili krdlové — po- 
tvrzenim nové zvoleného opata cely osobni — 
zamér Vaclaviv najednou prekazil. j 

3. Kromé téchto dvou tiednich knéh — 
generdlntho vikdéte Jana z Pomuku mame 
jesté jedny, totiz soudné knihy (acta judi- 
ciaria), jez obsahuji soudni rozepre 0 pa- 
trondtni prdva, vSseliké sporné zalezitosti pri 
obsazovani, vyméhovani a uprazdnovani je- 
dnotlivych mist cirkevnich, jakoz i vSecka 
Gifednf jednani ohledné spravy cirkevniho 
jmén{ aj. Skoda, ze se jenom zachovali 
v arcibiskupské knihovné tii knihy ruko- 
pisné, kodexy neb manualy, totiz IV., IX. 
a XII. z doby odroku 1384—1398, z nichz 
devaty obsahuje pravé spisy roku 1392 a 
1393, v kterdzto léta pod spravou general- 
niho vikdéte Jana z Pomuku od notdrai v 
kancelati arcibiskupské sepisovany byly. 
(Akta r. 1392 vydal Tingl roku 1865 tiskem 
v Praze.) 

Pro nas vSak jsou zapisy tyto uredni 
dilezité nejprvé jiz pro nadpis svij k roku 
1392, kdez ztejmé pravi, ze spisovany byly 
»generalntho vikdie Jana z Pomuku, 
doktora ctrkevntho prdva, kanovnika kostela 
sv. Petra u Frahy (na VySehradé), arche- 


_diakona Zateckého wv kostele Pra&skem (sv. 


Vita),“ v GemzZ tedy s nadaénimi a obroéni- 
mi knihami se zcela srovnavaji. 

Dale pak ukazuji, ze byl naposled pit 
nich pritomen generalni vikér Janz Pomu- 
ku jesté ,11. brezna 1393 v dtitery po nedéli 
HI. v posté Oculi,“ natez pieruseny jsou 
aZ do 24. brezna v pondéli po nedéli smr- 
telné (Judica) na listu 75., kde uprostred 


_ Stranky nota tehdejsi zaznamenal nového 


nyni riditele kancelare : , Wikuldge Puchné- 
ka, generalniho vikdte,“ jenz pred smrti 
Jana-z Pomuku, jsa jenom licenciatem cir- 
keyniho prava a nikoli doktorem, tiedni 
soudni toto jednani vésti nemohl, a proto 
geveralni vikar Jan z Pomuku co doktor 
cirkevniho prava odbyvati musel sam ustni 
jednani u soudu, vyslychaje svédky, vyée- 
truje rozepie, a zavadéje pisemné doklady 
a svédectvi. 

_ K této pak poznamce o novém fiditeli 
pripojil tentyZ pisat na kraji listu druhou 
vlastnoruén{ pozndmku velmi opatrné: ,Jo- 
(annes) Piomuk) dne 20. (brezna) skonal, 
duge jeho odpocivejé v pokoji,* chtéje tak 
pozdéjsimu svétu naznatiti, proé najednou 
druhy generalni vikét Puchnik soudy tyto 
sam ridi. 

; Pozoruhodné jest v téchtoaktech také 
1 to, ze treba na jedné a tétéz strané stit- 


da se jméno ,generaln{ vikét Jan z Pomu- 
ku“ se skracenym ,,Jan vikdi.* 

4. Konetné mame tu jesté také jeden 
hiavni souvéky trednf pramen — univer- 
stint matriku juristické fakulty Praiské, od 
r. 1372 za samostatnou” universitu prohla- 
Sené, v nfZ na dvou mistech zapsino jest 
jmeno Jana z Pomuku. Z ni dovidame se, 
nejen jak se stal doktorem cfrkevniho pra- 
va, ale ze i byl také nékolik let kanovni- 
kem kollegiatni kapitoly u sv. Jiljfv Praze 
(u nynéjSiho dominikanského kostela). Stojf 
pak v matrikach téchto tento dvoji utedni 
Zapis : 

K roku 1381: ,Jan Pomuk, farét ko- 
stela sv. Havla v Praze, povySen byl za 
bakald#e, an odbyl s pochvalou prvni ve- 
fejnou ucenou zkousku zarektorstvi Miku- 
Jase Kostéola, spolu kanovnika u kostela 
Vladislavského a Vratislavského.“ 

K roku 1387 zaznamenano pak jest tu 
povySeni jeho za doktora cirkevniho prdva 
za rektorstvi Smila z Viéova témito slovy: 
Lan Jan z Pomuku, doktor dekreti, ka- 
novntk v kostele u sv. Jiljé s prominutim 
tax. 

Tim vyéerpali jsme ¢tvery nase tredni 
prameny, odivodnivse zcela vérohodnymi 
doklady historicky ndstin Zivotopisu Jana 
z Pomuku v pyedeslé kapitole podany, 
jenz z tychZ prament také uverejnén byl 
v Nauéném slovniku (dilu IV. nastr. 160) 
od profesora Tomka. 

Pozndémka: Kapitola pata podava pak 
historicky popis muéent a smrti Jana z Po- 
mukw ze souvéké, téhoz roku v Rimé u 
papeze zadané Zaloby arcibiskupa Prazského 
na krale Vaclava s obsirnym jejim rozbo- 
rem, nacez kapitola sestd nejstarsi histo- 
rické zprdvy o prtiiné a casu smrti Jana 
z Pomuku — zejmena o zpovédi dle tehdej- 
Siho Videnského professora Hbendorfera z 
Haselsbachu (1449) a Pavla Zidka (1471) 
z Prahy podava a odtivodnuje, takze tyto 
¢étyry kapitoly tvori v celku historicko-kri- 
ticky zivot sv. Jana Nepomuckého. 


Uryvky apologetické. 
’ Die dra. Hettingra. 


4,*) Co jest modlitba? 


Stati vypravuji o tajupiné sose Memno- 
nové v pousti Egyptské. Tise a némé stala 
u prostfed siré pustiny. Vsak hle — je- 
dva prvni paprslek vychazejiciho slunce so- 


s #*) V isle 3. chybné stala 2, misto 3, 


Fi) aig a SFL ae 


chu polibil, zavznéli zvukové divotvornt z 
jejfho vnitra. — Tot srdce Glovéka. Veskeré 
tvorstvo jest mu v hrobovém tichu pohtbe- 
nou pousti ; vSak jedva se vyfine paprslek 
z rise bozského svétla a slunko véénosti 
vnikaé do jeho vniterného oka; rozezvuci 
se zvukové bozsti v dusi jeho a z hrudi 
stvorené vine se znénf posvatné: ,,Otée nas, 
jenz jsi na nebesich!* Clovék se modlf. 

Co jest tedy modlitba? Modliti jest to- 
lik, co svétlem napajeti ducha, tak jako ~ 
ssaje kvitko svétlo sluneéni; modliti se 
jest tolik, co dychati dusi syou vzduch nad- 
zemsky ; modlitba jest slavnosti srdce, ho- 
dem ¢lovéka, poesif véénosti. Télo cfti, srd- - 
ce dojmim se otvirdé, vile bazi, duch my- 
sli — ale vySse nezli city téla, vyse nedzli 
dojmy srdce a tuzby vile, ano vySe nedZli 
myslenky ducha stoji modlitba. Modlitba 
zaujima celého élovéka; v modlitbé soustre- 
di a vrcholi veskeré sily a vzneSené ¢inno- 
sti duSevni, kterych CGlovék jen schopen jest. 
Modlitba jest ¢inem CGlovéka celého, doko- 
nalého, vlastnim ¢inem nejvyssi bytosti po- 
zemské, duchovnim ¢lovéka zivlem, pravym 
jeho zitim, posvatnym ohném, jenz cely Zi- 
vot jeho tiibi, jasnym sluncem, veskeré 
skutky jeho ozarujicim, zakladem a stie- 
dem celého jeho byti. Kdo se nemodlf, ne- 
zije, ten pouze Zivori; kdo se Spatné mo- 
dli, Spatné zije. A kdyby byla i duSe sebe > 
nemodli, jest to, co krasny oblicej, jemuz 
zrak schazi. — Kamen senehybe, stoji nize 
nezli rostlina ; rostlina neciti, stoji nize nezli — 
zvire; zvite nemysli, stoji nize nezli Clovék ; 
a ¢lovék, ktery se nemodli, stoji nize, 
nezh ten, ktery se modli; duch ucence ne- 
modlence stojé mnohem nize, nezli duse chudé 
Zeny, kterd se modi. Jsout zajisté zvukoveé, 
modlitby ony peruté, jimiz Clovék se vznasi 
na nejvyssi stupen, jehoz duch jeho dosici 
mize; modlitbou zaléta v fisi nadzemskou. 
a blizi se divérné. svému Tvirci, jemuz se — 
chce, pokud to tvoru mozno, podobnym ~ 
stati. Ano sméle mize se frici, ze_¢lovék 
jest tu jen proto, aby se modlil. Ci proc 
tu jest Glovék? Clovék v Gase Ziv jsa, prou- 
dem éasovym hnan jest v mote vécnosti. 
Pohrouziti se ale u vécnost, coz to jiného 
nezli modliti se? Kdyz duch tvij jest nad- 
Sen pozndnim bytosti nejdokonalejaf, kdyz 
srdce tvé hard nevyslovnou ldskou k_ ne- 
skonéené Lasce : tu vztahujeS rukou svych, 
bys objal Toho, jejz smrtelnd usta vysloviti 
s to nejsou — ty se modlis. Cloyék se 
modli, puzen jsa k tomu ptirozenostti svou ; 
i kdyby mu Bah nebyl zrejmé prikazal mo- 


3 


4 


if 


ge vinouci tobé fici mohl: 


_. Velikému, 


elk fer Ug ae : F 2 ‘ 


Spates 


dliti se, prece by se modlil. A byt 1 ne- 
vérecka sofistika namitalai Naé se modlis ? 
vadyt jest to zcela marné; mezi tebou a 
Bohem jest propast. nekoneéna, jiz modlit- 
ba tvé neptekro¢i — srdce modlf se prece. 
A di-li se mi: K éemu se modlis? Buh 
jest prilis veliky, nezli aby na tebe pohlédl, 
ty bidny Gervicku pozemsky, ty prasku v 
‘ohromném nekoneéném vesmiru — srdce 
modli se prece. 

Vértim, ba vim, ze Bih na mne hledi, 
ze Bah mé pyece slysi, ano pravé proto 
slysi mé Bith, Ze jsem tak maly, tak ne- 
patrny pred nim. A jak to? — Prosi-li 
té choré ditko o kousek chlebi¢ka, odepres-li 
mu ho? Nikoli; d&s’ mu vice nea Z4da. 
Kdyby si ptaée v tuhé zimé na tvé okno 
sedlo a té prositi mohlo, bys mu jeden dro- 
bet poskytl, mohl bys mu toho odepfiti? 
Kdyby cerviéek v prachu pod nohou tvou 

e if O nezaslapuj 
mé, Clovéce, tys veliky, silny, a ja jen ne- 
bohy malicky Gervi¢ek ! — o0é Ze bys veli- 
kou ttrpnost citil s timto nepatrnym tvo- 
rem? — Aj, tot Glovék pred Bohem; tys 
to chradnouci ditko, to krehounké ptace, 
ten nepatrny ¢erviéek, nesmirné malicky 

pred Bohem. Véak pravé proto, zes ne+ 
smirné malicky, modlis se k nesmirné 
a prdvé proto, ze Bh jest 
nesmirné veliky, md s tebou nesmirné velkou 
outrpnost. — Vhodné di pohansky. mudrc 
Seneka, ze by Clovééenstvo sotva bozskou 
bytost vzyvalo, kdyby nevédélo, Ze prosicim 
velkych milostf v ¢as pifhodny udili, A 
veliky Plato di: ,Co ctnostny muz nejkra- 


snéjsiho a nejlepsiho vykonati mize, a co | 
mu k blazenému Ziti nejvice napomaha, jest, 
aby modlitbami a sliby ustaviéné se udr-_ 


zoval ve spojeni s bohy; ano vsSsichni, kte- 
ti s rozvahou jednati chtéjf, majf na po- 
éatku kazdého podniku, malého neb velké- 
ho, drive Boha vzyvati.“ 
Modlitba zaujimala tudiz v nejlepSich 
dobach klassickych ndrodii jak ve verejném 
tak v soukromém zivoté vzdy misto nej- 
skvélejsi. Nejen pri vykonech nabozenskych, 
nybrz 1 pri vSech jinych délezitych udalo- 
stech ano i v Zivoté vsednim modlil se 
Rek i Riman. U Reka pocinala veskera 
verejna shromazdéni, vale¢na podniknuti, 
_kagzdy boj a kazda& hra i divadelni pred- 
staveni modlitbou.. Podobné u Rimant. O 
Scipiu Afrikénu vypravuje se, ze nikdy 
zadné dilo nezaéal, le¢ pomodliv se difye 
‘v kapli Statora Urbis et Imperii. S_ ro- 
stouci. vlaznosti v modlitbé rostla jak mrav- 
ni tak socidlnit zkiza obou téchto jindy tak 


slavnych narodi. — To samé Ize v kazdém 
véku u kazdého jiného naroda pozorovati. 
— Pyi hraznych ,bourich dob nasich nelze 
nam tudiz dosti upénlivé volati:  , Pane, 
naué nds modliti se!“ (Luk. 11, 1.) 

; J. Bk. 


DOPISY. 


Ze Sazavy dne 9. cervence 1871, 
(O pouti sv. Prokopa dne 4, éervence.) 

Nevim, jaky pocatek vzalo porekadlo, 
ze ,pri sv. Prokopu musi se stadt sedmero 
nestésti;“ ale letos neztstalo nepravdivé. 
Tésili jsme se velice na dlouhé fady pro- 
zpévujicich poutniké, zvykli jsouce na podi- 
vini takové kazdym rokem se opakujici. 
Letos ale o¢ekdvali jsme navstévu sv. Pro- 
kopa tim hojnéjsi, ponévadz za jedno letos- 
niho roku préce v polich posud nepoéaly, 
a potom ponékud jsme se nadali, Ze mno- 
hé bude i zvédavost vabit, by na své o¢i 


‘se presvédéili, co asi jiz porizeno za ty 


piispévky, které redakce ,Cecha“ i ,Skoly 
Bozského Srdce Pané“ uverejnovaly. 

A skuteéné o mnohych jsme se do- 
zvédéli, kteriz na pout svatoprokopskou se 
chystaji; tak n. p. ze Skalice, z DiviSova 
chystali se na pout s prapory, druzi¢kami, 
hudbou at. d. V Sazavé samé dély se 
velkolepé pripravy. Svarni délnici Sdzavsti 
poridili sobé dva zvlastni prapory s kras- 
nymi obrazy svatych; jeden barvy fialové 
na znamen{ kajicnosti; druhy barvy 
cervené na znameni lasky k Bohu, a 
dali si je slavnostnym spisobem od d. p. 
farate posvétit; jeden v nedéli po Bozim 
Téle, druhy na slavnost sv. apostoli Petra 
a Pavla; pti obojim svéceni ¢inil p. farat 
feé, a vylozil, jako vojinu za zloéin se vy- 
klada, pakli by prapor opustil, tak Ze i 
pro né, vyvolivSi sobé kraéeti za kitizem a 
praporem posvatnym, hanbou by, bylo, pra- 
por ten opustit; “a vyzyval, aby vzdy i 
skutky svymi, pravych kfestanii hodnymi, 
co statecni bojovnici za své spasenf se u- 


| kazovali, a pohledem na _ barvy prapord 


svych, by i vyznam jejich v srdcich svych 
obnovovali. Pri obojim svéceni slouzena 
zpivana mse sv., a délnici s horicimi  svi- 
cemi stali u praporii svych. Vy¥znamnéjaf 
castky svatych ikon&i oslaveny jsou éetny- 
mi ranami z hmozdiri. — . 
Oéekavani ale vsech mélo byt zklamé- 
no; Clovék mini, Pan Bah méni! Jiz v 
nedéli dne 2. Gervence byl radny dest, kte- 
ryZ cesty neschidnymi udcinil, v pondélf pak 


odpoledne strhla se hrozné boute, ktera az 


BATON rn) / ‘ r ‘ ; 
\ - f 7 f we 
aa | 1 as ' tie: 
oe a 


ptes pilnoc zurila. Dvakrat blesk uderil 
na blizku Sazavy; jednou ve vzddlené jaf 
obci, kdez i zapalil. Prudkym_piivalem ‘u- 
Ginili se po vSech stranfch v lesich mohut- 
né potoky, které vody své hnaly pres pole, 
je protrhaly a na luka néramného pisku 
zanesly, tak Ze Skoda jen v Sdzavsku na 
mnoho tisiec se pati. Ve vakolf strhala 
voda hraze, odnesla neb porouchala mlyay; 
ano i élovék jeden o Zivot prisel ve vindch 
jejich, kteryz chtél seno na, lukaéch pied 
proudem zachranit. 

Po pilnoci, y den sy. Prokopa, ptestal 
dest, ano i mésfc na chvilku syou bledou 
tva¥ ukazal, jakoby snad podivat se chtél, 
jaka zpousta jest na zemi udinéna; k rdnu 
ale svét opét cely zahalil se v Sedivy pldst 
oblakovy, a rano zaéalo pomalu prseti 
znova. Prichdzeli poutnici i mala procesi 
jiz v svatveéer sy. Prokopa, kdyz dest na 
chvilku ulevil; mezi nimi zvléstnfm porad- 
kem a poctem vynikajicf procest Kolinské; 
 prichézeli i réno; vSak proti jindy bylo jich 
malo; kde jindy protlaéiti sotva se mohlo, 
letos bez velkych obtizi se proslo. 

K 10, hodiné dest prestal, a poéal o- 
zyvat se do vikoli vdzny hlahol zvoni, 
zvouci nabozny lid ku poslouchani slova 
Bozfho. Kdyz i velebné zyvuky varhan po- 
éaly se vlnit po prostorach chrémovych, tu 
lid spéchal do svatyné, v krdtce vsecky 


mistnosti jeji vyplnil, ano i pred otevreny- | 


mi dvefmi chramovymi v zastupech se ro- 
zestayil. Bylo tu vidét lid tvari cervenych, 
plnych Zivobyti; ale i starce pod tfzi let 
klesajici, shrbené; v obliceji vSech vaznost 
a zboznost. Mnohy nékolik snad hodin 
Sel, jak vidéti bylo na jeho obuvi a Satech, 
a prece jako néjaky asketa zistal tu stat 
tfebas v blaté a vystaven deSti, ni¢eho ji- 
ného nedbaje, nez aby jenom uslysel slovo 
BoZi, a poboznost svou na poéest sv. kra- 
jana vykonal. O s jakym bolem tu Glovék 
vzpominaé na rozmazleny lid v mnohém 
vétsim mésté, kteryZ maje do krasného 
chramu snad jen nékolik kroki, prece bud 
pro malichernou pricinu, aneb viastné vzdy 
z nedbalosti sluzby Bozi obmeskava! 
Kazal vp. pan Rehak z Prahy.*) Po 
kazani byla slavna mSe sv., kterou za pfi- 
sluhovani nékolika knézi slouzil dist. pan 
dékan A. Farka z Divigova. Pri slavné msi 
sv., ale jesté vice pri rannich mich sv. 
pristoupilo mnoho komunikanti k stolu Pané. 
Odpoledne bylo pozehnani s nejsv. Svato- 
st{ oltdrni, ¢imz se slavnost dokoncila. — 


*) Kézani bylo v isle minulém tohoto listu. Red, » 


V kostele spatiili jsme oltérs obrazem 
sv. Prokopa tiplné obnoveny a velmi vkusné 
ozdobeny; veSkerd dlazba chramova jest 
vyrovnana a vypravena cementem; miizky 
pred hlavnim oltatem na sptsob kararské- 
ho mramoru olakované; mimo to nové ola- 
kované jsou regalie v sakristii, dvéte, okna, 
zpovédnice ; sttibrny kalich vyzlacen, zrize- 
na znatnd Gast pradla kostelniho, svieny 
cinové atd. Darem obdrzel chram Pané téz 
dvé krasné kasule a skvostny misal. Pri 
praci v chramu, jako svazenf a precistova- 
ni pisku, vyprasovani, myti a bileni, kde 
toho potreba kazala, velmi ¢ile sicastnili 
se osadnici. 

Zehnej Bih vSem tém, kteriz bud od- 
slouzenim mSi sv., bud darky penézitymi, 
bud pracf rukou svych k uskuteénéni dila 
tohoto prispéli. Snad ze z téch, kteriz vi- 
déli, co spojenymi silami dokazatilze, aneb 
kteriz 0 tom uslySf, aneb se doétou co zbo- 
mi ¢tenari listu tohoto, rozhodnou se né: 
ktetf, by i oni nééim prispéli, by jeSté oltat 
sv, Benedikta, ktery pravé vaproti oltari 
sv. Prokopa umistén jest, a posud pro ne- 
distatek prosttedki opraven byt’ nemohl, 
obnoven byl! Snad az v brzku nova draha 
od Prahy k Taboru bude oteviena, a Saza- 
va takto matiéce Praze blizsf se stane, mnozi 
zavitaji na posvatnd mista tato, aby poboz- 
nost vykonali nad hrobem sv. rodéka; snad 
i tim spfisobem najdou se dobrodinci, kte- 
riz k tomu prispéji, by pamatnik tento by- 
valé slavy éeského uméni a viry otctv na- 


| Sich distojné veskrz obnoven byl! Zdat Bah! 


Z Hradce Kralové dne.7. Gervence 1871. 
(Jubileum papeZské. Konferenee,) 

Aé pozdé, prinasim prece zpravu 0 své- 
ceni papezského jubilea v mésté nasem. 
Nekonali jsme ovsem slavnost tu tak nad- 
herné a okdzale jako jinde, avSak zajisté 
spisobem neméné distojnym jako uptimnym. 
Jiz 16. a 17. bylo ze pozorovat, ze chramy 
vice neZ jindy navstiveny jsou, v ¢emz 
hlayné vojsko se siéastnilo, kteréz z teéze 
pii¢iny v8f sluzby sprosténo bylo. Ovsem 
mocnéji a velebnéji rozhlaSoval v sobotu 
melodicky hlahol zvoni za plnou pul ho- 
dinu nastdvajicf slavnost velepamatnou. A 
uposlechli jsou zbodniobyvatelé Polabi vo- 
lanf toho, dostavivSe se dne 18. Getné ke 
slavnosti v mésté naSem. Pyisli mnozt jiz 
na noc, aby zdhy z rana prosili Spasitele 
ve syatosti ukrytého, by na dlouha jesté 
leta silou a hrdinnou odhodlanosti obdafiti 
rail naéméstka svého Pia IX. Piistupovali 
tolikéz éetné ku stolu Péné, v popredt 


oA 


ovsem bratrstva nage, sy. Michala archan- 
déla, sv. Zivého riizence, i bratrstvo k uctent 
N. S. O. Ze pak vystaveni velebné Svatosti 


na odpoledne ohléseno bylo, setrvalo mnoz- 
'stvi ve chramu az do poledne. O 9. hodi- 


nach bylo pritomno m$i sv. zastupitelstvo 
méstské spolu s vazenym purkmistrem.p. 
Collinou. Dostavila se i zdejsi divéi skola 
Vv pritvodu ctihodnych ucitelek svych. Nebo 
jak zndmo svérena v mésté nasem péce 0 
vychovani a vzdélini divek kongregaci ctih. 
Skolskych sester. A to zajisté predobre, 
zvlasté za neblahych téchto dob, kde cirkvi 
odiat dohled nad gkolou, a utiteli knézi 
témér vSecka moc nad ditétem odiata. A 
prece jest a zistane vychovanf a zvedent 


_ milddeze vzdy plané, pokud neni celé pro- 


niknuté a ozivené duchem viry a lasky kre- 
stanské. To dobfe védouce pecujf milé nage 
ctih. sestry neunavné o to, by mlddez s 
néznou vroucnosti k Bohu se vinula, zaro- 
ven pak vzdélavalo se srdce a rozum. —- 
Po skonéené msi sv. zapély divky hymnu 
papezskou a to tak krasné a dojemné, ze 
nebylo ani jediného krestana, jenzby stii- 
brnymi témi hldsky mocné dojat nebyl. — 
Sotvaze chrém ponékud.se vyprdzdnil, za- 
ujal v ném misto zdejsi biskupsky alumnat, 
ktery zdarilym a velebnym zpévem mezéru 
do slavnostniho kdzani krdsné vyplnil. O 
10. hodiné Ginéno kdézanf slavnostni. Kdyz 
tu ukaézano na dilezitost slavnosti, pojednd- 
vano zvoleni Pia IX. papezem i pozehnané 
panovani jeho, zaroveh pak rozplamenéno 
posluchaéstvo ku radostnym citim v pama- 
tny ten den. O 11. hodiné obétovana u 
éetné assistenci slavndé mse sv. od vysoce 
distoj. kapitulnfho dékana i gener. vikare 
Jana N. Raise, po niz zapéno: Té Boze 
chvdlime s hymnou papezskou. Tak ukon- 
cena slavnost dopolednf. O 2 hodindch po 
poledni vystavena N.S. O., pred niz bra- 
trstvo sv. Michala arch. poboznost sv. rai- 
Zence vykonalo. Vystiidaly se tolikéz i 
ostatni bratrstva, divéi skola atd. Posléze 
privedeni pp. bohoslovei svym spiritudlem 
vd. p. Dr. Al. Frydkem, jenz takté% poboz- 
nost sv. riizence s nimi konal. Na to na- 
sledovalo slavné pozehnan{, v kterémz mést- 
sky vibec vazeny pan dékan L.. Vacek do- 


jemnymi slovy Bohu ve jménu vsech shro- 
mazdénych dékoval, ze sv. Otci i ktestan- 


skému lidu té od vék&i nevidané slavnosti 
doéekati se dal, spolu pak'u vroucich mo- 


dlitbach prosil, by dobrotivy Bah ina dale 
nejvyssi hlavu cirkve zachovati a pozehné- 


nim svym obdariti racil. — 
Zminiti se chei jesté o konferenci, té- 


hoz méstce ve Véestatfch odbyvané, a to 
hlayné o dilezitém uzavreni, jez tam uci- 
néno na pocest a pamatku jubilea papez- 
ského!.— Kdyz byl predseda kanovnik a 
dékan Kralohradecky p. Leod. Vacek u 
pritomnosti 10 pp. poradnikt, skoln{ mla- 
deze i farnikii msi sv. odslouzil, a piede- 
psané modlitby vykonal, prikrocéeno k po- 
radé samé, kterdz ve fate se odbyvala. 
Polozena byla tehdy néasledujicf otazka: 
,Jakby moh} a mél duchovni spravce proti 
nepratelskym novinim ve své osadé piso- 
biti 2“ Velmi dikladné odpovédél na otazku 
tuto dist. fardt Stézersky p. Emanuel Me- 
lichar. Uvddim z ni as nasledujici: Dile- 
zitym faktorem vw zivoté ndroda jest Zurna- 
listika. Cim dftéti jest ¢itanka, tim jest 
dospélému Gasopis. Od obsahu ¢lanki z4-— 
visf usudek ¢tenarfiv. Uspéch, jehoz narod 
nds za poslednich 23 let se domohl, jest 
namnoze ovocem Zurnalistiky. Byl zajisté 
éas, kde Cech za matersky jazyk svij se 
stydél a kde za cos obzvlastniho pokladal, 
mohl-li néméinou ptvod sviéj zakryti. A 
ejhle, — Zurnalistikou docileno toho, Ze 
nyni uslySime, jak i sprosték se honosi: 
Jsem Cech, vlastenec! Proé ale rovnéz ne- 
hldsi: Jsem Cech, katolik? Nenit o svém 
katolictvi uvédomén ! OvSem pracovdno jiz 
od roku 1848 na uvédoméni katolickém. 
Méli jsme vyborny ,,Blahovést,“ dikladny 
»Casopis katolického duchovenstva,“ avSak 
spisy ty nebyly lidu dosti pristupnymi. Ra- 
dostné uvitan pané Stuletiv ,Pozor,“ ktery 
até vyborny, prece zanikl pro zurivé stihani 
a nedosti vydatné podporovani. Nové za- 
razen ,Cech.“ Poslouzil ném ovSem jiz ne- 
malo, zvlasté za nynéjsi redakce, ktera be- 
dlivé k jeho obsahu prihlizi i o thlednou 
upravu se stara, avSak prospél by zajisté 
mnohem vice, by Castéji, denné vychazel. 
K tomu ovSem penéz treba, tu k slusnému 
honorovani redaktora, tu k ziskani hbitych 
dopisovateli. Nez kdo pomize nam z nouze 
té? Prilozme sami ruce k praci! Mame 
snad kazdy aspoh dva kabaty,. jeden obé- 
tujme, bychom nepfisli koneéné 0 oba. Po- 
stésti-li se nam zalozenim fadného listu 
probuditi védomi ndbozenské u lidu nageho, 
podafi-li se naém, aby lid nas beze studu 
ano $ chloubou fikal: ,J& jsem katolik!“ 
pak si bude lid i knéze vice vaziti, a bude 
jak my nyni duSevnf jeho blahobyt, on nas 
hmotny zdar podporovati. A vldda, ktera 
bez toho posilhava po téch zddusnfch jisti- 


nach a téch nékolika farnich zd&honcich, u- 


zii-li to zmuzilé hnuti, zaneché snad té 
choutky, Vsak bez toho odtud tolik zléhe 


- 


pro nas splynulo, ze vzdy jen na vlddu jsme 
spoléhali ba az posud spolehame. U lidu 
hledejme pomoci a pfispéni. Jest doba 
akcif! Obétujeme-li pro spdsu svych své- 
fenci jiz tolik, obétujme i ten néjaky ha- 
lér. Zalozme na pocest- papezského jubilea 
fadny dennik, jenzby bohaté nadan c‘rkey 
a knézstvo proti najezdiim bezbozného a 
nekalého novindistva razné hajil. — Epis- 
kopat naS vida tuto snahu svého duchoven- 
stva uCini zajisté, co az dosud neucinil aneb 
uciniti nemohl. Zurnal na’ bud co mozn4 
laciny, i v abonentech ¢cinén budiz rozdil 
mezi bohatsimi a chudSimi jakozZ ¢inf listy 
jiné, n. pr. Vaterland. VSak obésirnéjst pro- 
volani a vybidnuti k témud cili uverejnime 
svym ¢asem. 

V dalsim zodpovidani otazky této po- 


lozen i zylastni diiraz na éastéjsf odbyvant | 


krestanskych~cviéeni. Nikdy zajisté nenf 
knéz vice podoben Kristu, jako kdyz kona 
tuto missii apoStolskou, ubiraje se k osad- 
niktim, by je cyi¢il v uméni krestanském. 
Konajice pak cviceni nepredndsejme sucho- 
parné, bychom neomrzeli posluchatéiv, ne- 
éekejme az pro nas prijedou, ale jdéme k 
nim sami, ucihme jim pritomnost svou pri- 
jemnou, promluvme s nimi v pratelském 
hovoru 0 denniku nasem, ¢touce jim tu i 
.tam néco pékného. Tak zajisté nautéime je 
rozeznavati dobré od zlého, tak ucinime, 
ze nebudou koukati duchovnimu na paty, 
ale zatouzi po ném a budou sobé prati na- 
vstévu jeho co nejdiive. VSak i ve chramé 
byloby radno misto obvyklych kazani radéji 
krestanska cviceni konati. Kde jedny sluzby 
Bozi jsou, necht stiida kazani s cvicenim, 
kde ale dvoje sluzby Bozi zavedeny a mozné 
jsou, necht jest vzdy raéno cviéent, kazant 
pak o velké. Hledéti treba i historickych 
kazani a poucovati takto lid, co ta neb ona 
haerese zvlastniho ma, pti éemz by arci 
cistota a neporuSenost viry Kristovy v po- 
predi stavéti se musela. Zminéno tu i o 
kalendarich, kteréby zajisté véci nasi velmi 
prospély, kdyby trefné a pilné sestaveny a 
co mozna lacino prodavany byly. By usetril 
*krejcar, vazi vesnican i hodiou cesty, tim 
vice plati u ného, jedna-li se o nékolik 
krejcarti. Jemu je kalendar jako kalendar, 
jenom je-li Jacinéjsi a snad upravnéjsi. — 
Po velmi zibavném a Zivém rozhovoru 

o této zdlezitosti pirikroéeno k druhé otazce 
konferen¢nf{: ,,Je-li mozno a radno praco- 
vati o ziizeni spolkt, kteréby péstovani 
pevného katolického védomi za tiéel mély.“ 
Pakli ano, jakby se mély zriditi? — Ze o 
tom zylastni brozurka od katol. spolku v 


— 315 — 


Praze vydina, nebudu se v odpovédi na 
otazku tu sfriti. — ; 

Na to ponechaéno misto volnym ndavr- 
him. Na otdzku, m4-li knéz- kititi ditko 
z cizi kolatury, zapsat ktestny akt do své 
matriky a opis zaslat dotyénému farari, od- 
povédino, ze ovsem plati pravidlo, kde ditko 
krténo, tam budiz i zapsino; — jen krti-li 
knéz ,,in subsidium* zasle duplikat dotyé- 
nému farnimu tifadu, nikoliv v8ak cestou 
privatni, alebrz utedni. Dale tazdno, co G- 
niti treba, chce-li nékdo dat se zaopattiti 
sv. svatostmi pouze ze ,Spekulace* t. j. 
pakli kdo utyran knéze zada, by na protiv- 
niku vét8i ndhradu vynutil. Tu, praveno, 
slusirozeznavat, je-li poranéni lehké a nemoc 
jen simulovana, aneb je-li poranéni tézké, 
nebezpecné! V prvnim pripadu slusi zavo- 
lati lékare a po jeho usudku se zachovati, 
v druhém ale pyipadu nebyloby radno ne- 
splnit zadost nemocného. 

Posléze jednano o tom, coby mél farar 
ciniti, prijdou-li osadnici vyjednavat o pohyeb - 
a nechti vziti ucitele, tkouce, Ze majf ob- 
jednany zpévacky spolek, a Ze tudiz u¢itele 
nepotrebuji. Po vyménéni nahledt usneseno, 
ze v takovém pripadu treba, aby duchovni 
ve prospéch ucitele co varhanika a freditele 
choru v cesté mirnosti a lasky premluviti 
hledél osadniky, aby u¢citele pozadali, pakliby 
jich ale k tomu priméti nemohl, tu necht 
jim pripomene, Ze tak zada cirkevni rad a 
sluzba, aby ucitelaspon pri vykropent hrobu 
k odpovédim piitomen byl. — 

Tim ukonéena'porada a po milé zabavé, 
an jiz Gas: pokroéil, rozloucili se distojnt 
pani duchovni s vespolnym pranim, by v 
podzimni poradu ve zdravi se sjiti i o za- 
jmech spravy duchovni opét pratelsky poro- 
kovati mohli. V. EK. 


Z Louéek u Turnpva 7. éervence 1871. 
(Odchod duch. pastyre.) 


Den 27. éervna byl pro obec Louéeckou 
dnem zérmutku. Opoustél téhoz dne milo- 
vany p. farét Adolf Spachta, jmenovan byv 
faratem Vrchoslavickym na Moravé, osadu 
svou, kde 7 rokii ke cti a slavé Bozia 
pro blaho svérenci svych neunavené pra- 
coval. Sotva Ze slunééko vyslo z poblizkého 
vrehu Kozdkova ozarujic bané chramu Lou- 
ceckého, shromaéddili se jiz Getni zastupové, 
aby jesté jednou a naposled vidéli odcha- 
zejiciho mildéka svého u oltdte Nejvyssho 
a vyprosili jemu spolu hojného poZehnant 
Boziho za vSe dobré, jez ¢cinil pro blaho 
jejich vééné i éasné. A ac vibec zndmo 
bylo, Ze teprv odpoledne p. faraét osadu 
svou opusti, prece nehnuli se mnozi ani z 


mista az k samému odchodu jeho, touzice co 
nejdéle uziti poslednich okamZeni pritomno- 
sti jeho a podati mu dikazi své ldsky a 
uznalosti za obétavé a zdarné pisobent jeho. 
Koneéné uderila na vézi chramové hodina 
treti a p. fardt provdzen dfivérnymi pra- 
tely a ctitely svymi vstoupil z farniho pri- 
bytku mezi zdstupy lidstva nah éekajfctho, 
An tu oéf svych obratil k milym ditkam, 
jez kazdodenni ndv&tévou prirostly nejvice 
k srdci jeho, povystoupil ze stredu Zdkov- 
stva pacholik, jenz s uslzenyma o¢ima vzdal 
lou¢icfmu se ve jménu vsech skolnich ditek 
nejvrelejsi diky za jeho pravé otcovskou 
péci o blaho jejich vécné i ¢asné. Pan 
farat odvétiv mu srdecnymi slovy.a povzbu- 
zuje vsech k pevnosti a vire, k vespolné 
lasce, k vérnému plnénf vSech spasitelnych 
nauvéenf, jez jim z pokladu Kristova povzdy 
byl daval, hnul se konetné, davaje vsem 


_,8 Bohem,“ k odchodu k nadrazi Zelezno- 


brodskému. Nyni vSeobecny nastal plaé a 
Ikani, nikdo nechtél se od svého milatka 
odtrhnouti, a vSickni, mali i velci, seradili 
se jako v pohrebni priivod, aby milému 
otci duchovnimu posledni prokazali tctu. 
Minula sotva hodina a cely privod octnul 
se v stanici Zeleznobrodské. Za nedlouho, 
kdyz vlak od Turnova pfijfizdél, jal se p. 
Frant. Prach, prosluly véelar a osobni pri- 
tel p. faratav mluviti na rozlouéenou a u- 


kon¢il delsi teé svou slovy: ,Jiz tedy ,s_ 


Bohem !“ mily pastyri, rad¢e a viidce nas!“ 
S uslzenyma o¢ima volalo vse uprimné 
»S Bohem!*, co zatim piskot parostroje o- 
znamoval piijezd vlaku, naéez p. farat vstou- 
piv do vozu, sprovazen Zehnanim osadnikt, 
v nékolika okamZenfch zmizel zrakim o§i- 
felého zastupu. Bih zachovej a opatruj ho, 
zehnej a zaplat mu stondsob, cokoli Ginil 
pro blaho nase! IB 


Z Mor bliz Podboran v Gervnu 1871. 
(O bitmovani.) 

Byvaji dnové v Ziti lidském, v nichZto 
élovék krestan katolik vice nez kdy jindy 
nucena se citi vzdd4vati Bohu Gest, chvdlu 
a dik, v nichzto podobenstvi Bozi vice nez 
kdy- jindy v sobé poznavd, cenf a vazi so- 
bé i tusf, Ze nade vSecky vyhody svétské 
i radovanky pozemské, vyvysena jest dt- 
stojnost pravého katolika a viry katol., 
svaty mir, blahou milost a nadéji Zivota 
véténého podavajict i pojistujfef viem élenim 
mohutné této spolecnosti po vSem svété se 


rozkladajici, bez rozdilu jazyka, ndroda, 


krajiny, pohlavi, starf, uéenosti, majetku a 
promén vy rizeni zemském. 
K takovymto  skyvélym, 


vyznamnym 


a 


dnim zajisté s potéSenfm praévé duchovnim 

potitati Ize ndv8tévy krajin a mist, ze stra- 

ny misiondri, hlavné ale arcipastyrav, neo- 

byéejnych to zjevii v cirkevnich, krestan- 
skokatol. zAlezitostech po letech v osaddch 
se vyskytujicich a viru sv. v srdcich véricich 
potvrzujicich. Jaké to nadSenf, jaké to za- 
stupy arcipastyte svého provazejici a obstu- 
pujici! Vsecky zraky obraceny k sttedu, 

k rozdavaci tajemstvi, milosti Bozi a slova 
miru, blaha a spasenf pronasejicimu! Arci- 

pastyt odén jsa v roucho cirkevni, skvélou 

mitru na hlavé, v levé ruce berlu drze,. 
Zehnd pravict bitmovance, potiev elo jeho 
sv. olejem, a dotkna se tvdre jeho pravict 
na vyznam stdlosti a setrvanlivosti ve-vy- 
znavani viry jehoslovem askutkem, naproti 
outoktim na ni od nepratel a Skidct nami- 
fenym a Ginénym. To na dtkaz pravdy 
Krista Jezise: ,Kdo,mne vyznd pied lidmi, 
toho jd vyzndm pred Otcem svjm nebeskym.“ 
Aj tu vidéti andéla zastupy vitajiciho a vi- 
taného. Aj tu slySeti slova sv. apostola 
Pavla, v sttedu osady Galatské meSkavsiho : 
»Nepohrzeli jste ani jste povrhli, ale jako 
andéla boztho prtjali jste mne, jako Krista 
Pana,“ (4, 14.) Takovy as dojem sptso- 
bila lahodna, prijemna a svata pritomnost 
naSeho nejdtistojnéjsiho pana a otce, bisku- 
pa Angustina Pavla, v_ krajiné némecko- 
ceské Podboranské. — Ponévadz tuto fara 
témér na fate sedi a tudiz osady skrovné 
jsou, mezi nimiz Morska nejskrovnéjsi, 
pouze 351 duSi zaujima, byla ta jako Kné- 
Zicka a Sirotrebickaé se svymi bifmovanci 
vyzvana a povolana do sousedni osady Mi- 
chelsdorfské, (druhdy za éasu osidleni tamz 
Cecht ,,Dlouhovesska* zvané), anto tamni 
fardt, dist. p. Jos. Walter, vétSimi -posud 
prostfedky éasnymi nadjmenované fary vladne 
a sidlo i prebyvani slav. patrona (p. t. ry- 
tite Schwarzenfelda), vykazuje. Bylo to dne 
14, Gervna réno po msi sv., pri niz bitmo- 
vanci morsti (49) se stiéastnili, kdyZ jsme 
v slavném privodu s kiizem, korouhvemi, 
modlice se a zpivajice, po silnici do mista 
urceného se vydali naj cestu; nebe vyjas- 
néné po dnech poSmournych ndm pralo, ja- 
koby Bth ten jasny den pro nds a pro tu 
slavnost byl u¢inil, bychom slast toho vy- 
znamného dne vy utplné mife okusili. A 
shoda okolnosti tomu chtéla, ze jsme blizice 
se dlouhou vsf k tamnimu chrému najednou 
zaslechli dupot koni a rachot koéérii za 
nami s chvatem jedoucich. Co to? Privod 
to z Blan, kde den pred tim svatost sv. 
bifmovani udélovana byla, arcipastyfe spro- 


vazejici. Tyz pak zdhy vystoupiv z kocéru 


—udéluje pozZehnani pokleknuvsim a ptidruziv 
se k procesi kraci vazné napred v davu 
lidstva neprehledného k svatyni Bozi, u 
jejfhozto vchodu viti jej sbor domdacich 
druziéek bile odénych, anto jedna z nich 
vrehniho pastyte ptivétivé oslovuje; nacéez 
knéZstvo v sini dlici uctivé jej ptijimajic 
liba ostatky v prstenu pana biskupa zasa- 
zené a sklani se pred nim. Po kraétkém vy 
sini uvitani domaciho fardte postupuje sbor 
knézi s velebnou vzneSenou postavou Ze- 
huajictho biskupa k oltdti, pred kterym7 
na Upravné zrizeném klekatku tyz pomodliv 
se a vstana pak, na trinu piiodiv se, od- 
tikavaé u oltdte modlitby predepsané a 
vztahna rukou syych nad zdstupem dar 
Ducha svatého s nebe sili a udéluje. Na 
to k zabradli u svatyné se pfichyliv ku 
katechesi vybidna domactho fardre, brzo sam 
ji prijima a pokracuje v ni a to o svatosti 
pokani, iudéluje slovo i jinym katechetim, 
a v feci 0 marnotratném synu prijimd opét 
sam slovo i diva si podobenstvi toto od 
jednoho zaka vypravéti a prechazf potom 
obratem feci syé na vyjevy Zivotni, napo- 
minaje predné déti ku kondni jich povin- 
nosti k Bohu, chramu, ku Skole, k sobé 
vespolek, k rodi¢im a potom dojimava téz 
napomenuti rodi¢im na srdce kladl, zvlasté 
nélezité kresfanské vychovani v utlém mla- 
di, dospivajicim véku a v dospélém. Mocny 
hlas a diitklivé reci vrchniho pastyfe jisté 
nalezly ohlas vy myslech posluchaéstva, pyi- 
tomnosti jeho vzdcnou naladéného a trva- 
lejsi spisobi dojem nezli vybraného z okoli 
Ye¢nika slavnostna teé uméle a vysoko vy- 
strojena, pravé proto, ze to byla’ vlastnf 
slova biskupova, slova uprimna, jadrna, 
otcovska, liba i prisna, po nichz nasledoval 
posvatny tikon sam, pri némz veledist. p. 


kanovnik Demel, vikét z Blan Richter a | 


druzi knézi z nejblizsiho viakolf prisluho- 
vali. Uéastniki sv. birmovani vSech bylo 
as 450, jenzto po dokonéent obradu modlili 
se Vérim v Boha a modlitbu Pané s bis- 
kupem a knézstvem. — Ve farnfm domé 
predstoupilo nejprv knézstvo pred p. bisku- 
pem v komnaté jeho, jeden podal jemu k 
tomu dnu slozenou basen, potom slov. p. 
patron, predstaveni a j. objevili se u ného. 
Kratce na to objevil se téz okresnf pan 
hejtman z Podboran Blazek a komisar p. 
Mat, lékarnik ze Zatée Kaiser, rytit pa- 
pezského fadu sy. Silvestra a s nim kvar- 
dian odtamtud. Nechté prodlouziti tuto 
zpravu opomenu pfripitki pri hostiné, jenzto 
vyneseny byly na oslavu nejdistoj. p. bis- 


| Rozjimani 


st? 


jenZ v teti své nad dvé jiné matky, nad 
roditelku totiz a ptirodu vyndsel reéi svou 
matku, péstounku pravou, (cirkev katol.) 
jenz Gini Clovéka Glovékem, fadnym obéanem 
a nebestanem. — Jakkoli v tom minulém 
desitiletf, co v té krajiné svatost sv. bit- 
movani udélovana nebyla, niramné promény 
a prevraty spolecenské k ujmé viry a cirkve 
i rodiny nastaly, prec pri té slavnosti po- 
zorovano kromobyéejné wéastenstvi shro- 
mazdéneého lidu vériciho, svéd¢éici o zdravém 
smyslu jeho, 0 seznani vyssiho povolant je- 
ho, nez jest ukol pozemsky a obéansky, 
svédéici o ticté a lasce k vykontim sy. 
Cirkve katol., kteradz jest stoup a uturzent 
pravdy, prdva a spravedinosti a bude vady. 
DirD: 


KRONIK A. 


Z Prahy. J. Emin. nejdist, p. kardi- 
nal arcibiskup bude zitra v 7 h. rano udé- 
lovati v seminarském chramu Pané u sy. 
Salvatora svatost svéceni knéZstva. Vysvé- 
ceno bude 24 alumni arcib. seminate, 2 
klerikové Strahovsti, 1 Teplsky a 17. pia- 
ristského. — Hned pak v pondéli 17. t. 
m. budou néktefi novosvécenci ‘slouziti v 
Praze prvni msi sv. a udileti obvyklé pri 
primicich pozehnani a sice u sy. Salvatora 
jeden v 6 a dva v 7 h., usv. Ducha jeden 
v 7 a jeden v 8 h, u Matky Bozipred Ty- 
nemiv6atlvi7h., u nejsv. Trojice 1 
v 10 h., u Mil. sester pod Petiinem (u sy. 
Karla) 1 v 8 h., u Alzbétinek 1 v 9 h.; 
v ttery 18. tm. u Vorgulek 1 v9 hi; 
ostatni po venkové v rodi8tich svych. 

*_* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 18-21. Cervence u sy. Ducha, 
od. 22—25. u sv. Tomase. 

*—* Exercicie knégské budou se ko- 
nati v knfz. arcib. seminariod 18 —22. zaff. 
konati budou knéz} karmelita 
P. Lukas a svétici p. biskup dr. Prucha. 

*_* Dnes opousti J. cfs. Vysost ko- 
runni prince Rudolf Prahu, kdez svou zboz- 
nost, vlidnosti jakoz i znalosti éeské reti 
razem dobyl srdce vérnych Cechi. 

*__* Za predsedujednoty pro dostavent 
hlavoiho chramu wu sv. Vita na hradé Praz- 
ském zvolen dne 5. t, m. p.hrabé Frantisek 
Schoénborn. 

*_* Biymovanci ve vikariaté Beroun- 
ském a Hotovickém bylo 16455 a sice : v 
Hofelicfch- 883, v Zelezné 800, v Tachlovi- 
cich 466, v Buditanech 826, u sv. Jana pod 
skilou 299, v Berouné 1393, ve Vosoveé 


kupa od samého patrona, od p. okresniho, | 952, y Borku-Suchomastech 520, y Hostg- 


Bis 


micich 853, v Lochovicich 552, v Jincich 
760, v Hofovicich 974, v Myté 1476, u sv. 


Dobrotivé 2078, v Ujezdé Drahonové 758,. 


v Cerhovicich 1165 a v Zebrace 1690. 

*_* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici éervnu 91 chudych, v prazskych ne- 
mocnicich zemfelych krestani, letos jiz 670 
osob. 

Z Rima. Ke 25letému jubilew svému 
obdrzel sv. Otec Pius IX. ¢etné dikazy 
 l&sky a oddanosti ze vsech dfli a krajin 
- gvéta krestanského. Telegrafni urad timsky 
mél celych 5 dni co délati, aby pirijal ty 
tisice telegramiiv blahopiejnych, jenz dosly 
papeze ze vsech kon¢in Evropy, z Asie, 
Afriky, Ameriky i Australie. 

.*—* | Revolucionayi italsti vSemi spu- 
soby projevuji nevoli svou nad tim, ze ze 
vsech zemi se cetné deputace schdzeji do 
Rima, aby uvéznénému sv. Otci donesli 
utéchu a hmotnou podporu. Nemohouce 
jinak zameziti tyto dtikazy pravovérnosti, 
urazeji aspoh posmésky, nadavkami ano i 
hrubym nasilim ty, jenz do Vatikanu se 
ubirajf. Tak byli nedavno dva. Spanélsti 
knézi na verejné ulici odlizy styrani! Kdyz 
se jinad deputace z Rakouska ubjrala kol 
chramu sv. Ignatia, hazeno za ni kamenim ; 
biskup jeden rakousky byl kamenem lehce 
na hlavé poranén; on ale zavinul kamen 
ten do Satku a zastréil do roucha svého 
tka: ,Ukaézeme tento kamen panu hrabéti 
_ Beustovi.* \ 

*_* WVsSickni, kdoz za prilezitosti ju- 
bilea osobné spatrili Pia IX., shoduji se 
v tom, Ze vyhlizi nad miru zdrav a ze se 
zda, jakoby spisSe mladnul neZli starim scha- 
zel. Hlas jeho posavad jest velmi zvuény, 
tak ze v prostranné jizbé, kdez Getné depu- 
tace oslovil, vsickni mu dobyre rozuméti 
mohli. 

*_* Vlada italska opét skonfiskovala 
dva klastery a sice s. Domenico e Sisto a 
delle Barberine. V brzku pry tyz osud 
stihne také klaster Vorsulinek bliz namésti 
Corso. 

** Dne 15. éervna bylaod sv. Otce k sly- 
Sen{ pripusténa deputace jednoty ,Societa 
Romana per gl’ interesi catolici“; jednota 
cité 800 Clentiv a predsedou jest knize 
Campagnano. Jednota yénovala sv. Otci 
preskvostny dar, tak zvané Razionale; jesti 
to ozdoba, jiz nosili veleknéz{ starozd4kon- 
‘ni k upevnéni efodu (naprsniku); nalezalot 
se na ni 12 drahokamd, na kazdém z nich 
bylo vyryto jméno jednoho z 12 kmen& 


Israelskych; od r. 1471 také papezové tHm- | 


Sti podobpou okrasu nositi zapoéali. 


 #_* Ze svatostanka ve chrémé S._ 
Maria v Cosmediu byly v noci 6. éervna 
veskery posvatné hostie z ciboria ukradeny, 
taktéz velké hostie z monstrance; nadoby 
posvatné vsak svatokradce ssebou neodnesl, 
nébrz nedotknuté zanechal; z toho poznati- 
Ize, ze hanebny zlo¢in nemél ptivod svaj v 
zistnosti, nébrz v bohaprazdné nevére. 

** ( slavnosti Boziho Téla ne- 
byl kondn letos veleslavny onen privod, 
ve kterémz jindy papez s celym dvorem 
svym se objevil.a v némzto neprehledné 
davy lidstva podil bravaly. Rovnéz naridil 
kardinal vikér, aby také ve farnich chra- 
mech fimskych se privod s Bozim Télem 
konal pouze uvnitr kostela, by nepratelé 
Kristovi nenalezli zadného podnétu k de- 
monstracim. Ackoli vSak se nemohla nejsv. 
Svdtosti vzdati pocta verejna, snazili se 
nabozni Rimané nedostatek ten nahraditi 
a to tim sptisobem, Ze jich okolo 50.000 
v den Boziho Téla pristoupilo k stolu Pané. ~ 
Zejmena se v tom ohledu vyznamenala jed- 
nota katolickych jinochi pod nazvem Dell 
Immaculata (Neposkvrnéného Poéeti Marie 
P.) Taz jednota zridila také ustaviéné ucténi 
Velebné Svatosti a to k tomu tiéelu, aby 
25leté jubileum sv. Otce nalezitée oslavila. 

*_* Uyadové ital8ti do nedavna vy- 
silali Spehouny do Vatikanu, aby vse co 
se tam déje vyzvédéli. Nyni jest lidem 
tém femeslo prekazeno; nebot kazdému, 
kdo s nékterym z prelattiv papezskych roz- 
mlouvati 24da, pridava se privodét, ktery 
jej az ku samym dverim pribytku téhoz 
hodnostare dovede; a tudiz ovSem nepovo - 
lanym jest pristup zamezen. 

Z Italie. Dosavadni hlavai mésto ital- — 
ské, Florencie, slavilo jubileum Pia IX. 
s velikou okdzalosti a nadherou. U veéer 
dne 16., 17. a 18 Gervna byly veSkery vy- - 
Siny kol Florence ozateny ohném, a lid 
venkovsky po tyto titi dny ustal od jiné 
prace, jen aby k oslavé jubilea papezského 


| nétim prispéti mohl. V den 18. Gervna to- 
| liko v samém mésté Florenci pristoupilo 


50.000 katolikiv ku stolu Pané a veskery 
chramy byly preplnény lidem néboznym, 
jenz se velebné Svatosti po cely den vysta- 
vené klanél. Néjaky padouch sice snazil se 
prekaziti slavnost téhoz dne tim, Zena za- 
éatku pontifikalni mse sv. od arcibiskupa 
slouzené hodil do. metropolitniho chrému 


| petardu; lec pravé tim sptisobil opdéénou 


demonstraci; nebot kdyz se arcibiskup po 


-ukonéenych sluzbach BoZich nazpét do pa- 


lacu svého ubiral, rozestavilo se neprehledné 
mnozstyi lidu na rozsthlém némésti a y 


ysldva svatému ndbozenstvi!* Slava arci- 
biskupovi!* ; 
 &@ Ameriky. Jak ze seznamu ,,Sadlier 


Catholic directory Almanac for 1871 vy- 


svita, Cita katolicka cirkev ve Spojengch 
stdtech americkych asi 4000 knézi, a sice: 
V cirkeyni provincii New-Yorkské 1100; vy 
sv. Louis-ské 980; v Baltimorské 700; v 
Cincinnatské té% 700; v New-Orleanské 
320; v provincii San-Francisco 160 a v 
Oregonské 40. Poéet katolického obyvatel- 
stva nelze na jisto udati, podoba se viak, 
ze asi 6 milion katolikti se ve Spojenych 
stdétech (mezi obyvatelstvem vesmés 39 mi- 
liont ¢itajicim) nachazi. 

*—* Velmi utéSeny jest rozkvét cfr- 
kve katolické vy Kanadé; tak n. pf. ¢itad 
provincie Quebek (s diecésemi sv. Boniface, 
sy. Alberta a Athawaska Makencie) 1,200.000 
véticich a 1000 knézi; provincie Halifax ma 
320.000 katolikivy s 200 knézimi; provincie 


. Toronto 230.000 katolikiv se 154 knéZfmi. 


Také biskupstvi na vzddleném zapadé lezicf 
na ostrové Vancouvers a Britické Kolumbie 
citaji 30.000 katoliki s 18 knézimi. 

*—* Noviny katolické v soustati A- 
merickém velice prospivaji. Tak Cita v Cin- 
cinnati vychazejici ,, Wahrheitsfreund* 13000 
predplatitelt! ; tolikéz odbérate]i ma Balti- 
morsky list ,,Kathol. Volkszeitung.’* V New- 
Yorku od Mac Mastera vydavany ,,Freemans 
Journal“ a Bostonsky ,,Pilot‘ éftaji po 20.000 
odbératelt. 

Ze Syrie. Do Damasku piibylo na 
jare letosniho roku 5—6000 imosleminti 
(Turkt), kterizto pokrténi byti zadali. Ta- 
mnéjsi biskup naridil, aby drive ndlezitému 
vyucovani ve vite katolické se podrobili, 
nacez vesmés svatost krtu obdrZeli. 


Pabérky. 
30. Papeéové dle ndrodnosti. 


Ctrndct ndérod& mize se chlubiti, ze z 
jejich sttedu papezové vysli. Cestna pred- 
nost ndlezi Vlachim, kteréz cirkvi svaté 
nejen prvnfho papeze po sv. Petrovi a na- 
Seho nynéjsiho svatého Otce Pia IX., ale- 
brz také ¢tyry pétiny vSech naméstki Kri- 
stovych, to jest, dvé sté dva papeze daly. 
Po Vlasich nasleduje Recko s trinacti a 
Francouzsko s dvandcti. naméstky svatého 
Petra. Z ostatnich evropskych zemf za- 
stoupeny jsou Némecko a Rakousko, kazdé 
se étyfmi; Spanhelsko a Portugalsko, kazdé 
s dvéma; Anglicko, Holandsko, Bavorsko, 


 Sasko a Turecko, ‘kaZdé s jednim. — Z 


~ 39 


‘nad’eni provolavalo: ,Siava Piu IX. 


Asie bylo papezi deset, az Afriky byli 
étyri. Novy svet nevidél jesté nikoho z 
lina svého na apostolské stolici. — V je- 
denactém stoleti sedéli na trinu papezském 
jeden Asiat, dvandct Vlachti, jeden Raku- 
gan, dva Némci, dva Francouzi, jeden Sas 
a jeden Bavor. Tito tedy papeZové pocha- , 
zeli ze sedmi ndrodtiiv. Naproti tomu méli 
jsme v Sestém a devatém stoleti jenom 
Vlachy na stolici. sv. Petra. Ctyri némeéti, 
svrchu pripomenuti papezové vladli_ v de- 
sdtém a jedendctém stoletf. Byl to Stépdn 
IX., Rehor V., svaty Leo IX. a Stépan V. 
Prede vsemi mésty Vlaskymi drzi v tomto 
ohledu prednost vécné mésto, Rim. V ka- 
zdém stoleti, vyjimaje ¢trnacté a nynéjsi, 
byli nejvy88i pastyri dusi z Rima vyvoleni. 
Skoro polovice vSech papezi (sto ¢tyii) 
nazyva Rim svym rodistém. Z téch bylo 
étrnact mucenikt, a tiicet devét svatych. 
Dluzno jesté poznamenati, ze kolébka sva- 
tého Evarista a Mikolase HU. vedle jesli 
Spasitelovych stala. a ze Theodor I. (v se- 
dmém stoleti) tam svij Zivot zapoéal, kde 
mistr jeho zivot svuj skon¢il. Namitd se 
sice, Ze prilis mnoho papezti Vlaské narod- 
nosti vyvoleno jest; avSak podotykame, ze 
svaty Klement, svaty Rehor I. Veliky, a 
svaty LeosI. Veliky Rimané byli, a ze pa- 
pezové, jako Rehor VII., Innocenc IIL, 
Pius V., Benedikt XIV., Pius VI., Pius VII. 
a Pius IX., aé italské byli narodnosti, ne- 
popiratelné, ¢estné misto v cirkevni histo- 
rii zaujali. Dle , Kap.“ 


literarni oznamovatel. 

#—_* | Déjiny ndrodu Ceského* vypravuje 
Frantisek Palacky. Sesit 26. Kniha XII. Val- 
ky husitské 1419—1431. V Praze 1871. Na- 
kladem B. Tempského. Str. 80. 

*_* | Radhost. Sbirka spistiv drobnych 

z oboru ¥eci a literatury ceské, krasovédy, hi- 
storie a politiky. Vydal Frantisek Palacky. 
Cast I. Sesit 5. a 6. (Str. 305—447) V Pra- 
ze 1871. Nakladem B. Tempsk¢ého. 
__ ** ,Zemepis pro vlasteneckou mladez 
vy Cechéch.“ Od Jana V. Poklopa, utitele na 
hl. Skole u sv. Petra v Praze. OddilI.: Zemé 
koruny Ceské. Oddfl II: Rakousko a dily 
syéta, Sesté rozmnozené a opravené vydani. 
Nakladem knéhkupectvi, Kobrova. V Praze 
1872. Str. 69 a 50. 

%__* | Utebnd kniha zemépisu pro I. 
tiidu skol sttednich a méStanskych.“ Sepsal 
dr, Antonin Tille, feditel c. k. realného gy- 
mnasia y Treboni. Druhé opravené a rozmno- 
yené vydini. V Praze 1871. Nadkladem knéh- 
kupectvi I, L, Kobroya. Str. 131, K tomutg 


@ 


dilku vydin: ,,Zemépisny atlas methodicky‘ 
(12 malovanych listiv.) 

*_* | Némeck& mluvnice pro tieté tittdu 
blavnich skol. “ Sepsali J. L. Masek a Fr. 


Streit. Druhé rozsitené a opravené vydani. V™ 
Praze 1871. Nakladem knéhkupectvi Mikuldse 


a Knappa v Karliné, Str. 134. 

*_* Noyellista némecky Conrad von 
Bollanden, jenz proslul svymi_historickymi 
romany: 
-kingen, Barbarossa, Konigin Bertha, vydal no- 
vy spisek: Der neue Gott. Erzihlung fiir das 
Volk. Str. 69. Na skladé u B. Stybla v 
Praze. 

Osobni véstnik duchovensky. 

V arcibiskupstvi Prazském. 

_V Panu zesnuli: 

p. Vojt Spies, far. v Beéové, 23. éervna (nar. 
16. dub. 1810, vysy. 3. srpna 1834); 

p. Jan Pecher, far. v Libiné, 5. Gervetice 
(naroz, 30. kvétna 1807, vysvécen 25. 
éeryence 1832); 

P. Petr Vaiia, jubil. knéz ¢. kriz. y Brave, 2. 
éeryence (nar. v Brné 28. Cervna 1793, 
yysv. 12. srp. 1816); 

p. Jakub Hladélek, kaplan ve Velkém Ujezdé, 

11. éervence (nar. v Mal. Cernicich 28. 

- #j. 1889, vysv. 15. éervence 1866); © 

aye. p. Mikulas Tomek, probost metitop. ae 
mu sy. Vita v Praze, prvai prelat krélov- 

stvi Ceského, dr. theol., rytit 2. tidy c. 

k. rak. radu Zelezné koruny, jubil. knéz, 

byv. rektor c. k. university a dékan fa- 


kulty bohosl., kanclit a rada k. arcib. Kon- 


sistore, atd atd. 11. éervence. Nar. vy Ne- 
kori’ 6. pros. 1791, vysv. 27. b¥ezna 1815, 
byl kanovnikem od 2. wnora 1829. Slayny 
pohfeb odbyval se véera o 9. hod. 
‘Télo na proboststvi vykropené bylo neseno 
do kostela u VSech Svatych, odkudz po 
zadusni msi. sv., kteréz jeho Eminenci pan 


kardinaél pritomen byl a absoluci pak yy-) 

' er vezeno na hibitov Malostransky y4.~ 
oSffich, kdez pochovadno. % 
Vyznamenan jest: aa 


A 


_ p. Vae. Stulc, 

jmenovan nejvys. 

 probostem starobylé kral. 
- Vysehradské, 

Ve sprave duchovni bebabe won! jsou: 
“p. Jos. Kuchynka, 
Rakoyniku ; 

p. Vine, Svehta, exposita v Kosifich, 
ministratora fary na Smichové: 


sid. kanovnik na VySehradé, 


p. Frant. Miesner, katech. ve Stiibiée, 7a fa | . 


réfe v Plané; 
p. Ant. Pitt, dainin v Linech, za admin, do | 
Krusoyies 


Luthers Brautfahrt, Franz von Sik-* 


rano, - 


Nees 


administr. za.dékana y~ 


“a ad-. 


in hal, Bratnen val za adm, v Hhesove dS 

P. Jos, Laube, ktiz., probost y Mar. Chlumu, 
za komend. a fardfeu sy. Bartol. y Chebu ; 

P. Aug. Cassali, ktiz., far. 2 Kral. Chlumu 
do Psova (diec. Litomé?.) ; 

P. Mat. Retchenauer, kfiz., za proz. admin, 
do Kluéenic; 

P. Jos, Pfob, kiiz., kapl. v Kral. Chlumu, Za 
koop. U SY. Karla ve Vidni; 

P. Vac. Kubr, kiiz., za kapl. do Dobfichovic ; 

P. Adolf Matousek, kfiz., za kapl. do Tachova ; 

P. Bened. Neufuss, ¢. sv: Bened. v Emausich, 
za proz. kapl. do Kral Chlunu; 

. Jos, Ardelt, za far. vy Langenbrucku: 
Amand: Kolbe, za far. vy Kislingswaldu (oba 
v Kladsku) ; 

. Bediich Kral, 
leni, za faréte v TuSkové; 


Pp 

p 

P oe v Ze- 
P, Stanislav Skarda, prof. theol. yv Teples za 
P 

1e 

P 


¥. prem. Tepl., 


fardte v Zeleni; 
. Frant. Fuhkrmann, ¢. prem., far.z Uherce 
do Sekyfan ; 
. Bart. Danzer, ¢. prem., 
Uherce; 
. Felix Koch, im ‘prem., kapl. 
ve Stodé. — 
‘Uprazdnéna mista : 
Beéov, fara patron. p. vévody Alfreda z Beau- 
fort-Spontin, od 5, Gervence. 
Krusgovice, fara patron. p. Maxm. Egona kniz. 
z Fiirstenbergu, od 5. Gervence. 
V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnul: 
P. Ondiej Rettig, rektor kol. piar., teditel hl. 
a niz. real. Skoly v Nepomuku,-1. éerven- 
ce (nar. v Usti 8. bez. 1821, vysv. 16. 
éervence 1848). 
Ve spravé duchovuni ustanoveni jsou : 
p. Jan Svéda, farét v Husinci, b. vikar a 
kons. rada, za dékana v Prachaticich ; 


far. ze Stoda do 


za adm. fary 


. oa Kohout, adm. za fardé¥e ve Vserubech ; 


p. F » Mikulaé, kapl. za adm. y Nepomuku. 
; Uprazdnéna mista : 

Rehberg, ‘fara patron. ndb, matice, do 6. srpna. 
Nepomuk, dékanstvi patron. inti. Auersperga, - 
do 7. srpna. 


rozhednifin 28% m. “lee V biskupstvi Litomérickém. 


koleg. ‘apitoly: ; : 


V Panu zesnul: 


p. Jos. Wilde, katech. v D&éiné, 14, éervna 


* | (nar, 20. pros. "1831, vysv, 25. Geryence 1856). 


_ We sprave duchovni ustanoveni jsou: 
p. Ign. Herschel, far. z Louchoyado Kristofo- 
» vych Hamri; , 

p. Karel Wettengl, far. z Jilového do Libouchce, 
Milodary. Na opravu metrop. chramu sv. 

Vita y Praze: Nékolik bohoslovei Litomé- 

fickych 7 wl. 50 kr. — P. Plasil 10 mi sv. 

ve prospéch Husince a 10 Sazavy. 


Ziskem Ta, arcib, Lay za Rohli¢ka a Sieyerse y Proge, 


Ie 


oe 


Roénik XXl. WV Praze dne 95. éervence 1871, 1871, Cislo y) 


YY 


Vydava Predplaci se 
5. 15. 25. Vv expedici 
kkaZdého mésice. au vieoh fdnych 

Redakce: bicu: 
age a seminéfi ae 2 sy kr. 
ae E na aE me ae kr. 
Expedice: 


“Ykatol. knéhkupectvi fo ~ ‘a k 
: Jeloroé. 3 zlz— kr. 
B. Stybla llasy a () 1¢ ny pilroé.1 zl. 55 kr. 
na sv,-Vacslavském 


dmésti, is. 786-11. Pfedplaceni étvrt- 
, dasa satel (an letnise neprijima. 
reklamujte nejdélev  Redaktor a nakladatel: lis FRANTISEK SRDINKO, — _Jedzetliva disla 


se neprodayaji, 


= 


»Spravedlnost zvysuje narod, ale hitch biané ini narody.“ ~~ (Pi). XIV. 24.) 


Uvahy na nedele a svatky chovni prospéch vlastni nebo bliznfho, sméle 
celeho roku. rozvaéme jazyk, at tu ,slovo Bozi neni 
privazano.“ (HL. Tim. 2, 9.) ,Poloz Hospo- 

LI. V nedéli XI. po sv. Duchu. dine stréz tistim mjm* (Zim. 140, 3.), aby 
nikdy marné a §patné slovo z ust mych 

1. Podle dneSniho sv. evangelia (Mar. | nevySlo. — ,Odloz od sebe usta nepravd 


7, 31—37.) uzdravil Pan Jezs clovéka hlu- | a rtové utrhavi at jsou daleko od tebe.“ 
chonémého, dada mu sluch i feé. Cotu Pan | (Pfisl. 4, 24.) ,V mnohu ‘edi naleza se 
JeziS ucinil, mizeme obratit na celé poko- | bldznovstvi. (Kaz..5, 2.) . 
‘leni lidské. Buh co stvoritel jest darce slu- 4. Pain Jezs ,,prikdzal lidem, aby édd- . 
chu i feci.-Také Kristus co Vykupitel ote- , nému nepravil’ o zdzraku, kteryZ byl ucinil.* — 
viel nam usi a rozvazal svazek jazyka. | Takto ndm dal spasitelné nauéenf, ze se 
Ont nas naucil znati Boha a seslal ndm mdme chraniti vsi chlouby a honosnosti, 
ucitele pravdy a utésitele Ducha sv., tak | ze k vlastni cti bez potreby nic nemdéme 
ze miizeme slyseti, co jest pravdivé a dobré,  mluviti, sice bychom vupét zkazili, co jsme 
co nam prospiva k spaseni. — dobrého ucinili. Toho napomenuti kr. be- 
Nez mnozi pohfichu podobaji se v , dlivé Setrte. Ku marné samochvdale budte 
mrayném ohledu ¢lovéku hluchonémému, | vzdy hlusi a némi; zanechte u sebe, co 
jsouce hlusi ku pravdém bozskym a k spa- | jste s milosti Bozi dobrého ucinili, tkouce 
sitelnym napomindnim a némi ku vselikym | u sebe po kazdém ¢inu: »Ne mné Hospo- 
hiichim vlastnim i cizim; maji usi a ne- | dine, ne mné, ale jmenu svému dej slavu.“ » 
slysi, jazyk anemluvi, kde by slySeti amlu- (Zim. 11, 1.) 
viti méli. — Proste kr. bozského Spasitele, 5. ,Cim pak jim vice Spasitel prikazo- 
aby tyz zazrak. ktery na téle onoho hlu- | val, aby o zazraku miléeli, tém vice ohlago- 
chonémého vykonal, i nyni, kdy a kde- | val? Tak to byvd: Kdo cti se vyhybé, 
koli toho treba, cinil ve smyslu duchovnim, | toho stiha, kdo pak ji hledaé, brani, toho 
aby otviral mys] i srdce a rozvazoval ja- | se strani. Pokorny byva chvalen, ctizado- 
zyky lidské, aby vSickni, co jest pravdivé a | stivy pak spravedlivé dochazi hany. Podle 
dobré, ochotné poslouchali a prijimali a vzdy | toho se ki, tid. — 
aby mluvili, co jest Slechetné a spasitelné. 6. A co hiasal lid o Panu Jezisi? 
2. A hned otevieny jsou ust jeho.“ | Malem mnoho, totiz: ,,Dobre vsecky véer 
Kézby Pan oteviel usi vaech lidi androdi, | uéinil! O kterem Glovéku by se mohlo tak 
aby slovo Bodi pilné poslouchali, co slysi, | rici? Co lidé konaji, byva z vétsi ¢asti da- 
ochotnym srdcem pfyijimali a podle toho | remné a Je- -li kde néco dobrého, za to tim 
zivot svuj spravovali. (Luk. 11.) vice ptimiseno zlého. Co pak Buh Cini, 
. ,A rozvdzdn jest svazek jazyka | v8ecko dobte ¢inf. Vsickni skutkové Bodi 
jeho. “ Jazyk jest nejnebezpecnéjsi tid téla, | jsou dokonali. Chvalme tedy ve vsem Pana, 
kteryZ -bychom ¢asto spise méli vazati nez conth éinf a stale napravujme, coz dosud 


 rozvazovati.. Lépe jest byti némym, nez | zlého jsme uéinili. ,,Pakli by bezbozny ¢i- — 


mluyit daremn& nestoudné, hiisné. — Kdyz | nil pokanf — Ziv bude a neumfe.“ beset 


; pak ‘toho zida Gest a chyala Bozi a du- | 18, 21.) 


; 2] 


be 


‘upadl mezi_ lotry.“ 


_ 389 = be 


Lil. V nedéli XI. po sv. Duchu. 


Pin Jez8 udi v pribéhu o melosrdném 
Samaritdnu (Luk. 10, 23—37.), zek dzivotu 
vécnému tieba zachovavati prikazani lasky. 

1. ,Jakysi zékonfk, chtéje pokouseti 
Pana Jezise, tazal se tka: Mistie co cine, 
Zivot vétny obdrzim? Ale On freklk nému: 
V zdkoné co jest psino? A zakonik odpo- 
védév ¢ekl: Milovati budes.4 .. — Tot k 


nejdalezitéjsi otazce pravd odpovéd. — Pri 


vsem jedndni svém tazte se tedy kr., co 
éiniti mam, abych Zivot vécny obdrzel? —- 
Odpovéd na otdzku je snadna: Cih, co ti 
kaze laska k Bohu a k bliznimu. Cin po- 
vzdy, co Buh veli, z dobrého tmyslu, upfi- 
mnym srdcem a k bliznimu tak se chovej, 
jakoz si rozumnym sptisobem pfejes, aby 
on v podobnych pripadnostech k tobé se 
zachoval. (Mat. 7, 12.) 

2. ,,Clovék jeden, vypravuje Pan Jezis, 
— Smutna, nestasna 
prihoda. Nez, jak Casto stava se ve smyslu 
duchoynim. V§udy Gihajf na nds vrahové 
duse. Mimo nas svét, zli lidé, . daremni 
spoleénici, falesni pritelé a svtidcové, kolem 
nas nepritel dabel se svjmi soudruhy, kte- 
ryZ jako lev obchazi (I. Petr. 5, 8.), v nas 
pak télo s hiisnou naklonnosti, zadost oct, 
téla a pycha zivota. (I. Jan, 2, 16.) Kolik 
(cinfme) krokd, tolik nebezpecenstvi. Chran- 


me se tedy. Kdo poklad svij verejné uka- 


zuje, na odiv nosi, dava na jevo, ze chee 
byti oloupen. Ale vSecka opatrnost nic by 
neprospéla bez Bozi pomoci. Proto ,,bdéte 
a modlete se!“ (Mar. 13, 33.) 

3. Lotit obloupili ho a zranivse odesli, 
odpolu Zivého nechavse. Clovék obloupeny 
jest obraz hriSnika, zvlasté htisnika od jinych 
svedeného. Svtidcové k hiichu jej sloudivse, 
obloupili ho, pripravili o vSecky poklady 
milosti a dui zranili; nebo kazdy hiieh 
jest bolestna radna duSe, vice méné ji ne- 
bezpecna. Tak hifSnfk odpolo mrtev ledi, 
nemaje tolik mrayné sily, aby s4m povstal 


a Ginil pokani. —- ,,Vizte tedy ki., aby vas 


zadny nesvedl.“ (Mat. 24, 4) Vy tedy bra- 
ti strezte se, abyste bludem nemoudrych 
svedeni nevypadli od syé pevnosti.“ (UH. 
Petr 3, 17.) 

4, Knéz a jahen Gi levitajsou obrazové 
lidf necitelnych, nemilosrdnych, zvlasté ne- 
teénych, nedbalych rodiétiv a predstavenych, 
kteti se nestaraji, aby chybujici ditky a 
podrizeni jejich se napravili, polepsili. — 
Milosrdny Samaritdn jest obraz Glovéka ci- 
telného, utrpného, jenz z uptfimné lasky 
litost m4 nad hiisnikem a vSemozné se 


priciuje, aby ho vzbudil a ptived] na ¢eé- 
stu pokani. — Zyvlasté pak jest to trefny 
obraz bozsk. Spasitele — | 

>. Jak nemilosrdné se choval knéz a 
levita k onomu neStastnému, jenz upadl 
mezi lotry. Vidéli, ze nestastnik pomoci 
jejich potreboval, aby nezahynul; vSak oba 
bez ttrpnosti pohledli a pominuli, sli dale. 
—.Za to jak krasné, slechetné jednal milo- 
srdny Samaritén! Oa vida zranéného, mi- 
losrdenstvim hnut, vsSemozné se priciiuje, 
aby pomohl a ulevil bidé jeho. — Skou- 
mejte se ki., kterak v podobnych pripad- 
nostech, v vestésti a strastech svych bli- 
znich jste se chovali? Zdaz jste hledéli 
negtastnym pomoci, kde a jak jste jen mohli, 
a nebo jste patrili na jejich bidu bez citu 
a bez ttrpnosti. — Nejednejte nikdy br. 
a s. podle prikladu Zidovského knéze a 
levity ale vezméte sobé za pfiklad milosrd- 
ného Samaritana. ,Jdi, i ty uéin tez!* — 


Jakymi prostredky zachova a roz- 
mnozi duchovni spravce lasku k cirkvi 
katolicke u vericich v dobe pritomne. 


Nastinil a prednesl 
na poradé vikariatu Kolinského 30. brezna 1871 
J. V. S—y, kaplan na Dobrichové. 
»MLy, co jini dolkazali, zname; 
Luec to skryto prede jinyrmi, 
Co my vy knize lidstva by ti mame.‘ 
(iXolar.) 
Kdokoli okem tichého rozjimaée diva 
se snaham nynéjsiho pokoleni, musi_ priji 


bézi toliko o katolicism a_ protestantism, 
ale mnohem vice o krestanstvi a pohanstvi 
a sice o to nejhorsi pohanstvi novovéké. 
Podobné ve mnohych zemich a u_ prtemno- 
hych nespokojenca nejde o monarchii a re- 
publiku, ale spiSe o vlédu abezvlddi. Ano, 
zniciti vSecku autoritu a zjevené nabozenstvi 
odkazati v isi pohddek, starému bludu a 
bezuzdnosti pohanské zjednati prichodu: 
ten jest zamér pohanti a zapribohi novo- 
vékych — ,in chaos antiquum confundamur“ 
— to jest jejich zatemnélym heslem. 

_ Ze pak jedina cirkev katolicka zalozena 
Jest na autorité Bozf, Ze ona jedind Kri- 
stem zjevené pravdy neustupné haji a za- 
chovava: proto vSecky pésté naptazeny a 
vsecky zbrané namifeny jsou v dobé nasi 
proti jediné cirkvi katolické, proto bojuje 
se proti ni tajnymi spolky a vetejnymi ha- 
nopisy, tajnym podr/vanim‘a verejnym nasil- _ 
nictvim. Potomkové nestydatého Chama od-. 

kryvaji stydké udy, vyhrabévajina svétlo staré 


* 


hae 
» 


- 


+ 


” 
. 


- 
d 


_ Skvary, ohiivaji staré pomluvy, prehanéji a 


zvelicujf slabosti a skvrny jednotlivych uda 
cirkve, za néz cirkev nemfze, a bez kte- 
rych neni nizadna sebe mensf spoleénost. 
A éeho chtéji dosahnouti bojovnici Belia- 
lovi? Ostouzenim cirkve a tupenim sluht 
jejf chti v pochybnost uvésti pravdu, chti 
ze srdci vyrvati lasku k cirkvi a laskou k 
cirkvi viru v Krista. A co ¢inf nasi ka- 
tolici vici tomuto suzovani své matky? 
Mnozi z nich sami polfnek prikladajf, po 
vétSiné pak nejsou ani studenf ani horci, 
neteéni jsou a lhostejni. ,Kdoz pry bude 
bojovati proti duchu¢asovému? Num quis 
contra torrentem?“ Chutna jim ,dolce far- 
niente.“ Touto bahnivou ospalosti bezdéky 
pomahaji nepratelim, ktetf nejsouce ruseni 
pracuji o prekot na dile dabelském. 

‘Trestuhodna neginnost jednéch a_hii- 
Sna pritinlivost druhych zavinily oéividny 
upadek viry, mravnosti a poctivosti, a w- 
padek ten zavinil citelnou az piflis roze- 
rvanost a rozkvaSenost novovéké spoleénosti. 
Kdoz by tu neZalostils velkym pévcem ,,Sla4- 
yy dcery :“ ; 


»Do zlych éasi, Béih to s nebe vidi! 
nase Zivobyti upadlo, 
az se strasné jejich zrcadlo 

_ Tuka o¢im odekryti stydi. 
Zmatek toci krajin béh i lidt, 
duch m4 zavrat, srdce uvadlo, 
ba, 6 nové svéta divadlo, 
sim uz sebe rozum nendvids: 
Se syobodou yaléi nesvoboda, 
pravda sluje nyni nestésti, 
a ctnost fidne jako stara moda. 


~ Nejhorsi pak ta jest chyba véku, 
— ae aé. citi osten bolesti, 
~  -memoc taji a smich Gini z léku.“ 


- < I kdog jsa piftel pravdy a pravy lidu- 
~ mil 


nekvapil by nakapati balsAmu na rany 


- mladého pokoleni? Kdoz jsa dobrym_ pa- 


% 
j 
g 
j 

_ 


4 


styrem dusi neshanél by se po prostredcich, 
jimiz by u véricich laska k cirkvi se zacho- 
yala a rozmnozila a neprdtelskym snaham 
pritomné doby pfitrZ ucinila? kterym spra- 
yeem duchovnim nehnulo by apostolské na- 
pomenuti: ,,Viztez bratri, kterak byste 0- 
patrné chodili, dnové jsou zli!* (Ifes. 5, 
15. 16). Ktery duchovni nepremital by na 
duchu vazné ono slovo: ,,My co jinf do- 
kazali znime, le¢ to skryto prede jinymi, 


co my .v knize lidstva byti mame.“ NuZe co 
jest ndm ¢initi? 7 
I, Uéme se od syni tohoto svita o- 


patrnosti; oni, jak di Kristus, opatrnéjsi jsou 


SE CP py, 


v pokoleni svém neZli synové svétla. Po- 
zorujme na pr., kterak v Geském nérodé od 
r. 1848 probudilo se ndrodnf védomf{! Tie- 
ba bychom nasli mezi sebou mnoho pie- 
mrsténych a mnoho lzivych naérodovci, pre- 
ce Cecha nenajdeme vice, jenz by se stydél, 
ze Cechem jest, jako byvalo pted lety. Cim 
se asi Cechové probudili? Mluvilo se mno- 
ho, psalo se mnoho, co vsak nejvice vadi, 
ucinilo se mnoho; by nebylo pravych vla- 
stenctiv, kteti stolek svij obétovali a Zivot 
svuj zasvétili sluzbé naroda, zajisté bychom 
nebyli tam, kde jsme nyni. 

Ano uéme se od synt svéta opatrnostt. 
I my vyburcujme ze sna ospalce, probudme 
netetniky, vzbuzujme katolické védométjednak 
slovy, Jednak skutky, 

1, Znamenité ucinky ma Zvé slovo, 
veliké divy tvori slovo Boz. ,Zdaliz ne- 
jsou slova ma jako kladivo rozraézejicf ska- 
lu 2“ (Jerem 23, 29). NuZe, nenechme mi- 
nouti zadné  prilezitosti, abychom ospalci 
zivym slovem neprobouzeli. 

a) Probouzejme katolické védomi na 
kazatelné, probouzejme pri cvicenich, pro- 
bouzejme ve Skolach a ve zpovédnici. ,,[gnoti 
nulla cupido“ ; procéez ukazme véricim, cm 
jest cirkev katolickdé; dokazme jim, Ze jako 
jedina jest pravda, tak jedna jest jedina 
prava cirkev, jediny sloup a utvrzenti pray- 
dy, jediné neposkvrnéna chot Kristova — 
a tou Ze jest nase cirkev katolicka! Po- 
svétme véricim na blahodarné pisobeni té- 
to cirkve katolické od kolébky jeji az na 
dobu nynéjsi, nkazme jim, ze cirkev Kri- 
stova zachranila ndrody od zahynutif, Ze 
oblazila veSkeren svét, Ze péstovala a Sti- 
tila od jakzivosti pravou osvétu a vzdé- 
lanost. Tou pricinou a ze toho vyzaduje 
doba pritomna, budtez nase *ect ponékud 
rdzu polemického. Posvétmez na _ faleSné 
proroky, na nepovolané oblazitele lidu, kte- 
ri by radi proménili narod na stado zho- 
vadilé zvéte bez vysstho vzletu, bez viry a 
bez mravnosti. Varujme lid pted témito 
svadei : 


yJako hadu chrante se té shnilé 
nizkych mudrlanti podusky, 
kazdy, kdo ma srdce uSlechtilé. 
Bah, kdy% béhu svéta cile znacil, 
neproménil duse na sluzky, 


_ ale prdvo deer jim dati racil.“ (Kolar.) 


Ze pak jazyk éesky v posledni dobé 
znamenité pokro¢il a zveleben jest, a Ze nas 
lid nynf mnoho ¢te, chraime se, aby mluva 
nase nekulhala za pokrokem. Nemyslim, aby 


' mluva vo do formy byla precpana bomba- 
21 


ox $94 © wha My, 


Stickymi zdobnistkami — budiz ale jedno- 
duché a krdsné, jak toho doba vyZaduje. 
Nebot jestli jednoduché pravda musi ko- 
necné prorazit a zvitézit, ¢im vice musi se 
svét pokoriti pravdé, které se nese jako 
krdlovna v odévu pozlaceném rozlicné o- 
zdobena. 

Ku kapitole 0 Zivém slovu drudf se 
samodék zpominka obfadné Feci. Pro Za- 
vedeni Geské bohosluzby zjevné mluvi du- 
§evni prospéch véFictch; nikdo mi  zajisté 
nepopre, ze materStina Uzeji pouta srdce k 
srdci a mocnéji ducha k Bohu povznasi 
nezli feé nesrozumitelnd; aniz kdo vyvrati, 
ze by mnohem vice se poslouzilo vire a 
naboznosti, kdyby bohosluzebny ikon zivym 
slovem byl provdzen, nez kdyz se obrady v 
jingch, dobach sebe dikladnéji vykladajf. 

Zivym tedy slovem dluzno knézim pro- 
bouzeti védomi katolické, aby védomim 
tim oziven a oblazen vérici lid se smélym 
éelem hldsal: ,Budiz za to Bohu dik, jsem 
krestan, jsem katolik.“ 

Il. Leé pouhymi slovy nedokazeme 
vsecko; ,ne z mutného oka, z ruky pilné 
nadéje kvitne* —,,verba movent exempla tra- 
hunt. Skutkem, ldskou hiedme probouzet 
laisku k cirkvi: Cim se mnedle rozsifila 
na pocdtku Kristova cirkev u prostted nej- 
krutéjsfho pronasledovani? Co  naklonilo 
pohany, aby pjijali viru? Nebylo to samot- 
né evangelium, byla to vira laskou ozivena, 
laskou piisobici, vira prinaSejici ovoce do- 
brych skutké, ovoce lasky k Bohu a bliz- 
nimu.-~ pohané pro ovoce zamilovali strom. 
Této lasky bohuzel ubylo u nas tolik, ko- 
hk se rozmnozil poéet véricich. 

Rozmnozil jsi narod tento, Pane, 
ale nezvelicils veself, 
avtomslzaz oka mého kane!‘ (Koldr.) 


Ano, laskaa skutky schazi veliké vét- 
Siné nynéjsich katoliki; nuZe, ukazme 
aspoh my knézi, ze mdme lasku, budme 
netoliko mu& slova, ale mnohem vice mu- 
Zové cinu. 

Tou pricinou méj se knéz na pozoru 
avlasté v pritomné dobé, aby jej nestihla 
vy¢itka s pifhanou : 

ybane, slova tva jsou opravdiva ; 

leé proé sami na né nedbite; 

hle nam cestu pravou hlasate, 

- ant jest vlastni vase cesta kriva !‘+ (Koldr.) 

Chran se tedy knéz vSeho odpudlivého, 
panovitého a nemilosrdného jedsdni! Hled 
se bliziti lidu, 
dovoluji povinposti tvé; bud radcem_a té- 
Sitelem lidu, bud jeho andélem straznym, 


_ den, 


seé pripousti trad tvéj a 


Oty ie ae 5 : - 4 
eae. . Z y ¢ 
7 eee ; No a 


bud jeho spomocnikein; iiavstévuj nemocneé; 
zvlasté vsak nezapominej, ze kazdou jinou 
vadu spise lid knézi promine, jen ne pro- 
vinu lakoty, nezapominej, Ze ,chudi jsou 
télo Kristovo“ (Aug.), nezapominej na al- 
muénu! Ano, almuzna jest ten zlaty klié, 
ktery otvird branu do srdcf lidskych. O by 
jen hmotné postavenf duchovenstva, vsech 
chudych farari a kaplandi tak se polepsilo, 
aby vSichni tim zlatym kli¢em mohli vlad- 
nouti k velikému zajisté prospéchu cirkve ! 

Musi-li ale knézstvo ve dnech nagich 
laskou klidu vynikati, a¢ chce-li vzbuditi 
lasku k cirkvi, ¢im vice treba se snaZiti 
knézim, aby méli ldsku mezi sebou, aby se 
vyvratila G¢asto slychana vytka, ,ze nejméné 
lasky se najde mezi knézstvem.“ Vinu toho 
nese ovsem dabelské simé zavisti a ctiza- 
dosti; simé to ale vyriasta na prozluklém 
poli neblahych pomérié: jednak nespraved- 
livého poméru patrondtniho, jednak nesro- 
vnaného poméru fardre ke kaplanovi. Vide- 
ant iterum consules, aby brzo nadesel onen 
kde by se tyto poméry predélaly a 
zlepsily. Nechat nejd. biskupové uéinf opét 
a to rozhodny krok ku zméné patronati v 
ten rozum, aby kazdého, kaplana oZzivovala 
a k horlivosti podnécovala ta nadéje, ze 
snad v 10 letech doéekaé se samostatného 
bydla. Poéet far i tmrtnost duchovnich 
jsou zajisté u nas dle toho, ze se teéeného 
vysledku snadno da dociliti. ’ 3 

Co se tkne poméru furdii ke kapla- 
nim nechat-urovna se tak, jak toho prisné 
vyzaduje duch Kristiv a distojnost knéz- 
stva. Budiz kaplan panem bratrem svého 
fardte nejen dle slova, ale i skutkem. 

At koneéné varuji se téz predstaveni 
duchovni kazdého stinu sobectvi, nesprave- 
dlnosti a mstivosti, zkratka vaeho, co za- 
pacha neldskou a necitelnosti a pfisobi a 
nizsich zlou krev! = 


Kdo neni schopen obéti, ? 
ten lasky hoden neni 
a divny knéz, jenz sebe vic 
nezli syou obét ceni; 
a Spatny knéz, jenz sebe vic, 
nezli své bratry cenf.“ 


Uvedené prosttedky jsou zajisté sto, 
aby predevsim ospalcai a lhostejniki naklo- 
nily k cirkvi katolické, lasku k nf udrZely 
a rozmnozily. 

Jakou ale zbrani jest nam _ bojovati 


(Hédlek.) 


_proti skute¢nym tajnym a zjevnym cirkve 


nepratelim ? 
Oni se spoléujf ku zlému, spoléujme 
se my k dobrému, V kazdém vét3im misté 


dle moznosti zardzejme katolické spolky, 
jichzto ricelem mohou biti skutky bud téle- 
sného, bud duchovntho milosrdenstvi. Blaho- 
darné ptsobenf spolkii takovych neztistane 
bez uznani; i musi u vlazgnych katolika 
vzbuditi lasku, u protivniki aspon tictu k 
cirkvi. Velikou dtlezitost ma téz zakladant 
_ a podporovani spolki zpévdckijch; témi Ize 
povznésti a zvelebiti chramovou bohosluzbu, 
jakoz i vetejné privody aslavnosti cirkevni 
— a tak i zpévem probouzeti védomi ka- 
tolické. Ano, divotvornou zpévu moc znali 
jiz pohansti predkové nasi: ,Pévce dobra 
miluju bozi; péj, tobé ot nich dano v srdce 
protivo vrahom!‘* (Rukop. kralodv. Zaboj 
a Slavoj). 

Velikych uspéchti dociliti mozna i za- 
kladanim katolickjch besed, kde by se pésto- 
vala uslechtila zdbava, kde by se ¢inily 
casové a poucné prednasky; témito beseda- 
mi zaroven by se lid odvratil od zahubnych 
a duchamornych kréem a hospod, do téchto 
besed mohl by i knéz sméle zavitati, aby 
se lidu priblizil. K besedé katolické dobie 
by se hodil étend*sky spolek, kde by lid 
dostal do rukou dobré spisy a poctivé listy. 

Leé nepratelé cirkve nejen ze se spol- 
éuji, oni v drzeni maji velikou moc, kteraz 
jest tisk, oni bojuji tou nejnebezpecnéjsi zbra- 
ni — zidovskymi listy, daremnymi broztr- 
kami, Spatnymi knihami, hanopisy vseho 
druhu. Posvétme lidu na tyto zakuklence, 
kteri pod zastérou svobody a osvéty pod- 
ryvaji viru a mravnost a tim samym i silu 
ndroda, otravujice ho jedem nejhorsim. Od- 
halme jejich pokryteckou skrabosku, jejich 
rouno ovéi, ukazme, Ze nejsou leé smecka 
hladovych viki, kterf nic na to nedbajf, 
ze proticirkeyni stvanici rozdrobuji ndroda 
nemravnou literaturou dusevného zabiji — 
jen kdyz si kapsy své naplnf. 

Vsak nenf na tom dosti ukazati na 
hanebné vydélkdrstvi daremnych spisovatelt 
a nakladatelii — treba lidu zjednati zdravou 
duSevni potravu, misto plev a otrub chutny 
chleb dobrymi listy a spisy. K tomu ceili 
podporujme vibec dobry a poctivy tisk, 
zvlasté pak podporujme nedavno zatizeny 
katolicky spolek tiskovy. Pis, kdo umis, ku- 
puj kdo mfizes dobré spisy a hledje v lidu roz- 
siriti, k Cemuz nejvhodnejsi jest doba zimni! 

~ Koneéné pak vselikou pé¢i svou uvrh- 
néme na Pdna! Obratme se na modlitbach 
k Otci svétel, od néhoz vSeliké danf vybor- 
né a kazdy dar dokonaly pochazi; prosme 
Ducha svatého, Ducha pravdy a lasky, aby 
ohen sv. Jasky roznitil v srdefch krestand 
katolickych ! 


» 
5 


— 


I téSme se posléze blahou nadéji v 
lepsi budoucnost; téSme se slovy: , Cesta 
kriva lidi jen, Clovécenstvo svésti nemdze, 
a zmatenost jednéch éasto celosti hovi. Gas 
vse ménf i Gasy, k vitézstvi on vede prav- 
du. Co sto vékti bludnych hodlalo, zvrtne 
doba.“ Ano, téSme se blahou nadéjf, Ze 
neopusti Pan cirkve své, kterou na skdle 
zalozil, které pomoc svou na véky prfislibil. 
I kdyby vzplauula valka vsech proti vsem, 
anova potopa hrozila zaplaviti zemi: archa 
Pané vznaSeti se bude nad vyinami, az i 
holubice mfru prinese narodim radostnou 
zvést, ze opadly jiz vody a nové jaro se 
usmivé na omladlou zemi! 

Odstup ale odnas, abychom pro samé 
nadéje v lepsf budoucnost zapominali na 
pritomnost, ktera od nds zada ¢iny neod- 
kladné; aniz se tém podobejme, kterf stoji 
na brehu rozvodnéného proudu rukama 
lomice, kdezto rozsdpany Zivel tisice uda- 
vuje obéti. Proéez k zavérku obracim na 
cirkev a sluhy jeji slova velikého pévce 
krera pél o vlasti: 


yNuze, pokud srdce v téle bije, 
dbejme zdaru cirkve laskavé! 
Bdici probouzejte drimavé, 

tepli chladné, zivi vSe, co hnije. 
Vérni zradné poslapejte zmije, 
stédfi hante oti Ssilhavé, 

pilni sbér tu, ktera krvavé 
mozoly ji a pot bratriv pije !“ 


»My, co jini dokazali, zname; 
leé to skryto prede jinymi, 
co my v knize lidstva byti mame !* 


Tvurce ve prirodé. 


Obdaren jsa mysl{ jarou 
hled na svéta soustavu: 
uvidis v ni velkolepou 
Tyurce svého oslavu, 
Laska se tu ve pfrirode, 
moc a moudrost zjevuje, 
maly éervik, pisku zrnko 
milost jeho zvéstuje. 


Hromu tiesk a blesku rychlost 
hls, Ze On syéti Pdn; 

v luzich kviti, klasek v poli, 

ze mA byti milovan. 
Koruna ysak Jeho lasky 

v ¢clovéku se zreadli, 

jenz, podoben Tvtrci duchem, 

mezi tyory co kral dlf, vie 


— 326 — 


Klaster ,,Zvéstovani Panny Marie“ v 
Hradisti na Morave. 


V pamatni knize tohoto starobylého 
klastera Moravského vyniké jméno Jana 
Filipee, rodilého z Prostéjova, biskupa Va- 
radinskcho a administratora biskupstvi Olo- 
muckého. Slechetnému tomuto hodnostati, 
ktery pro véhlasnost svoji iu krale Ma- 
tidSe, jehoz tajemnikem byl, i u Vladislava 
krale veliké divéry pozival, ma vySe jme- 
novany klaster své dostaveni dékovati (1491). 
Nez netoliko co dobrodincée svého, ale i co 
svého ¢lena cti jej klaSter Hradistsky, ne- 
bot odfeknuv se vsi slavy svétské, vstoupil 
kratce po dostaveni klaStera sim do fehole 
svatého Frantiska, aby vzddlen jsa_boufti 
nabozenskych véku svého, v tichem tkrytu 
klastera jen Bohu Ziti mohl. Tu také ze- 
myel r. 1509, a pochovan jest v klasterni 
sakristii, kdez se az podnes nahrobni jeho 
kamen nalezé. — 

Novému tomuto klasteru ale nebyla 
doba tehdejsi pfizniva, nebot boure husitska 
zmahala se vZdy vice a vice po Cechach a 
po Moravé, ai klaster Hradistsky musel 
tudy mnoho vytrpéti, zvlasté roku 1619. 

Toho roku, dne 12. kvétna, pribylo to- 
tiz do Hradigsté 200 jezdci s viidcem svym 
Stubenfull-em, ktery na doléhdni ~obéant 
husitismu naklonénych primatoré@ obée;. Voj- 
técha Kremera, muze to moudrého.a spra- 
vedlivého, sesadil, a na jeho misto jakého- 
si Bediicha Musika, clovéka podlého, usta- 
-novil; — tim dostalo se husitské strané v 
Hradisti nové podpory; nebot sotva ze muz 
tento primatorsky svij tyad nastoupil, uvedl 
do obce kacifského knéze, jmenem Augu- 
stina, a odevzdal mu chram sv. Michala 
na Starém mésté. 

Nez jesté téhoz mésice, totiz 18. kvét- 
na, byl i farni chram sv. Jifi kacirim vy- 
dan, asice jakymsi panem z Kunovic, ktery 
toho Gasu s 200 pésimi Valachy do mésta 
prisel. Za pomérii takovych nebylo ovsem 
byvalému primatoru a tehdejsimu dékanu 
~Vaclavu Kuliskovi mozno, déle ve mésté 
zustati, i prchli, a tak zbaven chrém farni 
svého spravce. 

Protoz Michael de Solmyo, tehdejai 
kvardian klastera, opusténé svatyné se ujal, 
a predevsim se staral, aby nejsv. Svdtost 
oltaini do bezpecného mista prenesena byla; 
i vstoupil, provazen jsa bratifmi fadu, do 
-chramu, ktery kacfri naplnén byl; zde pak 
u svaté horlivosti nejsvétéjsi Svatost oltarni 
do vys8e pozvednuv naboznou piseh zapél, 
které i sami kacfti piizvukovali, a tak v 


slavném privodu ji do chrému kJAsternfho 
prenesl. V tomto chrému klasternim: ko- 


nany pak sluzby Bozi i posvdtné obrady — 


pro lid katolicky osady Hradistské od knézi - 


radu sv. Frantiska, az do roku 1620. 

- _Kdyz pak tohoto roku vojsko cisatské 
u Prahy skvélého vitézstvi dobylo, a tak 
novotém Husitskym pritrz ucinilo, navrécen 
zase pokoj osadé IIradistské: oba chramy, 
kterych se kacfii zmocnili, navraceny kato- 
likim. a dékan i primator, kteri vypuzeni 
byli, uvedeni opét na sva mista, a sice pri- 
cinénim generala Buquoy. — 


Nez dlouho netrval pokoj, ktery ono ~ 


vitézstvi zjednalo Morave. 

Nebot téhoz jesté roku 1620 knize u- 
hersky Gabriel Bethlens velkym mnozstvim 
nespokojenych kacfti — Kuméant, Turki 
a Tatari v ony kraje moravské, které s 
Uhry sousedi, vpadl; zde pustosil a palil, 
z kterézto pohromy teprv po smrti tohoto 
knizete (r. 1629) katolfci se zotavovati po- 
éali. — 

R. 1742, kdyz nejjasnéjsi cisa¥ Karel 
VI. zemrel, opét kral prusky Bedrich II. 
za panovani Marie Terezie, dcery zemrelého 
cisare a vladkyné od vSech dvorai dle san- 
kce pragmatické uznané, ¢ciné jakési naroky 
na mnoha knizectvi v Slezku do zemi ra- 
kouskych vpadl a netoliko celé Slezsko si 
podmanil, ale i pod plastém pfratelstvi do 
markrabstvi moravského vstoupil a Olomtce 
se zmocnil. 

Téhoz roku 1742 d. 5. tnora vtrhl i 
do Hradisté a celého mésta, v némz ani 
jediného vojina ani zbrané nebylo, se zmo- 
cnil a 500 muzi pod vidcovstvin Rehote 
Postera obsadil. 

Vojini ti v mésté rozlozeni klaster sice 
usetrili, vSak 10. téhoz mésice jiné oddélent 


500 muzt pésich prislo a téch ubytovalo— 


se na mnohé prosby vSech bratiti v ambi- 
tach hotenich kléStera, a sicev cele u vcho- 
du a v starém refektari. . 

Ti pak vé8ichni napojem a potravou 
mimo chléb po 18 dni od kléStera museli 
byti vydrzovani. 


Po jich odchodu opét jini a jinf piri- © 


chazeli, brzo pést, brzo jizdni, nékdy u vel- 
kém, nékdy u mensim poctu. Ubytovani 
byli v celach, do refektéte vsak nikdy ne- 
prisii. 

Snadno lze pochopiti, jakych nesnazi 
toho ¢asu bratii snaseti museli az do 10. 
dubna. Téhoz dne totiz zborivse mosty u bra- 
ny Lunovické z mésta vsickni odtéhli ak Olo- 
muici spéchali obavajice se prepadeni od Uhra. 
A skuteéné v tyz jesté den, co Prusové od- 


’ kym vojskem do Saska ypadl, 


rm 
6 


| 
tahli, vojsko uherské do mésta ptibylo, a 


Prusy az ku Kromérizi -prondsledovalo; 
jsouc ale poctem nepatrné, nemohlo ovsem 
dosfci velkého uspéchu, prece vsak dékana, 
kralovského sudiho Jana Schwarze, prima- 
tora Leopolda Cerného, Ondéeje Kratochvile 
konSela, a mnoho starsf{ch ze zajeti vysvobodi- 


lo. Na to pak nepiitele nejen od Olomice vy- 


pudili, ale i z Moravy do Slezska zabnali, 

pri tom mnoho pobili a 600 zajatych do 
radisté privedli. 

Mezi tim téhoz roku mir od kralovny 


s pruskym kralem uzavien, kterym hovent’ 


Slezsko celé a velké édst dolnifho mu po- 
stoupeny jsou. 

Tentyz kral prusky opét r. 1756s vel- 
by zvole- 
ného krale, ktery byl rakouskym spojencem, 
ku zruSeni svazku toho pfinutil a na svou 
stranu privedl; a kdyz kral odporoval, celé Sa- 
sy sobé podmanil a radilzde jako pan odva- 
déje k vojsku, kdo se jen ponékud hodil. 
Sebrav takto vétSi vojsko, jimz se sesilil, 
rychle do Cech vpadl a 1. fijna jiz u Lo- 
vosic s vojskem cisatskym pod vedenim 
marsalka Brauna bitvu svedl, ktera vSuk ne- 
rozhodnuta zistala. 

Nasledujiciho roku s vojskem v Sasfch 
sebranym do Cech tak spéchal, ze ku konci 
dubna jiz u samé Prahy taborem se polozil. 
Tu pak 6. kvétna na vojsko rakoaskéoko- 
lo Prahy a v Praze soustredéné udefil a 
koneéné také vitézstvi avSak krvavého dobyl. 

Valka ta trvala celych sedm let, totiz 
od r. 1756 az do r. 1763, kdezto mir da- 
vno zadany konecéné uzavren byl. 

Za éas této valky sedmileté kazdy rok 
velka sila vojska méstem Hradistém precha- 
zela k vojskim ¢éeskym a morayskym, a 
sice v takovém mnoézstvi, ze vSechny domy 
obéaniv preplnény byly. 

Proto také rozsahly klaster vzdy velké 
mnozstvi musel ubytovati a velkych skod 
tim utrpél. ; 

Po skonéené valce obratil se konvent 
se snaznou prosbou k nejjasnéjsi panovnici 
Marii Terezii, které 400 zl. nahrady uréila, 
jez P. kvardidn Cyrill Machaé v Brué ob- 
drzel. — 

R. 1785 pri zrusovani klésteri byly 
pouze dva na Moravé ponechany, totiz v 
Hradisti a Daé¢icich, ostatni pak — v Olo- 
muci, Brné, Kromérizi, Znojmé, Opave a 
Tiebové jsou zruSeny. Zeleli toho brati, 
ze kruty osud pravé tyto krasné klastery 
stihl. 

Klaster Hradistsky mél byti také zru- 
Sen; nato naléhal kapitan Baltasar de Bosy. 


—— 327 — 


A co mohl, Ginil; tehdejsimu jeneralu 
p- hrabéti Mitrovskému navrhoval, ponévadz 
malo budov pro vojsko bylo, by 6 setnin do 
klaStera vlozil a tak klaster v kasarny pre- 
ménil. — VSak ani u gubernia ani usamého 
cisate Josefa mnoho nevyridil. 

Piece pak Istivy kapitin r. 1787 Zadal 
na kvardidnu P. Jeronymu Remesi, by mu 
v listopadu jen na kratky éas mfstnost u- 
prazdnil pro sklad vojensky, totiz Satstva a 
zbrané ¢étyr setnin, a jiz chtél cely . po- 
trebné od sluhi dat vyprazdniti, ale snazné 
prosby kvardidna i bratif vymohly aspon 
tolik, Ze preneSenf skladu toho z kasdéren 
do klastera az skoro do poéatku r. 1788 
se protahlo. Mezi tim zemiel kvardidn a 
zvolen P. Cassian Vogel. Na to 2. ledna 
r. 1788 pfrisla komise, které onéch osm cel 
od zemrelého kvardidna v minulém roce 
uprazdnénych na rozkaz kapitaniv musilo 
se otevfiti. 


Hned Gasné z rana pak pfrisedSe tru- 


hlari, vojini a dtstojnici, upravovali cely 
pro sklady a zbrojnici s velkym hlukem a 
hrmotem. 


Mezi tim novy P. kvardian, poradiv se 


kdesi, zadal snaznou zadost ke guberniu 
do Brna. Zadost ta byla milostivé prijata 
a kapitanu vSeliké natlaky na klaster zaka- 


zany, pri tom narfzeno, by klaster okamzité © 


vyprazdnil. Na jeho pak prosbu éekaéno 
mu aZ do 1. dubna, kde pak klaster vy- 
prazdnén a kliée onéch cel vraceny. 

Prestal tehdy klaster za onéch tif me- 
sich hroznfch nesnazi, nebot odranaaz do 
vecera hluk a krik a oplzly zpév vojaki, 
Zenstin a chlapcti trpéti musel. 

Tento rozkaz slavného gubernia kapi- 
tana tak rozlitil, ze neustal premysleti, jak- 
by mohl svaj timysl piece provésti. Proto 
také mistoreditele Aloisia z Ugarte, ktery 
okolf hradistské tehdy prohlizel, pro navrh 
svij ziskati hledél a toho dovedl, Ze cela 


zalezitost ta opét ke guberniu prisla. Usta- 


novena byla komise zalezejici z vojenského 
distojnika, dékana mistniho, kvardiana, kra- 
lovskych tiredniki, a dvou starsich obce, 
pod predsednictvim kapitanovym. Jednalo 
se hlavné o to, je-li Frantiskanai v Hradisti 
potreb{; ¢i majf-li bytina Velehrad presazeni, 
by klaster pro nedostatek vhodné budovy 
v mésté pro ubytovani vojska byl upraven. 
Dékan boje se kapitana vyjadril se, ze 
svétsti knézf lidu dostaéfa ze nenf Frantis- 
kéni v Hradisti pottebi, coz také do pro- 
tokolu na rozkaz kapitaniv dano bylo. Ka- 
pitan vojensky pravil, ze by stat preménénf 
a upraveni na sebe vzal. Jediny konsel p. 


’ 


Josef Fridrich, muz v pravech zbéhly a 
velmi uéeny, za klaster co nejvreleji se pri- 
mlouval, uvadéje presvédéujici priklady ze 
starsiho a z naSeho véku, Ze vSady, kde 
nebylo a neni dostateénych knézi, lid od 
roku k roku vzdy hloubéji klesal a ze tedy 
Frantiskani v Hradisti jest velice potrebi. 
Kvardidn také velmi mnoho divodéi udal 
~ do protokolu dokazuje 1. ze klaster cister- 
cidcky na Velehradé radu Frantiskani nijak 
neni prihodny a kdyby sei dle fehole Frant. 
a to s velkym ndkladem upraviti mél, Ze 
dotace, vymérend pro osobu na 200 zla- 
tych, neposta¢i ani na lékafe, chirurga, 1é- 
karnu a na pfilezitosti do Hradisté a zpét 
prijizdéjici ana posly, kteri by léky a véci 


k zivobyti pottebné prinaseli. ponévadz na | 
Velehradé neni nikoho, z4dného osadnifka, 


zadného staveni, mimo zamek, kde nékolik 
churavych sluzebniki na odpotinku se na- 
chazi. 2. Jinak to ovSem byvalo s_ cister- 
cidky, kterf méli rozsahlé panstvi ana ném 
mnoho osadnikt, aetna stada, jakozi pro 
sebe zvlastniho lékafe, zvlaStniho provisora 
s lékaérnou, mimo to dosti koni pro pjyile- 
Zitosti a dosti sluzebnictva, 3. Méli dosti 
remesinikii vlastnich, své truhlife a tesafe, 
obuvniky a krej¢i, zahradniky a jiné. 


To vse by si museli P. Frantiskani | 


platit a udrzovati ze skrovné, velmi malé, 


pro osobu na 200 zl. vymérené nadace, | 


takze by jim nezbyla ani tretina, aby mohli 
miti dostate¢ny pocet bratii a byli by nu- 
ceni, stéle slavnou vlidu obtézovati. Posled- 
né udal kvardién, pakli by uznano bylo, 
ze neni Frantiskani v Hradisti potiebf, ze 
se obrati na slavnou viddu s prosbou, by 
Clenové do jinych posud stavajicich kléstert 
radu toho byli presazeni, ti pak, kteri jsou 
churavi, k brattim Milosrdnym byli dodani. 
Tyto dtivody zvitézily, tak Ze od toho oka- 
mziku nebylo jiz ani zminky o proméné 
klastera v kasdrny, a bratfi Zili v pokoji. — 
Tolik z lat. zdpisek z archivu klastera 
Hradistského, kdez io dalsich udalostech 
zpravy se nalezaji. Kapitdén, 0 némz stale 
zminka se Cini, byl toko éasu asi tolik, co 
za naseho véku krajsky Gili nyni hejtman 
okresnz, ovSem Ze mél jesté vétsi moc nez 
tito. DalSi udalosti viz v archivu téhoz 
klastera. — J. Vitdsek. 


Cviceni na Blaniku. 


Hoj, jak se na Blaniku valeény hlomoz zmaha, 
tak, jak by v nebezpeci snad byla zemé draha ! 
Tot Blanickych rytiti se evici statny voj, 


sey oe 


tak, jak by jiz jiz chtéli tahnouti v svaty boj. 


bie GBR 


: A v pred na bilém ofi ty bojovntky sedé, 


mohutné bohatyry, vojviidce statny vede; 
ten vidce — zemé éeské posvatnd, pevna straz, 
tot vidce bohatyrsky, tot. Vaclav, patron, nas! 


A kdyZ pak voj se vraci zpét k vrchu Blanickému, 
tu predni z bojovnikad prijizdi k vidci svému, 
a zvucny jeho taze se bohatyrsky hlas ; 

Coz jesté, svaty vidce, nas neptichdzi éas ?“ 


A svaty rek svou hlavu k mohutnym prsoum kloni, 
po smutné jeho tv4ii se velkaé slza roni; 

po vlasti vikol zira a ziré k nebi zas ; 

di: ,,Jesté, bohatyri, n4s neprichazi éas.‘ 


yled jesté marné nérod sem ku Blaniku zira! 
az zas ku pravu prijde ta svaté nage vira, 
pro nizto my jsme druhdy svou prolévali krev, 
pak opét se pozvedne mohutny cesky lev!*‘ 


,Dokud svow virw hant syn nasi éeské vlasti, 

dotud i nepominow naroda jeho strastz.‘‘ 

A vjizdéji rytiti zpét do Blanika zas, 

a smutnou péji pisen: ,,N48 nepfichizi éas !* 
Ant. Vestal. 


DOPISY. 


Ze Zebraka dune 15, éervence 1871. 

(Uvitdnt Jeho biskupské Milosti. Udileni svdtosti sv. bifmovani.) 

Dne 8. t. m. zavital k nam z Cerhovic 
k 7. hod. vecéerni svétici pan biskup dr, 
K. Prucha, aby zde svatost sv. bitmovant . 
udéloval. Jakmile se blizil k méstu’ slav- 
nostn{i branou vkusné upravenou a prapory 
ozdobenou, dano znameni strelbou z hmo- | 
zditi a vyzvanénim vsemi zvony. Ode brany 
byla postavena fada mladych stromki, ja- 
koz iod dékanstvi ku chramu P4né, konéic 
2 jehlanci s krdsnymi kytkami. U chra- 
movych dvefi o¢ekavali p. biskupa 4 du- 
chovni s dist. p. dékanem P. Simandlem, 
méstskym zastupitelstvem a s p. méSfanostou 
a Starsimi cechiv. Ze sttedu skolni mlddeze, 
kteraz se v svdteénim odéni a v hojném 
poctu se svymi pany ufiteli dostavila, vy- 
stoupila vzorna skolaéka Terezie V ., by Jeho 
biskupskou Milost oslovila. Slovy jejimi 
détinnou lasku a oddanost dychajicimi po- 
hnut primérené odpovédél pan biskup, a 
pokropiv pritomné ubiral se v privodu vsech 
k hlavnimu oltditi sv. Vaviince Zehnaje z4- 
roven ¢etné davy zboznych véticich. Pomo- 
dliv se tuto udélil piftomnym pozehnani s 
nejsv. Svatosti a byl pak piri stielbé a hla- 
holu vSech zvoni doprovazen na dékanstvi. 
} Ku pocténi velevzicného hosta uspo- 
radal zdejsi zpévacky spolek ,Hlahol za- 


—— 829 — 


staveaicko. O 9. hod. veéerni vypdleny 3 
rany, nacez vysli z radnice prapory ozdo- 
bené statecni zpévaci s cetnymi lampiony 
a pochodnémi se svym stkvostnym praporem, 
a sefadivse se v privodu pribyli k dékanstvi, 
kde pri osvétleni celého mésta zapéli vy- 
tecnym ftizenim Fr. L. Vorla 3 éeské sbory : 


»Vecerni modlitbuY od Kreutzera, ,Svoji k 


svému* od Bendla a ,Milend vlasti“ od 
Tovacovského. Nejdist. pan biskup patrné 
dojat libeznym zpévem za Sera noéniho a 


tou zati svétel, dékoval srdeéné v8em pit- | 


tomnym za proukdézanou poctu a dolozil, 
ze se za vSecky osadniky vroucné pomodli, 
by jim vSemohouci Bah hojnych milosti a 
radosti nebeskych udéliti rdcil. Na to za- 
pél pred odchodem bodry Hlahol jesté sbor 
,Cechové jsou narod dobry“ od Jandka a 
provolay ,,Slava‘ a ,, Na zdar“, vy tichosti se ro- 
zesel. , 

V nedéli o 8. hod. ranni opét za stielby 
a za hlaholu vSech zvoné veden pan biskup 
fecenou aleji do dék. chramu P., by tu co 
apostolsky nastupce svatost sv. bitmovani 
udilel. V Gele Sla skolni mlddez s korou- 
hvemi, pak 24 bile odénych druziéek s du- 
chovenstvem a p. biskupem. 

Pri vchodu do chramu Pané intonoval 
mistni spravce duch.: ,Ecce sacerdos ma- 
gnus“, coz se na kiru ukonéilo zdroven s 
primérenymi modlitbami u oltéte hlavniho 
Pri cetné assistenci pritomnych knézi obé- 
toval p. biskup m&i sv., nacez z kazatelny 
dojemnymi slovy reénil k bitmovancim o 
Duchu sv. co otci chudych, udélujicim al- 
muzny — odpusténi hifchi. — Po prosbé 
za dary Ducha sv. udflel biskup svatost sv. 
bitmovani ndleZejicfm do osady mésta Ze- 
braku, bylo jich 800. Mezi birmovanim 
slouzeny tiché mSe sy., pri nichz lid zbozné 
pisné zpival. Kdyz byli vsickni bitmovani 
z kostela vySsli, pristoupili bitmovanci osady 
Praskoleské a Zdické v poétu 890. Po msi 
sv., jiz slouzil kaplan Zebracky, mluvil o- 
pét z kazatelny p. biskup k tém, jenz mé- 
libyti bitmovanio slovech sv. pisma: , Bdé- 
te a modlete se.“ Nastiniv mnoha pokuSeni 
a utrpeni v Zivoté lidském poukazal, jak 
potirebi, bychom prosili Ducha sv. za jeho 
nebeské dary, jak rad Duch sy. pomaha tém, 
kdoz Jeho hliasu slysf. Po modlitbach pre- 
depsanych bifmoval p. biskup azdo 3. hod. 
odpol., na to v slavném privodu uveden 
na dékanstvi kde se o 4. hod. spolecné 
obédvalo; hosti bylo 25. O'/,8. hod. bylo 
pozehnani, pri ¢emzZ pritomen by! icirkevni 
hodnostéf se svymi privodéimi. ee 

Druhy den v pondéli slouzil pan bi- 


skup v 8 hod. pii assistenci domacfch du- 
chovnich m§i sv., doprovazen do chrdmu 
iz chramu P. pri hlaholu vSech zvoni. 
O 9. hod. jel na pamatné a starobylé hrady 
Zebraik a Toénik blize mésta lezici, pro- 
vazen p. purkmistrem a feditelem p. L. 
Vorlem. 

Pri jasnu byla vyhlidka daleko na vse- 
cky strany prerozkosna, bylo to zivé pa- 
nordma. 

Pan biskup veSkeré rozsahlé prostory 
zricenin a trosek tu si prohlednuv, nalezl 
zajisté mnohy pomnik byvalého ¢eského 
uméni a nékdejsi slivy ceské; nemalo pou- 
tala jeho pozornost kaple sv. Bartoloméje 
kde kazdoroéné seslavi pout velkolepa. 

V sakristii vylozena byla pamaétni kni- 
ha s historickym popisem téchto paméti- 
hodnych hradd, vénovana mistnim kaplanem. 
P. biskup prvnf zaznamenal tu své jméno 
co kradsnou upominku vSem Zebrackym a 
vikolnim. Pri svém névratu z vyletu za- 
stavil se na hrbitové u sv. Rocha, kde po- 
modliv se u krize prohledl si nékteré dra- 
hocenné pomniky. Se zvlastni zalibouhle- 
dél na umélé dilo proslulého sochare V, Le- 
vého, na andéla z kararského mramoru, ja- 
koz i na vyteéné allegorické figury, pred- 
stavujici: viru, nadéji, lasku a pokoru. 

Rovnéz i pomniky obou Nejedlych dosly 
povsimnuti, jakoz i jiné. Co osvédéeny pri- 
tel maliékych navstévou poctil p. biskup i 
zdejai Skolni budovu, a hovoril tu otcovsky 
s p. ucitely, jakoz is ditkami pravé pri- 
tomnymi. — 

Po obédé o 3. hod. rozzehnal se s na- | 
mi velevitany nam host, jenz v kratko si 
zbudoval trvaly pomnik divéry a lasky u 
vsech, kdozZ ho byli poznali. Za hlaholu 
zvoni a strelby opustil nejd. pan biskup 
nase mésto a jel na Zdice, kde slavné byl 
uvitin od mistnich duchovnich, od veske- 
rych uéiteli a Skolni mlddeze, jakoz i od 
premnohych zboznych krestani. 

Doprovozen do chrému P. pomodlil se 
pred hlavnim oltétem Rodicky B. Marie 
Panny s pf{tomnymi za ty, jimz byl udeélil 
svatost sv. birmovani, i za ySecky osadniky 
a jich duchovnf. Pozehnav pak vSecky a 
do ochrany VSemohouctho je poruciv ubiral . 
se po 4. hod. znddraz{ Zdického opét 
do Prahy, zajisté provdzen modlitbami  vé- 
ficich jakoz i prdnim vsech, by milostivy 
Bah stalého zdravi jemu udélil, aby po bo- 
ku Jeho Eminence nejdist. p. kardinala 
arcibiskupa mnohd léta ptsobil ke cti a 
slavé Bozi a k spdse dust baat ee 


— 330 — 


Ze Zebraka v éervenci 1871. (Opozdéno.) 
(Pout na sy. Horu u P¥ibrami,) 

__ »Kdozkoli vyzné mne pied lidmi, toho 

1 ja vyznaém pred Otcem svym, jenz jest 
Vv nebesich. Mat. 10, 3. Slova tato zajisté 

choval v srdci jedenkazdy, kdoz se na den 
sv. Antonina Pad. stiéastnil pouti svato- 

horské. Bylo to slavné verejné vyznani 

viry zdejsich osadnika, zasluhujicf za nasich 
dob tim vice povsimnuti, an ndbozenska 

netecnost s nevérou za dni nagich vidy 
vice a vice se zmahd ku skodé jednotlivet 
i celého ndroda. 

Jmenovany den o 7. hod. ranni byly 
veSkeré prostory zdejsiho dékanského chra- 
mu P&éné naplnény poutniky, jakoz ijinymi 
zboznymi kiestany. 

- Reéend pout vzala svij potdtek krat- 
kym rozjimanim mistuiho p. kaplana, kteryz 
pouziv slov (61, 4) zalmisty Pané: ,,Dou- 
_ fejteZ v ného vSeliké shromaéZdénf lidu, vy- 
lévejte pred nim srdce sv4. Bth jest spo- 
mocnik na8 na véky! pritomné napomenul, 
by s cistym timyslem putovali, jsouce pa- 
métlivi spasy své vlastni jakoz i duchovnich 
potteb veSkerého kfestanstva. Ukonéiv 
pranim, by nebeské pozehnani vSecky pro- 
vazelo, slouzil mSi sy., po které vykonal 
zvlastni modlitbu za ucastniky pouti Sva- 
tohorské a ctitele Maridnské. — Na tou 
kamenného kYize pred kostelem seradili se 
vsickni k priivodu, kteryz za hlaholu vSech 
zvont jakoz i nabozného zpévu vedl veled. 
pan dékan P. Simandl az za mésto, kdez 
nékolika srdeénymi. slovy poutniky propu- 
stiv prosil, by si v modlitbach svych i na 
ného vzpomnéli. 

- Pri poéasi ponékud destivém a stude- 
ném dorazili po 4. hod. odpol. v&ickni 
poutnici vedeni vySe jmenovanym p. kapla- 
nem do Prfbrami, odkud se ubirali v podtu 
mnohastém (500—600) zpivajice: ,,Tisickrat 
Té pozdravujem“ na sv. Horu, majice u- 


prostred krasnou sosku Roditky Bozi, jiz 


neslo 6 dospélejsich stejné odénych panen 
ze Zebraka, jakoz i pamdtnou sochu sv. 
Anny, pri nizto bylo 6 mladych Zen v stej- 
ném kroji z obce Bzovy. 

Bylt to skuteéné rozkoSny pohled na 
ty precetné davy putujicich! Ptibyvéi k 
posv. zdém velebného stinku Boziho uvital 
ctik. P. Havel, promluviv k nim u oltdte, 
predstavujictho ,,NavStivenf Panny Marie‘ 
nékolik slov jevicich nad tim nemalou ra- 
dost, ze v tak prehojném poétu se svym 
duchovnim pfiputovali k ucténi Matky Pa- 
né, nedbajfce na obtize cesty ani na po- 
sméch nepfatel kiize Kristova, jimz kazdé 


verejné osvédéent viry kat. jest tolik co 
tmdrstvi, zpdteénictvi a co utok na osvétu 
novovékou. — Viadce priivodu, vel. p. Fr. 
Klima, ptiméfené na to odpovédél co tlu- 
motnik citiiv okolostojicich, a mimo jiné 
pravil: S radostf nevyslovnou chvata dobré 
ditko do své otéiny, chvata k matce, aby 
ji srdce své otevrelo, a co je tizi a tisni, 
souzi a rmouti, matce povédélo. I my pfi- 
Sli jsme k Matce, i my jsme s divérou 
chvatali do této svatyné zbudované od na- 
ich zboznych predktv, bychom co dobré 
a uprimné ditky Matce nebeské si posté- 
Zovali a takto Zddouci uitéchy nalezli, a k 
dal8im bojiim zivota vezdejsiho se posilnili. 
Napomenuv jesté ptitomnych, by pravy w- 
éel této pouti na zreteli méli, pomodlil se 
loretanskou litanii s modlitbami, vztahuji- | 
cfmi se na prichod poutnikiv. Druhy den 
o 8. hod. slouzil tyz duchovnf m&i sv., pri 
které poutnici Télo Pané prijimali. Po o- 
béti mse sv. mél tyz knéz zkazatelny krat- 
kou feé dle Albana Stolzova: ,,Zdravas 
Maria!‘* pripojiv k nf spolu modlitby za 
sv. Otce a veskeré kéestanstvo, zvlast pak 
za Zivé a mrtvé tidy osady Zebracké. K 
10. hod. se vsickni opét shromazdili v am- 
bitach pred chramem Pané, by se rozloucili 
a navratili k domovu. 

Odchazejicf doprovazel P. Lexa, jenz 
pred rozchodem jesté na mocnou primluvu 
Matky Bozf poukdzal, s pranim, by se k 
ni ve vsech svych potrebach utikali, a po- 
vzdy jejimi vérnymi ctitely ztstali; kdyz 
pak viidce putujicich srdeénymi slovy za 
laskavé uvitani a doprovozenf podékoval, 
zapél privod opét ptekrasnou,pisen: ,,Ti- 
sickrat pozdravujeme tebe,‘ a ubiral se 
posilnén, potéSen a posvécen k domovu. 

Za neustalého prozpévovani dorazil 
priivod pri jasném a prtjemném pocasi v 
5 hodin veéer do Zebraka, kdez jej 12 do- 
macich a 6 Bzovskych druzi¢éek uvitalo, a 
za hlaholu vSech zvoni a pri nabozné © pi- 
sni Marianské ubirali se do chréamu Pané. 

Zde ukonéena pout, zavéreénou reci p. 
kaplana, jenZ na hojné duchovni pozitky 
z pouti vyplyvajici poukézal, a vrelé prani 
pronesl. by vira v srdcich poutnikti i ve- 
Skerych osadnikii stale se oZivovala spra- 
vedlnosti, dle slov apoStolskych: ,,Spra- 
vedlivy z viry jest ziv (Gal. 8, 11).‘ 

Pak ndsledovalo sv. pozehnani, a po 
ném doprovodil tyz p. kaplan i s druzi¢ka- 
mi poutniky Bzovské, Brezovské a Toéni- 
ké az k soSe sv. Rocha u htbitova, kdez 
po kratké modlitbé za osadniky v Panu 
zesnulé je propustil slovy: ,,Kazdy zajiaté, 


kdotkoli_vzyvati bude jméno Péné, spasen 
bude.“ (Rim. 10, 13.) F. d. M. 


Od Myta 20. Gervence 1871, (Opozdéno) 
(O biimovimi v Myté,) 

Dne 4. éervence, na den sy. Prokopa, 
patrona ceského udéloval nejdistojnéjsi pan 
biskup Prucha co zastupce J. Emin. p. 
_ kardinala arcibiskupa, v Myté svatost sv. 
bifmoyani. Sliva a vSeobecna radost, jakou 
-nejdtst. biskup provazen jsa panem kano- 
vynikem Bernardem na vecer dne 3. Gervence 
pri svém prichodu uvitin byl, svédéf zajisté 
o dobrém smyslenf a nevSedni ndbozenské 
nadgenosti Mytskych osadniki, a k velké 
jim tudiz sloudi i chvale. —- Statetny mé- 
Stanosta, pan Vaclav Cinert dal jiz rano 
dne 3. cervence, kde pan biskup do Myta 
zavitati mél, na méstské radnici vztyéiti 
éervenobily prapor,a pocal okraslovati vénci 
svij dim, coz bylo ostatnim méStanim zna- 
menim, ze jej v tom ohledu nasledovati 
maji. Tu jste méli vidéti, jak vSecko bylo 
na nohou! — VSude se pletly vénce, domy 
o zavod se okraslovaly, tak ze k veéeru 
celé méstetko Myto, ve svatecnim se stkvélo 
rouge. V Prazské ulici, kudy pan biskup 
prijeti mél, vystavena byla slavnostni brana, 
s které vlaly dva velké Gervenobilé prapory. 
K Sesté hodiné vyjelo éetné banderium s 
éervenobilymi praporecky, vedeno sSvarnym 
predsedou sokolského spolku, p. radnim 
Biedermannem ku Karezu, kdez ¢ekalo na 
nejdist. pana biskupa, aby jej do Myta vy- 
provodilo. Cetné duchovenstvo, dilem do- 
maci, dilem prespolni, celé méstské rada s 
panem méstanostou Cinertem v Gele, so- 
kolsky spolek s hudbou, spolek Mytskych 
divek ,,Milada,“ velmi mnoho malych dru- 
ziéek v bilych Satech, Skolni mlaédezs pany 
uéiteli, a nescisIné mnozstvi lidu, ti vSichni 
cekali 
nejlepsim poradku, aby nejdist. pana bi- 
skupa co nejsrdeénéji uvitali. K sedmé ho- 
diné zahiméla stitelba z hmozdifi s navrsf 
svatého Stépana, coz bylo znamenim, Ze pan 
biskup jiz jest na blizku. Vsecko bylo v 
nejradostnéjsim nadSeni, obvzlasté kdyz ban- 
derium vlajic svymi praporecky a projevujic 
takto svou radost, v méstecku se objevilo 
a‘u brdny se zastavilo. Nejdist. pan biskup 
slezl u brany z koédru a uvitan p. kano- 
vnikem Ehrenbergrem, fardtem Mytskym a 
p. méstanostou Vdc. Cinertem, ubiral se 
pésky, patrné pohnut do kostela, zehnaje 
S usmivavou tvaif zbozny lid osady Myt- 
ské. ,To je jesté mlady pan biskup! To 
mu to hezkyslusi* pravili divici. Ja jsem 


u_slavobrany, sestaveni jsouce Y 


sie Fe 


si pomyslil: ,Coz az pana biskupa uslysite — 
zitra kazat, to teprv ho budete miti radi!“ 
Z kostela do fary tvorili Sokolové panu 
biskupu Spalir. Na fate uvitali jej cfisarsti 
pani urednici areditel velkostatku Zbirov- 
ského, s nimiz pan biskup velmi laskavé a 
blahosklonné hovoril. U veer pri vSeobec- 
ném osvétlenf mésta ucinili Sokolové panu 
biskupu ku pocté privod.s pochodnémi a _ 
pestrobarevnymi lampiony, na¢éezZ zpévacky 
smiSeny sbor a hudebni kapela  stifdavé 
pred farou velmi zdarile vybrané skladby 
prednasely. Nejdtistojnéjst pan biskup ote- 
vrev okno, naslouchal lahodnym témto zvu- 
ktim a patrné dojat dékoval svym ctiteltim 
asi témito slovy: ,,Dékuji Vam moji drazi — 
srde¢né za Vasi lasku a poctu, kterou mi 
prokazujete. Pocta tato, ktera tak skvéle © 
o Vasi zbozné mysli svédéf, patti i tomu, 
v jehoz jmenu ja k Vam piichazim. Tato 
svétla a ozdtené Vase domy mi _ privadéji 
na mysl nadprirozené svétlo Ducha Svatého, 
ktery mne doprovazi k Vam. Pyeji Vam, 
moji drazi, aby zitrejsiho dne Duch Svaty 
Vas osvétil a sedmerym proudem svych 
milosti Vas naplnil, tak abyste jako synové 
svétla zbozné putovali na tomto svété, po 
smrti vsak k pramenu svétla.— k Bohu 
do nebe se dostali a tam zpévim andél- 
skymahudbé nebeské naslouchajice, vééné 
pozivali radosti. Pochvalen bud Pan Jezis 
Kristus.“ A celé shromazdéni odpovédélo 
hlasité: ,,AZ na véky. Amen.’ Dale o slav- 
nosti této psati nebudu. Podotykam pouze - 
to, Ze zbozgnost a ndbozensky cit u osad- 
niki Mytskych .vypéstoval jich duchovni > 
spravce, cestny kanovnik p. FrantiSek Ehren- 
berger, ktery svym vzornym prikladem a 
svou neunavenou horlivosti jiz pres dvacet 
let v Myté.blahodarné ucinkuje. 
fam, ze nejdistojnéjsi pan biskup vzdy 
rad na osadu Mytskou vzpomene. F. J. 


Od Breznice dne 17. Gervence 1871. 
(Pohfeb duchovniho pastyte), 


Slova Pané: ,Bdéte, neb nevite, kte- 
rou hodinu Pan vas ptijde‘, napliuji se 
prilis éasto. Ani mladost, ani ucenost, ani 
distojnost — nic nedovede zadrzeti hodinu 
v radé Nejvyssiho uréenou. Tak zalfbilo se 
Panu po pétidenni nemoci povolati k sobe 
dne 13. Gervence b. r. horlivého svého slu- 
hu knéze Josefa Matéjovice, farate Tocho- 
vického vy 43. roce véku jeho. Jakou lasku 
pozival, jaké divére se tésil jak u ducho- 
venstva tak u osadniki, svédéi jeho pohreb, 
ktery se odbyval dne 16. Gervence u_pft- 
tomnosti 22 knézi z blizka iz daleka. Kdyz 
rakevy s mrtvolou vyneSena byla z domu 


— Dou | 


~— 332 = 


farniho, tu  veskeré mnozstvi lidu, je- 


hoz mohlo byti pres tii tisfce, pustilo 
bolu a zalu syému uzdu, tak ze nebylo 
slySet jiného, nez hlasity pla¢ a bédovani 
nad ¢asnou smrti mildéka.: A takového 


dtikazu prichylnosti a oddanosti byl také 
Matéjovic hoden jak pro svou_ horlivost, 


jakouz osadniky svoje navadél na cestu 
spaseni, tak i pro svoji ldsku, jakou vé- 
noval se sluzbé Bozi a lidu, tak i pro pyf- 
_kladny svaj zivot, jakym potvrzoval, éemu 
ucil, a co viidce pred chazel svérenciim svym. 
I volame z hloubi duse: Bih bu diz milostiv 
duSi jeho na spravedlivém soudu, a jmeno 
jeho ziistaniz v srdci osadn{kii Tochovicky ch 
u vdééné pamatce! *) N. 

Z ckoli Turnovského dne 20. Gervence 1871. 

(Novy kostel v Ujezdé. Opravy chramii v’ Turnové.) 


Dlouho jsem ¢ekal, ze nékdo nasemu 
milému Blahovéstu poddé zpravu, co se_v 
cirkevnim ohledu v nasi krajiné déje. Ze 
se vsak zadny péra nechopil, aé zde mnozf 
obratné a mistrovsky pérem vlddnouti do- 
vedou, ¢inim to aspon ja, a to po sprostu 
bez ladu a skladu. Nejprvé podavaém zpravu 
0 vysvéceni chrdmu Pané v Ujezdé. V této 
vsi, prindlezejici k fate Libuitské, dal vy- 
_ Stavéti ndkladem zddusnfho fondu p. baron 
_ Jan Kftitel Lexa z Aehrenthalu, co patron, 
krasny a prostranny chram P4né, jehoz hojné 
posvatnymi rouchy a kostelnim pradlem, 
jakoz vibec vim, co k farnfmu kostelu pa- 
tri, obdaroval. Na cirkevnf vysvécen{ nové 
svatyné Bozi celé vikolf dlouho se tésilo. 
Ze jest staének Hospodiniv zalozen ke cti 
sy. Jana KYtitele, neb zde jiz roku 1344 
farni chrém ke cti téhoz Svétce stéla pred 
lety pozdrem nasledkem blesku zniéen byl, 
ustanovil a vyjednal p. baron, aby na sla- 
vnost sv. Jana Kititele (24 éervna), v den 


_ to jmenovin pané patronovych, cirkevné po- 


*) Pii pohibu fardie které mse sv. pro defunctis 
ma se vziti? ; 

Jedni pravi, Ze o pohtbu knéze ma _ bjti 
mse ut in Commemoratione omnium fidelium 
cum oratione: ,Deus, qui inter apostolicos sa- 
cerdotes etc “ 

Druzi zase jsou toho nahledu, Ze se ma vziti 
missa ut in die obitus s nadfecenou oraci. 
Ktery nahled je pravy? Myslim, ze oba ndhle- 
dy maji pravo na své strané. 

Missa ut in die obitns seu depositionis bere 
se o pohrbu kazdého vérného katolika; tim 
vice zajisté muze se vziti pri pohitbu knéze. 
Nez knéz, zylaste farat je spolu representant 
celé syoji osady, tudiz pravem bere se pri 
pohfbu jeho prima missa ut in Commemora- 
tione omnium fidelium cum oratione: Deus, 
qui inter apostolicos sacerdotes etc. 

Tak rozsoudila i 8. R, C. 29, ledna 1752 a 
a 22. zat 1837, 


zehndn a sluzbd4m Boztm odevzdan_ byl. 
Svécenf vykonaval veledistojny p. Josef 
Akermann, infulovany kapitolni dékan Li- 
tométicky a domaci preldt Jeho Svatosti 
Pia 1X. pti assistenci dvou pani vikdrt 
(Turnovského a Semilského), p. kanovnika 
Marka, okolnich paénd fardrti, p. kvardiana 
z Turnova a vice p. kaplant, u pritomnosti 
p. patrona jako% i jeho zbozné choti, rozené 
hrabénky Thunové, vsech patronatnich utad- 
niki, Turnovského c. k. hejtmana a velkého 
zastupu lidf z daleka a Siroka. Privod se 
bral k 10. hodiné ranni z Ujezdského pan- 
ského dvora pri hudbé, sttelbé z hmozdiri 
a nabozném zpévu k chrdamu Pané. Pred 
knézstvem Sel velky zdstup druzi¢ek. U 
slavnostni brdny pYivitala jedna druzicka 
velediistojného svétitele pohnutlivymi slovy, 
jakoz i p. barona. — Kdyz byl chram Pané 
dle predpisu cirkevniho vysvécen, vystoupil 
na kazatelnu Libunsky p. kaplan Vincenc 
Rames’ a velmi zdatile mluvil o cfrkvi sv. 
a 0 jejich vzneSenych obfadech. Po slavnych 
sluzbach Bozich svécen byl prostranny hrbi- 
tov, kteryz se kolem chramu Pané s vézi 
na pahrbku, velebné k nebi se pnoucf, roz- 
prostira. Kdyz se distojny p. svétitel s 
knézstvem do panského dvorak p. spravci, 
kdez p. baron bobatou hostinu pripraviti 
dal, vracel, vystoupil taméjsf p. predstaveny 
a ve jmenu obce distoj. p. svétiteli déko- 
val a spolu prosil, aby se u Litomérického 
p. biskupa primluvil, by oni opét samo- 
statnou sprdvu duchovni a svou faru do- 
stali. Dist. p. kapitolni dékan poukazav na 
nynéjsi nedistatek knézstva — Ze pres 80 
mist uprazduéno jest, a jestlize déle tak 
potrv4, opét vice far bez viastniho ducho- 
vniho sprdvce a pastyre zistane, vybizel 
k horlivé modlitbé, aby Pan délniky poslal 
na vinici svou. — Pri hostiné byl prvni 
pripitek od kapit. p. dékana Jeho Svatosti 
Piu IX. proneSen; naéez nasledovaly pri- 
pitky na cisare pana, p. barona, atd. 

Na jafe zapoéne se novy chram Pané 
v blizkych Prdslavicich, patticich k dékan- 
stvi Turnovskému, stavéti, jelikoz taméjsi 
filialni kostel (téz byvala fara) sv. Jiii vel- 
mi sesly jest, za kterouz pficinou se tam 
sluzby Bozf jiz neodbyvaji. 

Téz% mi nelze pomléeti 0 obnové ko- 
stela Frantiskanského v Turnové. VSeobecné 
se pochvalné uznava, ze nynéjsi p. kvardi- 
dn P. Pavel Pelikovsky, se mnejen horlivé 
o zvelebeni sluzeb Bozich, an nejvice kaz- 
dou nedéli a svatek sim kéZe, aleio okrasu 
svatyné Bozi hned od.svého ptichodu vSe- 
mozné zasazuje. Hned po svém do Turnova 


dosazeni (1. 1869) dal kifz, kteryz pied 
kostelem staval, ale zubem éasu zhloddna 
od vétru zkacen, po vice let nahrazen ne- 
byl, a to zcela novy a prekrasny kiiz po- 
staviti. Letos zapoéal klaSterni kostel ob- 


novovat, coz se mu velmi zdatilo. Dlazba | 


v celém chramé jest z cementu. Na prvni 
pohled by kazdy myslel, ze to dlazba z 
étverhrannych kamennych dlazdic. Tak kra- 
snou chramovou dlazbu dosud nikde jsem 
nevidél. Pan Josef Knop, stavitelsky misir 
z Turnova, jenz tu dlazbu shotovil, dokazal, 
co ¢esky mistr dovede. PruSaci si ho po- 
zvali, aby i jim takovou dlazbu zfridil, a 
spolu jim ukézal, jak se déla. — Pomerné 


nestoji ta krasna dlazba mnoho; toliko 482 | 


zl. Chram Pané jest krasné vybilen a to 
do modra. Nad hlaynim oltarem jest klen- 
ba svétle modre malovana, coz mile oku 
lahodi. Obrazy, oltare, kazatelna, varhany 
jsou jako nové; stolice chraimové nové na- 
tfené, a vibec vSecko jen se leskne. I 
pred sakristii jest takova dlazba, sakristie 
pak vybilena. Cela obnova staéla, jak mi 
teceno, pres 700 zl. Dne 27. Gervna odpo- 
ledne pred slavnosti knizat apost. sv. Petra 
a Pavla bylo vSecko jiz dohotoveno. Kdyz 
pak se na pozehnanf odzvonilo a chram 
Pané se oteviel, a lidé, zvlasté uidovée 3. 


radu sy. Frantiska, kteti do Turnova z da- | 


leka Siroka k shromazdéni prichvatali, do 
kostela vstoupili, radosti az k slzim_po- 
bnuti byli. — Kdyz byl p. kvardian s as- 
sistenci predepsané cirkevni modlitby vyri- 
kal, a kostel svécenou vodou vykropil a 
kadidleia oltare nakouril, ciborium a mon- 
stranci ze sakristie prenesl, 
hndni. Po pozehnani mnozi{ p. P. kvardida- 
novi za kradsné obnoveni svatyné Bozi deé- 
kovali. Knézi pak zasedli do zpovédnic a 
zpovidali az do veéera. Na sy. Petra a 
Pavla zpovidali vsickni od bilého rana, co 
zatim Tercidnové v kostele stitidavé hodin- 
ky libezné zpivali. Tento jejich zpév ve- 
lice dojima, tak ze mnozi prichazeji, aby 
tento krasny a libezny zpév slyseli. V 8. 
hodin byly pak slavyné sluzby Bozi a po 
nich odbyval P. kvardian shromazdéni 3. 
radu sy. Frantiska, coz az pres poledne 
trvalo. Zaplat Pan Bih tomuto horlivemu 
knézi vsecku jeho snahu a praci a zehnejz 
a siliz ho. 

Podotknouti jesté musim, Ze velebny 
p. Jos. Svoboda, horlivy to knéz, velini se 
o okrasu Turnovského dékanského chramu 
 Pané sy. MikuladSe staré. Nechei vyCcisti, 
co jiz dobrého a krasného ziidil, ale to 
musim sdéliti, Ze v nejnovéjsim Case na 


poéalo poze- | 


an 388 Ge 


svaj ndklad dal sakristii vybiliti, dvé nové 
velké skiiné pro paramenta za 65 zl. zho- 
toviti, a celou sakristii, jak to v_kostele 
Frantiskanském vidél, ndkladem 90 zl. vy- 
cementovati. Posléze ucinil sbirku na pre- 
litt jednoho puklého zvonku, kteraz 85 2. 
vynesla, pravé tolik, co potirebi jest. Zvo- 
nek jest jiz p. Bellmannovi do Prahy za- 


_slan. — V Ddlizkych Pieperich prestavuje 


se jiz na druhy rok farni chram Painé. Na 
misté drevéné véze vypinad se jiz velebné 
k nebi vysoka, goticka véz. Chraém Péné 
bude mnohem delSi. Moznad, ze jesté letos 
bude dohotoven a vysvécen. 


KRONIK A. 


Z Prahy. Dnes kona se vyroéni pout 
u sv, Jakuba Gi u Minorité. V 5 h. rano 
slouzi se prvni mse sv., o pail 7. h. druha 
v7 h. éeské kazania v 11 pontifikalni mée, 
sv.; odpoledne o 4. h. bude ¢eské kazant, 
pak nespory a pozehnani. Zitra 26. t. m. 
bude se slaviti cirkevni pamatka sv. Anny 
v temz klastete v kapli sv. Anny timto po- 
radkem: V 5 h. réno bude ticha mse sy., 
v 6 h. zpivana, pak ¢eské kazani, v 9h. 
tich4 mse a v 5 h. odp. pozehnani. — U 
Skolnich sester bude v kapli sv. Anny v 8 
h. slouzena mSe sv. — V pondéli 31. t.m. 


_ bude se slaviti pout u sv. /gnacta na Kar- 


lovu ndmésti (v 10 h, kazani, v 11 zpivand 
mse sy.), ve stredu 2. srpna slavnost por- 
ciunkule, t. j. plnomocnych odpustké ve vsech 
kostelich rehole sv. Frantiska, v Praze tedy 
u kapucing na Hradéanech i na novém mé- 
sté, u Frantiskina, Alzbétinek a u Sedych 
sester (u sv. Bartoloméje). V tyz den sla- 
vi se pamatka sy. Alfonsa u Redemtoristi 
(u sy. Kajetana), jak nize udano: v patek 
4. srpna sv. Dominka u sy. Jilji Gi u Do- 
minikand, kdez bude v 9 h. kazani avy 10 
zpivand mSe sv.; a vsobotu 5. srpna pout 
u P, Marie Snéné Gi u Frantiskant, kdez 
bude téz v 9 h. kazani a vy 10 h. zpivana 
mse sy. 


Poboznost 40hodinnaé: bude se 
konati od 26 — 29. t. m. u sy. Kajetana, 
30,, 31. Gervence 1. a 2. srpna u sv. Mar- 
kéty v Brevnové, od 3 -— 6. srpna wu sy. 
Gotharda v Bubenéi. 

*_* U sv. Kajetina na Malé strané 
bude slaveno povyseni sv. Alfonsa z Li- 


guori, biskupa a zakladatele shromazdénf 


nejsv. Vykupitele, za udttele sv. cirkve titf- 
dennf poboznosti v tomto poradku: Vpon- 
déli 31. t. m. bude v 8 h. potifikalni mse 
svaté a ném. kazani (obé nejdist, p. bis- 


K, 


4 — 334 —~ roe a 


kup Prucha). Odpoledne v 5 h. lat. ne- 
Spory, Geské kazanf (vd. p. kan. Tersch), 
zpivana lat. litanie loretanské. — V titery 
1. srpna'v 8 h. pontif. mée sv. (vd. p. pre- 
vor Malteztiv), ném. kazani (vd. p. kan. 
Jandaurek). Odp. v 5h. lat. nespory, 
Geské kazani (vd. p. kan. Tersch), litanie 
loretanska. — Ve stredu 2. srpna v 8 h. 
pontif. mse sv., slouzena J.. Eminenci p. 
kardindlem arcibiskupem, aném. kazani (vd, 
' p. kav. Frind); odp. v 5 h. lat. nespory, 
ceské kazant (vd. p. kan. Tersch), Te Dee 
um laudamus. 

*_.* Installace nového probosta kapi- 
‘toly VySehradské vd. p, Vac. Stulce bude 
se odbyvati v nedéli 30. t. m. v kollegiat- 
nim kostele sv. ap. Petra a Pavla na Vy- 
Sehradé. 

*—* Do k. arcib. seminde bude pti- 
jato na pristi skolni rok 50kandidati. Lht- 
ta k podavani Zddosti trvé do 20. srpna. 
Mimo vysvédéeni maturitni a jind zada se 
téz prikaz, ze Zadatel neni k vojsku od- 
veden. 

#_* 7Z astavu anglickych panen. (Za- 
slino). Zapis k prijeti do pensionatu déje 
se v mésici zari a rijnu. Za celé opatient 
a vyucovani ve vSech predmétech plati se 
ro¢éné 200 zl. Za vyuéovani na klaviru, v 
kresleni, tanci a zpévu plati se zvlast. 
Pradlo a Saty obstardvaji rodiée sami. 
- Schovanky uci se vsem predmétim, jimz se 
na divéich Skolach vyuéuje, vedle ném¢iny, 
ceStiny a franStiny mohou se dospélejsi div- 
ky téz italstiné aneb angliciné priuciti, ja- 
koZ i v8em rucnim pracem Zenskym, téz 
‘Siti pradla a Sati. Blizsi zpravy obsahuje 
program, kteryzZ se na pozadani ochotné 
_-zasie. 

*_* V Charvdtei (vikariatu Budyi- 
ského) opravuje se farni chram Péné. Mal- 
ba stropu syérena proslulému malifi Jos. 
Hellichovi. 

*_* Z Hradce Krdlové. Duchovni 
exercicie knézské budou se konati od 21. 
do 25, srpna v bisk, semindyi. Vedent 
téchto exercicif svéreno vel. otciim z tova- 
ryStva JeziSova. Prihlésenf i¢astniki ma 
se stati do 14. srpna. 

Z Brna. Zitra ve stredu 26. t m. 
bude zde slavné odhalen nakladny pomnik 
Susiliv. O 11. h. slouzZeno bude  slavné 
Requiem v chramu Panéu sv. Jakuba, kdez 
hudbu fiditi bude dp. Krizkovsky. Na to 
odeberou se shromaézdéni v privodu na hrbi- 
tov k pomniku, kdez feéniti bude vd. p. 
kanovnik Kulda. Po té bude De profun- 
dis, modlitha a zpév; odpoledne spoleény 


obédu OO. kapucini, na vecer beseda v Lu- 
zankach. m 

Z Bavorska. V Haidhausenu neda- 
leko Mnichova zemrel dne 21. Gervna kato- 
licky faraét knéz Walser. Tyz si vydobyl 
nesmrtelné zasluhy ohledné stavby krasného 
chramu Haidhausenského, na kteryzto sbi- 
ral almuzZny po celé zemi, tak Ze jej vibec 
nazyvali ,zebraékem Haidhausenskym“; ale 
pile jeho odménéna tou mérou, Ze sam je-. 
diny 130.000 zl. shledal ku stavbé, kteraz 
posud dokonéena nent. 

Z Wiirtemberska. V hlavnim mé- 
sté Stutgarté (naskrz témér od protestantiv 
obyvaném) vydal zvlastn{i komitét verejné 
provolani, v némz vybizi ku prispévkim na 
zalozeni zvlastniho domu pro milosrdné se- 
stry. Podepsdni jsou na témz provolani 
prince Herman ze Saského Wymaru, Ssvakr 
samého krale; vrchni vladni radavon Jagr, 
lega¢ni rada svob. pan z Kénigu,svob. pan 
z Ovu, jeneral v. Spitzenberg, hrabé z 
Taubenheimu a mnozi znameniti lékarové. 

Z Rima. O novém dtkaze italského 
nasilnictvi vypravuji veSkery listy timské. 
Asi pred 3 lety opustila 1dleta divka Zi- 
dovska své rodiée a puzena touhou po vire 
Kristovée vstoupila do klastera delle Cate- 
cumene a prijata jest do lina sv. Cirkve. 
Rodigové vsak odvolavajice se na zakon, 
kteryzZ nafizuje, aby neplnoleté ditky zé- 
stavaly v domé otcovském, zadali, aby t- 
radové italsti jim dceru navratili. Bylot 
skuteéné rozkazano klasteru, odeslati divku 
zpét do otcovského domu. Leé predstave- 
na klaStera zadala ohrazen{ proti takovému 
neopravnénému rozkazu; ale vyrok prvni 
byl také od druhé. stolice potvrzen. Diive 
vsak nezli se prikro¢ilo k vykondni roz- 
sudku, tazalse utad ministerstva italského, 
coby v té véci se stati mélo. Od ministe- 
ria vydan rozkaz, aby divka byla k soudu 
predvolana a ji na vili ponechano, zdazby 
katoliékou zastatia feholi prindlezeti chté- 
la. Tak se stalo; divka verejné prohlasila, 
ze zistane tu, kam ji svobodna jeji vile 
uvedla. Leé zidé se s tim nikterak he- 
spokojili, zAdajicenaopak, aby kvestura na- 
silné provedla rozhodnuti soudni stolice, i 
naléhali tak dlouho, az koneéné od kve- — 
‘stury bylo narizeno, aby divka byla z kla- 
Stera vyrvdna a nasilné k rodiéim dove- 
dena. Pochopové vedrali se do klastera 
pravé touz dobou, kdyZ panny konaly své 
modlitby; volali divku, nikdo jim neodpo- 
védél. Privolali otce, aby sém dceru vy- 
hledal.  Pri8el as hroznym ldnim a rou- 
hanim vstoupil do klastera; aé se divka 


brdnila, byla od surovych birici nasilné od- 


vlecéena a spolu s vrchnf predstavenou do- 
vezena ku kvestorovi. Mezi obyvatelstvem 
krestanskym vznikla velika nevole nad tim- 
to surovym jednanim, ale vojsko zabranilo 
vytrznostem, jenz by se zajisté byly udaly 
naproti Zidim. Odéekdava se vibec, ze vla- 
da naffdf, aby divka po svobodné vili syé 
jednati a do kldstera se navratiti sméla. 

*—* K oslavé jubilea papezsk¢ho pii- 
neseny. byly od deputaci ze vsSech konéin 
svéta cetné adresy i hojné darky; tak ob- 
drZel sy. Otec z Vratislavi 100.000 franka 
ve zlaté; z Neapole 54.000 frankii; ano i 
z Elsasu valkou velice zchudlého zaslali 
vérni katolici 42.000 frank. 

*—* Dne 8. éervence bézeli nékteri 
nezbedni mladici ulicemi timskymi v ¢Asti 
Trastevere a hrozné proklinali: Morte al 
Papa! (smrt papezi!). Jeden z nich do- 
konce vyrknul hrozné rouhdnf: Morte a 
Christo! (smrt Kristovi!). Bylo to v8ak 
posledni jeho slovo; nebo v témz okamziku 
kles] k zemi a byl mrtev. — Jisty. hostin- 
sky v ulici via dei Sorpenti zaffdil k uvi- 
tani krale Viktora slavné osvétlenf v celém 
domé svém a ustaviéné prondsel hrozné klet- 
by proti nabozenstvi, proti knézim a proti 
papezi. Odpoledne ulehnul, aby si trochu 
odpo¢inul. Kdyz u veéer mélo zapotiti o- 
svétleni, vstoupili domaci do komnaty, aby 
hostinského probudili; nez nalezli jen jeho 
mrtvolu. 

*—* Do 29. éervna obdrzel sv. Otec 
11300 telegramti blahoprejnych ze vSech 
krajin svéta katolického. —- Redakce listu 
rll genio cattolico* v Modené vychazejici 
zaslala sy. Otci €611 lir ve stiibre co halii 
sv. Petrsky. Deputace italskych pania di- 
vek odevzdala papezi zna¢ny dar 10.000 
lir. — Katolické pani z Némecka odeslaly 
sv. Otci 37 beden rouchy cirkevnimi na- 
plnénych. 

*—* Ze yvsech mocnari Evropejskych 
jediny kral Danské zemé Kristian IX. opo- 
menul prati papezi k 25. letému jeho ju- 
bileu. Jeden z dvorani papezskych pravil, 


ge kral jest nepritelem katoliktiv a odtud 


ze se jednani jeho vysvétluje. Naéez ale 
Pius IX. mirné odpovédél, ze kral bezpo- 
chyby pro samou radost nad opétnym spa- 
trenim syna svého Jirfho, krale reck¢ho, 
na blahoprani papezi zcela zapomnél. 

Z Ameriky. Dne 11. Geryna byl v 
mésté Nov. Yorku od arcibiskupa Mac Klo- 
skey-e polozen zakladni kamen ku chramu 
sy. Jana Nep.; budet chrém ten vystaven 
slohem gotickym z kamene vy délce 155 


| 


i) 


en, BOA aes 


stop a s vézi 225 stop vysokou. — Neda- 
leko Cincinnati na hore sy. Bernarda zapo- — 
éal frantiskan knéz Juvenal Kilberger sta- 
véti chram'‘ke cti sv. Klementa, taktézZ ve 
slohu gotickém, ale z cihel; do polovice ffj- 
na t.r. bude chram dostaven; utraty padi se 
na 75000 zl. r. m. 
_ *—* V mésté Chikagu byl dne 11. éer- 
vna t. r. na biskupstvi posvécen knéz Fink, 
jenz jest ustanoven za svéticfho biskupa y 
Kansasu. Svéceni vykonal biskup Foley, 
rodem Amerikan, u pritomnosti biskuptiv 
Miege (jesuita ze Savoyska) a Melchera (ro- 
dem z Vidné); a sice bylo svéceni vyko- | 
nano v témz kostele sv. Josefa, jejz biskup 
Fink s4m vystavél a pri némz dlouha leta 
co farar ucinkoval. — Rovnéz i apostol- 
skému vikari v Nebrasku byl pry od apo- 
Stolské stolice pridan svéticf biskup a sice 
knéz Frant. X. Krautbauer, jenz r. 1824 se 
v Rezné narodil a od r. 1850 v Americe 
pisobi; od r. 1859 byl riditelem domu 
Skolnich sester v Milwaukee. Jeho prici- 
nénim se tad chudych sester Skolnich v di- 
ecési Milwaukeea jinych biskupstvich spo- 
jenych stata tak rozsiril, Ze cit’ 900 se- 
ster, kteréz vychovavaji 28000 ditek na 8ko- 
lich farnich a 640 schovanek a 1400 si- 
rotki. 


Literarni oznamovatel. 

# __* | Kazatelé slovansti.‘ Sesit 8. 
obsahuje duch. feci na den sy. Mari Magd. o 
dokonalosti pokani této svétice a o lasce Spa- 
sitele naseho k ni (z polst.); na ned. 8. po 
Sy. Duchu o vladaYstvi nasem a statcich nam 
svéfenych, jak ujiti nam Ize prisnému soudu 
Bozimu (z polst.); na den sv, Jakubaap.: Syn — 
udili stejné s Otcem distojenstvi nebeské ; 0 
zivoté tohoto svétce (z polst.); na den sy. 
Anny; Sy. Anna po Marii Panné jest nejvétsi 
svétice a jak se ji porouceti mame (ze slovinst.); 
na ned. 9. po Sy. D.: 1. Trojinavystiveni Bo- 
wi (z polst.), 2. Proé Jezis dosud plate nad 
syétem (ze slovinst.); na ned. 10. 0 pravé 
poboznosti kiestanské (z polst.); na ned. 11. 
o smyslech téla naseho (ze slovinSt.); na den 
nanebevzeti bl, P. Marie; Pohled na Marii, 
yzatou do nebe (ze slovinst.); na ned. 12. po 
Sy. D.: Ceho mimo viru nam jesté treba jest; 
o naésledovani prikladu Samaritanova vzhledem 
dusi nasich (z pol8tiny). 

*_* Obrazy véku mladistvcho,“  Po- 
vidky a basné zabavné a pouéné, Dorostlejsf 
mladezi vydal Frantisek Doucha. Druhé, roz- 
mnozené yydéni. Piipojeno Sest vykresti, V 
Praze 1872. Nakladem knéhkupectvi I, L, 
Kobra, Str, 151, 


vere wae Redeye lee 3 


Hoek Piechecns déjiny mladezi nizsich | p. Karel Gubl, fara z Véeldkova do Svojanova ‘ 


8kol st¥ednich a obéanskych vypravuje .M. R. 
Kovai, prof. zemé- a déjepisu na vyssich sko- 
lach realnych v Pardubicich. Dil Il. Vék stfed- 
nit *V  Praze 1871. 
Kobrova. Str. 83. 


*_* | Vseobecné déjiny“ mladedi niz. Skol | 


sttednich’a obéanskych vypravaje M. R. Ko- 
vai, prof. zemé- a déjepisu na vyssich skolach 
realnych v Pardubicich. Dil HI. Novy vék. 


 Tamtéz. Str. 96. 


g— * »Slepa babichka." Ptivodni cinohra pro 
déti ve ttech jednanich od Frantiska Pravdy. 
S' ndpévy od Vac. Kratochvila, Vydani druhé, 
opravené. V Praze 1871. V komisi knéhku- 
pectvi Theod. Mourka. Str. 62. ,,Divadelniho 


ochotniéka*' svazecek II, 


Nakladem knéhkupectvi . 


*_* Besed pro mladez vydavanych | 


nakladem knéhkupectvi Mikulése a Knappa v 
Karliné, vyély tyto dal8i seity: 25. ,Hlas 
Péné.* Povidka pro mlaidezZ od Frant. Hoff- 
manna. Pfelozil dr. V. L. Moser. S obrazkem. 
Str. 108 — Sesit 26.: ,Za movem.“ Povid- 
ka pro mlddez od Fr. Hoffmanna. PrYelozil dr. 
V.L. Moser. § obrazkem. Str, 116. — Ses. 27: 
, Otroénik,* aneb: Rozum bez srdce. Povidka 


ge vivota americkych osadnikii pro mlddez a 
- pirdtele jeji. Podle Ed. z Ambachu volné pre- 
 Jozil Josef Vénc. Vlas4k. S obrazkem. Str. 79. 


— Seiit 28.: ,, Pastichkas*,“ aneb: Pycha pred- 
chizi pid. Povidka pro mlddeZ od Fr. Hoff- 
manna. PYelozildr. V. L. Moser. S obrazkem. 


- Str. 123. 


—Osobni véstnik duchovensky. 


V areibiskupstvi Prazském. 
.  Vyznamendan jest: 
Vac. Rostlapil, 


p. c. k. vojensky faraéf v 
- Praze, jmenovaén arcib. notarem. 
Ve spravé duchovni ustanoven jest: 
p. Vae. Dittrich, admin, za faraéte v Lokotiné. 


V biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnul; 

p. Jos. Liebich, farat v Petrovicich, 19. éervna 
(nar. v Trutnové 4. pros. 1833, vysv. 25. 
cervence 1857.) 

Vyznamenani jsou : 
. Ant. Bouchal, fara v Nové vysi, 
. Ant. Kozdk, farét v Hofinévsi, a 


Tors ars 


canonicorum ; 


. Jan Chvdla, kaplan vy Potéchach, obdrieli 
farni synodalie. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Frant. Lichtenberg, farét ze Svojanova do 
Véelakova ; ; 


. Jan Wolj;, fardt vy Zlebich, obdrzeli collare 


. Karel Vortsek, administr. v Castolovictch, a 


= 


. Jan Dvo*¥dk, kapl. v Chocni, za faréfe ve — 
Vejvanovicich ; 

. Jan Janku, kapl. za admin. v Pohledu; 

. Jos. Bettlach, kapl. za admin, v Koné- 
rovicich : 

. Aug. Zima, kapl. za admin. v Petrovicich ; 

. Jan Gottstein, kapl. za adm. v Niederhofu ; 

Vac. Kopecky, kapl. z Politky do Solopisk; 

. Jos. Zajic, kapl. z Hndtnice do Slavotiova, 

V biskupstvi Budéjovickém. 

. Excel. nejdist. p. biskup Jan Valerian Jir- 

stk, obdrzel nejvys. rozhodnutim ddo. 19. 

t. m. velkok*idé c. k. rak. tadu Frantiska 

Josefa, 

; V Panu zesnul: 

Jos. Matéjovic, farét vy Tochovicich, 13. 

éervence (nar. v Stépdnovicich 10, éervna 

1828, vysy. 25. éervence 1852). 

Vyznamenani jsou: 

. Jos. Vondra, faré¥ v Lhenicich, a 

. Ubald Vojtéch, kvardian kla8t. kapuc. vy Su- 
Sicich, jmenovani jsou bisk. notary : 

. Josef Kika, farét v Svojsicich, 

Jos. Brunner, far. u Sv. Vintite, 

. Petr Roztocil, far. y Horni Vitavici, a 

. Jakub Stark, far. v Stubenbachu, obdrieli 

~ expositorium canonicale ; 

. Alois Hischman, katech. hl, a real. Skol 
v Kasperskych -horach, obdrzel prdvo syno- 
dali. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

. Jos. Schopper, kapl. vy Kajové, za fardie 
v Zatoni ; 

. Jan Straboch, kapl. za admin. v Husinci. 

V biskupstvi Litomérickém. 
V Panu zesnuli: : 

. Theodard Golumbek, vikaéé klast. kapuc. vi - 
Rumburku, 14 G¢ervence (nar, 16. listop. 
1809, vysv. 6. pros. 1834); 

. Leo Gustay Wilt, ¥. cisterc. v Oseku, 26.) 

éervence (nar. 10. érvce. 1846, vysv. 26. 

tij. 1869). 

Vyznamenani jsou: 

Ant. Habl, jub. knéz, dékan y Stranné, 

jmenovan bisk. notatem. 

p. Ant. Nagl, zim. kapl. vy Hotanech a 

p. Jos. Némecek, zim. kapl. v Sichrové, jme- 

novani jsou os. farari. 


Milodary. Na metrop. chram sv. Vita v 
Praze: Letosnf novosyécenci Praz&ti 106 21, 
56. kr. 7 
_. Na pomnik Susihiv: vp. Josef Kouble, 
farat v Oseéné pod Jestédem 10 zl. co vyté- 
Zek svého spisku:, ,,Reé y den slaynosti sy. 
Prokopa.*‘ : 

»Obeinky.« Obrazek ze 
Pravdy v pristim Gisle. 


aa) 
e 


soot 


p. 


ziyota od Fr, 


~ ‘Tiskem kni{z. arcib. kniltiskirny za Roblicka a Sieverse v Prage, 


“ Rotnik XX. 


Vydava se 
5. 15. a 25. 
kazdého mésice. 
Redakce: 
vkniz. arcib. semindfi 
is. 190—1, 
oo 
Expedice : 
y katol. knéhkupectvi 


B. Stybla 
na syv,-Vacslavském 
namésti, dis. 786-I1. 
Nedosla Gisla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


Redaktor a nakladatel: 


a Praze due 3. srpna 187 


BLAHOVEST.. 


Hlasy katolicke. 


knéz FRANTISEK SRDINKO. 


sg PR 
islo 22. 
Predplaci se 


v expedici 
au yéech ffdnych 


knihkupcet 
na rok: 2 21.50 kr. 


ELS. ; peat ie 


Celoroé. 8 zl; — kr. 
pilroé.1 zl. 55 kr, 


Predplaceni ctyrt- 
letnise neprijima. 
Jednotliva isla 


se neprodayaji. 


Spravedinost zvysuje narod, ale hfich bidné Gini narody. y 


(Piisl. XIV. 24.) 


—— 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LIL. © slavnosti na nebevzeti Panny 
Marie. 


1. Koname dnes slaynost na nebevzeti 
Panny Marie, jizto pripominad se ndm liby 
ze syéta odchod do nebeské vlasti. Maria, 
ac byla nejsvétéjsi a nejblahoslavenéjsi ze 
vsech lidi, musela nicméné zemi%t/, v8ak 

zemiela beze vsech bolestf a beze vsi bazné 
rti, v blazené touze a lasce Bozi, davno 
si Zadala byti rozdélenu a phebyvaul s Kri- 
stem. — 
Take my vsickni lidé zemteme, ovsem 
vy bolestech a tizkostech smrtelnych budeme 


odchizeti z tohoto- svéta. Vsak zemirani 


mtizeme si uwlehciti ctnostnym neb alespon 


kajicim zivotem. Jaky Zivot, takova smrt! 
Mejte tedy kr. po cely Zivot posledni svou 
hodinku na paméti, abyste nezhreSsili. Ve 
vsech skuteich svych pamétliv bud na po- 
sledni véci své a na véky nezhiesis.“ (Sir. 
7, 40.). Kdykoli veéer ulehate, vZdy se mo- 
difvejte $ poboznym Lipsiem, ktery mél 
prijmi spravedlivy: ,Svaté Maria s celym 
zastupem nebeskym sttijtez pri mné, az 
budu umirati!* — 

2. Télo Marie bylo uctivé pochovano, 
‘vsak nezistalo v hrobé. Blahoslaveny byl 
Zivot, kteryz Syna Clovéka nosil, a télo, z 
néhoZ Syn Bozi pyijal télo své, stana se 
élovékem, nemélo vziti poruseni; proto 
mnozi ucitelové cirkve sv. pravem za to 
maji, Ze s dui i, télo Marie Panny bylo na 
nebe vzato. — : 

Také télo nase jednou povstane, vsak 
kdy a jak, to jen Bohu povédomo. (Jan 5, 
29.) Nez kam télo naSe’s dus{f se dostane, 


si zaslouzime, aby nas Maria uznala za své © 
syny a dcery, také bozsky Syn jeji, Kristus 
Jezis, bude se k nam znati, a kde On s 
Marii jest, i my budeme,, v nebesich. — 

3. Dnes koname také pamatku, Ze Ma- 
ria byla v nebi korunovéna, Jaka to itécha 
pro nas! nebot ona kraélovnou jsouc nebes, 
jest i nasi matkou, jezto nam pomoci miize~, 
i chcea kdoz jsou toho hodni, také poma- 
ha. Krasnéa pravdivé di sv. Efrem : »V tebe 


Matko vérna se zcela divérujeme, jezto nad 


ver 


nami. stale svou ochrannou ruku ‘drzig§!“ 
Volejme tedy dtivérné s Cirkvi katolickou: 


Svaté Maria matko Bozi, pros za nas ubo- 


hé, modli se za lid, dej nam svého utéSenj, . 
at zakusi vsickni tvé pomoci, kdozkoli te 
ctéji a vroucné yzyvaji! — 

4. Maria nejlepst strdnku vyvolila, 
kterd nebude odjata od né.“ Slova ta Pané 
(Luk. 10, 42.) Cirkev sv. obraci dobre na 
Marii matku Spasitelovu. Co si volila Ma- 
ria? a co volime my? Ona volila nebe, my | 
zemi; Ji nebe zistalo, nam zemé odjata 
bude. Ona volila ctnost, my hiich, Ona 1a- 
sku k Bohu a véénost, my lidi a svéta po- 
mijejicnost. Proto Maria jena véky Stastna, 
blazena, my pakli setrvame pri tom, co jsme 
zvolili, budeme opusténi, neStastni na véky. 
Kdyby Maria zase na svét pfrisla, ctnost, 
Boha, nebe opét by volila; my pak museli 
bychom zcela jinak nez dosud voliti, aé 
chteme-li jako Maria jednou Stastni, blazeni , 
byti. Volme ctnost, Boha, kteryz nam da 
nebe, jezto na véky nebude odjato od nas. 


LIV. V nedéli XU. po sv. Duchu. 
1. Podle dnegniho sy. evang. (Luk. 17, 


11—19.) odistil Pan Jezis deset muzi ma- 
lomocnych. V desateru malomoenych téchto 


to smilosti Bozi nejvice na nas zalezi. Pali ; Stavi ndm cirkey sy. na o¢i obraz. veSkerych 


*22. 


pe 
€ 


oR 


cigs 


* 


Cc Bea) iia ah f Ki ; pa a . 5 9 ri ete + RR ey bs 


¥ 


- Han , d WEEN ae aS Oa AES 


aa 4 i 1 [ ve iz alte ees 2 pos Sy sd stad 
hifsnikti, kteH se ptestoupenim desatera | pratelé, sousedé, krajané byvaji nevdéént 


Bo#ich prikézdnf poskvrnili a porusili. Ma- 
lomocenstvi due jest hifch, nebo jako ma- 


lomocenstvi télo hyzdi a znendhla usmrcuje, | 


tak i hiich du8i poskvrnuje, zohyzduje, mi- 
losti Bozi zbavuje a v zdhubu, smrt vécnou 
ji uvrhuje. — <A kdo z nas je kf. cist? 
»Dime-li, ze hifchu neméme, sami se sva- 

dime a pravdy v nds neni.“ (1. Jan 1, 8.) 

A sv. Jakub pfSe: ,V mnohém zajisté kle- 
same (chybujeme) véickni.“ (3, 2.) ,Také 

spravedlivy sedmkrat za den padne.‘ (Pyisl. 
24, 16.) Nesvadéjme tedy sebe, jako bychom 

byli ¢isti, prosti hiichu, nybrz vyznejme 
pred Bohem i pred lidmi, ze jsme hYiSnici. 
Jed tento malomocenstvi prinesli jsme s 
sebou na svét a byt i voda na kyrtu sv. 
smyla prvni poskyrnu dédi¢nou, nic méné 
zustava vy dusi nasi _naklonnost k hrichu, 
ze snadno se opét poskvrnuje a upada v 

malomocenstvi. Bdéte tedy kr. a ¢asto svou 
dusi o¢istujte ode vsech poskvrn hiichu. — 
2... Jakého prostredku uzil Pan Jezi§s 

k o¢isténi malomocenstvi? — ,Jdéte, pravil, 

oukakte se knézm“ a piineste obét prede- 
psanou. ,1 stalo se, kdyz Sli, o¢isténi jsou.“ 

Ejhle, tot prosttedek, jimzto lze sprostiti 

se malomocenstyi, poslouchati rozkazu Pana 

Jezise. ,Jdéte, ukazte se knézim“ velf Pan, 

_y»Vyznejte se z hticht svych,‘ prikazuje jeho 
sv. ¢irkev. Foslusni tedy budte kr, Pana 

Jezise a jeho sv. Cirkve. Nechtéjte skryvati 

rany pred o¢ima Jékare duchovniho, objevte 

mu i skryté rany srdei svych, aby vas mohl 


vylééiti. Neprodlévejte, Gasto se zpovidejte, , 


aby duSe vase uchranény, zbaveny byly ma- 
lomocenstvi hfichu. — 

3. Pan Jezis o¢istil deset malomocnych. 
,teden pak z nich, kdyz vidél, Ze jest od- 
stén, navrdtil se, diky mu ciné.* — O jak 
byvaji mnozf lidé nevdé¢ni k Bohu. Vée co 
mame, pochazi od Boha; vsak mnozi toho 
neuznavaji. Krestané nevdé¢ni byvaji také 
k Panu Jezisi. On dava ném Télo i krev 
svou; vSak mnozi si Krista nevazi, jim po- 
hrdaji nebo nehodné pyijimaji. — Tak ne- 
vdééni mnozi byvaji k svym dobrodinctim. 
Nechtéjte ki. pattiti do poctu takovych ne- 
vdéénikt. Budte vdécnf k Bohu i k lidem. 
»Diky Gite vzdycky ze vSeho ve jménu 
Pana naseho Jezise’ Krista Bohu a Otei.* 
(Ef, 5, 20. Kol. 8, 17.) Ze vSeho diky cinte; 
nebot tot jest vile Bozi, (1. Tes. 5, 8.) to 
jest vzicné pred Bohem. (I. Tim. 5, 4.) 

4, , Jediny z destti ocisténych uznay ve- 
liké dobrodini, navrdtidl se, diky mu Ciné. 
A ten byl cizinec, Samaritin. — Tak to 


byvé obyéejné, Ze domdet: ditky, bratif, - 


za mnoha a éasto velika dobrodini jim po-- 
skytnuté ; kdezto lidé vzddlenéjst, cizi mnoh- 
dy za nepatrny dérek uprimné a vrelé diky 
vadavaji. My ki. budme vdéénymi k Bohu 
ik lidem. Stary dik jest nova prosba a 
nové nadéleni. Vdéénost jest Bohu mila, 
vzacna pred Bohem. Budes-li_ vdéénym, u- 
slySis jedenkrate z ust Spasitele svého jako 
vdéény Samaritan potésitelna slova: , Vstan, 
jdi, vira tv4 té uzdravila, vdécnost tva té 
spasena ucinila!“ — 


Uryvky apologetickeé. 
Die dra. Hettingra. . 


5. Autorita cirkve. 


A) Kristus opatiil cirkev svoji polieb- 
nou autoritou. — Bez cirkve zadné krestan- 
stvi, bez autority zddné cirkev. Autorita 
jest zdkladem vSeho spolecenského fadu. , 
Autorita a poslusnost ji povinna jest paskou, 
srdcem kazdého duSevniho spojeni, od rYo- 
diny poéinajic, jiz udrzuje autorita otcovska, 
az k milionim obéantiv vesmira, které v 
jedno poji paska zdkona pochodiciho od 
moci nejvy8sf, autority nejsvrchovanéjsi, 
kteraz soudi vSechny sama od nikoho sou- 
zena byti nemohouc. Odstrah autoritu tuto 
a nikdy a nikde neuztis spoléeni jakéhosi; 
jednoty nejmocnéjsi propadnou anarchii 
(bezvladf), rozdrobi se na tisicero Gastek. 
Proto samo covétenstro nikdy neuptralo au- 
toritu; prirozenost jeho tcuzi po Zivoté 
spoletenském, v némz jediné mozno jedno- 
tlivei se vyvinouti k pravému, dokonalému 
a lidskému Ziti. Svét se réznil ptaje se 
po posledni piiciné ¢i pivodu autority, po 
jejich podmétech, po’ formach, v kterych, 
a zdkonech, dle nicht by se vykondvati 
méla — ale autoritu samu nikdy nepopfral. 
NuZe tedy, mozno-li,-aby byl Kristus spo- 
‘leénosti nejvzneSenéjsi, cirkvi své totiz, o- 
deprel to, co jest podminkou vseho lidské- 
ho sloucen{? Je-li mozno, aby byl Glovéka 
v zdjmech nejsvétéjsich nechal opusténého, 
osamotnélého ?*) Ten, jenz co pravy élovék 
S lidmi obcoval, a nejen co Bih, ale i co 
clovék dilo vykoupeni vykonal, jenz prigel 
shromazditi, co rozptyleno bylo — ten by 
byl nemél dilu svému vdechnouti Zivotni 
silu sjednocujici, nybr2 stanoviti bezvladi 


*) Hlayni to blud onéch yzdélanci, kteti, maji 
za to, ze kazdy Clovék ve yécech viry ‘si 
mize sim své zvldstni néhledy neb ,pre- 
svedéeni* utvoriti, 


‘ha misté vseho fadu, rozbroj na misté jed- 
noty? Kristus vaklidaje cfrkev nechtél 
zajisté miti télo bez hlavy, budovu bez z4- 
kladu, staédo bez pastyte, spoleénost bez 
spoléujiciho principu. Kristus dal cirkvi 
své hlavu (Mt. 16, 18. 19. Jan 21, 1. nasl.), 
a ponévadé jest cirkev jeho viditelnd (Mt. 
18, 17. 20. Luk. 10, 16. Sk. ap. 2, 4.,-20, 
28. Fil. 3, 6.), dal jé také hlavu viditelnou 
cit autoritu. ,Ty jsi Petr, na té skéle 
vzdélim cirkevy svou, a brany pekelné ji 
nepremohou, 
nebeského: a cozbyskoli svaézal na zemi, 
bude syazano i na nebi, a cozbyskoli roz- 
vazal na zemi, bude rozvdzdno i na nebi.“ 
Mt. 16, 18. 19.*) 

A tak také muselo se stati. 


své uceni neodevzdal cirkvi, a kdyby byl 
této nedal veSkerou plnomoc a potiebnou 


byval uéil, trpél, umfel. Clovééenstve by 


A tobé dam kliée kralovstvi | 


aire) hadi he ei eeee FC ey Ue” pias’ * y’ 
ij ay ha? eT oe Vf » 
UR WO aaa K, 


ae yt ‘ ¥. : 
Y “ , é * 
sia! ih : : ten, 339 
hi ' 


_lovstvi papezi, 
Kdyby | 
byl Kristus veSkeré dilo vykoupenf, celé | 
| ,Kirche u, Kirchen“ str. 302.) odevzdali 
| rizeni cirkve do rukou moci svétské. S4m 
vaznost, slovem autoritu: nadarmo by byl | 


se nalezalo opét v oné nejistoté, v jaké | 


bylo pred jeho piiStim; zoufale by hledalo 


pravydu, a nemohlo by ji nalezti; osud jeho | 


by byl horSi, nezli osud tvori nerozumnych, | 


kteii neznaji potiebu hiedati pravydu. 


B) Kristus opat*il cirkev svoji autori- | 


tou zivou. Na mrtvém zakoniku jesté Zadny 
stat se nezbudoval, a ani den se jim neu- 
drzi. Bibli samotna bez cirkve neni zidnou 
autoritou; naopak ona potirebuje sama své- 
dectvi autority cirkevni, kteraz jedina jeji 
pravost, jeji vnitini cenu, jeji vyznam a 
dilezitost platné posouditi neb osvédciti 
mize. 

Bez autority zadna cirkev. Potiebnost 
autority tak jest v prirozenosti lidské za- 
korenéna, ze pravé protestantism, jenz ji 
v theorii zavrhl, v skuteénosti ji nejen pri- 


poustél, nybrz i sptisobem nejdespotiétéjsim | 


provadél. Jeho zasada: ,Bibli samotna“ 
slouzila jen k tomu, ospravedlniti odpad- 
nuti od cirkve; zaroven ale osvédéila se 
ihned byti nejen zcela neschopnou k 
utvoreni nové nabozenské spolecnosti, ny- 
brz obratila se i primo proti tém, kdoz 
ji byli pronesli. Luther sestavil kate- 
chism svého uéeni a zatracoval kazdého 
co. ,sluzebnika satanaSova,“ jenZ néco jiné- 


*) Za lepsich dob psal povéstny profesor Ddl- 
linger (Kirche u. Kirchen str. 29.):; ,Znamo, 
ze ti, kdoz z moci papezské se vymknouti 
chtéli, si jiz za doby reformace a vy novéjsi 

dobé opét oblibili frasi: ,,My uznavame. to- 
liko Krista za hlavu cirkve“* ..... To 
gnamena jinymi slovy: rozdrobeni a osamot- 
néni (isolovani) cirkye jest ndm pravidlem, | 
jest nasim normalnim. stavem.* | 


beg 
a 


ho. véril, ez on. Kalvin stihal v8emi tresty, 


i smrtf kazdeho, jenz se opovazil smyéleti: 


jinak, nez on.*) 

Rozli¢né sekty protestantské vyhotovily 
sva vyznani (symbola), na které kazatelé 
jejich pffsahou jsou vazdni.**) Vhodné 
tudiz pravi filosof Schelling (protestant), Ze 


|v ,protestantismu mfsto katolické autority 


cirkevni zaujala jinaé, a sice mrtva v od- 
umrelé freci psanych knéh; a jelikoz tato 
jiZ prirozenost{i svou neschopna byla koho 
vazati, nastalo mnohem hanebnéjsi otroctvi, 
odvislost od sneSenf ¢ili symbolum, nema- 
jictho do sebe jiné autority leé lidské.* 
Protestantism zavrhl duchovnf{ kra- 
a poddal se svétské- 
mu papezstvi krali. Reformatori sami (viz 
Déllinger ,Gesch. d. Reform.“ na m. m., 


Melanchthon a jini bohoslovci protestantsti 


ri knizat. Zcela prirozené vbéhl protestan- 
tism chtéje se zakonitym stati, v nejhnus- 
néjsi porobu statu, jak protestanté sami 
uznavaji (v. , Studien u. Kritiken.“ 1850, 
str. 459.) . 

C) Kristus Jests opatril cirkev svoji 
autoritou bozskou, t. 7. neomylnou. —. Bez 


| autority Zidn4 cirkev. Cirkevni autorita ale 


jaka musf byti? Ma-li cirkev byti dilo boz- 
ské, musi i autorita jeji byti bozska. ,Jako 
mne poslal Otec, tak ija posflam vas‘ (Jan 
20, 21.), t. j. touz moct, kterou mi dal Otec, 
opatruju i ja vas. Moc Kristova jest moc 
bozska, a tudizi moc ¢i autorita cirkve boz- 
ska a co takova jest neomylna. 

Pravime-li ale, Ze cirkev jest neomylna, 


neprikladame ji tim zadnou zylaStni pred- | 


nost; Zddame prozatim toliko, aby méla 
to samé pravo, jakého poziva kterakolivek 
syrchovand mocnost. Tato zajisté si vZdy, 
vsude anutné poéind co neomylna ve svém 
spisobu. Nebot vy tom okamZenf, kdy se 
ji kdo opyiti smi pro nepravdu neb nespra- 
vedlnost, prestava byti, cfm byla. 

Nemusi-li se pri soudnim fizen{, které jen 
édst vlddy tvori, nutné stanoviti stolice, ktera 
soudi sama od nikoho vice souzena byti 
nemohouc ? 


*) Protestanté maji tudiz nejméné pricin brojiti 
proti neomylnosti papezove. : 
**) Odtud yznikla vy protestantismu hadka, zdali 
kazatel jest snesenim (symbolem, vyznénim) 
vazin Gili nic. Mnozi vazbu tuto autoritou 
»paptrového papeze* nazyvajice rozhodli, Ze 
ma kazatel sice dle vyznani sy¢ho kézati, 
vériti_ale y né Ze memusi (!) Viz Augsb, 
Allg. Zeitung 1967. N. 141. ; 


22" 


| dokazovali z pisma odvislost cfrkve od dvo-— 


Leal ty - , - ¥ 
ry ' , ‘ hod Ls x 
ih y . x 

fall 


= HO = 


Jeden musi byti, jemuz nesmf se ifci: 
Omylil jsi se. 
rokem nespokojen, ano snad nebude pochy- 


bovati o nespravedlnosti soudu. Kazdy pra: 


vnik vsak vi, Ze musf slovo nejvyssiho soud- 
ce byti slovo poslednf, rozhodné, od néhoz 
-ZAdné. odvolani (apellace) mozné — ze musi 
byti pravné, zevné Gi formalné neomylné. 

S timtéz zakonem_ setkavame se i ve 
spoletnosti zalozené na nejsvétéjsich zajmech 
élovééenstva, v cirkvi; av8ak s podstatnym 
rozdilem. Uloha moci statni jest udrzeti 
rad v zevniti‘nich pomérech pravnich — dale 
obor jeji nesahé. Avsak duSe Glovéka, jeho 
vira, jeho svédomi ndlez{ oboru jinému, je- 
hoz kruh objima veSkeré vniterné poméry 
élovéka, jehoz pravomocnost dosahuje i tam, 
kam stat sdhati pravo nema adle podstaty 
své miti ani nemfze. A obor tento jest 
cirkey. RfSe jejf jest ris{ viry a mravnosti, 
obor ¢innosti jeji jest predevsim svédomi. 
Jeji uceni tidi né$ rozum, jeji zikony vazou 
nase svédomi. Tudfz musf také jeji neomyl- 
nost byti vnitin{, podstatna, a nikoli jen zevni- 
trnf,. pripadnad; musi byti skuteéna, a nikoli 
_ jen-nahodilé. Rozum nas mize vazati jen 
pravda, svédomf jen vile Bodi. 

Bez autority zidna cirkev, bez neomyl- 
nosti zddna. autorita v cirkvi. Ni Luther 
ni Kalvin nezalozili cirkve, nybrz nanejvys 
nabozenské spolecnosti, jak sim protestant 
Perthes uznava. ,Odkud také mohla re- 
formace — pravi — vziti jednotu a auto- 
ritu pro novoty své? Jasné slovo pisma 
mélo to byti, a prece bylo vyddno v Sanc 
kritice védy lidské, a nebylo ni chranéno 
ni neseno neb zachovano autoritou cirkev- 
ni.“ — Autorita, kteraé by ve vécech viry 
a mravt omylu byla pfistupna, byla by nejen 
zbytecna alei nanejvyS nebezpecna. Mohlat 
by pak snadno mfsto pravdy hlasati blud, 
misto ctnosti hiich. Je-li cirkev omylnd, pi- 
Sel Kristus nadarmo, 

Ohledné osoby Kristovy poéinajf se 
nahledy i materialistickych uéencdi valné k 
lepSimu obraceti. Renan pfi vsi své rou- 
havé nestoudnosti nemohl upfiti, ze Jezis 
jest nedostizitelny vzor moudrosti a mray- 
nosti. Avsak pravé tyto u ¢lovéka naprosto 
neobyéejné vlastnosti, jakoz i nesmirny obrat 
v déjinach clovééenstva po Kristu nastaly 
nuti znalce déjin, jenz trochu mysliti umf, 
k virev bozstvi Jezisovo. Kristovo bozstvi 
upirati muze jen ten, kdo ani historii ani 
logiku nezna. Pakli ale bozstvi Kristovo 


popirati nelze, kterak lze bozstvf jeho dila : 


popfrati? Kterak se da pak jesté mysleti, 
ze by ty, kteréz do celého syéta vyslal ké- 


Snad bude odsouzenec s vy-. 


zati evangelium, byl nedovedl opattiti po- 
trebnou autoritou — On, jemuz_ veskera | 
moc dana jest na nebiina zemi? Ci mohlo 
by se dilo jeho nazyvati jesté dilem bozskym, 
kdyby bludy ho rugiti mohly? Mohl by se 
Kristus jesté nazyvati Bohem, kdyby brany 
pekelné premohly jeho dilo, sv. cirkev ? — 
Apostolé obdrzeli od Krista pfripovéd, ze 
s nimi bude az do skonani svéta, ze Ducha 
sv. jim posle, ktery pri nich bude na véky 
(t. j. i pri jejich ndstupefch, Jan 15, 26. 
16, 17. 14, 16—17.) Duch sv. by nebyl 
Duchem pravdy, kdyby cfrkev, kterou fidi, 
blouditi mohla. Cfrkev, ktera blud uCiti 
mize, neni cirkvi Kristovou; nebot kterak 
mohou 0 ni platiti slova Luk. 10, 16.: ,Kdo 
vas slysf, mne slysi*? Cirkev Kristova 
musi vzdy hlasati jen pravdu, jen ctnost; 
jinak by byl nemohl Spasitel yici: ,Kdo by 
ani cirkve neuposlechl, budiz tobé jako po- 
han a publikén* (Mt. 18,17.) Prava cirkev 
musi uciti tak, jak Kristus uéil; Kristus 
ale uGil jako ten, jenZ md moc (Mt. 7, 29.) 
Kristus védél se byti pravdou vécénou; cirkev 
musi se védéti jedinou jeho choti, choti to 
pravdy vééné s bludem nic spoleéného ne- 
majici. Proto di ua vsSech snémich, jako 
na prvnim snému apostolském pravila: ,, Vi- 
délo se zajisté Duchu svatému i nam* (Skut. 
ap. 15, 28.) Kazda spoleénost nabozenska, 
ktera moznost bludu pfripousti, prestava 
tim byti pravou cirkvi Kristovou.*) Jediné 
katolicka cirkey se prohlaguje za neomylnou 
jiZ po osmnacte set let, od té doby, kdy 
prvni jeji nejvyss{f pastyr v den letnic viru 
v Krista hlasal, na vSech snémich az na 
nase dny, a bude se za neomylnou prohla- 
Sovati az do skondn{ svéta. — ' 
Tim, ze cirkvi své dar neomylnosti 
udélil, navratil Kristus také lidstvu jeho 
pravou velikost a prvotni distojnost, nabo- 
zenskou svobodu a neodvislost. Moznost 
bludu jest jiz poroba. Cfrkvi mame co dé- 
kovati, Ze se jizZ nemizeme stati obéti so- 
fistiky aniz se lekati musime pfed modlami 
falesnych soustav filosofickych, které dnes 
jsou a zftra jiz nalezany nebyvajf;*#*) cirkev 
neomylnd jedind jest s to, spisobiti, ,abychom 
ja nebyli* jak apostol ndéroda di (Ef. 4, 142) 


,jako malitkdé pacholata ‘sem tam se zmita- 


*) Pakli protestanté své tvrzeni, ze cirkev kato- 
lické; neomylnd nenj, odivodiuji tim, ze Za- 
dna spolecnost ndbozZenska si neomylnost pii- 
kladati nemize, nepomysleji, Ze tim sami nad 
sebou ortel smrti pronaseji. 

Ze autorita vystiednostem omylného rozumu 
blahodarné klade meze, uzndvé protestant Pa- 
lacky ve svém spisu: ,Die Geschichte des 
Hussittenthums u. Prof. Const. Hofler,“ str. 65, 


#*) 


neslechetnost lidskou, skrze chytrost k okla- 
mdnt bludu.“ J. B—k, 


Utacha. 


Nelkejte chudi v bidé svoji, 
jak by B&h nechtél znati vas; 

6, ma vas, znd ten Otec dobry, 
ten Pan tam nebes véénych kras. 


*  Vadyt kratky jest ten Zivot lidsky ; 
jak brzy, brzy pomine! 
V nebesich zajde Zalost vase, 
Pan vas tam k srdci pfivine: 


sem pojdte, drazi! k srdci mému, 
ja jsem téz snasel chudobu ; 

prijméte za to z ruky moji 
koruny vétné ozdobu.‘ Ant. K. 


Truchlorec, 


jiz nad mrtvolou p. Jakuba Kaéirka, uti- 
tele vy Cerhenicich, ¢inil 


Jos. V. Smély, kaplan vy Dobiichové. 


Ja jsem yvzkriseni a Zivot: kdo 
vVéfi ve mme, byt i umfrel, Ziv 
bude.** (Jan 11, 25.) 


Stojime nad mrtvolou sedmdesatiletého 


_ Starce, zaslouzilého utitele p. J. K. Aj 


schrdnka vypaéend nasilnou rukou smrti, 
aj roucho poutnické, jez po skonéené pouti 
svleéeno, aj skrovny ostatek lodicky boure- 
mi zmitané! Kdo v téchto ssutindch pre- 
éte ta znameni, jez do nich vepsala srdce- 
lomna zalost? Kdo v téchto troskach roz- 
bité lodi pozna celou tu vlnobitnou plavbu 
po Sirém okeanu zivota? 

Stojime kolem mrtvoly velezaslouzilého 
ucitele. Kdoz dovede dostatecné oceniti 
zasluhy uéitele svédomitého, jakym byl i 
tento zvé¢nély! Zasluhy o dusevni vzdé- 
lanf a mravyné vychovani mlddeze, zasluhy 
0 rodinu a obec, o viast, o cirkev, 0 narod! 
Kdoz dovede uvaziti, co znamend — po 
cely Zivot drahnych témét 70 let polykati 
Skolni prach; kdoz dovede uznati pracny 
ten ukol uéitelskych Stépari na stépnici 
Skoly nérodni! Pracna to tloha, svédomité 
rozsivati do utlych srdci simé mowdrosti 
tak, aby vyrostl z ného strom ctnosti, ktery 
by pfinesl ovoce blazenosti. Ano, klopotna 
jest prace uciteli svétskych i duchovynich; 
ge ale nevdék svétem viddne, byva za Ziva 
odplata jejich malicherna, uznalost a vdéé- 
nost k nim tidkd a skrovné. Ceho tedy 


éekati mohou po smrti? Aj, kyne jim je- 


oro ee aes 1 ape 


jict, a netocili se kasdym vétrem udeni skrze | dind odména spravedlivého QOdplatitele v 


nebesich! Néco véak prece pravem ZAdati 
mohou od lidu po smrti: jest to trochu té 
hifiny — jest to posledni sluzba a Gest, ja- 
kouz pravy krestan prokazovati m4 vsem 
spolukrestanim v Panu zesnulym — _ jest 
to dale pozehnanaé pamatka ve vdécnych . 
srdeich spoluobéanti. K veliké radosti své © 
a k utéSe truchlicich pozistalych pozoruji, 
ze sesli se vazeni obéané této obce, sesli 
se, aby zaplatili posledné ,,sobotdles“ vdéc- 
nosti a lasky zvécnélému ucCiteli svému, a- 
by vykonali onen krasny skutek milosrden- 
stvi, ktery na starém TobiaSovi odménil 
Hospodin skrze andéla. or 

Stojime kolem tmavorouché lodié¢ky, v 
nizto pokojné drima plavec — utitel v Pa- 
nu zesnuly. Pominuly boure, jenz snasely 
se nad jeho hlavou, bouye strasti Zivota i 
boure nepYatelstvi. ,,Neni na svété Clovék 
ten, aby se zachoval lidem vSem“ a kdo z ~ 
nas mize fici, ze nema nepiitele? Coz 
tedy divu, ze i tento neboztik, a¢ ucitel 
byl nad miru svédomity, snaSel tézZ mnoha 
prikori od nepratel! VSak ja slySel ho od- 
poustéti na lizku smrtelném vSem svym 
ublizitelim, a doufam v Panu, ze i jemu 
bude odpusténo od Boha i od lidi. A 
protoz 


»v tu svatou skrysi nenahlédej mnoho, 
co jeho slabost a co byla éest: 

tot obé trna slozil pred trin toho, 
jenz milym jemu Otcem, Bohem jest!*‘ 


Stojime u rakve, v nizto odpotiva u- 
citel zvé¢nély. Umlknula usta, z nichZzto ti- 
sicové nadéjnych syntia deer slychali tisfce 
moudrych naucenf; umlknula usta, ztuhlo 
télo, aby v brzku vzalo poruSeni — duch 
jeho vSak nesmrtelny ziv jest a ziv bude 
na véky. I zda&se mi, jakoby zaletal k nam 
z krajii nadhvézdnych, jakoby ozivil onémély 
jazyk, jakoby k tomuto shromazdénf chtél 
je8té promluviti posledni slova louéeni. 

Tobé, skolo opusténd, vola nesmrteluy 
duch u¢itele tvého: 


,,Poprej Bah skole rozkvétu, 

by pravou sila osvétu! 

By cirkvi, vlasti zdérné syny dala 
a mravné pokoleni vychovala, 
poprej] Bah skole rozkvyétu!‘ 


Vim, ctthodni uéitelové, vola duch zvé- 
énélého spolubratra: ,,Pracujte na stépnici 
Bohem vam vykadzané, pracujte svédomité, 
dokavad nepfrijde éerna noc; budte netoliko 
cviéiteli ale téZ vychovateli mladeze, a ne- 
zapomente nikdy, Ze zdarilé vychovani na- 


‘ 


> 


els 


--i.milosti pred Bohem i pred lidmi! 


Ls 34 


prosto nemozné jest bez nabozenského za- 
kladu !* ede 

. Vam, starcové, vola sttfbroviasy soudruh, 
jenz vas byl predeSel: ,Hrozné jest umirani 
i ve véku starém, i kdyzZ svédomi neni ob- 
tizeno vinami; aj, patrny to dikaz, ze Buh 


*.smrti neutinil, ze smrt jest jenom bolestna 


pokuta za hiich, ze k nesmrtelnosti blazené 
jsme stvoreni. Nuze, bdéte, kmeti a sta- 
reny, nebo nevite, v kterou hodinu prijde 
Paén; ucte se za Ziva umirati Zivotem bohu- 
libym, aby smrt byla vam branou k blazené 
vécnosti !* 

Vam, roditové, vola duch zvéénélého: 
»Neztézujte uciteliim tézké dilo jejich; ucte 
rozence své, aby ctili ucitely co druhé otce 
‘své, poucujte sami ditky své v domacnosti, 
nedejte jim Skolu zanedbdvati; vyt budete 
z nich jednou pocet vydavati!“ 

— Tobé, mlddex mild, kaze naposled tvtj 
zvécnély ucitel; ,Pojdte, ditky, skola vola! 
Ucte se moudrosti, abyste prospéli vékem 
Za- 
chovejte v pamatce u¢itele svého, za pokoj 
duse jeho modlivejte se nabozny ,,Otée nas !“ 

Tobé, manzelko vernd, vola duch vér- 
ného manZela tvého: , Plaé nad mrtvym, nebo 
zhasnulo svétlo jeho; malicko pla¢é, nebo 


odpociva po boji v pokoji!“ Tobé, rodino éetna ’ 


synti a dcer, odporouci zvéénély otec vdovu 
svou: ,Budete-li, synové a dceery, berlou se- 
starlé matky své na zemi, Bih, otec vas 
na nebi, bude vam odplatitelem! Kéz vas 
obletaji na cestach Zivota vira a zboznost 


~ co jasni cherubové: pak Stastny bude Zivot, 
_blazeny konec vas!“ 


Nam koneéné vsem hlas& nesmrtelny 
duch zvéénélého ta slova_viry a nadéje: 
Ja jsem vzkriseni a zivot, di Kristus; kdo 
veri ve mne, byt také umfyel, Ziv bude; a 
ja ho vzkrisim v den nejposlednéjsi!* 

V této pak vite a nadéji budouciho z 
mrtvych vstani a blazencho se shledanf mo- 
dleme se pri svatosvaté obéti mesni za v 
Panu zesnulého, za pokoj duse jeho: ,,Hos- 
podine, otevii mu branu raje svého! kde 
svétlo vécné sviti, at odpociva v pokoji — 
po boji!“ Amen. 


Kriz v poli. 


Kriz osameély v poli ¢ni 
do modré nebes vyse, 
ach jako by zde Zaloval 
v soumraku nebi tise. 


Jej vsadila sem pred lety 
ctnych otciy vira Ziva-; 


Beans AR) SINR bee eee eee Me ee 


~ 


_vsak — syn se k nému nezna vic, 
jej slzou nezaliva. ee 


To predki drahé dédictvi, 
jez. zdobivano kvétem, 

zde v Sedy mech se oblaci 
zapomenuto détem. 


I mnoha jiz se nenavist 
otrela o néj hola ; 

on ale vanasi k nebi hled 
a ,odpust Pane!“ volé. 


Obzinky. 


Piiklad ze zivota od Frant, Pravdy. 


I. 


Je nedéle ttindcté po sv. Duchu, Slun- 
ce krasné vychazi, na nebi neni vidéti mraku — 
ani chmury, na zemi se trpyti rosa, po str- 
nisti se tahnou pavuciny, splitaji se, kde 
jsou stébla husté pohromadé, v sit pokro- 
penou perli¢kami sestaveaymi jako schvalné 
v soumér, skvély vykres a obraz. 

Ve vesnici Méretiné zni zvon, pri ran- 
nim tichu rozléha se slavné po okoli, vola 
do malych chaloupek i velkych domi, Ze 
se s Bohem zaéina den, vybizi podruha a 
nadennika, éeledina i sedlaka, aby ho uvital 
modlitbou. ; 

Dole pod rybnikem jsou dva dvory. 
Jeden patii Prokopovi Blazejovskému, je 
pekneé objlen, ma strechy v dobrém stavu, 
dvitka a vrata zavfend, na prahu, pod kol- 
nikem, pred stodolou a pred chlévy vyme- 
teno. Druhy patit Martinovi Mandelikovi, 
jiz dlouho nedostalo se mu vapna, na stre- 
chach schazeji Sindele a dosky, dvitka a 
vrata stoji do koran, na dvore je smeti, 
domacit a polni ndfadi leZfi a vali se v ne- 
poradku. . 

KK Mandelikovim prévé dva muastt, 
syn Jan a starsi pacholek Petr, z noéni 
prochazky prish domt, vklouzli do stodoly 
a zmizeli ve staveni. JeSté se v ném nikdo 
neozyva, zvon obyvatelé sice ‘také slySeli 
cinkat, ale nepovsimli ‘si ho a nedbali nan, 
nybrz pokracovali v sladkém difmani. 

Chasa vi, Ze by méla vstavat, dévetky 
budou dojiti kravy, pohtinek a paska poze- 
nou veskery dobytek. VSak éekaji, az je 
hospodar zavolé a téSi se, Ze dnes zaspal. 

Nastojte, rozkos jejich trvala jen chvili, 
ze siné vystoupil siluy zavality muz, je to 
Martin Mandelik, dal se do kleni, bud It- 
nou celdidku, nadava ji, vyhrozuje bitim. 


~ 


7 ae) oe er ® 


§ ot! Vy Bel Les Se eee eee ’ 7 
RT e IN a acd ass x 
a hin oh Boe 
’ a) . 


I Sel-si sm zase lehnout a dévecky 
a pasdci zistali na svych lozfch. Kdyz iddil 


pred sinf, vystréili hlavy z petin a napolo | 


se zdvihli, aby erstvé mohli vysko¢it, kdyby 
se k nim blizil; kdyz ale utichl, klesli opét 
nazpatek a protahuji se uz{vajice koneéného 
pohodlf. Jiz se zabrali do nové dtimoty, 


_ Klapky jim spadly na oéi, opustila je pamét, 
miha, svita, huéi jim to v éele, toéf jim to | 


mozkem, blazi je prijemné omdmenf: tu 
mova naprahu zahrmél hlas sedlakiv, zlo- 
reci, chvéje se a prekypuje zlosti, neni 
radno jesté déle mu odporovat. 

Dévetky v chlivé se vadi s dobytkem, 


aby hospoday slySel, ze jsou jiz vzhiru,. 


volaji ,hujstardé, Malino, Strako;“ pohtinek 
rachoti tetézem, paska bézi k studni se 
umyt, jen syn a pacholci nedali se vytrhnouti 
ze spani, nybrz pridali si ho, ze je nedéle 
a nikdo jim v ném nebrani. Ani dcery ne- 
museji ystati; ale maji novéSaty, véera jim 


_ je prinesl krejéi, matka je pro né koupila 


k obzinkém, ty se budou slaviti dnes, i 
netrpi jich to vposteli, opustily ji a zastéry, 
sukné a kabaty si prohlizeji. 

Otec se jesté jednou polozil, odpotiva 
a lenosi, na ranni sluzby Bozi je dost ¢asu 
a pro¢ a k éemu na svété by byl sedlakem, 
kdyby ani toho spani dle libosti si nemohl 
a nesmél doprat. 

Dobytek se Stastué dostal ven, napred 
voly, potom kravy, ale jiz pozdé, pasaci 
budou muset pasti déle a neni mozna, aby 
néktery z nich pfrisel do kostela. 

, Vsak pasadk je pasak,“ mysli Mande- 
lik, ,do chramu Pané nepatii leda v zimé, 
jeho stav to s sebou prinasi.“ 

OdeSel na ranni, Mandelikova doma 
musi strojit a do kostela nesgla na rannf 
ani na velkou a rada byi jednu dceru byla 
u sebe podrzela, aby ji pomohla. V8ak zadna 
ji nechce vyhovét a poslechnout, ne proto, 
ze jim zalezi na msi svaté ana kazani, ny- 
brz k vali novym Satiim, v nichzse ponej- 
prv ukdzou. Musi tedy doma s nf byti de- 
vetka, j{z to porucila, ackoliv se zdraha, 
mraci, zlobi na matku a dcery, jim v srdci 
naddva: ma také kus nového Satu a nemiize 
se V ném pysnit. 

Chasnici sli na velkou, ze ale dlouho 
vyspavali vynahrazujice si noén{ bdéni, zmes- 
kali: kazani a mezi msi svatou sedéli na 
hirbitové v chla4dku a vic zivali a lelkovali 
nez se modlili. 

U souseda Blazejovského, kdyz rano 
zvonili klekanf, starf mladf jiz byli na no- 
hou. Hle, ve svétnici skrze okno je vidéti 
zenu, domaci to matku, klecf, y prayo ma 


ABs 


| ie Bi ie Ls ea 4 
f 


jednu, v levo druhou deeru, nabozne se kort 
Panu nejvySsimu; na dvore stojf dévetka 
$s usdkem pred sebou, ktery nese na mlfko 
do chléva, a Gekd, az dotekne ,amen;% za 
humny vyhani chlapec voly shlavou odkry- 
tou, nic nekrici, nybrz tise ubira se za nimi 


' a teprv, kdyz zvon docinkal, houkl si na 


| by¢ka a domluvil mu, aby nepyedbfhal. 


Ze siné vychazi velky state¢ny mud, 
je to Prokop Blazejovsky, zpiva péknym 
hlasem: ,,.Minula noéni hodina, pokleknoue 
na kolena,“ jde okolo stodoly ven na sad, 
drzi pod pazdim uzel, ma s sebou desitile- 
tého synka Vojtécha, berou se ivozem hloub 
do vsi, vkro¢éili do jedné malé chaloupky. 

V chaloupce bydli chud& vdova, jenz 
nesila a neklidila nemajic polf a Ziva jsouc 
almuZnami milosrdnych dobrodinci. Dokud 
chodila a si je mohla sbirati, nevedlo se ji 
zle, ale nyni jiz pul léta lezi ajeodkazina 
na to, co ji prinesou k -posteli. Bude miti 
Spatné obzinky, lidé neméli ¢éasu mysliti na 
ni, zaméstndvaly je zné a vcera Cinili pii- 
pravy k hodim. Rmouti se uboha, ze do- 
maci jeji si. zase utrhnou od ust kousek 
jidla, aby ji prispéli, mfvajf sami nedosta- ’ 
tek a prece ji davaji ze své misy, kdyz na’ 
ni nikdo nezpomnél. Spala malo v noci a 
nemohia se do¢kati rana porad naslouchajic, 
az se venku bude zvonit. Zvonilo se ko- 
neéné, pomodlila se ,Andél Pané,“ podeéko- 
vala Bohu za hojnost milosti, co prokazuje 
ji a jinym, za trodu zemskou, za pékné po- 
casi ku sklizeni, za zdravi a stésti celéobce 
vibec a jednotlivych priznivct zvlast, Ze ji 
poskytuji chleb vezdejsi. 

Pravé zaéala prositi za odvracent vSeho 
zlého od pritele svého nejlepsiho, sedlaka 
Blazejovského, kdyZ tento s4m vstoupil do 
pribytku, pozdravent ji dal a uzlik polozil 
na stil. 

Rekl: ,,Jsou obzinky, moudry Sirach 
nafizuje: ,Nezapomeh na chudého, kdyz 
mas vesely den,“ letos nam Bih pozehnal 
hojné, mame z toho radost, dnes Mu chceme 
a budeme dékovati, ja uzavrel potésiti né- 
koho, kdo neklidil ni¢ehoa a je v nouzi, a 
tu jsem pripadl] na vas a prindasim vam 
bochnik chleba a buchtu, drobet mouky a 
krupice, abyste také méla vesely den.“ 

Staré vdova se pozdvihla a di slabym 
hlasem: ,Bah vdam to zaplat, nadél vam 
tisickrat vic, chran vas od v8i Skody, zacho- 
vej vas’ ve své milosti i vase ditky, aby 
nikdy vam otci ani matce nesptsobily za- 


| rmutek.“ 


I pta se: ,,Tuhle ten chlapec je vas 
syn?“ 


__yAno, to je mij nejmladsi, jmenuje se 
Vojtéch. “ 

, Dité,“ prala mu starena, ,,opatruj té 
Bih! Ma4s hodného otce, zdar se po ném, 
povede se ti dobre a bude ttéchou rodi- 
éaim, pribuznym a jinym, zvlast chudym l- 

dem.“ 

Blazejovsky si s vdé¢nou Zenou jesté 
‘ehvili promluvil, slibil, ze ji posle k obédu 
hrneéek polivky a kousek masa, rozlouéil 
se s ni a kraéel domi. | 

Vojtéch jde za otcem zamySlen, jednani 
jeho mu lezi v hlavé a rad by dokazal, ze 
ion chudym pfreje. Pravf: ,,Tatinku, mné 
také pozehnal Bah?“ 

»Pravda, Ze pozehnal,“ odpovédél mu 
otec, ,jsi mij syn a bude ziv z toho, co 
jsme sklidili.* 

»Ale j4 nesmim vziti chleba a buchtu 
a potom mouku akrupici, abych to nékomu 
dal ?“ 

»lo nesmis, ze to patti mné. Ty mi- 
Ze8 dati, co jsi od nas dostal a co sam ne- 
potrebujes a viS-li o ndkém chudaéku, mé- 
ZeS se za néj primluvit a my mu dame,“ 

', Vite, ten Polackiv chlapec vzdycky 
narika, Ze ma hlad. Da mi maminka také 
kolac ?“ 


- 


»Da asi, .sbiral jsi s nami a stal jsi 


u voli, aby necouvali.“ 

,J& bych mu ho odpoledne donesl a 
kousek masa schovam Vitovi Studnickovu, 
jesté nikdy pry ho nejedl.* 

»Ucin tak, Vojtéchu,“ povzbudil syna 

_Blazejovsky, ,,a pamatuj si, co spolu nyni 
budeme mluvit. — Kdo nam davaé trodu 
na polich ?“ 

» bth tek] Vojtéch. 

»Musi nam ji davati?* 

,Nemusi.“ 

Jak se k nam zachoval, kdyz nam ji 
prece dal ?“ 

»Dobrotive." 

,Jak se mame zachovati my, abychom 

_ priklad jeho nasledovali ? 

»Laké dobrotive.'' 


»Ano budme dobrotivi, jako otec nas 
nebesky dobrotiv jest. V8ak ke komu ma- 
me byti dobrotivi? 

3K chudym.“ 

»broé k chudym ?“ 

»Ze nemaji z ceho byti Zivu.“ 

Ci jsou zastupcové na svété?“ 

yy DOzi." 

»Nu vidi’, Bih nam dal trodu na po- 

_ lich, my mu nemizeme nic dati, nicim se 
mu nemizeme odméniti, ale co dame chu- 


nite ok 


dym, d4me Jeho zastupciim, dame Jemu. , 


Rozumis mi?“ ; 

»Rozumim.“ 

»Chovej se vzdy dle toho. Matka po 
cely rok davé almuznu, byvaS pri tom. Ja 
prodav4m obilia potrebnym méfim vrchem, 
slevim, pijéim, pockam, kdyz nemohou pla- 
titi. Tém u nds ve vsi zvlast pomahdme, 
ze jsou nam blizsi nez cizi. Az ty budes 
velky a az budeS miti néco svého, délej to 
po nds a udéluj nuznym a zpomei sina né 
predevaim tenkrat, kdyzZ mas stodolu plnou 
a tésis se z dobroty nebeského darce. U- 
délas to ?* 

,»Udélam.“ 

»lim nejlip Bohu osyédéis vdéénost a 
staneS se hodnym novych milosti. Méj to 
na mysli vady v den obzinek. Nejsou proto, 


abychom doma jedlia piliva v hospodétan- 


éili. Rozdél se s bidnym bratrem svym o to, 
co ti Bih propujéil, potom jdi do kostela, 
modli se, dékuj a— to dnes_ vSickni uti- 
nime.“ (Pokraéovant.) 


DOPISY. 


Z osady Pristoupimskée v Gervenci 1871. 
(Jubileum sv. Otce, Pout do St, Boleslavi.) 

Dnové 17. a 18, éervna nevyhynou 
nikdy ze srdce a paméti osadniki Pristou- 
pimskych, bylit to dnové pro veskerou cir- 
kev katolickou veledileziti a paméatni, 
vnichz jsme i u nas se¢ sily stacily osla- 
vili jubileum sy. Otce Pia IX., zvlast dne 
18. slavnymi sluzbami Bozimi, 
lid vielym srdcem zvuéné zapél pisné: 
»lam kde strmi cirkve tymé,“ a ,,Té Boha 
chvalime. “ 

Vsak i jinym spfisobem dokazal lid 
na vérnost a lasku k sv. vite; nebot jak 
jsem jiz vloni v Blahovéstu zminil, Ze se 
zamysli unas obnovent ¢i vzkiiSenf procesi 


‘do Staré Boleslavi, to stalo se letos skut- 


kem. Soska Bohorodi¢ky, na nizto z viast- 
niho popudu sbirka se konala, byla z po- 


zlacovaéské dilny p. KubeSe v Praze ob-- 


jednana, a velmi zdarile vyvedend nam do- 
rucena, kterouz velediistojny na8 pan farar 


a kn. arcib. vikar Fr. Janda druhou nedéli 


po sv. Duchu posyétil, naéez v sobotu dne 
17. éervna, v den slavnosti jubilejni, vy8lo 
pti slavném zvonéni a strelbé z nageho 
chramu Pané procesi, aby po 50tileté pr'e- 
stdvce opét naystivilo poutni chrim Panny 
Marie v Staré Boleslavi. Ackoliv pred tim 
dlouho trvajici desté polni praci velmi 
zdrzely, ztcastnil se piece znacny poéet 
zbomych osadniki této prvnf pouti. Byl 


po nichzZ — 


tadku setadéné pontniky, jenz majice sosku 
Bohorodi¢ky ve svém stiedu, provazenou 
25 outlymi druzi¢kami zjevny dikaz poda- 
vali, ze marné jsou vSecky ndjezdy a Smej- 
dy rozliénych novinditi a kfiklouni, jenz 
usilujf viru katolickou lidu ze srdef vyrvat, 
aby tak své zimysly sndze provésti mohli; 
a Ze se konalo to procesf v den jubilejni, 
Jest téZ patrnym diikazem, jak viele ctime 
otce krestanstva, nebo jak putujfci, které 
dist. pan vikéi s p. uitelem az ke kitti 
do Liblic vyprovodilia pti ndvratu dne 18. 
jim tam opét vstiic piisli, tak té% doma 
pozustalf vysilali vroucné modlitby k nebi, aby 
Bih milostf Svou obdaril sv. otce naseho 
Pia. O kéz uslysi Hospodin hlas ditek 
svych a seSle na primluva blah. Panny 
Marie stisnénému a trpce zkonSenému sta- 
rickému Otci pomoc ze Sionu a vytrhne 
ho z rukou nepfatel jeho! Jan Sv. 


V Ousti nad Orlici 31. cervence 1871. 
(Odhaleni pomniku SuSilova v Brné.) 


K vite postaytez znameni mi na hrob 
Kiiz svaty. Citej se na ném zfetelné, 
e vse ma vétni v jediném spotiva 
Nadéje Kristu. 

Susil, 


Tomuto zboznému prdnf zvéénélého 


-naseho SuSila vyhovéli precetnf pratelé a 


ctitelé jeho, postavivSe na rov jeho pie- 
skvostny z Sedého mramoru dle nakresu 
rytite Hansena, vrchn. stav. rady ve Vidni 
zhotoveny, ve slohu romanském zbudovany 
pomnik, na jehoZ vrcholu vypi{nd se zna- 
meni spasy nasi sv. kriz. Pomnik tento 
— ozdoba hibitovi Brnénskych zajisté je- 


- dnaznejkrasnéjsich — zaleziz podkladku, na | 


ném stoji osmero sloupt s krasnymi kapi- 
toly a na nich spoéfva bohaté ozdobeny 
oblouk; mezi sloupy na podstavku véncem 
ozdobeném umisténo jest vyteéné zhotove- 
né poprsi Susilovo od Brnénského umélce 
Loosa z kararského mramoru, a pod poprsim 
mali dva truchlicf andélé téz z kararského 
mramoru od téhoz umélce. Pomnfk zho- 
toven jest od mladého umélce Karla Becka 
v Kromérizi. Pomnfk jest sice jednoduchy, 
ale velmi krasny, dojem ¢inf na kazdého 
velmi piijemny. Pod poprsim stkvi se je- 
dnoduchy napis: 


FRANTISEK SUSIL, 
narozen 14, éervna 1804 zemi. 31, kvétnd 1868 
v Rousinové, y Bystrici pod Hostynem, 


s 


| 


Poe : a = 845 on 
to krasny pohled na tyto ve yzorném po- 


t 


zlatymi literami dystichon, ktery naznacuje © 


smér ¢innosti Susilovy v oboru literarnim 
na ndrodu roli dédi¢éné a na pidé cirkevni: 


Dvé krasek spanilych duse mé ovladnulo stanek, 

Zemska jedna, druh4 z vySiny posla nebes, 
Cirkey a vlast, ty v mojich sestersky se milujf 

nadrech, 

Kazda pul, kazdi ma moje srdce celé; 

Sudil, 
Hrob pokryt jest dyéma velikymi pf- 
skovymi kameny a hrob i pomnik ovinut 
jest zeleznou miizi. Naklad na celé toto 
umélecké dilo pacf se na 3000 zl. Tento 
od SuSsilovych ctiteli postaveny pomnik byl 
na sv. Annu t. r. slavné odhalen. Pred od- 
halenim bylo slavné Requiem v chramu sv. 
Tomase, jez slouzil velezaslouzily spisova- 
tel a nejvérnéjsi pritel zvéénéleho Susila 
p. professor Matéj Prochazka pri velmi éet- 
né assistencf, které laskavosti p. feditele 
istavu hluchonémych vel. p. MarSovského 
sdéastnil se té% pisatel téchto radki. Na 
kiru davalo se iizenim naseho vyteéného 
Pavla Kiizkovského vokaln{ requiem Anei- 
rovo-ze 16, stol. od péveckych spolkt slo- 
vanskych v Brné. Provedeni skladby této 


| bylo v kazdém ohledu vyteéné a uéinilo na 
| vSecky pritomné veliky dojem; mnoazi z prt- 


tomaych ujiStovali, ze vyteénéjsiho zpévu 
chramového nikdy neslyseli. Po requiem 
vykonény od p. celebranta u bohaté osvét- 


leného katafalku ozdobeného vénci prede-— 


psané modlitby a napotom hnul se nepre- 
hledny prfivod z chramu na méstsky hrbitov. 
Napred se nes] kiiz, a za nim kracelo knéz- 
stvo v rochetdch v poétu asi 100, pred assi- 
stenef sli vys. dist. p. prelét Rajhradsky 
Kalivoda, p. kanovnik kapitoly Brnénské 
Kiovsky, p. kanovnik kapitoly Olomtckée a 
farat Holegovsky rytft orecky, p. kanovnik 


~kapitoly VySehradské Benes’ Method Kulda, 


prelat 'ammermiiller, a jini. Za p. cele- 
brantem, assistencf provazenym, kraéeli prf- 
buzn{ zvéénélého Suésila, p. knize Salm, 
hrabé Beleredi se svou choti, dr. Prazak, 
archivat Brandl, slovansti zpévacti spolkové 
v Brné: Beseda, Svatopluk, Zora se svymi 
prapory. 

Kdyz privod mnoho tisfe lidi éftajict 
prigel az k pomnfku Susilovu, tu vystoupil 
na kazatelnu vys. dist. pan kanovnik kapi- 
toly Vysehradské Benes Method Kulda a 
nadsené mluvil o zdsluhdch zvéénélého Su- 
Sila v oboru cirkevnim a ndérodnim, uvadéje 
na pocatku feci své text z knihy Sirach. 


44, 1, 14: ,Chvalmez muze slavneé a otce ip 
a pod jednoduchym timto népisem stkvise | nase... Téla jejich vy pokoji pochovéna 


oy 


oat — 846 


jsou a jméno jejich zije od naroda do né- 
roda.* Vypoéital vsecka dfla Susilova, ktera 
napsal zvéénély v oboru cirkevnim indrod- 


nim, jmenovité chvalnou udinil zminku 0. 
vykladu Pisma sv. nového zékona, nejvzac- 


—néjsim to dile novovéké literatury bohoslo- 


vecké v jazyku éeském ao sbirce ndérodnich 


pisni, které zvéénély po 30 let co drahé 
perly lidu moravského po Moravé sbiral a 


je co véno vlasti moravské daroval. Nazval 


Susila otcem vlasti moravské, ktisitelem a 
buditelem narodniho védomf po Moravé, 
Moravanem prvnim, a povzbuzoval precetné 
prately a ctitele Susilovy, aby pracovali na 
narodu roli dédiéné v duchu Susilové. Susil 
ucinil mnoho, premnoho pro mileny ndrod 
na§ éeskoslovansky a sice na pidé kvestan- 
ské, nebo kdo mimo piidu krestanskou, aneb 
kdo docela ve sméru proti Kristu a Jeho 
uceni chee oblaZiti a obStastniti ndrod nas, 
ten chté anebo nechté pracuje na jeho zka- 


ze! Jen kdo miluje Krista a Jeho sv. uéent, 


mize zdarné pisobitina nérodu roli dédicné, 
dikazem toho jest Susil..Ke konci reci své 
dékoyal slavnému komitétu pro zbudovant 
pomniku Susilova a vsem pratelfim a ctite- 
lam SuSilovym za jejich piitomnost pri od- 


halen{ pomniku tohoto — a tu jiz spadla, 


rouska pokryvajici pomnik a milostna tvar 
otce vlasti shlizela na ctitele své z vkus- 
ného podstavce. Kdyz pomnfk by] odhalen, 
zapéli pévecti spolkové pod vedenim KyYiz- 


_kovského truchlozpév a vykond4ny modlitby 


za zvéénélého a pak pokryt jest hrob kra- 
snymi vénci, vénovanymi od pirfbuznych Su- 
Silovych, od jednoty kat.-politické v Brné, 


od Svatoboru, od komitétu pro zbudovani 


) pomniku, od Dédictvi sv. Cyrilla a Metho- 


déje a sv. Prokopa, od 74k slovanského 
gymnasia v Brné a od mnoha jinych. 
Rozdany pak téz dvé bisné mezi_ pri- 
tomny lid, jedna od Soukopa a druha od 
Sarkandra Navratila, knéze radu sv. Bene- 
dikta v Rajhradé, ziki to zvéénélého. A 
tak dokonana vyznamna slavnost tato, kte- 
ra zajisté nevyhyne z paméti vSech, kterf 
se ji ziéastnili. Dojati teéf vys. dist. pana 


‘kazatele slibovali jsme my pritomni knézi 


u hrobu Susilova, milovati cirkev, ku které 
horel zvéénély Susil nejnéznéjsi laskou, je- 
jizto krasu, velebnost a stalost, zalozenou 
na skéle Petrové ve svych basnich tak mi- 
lostné opévoval, slibovali jsme milovati svij 
narod, jehoZ buditelem, kifsitelem, otcem 
na Moravé se stal. Kéz by dobrotivy nebes 
Pan takovych muzi milenému nagemu na- 
rodu popral, muzi to zboynych, v pravém 


 slova smyslu Slechetnych, na pidé krestan- 


ské o blaho ndroda vst silou pracujicich, ja- 
kym byl neboztik SuSsil! eit. 
Postaven velezaslouzilému tomuto vla- 
stenci prekrasny sice a mramorovy pomnik 
na rové jeho, ale mnohem vzécnéjsi a trva- 
lejSi pomnfk zbudoval si Susil v srdci ce- 
lého slovanského ndroda avelmi dobre péje 
basnik ke konci své vytecné basnérozdané 
mezi lid pri odhalent: 


Proto pokud slunce neuhasne, 
Slovansky Té slavit bude svét. 
Nikdy neumre Tvé slavy kvét, 
Pokud hyézdy svitit budou jasné. 


I kdy% kamenny se pomnik sfiti, 
Kterym laska zdobila Tvij hrob, 
Susile! Ty do nejdalsich dob 
V milionech srdei budes Ziti. 


O pul tretf hodiné seslo se pres 50 
hostai v refektari vel. OO. kapucint k obé- 
du, mezi nimi knize Salm, hrabé Belcredi, 
poslanec dr. Prazak, archivér Brandl, p. 
prelit Rajhradsky Kalivoda, kanovnik a fa- 
rar Horecky, kanovnik VySehradsky Benes 
Method Kulda, farat a vikét Velehradsky 
Josef Vykydal, mnoho jinych knézi a pfi- 
buzni Susilovi. Zdibava byla utéSena, nenu- 
cend, pripitky vyznamné, které zapoéal pan — 
hrabé Belcredi, predseda komitétu pro zbu- 
dovanf pomniku. Pisatel radki téchto na- 
uéil se téZ znati guardidna kapucini v Br- 
né, vel. p. P. Jezka, ktery vyteéné freci miva 
ve spolku katolicko-politickém v Brné, vel. 
p- Placida Mathona, knéze fadu sv. Bene- 
dikta z Rajhradu, redaktora Skoly srdce 
Pané a j. 

Na veéer usporadana v Luzankach od 
zpévackych spolki Brnénskych pévecka slay- 
nost, velmi cetné navStivend. Slyseli jsme 
tu sbor: Poutnici a pastyr, slova od Susila 
a napév od Kiizkovského, a nékolik narod- 
nich pisnf{ sebranych po Moravé SuSilem, a 
tu jsme se presvédcili, jak drahocenny po- 
klad poztistavil Susil svou sbirkou narod- 
nich pisni milenému nérodu nagemu. V pé- 
vecké slavnosti této ziéastnil se té% Ouste- 
cky rodak pan Jan Lukes a zazpival vytecné 
nékolik pisni. 

Dokonavaje dopis svij, volam: ,,Slava, 
nesmrtelnd pamét pamatce Susilové !“ 

Fr K, 
Od Sumavy z okresu Nyrského v éervenci 1871. 
(Poméry &kolni.) . 

Jestlize kde lichy liberalism mnoho 
koukole rozsil, a v brzku hojného ovoce se 
dockal, jest to zajisté v oboruskolnim. Od 
(oho kratkého ¢asu, co posledui svazky 


skolu ku cirkvi poutajfef odpadly, v rychlém, 
ba tichvatném béhu vée se vyvinuje, co na 
tkor cirkvi a vite. Véru v dobé nynéjsi 
veskerd duchovni sprava se zhottuje v ta- 
kovém stupni, a v tom sméru se piitizuje, 
ze truchlivym okem v budoucnost pohlizi- 
me, jen tou nadéji se kojice, Ze snad jiz 
rozhodna doba obratu k lepSfmu se piibliziti 
musi. — Nebot co platno, jestlize duchovni 
spravce sebe vice ve Skole se namahd, kdyz 
svazek pratelsky s wéitelem (nikoliv vinou 
se strany knéze) preruSen, a takto rozkol 
mezi obéma vice boii, neZ veSkeré nynéjat 
skolni predméty ditkam vynahraditi mohou ? 
Co platno rozum brousiti a vzdélAvati, kdyzZ 
veskery Zivot kresfansky na zcela jiné dra- 
hy se prenésti ma, a zcela jinym smérem 
kraceti musi, kde poloviéatost nizidna mo- 
ma, nybré budto ZivéjSi vira aneb tipInd 
nevéra a lhostejnost nastoupiti musf? <A 
mozno li neblahy tento pomér pred ditkami 
ukryti? Ditky skolni to dobie védi, Ze 
byvalé poméry jiZ pominuly, a mnohy ne- 
zbeda jiz chlubné vzkiikne: ,,Farai mi ve 
Skole nic udélati nesmi.“ — Ze pri tako- 
vych okolnostech i v Zivoté obéanském tento 
neblahy rozkol rozmanitym sptisobem se 
zreadli, nemusime ovSem ani pripominati. 

K tomu dal8i neblahé poméry: Az po- 
sud ucitelstvo plat svij domnéle zvysSeny v 
celosti nedostava, a¢koliv zvla4sté na néme- 
cké strané naSeho pohoif dle mozhosti ve- 
Skeré davky Skolni se schazejf, — rozpor 
stran farnich grunti, které takéku skolnim 
davkam se potahuji (aé to v bidném po- 
staveni knézstva zdejsiho vibec jvéru jen 
pravaé ironie) i na dale trvé, neb skolnf 
vybor okresni sluSnou zddost ruralnich fa- 
raya odmitl a nezbyva jiz jencesta na zem- 
sky Skolni vybor, kterdéz asi rovnéz také 
marna bude, -- knézstvo nevi, odkud ma 


své nové kostelniky vypliceti ajaké sluzné | 


jim vykazati, neb vykup za desdtky, které 
byly vyslovné co posnopné za zvonéni ur¢ceny, 
a za obili, co bylo zrejmé a vyhradné na 
peceni hostif od patroni uréeno a ustano- 
veno, lezi v kase §kolniho vyboru okresniho, 
a odevzdan jest od ufitelii na vyslovny roz- 
kaz téhoz vyboru skoinifho, avSak tomu jest 
se diviti, ze ani knézstvu znamost o tom 
dana nebyla, (jakoz se i podobné stalo za 
drivéjsich Gast pri odevzdant chudinskych ka- 
pitali, které bernitirad jediné predstavenym 
obei jednotlivych vydal, nebera ani zretele na 
knézstvo, kteréz prece nejvétsfch zdsluh o 
listavy chudych sobé ziskalo —- az teprv 
nejdist. ordinariat na navraceni téchto davek 
tlacil). Tosamé plati o polnostech, které po 


Le, 1¥ 


staleti kantorim a kostelnfkim pritknuty 
byly co jejich sluzné, v tétéz mite v po- 
chybnosti stoji, pakli jich kostely znova na 
apét ziskaji, ackoliv skoly zdejsf dle nor- 
malniho sptisobu z doby Josefinské teprv 
od r. 1785 zalozeny jsou — nuze zde mate 
v nékolika rysech obraz, v kterém se v 
okamzent veskeré poméry duchovenské na 
vinici Pané vyliciti dajf. ; 

A Skoly zdali ziskaly ? 

Pochybujeme; ndvstéva horst nez po 
veskera leta predeslié, chudina prosf o kni- 
hy a nedostava niéehoZ, jiné pottebnosti 
Skolni za nynéjsich poméri ovSem velenutné 
obce zdejsi obstardvati s to nejsou, od du- 
chovenstva obéti byvalych o¢ekavati bylo by 
nespravedlivé. 

- Nasledkem vSeho toho rozepfe mezi 
duchovnimi a uéiteli rostou: na jedné osadé 
ku pr. nechce ucitel hradtina varhany, kdyz 
farar fundacni mSe ze stars{ doby s kazatelny 
ohlasf, — na jiné osadé Zaluje farat uéi- 
tele a uditel fardte, oba 0 to pracujice, aby 
svych mist vzijemné zbaveni byli, — na 
treti osadé vyhani obec aneb vlastné do-- 
méc{ Skolnf vybor uéitele, jehoz jediny 
zlocin jest, ze ze stars{ doby pochazf, fa- 
rafi vérné slouzil a slouzi, a sluzbu kostelni 
sobé jesté za Gest pokladdé, a vibec sluzbu 
tuto kosteln{ ne pro ten mizerny gros kona, 
co mu vyndsela, nybrz ku cti a chvale. 
Bovi. — 

Nez odpustte, ze dale liciti nechci po- 
méry neblahé, — dej% Bth, abych vbrzku. 
radostnéjsich zprav z okoli naSeho sdéliti 
mohl. 5 etek 


Z Moravy, 31, cervence 1871. 


(Slavnost odhaleni pomniku SuSilova v Brné.) 


Dobu nasi nazvatilze dobou nérodnich 
slavnosti. Jedna druhou stiha. Takova pravé 
nérodni slavnost, pri niz vSecky stavy za- 
stoupeny byly, odbyvala se na ‘den svaté 
Anny 26. éervence v Brné, slavnost totiz 
odhalenf pomniku SuSilova. Susil mao 
nérod nas éeskoslovansky vibec ao brnén- 
skou diecési zvlast, zasluhy neocenitelné. 
Ont byl veleduchem, ktery pitsobenim svym 
ozivil mnohych. Z vdéénosti postavil narod 
na hrob jeho pomnik distojny, dtistojné o- 
slaviv den jeho odhalenf. 

K 11. hod. seslo se kné%stvo a lid v 
chramé sy. Tomase. Katafalk knézskymi 
odznaky a vénci ozdobeny stél pred hlavnim 
oltérem. Slavné requiem slouzil nejvérnejsi 
pritel a dédic ducha Susilova, dist. p. Matéj 
Prochazka, pri Getné asistenci _knézstva_mo- 
ravského a nékolika vzdcnych hosti z Cech. 
V dalmatikich prishuhovali vy. pp. Peregrin 


i 


Obdrzdlek, fart v Tiché, Frant. Bystricky, 
kaplan z Telée, Fr. Krihl, kaplan z Usti nad 
Orlicia p. Ignét Wurm; v pluvidlech asistovali 
dd. pp. Soukop a profesor Vojtéch, vsickni, mi- 
mo p. Krihla Zici Susilovi a sice 3 z osudného 
roku 1848. Truchloslavny avelebny byl zpév 
na kiru, ktery tidil mistr Pavel Krizkovsky, 
téZ z4k Susiliv.. Po konduktu hnul se pri- 
vod z chramu na hibitov. Pred pomnikem 
zahalenym stanul. Na freénisté ozdobené 
vystoupil téz Susiliv zak veledist. p. Be- 
nes’ Method Kulda, kanovnik Vysehradsky. 
Reé jeho nelze posuzovati, ani vyhatky z nf 
podati. Jediny jsme slySeli tisudek, ze to 
byla yYeé klasické. Bylo by prati, aby hodné 
byla tiskem rozSfena na Moravé i v Cechach. 
Jsout v ni zlaté pravdy. Prvni ji prinesla 
»Mor. Orlice’’ ve 3 éislech (a po nf ,,Cech.") 
Pravim kazdému ¢tenari téchto tadka: ,,vez- 
mi a ¢ti,“¢ éti a uvazuj. 

Po feti provolano hluéné slava a vééna 
pamatka Susilovi. Modlitbou a zpévem u- 
konéila se slavnost na h¢bitové velekrasném, 
drahymi a skvostnymi pomniky ozdobeném. 
‘O 3. hod. byla spoletné hostina u kapucint 
~a vecer beseda v Luzankach. 

Pripojuji prani, aby zarazen byl spolek 
knéai pod nazvem ,,Susil,‘ ktery by pésto- 
val ducha SuSilova. Nejprvé at se sestoupf 
komité v Brné, ostatni pak se vyvine. Idea 
idey zplodi. Nejhlavnéjsi odbor spolku ,,Su- 
Sil“ byl by spisovatelsky. Ten mohl by vy- 
davati ,,dennik“', do néhoz by psali- knézf 
zZ obou diecési moravskych. Nebyla by to 
krasna organisace a nejprimérenéjsi prostre- 
dek péstovati ducha Susilova v ndrodé? 
Dalsi navrhy ponecham si na jinou dobu, 
az, jestli se myslénka tato ujme a koreny 
pusti. Potrebujeme nutné néjakého spojeni 
jako pruty Svatoplukovy. Nepratelé dora- 
Zeji, spojme se tedy v knézském spolku 
»susil.* Zdar Bah! Fr B, 


KRONIK A. 


. Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kardi- 
nal arcibiskup dli nyni na letnim sidle svém 
v Dolnich Brezanech, odkudz do Prahy pri- 
jizdi k sezenim konsistornim a cirkevnim 
slavnostem. Ve stiedu o slavnosti sv. Al- 
-fonsa slouzil pontifikalni msi sv. u OO. Re- 
demtoristii v kostele sv. Kajetana. PYi sla- 
vné in&tallaci vd. p. probo’ta Vac. Stulce 
na Vysehradé nebyl, protoze tikon ten, in- 
Stallace totiz, vSude jest pravo a povinnost 
dékana dotyéné kapitoly, tim vice tedy sta- 


roslavné pradavnymi vysadami obdafené | 


__kapitoly VySehradské. O slaynosti Nanebe- 


nm 64 GE 


‘ 


vzett Panny Marie 15. t. m., v den to na- 
stolenf svého za arcibiskupa Prazského (r. 
1850), bude J. Eminence slouziti pontifikal- 
ni msi sv. v chrémé Matky Bozi pied Ty- 
nem v 9 h. rano. 

*_* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 7.—10. srpna u OO. Kapucini na 
Hradéanech, od 11.—14. usv. Frantiska (u 
krizovniku. ) 

*_#* Ve étyrtek 10. t.m. pripada cir- 
kevni pamatka sv. Vaviince, mucennika Pa- 
né. V ten den slavi se pout v kostele téhoz 
svétce na Petitiné, i budou tam slouzeny v 
7, 8 a 9 hodin tiché mSesv., v 10 h. bude 
éeské kazani, v 11. h. slavna mSe sv. Od- 
poledne o 3. h. budou litanie a sv. poze- 


hnani. 

%_# Z kniz arcib. konviktu. Na 
Skolni rok 1871 bylo do tstavu prijato 60 
chovanci, z nichz ale 3 k vojsku odvedeni 
byvse, od studif upustiti musili. Z ostatnich 
57 jeden, Nezdara Jan, Zak ttidy H., dne 
22. éervna souchotinami zemyel, jiny pro- 
pustén byl. Mezi' poztistalymi 55 bylo 7 
Zaki ttidy osmé, kterizto vsickni podrobili 
se zkousce maturitni a 3s vyznamendnim 
ji odbyli. Z ostatnich 48 obdrzelo 11 cho- 
vanci vysvédéeni prvni tridy s vyznamenda- 
nim; 6 rovné% vybornych zakii vradéno v 
lokaci do 10; mezi 10 a 20 obdrZelo mista 
14; mezi 20 a 30 vradéno 7; pres 30 u- 
misténo 6. Po prazdnindch zkousku opa- 
kovati maji 2; jeden obdrzel vysvédéeni 
druhé tiidy a jeden pro nemoc_ nebyl 
zkousen. : 

Z Vidné. Velechram sy. Stépana bude 
co nejdtive plynem osvétlen. Dle nakrestt 
stavitelského mistra p. Schmidta se jiz zho- 
tovuji slohem gotickym lustry k osvétleni 
hlavni lodi a jiné pristroje osvétlovaci pro 
ostatni ¢asti kostela. 

Z Némecka, Jedenadvacaty valny sjezd 
katolickych jednot Némecka bude se letos 
konati v Mohudé dne 11., 12., 13. a 14. zari. 

Z Bavorska. V mésté Augspurku 
konali zidé v Gervenci t. r. sném ili sy- 
nodu; rabbfnové z vétsi Gasti nalezeli -k 
zidim pravovérnym a zayrhli zna¢nou vét- 
Sinou hlastiv navrh, aby se Zidé spok ojili 
s pouhym manZelstvim obéanskym bez vse- 
likého obtadu ndbozenského. 

*_* V piredstaveni pasijovych her v 
Oberammergau (v Bavorsku) lonskou val- 
kou nemile prerugenych pokracuje se kaz- 
dou nedéli v tomto a pristim mésfci. | 

Z Rima. Italsk4 vldda po celé Evropé 
dala prohlasiti, ze od nynéjska hlavnim sf- 
| dlem italského krdlovstvi jest Rim; ale sku- 


i ee 


tecné tomu tak nenf, nebot po odjezdu 
_krale Viktora a po ukonéeni{ slavnostf se 
vjezdem jeho spojenych navratili se vexkeri 
ministfi nazpét do Florencie a kancelae 
fimské jsou uzavreny. Jediny Visconti Ve- 
nosta zistal v Rimé. 
*—* K uvitani krile Viktora byl na 
Kapitéliu ples usporddan. Leé neseslo se 
k nému z lepSich trid obyvatelstva timského 
tolik hosti, jak sobé sluhové kralovi prali; 
a tudiz pro vyplnénf mistnosti museli po 
ulicfch shledavati lecjaké lidi obojfho po- 
hlavi, kteriz vdéénost svou za pohostént tim 
na jevo dali, ze netoliko pokrmy s sebou 
pryé odnesli, nébrz i sttibrné na¢inf se stolu 
kralovského ssebou vzali. ‘ 

*—* Kral Viktor Emanuel po svém 
vjezdudo Rima ani jediny chram nenavstivil ; 
jesti to snad prvpi tkaz toho druhu vy hi- 
storii, aby panovnik ujal vlddu hlavniho 
mésta bez vSelikého ukonu ndbozenského. 
*_* Liberdlové italsti ani se nemohou 

doékati toho okamZeni, kdy pominou veskery 
rehole cirkve katolické; poslanec Cerotti s 
nékterymi stejné smyslejicimi predlozil mi- 
nisterstvu petici, ve které zada, aby Jesuité 
z celé Italie byli vypuzeni. Ministr Sella 
pry odpovédél, aby ti panové méli jen ma- 
lické strpeni, ze pry hned po zahajenisné- 
movny vldda pfedlozi navrh zdkona tykaji- 
ciho se zruSeni vSech radi vesmés. 

*_.* K uvitani krale Viktora dostavil 
se jen nepatrny pocet obyvatelstva timské- 


ho; za to tim vice kriku spisobili najati - 


lidé, jimz dany jsou obleky slusné, aby 
takto zednici, truhlari, dlazdicové a jj. se 
ponékud podobali méStanim rimskym; z 
jediného skladu Satstva, jejz na namésti 
Corso oteviel jisty kupec z Livorna, bylo 
na vystrojeni téch kriklounaé 500 uplnych 
obleki zakoupeno; v cylindrech a rukavic- 
kach objevili se lidé, kteif jak Zivi téchto 
dvou véci postradali. Kde tlupa téchto na- 
_jatych lidi se nachazela, byl ovSem kral 
nehoraznym ktikem uvitan; jinak ale byly 
ulice prazdné a protoz i Viktor velmi mr- 
zuté se tvaril. — Pri slavnostném predsta- 
veni v divadle Apolloyé zaujali syndikové 
italskych mést veSkery loze, kramayi a ho- 
kynaii vypJnili prizemi; z poslanciv nebyli 
piritomni vyslanec Francouzska, Rakouska, 
Belgie a Anglicka. Vétsina patricitiiv rim- 
skych se v ten éas nachazela mimo Rim; 
veskera pak Sslechta se touzZ dobou, kdyz 
kral vjizdél do Rima, kol sy. Otce shroma- 
Zdila. — Slavnostniho banketu -v kvirindle 
stiéastnili se vyslancové prusky, bavorsky, 
Spanélsky, portugalsky, Svédsky, Svycarsky, 


‘ 


i cs ae = 846 


en 
* 


—_ 


turecky, nizozemsky, brasiliansky a severo- 
amerikansky; naproti tomu vyslancové Ra- 
kouska, Francouzska, Anglie, Ruska i Bel- 
gie se k banketu nedostavili. 

Z Petrohradu. Uredni noviny Petro- 
hradské prinesly nedavno zpravu o rozsud- 
ku vyneseném proti p. Pichlerovi, biblioté- 
kari, jenz knihy a rukopisy z cisarské kni- 
hovny odcizoval. Obzalovany jest muz 
velké postavy, hubeny,, maje pronikavé ma- 
lé o¢i, nehledi v obliéej, nébrz pohlizi 
vzhiiru, ustaviéné se usmiva a velmi Zivé 
mluvi pohybuje pri tom rukama. Na o- 
tazku soudcovu udal, ze se jmenuje Alois 
Pichler, jest poddanym bavorského krale, 
doktor bohoslovi, 37 let star, katolického 
nabozenstvi; nejprvé stal v sluzbé cisarské 
V ministerstvu ‘zevnéjsich zalezitosti a sice 
v oddéleni uréeném pro cizi vyznani na- 
bozenska; pak se stal bibliotekaértem pii 
carské knihoyné; vyznamendn byl tadem 
Sv. Stanislava 2. tridy; poprvé prisel do 
Petrohradu v tnoru r. 1869 a podruhé r. 
1870. S nim byla spolu obzalovana Kres- 
cencie Wimmerova; taz jest hubené posta- 
vy, bleda, cela éerné odéna; mluvi jen né- 
mecky; jest poddana bavorskeho krale, 36 
let stara, katolického nabozenstvi. — Pich- 
ler byl odsouzen ku ztraté fadu sy. Sta- 


| nislava a vsech zvlastnich se stavem -jeho 


spojenych prav, mimo to k vyhnanstvi do 
gubernie Tobolské a sice tak, aby prvni 
rok zistal na misté, které mu bude uréeno, 
pak v dalsich dvou letech aby neodchazel 
z' gubernie; vozsudek ten predlozi se caro- 
vi. Krescencie Wimmerova byla odsouzena 
ku ztraté zvlastnich prav svého stavu a ku 
étyrmésiénimu trestu v kaznici, naéez bude 
na hranice ruské dopravena a ji navrat do ~ 
Ruska zakdézan. Pakli by Bavorsko se 
zdrahalo ji nazpét prijmouti, ma po 2 leta 
zustati pod policejni dohlidkou. 

Z Ameriky. Dne 4. Gervence byl 
pochovan nejdist. biskup Jan Jindtich Lu- 
ers ve Fort Wayne. Mimo 100 knézi z 
rozliénych diecési dostayili se ku pohtbu 
téz: Arcibiskup Purcel z Cincinnati, bisku- 
pové Mc. Closkey z Louisville, De Palais 
z Vincennes, Foley z Chikaga, Toebbe z 
Kovingtonu, Borgres z Detroitu a opat ze 
sv. Meinradu.. Zadusni slavnou mési_ sv. 
slouvil biskup z Vincennes; arcibiskup 
Purcel konal pohrebni tec, ve kteréz_vy- 
pravoval, ze tomu letos 36 let, co se- po- 
prvé se zesnulym sluhou Pané setkal. Ar- 
cibiskup tehd4z konmo se ubiral po osadach 
své diecése a udilel sy. bitmovant; tu ne- 
daleko chramu pryisel k nému jinoch a vy- 


— 366 — 


slovil zAdost. stati se knézem. Byvalté dii- 


ve kupeckym mladencem, a sice u_ prote- 
sianta v mésté Piqua v statu Ohio. Kdyz 
se po 9 mésicich do otcovského domu vra- 
til, shledal prisny otec, Ze syn jeho zapo- 
mél modlitby své i pokaral jej a télesné 
potrestal, coz si jinoch tak dobre pamatoval, 
ze nejen na modlitbu vice nezapomél, nébrz 
nad to i touhou po duchovnim stavu vzpla- 
nul. Roku 1846 byl skutecné na knézstvi 
posvécen a stal se farditem osady sv. Jose- 
fa v Cincinnati, i vystavél pro tuto osadu 
krasny chram. R. 1858 pyl posvécen za 
prvniho biskupa ve Fort Wayne. Tehdaz 


nebylo vice nez 7 knédi v diecési; ted jest 


70 knézi a 44 chrami, mezi nimi krasny 
chram stoli¢ni, jejz zesnuly biskup sam 
zbudoval. Vsecky pitjmy svoje vénoval k 
zalozent sirotcinctiv a k vychovani hodnych 
kné7i. 

#_* V Indianopoli byl dne 2. Gerven- 
ce posvécen novy chram_ katedralni; ku 
slavnosti té prisli ¢etni zastupcové jednot 
katolickych z Terrehaute, z Vandalie, Cin- 
cinnati, Lafayette, Jeffersonville, Jungtionu 
a Bloomingtonu. Svécent vykonal staricky 
arcibiskup Purcel z Cincinnati. Také gu- 
bernator statu Indiany s urednictvem stat- 
nim a méstskym sdileli se ve slavnosti této. 
Kazani ¢inil biskup O'Hara ze Skrantonu; 
mSi sv. slouzil biskup z Vincennesu. 


Pabérky. 
31. Protestant Macaulay o katolické cirkvi. 


»Neni na této zemi dila, aniz ho kdy 
bylo, kteréz by v takové mire povsimnuti 
hodno bylo, jako cirkev katolickaé. Déjiny 
této cirkve poji obé veliké doby civilisace, 
vék stary a novy. Nenf tstavu v Evropé, 
jenz by nas uvedl zpét v ony doby, kdy 
dym obeétni z Pantheonu vystupoval a Zi- 
rafy i tigti v amfitheatru si poskakovali. 
Nejslavnéjsi rody kraélovské jsou u_poro- 
vnani s dlouhou fadou timskych papezi 
‘jen od ycerejska. Radu tuto Ize v nepretr- 
zité posloupnosti od papeze, ktery Napole- 
ona v devatendctém stoleti korunoval, sle- 
dovati nazpét az k onomu, ktery Pipina y 
osmém korunoyal, az se v poloseru bajeé- 
ného letopoétu ztraci. Republika benatska, 
kteraz co do stati svého prvopocatku jest 
papezstvi nejblizsi, byla u porovnani s timto 
moderni. Republiky benatské nent vice, pa- 
pezstvi ale trva dosud. A papezstvi trva 
dosud, nikoliv co troska, nybrz jsouc plno 
sily a zivota, kdezto vSechny jiné rise, které 


ie > oe eee 4 el ee ven ed aT UNOS 7 Pe oe 
r . WS) ary Fs eee le . 
aC ae : A : 12 ae 
4 4 4 ¢ [we ie, 


s nim stejncho byly stati, jiz davno se ¥ 
prach rozpadly. Katolické cirkey rozesila 
jesté pordde vérozvésty své az na konec 
svéta, pravé tak horlivé, jako ti byli, kteri 
s Augustinem na brehu hrabstvi Kentského 
pristali, a nepratelskym kraltiim kradci jesté 
s toutéz moc vstiic, s kterouz Leo Attilovi. 
Poéet k ni se hlasicich jest vétsi nez za 
kterékoliv difvéjsi. doby; za to, co v starém 
svété ztratila, jest v novém bohaté odsko- 
zena. Duchovni jeji vlada rozklad& se po 
rozsahlém skupeni zemi od feky Missouri 
az k predhorf Horn, kdez pred uplynutim 


jednoho stoleti bude tolik obyvateli, co v 


Evropé.*) Cité nejméné sto padesat (skoro 
200) miliontiiv véricich, kdezto vSechny o- 
statni sekty dohromady jich sotva sto dva- 
cet milioni ¢itaji. Nelze pozorovati znamek, 
které by konec jejiho dlouhého panstvi vé- 
Stily. Stdla u kolébky vSech vlad a vSech 
nabozenskych spole¢nosti, a neosmélime se 
tvrditi, ze by ji nebylo souzeno stati i u 
jejich rakve ... V predeslém stoleti bylo 
papezstvi tak snizeno, ze v roce 1799 i 
nejostrovtipnejsi pozorovatelé lidskych véci 
mysleli, ze kone¢né posledni hodina timské 
cirkve udefila. Vsak konec jesté nepfrisel. 
Prvé jesté nez pohtebni rec. za Pia YI. 
skonéena byla, nastala velika reakce a po 
étyricet let ustavicné vzrista. Dnové anar- 
chie uplynuli. Novy tad véci se z chaosu 
vyvinul, nové dynastie, nové zakony, nové . 
poméry pravni — a uprostred vseho toho 
slavila stara vira své znovuzrozeni.“ 
»Arabové baji, Ze velka pyramida Gi- 
zehska od krali predpotopnich jest vysta- 
vena a Ze jedina ze vsech lidskych vytvora. 
vse nicicim vinam dovedla-vzdorovati. Tot 
osud papezstvi. Velikou povodni bylo po- 
hrbeno; avsak hluboké zaklady jeho nezvi- 
klaly se, a kdyz voda opadla, objevilo se 
ono jediné mezi ziiceninami svéta, ktery 
pominul, opét na dennim svétle. Republika 
holandska byla zni¢ena, némecka tise byla 
znicena, velkaé rada benatska, stary Svycar- 
sky spolek, dim Bourbonitv, parlamenty a 
Slechta Francie — to vse bylo zniéeno. Ale 
nezmenitelnd cirkey timské byla tu opét. 
J. B—k., 


32. Filosof Schelling o primatu Petrové. 


»lato slova Kristova (u sv. Mt. 16, 
18. 19.) jsou na véky rozhodna pro primat 
(prednosty sv. Petra mezi, apostoly ; patiila 
k tomu zajisté tiplnd zaslepenost ducha stra- 


*) Macanlay psal slova tato v r. 1840. y ,Edin« 
burgh Review,“ 


“f 
os 


| shot 
“nického, tiewzndvati dokazujict sila téchto 


slov aneb jim podkladati jiny nez tento 
— smysi.“. (Philosophie der Offenbarung. IL. 


str. 301.) J. Bk, 
33. Namitky proti svttskému panstvé pa- 
, “pezovu. 


(Dle Secondo Franco,) 


___ _Kdyby odpircové cirkve upiimni byli, 
tekli by, ze proto schvalujf loupez na dé- 
dictvi sv. Otce spachanou, ponévadz od po- 
roby papezovy upadek cirkve katolické o- 
cekavaji. Ale uprfmnost nenf ctnost{ odpirct 
cirkvye, a proto jinou piitinu predstirajf, 


tkouce: ,Kristus Pcn iekl: krdlovstvi mé 


nent z tohoto svéta,a proto neprislust papezi 
svétské panstvi.*' 

Co mame k této ndmitce odvétiti? 
Odsuzujef se sama, nebot jen nevédomost, 
drzost ‘a rouhavost jest s to, néco takového 
proti svétskému panstvi papezovu pronésti. 
— Ano, nevédomost, bezednd nevédomost 
to jest, kteraz tento vyrok Pana Jezige y 
ten smysl vyklada, jakoby P. J. svatému 
Otci svétské panstvi zapovidal. Nebot na- 
hlédneme-liv evangelium sv. Jana, naleza@me 
v hlavé XVHI. ve versi 36. slova tato: 
»Kralovstvi mé neni z tohoto svéta; byt 
z tohoto svéta bylo kralovstvi mé, sluze- 
bnici moji zajisté branili by, abych nebyl 
vydan zidim; ale nyni kralovstvi mé neni 
odsud.* — Tak a nejinak mluvil P, J., 
kdyz se ho Pilat tazal, je-li kralem pozem- 
skym. 

Nuze, kde nalezajise slova: ,,kralov- 
stvi mé neni v tomto svété,“ tak aby od- 
purcové cirkve frici mohli, Ze papezi nepfri- 
slusi v tomto svété panstvi? Téchto slov 
nenalezdme ve vyroku Kristové, nebot kra-f 
lovstvi jeho, totiz cirkev svata, skutecné 
jest v tomto syété, a odpircové cirkve to 
dobie vi, ze v tomto svété jest, nebot vse- 
mozné se vynasnazuji, aby toto kralovstvi 
Kristovo se svéta sprovodili. 

Ano, kralovstvi Kristovo jest na tomto 
svété, a pravé proto musi viditelnym spi- 
sobem a Gasnymi prostiredky spravovano 
byti, a takovymto casnym prosttedkem ku 
spravovani kralovstvi Boziho jest papezovo 
panstvi, jak jsme se drive jiz v téchto li- 
stech presvédCili. 

Ale pivod sytj nema kralovstvi Kri- 
stovo ze svéta, nybrz s nebes, a proto, ze nepo- 
chazi ze svéta, vyvratil Pan Pildétovu  do- 
mnénku, jakoby kralovstvijeho podobné bylo 
krdlovstvim pozemskym, an pravil: — ,,kra- 
loystvi mé neni z tohoto syéta, kralovstvi 


r 


mé nent odsud.« Tak mluvil Kr. P. a jen 
hruba aevédomost mize jasnym témto slo- 
vim nerozuméti. 

A jestlize Kr. Pan v slovech téchto 
toliko nebesky ptivod svého krdlovstvi stvr- 
guje, 2 0 prostredcich k jeho  spravovanf 
se ani nezmihuje, tazeme se, kde jest tedy 
ona zapovéd papezského panstvi, o které 
odpircové cirkve ve své nevédomosti blou- 
ani? 
Nez netoliko hrub& nevédomost,: ale 
zjevné rouhani a neslychana drzost jest 
odvolavati se proti sv. Otci napismo svaté. 

Ano, rouhani toto jest tak hnusné, ze 
mimovolné nas upomind na rouhavé Zidy, 
kteti se Panu JeziSi na krizi pnéjicimu po- 
smivali rkouce: ,Ha, kteryz rusi§ chrém 
Bozi, a ve trech dnech jej zase vzdélavas, 
pomoziz sim sobé: jsi-li Syn BoZi, sstupiz — 
s ktize.“ Timze sptsobem rouhaji se i od- 
pircové cirkve, stim toliko rozdilem, ze zidé 
vyrok P. J. obraceli’ proti nému samému, 
odpircové cirkve ale vyrok P. J. obraceji 
proti naméstku jeho. — O plémé zutivyeh 
zidi jesté nezhynulo. (Pokraéovanti.) 


Literarni oznamovatel. 


*_* | Posvdtind kazatelna.“ Svazek 9, 
(srpnovy) prinasi duch, reci o installaci fardfe, 
pti pohtbu c. k. prof. na odp., pri svécent 
nové narodni skoly, u prilezitosti prvni vyroéni — 
pamatky zalozeni potravniho spolku, pri pohrbu 
jinocha, o slaynosti Porciunkule, na ned. X.-XIU. 
posy. Duchu, a na slavnostnanebevyzeti bl. P. 
Marie: Budiz nam den nasfsmrti dnem naseho 


* nanebevzeti. 


*_* | KyiZovd cesta 2a duse v odistet.‘ 
Die ném. volné vzdélal P. Z. J., adm. in spir. 
v B. Ujezdé. V Novém mésté nad Metuji. 


1871. Tiskem Bohdana Béhma, Nakladem 
vlastnim. Str. 20. 
*_»* | Semno, propusténec.“ Nastin ze 


IV. stoletiod J. M. z Gaulle. Z. francouzského 
prelozil Vinz. R. ,,Zabavné bibliotheky“ dflo 
XI. Vydavatel Pl. J. Mathon, knéz fr, sv. Be- 
nedikta v Rajhradé, V Brné 1871. Nakla- 
dem éasopisu ,,Skola B. Srdce Pané“ v Raj- 
hradé. ‘Str. 219. 

*_*® | Zemépis Moravy a Slezska.“ Pro 
mlidezZ Geskomoravskou sepsal Frantisek Ze- 
linka, uéitel na obeenych &koléch y Berouné. 
S mapou Moravy a Slezska, V Praze. Na- 
kladem knéhkupectyi B. Stybla, Str. 53. ~ 

*#_* | Nézenky.' Darecek premilym dit- 
kim podavé Jan Hrdy, ucitel prazsky. S o- 
brazky. V Praze. Nakladem knéhkupectvi B, 
Stybla, Str, 94, i 


/ 


*—* | Divadlo pro déti.“ VII. Sotek a Ru- 
salka.“ Pohadka se zpévy ve étyrech jednd- 
nich. Hra détské od F. Lade. Pielozena od 
B, P. V Praze. Nakladem knéhkupectvi B. 
Stybla. Str. 45. e 


Osobni véstnik duchovensky.*) 
V arcibiskupstvi Prazském. 


Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 


-p. Jos. Kopsch, farat z Jesenice do Podéepic; 

p. Frant. Suttner, kapl. v Uhfinéysi, za fa- 
ra¥e y SluSticich ; i 

p. Mich. Hornsteiner, kapl. y Cernosiné, za 

farate v Otiné; 

Mik. Kirschbaum, kapl. na Smichové, a 

expositu v Kosirich ; 

. Frant. Blazek, kapl. za adm. v Jesenici; 
. Karel Hrdina, adm, na Sy. Poli, za kapl. 
do Peruce; 

. Vojt. Dvorak, 

Ujezda ; 
. Ant. Hermann, k. z Hostivat do Bubenée; 
. Jos. Prdgek, kapl. za admin, na Sy. Poli, 
. Jan Kutis, k. z Neétin do Hudilic ; 
. Jan Laska, k. u M. B. pied Tynem, 
kapl. na Smichové ; 
. Filip Konds, k. z Peruinka do Ondfejova ; 
Jos. Slaviéek, k. z Ceslic do Méstecka; 
Jos. Sykora, k.z Louhovie do St. Boleslayi ; 
. Karel Soulavy, k. z Ledce do Benesova; 
. Vac. Cap, vyp. duch. ve. k. zemské trest- 
nici, za fund. kapl. do Hostivar; 


p. 


eS nteS 


k. z Vodolky do Velkého 


Za. 


a 


p. Vac. Kreissl, k. z Abertani do Treunitze; 
p. Jos. Walter, k. z Neukirchen do Chyse; | 
p. Jos. Pracner, koop. v Hbitech, za admin. 
— do Libina ; “ 
p. Jos, Kyselka, kapl. ve Vejprtu, za proz. 


~ katech. na hi. skole ve Stiibre. 

. Ed. Knobloch, dr. theol., ué. naboz. na e- 
k. vzdel. tistavu pro Geské ucitelky v Pra- 
ze, stal se téz Geskym akad, exhortatorem 

‘- -u sv, Klementa. 

Novosvécenci: 

. Mat. Cerny, za fund. kapl. do Necttin; 

. Frant. Kkert, za kapl. uM. B, pred Tynem 

m.. v, Praze; 

. Ant. Jeémen, za os. kapl. ve Sy. Poli; 

Vac, Kunz, za fund. kapl. do Vejpriu 

Ant. Losleben, za f. kapl. do Nejdeku ; 

Jos. Pachta, 2a kapl. do Louinovic ; 

. Jan Pecdnek, za 2. kapl. do Velvar ; 

p. Jan Pollak, za oop. do Vodolky ; 


eis Sts 


“ Zsdime A redakee, aby otiskujice tyto nase 
zpravy neobtézovaly sobe pripemenouti, ze z 
»Blahovésta* vzaty jsou. 


~ 988 


| 


Duty dere) al, i> 


p. Jos, 


(P: 


X 


p. Vojt. Straka, zaf. kapl. do Trebendorfu ; 
p. Fr. Strnad, za 2. koop. u sv. Havla v Praze ; 
p. Karel Tippmann, za fund. kapl. do Ledce ; 
p. Jan Urbdnek, za 3. kapl. do St. Boleslavi ; 
Wiesner, za koop. do .Niklasbergu ; 
p. Jos. Zelenka, za kapl. do Rakovnika. 
Uprazdnéna mista : us 
Jesenice, fara patron. p. Maur. kniz. z Lob- 
kovic, od 26. éervence. 


V_ biskupstvi Kralohradeckém. 


Vyznamenani byli k 50letému jubileu: 
. Jan N. Stdrek, éestny kanov., prof. a dr. 
theologie, jmenovan konsistornim radou; 
. Jos. Dostdl, byv. katecheta vy Kutné Hore, 
jmenovan b. notarem ; 
. Jan Negspor, fara v, Leviné (Lewin-Ols), 
jmen. osobnim dékanem: 
. Jan Kubik, farét na odpoé. v Nechanicich, 
obdrzel collare canonicorum ; 
. Frant. Riha, farét vy Hetmani, jmen, osob- 
nim dékanem ; 
Frant. Vanék, farét v Hradisku, jmen. osob- 
nim dékanem ; 
ulius Frzedi, ¢. kapuc. v Opoéné, poctén 
zvlastnim pripisem Jeho Excelence ee p- 
biskupa. 


Py 


* ee 
V biskupstvi Badéjovickémey Bt: 

Ve spravé duchovni ustanoven jest: 
p. Jos. Weber, faraé v Sitboti, za fardie y 
RonSperku. . 


V_ biskupstvi Litomerickém. 
Vyznamenan jest: 


p. Jos. Heller, b. vikat a faraé v Markvar- 
ticich, jmenovan os. dékanem. 


Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

4 Vojt. Wagner, adm. za dék. v Radonieich ; 
. Vac. Klucker, far. y Hornich Habartictch, 
vstoupil na staly odpocinek ; 

p. Jak. Knecht/, kapl. v Grundu, za administr, 
do Hor. Habartic. 


Na pohorelé v Rogmitdle, kdez dne 27. 
cervence 171 Gisel-popelem ‘lehlo, tak ze 207 
rodin bez pYisttesi jest a skoda na 340.000 
al. se pati: Nejmenovany z Prahy 5 zl.; red. 
kdosi z Tyna n, Vit. 1 zl, = ‘it al, 


Oinuce V predeslém ¢isle na str 323, 
v druhém sloupci v radce 11, s hora misto 
»Stolek“ ti statek sviij. 


DGS Pristi cislo bude se vydavat 14.t. m. 


Tiskem knié. arcib. knibtiskarny za Rohlicka a Sieverse v Praze, 


Pt ee ee 


5 15. a 25.5 
kkazZdého mésice. 
Redakce: 
vkniz. arcib. semin4fi 
cis, 190—1, 
, 0 


_ niimésti, dis. 786-II. 


Vek: 


oo 


ae 


¢ 


Rognik XXIV Praze dno 15. srpna 187h Cislo 23. ° 


_Vydava se. Predplaci se 


Ww 
v expedici 
; au vaech fdnych 
‘* knihkupcth 
narok: 2 zl. 50 kr. 
EB na pilr.; 121.30 kr. 


Expedice: Po posté: 


ia e jenom wv expedici 
Vv katol. aa i +h Celoroé. 3 zl;— kr. 
B. Stybla dV a 0 1G Q, piilroé, 1 zl. 55 kr. 


na sv.-Vacslavském Pfedplaceni étvrt- 


Nedo&la Gisla letnise nepfijima. 


reklamujte nejdéle v  Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, — _Jedotliva disla 


se neprodayvaji 


»Spravedlnost zvysuje narod, ale hiich bidné sini narody. (Piisl. XIV. 24.) 


0 slavnosti nanebevzeti P. Marie. kazala misto, kde konec tohoto klubka 
site Wha is vripevniti a jak je v bludisti rozvinouti m4, 

Gyvysenaisem, jake cy. | aby zpdteén{ cestu opét nalezl, a kde zvite 

at egactiet tne: 16. raniti ma, aby je premohl. —- Theseus vSe 

Stastné vykonal a tak obéany athenské od 

Pohansky spisovatel Ovid zachoval | krutého jha osvobodil. Aby bohové veliké 
nam nasledujici povést: Kral Minos na | dobrodinf lidu athenskému prokdézané  Ari- 
ostrové Kreta mél zahradu, mnohymi roz- | adné odménili, pojali pry ji, jak dale povést 


_ liéné se krizujicfmi zdénymi chodbami o- | vypravuje, na nebesa, a vsecky kameny 
-patrenou, do kteréZto kdo jednou vesSel, | koruny jejf ve hvézdy proménili; a odtud 


Stastného vyjiti nadfti se nemohl, ponévadz | aZ podnes zovou hvézdati jedno souhvézdi 
bladné ony chodby do sttedu zahrady ve- | souhvézdfm Ariadny. 


diy, kde veliké dravé zyire svou obét oée- Tato pohanska baje jest slabym vyo- 


kavalo. — Stalo pak se jednoho ¢Gasu, ze } brazenim naSeho bidného Zivota zde na ze- 
obcané Athensti proti krali Minosovi val- | mi, slabym ndstinem na nebevzeti blah. 
¢ili, vy bitvé vSak od ného na hlavu pora- | Roditky. Boii. 


zeni byli. Na znamentf, ze premozeni jsou Skoro pred 6. tisici lety zalozil Otee 
a otroky krale Kretského se stali, museli | nebesky prekrasnou a rozkoSnou zahradu 
obéané Athensti vzdy v 7. letech étrndcte |.— raj, pro nové stvorené lidi; do raje pak 


svych ditek — totiz sedm hochi a sedm | vloudilo se divé zvite, které vzalo na sebe 
divek ku sezrani drayému onomu zyvyiteti | podobu hada. I stalo se, Ze lidé opovazili 
posilati. MizZeme si pomysliti, jakého asi | se vésti valku proti krali nebeskému, zacezZ 
natku vzdy v Athendch bylo, kdyz se 14 | strestdéni jsou, a krasna zahrada vlastnijich 
nestastnych obéti volilo, a jak asi ubohé | vinou v zahradu zabludnou, v bludny svét, 
matky ruce spinaly, kdyZ nevinné jich dit- | proménéna jest, kde had po 4000 let — 
ky odchazely. Tak to trvalo velmi dlouho. | panoval. Kazdoroéné prichazeli lidé na 
Athensti slibovali velikou odménu tomu, zabludny svét a zbloudivse, stavali se obéti 
kdo by je toho hanebného otroctvi osvo- | dravého zvirete, iskocného hada, lhate od 
bodil; zidny vSak se nechtél veliké tloze poéatku. 


té podrobiti, ponévadz by byl musel na Zi- _ Volali 0 pomoc, prosili o milosrdenstvi, 
vot a na smrt bojovati s divokym zvitetem | slibovali odménu: zadny ¢lovék, zadny an- 
v zdbludné oné zahradé. — Koneéné The-,| dél nechtél podstoupiti boj s duchem zlym. 
seus, jedinky syn krale athenského, nad u- | — Jedinky Syn krale nebeského, slitovav 


bohymi ditkami se smiloval, a sim osobné | se nad svedenymi ditkami Adamovymi, 0- 
na ostrov Kretu se odebral, aby vypatral, | debral se z Athén do ‘Krety, sestoupil s 
jak by mozno bylo bezpeéné vejiti v z4- | vysosti nebeské na zabludny sveét, aby boj 
bludnou zahradi a dravé zvite na vzdy u- |, vsech boji_krutéjsi s pdnem tohoto svéta 
éiniti neskodnym, a pak Stastné -zpateéni | podnikl. Dcera_ kralovska, Maria Panna, 
cestu nalézti. Nebyl by vsak niéeho poii- | dala mu nit Clovééenstvi. Tuto po 33 let 
dil, kdyby dcera krale Minosa, jmenem A- | v bludném svéte rozvinoval, konecné k sa- 


- yiadna, nebyla mu podala klubko nitf a u- mému hadu se dostal, jej smrti svou_ pres 


23 


# 


inohl, élovétenstvo od krutého jha dsvobo- 
dil, a s vitézoslavou do nebeskych Athén 
se vratil; sim pak jsa Bah, syou milou 
matku pro zdsluhy jejf na nebesa pojal, a 
ji korunou 12 hvézdami. ozdobenou koruno- 
val. Tak vyvysena jest P. M. 1. jako cedr 
na Libanu — a 2. jako cypryiS na hore 
Sionu- nt 
I, 


Daleko od nds, tam, odkud slunce vy- 
chazf, na pobrezi more sttedozemniho roz- 
prostiré se zemé, kterou vsim pravem ase 
vai ictou nazyvame zemi zaslfbenou a zemi 
svatou. Jest to zemé, kterou Hospodin 
patriarchim: Abrahamovi, Isékovi a Jako- 
bovi zaslibil; do které Mojzisem narod is- 
raelsky z Egypta zazraéné pyivedl, ve které 
panoval zbozny David a moudry Salomoun, 
‘ve které prorokovali svati starého zékona 
o budoucim Messidsi; zemé, ve které se 
Pén pani narodil, kterou svym Zivotem o- 
blazil a svym utrpenim i horkou smrti po- 
svétil; zemé, ktera. za hodnou uznana byla, 
chovati v sobé po tii dni nejvétsi. poklad, 
neposkvrnéné télo Pané. Zadna jina zemé 
nenazyva se svatou, jen zemé tato, ponévadz 
v ni kazdé mésto, kazda, krajina, kazdy 
pahrbek a kazda hora, a coz dim mésto, 
coz krajina, coz pahrbek a hora, .kazdy 
kamen jeji, kazda bylina, i samo hlozi upo- 
mina na nejsvétéjsiho Pana. — 

A v této zemi svaté, v tomto yzacném 
dédictvi narodi krestanskych, naleza se Li- 
banon a roste stihly cedr. Libanon zna- 
mena tolik co hora bila; jest to nebetyéné 
pohofi na severu sv. zemé, z kterého se 
prysti svétoznama reka Jordan, a kteréz k 
takové vySi vystupuje, ze vrchol jeho usta- 
viénym snéhem jest pokryt. A na_pohori 
tomto rostou vzacné stromy cedrové. 

Tak jako se nazyva lev kralem zvifrat, 
diamant kralem kamend, a rize krdlovnou 
kvétin: tak se mifze téz cedr nazvati kra- 
lem stromti; nebot déevo cedrové jest tak 
trvanlivé a pevné, ze ani ve vodé nebére 
poruseni a proto pouziva se ho ku stavbam 
ve sy. zemi. Z cedri zbudovan byl chram 
Salomounsky, z cedru zhotoven byl, jak 
zbozna povést vypravuje, téz kiiz, na kterém 
Kristus Pin umrel. K tomuto pohoti Li- 
banonu tedy, a k témto stromim cedrovym 
pfirovnava se P. M., kdyZ pravi: ,, Vyvysena 
jsem jako cedr na Libanu,‘ a tak vyjadfuje 
oslavenf a povySeni své na nebesich., 3 

Nebo jako Libanon nenalezal se ve sv. 
zemi, nybrz jeji hranice tvoril: tak i Rodié- 
ka Bozi nenalez4 se na této zemi, nybrz 


(% 
i, 


sa BBL = 


vzata jest dnesniho dne na nebesa, kde sé 


Prostéednici mezi nebem a zemi stala. A 


na tomto nebeském Libanu vyvysena jest 


jako cedr, ponévadz trin jeji po pravici 
Kristové jest, vySsi nezli triny andéli a 
archandélé, serafini i cherubind, patriarchi 
i proroké, apostoli i evangelisti, muceniki 
i vyznavaéi, panen i svétic Bozich. Jestli- 
ze Apostol pravi, ze ani oko nevidalo, ani 
ucho neslychalo, ani na srdce lidské kdy 
vstoupilo, co pfipravil Bah tém, kterf Lo 
milujf: kdo vyslovi, co pfripravil as véény 
Otec dceri své, bozsky Syn matce své a 
Duch sv. choti své? VsSecky tri bozské o- 
soby prohlasily ji za kralovnu veskeré cfr- 
kve: Otec za kraélovnu cirkve oslavené na 
nebi, Syn za kralovnu cirkve bojujici na 
zemi, a Duch sv. milosti, kterou ji proptj- 
éil, za kralovnu cirkve trpict v o¢istci, aby 
pomahala dusim zemyrelych a braénu nebes 
jim otvirala. 

Tak se stala Pozehnanou mezi Zenami; 


trini na nebesich; a okolo ni vedle andéli — 


sbory svatych a svetic Bozich ve velikych 
fadach a nesmirnych zastupech, kteri jen 
skrze presvatou Pannu slavy a velebnosti 
Bozi ucastnymi se stati mohli, kteri vesmés 
byli Mariansti synové a dcery zde na zemi. 

Tak jako nebestané Hospodinu pro- 
zpevuji: ,Trikrate svaty jest Pan Bih za- 


stupi, ponévadz nebesa i zemé jsou plna — 


velebnosti Jeho,“ tak prozpévujf i Rodiéce 
Bozi: ,Trikrate blahoslavena jsi Panno, 
nebo Pan Buh je s Tebou; Tebe oslavuji 
veSkera pokoleni, ponévadz jsi nejlepsi 
stranku vyvolila. 

K hlasim nebestant pripojuji hlasy 
své duse trpici v o¢istci, které tpénlivé 
dnem i noef volaji: , Brano nebeska, Potése- 
ni zarmoucenych, Matko Krista Pana, oro- 
duj za nas.“ A tamatka, jejizto bolest jed- 
nou velika byla jako moie, vi dobre, co to 
jest, trpéti; prosebné pohlizi k Synu svému, 
aby se smilovati a zaslouzeny trest vérnym 
ctitelim své Matky zmirniti a ukratiti radil. 
Na jeho pokynuti otviraji se brdény oéistco- 
vé, a uleva, milost a smilovinf proud{ se 
na hlavy ubohych. — 

A dale, — daleko pod Marif nalezaji 
se koneéné kyestansti ndérodové na tomto 
svété, kteff kaZdou hodinu a vSemi jazyky 


niki, Uzdravenf nemocnych, oroduj za nas.“ 
Kralovna nebeska sly8i tyto hlasy, o- 
roduje, a Syn jeji davé urodu a napliuje 
kazdého syna v slzavém tomto tdoli poze- 
hnanim. — 
Tluée se na brénu nebes a tato se ot- 


ae 


-Volaji: ,.Pomocnice krestant, Outocisté his-. - 


“i 


oan. 


“pybr2 také na zemi, aneb jinymi slovy, | 


vir, aj — vstupuje potomek Adamiv do 
komnat nebeskych se strachem, neb ma 
byti souzen od soudce vSevédouctho a nej- 
vy8 spravedlivého. 

_. Ubohy, kterého patrona ma si vyvoliti, 
kdyZ ani spravedlivy nen{ jist dobrého vy- 
sledku? Jednoho patrona tam vsak mA, 
vznesend Pani upira nai zrakii svych, se- 
stupuje s trinu svého, s laskavym ismévem 


_ bere je} za ruku a vede pred triin nejvys- 


siho kraéle: a tu ve jménu jeho a za ného 
mluvi a prosi, aby spravedlivy Soudce ne- 
vchazel v prisny soud s timto ditkem jejim, 
nybrz pfrijal je na milost a popfiti mu raéil 
mista v stanku nebeském. Tak oroduje 
P. M., a coz by mohl Syn odepyiti Matce 
své? On kyne, a hned prindseji svati a 


svétice vénec nehynouci slavy, kterym Stast- 


ného pozemStana korunujf, a vykazuji mu 
pripraveny triin, a davaji mu pravo obéan- 
ské na Libanu nebeském. — Tak vyvySena 
a tak mocna jest sv. Panna na nebi; vyvy- 
Sena a mocna jest vsak také na zemi, nebo 
jest jako cyptis na hore Sionu. 


I. 


Nemize potkati rodinu vétsi nestéstf, 
nez kdyz draha matka, Bohemsamym po- 
volana, odebira se z kruhu ditek svych na 
vécnost. Ach, jak tu placou hodné a vdéc- 
né ditky, jak lomi rukama, kdyz draha 
rodicka, kterd se pro né tolik nastaraia, 
ktera je milovala vice nez sebe, a ktera 
jim byla vsim, kdyz tato drah& maticka 
nemoci zastizena je opousti, a odchazi na 
vécnost. Jiz ji na této zemi nespatii, jiz 
nebudou moci libati ruku, ktera se pro 
né tolik napracovala, jiz nebudou moci li- 
bati hlavu, ktera za né myslela, jiz nebu- 
dou moci dobrofeciti ustim, ktera jim v 
posledni hodiné dobrofecila. Vlastni 
zivot by nasadily, kdyby drahy Zivot mat- 
éin zachovati mohly. 

A hle, dnes pravé odchazi nam vsem 
matka nase, P. M. Nuze, nemély bychom 


také my jako hodné ditky truchliti nad | 


odchodem drahé spolecné matky nasi, ktera 
nds vice milovala a miluje, 
milovati vlastni matka ditky své? O nikoliv! 
MSe sv. poéinad dnes slovy: ,,Aadujme se 
vsichni v Panu, vznesenou konajice slavnost 
na nebevzeti Panny Marie.“ 

Cirkev sv. tedy chce, abychom se ra- 
dovali nad odchodem blahoslavené Rodi¢ky, 
ponévadz pravé za tu lasku, kterou ku 


lidskému pokoleni méla, odménéna jest bo- | 


haté dneSniho dne, a oslavena nejen na nebi 


nezli mize | 


iti aati me 85 


ponévad% vyvysena jest jako cedr na Li- 
banu, a jako cypris na hofe Sionu. 

Jako cedr, roste také cypris ve sv. 
zemi, kosaty to strom, jehoz listf nelesknavé 
sice, a skoro truchlivé, ale vzdy zelené 
jest, a ktery se spokojuje s kazdou pidou, 
prospivaje v rovindch i na horach, podle 
vody i na skalich — strom skrovny, ale 
pro svou uzitecnost hledany. — Hora Sion 
pak, o které tak éasto se mluvi v pismé sv., 
lezela u prostred Jerusaléma naproti chra- 
mu Salomounskému, poset: jsouc nejvice 
stromy cyprisovymi. Tolik védéti treba o° 
cypfisi'a Sionu, abychom porozuméli slo- 
vim: ,VyvySena jsem jako cypyis na hore 
Sionu. Jako hora Sion lezela ve sttedu 
Sy. zemé, panujfc v ni tak, Ze kdo ji v 
moci mél, celou zem{ vlddnouti mohl, tak 
i Roditka Bozf, aé na nebe vzata, mezi 
nami se nalezi a mezi nami vlddne; a 
jako cypriS na skale Sionské daleko pre- 
vySovala veSkera mésta a dédiny, palace 
i chatrée: tak prevysujei Ona slavou svoji 
veskeré potomky Adamovy na této zemi. 
Zajisté, Zadné jiné jméno pod sluncem, 
mimo jméno Jezis, neni tak oslaveno, jako 
jméno Maria. Celf ndrodové zvolili si ji 
za patronku, ji ku pocté vystavili velebné 
a nadherné chramy a zbudoyali skvostné 
oltate, tak ze neni kostela, ve kterém by 
se oltar, k jeji pocté zasvéceny, aneb 
aspoh obraz Mariansky nenalezal. Veskera 
uméni: stavitelstvi, malitstvi, socharstvi i 
hudba po 18 set let spolu zapasi, aby 
sv. Pannu oslavily. Prvni mezi malifi, sla- 
vny Rafaél, namaloval prekrasny obraz 
Rodicky Bozi, kterému se sotva jiny obraz 
pod sluncem vyrovna, — Neposledni mezi 
hudebniky, vyte¢ny Rossini, slozil tak do- 
jemnou pisen ku pocté nebes Kralovny, ze 
ani nejzatvrzelejsi srdce ji odolati nemize; . 
a kdyz pted dvéma roky na smrtelné po- 
steli se nalezal, a privolany knéz se ho 
taizal, jestli v Krista Jezise véri, pravil 
slova distojna velikého ducha svého: ,Ja 
myslim, ze kdo tak miloval a oslavoval 
Matku, iv Syna jejiho vériti must.“ 
Av8ak nejen narodové, nejen uménf, i cfr- 
kev sy. snazi se vSemozné oslaviti M. P.: 


| Ji ku pocté ustanovila mnoho svatkii do 


roka, ji ku pocté zasvétila cely mésfc maj 
a sobotu kazdého téhodne; ji ku pocte 
schvaluje pouté na daleké mista, zavedla 
rozliéné poboznosti a ustanovila bratrstva 


| Marianska. — 


ZAdné jiné jméno neni tak ¢asto jme- 
novdno jako.jméno Maria. Kdo vypocita 
milliony a milliony osob muzského i Zey- 


23* 


. Maria. 
branu, kovovy hlas zvonu jiz krestany na- 


au BBE 


ského pohlavi, které se jmenem tim hono-. 
sily a honos{? Vejdéte do kterého koliv 


pribytku kiestanského, a zajisté v kazdém 
naleznete obraz Marie Panny. - Vejdéte 
do poli neb do lest, 
choditi, a naleznete sosku ¢i obraz Boho- 
rodiéky s dététkem. — Slovem, P. M. jest 
panna slavna, vyvySen4 jako cypyis na hore 
Sionu. — 

Zadné jiné jméno koneéné neni tak 
éasto vzyvdno jako jméno Maria. Sotva Ze 
se ditéti po¢ina rozvazovati jazyk, jiz je 
néf starostlivi rodiée modliti se: Zdravas 
Sotva ze ranni zdfe otevira slunci 


pomina, by opustili loze své a modlili se: 
Zdravas Maria. Lidé rozchdzeji se po praci 
denni: ten jde na pole, onen do dilny, 
treti na cesty: slunce vSak ubira se dale 
a dale na nebeském blankytu, a kdyz jiz 
nad hlavami lidskymi stoji, tu zazniva opét 
kovovy zvonku hlas a napomina slovy tkli- 
vymi: Svou duSi spas kresfane, ustan od 
své prace, sepni ruce amodli se: Zdravas 
Maria! Pozdravuj a chval divku Pané za 
to, zejejim privolenim Slovo télem ucinéno 
a prebyvalo mezi nami, abys hoden uéinén 
byl zaslibent Kristovych. A kdyz slunce 
na nebi svou drahu dokonalo, kdyz lidé 
domi se ubfraji, by sobé po denni praci 
odpo¢inuli, kdyz klid a pokoj se rozhostuje 
po krajiné, rozhoupa se jesté zvonek a 
napomina naposled: Synu, dcero, snad jest 
noc tato tva posledni, nedopust, abys ode- 
sel z toho svéta ku Sondci spravedlivému, 
aniz bys drive nebeskou Kralovnu pozdra- 
vil slovy: Adravas Maria, aby nebesky 
Pan milost svou ve tvou mysl vlil a ty 
priveden byl ku slavé vzkifSeni. Jméno Ma- 
ria tak jest vetkano do zivota krestanského, 
ze neni pravého krestana, ktery by jméno 
to nevzyval. Nemocny na lizku tpfeci hleda 
titéchu ve sladkém jménu Maria, nestastny 
a svétem pronasledovany tési se krasnym 
a mocnym jmenem Maria, umirajief miva 
jméno to na jazyku, a pratelé modli se na 


_hrobé zesnulych: Zdravas Maria. — 


Tak otaveno jest jméno Maria na ne- 
bii na zemi. Veskera pokolenf od ne- 
mluvnéte u prsu matéina az ku starci nad 
hrobem stojicimu, a od vzdélaného Evro- 
pana az ku polodivému obyvateli pralest 


americkych, vsickni vzyvajijméno jejf, slay- 


né jméno Maria. 

A nebylo slychano, aby P. M. koho 
opustila, kdo se k Ni dtivérné utikal: Proto 
nalezame v Cechach a na Moravé tak 
mnoho chrami Marianskych zalozenych z 


a nebudete dlouho . 


‘kde Pan svym vérnym slasti pfipravuje, 


ydéénosti od slavnych otet nasich, kteri 
ucténim P. M. mnohych vzdcnych dobrodini 
Bozich Wéastnymi uéinéni byli. Nasledujme 
i my pifkladu jejich, a ctéme sv. Pannu 
kazdého dne, ponévadz jest chvaly hodna, 
opakujice éasto slova: ,,Blahoslavena Panno, 
Matko milosti, nedej v hriSich umiffti bez 
Iitosti: posledni af jsou slova ma: Jezis, 
Josef « Maria.“ Ameu. RE 


Marii Panné na nebe vzate. 
i 
Dnes Matka Piné v slavé nevidané 
opousti této zemé smutny dol, 
a lic — co pod kifizem kdys sviral bol -— 


hle jak se stkvi a novym leskem plane! 


Hrob otevien; a slza smutku kane 


‘pres apostoli lic, co stoji kol ; 


a v hrobé nevinnosti za symbol 
jen bily Sat a kvétin vuné vane. 


A s touhou hledi v ony kraje mira, 
v tu oslayenctii svatou, blahou 71s, 
kde laiska v sobé schvati nasi viru ; 


a k otcovskym je vine prsoum Dliz, 
a nadéj touhy jejich korunuje. 


ih & 


I my dnes, Matko, k Tobé zraky pneme, 
my vyhnani synové Evini. 

O nehled éetné nase na viny 

a dej, at téchy srdci nalezneme ! 


Necht s déivérou vzdy k Tobé pohledneme, 
kdyz vaseh lodku zene v wéiny, 

ji priboj stapi v mrzké hlubiny, 

kdyz mnime, ze v tom viru zahyneme, 


Tu hvézdou bud nam v piistav bezpe¢nosti — 
v ty kraje nadhvézdné, kde kralujes, 
kde vase zmlkne a vse trani v ctnosti. 


Tam u Tyych nohou blahé prtebyvani — 
az ditky své nas k sobé privines — 
a stlumis pla¢é a nase bédovani. 
Vojt, Pakosta. 


Bratrstvo obuvnicke a krejéovské 


vive 


v Parizi. 


Zasluhy, jakych sobé ,otec Kolping® 
zakladanim jednot katolickych tovarysi 9 


Lge ci Soa ' 


E probouzent védomf katolického a o mra- 


vné uslechténi stavu emesinického vydo- 
byl, jsou vSeobecné uznany; ve v8ech za- 
jisté takovych jednotach Zije stdla-a vdéénd 
pamatka jeho, a jest nam Boha prositi, aby 
zbudil v narodé nasSem podobné obétovnych 


a raznych muzt, ktefi by v duchu K olpin- 


gové stavajicf jednoty nejen dale vedli a 
zvelebovali, nybrz i po ostatn{ vlasti nasi 
rozsirovali. Za naSich éasi, kde se nevéra 
a nabozenska lhostejnost a tim i mravyni 


upadek pod rouskou pravé osvéty ztejmé i 


tajné takrka systematicky stavu fremeslni- 
ckému vstépuje, mozna hrozicf socialni za- 
hubé toliko podobnymi jednotami pevnou 
hraz staviti. Cas8, podobnych nagemu, dé- 
jepis vSeobecny nam vice ukazuje, ale vzdy 
vzbudil Buh jednotlivce, kteri vySedse z lidu 
a zijice mezi lidem, zakladanim uziteénych 
jednot a spolkt tisice spolubratré svych z 
hrozicit duSevni a télesné zihuby vyprostili. 
Muze tak zaslouzilého v stiredovéku o stav 
remeslnicky, jenz se vsim pravem dastoj- 
nym predchtidcem Kolpinga nazyvati mize, 
chceme timto zvlaSt nasi jednoté katolickych 
tovarystii v Praze predvésti, totiz Jindficha 
Michala Bucha,zakladatele jedn. ¢i bratrstva 
obuvnického a krejéovského v Patizi,s tim 
toliko rozdilem, ze kdezto Kolping tovary- 


$e véech femesel do spolku sveho pojal, 


onen spolek svij toliko na svrchu jmeno- 
vana temesla obmezil, a die poméra nabo- 
zenskych tehdejsiho Gasu spolku svému fe- 
holnickou jakousi formu dal predepsdnim 
jistych dennich modliteb a jistého kroje a 
barvy v Satu jednoty. 

Jiudrich Michal Buch narodil se roku 
1598 v mésté Erloné v Lucemburku z otce 
obuvnika. Uréen pro toté% remeslo, vynikal 


ye Skole zivou, veselou letorou, bystrym a 


chapavym rozumem a zvlast vrelym citem 
pro svaté ndbozenstvi nad vSechny své spo- 
luzdky, ziskav si nejenlasku a divértiisvych 
ucitela, ale i pozdéji co ucenfk obuvnicky 
chovanim svym upluou spokojenost, ano ja- 
kousi uctu svého mistra.. A¢ mladik, odvadél 
mistrovi svému lepsi a dakladnéjsf prace 


nezZ mnohy stary tovarys, pracoval neuna- 


vené az do tmavé noci, jsa k ostatnim uée- 
nikim a tovarysim vzdy zdvorily a_privé- 
tivy a pri tom vdady vesel bez urazky. 
Nez pro cely svét by nebyl své oblibené 
modlitby rano, v poledne a u veéer zane- 
dbal, aneb v nedéli a o svdtcich mi sv., 
kazani a kfestanské cvi¢en{ zameskal aneb 
vynechal. Piikladny Zivot jeho neziistal bez 
dobrého uéinku na mnohé spoluuéeniky a 


Oe 1 Be 


divérou k nému, ridili se ve vSem slovem 
a prikladem jeho, a v kratkém éase byl v 
celém cechu obuvnickém zném co dobry a 
neb zbozny Jindrich, ano cestujicimi tova- 
rysi roznesena poyést 0 ném na mnoho mil 
v okoli. 

Pobyv co mlady tovaryS néjaky éas u 
mistra svého, odhodlal se Jindiich Michal 
Buch podivati se do svéta, na zkuSenou. 
Avsak k lepSimu ocenénf jeho napotomni 
cinnosti musime kratky ndstin mravnfho a 
nabozenského stavu tehdejsiho tovarysstva 
predeslati. 

Druha polovice 16. a prvni 17. stoleti 
byla mravnimu a materielnimu vyvoji stavu 
méstského velmi neprizniva. Byl to vék v 
stredn{f Evropé nepokojny, valecny. Uvaédi- 
me zde valky anglickou a hugenotskou ve 
Francii, Smalkaldickou v Némecku,  stalé 
zpoury v Nizozemsku, rozbroje a pitky re- 
publik italskych a poéatky tiicitileté valky 
u nas. Nasledek téchto valek byl, ze lid 
obeeny schudl a zdivoéil, ajmenovité v stavu 
Yemeslnickém takova zavladla nevazanosta 
surovost, Ze nejen stav tento uplné zahy- 
nouti hrozil, ale i ostatnim tiidam obéan- 
skym témér nesnesitelnym se stal. Demora- 
lisace tato femeslnického stavu zrodila se 
pravé z uvedenych valek. Strany valecné 
potrebovaly schopnych a bojechtivych mla- 
diki; a téch bylo jenom v spolcich a ce- 
chach remesInickych lehce najiti. Mnohy 
schytraly verbir za sklenici vina a skrovny 
zavdavek v jedné noci celétlupy mladikt pro 
remeslo vojenské najal. Stal-li pepritel pred 
méstem hrozeutokem,na sevrené obyvatelstvo, 
na koho medle moh] se knize neb senat za 
téch éasi, kde stalého vojska nebylo, s vét- 
Si divérou a nadéji obratiti, nez na cetné 
spolky a cechy s jejich bojechtivou druiZi- 
nou? Slibovany tovarySim vétsi mzdy, éest- 
na vyznamenani a rozlic¢né vysady; apo do- 
bytém vitézstvi dovolovany veselym hodo- 
vnikim modré pondélky, vyroéni_ slavnosti, 
privody, tance, vysadni odznaky na Satstvu 
a mnohé jiné titérné, ano az smésné svo- 
body a prava. A pri nové tisni a potirebé 
zdvojnasobnil se poéet piedeslych svobod 
a prav. Nez vysadni prava a svobody by- 
vaji nejvice na ujmu vSeobecnému pravu a 
pravé svobodé, a tak se stalo, Ze pracovi- 
tost, sporivost a domacnost ze stavu reme- 
slnického vice a vice mizely, a z rospusti- 
lych uéenfki, zahdléivych, toulavych a praci 
odvyklych tovarysi podobni mistri se sta- 
vali. Hynutf toto remeslnictva bylo tim smut- 


_ néjSt, jesto se ze strany vlad, jak bychom 
tovaryse. Mnozi z nich, prilnuvse laskou a | o¢ekavati méli, niéeho k jeho povznesent 


“a BBe ae 


nedélo, ano stat sim udilentm véelikych 
zahubnych vysad takika pivodcem vSeho 
zla byl. Netiéeba ovSem podotykati, ze de- 
moralisace tato ne tak na venkové jako ve 
vétSich méstech stav femeslnicky bubila; 
nejvétsi zkiza ale panovala v Parizi.. Zde 
tovarysi vsech femesel postupem éasu toli- 


kerych vysad tovarysskych (Priviléges de’ 


Compagnonage) sptisobem rozli¢nym nabyli, 
ze bezuzdnost, zhyralost a nemravnost nej- 
vyS8siho dostoupily stupné. Nebylo tam 24- 
dného dne bez hlucnych privodi a slavnosti, 
zadné noci bez vytrznosti, zadné hospody 
bez praéek, ani chramai od zneucténi neu- 
Setreno, nebylo mrzkosti a hanebnosti, jez 
by na verejnych ulicich bez vSeho studu 
nebyly se pachaly, tak Ze vétSina mistrii, 
nemohouc tomu pritrz uciniti, pod zeleznou 
metlou spustlych tovarysi sténala. A v 
ele véech téchto vytrénosti stali obyéejneé 
obuvnici a krejéi, co remesinici jiz tenkrate 
jako za nasich dni nejéetnéjsi. 

Za takovych socialnich a mravnich po- 
mérii odeSel zbozny Jindrich z rodisté své- 
ho Erlona do svéta. Pri pohledu na neva- 
zanost a tisicerou prilezitost k nepravostem 
v méstech, kterymi cestoval a v nichz se 
za svou: praci néjaky ¢as zdrzel, ‘strnulo 
srdce jeho, a aby se uchranil vi mravni 
nakazy, vyvolil sobé sv. KrySpina a KriSpini- 
ana za ochrance, cté je kazdodenni modlit- 
bou a nasleduje Zivot jejich v zdrzenlivosti, 
v pravé bratrské lasce a svédomitym plné- 
nim pfedpisi cirkevnich. Vsude obracel 
zretel sviij na polepSeni a povzneseni sou- 
druhtii svych. Po denni praci vecer av 
nedéli odpoledne shromazdoval uéeniky ko- 
lem sebe,. cvi¢il je v katechismu, vykladal 
jim pravdy sv. viry a pocestného Zivota, a 
hie dél s presvédéujici vymluvnosti mysl je- 
jich mladistvou pro viru a ctnost rozohnit. 
Pozdé veéer navstévoval dilny, krémy a 
hospody tovarystii, vyhledaval z nich ty 
nejbidnéjsi a nejnuznéejsi a védél vrelym 
soucitem a ucinnou laskou a radou mysl 
jejich sobé nakloniti. Na dttklivé slovo 
jeho odyekli se mnozi, i ti nejvétsi darem- 
nici, zpustlého zivota svého, uéice se po- 
nenahlu dle prikladu jeho modliti, chramy 
navstévovati, pilné pracovati a sporddany 
Zivot vésti; a tak v kazdém mésté utvofil 
spolek pokroku k lepstmu, ktery bez stanov 
a bez odznakii denné se Sifil a utéSené o- 
voce pfrinasel. 

Za takovouto ¢innosti svou dorazil 
Jindtich do sttedu vSech htichi a nefesti, 
do siré a zpustlé Parize. Slava jména je- 
ho jiz davno ho tam pryedegla a usnadnila 


_hluénych spoleénosti vzdalovati 


jemu tézkou tlohu jeho. Mnohy jeho by-— 


valy piftel jiz del8i éas zde pracoval, jsa- 


takika predchidcem a propravitelem cest 
Jindtichovych, a nad to jesté seslal mu Bah 
vitaného spomocnika v osobé Slechetného a 
v déjepisu cirkevnim proslulého barona 
Renti, ktery vSechny kroky Jindfichovy 
hned po prichodu jeho do Parize'pilné sle- 
doval, a brzo osobné se s nim seznamiv, 
s pravou ktestanskou laskou jej co bratra 
prijal a v nejuprimnéjsi prdtelstvi s nim 
vesel. 
Gaston Jan baron Renti pochazel z 

slavné a bohaté rodiny Slechtické v Nor- 
mandii, a vychovan v jesuitské kolleji v 
Caen odegel v 17. roce véku svého na u- 
niversitu parizskou, kde se pilnosti a vé- 
deckou dikladnosti zvlast v matematice tak 
vyznamenal, ze jiz co 8tudujici vytecna po- 


jednani uverejnoval. Jeho ziva vira a mla- | 


distva fantasie zatouzily ¢tenim knihy To- 
mdse Kemp. v nasledovani Krista po tiché 
klasterni celi. Chtél byti Kartusianem. 
Aby tmysl svij, tim: jistéji provésti mohl, 
zménil Sat svij a odesel tajné 1630 pésky 
z% Parize, byl ale v mésté Ambois prozrazen, 
k rodiéim svym dopraven a s_ bohatou 
sle¢énou z Balsaku zasnouben. Dle pyranf 
rodiéi svych odeSel Renti ke dvoru krale 
Ludvika XI. a vstoupil do vojska. Brzo 


vyznamenal se v tehdejsich valk4ch osobni — 


udatnosti a vitézn ymi pitkami, tak ze si 
lasku a tctu krdle svého uplné ziskal a od 


ného vSemozné vyznamenan byval. Nez to 


vSe nebylo sto srdce jeho uspokojiti, které 
jen o samoté a bohumilych skutcfch kfe- 


stanské lasky rozkoS svou hledalo. Aé te-' 


prv 27 roki star, za¢al se dvora a vSech 
a samo- 
tarsky, skoro feholnicky tichy Zivot. vésti, 
nachazeje jedinou titéchu a zdbavu v za- 
kladani a podporovani dobroéinnych a cir- 
kevnich ustavii ve Francii, jako byly: mi- 
sie, chudobince a nemocnice, pobozna bra- 


trstva, poutnické mista a jiné cirkevnft. 


spolky k ucténi naSeho Spasitele a bl. 
Panny Marie. Pii tom byl nejpfednéjsim 
dobrodincem uprchlych katolfki z Anglie 
a Irska a obracel roéné tisice penéz na 
vykoupenf zajatych krestani z moci mosle- 
mini. Bohuzel podlehlo jeho vzdy slabé 
zdravi v brzku prilisnému namahdni a jiz 
roku 1649 v 37. roce véku svého k velké- 
mu zarmutku a k nemalé Skodé trpicich a 
chudobnych odebral se na véénost. 
Velezaslouzily tento slechtic mél hlav- 
ni vliv na zbozného Jindficha. On ho k 
tomu predevsim primél, aby pouzil vyteéné 


~—m 3459 per) 


ie 


vymluvnosti své, jakou slynul, k vyndovani 


a obracen{ nescislnych cestujfcich tovaryst, 


kteti tehdaz co prichozf v dobroéinném w- 
Stavu sv. Gervasia vidy tri dny uplné o- 
Settenf a zaopatrenf dostavali. Tam téz 
sezndmil se Jindtich s nékolika horlivymi 
duchovnimi a s jinymi osobami vy8sf{ch 
stavi, kteff si ho tak zamilovali, ze jemu 
pomoci barona Renti pres véeliké prekazky 
pravo méstanské- a mistrovské v Patti vy- 
mohli. (Dokonéenf). 


Potécha. 


Opustén kdyz svétem bloud{g 
zmitén sterou bolestt, 

kdyZ ti draha, na‘ niz kraéts, 
nese trny nestésti ; 

kdyz té zubem jedovatym 
hryze lidf nendvist, — 
nezoufe} — vzdyt kazdému je 
bedru dano kiiz svij nyst. 


Sméle kraéej k cili ctnému; 
v stredu zloby pichlavé 
miluj, blaz, a lidstvu v obét 
na oltdér vloz srdce své. 

Byt je tobé rozervali, 

nedbej —- jest to svéta dik; 
k srdei ty vin, jenz té muéi, 
jako pravy muéenfk, 


A tak cestou utrpen{, 

ohném lisky spéj tvij duch, 

silen zdrojem Zivé viry, 

ze to vidi mocny Bih; 

ze ve knize Ziti tvého, 

az ti bude k soudu jit, 

kazda slza vyronéna 

bude se pak zlatem skvit. K. 


Obzinky: 


Priklad ze zivota od Frant. Pravdy. 


II. 


Je po sluzbach Bozich, z kostela se 
hrne nabozny lid, rozchazi se a rozstupuje, 
hlavu je vidéti vedle hlavy. 

Sedlak Blazejovsky z Méretina vysel 
mezi poslednimi, za. dJouhy kabat ho drdi 
maly Vojtisek a boji se, aby v tlacenici od 
otce ho neodtrhli. 

Jsou na hrbitove. 
jiz odtahla, stoji na cesté, prohlizf si okolo- 
jdouci panay, mluvi k nim, zve je k muzi- 
ce, sméje se, dayad jim znameni. 

Je vidéti mnoho novych Sati, parady, 


Mandelikova chasa | 


pychy; selské divky ozdobeny jsou zlatem 
a stribrem, na rukou maji prsteny, na krku 
retézy a pentle, pod krkem penfze, v uafch 
nausnice a vystavuj{ na odiv vySivané satky, 
hedbavné zastéry a sukné, praihledné ruka- 
vicky a blyskavé stievice, jenzZ nesnesou 
mokra. : 

Mandelikovy dcery leskem a naddherou 
prevysujf vSecky, jsou si toho povédomy, 
sméle odpovidaji hochim, tanec s nimi si 
zamlouvaji. O éem knéz kaézal, nezminila 
se jedna-ani druh4 a Clovék by se mobl 
vsaditi, ze to nevédi, 

Mély ohled a zretel jen na své vystro- 
jené osoby, divaly se po sobé, koukaly do 
knizek, ale nemodlily se, pattily na kaza- 
telnu, ale nic neslySely a nerozumély. Duch 
jejich neni pritomen, zabiha pry¢ z kostela, 
dli v Méfetiné, je doma u Mandeliké, 

I octnul se u truhly, kde maji Saty, 
jesté jiné nové Saty k odpoledni muzice, 
jiZ trvé v hospodé, tusi, jak se tam bude 
radit, zpytuje a zkouma, co si lidé o nich 
mysli a jak se jim libi.- 

Na jidlo si brousiti chut nemaji ¢asu, 
ackoliv jim prece také napada, Ze se pri 
obédé budou miti dobre. 

Tim vice se na jidlo tési ¢eledinové, 
laka je maso, délajf jim laskominy buchty 
a kolaée, jim lahidky. takové jsou vzacnéjsi 
a nedockavé si pripominaji a predstavujf, 
jak jim ptijdou k duhu. . 

Mandelikiy syn jmenem Jan nepripou- 
Sti si o nic péci, ma vSeho dostatek, mize 
jisti a maze piti, co hrdlo ra¢i, Sati se 
skvostné, kourf ze sttibrné dymky, vybira 
si mezi dévéaty, byva vesel v hospodé a 
nestiti se Zadnych ttrat. 

Sedl si na hrbitové do chladkus jiny- 
mi chasniky, kdyz prise] po kazani ke ko- 
stelu, sly8i mezi msi svatou hudbu a zpév 
a — opakuje si pisné svétské, co zné, stro- 
je se, ze si je vecer zahulaka pred muzi- 
kanty. Nékteré umi od zaéatku aZ do kon- 
ce, nékteré’ mu vysly z hlavy a nemize 
vsecky verse a slova sesadit a sehnat. 

I namdhd se, premysli, ano sam si 
déla verse, pridiva slova a ze ma znamost 
s Koudelkovou Teresii, do v8ech pisnf svych 
ji vplité, na Terezu, Terezkua Terezinku je 
potahuje. 

Je spokojen se svymi napady, soudi, 
ze se Terezce jimi zavdéci a dokud v ko- 
stele pfskali, troubili a bubnovali, jiz se 
myslénky na Terezku nesprostil. 

Sla také okolo, kdyz po sluzbach Bo- 
| Zich s druhy svymi se postavil na cestu, 
| nechal ji prejiti, pak si za ni pospisil a 


— bebe 


dohoniv dévéata, mezi nimiz byla, pokousel 
je a vypravoval jim, jak si na hrbitové v 
chladku pohoyél. 

Smé4ly se mu a on se jim také smal 
tvrdé, Ze se v kostele hodné vystdly a ze 
jim odpoledne v hospodé tézko ptjde pol- 
ka, ponévadz je budou boleti nohy. 

Ptd se, jestli jim knéz do hospody jiti 
nezakazal ? 

Odpovédél si sam: ,,Zakdazal nebo ne- 
zakazal, ja do hospody ptijdu a obzinky 
drzim, trebas by si je druzi dali kazit.“ 

Druzi nechtéjf si je dati kazit, neradi 
by se pred divkami zahodili a jeden vola: 
Ja zustanu az do rana a budu tantit a 
budu pit, aZ se svalim opily. Nedbaim na 
kaplana ani na fardre, af si stoji pod ok- 
nem a Blazejovsky je vyzdvihuje, aby na 
mne vidéli.“ 

Tu vésickni na Blazejovského se poéali 
durditi. Chce v obci sim byti moudry a 
hodny, pripravuje a okrada své déti 0 ve- 
Skerou radost na svété a rad by i jim po- 
kazil a pobral, na Gem si zakladaji. 

Starsi Mandelikova dcera di: ,Tamhle 
jdou jeho holky. Ty se dnes vyfintily! 
Vis, Terezko, jak dlouho jiz maji ty kana- 
fasky ?“ 

Terezka Koudelkova to védéla tkouc: 
,O. svatodusnich svatecich tomu byl rok, co 
_jsme je v nich vidély ponejprv. Je cas, aby 
si zjednaly nové.. Ja od té doby mam uz 
treti nové Saty.“ 

, yA my ¢ctyrté,“ krigely dcery Man- 
delikovy. 

Bratr jejich se obratil k Terezce a 
pravil: ,.Kdybysi dnes méla kanafasku, ani 
bych o té v hospodé nezavadil. Jak pak 
nyni déyée ze statku mize obstat bez hed- 
bavi !“ 

Mladsi Mandelikova dcera se ozvala: 
»Mné neni jesté tolik let jako Marii a Jo- 
hané Blazejovskych a uz mam Saty hedba- 
vné, ano ja toho z hedbavi mém_ uz. vic, 
nez ony budou miti k svatbé.“ 

yl dejte mi s nimi pokoj,“ vyjadril se 
prvni z chasnikt. ,Hle, jak se courajf a 
pathaji! Styska se jim po mamince a po- 
spichaji za tatinkem. Coz nemohou pfidati 
se k chase? Arcit, my jsme jim Spatni. Ale 
-ony-jsou spatné nam a ja si jich nevsimnu, 
ukazou-li se u muziky.“ 

»J& je také neprovedu,‘ jisti druhy 
chasnik, ,at otec vidi, jaké to ma nasledky, 
kdyz je tak vychovava.“ 

Treti o¢ekava, ze jimi pohrdnou doma- 
cf i cizi chasnici. 

Dévéata se chlubi, Ze jimi také po- 


hrdajf, nechtfce s nimi miti nigeho a Kou- 


delkova Terezka, aby si pred Janem Man- 


| delikovym dodala vaznosti, dékuje Bohu, 


ze neveézi v jejich kizi a ze neni tak hlou- 
pd jako ony. Vzdyt pry ani promluviti ne 
uméji! 

,Ano neuméji,“ dolozil Jan, ,tatik je 
uci kapitoly a verse, co psal Mojzis, To- 
bidS a Sirach, s panem fardfem se hadaly 
0 eviGenf a snadno by na Sv. Horu mohly © 
voditi procesi, znaji pisnicek tak mnoho, 
jako ja, ale — jiné.“ 

Jan si vzpomnél na své pisnicky o Te- 
rezce, nemohl se zdrzeti, aby si jednu ne- 
zazpival, zavejskl a spustil : 


Kdyz jsem k vam chodival pres ty lesy, 

Ach, ouvej! pies ty lesy, 

Byvalas, Terezko, veselejsi, 

Ach, ouvej! veselejsi: 

Ale ted jsi, holka, bleda, 

Ale ted jsi, holka, bleda,. 

Snad se ti Jeniéek vyspat neda, 

Ach, ouvej! vyspat neda. 

Blazejovsky jde napred a slySe na ce- 
sté z kostela zpivati po svétsku, zastavil 
se a ¢ekd na chasu za nim se berouci. 

Jan ive; a 

Kdyz jsem k vam chodival pies kaluze, 

Ach, ouvej! pes kaluze, 

Byvalas, Terezko, jako rijzZe, 

Ach, ouvej! jako ruze. 

Blazejovsky pristoupil k nému a zara- 
zil ho, rka: ,,Priteli, jdeme z chramu Pané 
a neslusi se hulakati, jako bychom Sli z 
hospody. “ : 

,onad mi chcete poroucet ?“ obofril se 
na néj Jan, ,ja vas ale nechci poslouchat.“ 

»Ne, nechci ti, porouéet,“ pravil vazné 
Blazejovsky, ,a mne nemus{§ poslouchat. 
Poslouche} Boha a dbej na svdteéni den, 
na sluzby Bozi a dnes na obzinky.* 

»Na obzinky ja dbam,“ sm4l se Jan, 
»proto jsem zpival a nelibi-li se vam to, 
zacpete si usi.“ 

Blazejovsky moci v sobé potlacil hnév, 
ale prece se rozhorlil Janovi domlouvaje, 
aby povazil, ze obzinky slavili y kostele. © 
»Poslouchali jsme kazani,“ fekl, ,ty jsi je 
arcif neslysel, Ze jsi prisel pozdé, byl jen 
na hrbitove, lezel a odpotival tam v chlad- 
ku. Ja ti povim, co knéz hlasal. Vysvétlil 
nam, ze wroda zemska pochazi od Boha a 
povzbudil nas, abychom tomuto dobrodinci 
svému nejvetsimu nabozné a uctivé pii mai 
svaté za ni podékovali. Dékoval jsi také 
za néco? A jestli_jsi dékoval a s ndmi 
aspoh na hfbitové Boha chvdlil, nestydi§ 


Soy BGR te 


se nyn{ hned délati povyk a na svétské 


myslénky uvddéti nejen sede, 
mlidence a panny ?4 
»VSak vase panny zde nejsou!“ odsekl 
mu Jan. 
_, »Nejsou,“ ozndmil Blazejovsky, ,ze vo- 
diti se do kostela a z kostela s chasniky 
Jsem jim zapovédél. Patti se, aby chodily 


nybrz i tyto 


_ aylast_a chasnici také zvlast.“ 


__»My také vime, co se patti,“ probodil 
ustépaéné jeden selsky synek; druhy volal : 
»UZ nejsme déti“; a Mandelikiv Jan vida, 
ze mu proti Blazejovskému chtéjf pomahat, 
osmélil se a Zadi: ,Zahrozte nam pismem! 
V které kapitole a v kterém verSi je psano, 
ze nemdme choditi pohromadé?“ 

Tu Blazejovsky se nezdrzcl, zaktiknouti 
a pokdrati opovazlivého Jana. I postavil 
se mu naproti, divi se mu bystre do oéf 


_a tak distojné a diitklivé k nému mluvi, 


ze ztratil chut jesté ceknout. Je o hlavu 
vyS88{ nez Jan a Jan pred nim dostal strach, 
poznava, ze mu z ust vyklouzl nerozum a 
nesmysl a mrzise, ze Blazejovsky urcité mu 
ho dokazuje. 

»Chlapée,* pravil, ,nerouhej se pismu! 
Vzdyt ani nevi8, co pismo je. Pismo sv. 
obsahuje zikon Bozi. Byl bysi moudrejsf, 
kdybysi znal jeho kapitoly a verge, a byl 
bysi hodnéjsi, kdybysi je plnil. Ale tobé 
zd& se byti nepovédomo i co stojf v kate- 
chismu pro déti. Tlachat umfS, vsak ué se 
poéestnosti. Hloupa a spola drzi feé ti 
nedoda ceny, ani skvostny a pékny Sat, ja- 
kym se honosi8S, cenu musiS miti v dusi.“ 

Divky od hocht se byly jiz odtrhly a 
pospichaji napred domé ke vsi, hanbice se 
za jich spolecnost. Vsak i hosi opustili 
Jana, aby jim Blazejovsky také néco nerekl 
do pravdy, a Jan s nim jde a musi jiti sim 
a jesté mnoho a mnoho slySeti, co ho 
netési. 

Blazejovsky se prestal vaditi, rozpravi 
s Janem mirné, povidé mu, ¢eho se ma va- 
rovati, napomina, prosf, pvurouéi mu Zivot 
krestansky. 

Rozesel se s nim co dobry pyitel, ale 
Jan zist k nému chova v srdci, a zZaloval 
a nalhal rodi¢im, ze ho na cesté z kostela 
tyral bez pfritiny a jako s klukem s nim 
nakladal. 


Vsak Blazejovsky se snad_ nedostavi. 
On vidy déla vyjimky! 

At, vysméje se mu verejné a pomluvi 
ho pred celou spoleénostt. 

(Pokraéovans.) 


DOPIS Y. 


Ze Slabecké osady dne 10. srpna 1871. 


(Svéceni kostelika v obei Kosteliku.) 


V rozkosné poloze, na levém brehu 
reky Berounky, pobliz zbytki starobylého 
hradu Tejrova lezi osddka, co do obyvatel- 
stva a zamoznosti ovSem nepatrna, avsak 
co do smysleni ndbozenského a obétivosti 
bohumilé zajisté ptikladna. Ciftat vesmés 
osada ona, Kostelék zvana, toliko 278 oby- 
vateli, mezi nimiz jen 10 chalupniki o 
20—-30 mérach polf ponejvice lesn{ ptdy; 
ostatni osadnici, Zivici se bud remeslem © 
aneb praci na denni mzdu ubytovani jsou 
v domkach, vesmés malymi zahradkami 
lemovanych. — To, jakoz i vzorna ¢istota a 
thlednd zevnéjsi iprava veSkerych stavenf 
dodava obci samé zvla8tafho pivabu, kteryz 
nad to zvySen jest lesnatym navrSim,  vi- 
noucim se tésné kolem- obce samé. Cela 
poloha svédéf, Ze byval na misté, kde 
nynéjsi obec se rozkladd, druhdy taktéz 
les a Ze tudy osada nynéjsi ustrojena jest 
v priseku, ne bez zvlastni piiciny spiso- 
beném. A jest tomu tak. Stavalat totiz od 
pradavnych dob u prostied onoho lesa 
zcela o samoté, z pocatku dtevéna, pozdéji 
zdéna kaple ke ctisv. Mati Magd. v celém | 
okoli nemalou vaznost podzivajici. K ni pu- 
tovano, pti nf vyroéni slavnost sv. Magda- 
lenska za velikého uéastenstvi lidu kondna, 
v ni voldno za uslySenf a pomoc, kdykoliv 
rany rozliéné a tresty Bozi stihaly osadu 
éi vakolf. Kaple ta ¢i kostelik a mlyn 
pod nf na Berounce lezici sptsobily tuto 
usazenf nékolika rodin, které postupem 
éasu aZ na nynéjsi pocet zrostly; osadce 
té pak hnedz pocédtku nejinak fikano, nez 
nu Kostelika.“ —; procez, chce-li dosud 
nékdo zrodin téch nazna¢iti, odkud pocha- 
zi, neteknejinak, nez ,od Kostelika* a ubi- 
ra-li se do obce té, pravi, Ze jdou ,ke 


| Kosteliku.“ — 


—t. vr. svédky uslechtilé, 


Mandelik jiz davno nenavidi svého sou- | 


seda, preje si, aby ho odpoledne zastihl 
v hospodé, chce mu urazku, co utinil sy- 
novi a dcerdm, oplatiti, vyéte mu prepja- 
tost, potupf ho a pohada se s nim o na- 
bozenstvi. 


V této obci byljjsme dne 23. Cervence 
na vzdy pamatné 
slavnosti. V neblahych dobach Josefinského 
rozumatstvi a ndbozenské neteénosti sesel 
pivodnf onen kostelfk po draéhnych letech 
v té mire, ze r..1791 uzndno na jeho uza- 
vienf, by uvarovalo se vseliké mozné ne- 
Stésti, leta pak 1832 uplné zboren jest a 


_y drazbé rozprodan, ztrzeny peniz pak na 


oe BGG a 


opravu chrému farntho upot¥eben. Letosnim | 


rokem vsak, po 80 uplynulych letech, po- 
Starala se recena obec o znovuzrizeni pro- 
Stranné kaple ke cti sv. Mari Magd. na 
témz misté, kde staval prvotni onen pa- 
matny kostelik. Podporovani jsouce v thva- 
litebné snaze své z nékolika stran, dokon- 
tili Kosteli¢ané sfastné dflo to bohumilé, 
ku kterému se teprvé v mésici lednu u 
prilezitosti konaného tam krestanského cvi- 
ceni k slovu svého fardie odhodlali. Stojit 
zajisté u prostied obce té, ndkladem témér 
3000 zl. novi kostelik, 734 sahu v deélce, 
4} sahu v Sifce majici, s thlednym goti- 


' ckym oltdtem o tiech obrazich — u pro- 
stred sy. Maifi Magd. — po strandch sv. 
Vaclava a sv. Mikulése, — Zejména obraz 


sv. Mari Magd. jest mistrna prace akad. mali- 
fe Herzoga z Plzné, k nfz dluzno nasemu 
zboznému umélci vsim pravem gratulovati. 
Prejeme mu zhloubi srdce, aby podobnymi 
obrazy jesté mnoho svatyn mohl okrasliti. 
Nechceme skromnosti p. umélcové, nijak 
pochlebovati, dime-li, Ze i znalcové prona- 
Sejf se o této praci p. Herzogové velmi 
priznivé. Cely oltat jest darem dyou bratra 
knézi. Ten samy, jakoz i cely kostelik. do- 
sahl nadzminéného dne_ slavnostniho po- 
svéceni, jez z delegace nejdtistojnéjsiho ar- 
cipastyre naSeho vykonal vys. dist. _pro- 


bost kapitoly VySehradské p. Vaclay Stulc-| 


za, pritomnosti mnoha duchovnich z blizka 
_izdali. Celé osada Slabecka byla toho dne 
na nohou, ba i z vikolnich osad_ dostavili 
se premnozi ouéastnici slavnosti, tak Ze 
mizeme sméle tvrditi, na 8000 dusi ze 
bylo u Kostelfka pohromadé, Téz. knizecf 
rodina Groyskaé a p. hrabé Hugo Nostic 
zucastnili se slavnosti. 

Malebné vypadal priivod, berouci se o 
9. hodiné ze Slabec, vedeny timtéz vys. 
dist. p. probostem Vysehradskym. Bylo tu 
patriti novy dikaz, ze velice by se klamali, 
kdo by se domnivali, ze lid. nas se jiz viry 
otch svych vzdal. Zvlast byli jsme potéseni 
z té neprehledné rady muzi, kraéejicich za 
spolkovym praporem  ,,Slabeckého Oulu“ 
prozpévujicich za zvuku hudby své pisné 
k P. Jezisi. Kdyz byl privod na misté slav- 
nostnim za hluéné stirelby stanul, oslovilo 
dévéatko. vys. dist. p. probosta vitajic a 
prosic je} jménem obce za posvéceni nového 
stanku Bohu vénovaného na jméno sv. ka- 
jicnice Mari Magdaleny. Chtéje odpovéditi 
na slova ta, postoupil, vys. dist. svétitel na 
fecnisté a jal se stejné srdecnymi jakoz 
jadrnymi slovy. kresliti radost, jakouz mu 
pasobi obfad posvatny, jejz obec Kostelik 


-vzornou obétovnosti svou umofgnila a ku 


kterémuz ho Jeho Emin. nejdistojnéjsi ar- 
cipastyt nd vyslati rail. Tuto radost vsak 
u vétsi jesté mife ze pocifuje a slavnost. 
dnesni ze virelymi modlitbami svymi a 2Ze- 
hnanim svého otcovského srdce provazi 


‘tentyZ na8 velepastyi, ocenhuje a velkou 


vahu klada na krdsny skutek zivé viry dra- 
hého stédce Slabeckého viibec, zvlast pak 
osadniki Kostelickych. Na dikaz toho pak 
precetl ndsledujici piipis, jenz svédét: 

Farni osadé Slabecké — zvlast obci 
Kosteliku. C. 4932. 

,Jeho Eminenci nejdiistojnéjsi pan ar- 
cibiskup zvédév, s jakymi obétmias jakou _ 
ochotou obec Kostelické a veSkera farni 
osada Slabeck4 o novou kapli sv. Mart 
Magdalenské v obci Kosteliku se postarala, 
naridil své konsistori, aby jak obci Koste- 
liku tak i veSkeré farni osadé Slabecké o- 
svédéila, ze tento skutek ndboznosti a hor- 
livé obétavosti pro ¢est Bozi srdce nejdi- 


vives 


jsouce lzivymi a bezboznymi spisy 1 nepo- 
vazlivymi feémi bohaspustlych lidi ztrzeni,. 
svatou katolickou virou povrhuji, krestan- 
ské ctnosti zlehcuji a zboznym zvykim se 
posmivaji, — ma zajisté takovy skutek, ja- 
koz jest vyzdvizeni kaple v Kosteliku, ve- 
liké ceny v o¢ich arcipastyre duchovniho a 
kazdého pravého krestana. Nebot jest je- 


dnak ditkazem, Ze obec, kteraé nyni novy . 


kostelik stavi, nemtize bouremi véku na- 
Seho v pravém krestanském presvédéenf zvi- 
klana byti a jednak jest prikladem po- 
yzbuzujicim jiné obce aneb aspon jiné kte- 
stany k podobné obétavosti pro Gest a sla-, 
vu Bozi. — Protoz Jeho Eminenci nejdt- 
stojnéjsi knize pan arcibiskup dékuje osadé 
Slabecké vibec a obci Kosteliku zvlasté 
za utéchu a radost, kterou. mu v_ téchto 
strastnych dnech sptsobily, a udéluje osadé 

té, svého vrchnopastyrského pozehnani.“ 
Dano v kniz. arcibiskupské konsistori 

v Praze dne 19. éervence 1871. 

Vojtéch Hron mp. 

jener. vikar, 
Sdéleni piipisu tohoto uéinilo ovsem 
na veSkeré shromazdéni prijemny dojem a 
pisobilo blaze i na vikolni osady. Po té 
vykonan obrad posvéceni dle timského _ri- . 
tualu touz distojnosti, jakéz slusela hodu 
tak slavnému, naéez mél k neprehlednym 
zastupim pod sirym nebem mistni farat dr. 
Mik. Karlach slavnostnf rec, v nf{z do po- 
drobna vyliéil osudy byvalého a nynéjsiho 
kostelika, jez spojiv zdroven se slavnost{ 


oe 


Um Cle 


sv. Magdalenskou vyvodil, Ze slavnost. pit- 
tompa jest v pravdé slavnost{ lasky, da- 
tklivé napominaje pti konci reti svych osad- 
niki, aby v této obétovné ldsce Kristové 
navzdy trvali. Po kézani slouzena nad tim- 
téz kamenem oltdtnim, jenz se jiz v pivodni 
kapli nachézel a od té doby ve farnim ar- 
chivu uschovan byl, tymz mfstnim faraitem 
prvni slayné mie sv., jiz se slavnost ukon- 
Gila. Nam vSak tane porad jesté a tanouti 
bude dlouho na mysli novy kosteliks vkus- 
nou upravou svou; nebot jest véru ne- 
obycejnym za nasich dna skutkem viry zivé, 
z néhoz nam nejen tésiti se ale i vielym 
srdcem Bohu dékovati jest. —?— 


K RONIK A. 

Z Prahy. Vyroéni slavnost u Matky 

Bozi pied Tynem kona se timto porddkem: 
Dnes v slavny den Nanebevzeti P. Marie 
bude v 5 h. réno prvnf me sv., po nf 
hned druha, pak ranni kaézanf, v 7 h. 
zpivana ranni (matura), v8 h. ném. kdzani. 
V 9h. bude slouziti slavnou pontifikalni 
msi svatou J. Em. p. kardinal arcibiskup, 
jenz dnes slavi vyro¢ni den nastolenf svého 
za arcibiskupa Pragského (r.. 1850); v 10 
h. bude slavnostné kazani éeské, 0 pal 12. 
pak posledni mSe sy. Odpoledne o 4 h. 
budou slavné neSpory, po nich kézani, pak 
privod na ndmésti k sose bl. P. Marie bez 
poskvrny poéaté a posléze v chramu Pané 
pozehnani s nejsv. Svatosti. Po cely oktav 
bude na kazdy den v 10h. zpivand mse 
sv., odpoledne pak o 4. h. neSpory a v 6 
h. litanie a pozehnani. V tery dne 22. t. 
m. ukonci se osmidenni slavnost nesporami 
o 4. h. odp. a chvalozpévem ,Te Deum.“ 
— V patek 18. t..m. bude v témz chramu 
za pricinou narozenin J. Vel. cisare pana 
slouzena zpivand mSe sv. v 11 h. 
; *—* J. Emin. nejdist. p. kardinal 
bude miti dnes o 5. h. odp. slavné poze- 
hnani v kostele OO. kapucini na Hradéa- 
nech, v patek pak 18. t. m. v den nuroze- 
nin cisate pana bude slouziti v kollegiat- 
nim chramé u Vésech Svatych v 9 hod. 
pontifikalni msi sv. 

*_# Poboznost 4Ohodinnd bude se 
konati od 15—18. srpna u AlJzbétinek, od 
19—22. u nejsv. Trojice na Spalené ulici, 
od 23—26. u Milosrdnych sester v Karliné. 

*_* Na dostaveni metrop. chramu sv. 
Vita povolil cisat pan piispévek 10.000 zl. 
ze statni pokladnice a naridil dale, aby na 
tuto stavbu po pét let, rokem 1872 poci- 
naje, roéni prispévek 20.000 zl. do stat- 
niho rozpoctu vlozen byl. 


#_* Spolek Arimatejsky pochoval. ¥ 
mésici Gervenci 91 chudych, v praéskych 
nemocnicich zemrelych kfestanii, letos jiz 
761 osob. | 

*_* Ze zpravy vydané za rok 1870 
od spolku sv. Bonifacia v arcidiecési Praz- 
ské vysvita, ze prijmy obnasely téhoz roku 
10479 zl. 413 kr. r. m. Nejvice prispélo 
hrabstvi Kladské a sice 485 tolarii sti. a 
479 zl. 46 kr; ddle vikariaty Chebsky a 
Kralovicky. Vydani obnaéselo 2226 zl. 1 kr.; 
podpory ustanoveny byly do Agu, Verners- 
reutu a Fleissenu v Cechadch, Griinhofu a 
Fehrbellinu v severnim Némecku, Schirgis- 
valde v Sasku; Strausseney; Nasova; Freu- 
denbergu ve Vestfalsku, Seine v byv. kra- 
lovstvi Hanoverském, Zweibriickenu v Po- 
rynském Falcku a Weissenfelsu. — Pro 
katolické Skoly v Asu bylo sebrano posud 
prispévkti 654 zl. 34 kr. ; 

Z Uher. Dne 30. éervence t. r. byl 
v Ostrihomé na biskupstvi posvécen nové 
jmenovany biskup Spis-sky, Josef Samasa; 
svéceni vykonal arcibiskup Ostrihomsky, 
primas Simor, za assistence biskupa Rab- 
ského a svéticiho biskupa Ostiihomského. 
Biskup Samasa narodil se 30. zari 1828, 
na knézstvi byl vysvécen 1852, stal se 
pozdéji kanovnikem v Ostrihomé a odbor- 
nim radou v kral. uherském ministerstvu 
vyucovani; spolu byl také zvolen za po- 
slance ifiSského snému uherského. 

_ Z Bavor. Pasijové hry v Amergau 
budou se letos provozovati jesté dne 20. 
a 27. srpna, pak 3.,\9., 17. a 24. zart; 
po té nastane desitileta ptestavka. 

_ Z Rima. Z poédtku srpna konaly se 
v Rimé konference evangelickych kazateld, 
zejmena reénili Ribetti, Duni a Scarelli na 
rozli¢nych mistech, jako ve Via de Pontefici, 
Via Gaetana, Via del Babuino a’ Via dei. 
Barbieri, Nejvice zurili proti kitu sv., proti 
zpovedi, proti uceni o oéistci ao nejsv. 
Svatosti oltami. Posluchaéové byli zdarma 
podélovani biblemi; ti, kdoz celou rodinu 
ku prednasce privedli, dostali také pené- 
zZitou odménu. 

*—* Zloéiny vseho druhu za panovanf 
italské vlddy se v hrozné mite romnozily. 
Kazdy den Ize se doéisti o kradezich, lou- 
pezich, vrazdd4ch a samovrazdach. Vrehnik 
tak zvanych Questurini (policejnich agen- 
tiv). krdéel pred nékolika dny jednou z 
prednich ulic rimskych; tu z nenadani byl 
prepaden od nékolika lupi¢éi a aé revol- 
vér pri sobé mél, byl o vsecko oloupen. 

Z Parize. Arcibiskupem Patizskym 
byl jmenovdn Msgr. Guilbert, az dosavad 


a Belin 


arcibiskup Toursky. Sv. Otec Pius IX. pry | nosti panovnickou, a po 12 stoletich na-— 
jednou pozoruji neshodu tu odpircove nasi. 


tuto volbu uplné schvalil. 
Pabérky. 


33. Ndmitky proti svétskému panstvi pa- 
es pesovu. 


(Pokraéovéni a dokonéeni.) 


A co mdme ffci o neslychané drzosti 
téchto odpirct cirkve, kterizto samu cirkev 
poucovati chtéji u vykladu pisem? Kristus 

Pan jim sice neslibil prfspénf Ducha sva- 

tého, ktery by je naucil vSem vécem; ale 
oni prece vykladati chtéji pismo. Kristus 
Pan jim sice nepravil: ,kdo vas slysi, mne 
slysi, a kdo vami pohrdé, mnou pohrda;“ 
ale oni prece chtéjf ve jmenu jeho vy- 
stupovati co neomylni ucitelé viry! — Kri- 
stus P. jich nepovolal ku hldsdni evangelia, 
a nerekl jim: ,,Jdouce po vem svété, kazte 
evangelium vSemu stvoren{;“ ale oni prece 
berou sv. evangelium do svych nepovola- 
nych rukou, a chtéji vyklddati pfsma. Ano 
drzost jejich dosahd tak daleko, ze ackoliv 
nikdy o svaté ndbovenstvi naSe se nestara- 
li, a ani tolik z ného nevi, co maly katechis- 
mus obsahuje, prece se osmélujf samym 
svatym Otciim, papeziim, biskupim a osvi- 
cenym bohoslovctim véech véki, kterf cely 
_ Zivot svij vénovali zpytovan{ pifsma, stavéti 
se na odpor, a uéiti je, jak by méli roz 
“uméti slovim Kristovym: ,Kralovstvi mé 
neni z tohoto svéta.“ Nez nedivme se této 
drzosti jejich: co jiného Ize oéekavati od 
lidi, kteff se nestydf, svij souhlas proje- 
vovati s hanebnou loupezi, spdchanou na 
dédictvi sv. Otce? — 

Farisejstvi protivnikii cirkve predstira 
ale jinou jesté pri¢inu, pro kterou s lou- 
peai, na svatém Otci spdchanou, pry sou- 
hlasiti musi, a sice tu, Ze hodnost papezova 
8 panovanim se nesrovndvd, ponévadé se 
neslust, aby Otec vé¥icich obéanské zdkony 
ddval a vinniky trestal. 
 Véru, slysice némitku tuto, nevime, 
mdme-li se vice obdivovati jemnocitu pro- 
tivniki cirkve, aneb novoté jejich vyndlezu, 
aneb snad docela jejich prelaskavé peéli- 
vosti o cirkev katolickou. 

Aby svaty Otec zdékony daval, a tre- 
stal, to se neslusi; ale aby hrubym ndsi- 
lim o své dédictvi oloupen byl, to se slusf. 
— Jaky to jemnocit. 

A té novoty vyndlezu toho! Dvandct 
set let nespozoroval toho nikdo, Zeby ne- 
shody bylo mezi hodn {f papezskou a hod- 


A té laskavé peélivosti o cirkev ka- 
tolickou! V Rusku a Prusku, v Dansku a 
Svédsku a Anglicku spojuji cisatové a 
krélové a krélovny hodnost panovnickou s 
nejvys8i hodnosti duchovni, a proti tomu 
hemaji odpircové papezského panstvi ceho 
namitati. Ale ze také svaty Otec spolu pa- 
novnikem jest, to zdase jim byti najednou 
nad infru neprfhodné, a proto do vSech uhla 
svéta volajf, Ze s papezskou hodnosti ni- 
kterak se nesrovnavéa panovnictvi jeho. 

Nez zkoumejme jiz povinnosti pano- 
vnické, abychom tuto nesrovnalost blize 
poznali. 

Panovnik maé dvé hlavnf{ povinnostti, a 
sice, aby moudrymi zikony o blaho svych 
poddanych peéoval, a pak, aby rusitele 
tohoto blaha neskodnymi Cinil. To jsou 
panovnikovy prvni a nejhlavnéjsi povinnosti, 
a nastavaé tudfz otazka, které z téchto po- 
vinnostf by sv. Otec dostati nemohl? 

Snad zdkonodarstvi? Je-li k zdkono- 
darstvi moudrosti a autority ¢ili vaznosti 
potrebi, jest pri stejnych jinak pomerech 
Rimsky papez k zékonodarstvi daleko spia- 
sobilejsf, nez kazdy jiny knize; nebot co 
nejvyssi_ hlava’ dvou set milioni véticich 
poziva Rimsky papez po vSem svété takové 
vaznosti, a co pomazany Pané jest duchem 
zakona Boziho tak osvicen, ze spisobilejsiho 
nad ného zakonodarce sotva silze mysliti. 

A co se druhé povinnosti panovnické 
tyée, totiz chranéni pokoje a blaha pod- 
danych naproti Sktidcim jejich, Cili trestani 
vinniki, tézko nalezti pri¢iny, pro kterou 
by se povinnost tato neslusela na Rimského 
papeze. Vzdyt trestajici spravedlnost nent 
katovstvim, nybrz vzneSenou ctnosti, ktera 
pravo chranfa nad vykonavanim povinnosti 
bdi, a za zlo spadchané zadostucinéni zada, 
aby tak poruSeny r4d opét napraven byl. 
— A nyni tazeme se, kdo jest sptsobilej- 
sim a povolanéjsim k vykondvani této 
vznesené trestajicf spravedlnosti, nez ten, 
jenz jest Bozi Spravedlnosti naéméstkem 
zde na‘zemi, ustanovenym od samého Syna 
Boziho, kteryz ma pfrijiti soudit zivych i 
mrtvych ? — Ostatné, shoduje-li se s hod- 
nosti papezskou odsuzovani k trestim du- 
chovnim, proé neshodovalo -by. se i od- 
suzovant k tresttim ¢asnym? ‘Viédyt tresty 
duchovni, které vinnika i. z nebeského 
kralovstvi vylouciti mohou, jsou daleko vétsf 
a prisnéjsi, nez vSeliké tresty ¢asné, a 
jestlize tedy prisnéjsi tyto tresty otcovské 
dobroté papezové neodporuji, proé mély 


ain aa 


* 


by se ji priciti tresty daleko mirnéjsi, tre- 
sty casné ? 

_ Nade vSecku pochybnost tedy jisto 
jest, ze ik zdkonodarstvi, i k spravovani 
trestajfcf spravedlnosti nikdo tak povola- 
nym nenf, jako Rimsky paped: a tu osmé- 
lujf se odptircové cirkve’ hlasati, Ze pano- 
vnictvi s kodnostf papezZovou se nesrovnéa- 
va? — Jen farisejstvi jest schopno tako- 
vych namitek ! — 

Jind namitka protivnikii cirkve proti 
svétskému panstvi papezovu zni: Papezovo 
panstvt nent Zddnym ecliénkem viry. Tak 
totiz rozkrikuji odptrcové cirkve domniva- 
jice se, ze slovy témito ohromi vsechen 
svét, tak sice, ze uplné souhlasiti bude s 
hanebnou loupezi, spachanou na dédictvi 
svatého Otce. — Uvidime! 

Papezovo panstvi nenj zadnym ¢lankem 
viry, pravi odpircové nasi. Ano, ale co z 
toho nasleduje? Nabyva snad proto nékdo 
prava, jeho panstvi zmocniti se? O proto, 
ze neni ¢lankem viry panstvi papezské, ne- 
ni jesté véci bez pana, tak ze by s nim 
zcela libovolné kazdy nakladati mohl, nybrz 
mize prdvem jesté svatému Otci prinalezeti. 
A tak jest tomu skute¢né, — papezské 
panstvi prdavem pfinalezi svatému Otci, po- 
névadz pravné ho nabyl. — 

Kdyz totiz cirkev svata volnéji se roz- 
vijeti po¢ala, kdyz Rimsky papez volnéji 
vystupovati mohl co ndaméstek Kristtiv a 
co strazce kli¢i kralovstvi nebeského, bledl 
poznenahlu. pii zdti papezské distojno- 
sti lesk Rimského trinu cisafského, a 
cisatové nahlizejice, ze nemohou panovati 
tam, kde trinf ndméstek Kristiiv, opustili 
Rim, a nevsimali si vice Italie. Tu ovsem 
byli by mohli papezové pievziti opusténé 
zezlo, ale oni toho neuéinili, az jim je sku- 
te¢né Bozska prozretelnost sama _podala. 

Kdyz totiz ve stredovéku surovi na- 
rodové severni do Italie vpadali, a tu na- 
pordd plenili a pustosili, a od cfsari nic- 
méné zubozené zemi prazidna pomoc ne- 
prichdzela: tu obratil narod Italsky zraky 
své k papeziim, a tehdaz stali se papezové 
ochranci a obhajci ubohé Italie pred na- 
jezdy téchto divokych hord, jako Leo Veli- 
ky, ktery primluvou svou roku 452 Attilu, 
vidce Hund, a tii leta na to Genzericha, 
vudce Vandalia, od Rima odvratil, a tak 
Italii od poSkozeni a krveproliti osvobodil, 
a pozdéji Rehor Veliky, ktery téz po dva- 
krate, a sice r. 592 a 595 Rim a Italii od 
podobné pohromy zachranil. .Tak sama 
Prozéetelnost vtiskla papezim zezlo Rimské 
do ruky, a lid, uznavaje zdsluhy papezt o 


es: Pee ae oy as 


viast, Zehnal jim co jedinym strazcim a 
ochrancim svym! — _ 

Hle, tot to pravo Rimskych papezéi k 
panovani nad tzemim Rimskym, pravo 
nade vSecka jind prava svétéjsi a vznese- 
néjsi, ponévadz pochazf od samé Bodi pro- 
zretelnosti, ktera za nejvyssi hlavu spoleé¢- 
nosti toho povolava, kdo jediny ji chraniti 
mize, Prayo Rimskych papezii k panova- 
ni nad izemim Rimskym pochazi tedy od 
Boha, z vile Bozi, a nikoliv z vile lidua- 
neb z vile panovniki, — « co z toho néa- 
sleduje? Z toho ndsleduje, ze tedy mimo 
Boha nikdo nemad prdya, svatému Otei 
Rimské panstvi odejmouti. — 

Ano, pravo papezovo k Rimskému 
panstvi jest tak zabezpeceno, ze ani od 
pohant a neznaboht, kterf v Bozi prozie- 
telnost, nevéri, upirano byti nemiize; nebot 
uznano a stvrzeno jest hned od poéatku i 
od panovnikt: svétskych. 

_Kdyz totiz Longobardové najezdy Cinili 
na Rim a krajiny Rimské, povolali papezo- 
vé ku pomoci krale Francké, a sice nej- 
prvé Pipina, ktery papezské panstvi neto- 
liko uchranil, ale 1 krajinami, jez Longo-: 
bardtim byl odnal, rozmnozil, — a pak ro- 
ku 774 jeho syna, Karla Velikého. A od 
téchto. dob nebylo panovnika, ktery by se 
odvazil, pravo papezovo k Rimskému pan- 
stvi, Bozi prozretelnosti zalozené, aod kni- 
zat svétskych uznané a stvrzené, uvadéti v 
pochybnost; a zidovsti a freimaurersti ha- 
lapartnici péstniho prava devatenactého 
stoleti odvazuji se, upirati je? — Vice nez 
tisic let jest staré pravo koruny papezské, 
tak ze zadny panovnik na celém svété tak 
starym historickym pravem honositi se ne- 
mtze, a odptircové cirkve odvaZuji se, sva- 


té toto pravo papezovo nohama Slapati? —- — 
Sami protestantsti déjepisci uznavaji svaté 
pravo keruny papezské, tak k. py. véhlasny_ 


déjepisec Miiller, kteryzto napsal: , Muze-li 
rozhodovati piirozena spravedlnost, tut jest 
papeZ opravdu panem Rima, nebot bez né- 
ho nestal by Rim vice“: a odptrcové cirkve 
odvazuji se, na svaté a vseobecné uznané 
pravo koruny papezské vztahovati loupez- 
nych rukou svych, ponévadZ pry papezovo 
panstvi zidnym ¢lankem viry neni? — . 

Ovsem, ¢lankem viry neni papezovo 
panstyi, ale Glankem piikazdni BoZich, kte- 
razto lupiéim pepezskeho panstvi hrimaji 
v usi: ,Nepokrades!* -— 

A béda svétu, kdyby tento Clanek pri- 
kizani Bozich nemél te platnosti u lidi, 
jako Glinek viry; nebot pak: zfftil by se 
ysechen rad a vSeli ké pravo, a na troskach 


* 


in) S60 com 


jeho Vaepjalo by se divé bezpravi, a pohl- 
tilo by netoliko ‘nds, ale’ i odpirce nase, 
jejichz osobni bezpecnost také clankem vi- 
ry neni. : 

Jina velmi zhusta uzivana namitka 
proti svétskému panstvi papezovu odvolava 
se koneéné na chudobu a poddanost sv. 
Petra, pruntho papeze, jehoé prikladu by pry 
ostatné papexové. ndsledovati mél, 

Tak rozumuji odpircové cirkve, a nevi, | 
ze némitkou touto vlastné Panu Bohu pted- | 
pisujf, jak by cirkev svou na zemi spravo- 
vati mél; nebot nynéjai slava papezske | 
stolice predurcena jest od véki v pezpy- 
tatelnych timyslech Bozich. 

Pozorujeme-li totiz troji onen stupen 
vyvinu zjeveného nabozenstvi, totiz nabo- 
-Zenstvi patriarchi, mosaické a krestanske, 
poznavame, Ze kazdé z nich spisobem za- 
-graénym zjeveno, pak ale spisobem pfiro- 
-zenym dale rozsitovano bylo. 

Patriarchélni - ndbozenstvi zjevil’ Bah 
sim bezprosttedné Adamovi v raji, jak hned 
v prvnich listech pisma sv. ¢teme, — jak 
mile ale zjeveno bylo, rozSitovano jest dale 
az do Gasii MojziSovych spisobem pyiroze- 
~ nym, a sice ustnim podanim. 

Za ¢asii Mojzisovych mélo ale pivodni 
toto nabozenstvi zdokonaleno byti, a hle! 
dokonalejsi toto nabozenstvi zjeveno opét 
spisobem zazracnym, totiz za hromu a 
blesku na hore Sinajské; jsouc ale jiz zje- 
veno, rozsitovano jest dale opét jen sptiso- 
bem pyirozenym,.a sice vyucovanim zidov- 
skych knézi. 

KdyZ ale naplnéni byli dnové a Spa- 
site] nas piisel na svét, uvedeno pivodni 
jednoduché nabozenstvi na stupenh nejdoko- 
nalejsi, a dokonalé toto naboZzenstvi. kie~ 
stanské zjeveno opét sptisobem zazracnym, 
a sice divy, kteréz dilem P. Jezi8 sdm, di- 
lem sv. Petr a ostatni apostolé ve jménu 
jeho konali. 

Dalsi ale rozsitovani nabozenstvi kre- 
Stanskeého mélo se opét jen prirozenym 
spisobem diti, a proto odejmuta z velké 

Asti cirkvi ona moc divotvorna, kterou z 
pocatku od Boha obdayena byla, a misto 
“ni ddna ji vSecka vaznost a slava, které k 
volnému rozvijeni se potiebuje. ™ 

Tak ustanoveno jest u véénych radach 
‘Bodzich. Chtéji-li tedy odptircové cirkve, 
aby sv. Otec v chudobé a poddanstvi efr- 

kvi vladl, jako druhdy sv. apostol Petr, 
nezbyva jim, leé aby prvé od Boha si vy- 
“Zadali, by k vali nim od véénych timysli 
svych ustoupil a cirkvi onen dar divotvor-. 
nosti, 2 kter¢ho se za dob sv, Petra tésila, 


vratil, tak aby sv. Otec ve svém tiradu bez 
panstvi se obejiti mohl. ip} i 

Nebude-li ale prosba jejich vyslysena, 
a bude-li se i dale Bah dle timysli svych, 
a nikoliv dle umysli odpirci nasich spra- 
vovati, Ziddme slusné, aby s ndmitkou touto 
0 chudobé sv. Petra mléeli. 

Ostatné, chtéji-li odptircové — cirkve 
mermomoci miti papeze bez panstvi a bez 
moci, davame jim radu, aby predevsim s 
takovymi-to opravami u sebe poéali a prv- 
nim krestanim podobnymi se stali, tak 
aby sv. Otec i bez svétské moci a vaézne-— 
sti jimi vl4dnouti mohl, jak toho pastyrsky 
Urad jeho zada. 

Prvni krestané shromazdovali se den 
co den k spoleéné modlitbé a k sluzbam 
Bozim: kdo chceS miti papeze z prvnich 
dob krestanskych, jdi, a ¢in totéz. Prvni 
krestané pfrijimali kazdodenné svatost ol- 
tatni; nuze: kdozkoli chces, aby ony Gasy 
se navratily, jdi, a ¢in totéz. Prvni 
krestané byli tak poslusni zikoni Bodzich 
a cirkevnich, ze radéji mu¢iti se dali a 
Zivot svij polozili, nez aby treba nejmensi 
z téchto prikazani prestoupili; nuze, kdo 
chces svatého Otce podobnym miti svatému 
Petru, prived kiestanstvo k takovéto po- 
slusnosti, a sv. Otec nebude potiebovati 
svétské moci a vdznosti, aby nad krestan- 
stvem volné vlddnouti mohl. — Prvni kie- 
stane prodavali vSe, co méli a vytézek 
prinaseli k nohoum apostoli: nuze, komu 
je papezovo panstvi trnem v o¢ich, jdi a - 
ucin totéz, a papez Rimsky bude: se pak 
bez panstvi moci obejiti. — | m 

Tyto opravy tedy necht provedou od- 
pircové cirkve, a!mizeme jim zato ruciti, 
ze pak i sv. Otec odiekne se svého pan- 
stvi, nebot pak nebude ho jiz pottebovati. 
Nez co dim, Zeby sy. Otec pak svét- 
ského panstvi nepotireboval? O- nikoliv, 
ani za téchto podminek nemohl by se sv. 
Otec svého panstvi ziici, nebot bez ného 
stal by se poddanym jako byl sv. Petr, a 
8 poddanosti jeho vratily by se ony krvavé 
casy, kde cirkev ohném a meéem co nej 
zuriveji prondsledovana byla; nebot coz 
jiného bylo toho piiéinou, Ze prvni pape- 
Zové, jako sv. Petr, Stépdn, Sixtus, Kletus, 
Marcelianus, Kajus, Soter a jini od svych 
panovnikii usmreovani byli, nez Ze pano- 
vnikim témto poddani byli? — Coz jiného 
bylo toho piiéinou, Ze prvni krestané v 
takovém mnozstvi smrt mucenickou pod- 
Stoupiti museli, nez ze papezové neméli 
‘panstvi, aby ochrany jim poskytnouti 
mohbli? Coz jiného bylo toho piicinou, Ze 


se prvni krestané v katakombach a slujich 
skryvati, a toliko v tomto ukrytu sluzby 
Bozi konati mohli, nez ze prvni papezoveé 
beze vsi svétské moci byli? M4 snad tento 
politovani hodny stav prvnich krestani se 
navratiti, a radnym Gili normdlnim stavem 
cirkve se stati? Bah uchovej! Nebot tak 
_ nevyligili ném proroci Daniel, Isaid8 a 
David cirkey svatou, — a tisty prorokai 
téchto mluvil Bih. — 

Naprosto tedy nemozno jest, aby sy. 
Otec svého panstvi se vzdal, leé by Bah 
uzavrel, pecovati jinym spfisobem o zdar 
své cirkve, tu ale pochybujeme, Ze by k 
proveden{ takovéhoto umyslu za nastroj 
byl vyvolil — — lupiée papezského pan- 
stv{ a halapartniky péstniho prava! — 

Nebude snad od mista, kdyz k témto 
Uvaham nékolik slov o osudu_prondsledo- 
vnika stolice papezské ptipojime — lupi- 
éim papezského panstvi ku vystraze. 

Prvnf mezi prondsledovniky  stolice 
papezské byl cisat Nero. Byl to élovék 
ni¢emny a nad miru bojacny, ale bezbran- 
ného papeze, svatého Petra, s podivuhod- 
nou statecnosti ukrizovati kazal. A hile, 
netrvalo dlouho, a Nero prohlasen za ne- 
pritele vlasti, sesazen s triinu, a odsouzen 
k ubi¢ovani, kterémuzto na nejvys potup- 
nému ftrestu jen samovrazdou. uniknoati 
mohl. 

Po ném pronasledoval stolici_ papez- 


skou cisar Valerian, ktery papeze Stépana - 


a Sixta usmrtiti kazal, a hle! za kratko u- 
padl vy zajeti krale Perského, a tu byl tak 
velice pokoren, ze krali, kdykoliv vsedal 
na koné, slouziti musel za podnozku. 


vives 


pezii byl cisat Dvoklecian, 
papezim, a sice Kletovi, 
Kajovi a Soterovi smrt muéenickou pfi- 
pravil; avSak i jeho zastihl trest Bozi, an 
prinucen byl, sloziti koranu. 

I cisatr Maksencius ystoupil v radu 


ktery ¢tyrem 


pronasledovniki stolice papezské, a usmr- | alen 
| svych pratel, a pamatka jeho zanikla tak, 


til papeZe Marcella, uvézniv ho na potupu 
v chlévé; a hle, trest Bozf zasahl i jeho, 
nebot v boji proti Konstantinu Velikému 
prisel o korunu i 0 Zivot. 
Téz Attila, vidce Hunt, zaplatil lou- 


pezné wamysly své proti Rimu nepredvida- | 


nou smrti, nebotv noci svatebni se zadusil. 
_ Ne méné bidna byla smrt cisate Leona 
Tsaurského, ktery pro uzivani obrazti v cir- 
kvi s papezem se znepratelil, a i své lod- 
‘stvo proti nému vyslal, které ale rizenim 
Bozim utonulo; a hle, Buh trestal cisaitské 
sidlo jeho hladem a morem, a fisi jeho vpa- 


Marcellianovi, | pe 
| vlddce Rima prohlasiti a v chramé sv. Petra 


— 67 — 


dem divokych Saraceni, a jemu samémt 
dal bidné zhynouti. 

I cisat Jindiich IV. vystoupil proti Rimu, 
sesadiv papeze Rehore VII. V8ak jatjest od 
vlastniho syna svého, a v zalari koruny zba- 
ven; and ani po smrti nedostalo se mu 
pokoje, nebot po 5 let zistala mrtvola jeho 
nepohrbena. : 

A syn jeho cisat Jind*ich V., ktery za 
piikladem otce svého neméné proti Rimské 
stolici zufil, uvézniv papeze i s kardinaly, 
mél za syého neslavného a nepokojného 
panovani tohoto provinénf svého co pykati. 

’ Po ném vyvolal pomstu BoZi na sebe 
cfsat Bedrich I. tim, ze vSemozné proné- 
sledoval papeze Alexandra III., a i proti- 
papeze proti nému ustanoviti se odvazil. 
Bidny vsak byl konee jeho; zhynult pri va- 
leéné vypravé v zemi cizi, utopiv se v ne- 
patrné rece (Salef). . 

Podobné zuril proti Rimské stolici cf- 
sat Bediich I1., ktery nic pilnéjsiho na sta- 
rosti nemél, neZ aby cirkev dle liberdlofch 
zasad svych pretvoril; — nezijeho zasahlo 
trestajici ramé Bozf, nebot jedno nestésti 
po druhém stihalo hlavu jeho, a pozdé pykal 
syého provinéni proti stolici papezské. 

Velmi poucny pro lupi¢e papezského 


panstvi jest dale zivot francouzkého krale 


Filipa prijmim Krdsného, ktery papeze 
Boniface zajal a i papezského panstvi zba- 
viti. chtel, Bth ale uéinil témto nepravo- 
stem jeho pritrz, vyhladiv uplné jiz po 14 
rocich rod tohoto protivnika stolice pa- 
pezské. , 

I Zivot cisare Ludvika Bavorského po- 
dava lupi¢im papezského panstvi mnohé 
latky k premySleni. Veliké bylo provinéni 


| jeho proti stolici papezské, nebot vtrhnuv 


do Rima, sesadil papeze Jana a dal se za 


korunovati. Veliky byl ale itrest neStastné- 


i. 
\% 
o 
be: 


4 


ho tohoto panovnfka; nebot po mnohych 


trpkych zkuSenostech nahle zemiel v rukou 
jakéhosi rolnika, vzdalen od své rodiny a 


ze az posud se nevi, kdeby byl pochovén. — 

Zndmy jest i konec cisate Josefa IL. 
ktery papezi Piu VI. tolik zarmutku zpi- 
sobil. Pachtiv se po cely Gas svého pano- 


vant za rozliénymi ndbozenskymi novotami, — 


ku kterym nejméné povolan byl, odcizil si 


' nejen Rimskou stolici a veskeré duchowen- 
_stvo, nybrz i vSechen lid, anizby byl néja- — 
| kého tispéchu dosahl, a koneéné rozmrzen 
nad svym Zivotem, a trpkym zalem naplnén, — 


sklesl v predéasny hrob, malo jsa oplakavan. 
Neméné znamy jest i konec Nupoleona 


Ps -yin&tiny) ; na den stéti sv, Jana Kit. : 


~ ‘ho hledati, 


a BGR 


I. Zpupny tento ans odvedl papeze 
Pia VII. do francouzského zajeti, a oloupiv 
jej 0 jeho panstvf, dal novorozeného svého 
syna Napoleona II. zakrale Rimského pro- 


hlasiti ; ano zpupnost jeho dostoupila takové’ |’ 


vyse, ze i cirkevni kletbé, kteraz jej stihla, 
se posmival, tka: Ze pro tuto kletbu voji- 
nim jeho nevypadne zbran z ruky; a hle! 
jak se ve své zpupnosti rouhal, tak stalo 
se skuteéné; vojsku jeho v pravdé vypadla 
v Rusku vbrah Z ruky, a Napoleon ztratil 
korunu as ni i svobodu, tak ze v haneb- 
ném zajetf na ostrové Helené své posledni 
dny traviti musel. 

Toté% platf i 0 Napoleonu IIL, ktery 
lonského roku bfdnou svou wobhu “dohral. 
I on nesmyslel se sv. otcem, Piem IX., po- 


-ctivé, zradiv jej — ochrance svého zivota — 


po dvakrate v revoluci Italské. — A hile! 
v tyz den, v ktery prvni voje posadky fran- 
‘couzské z Rima vychazely, ztratil Napoleon 
prvni bitvu; a kdyz poslednf vojin francouz- 
‘sky pidu Rimskou opoustél, nebylo fran- 
couzského cisare vice, nebot 2. zari 1870 | 
atratil Napoleon i korunu i v8ecku byvalou — 
slava svoji. — 
stajicf ramé Bozi spravedlnosti! 

_ A Viktor Emanuel? — 0 osudu to-. 
hoto lupiée papezského panstvi poudi nds. 
budoucnost. 

Tak svédéi déjiny, a proto _—- caveant 
consules (méjte se na -pozoru)! oe De 


Literarni. Sinan wacker 


. = »Kazatelé Sante ‘Sesit LX. 
ee duch. teé na ‘ned. XIII. po sv. Du- 
~ chu: 1) Malomocenstyi co v smyslu duchoynim 
gamena (z polstiny), 2). 0 vdéénosti (ze slo- 
0 pfi- 
-¢indch smrti sv. Jana; ‘0 mrzkosti nedistoty a 
cizolozstva i co k nim vede (z polt.); na 
den sy. andélai strézci': Cim nam jsou andélé 


Posud nenift zkraceno tre- 


~ 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou: 

p. Ant. Hantka, spiritual vy k. arcib, semi-. 
nati, zvolen 8. t. m. za kanovnika metrop. 
kapitoly a ném. kazatele pri chramu sy. 
Vita. Installovan bude 10. za¥i, kazati po- 
éne 17. zari; 

. Simon Mottl, Gest. komandér i. ktiz. a 
farat u sv. Frantiska v Praze, obdrzel zla- 
ty zasluzny kriz s korunou ; ; 

. Method Jiti Urbdnek, i. prem., farat v 
Ouhonicich, k. arc. notaf, jmenovan os. 
dékanem.  — 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 


p. Balt. Bubla, duch. spravce v_ trestnici 
_ Kartouské, za I. duch. spravce v trestnici 
i, brazské ; 
p- Karel, Burian, kapl. v Piibrami, za 3. 
duch, sprayce v tétéz trestnici Prazské ; 
Jos. Weisser, koop. v Podole, za dék. vi- 


karistu na VySsehradé ; 
. Ludvik Sprisi, kapl. na Chluina, za koop. 
do Podola; 
. Jan Novdk, neom., za kapl. do Chlumu. 
Z *ehole kapucinské provincie . cesko- 
moravske: 
Za provinciala byl dne 8. t. m. zvolen: 
"P. Hilarius Martinec,. kvardian v Mostu; za 


| definitory ; P. Egid "Wolf, kvardian y Zatci, 


a co my jsme jim poyinni (ze slovin.) ; na | 


_ ned. XIV.: Co jest krélovstvi BoZi a kterak 
o dyou pdnech a jinych naukach 
Bt evangelia (2 polst.) ; ; na den narozeni P. 


na ned, XV.: O yelikém milosrdenstvi Bozim 
nad lidmi (z polst.) ; 
Marie; Ctnosti at protiva jsou a 
Rates (ze. ‘sloyin.). 

; » Cesk, postin, “ Pro Sol. i Safin 


noi Vaclav Petri, gymnasialni profesor y 


Klatovech ; 4 basti véeobecné éstetickou opatfil 
Bedtich Posik, profesor gymnasia Klatovského. 
V Praze 1870. Nakladem knéhkupectyt i. L. 
Kobra. Str. 243,’ 


‘ _ Marie: Maria jest nase kraloystvi, (ze slovin. Jat 


na den jména bl. P.. 


.P, Ubald  Vojtéch, kvardian v Susici, 


p. Ant. Low, farat : Rabi, 


P. Siard Sorgenfre’, kvardian vy Rumburce, 

a Pp. 

Berard Door acek, kvardian v Praze na Hrad- 

éanech ; za generéini kustody: P. Gustav 

Bernfuss, odstupujici provincial a P, Bar- 

nabas Weiss, superior u sy. Josefa v Praze. 
V biskupstvi Budéjovickém. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Jan Menctk, far. vy Srbech, za far. v Bukovei ; 
p. Vac. Hruska, zam. kapl. y Cimelicich, za 

sidel. zimec. kaplana ve Varvazove ; 
. Jos. Smetana, koop. y Breznici, za admin. 
v Tochovicich ; 
Theod., Puchta, 


koop. v Ronspergu, 
admin. v Sitboti ; 


Za 


ystoupil na staly 
odpoginek ; 

p. Jan Duben, far. v Nezamyslicich, a p. 
Adolf Fodler,  vychoyatel u hrab. Traut- 
mannsdorfa, obdréeli z Rima atahe , Missio- 
narius apostolicus,‘ 

Uprazdnéna mista : 
Husinec, fara patron. kniz, Schwarzenberga, 
_ do 5.. 2ari. 


Sitbo*. far. patr. hrab. z Coudenhoye, do 15. zai. 


— Radi, "fara patr. mésta Rabi, do 15, zarf, 


| Tochovice, fara patr. Stud. fondu (presentujiet ; 
p. farat y Breznici) do 8. zaft. 


ee eect eee Mean 


Uskem kniz. argb, ‘knibtiskarny za Roblicka a Sieverse v Praze. 


Pah Anh ie = #8 a , ei See m~ ” 
R ) 6 54 , 
oink XI, Ve ; Hane dne 5, srpna 1ST. Cislo 24. 
Se a te cae 
Vydava se Predplaci se 
5. 15. a 25. Vv expedici 
eS ea ssice. &u ysech tMdnych 
Redak Pa 
vkniz. ate combat ee oe i 
é Sy 
“on pet Pe 
“ aes poste: - 
Hupedice: 
Y katol. knéhkupectyi fe nom ° wih 
B. Stybla ASV a () ic é, paired BB ke 
na .- Vacslavské a 
CEE ara ie tgp 
N edosla cisla t 9 v ' i r : 
pene cits neidds, 7 _Redaktor a nakladatel : nie PRANTISER SRDINKO, Jadnothive cssle 


mésici. 


se neprodavaj 


= 


—— 


poe er o 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LY. Na den sy. 


Koname dunes, slaynost sy. Augustina, 
kteryZ nam je piikladem velmi pouénym. 

1. Sv. Augustin byl ve své mladosti 
velmi lehkomysingy, vy muzném véku byl vazny 
a co. kmet svaty. Tak mnozi lidé ve své 
mladosti si pocinaji lebkovazné, ba mnohdy 
ani v dospélém véku neopoustéji cestu hii- 
chu, jiz zahy nastoupili. — Jestli ze jste, 
kf¥., sv. Augustina nasledovali vy hrisich, 
nasledujte ho také v kajicnosti. Reete s 
nim: Pozdé jsem té sice zamiloval, Pane, 
vsak dosud neni pozdé. — Lépe kati se 
pozdé, nezli nikdy. - 

2. Kterak sv. Augustin se tak- nahle 
obratil? Pri¢ina toho byla, ze éet] pismo 
sv. a poslouchal kazaui sv. Ambroze. Co 


Augustina. . 


stem, nicméné pecujeme snad prilis, 0 télo a 


potieby jeho. Pakli jste tedy ki. nad po- 
trebu kdy hovéli télu, pristé toho netiite. 


' ,Hledte aby nebylo obtizeno srdce vase 
' pecovanim tohoto zivota“ (Luk 21, 34.) ale 


| ,oblecte se v, Pana JeziSe Krista,‘ to jest: - 


've vSem podle prikladu jeho se chovejte. 


sent ku konci nepfrivedii, 


_— Vy jste dnes, ki., 


éetl a slysel, bedlivé uvazoval auprimné se — 
| pokraéujte a vroucné -se modlete,, abyste 


kal. Tak i vam, m. br. a s., nechat zadny 

den neuplyxe, aby jste néco dobrého necetli, 
_ bud z pisma sv., jezto jest kniha vsech knéh 
hebo z jiné naboiné knihy, Zivot Pana Je- 
zise, Zivoty svatych, ToméSe Kemp. 0 né- 


sledovani Krista Pana at. d. — A nejen | 


pozorné ¢téte, nybrz co jste.¢etli také be- 
dlivé uvazujte. Cteni takové nebude zajisté 
bez uzitku; nebo dobré simé v dobrou za- 
sato zemi, prinds{ hojného pozitku. 

3. A co éetl sv. Augustin? Nalezna 
y zahradé pismo svaté otevrené, ¢etl slova 
sv. Pavja: ,Jakozto ve dne poctivéechodine, 
ne v hodovani a opilstvi, ne v’smilstvu a 
nestydatostech, ne v svaru a zavisti, ale 


oblecte se v Pana JeziSe Krista.“ (Rim 13; | 


13.) A to jsou dilezitd slova pro kazdého 
kirestana. Bychom se i neoddavali tak 


pézkym hrichiim, marnostem a prostopasno- 


> 
e 


4, Sv. Augustin dilo svého napravent 
uprimné zapocal, horlivé pokracoval a stastne 
dokonal. Toho vseho se nim éasto nedostava. 
KdyzZ jsme i dobre zapoéali, jak ¢asto o- 
chabujeme a nikdy bychom dilo svého spa- 
kdyby nebylo 
Bozi pomoci, za niz nam treba prositi. 
Také sy, Augustin by~se byl neobratil, kdy- 
by uebylo modlitby matky jeho sy. Moniky, 
vsak i vlastof modlitbou co zapoéal, dokonal. 
zapocéali dilo pokanf; 
vsak nic neprospéje dobry pocatek bez 
dobrého konce. Konec dilo chvyali, konec 
dilo ne »Kdo setrvd, spasen bude“ 
(Mat. 10, 22.) Proto horlivé v_ kajicnosti 


setrvali v dile spaseni.-Tak s pomoci Bozi | 
Augustin dostoupite vrehu kr.. — 


jako sv. 
dokonalosti a dojdete cile svého vnebesich. 


LVI. © slavnosti sv. andéli straznych.. 


1. Koname dnes pamatku_ sy. andéli 
straznych. Cirkey sv. na zdkladé pisma sy. 
i apostolské tradice ui, 
pouzi duchové, jezto Buh stvoril v své mi- 
losti a s mnohymi dokonalostmi. — Povo- 


| lant jejich jest, aby nejen Boha pe Jej 


milovali, klanéli se a slouzili Mu, (Luk. 2, 13. 


14; Zev. 114. AQy srv. Zlm. 148, 2: 102, 2 


20. 21; Zid. i 14) nybrz i aby lidi zlého 
chranili a nad nimi jako straz drZeli, odkud 
se nazyvaji andélé strazn{ neb strazcové: 


/ 


. 


ze jsou andélé — 


— Kaédy clovek, alespoh' dobry anadbozny 


md od kolébky az k hrobu svého andéla 
strdZce, jak éteme v pismésvatém: , Andé- 
lim svym prikazal o tobé, aby té osttthali 
na vsech cestach tvych. Na rukou ponesou 
_ té, aby snad neurazil o kamen nohy své.“ 
(Zim. 90, 11. 12; 33, 8. Zid. 1, 14.) ,,U- 
_vaite, ki, pravi sv. Bernard, velikou ldsku, 
jakou milj Bih k nam je nesen a jak ot- 


covsky o nds peéuje. Andély nam dava k | 


ochrané a sluhy své ucinil nasimi sluzeb- 
niky.“ Jak se mu za tu lasku odménime? 
Tim, kdyz pé¢i jeho otcovskou nezmatime 
svou netecnosti a kdyZ také jinym sluzby 
andélské budeme konati. To zvl. vy kf. 
rodi¢ové, hospoddrové, ucitelé a vsickni 
predstaveni méjte na zfeteli a budte svym 
ditkam, sluzebnym a podifzenym pravymi 
andély strazci. 
2. Uvasujme dale, jak mnoho dobro- 
dint ném prokdzali andélé strazni jiz od 


mladosti. Hned od kolébky opatrovali Zivot | 


i zdravi nage, chranili nas od trazu v mno- 
hych nebezpecenstvich; jak mnohdy strezili 
nas zlého,'vzbuzovali nds k dobrému a 
modlitby nase Bohu predndéseli. A mnohem 
vice by zajisté pro nas byli ucinili, kdyby- 
chom jim sami v tom nebyli prekazeli. 
Toho pristé ki. necinte a chrahte se bedli- 
vé vseho, co by vaSe andély strazce za- 
rmoutiti neb hnévati mohlo; zvlasté pak vy 
ditky, jinochové a panny Cistotu, onu ctnost 
andélskou uchovati se snazte. ,Po vSecky 
dny Zivota svého v paméti méj Boha (i 
svého andéla strazce) a varuj se, abys ni- 
kdy nesvolil k hiichu a abys neopustil pfi- 
kazani Pana Boha naseho.“ (Tob. 4, 6.) 
' 

3. Konectné pamatujyme, jake povinnosti 
mdme k svému andéli strdgct. Sv. Bernard 
jmenuje tii a sice: Uctu v jeho pritomno- 


sti, vdé¢nost za mnoha dobrodini a synov- | 
Proto ki. | 


skou dtivéru za jeho ochranu. 
kraéej se vSi opatrnosti cestou Zivota, a 
nikdy nezapominej, ze ti andél strazce vsu- 
dy po boku stoji. Kazdodenné vstavaje 


lehaje cti syého andéla straézce a vroucf | 


diky mu vzdavej za vée, co ti dobrého ‘a 
milého prokazal a se v8i divérnosti porou- 
éej} se do jeho ochrany. ,Aj, ja poslu 
andéla svého ... Setiiz ho a poslouchej 
hlasu jeho, aniz se domnivej, Ze by smél 
potupen byti. .* (If. Mjz. 23, 20.) Pod 


strazi andélskou ujdeme ¢asto mnohym ne- | 


bezpecenstvim téla i duse, spokojené bude- 


me Zivi a’ dostaneme se nékdy do. spo- ; 


lecnosti andéliv a svatych v_ kralovsivi 
nebeském. 
22, 30.) 


: LVH. V nedéli XIV. po sv. Duchu. 


Pan Jezi8 vzbuzuje v dnesnim sv. evang. 
(Mat. 6, 24—33.) své uéenfky k horlivé 


| sluzbé BoZzf a k dfvérnosti v bozskou Pro- 


zretelnost.. 

1. ,,Zddny nemize dvéma panim slou- 
Ziti,“ tekl P. Jezis svym ucenikim, Tito dva 
pdni jsou: Béh a satan, Bah a mamon 
(svét), Bah a télo. Oba tito panové zadaji - 
véci sobé odporné: co jeden miluje, druhy 
nendvidf, co jeden veli, druhy zapovidé. Tu 
neni mozna slouziti obéma; jednomu treba 
vypovédit a u druhého v sluzbé zistat. Komu 
jsi ty ki. dosud slouzil a komu chces pri- 
sté slouzit? Bud moudry a vol sluzbu lepii, 
prospésnéjsi. 

2. Kdyz pan sluzebnika najima, dava 
mu. zdvdavek a smlouva se s oim ze mzdy. 


| Tak i Bah Gini: Zddé sluzbu horlivou, vér- 


nou, za to pak slibuje hojnou, velikou mzdu. 

A zavdavek jest Télo a krev Pana Je- 
zise v nejsv. Svatosti. Jakouale mzdu po- 
diva svét? Kdyby ti sam sebe dal, vSecko 
bylo by malo. ,,Co prospéje Glovéku, aby 
cely svét ziskal, na dusi pak Skodu trpél ?“ 
(Mat. 16,26.) Tézké sluzby svét zada. ,,Neni 
poroby ohavnéjsi, di Seneka, nez poddanost 


(Zlm.. 33, 8. Tob. 5, 27. Mat.~' 
| pecujte. — Kazdému dévejte, co mu né- 


dobrovolna. “ 

3. Co jest Zivot lidsky na tom svété? 
ylrava polni, jak di Pan Jezis, jezto dnes 
jest a zejtra do pece byva vlozena. (Srv. 
Job. 8, 9; 14, 1. 2; Zlm. 102, 14—16; 
Sir. 14, 18; Jak. 4, 15.) A prece byvaji 
mnozi v Zivot tak zamilovani, Ze ani na 
smrt nechti pomysliti. Jaka to poSetilost? 


| Coz nent zivot stalé zemirani? Proto ki. 


pamatuj na smrt! Zachovej se podle rady 
pisma sv.: ,,Pamatuj, ze smrt nemeSka a Ze 
smlouva s hrobem ukazana jest tobé.* (Sir. 
14, 12.) Zajatec rad pomysli na vysvobo- 
zeni ze Zaldre, otrok na konec své poroby 
a plavec na vplutt do piistavu, a ty kr. 
casto pomysli na konec Zivota. ,Neboj se 
soudu smrti.“ .... (Sir, 41, 3—5; Zjev. 
21, 4—22, 4,.5i) : 
4. ,,Nepecujte (prilis), co bystejedli, cim 


| byste se odévali.“ — K emu tolik starosti 
0 Zivot télesny: o pokrm, napoj, odév a. 


zaopatteni? a proé tak malo péée o Zivot 
vécny? Kristus nezemrel za télo, nybrZ za 
dusi nasi. ,O due uboha, ty obraze Bodi, 
styska sv. Frant. Xav., jak malo kdo staré 
se 0 tebe! Pro tebe Syn Bozi krev svou 
vycedil, ostatni svét ani krapéje nebyl ho- 
den.“ Proto ki. vzdy duge své nad télo si 
vazte, vice 0 duSevni potieby nez o télesné 


? 


le#i; nikomtt vice nebo méné.  ,Jednoho 
_ jest. potrebf.« (Luk. 10, 41.) ,,Hledejte nej- 
prvé kralovstvi boziho a spravedlnosti jeho 
a toto vse bude vam piidano.“ (Mat. 6, 33.) 

5. Také osobim strojivym dava dnegnf 
sy. evang. pékné nauceni: ,,O odév prod sé 
stardte? Povaszte kviti polniho, kterak ro- 
ste, nepracuje ani prede: prayim pak vam, 
ze ani Salomoun ve vsi slavé své tak odin 
nebyl jako jedno z nich.“ Pan Bah miluje 
svatou sprostnost, ne nadheru. Nejlepsi o- 
krasa Clovéka jest — ne skvostny odév, ale 
cistota srdce. 
vnitrni — v oblacent nadherného Satstva, 
ale (okrasa jejich budiz) ten srdce élovék, 
kteryz jest skryty, zalezejici v neporuSenosti 


pokojného a krotkého ducha, kteryz jest | 


pred obligejem bozim bohaty.‘' (I. Petr. 3, 3.) 
Odchod. 


Ve svét mne z domi poslali, 
bych sebe vzdélal y dali; 

mné tézkosti se tenkrateé 
lehkymi byti zdaly. 


MAti mné éelo znaéila 
znamenim krize svatym; 

s laskou mne pak objimajic 
di hlasem laskou znatym: 


»Nedej se masti kfikem zlym, 
ni hlasem hlupetiv ¢ernym ; 
své srdce éisté zachovej, 
své vive zustan vernym!“ 


Ant. K, 


Bratrstvo obuvnicke a krejcovske 
v Parizi. 
(Dokonéeni.) 


Novy mistr, k némuz uéenici a tova- 
rySi odevsad spéchali, zavedl hned  noyy 
“Zivot v dilné své. U¢enici pridrzovani byli 
pouze k tém pracim, jez patii k nalezitému 
nauéeniseremesia, krom toho cyiéeni den- 
né v sv. ndbozenstvi a v jinych uzitecnych 
védomostech, zachézeno s nimi vlidné a 


otcovsky, usetreni od vSeho tyrani a hrub- .| 


stvi, jakého se bohuzel az do nasich ¢asi 
na mnoha mistech 
dostavé. TovarysSe povazoval za bratry své, 
pridrzuje jich k pracovitosti, akazdyz nich 
musil se jemu zavazati, ze se vsech po- 
véstnych a svidnych mist, vsf rozpustilosti 
a beguzdnosti, jakoz i obcovani s Zenskym 
pohlayim vystiihati, kazdou nedéli a svatek 

sluzby Bo#i spoleéné navstévovati a v ue- 


oy By st 1a . 
Al~ arts ' : 
a t ' 
’ ; 5 yea ex 
/ at ms : 
he » 
t c — as 


mocnicich a v bytech chudiny milosrdné 
skutky vykonavati chee. A kdyz tcta,jaké 
spolek jeho u valné vétSiny obyvatelstva — 
parizského se tésil, mnoho jinych tovarysé 
k pristoupent k stejnym zavazktim pyivabila, 
dovedl toho Jindrich s neoblomenou di- 
slednosti, Ze vsichni spoleénici jednoduchy 
sib bezzenstvi slozili. Kdo v stay man- 
Zelstvi ystoupiti chtél, musil z bratrstva 
vystoupiti. Nyni s velikou obeztelosti a 
podivuhodnym wtispéchem ony  tovarysské 


| vysady, jeZ vobecnému potddku a dobrym 
,Ozdoba Zen nebud ze- | 


mravim tak ttize na odpor stali, poéal po- 


| malu odstrahovati a jmenovité vsechny zlo- 
| fady a neplechy z kostelii vyklizeti. 


A hie! ku podivu celého mésta se pod- 
nik jeho upiné zdaril. Aby to, co zapoéato, 
Stastné dokon¢il a spolku svému_pevny, 
trvaly zaklad polozil, postavil zbozny Jin-. 


_ déich spolek svij co cirkevni bratrstvo pod 


uéenikiim od tovaryst | 


duchovai dohlidku faradte u sy. Pavla a 0- 
chranu barona Renti a dal je co takové 
od arcibiskupa Parfzského spolu se stano- » 
vami pospolitého Zivota roku 1645 vyslovné 
potvrditi. On sam jsa od bratri jedno- 
hlasné za predstaveného zvolen, vedl dale 
prikladny a spolku eddany Zivot, a doZil 
se té radosti, ze spolek jeho, vSestranné co 
veleuzite¢ny uznan, ve vice. méstech Fran- 
cie rozsiten a tézZ od jinych temesel na- 
podoben byl. : 

Brzo po zalozeni bratrstva obuvnického 


| uznali nékteri mistii krejéovsti, jak blaho- 
| darné by podobny spolek 


i pro remeslo 
jejich piisobil. Utekli se o radu a pomoc 
r. 1647 k dobrému Jindrichovi; neb sli- 
bena jim byla jiz diive vSemozna pomoc 
a podpora vladnich tiradt, které s potéSenim 
zuenahlé mizeni vytrznosti a notnich ne- 


| plech od ¢asu zalozeni spolku obuynického, 


pozorovaly. Dobry Jindtich, velice potésen 
navstévou jejich, vylozil jim obsirné celé — 
ustroji a velikou uzitecnost spolku svého, 

a domluviv se s baronem Rentima faraérem 
od sv. Pavla docilil toho, ze dva_ mistri 
krejcovsti se sedmi tovarySi ihned tytéz 
stanovy spolku obuvnického prijali do domu 
spolkového, jejzZ obuvnici ze spolecného jmé- 
nisvéhosobé zakoupili, presfdlili a radnym 

zakonitym spiisobem bratrstvo krejéovskeé 

zarazili, 

Kdyz ale bratrstvo krejéovskée pribi-_ 
ranim novych Gleni se valné bylo rozsfrilo 
a bratrstvo obuvnické, co do potétu bratra 
mnohem vétsi, jakousi nadvlddu nad nim 
osobiti si chtélo, uznal Jindiich za pottebné, 
aby se byty krejéi a obuvniki oddeélily, 
jiz proto, aby vaznost Salat 

4 ; 


as B73 <a 


podfizenim krejéa pod obuvniky netrpéla. 
I zaridili si krejéf .vlastnf svij dim _ bra- 
trsky, v ném% spolek rychle aa mnoho set 
udd vzrostl a v cetnych odvétvich i po 0- 
statni Francii se rozsifil, ridé se ale vzdy 
stanovami spolku obuvnického. 
- Denni poradek, jaky obé bratrstva za- 
chovavala, byl tento: Vsichni bratii vstavali 
rano v pét hodin a vykonavse spolecnou 
modlitbu ranni, prikrocili k femeslu svému. 
V uréitou hodinu odebrali se vsichni do 
kostela na mi sv., po které opét v praci 
své pokracovali. Na poéatku kazdé hodiny 
prediikaval mistr predepsanou modlitbu 
nahlas. Nékteré hodiny musilo uplné ticho 
zachovano byti, jiné opét uréeny k spo- 
leénému hovoru o uZitecnych védomostech, 
aneb k spole¢énému pobozgnému zpévu, ri- 
zenci aneb pred¢citani pisma sv., aniz by se 
prdce tim preruSovala. Ctvrt hodiny pred 
obédem za tiplného ticha kazdy pro sebe 
se modlil. Mezi jidlem predéitany zbo7né 
knihy, a jednou za rok drzany po tri dny 
duchovni cviceni (exercicie). V 9 hodin 
vecer po spoleéné modlitbé Sli vsichni spat. 
Kazdy den. dochazelo nékolik tovarysi a 
uceniki do pribytki chudych a nemocnych 
a do verejnych trestnic, kde opusténé oSe- 
trovali, rozli¢nymi darky obéerstvovali av 
pravdach nabozenskych vyucovali. V_ ne- 
déli a ve svatek byli vsichni brattf dopo- 
lednim a odpolednim sluzbam bozim v chramé 
sy. Pavla pritomni, na¢ez ndsledovala uZi- 
teéna zabava v mistnostech spolkovych. 

Co do kroje nosili bratiti tmavozelené 
az na kolena sahajici kabdty napied zcela 
upiaté, s jednoduchym plastém tétéz délky 
ze Serky, na krku bily limec s tak zvanyma 
~MojziSovyma tabulkama, dale kratké tmavo- 
zelené spodky abilé puncochy se sttevicemi, 
hlavu pokryvali kulatym cernym kloboukem 
se Sirokou strechou. 

A tak po ¢em dobry Jindrich od mla- 
dosti byl touzil, znovuzrozeni a povznesent{ 
Stavu remesinického, toho dojemnou viidnostf, 
hlubokou zboznosti a neunavenou snahou 
svou kone¢né dosahl. Bih patrné Zehnal 
podnikim jeho, seslav jemu v baronu Ren- 


tim a v nékolika horlivych knéZich moudré | 


radce a ¢inné pomocniky, a éeho ani kra- 
lové ani urady verejnymi zakony provésti 
nemohli, proved! jednoduchy a skromny 
obéan cestou bratrské lasky a prikladného 
Zivota, vychvativ tisice ztracenych  bratii 
z naruci nevéry a mravni zkazy a uciniv 
z nich uZiteéne Gleny cirkve a statu. Mno- 
ha léta vedl zbozny Jinditich oba spolky, 
jeZ moudrym a laskavym fizenim rotné se 


¢, 


zmahaly, az koneéné 9, cervence 1666 v 68 
roce véku svého, milovén od bratri, ctén 
a vazen od vsech stavi zbozny a wcinlivy 
Zivot svij dokonéil. hoden, aby vsichni lidu- 
milové a pitznivet stavu *emeslnického pa- 
mitku jeho v neskonalé zachovalt vdéenosti. 

P. Maxmilian Krupsky. 


Budte milosrdni ! 


Zpomente, déti prepychu, 
kdyz v radovankach krey yam vie, 
ze Gasto vasich u nohou 
vyzibla bida hlady mfe. 


Zpomente, ze tom na zlate, 
v némz kypi népoj sumivy, 
i mnoha kripéj krvava 
zedrané bidy také Ipi. 


Ze kdezto vasich ve sinich 
zaznival hluény, skvély ples, 
ubohy Zebrak zedrany 

na vasem prahu hladem skles. 


I ten byl Glovék, bratr vas, 
vidyt vsech nds jeden otec — Buh, 
ze dal vam statkii v hojnosti, 
splacejte bidé velky dluh. 


Vidyt nicim nejste predni jich, 
i vas i jich je stejny cil: 

ta kratka doba pobytu — 

a hrstka hliny za podil. 


A vsechny Pan si- povola, 

at v carech zil, at v Sarlaté, 
at tyrdou jenom skyvu hryz, 
nebo jidal na zlaté. 


A kazdy pak si bude prat, 
by Pan se nad nim slitoval, 
jak on i druhdy y Zivoté 

k bliznimu svému lasku znal. 


A proto dokud kyne den: 
nuzného s prazdnem nezapud 
a chee8-li najit mdlost pak — 
sim diive melosrdnym bud! 
Vojt. Pakosta, 


Obzinky. 


Piiklad ze zivota od Frant. Pravdy. 


II. 


_._ U Blazejovskych majf po obédé. Ce- 
Jadka dostala ySeho hojnost, mohla si maso 


) 


i pecivo schovati, zbyly jf mimo bfly chléb 
jeSte bélejsi kola¢e, roznds{ svou zasobu 
rodictim a pribuznym. 

Chuda vdova v chaloupce najedla se 
také z Blazejovskych kuchyné a i jini ze- 
brdci a nuzaci nasytili se s jejich stolu. 

Synaéek Vojtéch buchtou oblazil ma- 
lého Polaéka, a Studniékiv Vit obdrzel od 


ného kus masa, aby si na ném pochutnal | 


ponejpry ve syém Zivobytt. 

Vsickni byli na pozehnani, byli pri- 
tomni odpolednimu dfkiéinénf za trodu 
zemskou, jez zalezelo z litanif, modliteb a 
zpéva. 

V_ hospodé se zaéalo hrati a za krat- 
kou chvili bylo tam plno. : 

Mandelikiv Jan hejif, lije do sebe 
 pivo, prohani se v koles Koudelkovou Te- 
rezkou, vejska a zpiva. 

Mandelikovy dcery litajf hochim z ruky 
do ruky, maji na sobé druhé své nové Saty, 
vecer obléknou tieti a do rana na nich vse 
bude pocuckano a roztrhdno. 

Mandelik otec sedi za stolem vy pii- 
sténku, déla si dobry den, vyprazdhuje skle- 
nici po sklepici. 


VSudy panuje zivy, hluény a vesely | 
hovor. Sousedé si vypravuji, co sklidili, jak | 


obilf sypa, co plati, spadne-li niz anebo 
vyleze-li vy8. Kazdy ma své nahledy, od- 
poruji, prisvédéuji si a Mandelik je vSecky 
prekriéel. 

Vstoupil do svétnice sedlak Prokop 
Blazejovsky, vede s sebou Zenu, starsfho 
syna Vacslava, dvé dcery, pacholka a dé- 
vecku. VrdativSe se domi z pozehnant pri- 


strojili se k muzice, otec hospodar je k nf | 


sim vyzval a prayil a slibil, ze pijdes ni- 
mi a zapravi utraty. VSak déle, nez on tam 
bude, jich v hospodé nenecha a vSickni 
museji se chovati poéestné a vzorné, aby 
si ziskali jeho spokojenost. Ze je bude miti 
na pozoru, je jim zndmo, prisedl do pft- 
sténku k sousedim a matka zistala u nich 
ve svétnici. 

Vacslay proved! napred sestry, slo mu 
to dobre, jim také, tancili, ze bylo radost 
se na né podivat. 

Sestry maji Saty jednoduché, vSak ¢i- 
sté a porddné, jedna je oblecena jako druha 
a parddy na nich neni zddné. Obli¢eje je- 
jich jsou krasné a spanilé, lesknou se jim 
oti, Gervenaji se tvare, stkvi a zaii se v 
nevinnosti. Obé jsou velké jako bratr a 0- 
tec, vysoka ela ukazujf na rozum, usmi- 
vajici se usta prozrazujf privé tivost a vlfd- 
nost a jevi veselost. ; 

~ Vaceslav je také vesel, vyrovna se viem 


wea BA 


' muzskym, ackoliv na sobé nema hadré od 
zida, nerozliva piva, nedovddi a nehouka. 
NedrZel se porad sester, bral k tancii jiné 
divky, vybiral si ty, co nebyly svétaéky a 
kazdi sis nim rdda skodila. Jejich bratif 
| vSimali si zase divek Blazejovskych, hlasili 
| se k nim ti nejvzdcnéjaf tanecnfci a bylo 
patrno, Ze je maji ve vaznosti a lasce. 

Mandelikiv Jan déla, jako by jich ne- 
bylo ve svétnici, sestry jeho se vodf s Kou- 
delkovou Terezkou a s jinymi vysperkova- 
nymi pannami a na né ani nepromluvily. 
Ony jsou k jednomu kazdému zdvorilé, 
tan¢éi se synem ze statku is éeledinem a 
zastup hodnych druzek a piftelkyh, boha- 
' tych i chudych, je obklopuje. 

Otec z pristénku vychdzel k matce se 
| sklenici a ona jim podavala piti, ale ne- 
chtélo se jim piva, zadaly vodu a dévecka 
jim ji donasela radujic se z jejich spolecnosti. 

Bratr a pacholek majf kazdy zvlast 
nalito, nemuseji Setrit, ale prece marné a 
bez potreby neutraceji. 
| Jan se jim posmiva, ale nedélaji si z 
toho nic, strana jejich je vétsi nez Janova 
| 
| 


| a proto se tento tak hned na né neodvazi. 
Stary Mandelik v pristénku dorazi na 
Blazejovského a vytyka mu, Ze béhé v po- 
lich za lidmi, aby nezpivali a ze kazdého 
' nutf, modliti se a kleéeti v kostele tak, jak 
on tam kleéi a se modli. 

»CO je prilis, to je prilis,“ pravi,: ,dé- 
lej si doma se svymi co chceS, ale mym 
de) pokoj. Pordd se odvolava8 na Boha, i 

| obzinky na Néj skladaS a ném je bere§. 
Coz jsme nevzdélavali pole, nehnojili, nesili ?“ 
»Piiteli,“ odpovédél Blazejovsky, ,ja 
ti obzinky preju, jsem také zde, mam Zenu, 
déti a chasu s sebou. Chei si a chci jim 
udélati radost, Ze se mnou vzdélavali pole, 
| jak jsi se vyjadril, hnojili, silia klidili. To 
je zdsluha naSe a tvoje také, nech si, Co ti 
patti a dej Bohu, coz jest Jeho.“ 

ylo ji Ginim,“ mini Mandelik. ,Anebo 
myslis, Ze se nemodlim? Modlim se a cho- 
dim do kostela jako ty, ale zbytecnosti se 
varuju.“ 

Blazejovsky v hospodé nerad mluvil o 
ndbozenstvi, ale sousedé se po ném divali 
o¢ekavajice, co fekne a kterak odbyde Man- 
delika. Opily jesté nebyl nikdo, doufal tedy, 
ze bez rfiiznic a bez hadek bude Ize se vy- 
slovit a ze snad toho nebo onoho o uZi- 
teéné pravdé presvédéi. 

_ I pta se Mandelika: ,Co ti plati za 
zbyteénost? Povéz mi to uprimné.* © 

Mandelik to dobre nevédél a vybleptl: 
yly tvoje kapitoly a verse.“ 


om ME ore ee eg 


hojaych desta, z teplého ‘sluniéka. Byli Y 
jsme zdrdvi, neschdzela n4m sila vzdélavati ~ 


ae 
,Jesté jsem dnes Zddnou kapitolu a 


zaduy vers pred tebou neuvedl,“ usmal se. 


Blazejovsky, ,ale ucinim to, bude-li treba. 
Ty kapitoly a verse vSak nejsou moje, Ja 
je nedélim, nybrz vybirdm si z pisma sva- 
tého a pismo svaté pochdzi od Boha. Tedy 


jim musime vériti a je pravda, co dokazuji. 


Na mné pfi tom nic nezdlezi. — Nez, mlu- 


--vili jsme o obzinkdch, co pri nich zd& se 


Te 


& 


ti zbytetné ?“ 
“Ze je mdm vysedéti v kostele,“ hor- 
Sil se Mandelik. 
»To jest,“ opravil teé jeho Blazejovsky, 
,ze ma8 vice dékovati Bohu, chvaliti a ve- 


lebiti Ho nez jindy. Tak je tomu v skutku 
a pravé proto slavime obzinky. Uz jsem se |. 


zminil, Ze maji dvé strany. Jedna patii nam, 
druha Bohu. My jsme utinili své a Bih 
ucinil nescisnékrat tolik, abychom mohli 
kliditi. Za to Mu zajisté dluzni jsme diky 
a mame slavnost nejen doma, nybrz i v 


_kostele.¢ 


»had bych védél,“ prohodil potupné 
Mandelik, ,jak Bih nam dopomohl k plnym 
stodolam. Jsem dobry krestan, ale prodati 
se nedam. Kdo se pritini, ma néco; kdo 
se nepricinf, ma malo anebo nic. Bah ne- 
prida ani neubere, leda kdyz nadm — potluée.“ 


»lak se priznavas,“chopil se slov jeho |! 


Blazejovsky,. ,ze nam Buh prece mize u- 
brati a Ze se to stane, kdyz nam potluce? 
Neni to milost, Ze to letos neucinil? Anebo 
se snad chce§s chlubiti, ze jsi nabozny, ctno- 
stny, spravedlivy a ze jsi nezaslouzil, aby 


ti Bah potloukl? Kdoz nds, co sklidil, smi | 


pokladati za odménu? Kazdy, i ten nejlepsi, 
dopousti se hrichtii a bez poctu.jich napa- 
cha za jeden celicky rok. Pro zasluhy nase 
nas tedy Bih neusetril. Chléb, co mame, 


zachoval nam‘ dle veliké dobroty své a jest. 


to chléb milosti, jak jsem ho uz diive na- 
zval.“ 

yAno,“ prisvédcil jeden soused, ,,tam 
za lesy potlouklo, také nas to mohlo po- 
tkati a Blazejovsky ma dobre, Ze je to mi- 
lost, kdyz nas Pan Buth zachranil.“ 

,On nas zachranil,“ pokracoval Blaze- 
jovsky, ,nejen od krupobitila potluéeni, ny- 


 brz i od pftivali’ a prilisného mokra, od 


myrazu a zdhubnych vétri, od sucha a skod- 


_livého hmyzu. Tomu vsemu jsme namdha- 
nim svym a opatrnosti svou se nemohli u- 


braniti.“ 
_»Ba ze ne,“ povzdechli si sousedé a 
Mandelik mléel. 
Blazejovsky mluvi dale: ,Bah zlé od 
nas odvratil, milf sousedé, a dal ném dobré. 
Radovali jsme se z ptiznivého po¢asi, z 


wo 


zemi. -A Bah do zemé hned na poéatku, 
hned pri stvorenf svéta vlozil moc, Ze se 
v ni zrno ujme, Ze v ni roste a tuto moc 


v zemi zachoval az do nasich ¢asi, az-do © 


letosniho roku. Reeme s Davidem: Ty, 
Boze, davas, aby rostla trava dobytku a 
bylinu ku potiebé Clovéka, aby tak vyvodil 


oy yee” wily 


,O¢i vSech doufaji v tebe, 6 Pane, a ty 


dava8 jim potravu v ¢as prfhodny, otvirds - 
Stédrou ruku svou a naplhujeS vSeliky Zi- 


vocich pozehndnim.“ Ja jesté pridam, co 
pravi svaty Lukas v Skutcich apostolskych 
14, 16: Bah dobie Ginf s nebe, davaje 
desté' a trodné éasy, napliuje pokrmem a 
utéSenim srdce nage.“ Proto myslim a i ty 


musi§ uznati, ze mame dost pri¢in, déko-. 


vati Mu dues pri obzinkach.* Rs 

. »Kdo si to dnes odbyde, ma pak po- 
koj,“ zazertoval si Mandelik a obratil sek. 
Blazejovskému ¢ka : ,,Ty jsichytrak, jednou 
ranou porazis strom a jini do ného po cely 
rok tukaji.“ “ 

»Tukaji anebo netukaji,“ di Blazejov- 
sky, ,,ale majf tukat a dnes maji zacit slavné, 
jako na kamen zakladni. Kdo dnes zpival 
zalm 102.,°1. 2.: ;,Dobroreé duSe ma4 Ho- 
spodinu a nezapominej se na vsecka dobro- 
dini Jeho,“ mize a ma proto, piece, kdyko- 
liv vstoupi do stodoly a kdykoliv vidi hro- 
mady na sypce, volati a modlitises Jako- 
bem (1. kn. Mojz. 52, 10.):  ,,Mensi jsem 
vSech slitovani tvych a pravdy tvé, kterou 
jsi ucinil s sluzebnikem svym.“ ‘Tak nam 
to povédél velebny pan v kostele.“ 

»WVSak ony ty hromady na sypce nebu- 
dou tak velké .a hrozné,“ hadé Mandelfk. 

Jeden soused pravi: ,,Zito malo sypa.“ 

Druhy: ,Jeémena je letos mihi’ nez 
vioni.“ 

TYeti: Mme pSenici: smetivou.* .— 


»A co ztoho nasleduje?“ zkouma Bla-_. 


Zejovsky. ,Bih ném nebyl nic dluzen, pro- 
sili jsme Ho a On nam dal almuznu. Co 
byste fekli o zebréku, ktery by se zlobil, 
ze jste mu skoupé nadélili, a ktery by re-: 
ptal, Ze od vas neobdréel vic? Zajisté byste 
ho nazvali nezdvotilym, neuznalym a ne-: 


ro ; 


‘Sy 


on 


__vdéénym. A nejsme my také takov{ nezdvo- 
fili, neuznali a nevdééni Zebrici, kdyz na- 
tikAme, ze ném Buh nedal dost? Co dal, 
dal nam z milosti, budme s tim spokojeni 
ai za mensi dar Mu dékujme jsouce radi, 
ze jsme nevysli s prazdnou, jakz ti tam za 
_lesy, jimz potlouklo a jenz neklidili.“ 
»Zaé ti Bohu maji dékovat?“ pokousf 
ho Mandelfk. — 
Blazejovsky se nedal myliti a vyjadril 
se moudie: ,,Bth uzivé vSelijakych pro- 
stredkti k spaseni naSemu. Nékdy si nds 


chce nakloniti a zfskati dobrotou, nékdy’ 


je prisny a navStévuje nas bidou. Jedno i 
. druhé povzbuditi nds ma k pokaénié. — Dal-li 
nim Buh mnoho, s pohnutym srdcem vy- 
znejme: ,Je dobrotivy, stara se o nas 


otcovsky a my to nezasluhuioeme, ¢inice | 


pred Nim zlého. Jak pak bychom mobhli 
proti Nému se jesté prohfesiti? ,Coz ne- 
vite,“ piSe svaty Pavel.k Rimaniim 2, 4. 
»Ze dobrotivost Bozi ku pokani vas vede ?“ 
— Dal-li nam Bih malo anebo nic, désme 
se: ,Tresta nds za nase hitichy,“ a umiime 
Si, ze se polepSime, abychom opét. byli 
hodni Jeho milosrdenstvi. Tak v tom i 


-onom padu poskytuje nam Bah pfilezitost | 


k napraveni se 3 my mame pricinu Mu dé- 
- kovat, Komu.neprospéla dobrota, tomu 
snad prospéje kazenh a zakusi-li nestésti a 
bidu spravedlivy, ma utvrditi se v dobrém, 
nautiti se divére, trpélivosti, lasce a mno- 
hym jinym cinostem.“ 

Sousedy omrzelo Blazejovskému odpo- 
rovati, poznalit, Ze vi na vSecko odpovéd, 
a jen Mandelik ho jesté poskadlil rka: 
-»Proto ta mlaédez prece smi tancit a my 
stari se smime napit?* 

,Nic proti tomu nemam,* jistil Blaze- 
* jovsky, ,aby mlddez pfi obzinkdch si za- 
tan¢ila, jen kdyzZ se pri tom varuje zlého. 
Nenechme ji samu, bez dohlidky a bez o- 


chrany. At se vyrdzi pocestné v pritomnosti | 
otci a matek a kdyZ napred vykonala, co | 


_ povinna byla Bohu, maze si mirnych a ne- 
‘vinnych radosti poprat.* 


~Blazejovsky sousedim vylodil, Ze by si | 


_ pral, aby obzinky pro mlddez byly jesté 
veselejsi a ze veselejsi by byly, kdyby se 
_slavily spisobem narodnim, néjak vyznam- 
nym. Proé bychom je nemohli odbyvati z 


éastky anebo zcela trebas venku pod sirym — 
nebem? Panny by piichystaly vénce a jeden | 


velky by se zvlast okraslil. Stari s mladymi 
éinili by jednu spolecnost a ani déti by se 


nevylou¢ily. Hralo a zpivalo by sea leckdos — 


_ by reénil, predndgel basné, odrikaval pri- 
~ povidky. ‘< by hodni a pilnf celedinoveé 


| 


mt 1B: 


a délnici vSelijak se mohli vyznamenati 4 
Blazejovsky se smal, 2e i sam by si zatan- 
cil a dal pfednost nékterym chudym deé- 
veckam pred bohatymi dcerami selskymi. 
Jidlo a piti by arcit neschézelo a spojenymi 
silami vétsi pomoci by se dostalo nuznym. 

»Svolite-li, zkusfme to pres rok,* na- 
vrhl Blazejovsky, ,a presvédéime se, jestli 
to pajde.* 

»Co. vy chcete, vSecko jde,“  tvrdili 
sousedé, ,jen jestli se ném z vikolnich 
vesnic nikdo nevysméje.“ 

»Na poéitku se snad mnozf budou 
smati,* soudil Blazejovsky, ,ale prestanou 
bray a pridaji se k nam,“ 

~Sotva,“ pochyboval Mandelik, ,kazd 
se ti ned& od sklenice zahnat.“ 

»Ano,“ zpomnél si Blazejovsky, ,jsem 
ti.dluzen odpovéd na druhy dil tvé otazky, 
jenz zni, smime-li se pri obZinka4ch napit. 
Napit se smime, ale opit se nemame. Vezmi 
si za pfiklad zase zebraka. Dal jsi mu al- 
muznu, on ji vzal, Sel a opil se. Nebudes 
ho proto zavrhovat? Zajisté budesS a je to 
néco jiného, kdyz lidé jako na podékovani 
za udélenou trodu: se opiji, pak kticf, dé- 
laji povyky, rozpustile a hrisné si pocinaji? 
Povaz to a posud, ze Bah s nimi nenalodf 
jindé nez my s tim nevdéénym Zebrékem 
a délej rozdil mezi opit a napit se.“ — 

Mnoho jich Blazejovskéniu pirisvédco- 
valo a kdyz zahy vecer zaplatil a déti a 
Gelediny své odved] domt, zdvihli se také 
a se svymi pryé se odebrali, nechtice jiz 
piti, aby se neopili. 

Mandelik se nehnul, syn Jan také ne, 
oba se zdrhli tak, Ze o sobé nevédéli a 
mimo né ochlastali se i jinf na mol. 

Mandelikovy dcery a spolecnice jejich 
vytrvaly az do bilého rana mezi opilci. 

_ (Dokonéenf.) 


Vira Kristova. 


To umuéeni Kristovo 
nedoslo k plné mire: 
az po den dnesni kfizujf 
jej v jeho svaté vire. 


Vsak jako povstal oslaven 

v den treti Mistr z hrobu: 
; tak jisté vira vitézstvi 

svou Gasem-najde dobu. 


A ve prach padnou na tvane 

v hanbé a v ponizenf 

ti, ktefi skutkem pfispéli 

k jejimu umuéent. K, 


s 


DOPISY, 
Od Geského Brodu 19. srpna 1871. 
(Prvotiny knézské v Potiéanech.) 


' Dne 6. srpna slavil v Poriéanech no- 
vosvéceny knéz V. své knéZzské prvotiny. 


Jest on snad prvym, jejz dalo obyvatelstvo | 


-Poriéanské cirkvi Pané; nebot od nepamét- 
nych dob nebylo nikoho, kteryz by se co 
domacf touto distojnosti honositi mohl.. A 
proto pravé chtél lid domécfi vikolni osla- 
viti okamzik tak velebny, chtél tictu i od- 
danost svou ukazati nové posvécenému Pané. 
Jiz od hodiny devaté spéchali jednotlivei 1 
celf zistupové do chraému a domu primici- 
antova, aby provodili jej mohli na cesté k 
trimu Berdnkovu. Uderenim desété vyslo 
knézstvo, odéno v roucha posvatna, z domu 
farniho v poctu prehojném, aby odvedlo no- 
- vosvécence z domu otcovského do- domu 
Boziho. 

Po pryichodu do bytu primiciantova ujal 
se slova stari¢ky veledtstojny pan dékan 


Tuklatsky tka: ,,Piichézim Abraham, abych | 


odvedl Jsdka.“ — Jiz na slova ta zarosily 
se o¢i vSech piitomnych. A kdyz staticky 
re¢nik vy¢ital zasluhy. rodi¢éi o syna jejich, 
kdyz pripomél zasluh svych o Isaka toho, 
jejz jiz v détském mlddi k Bohu ved], kdyz 
uvedl vSem na mysl, jak svaté uroky po- 
nese kapital nan obétovany, kdyz koneéné 
vybidl jej, aby prijal od rodicti pozehnani: 
tu nikoho nebylo, kdo by dojat nebyl; plaé 
byl vSeobecny. A v placi tom, jenz nic ji- 
-ného neznamenal, nez vrouci diky Bohu za 
jeho milosti, veden byl primiciant do chra- 
mu Pané. Tento, a¢ dosti prostranny, byl 
temér preplnén. Zde kdyz veSkeré knézstvo 
kolem oltar¥e se usadilo a zazpivana byla 
pisen: Otée nas mily Pane, ujal se slova 
dist. p. farar ze Lstibore, a obrav si za 
text slova pisma: ,,Ty jsi knézem podlé 
radu Melchisedechova," ukazal, co jest knéz 
v poméru k lidem jinym a jaké jsou toho 
nasledky. 

Na to nasledovala slavna mée  sv., 
pri niz provozovana jedna ze skladeb 
Fiihrerovych. Ani pri té neztistalo jediné 
oko bez slzi, zvlasté pri knézském poze- 
hnanf, jez p. primiciant udflel. Zehnal tém, 
od nichZ sam difve zehnavan byl; Zehnal 
distojnym bratrim svym, Zehnal i lidu, prose 
Boha, aby neodjimal ruky své od nikoho. 
Ku konci pak zapén zpév ambrosiansky: 
Té Boha chvadlime, v némzZ vSickni Panu 
diky vzdavali za lasku a dobrotu jeho. 

FP. 


Ae eae 


Z Nového Mésta nad Metuji 16. srpia 1871. 
(Dvoje prvotiny knéZské.) ~ £5 
Radostné a dojemné slavnosti doZili 
jsme se v nedéli dne 6. srpna t. r., nebot 
dne toho prvni obét mge sv. obétoval Ho- 
spodinu novosvéceny knéz p. Antonin Svo- 
boda. Poéasf bylo prekrésné a tudiz i u- 
éastenstvi zbozného lidu pyri tak tidké slav- 
nosti ohromné. As o pal 10. hod. odebral 
se z dékanského chramu priivod, v ¢ele 
maje dist. p. dékana Novoméstského, do 
rodného domku novosvécencova. Po primé- 
reném osloveni p. dékana hnul se privod 
zpét do chrdmu Paéné, kdez vstoupil na 
kazatelnu tyz p. dékan a vy feci vyteéné 
zpracované i prednesgené’ poukdzal na to, 
co lid katolicky od duchovniho aco naopak 
duchovni od katol. lidu o¢ekavati mize a 
smi. PrYi slayné m8i sv. na to assistovalo 
8 duchovnich a rodiéové i pribuzni pristou- 
pili k stolu Pané, aby z rukou novoknéze 
poprvé prijali chléb nebesky. Po m§i sy. 

udilel primiciant .shromazdénym zastupt 

pozehnani. 
Za tyden pak na to opakovala se taz 


slavnost primién{ v nedaleké horské osadé— 


Novém Hradku spisobem neméné velkole- 
pym. Slavil tu prvotiny své knézské no- 
vosvécenec p. Frant.. Vogel ze Snézného za 
U¢astenstvi nesmirného jak lidu tak i du- 
chovnich, jich% bylo 19, mezi nimiz i 2 ze 
sousedniho Kladska. Kazani vyborné pred- 
nes!I dist. p. farét Novohradecky, pojedna- 
vaje 0 slavé a radostech, o strastech a u- 
trpeni stavu knézského:-— Slavnosti pri- 
mién{ zajisté ptispivaji nemélo k oZiveni a 
udrzeni védomi cirkevniho v lidu, k utuzeni 
svazku mezi duchovenstvem a véric{mi zvla- 
Sté za bezbozeckych dna nasich. A. ©. 


Z Charvatec v srpnu 1871. 


(Oprava farniho chréimu Péné) 

_Chei tobé, mily Blahovéste, podati 
zpravu 0 pravé dokonéené vnitrni opravé 
naseho kostela. Starozitny ndS kostel, jeden 
z nejstarsich a nejpamatnéjsich v Cechach, 
byl pravé od proslulého malife p. Josefa 
Hellicha uvnitt obnoven a okréglen. Pék- 
nou pamdtkou kostela jest prede vim 
malba na stropé pochazejfef z poédtku pre- 


deslého stoleti (dokonéend 1733), sestavena 


ay celek usporddand od byv. fardte zdej- 
Sfho, napotor:nfho kanovnika prazského dp. 


frantiska Bartoné, jak svédéf chronograf | 


v kostele (bohuzel zabfleny) a v zdejai pa- 
métni knize: Depictum 
sVb 
FranCIsCo HIeronIIMo Barton patria PIL- 
snensI tVnC LoCI et terrItorII ILLIVs 
CVrato, P 


4 


s! 
“= 
ro 
¢ 
a 
J~4 


one BY A 


— Sednotlivd skupenf maleb, kteraz dle 


vyroku znalce p. Hellicha od vice umélei 
zhotovena. byla, chrému Pané rovnéz od 
rozliénych dared vénovana jsou. (Tak étou 
Se pod jednotlivymi obrazy jména daret: 
P. Vacslaw Frantisek Kondelik, heytman 


Zwolenowsky, P. Dominik Suffnagl, spraveze | 


| 


zornuje Marii co od véénosti vyvolenou 
matku Spasitelovu, na niz cirkev obraci 


_ slova z knihy Pfislovf (8, 22. 23.) vyja- 


drujicf vééné a vzneSené povolant jeji. 
Obraz nasledovni (6.) predvadf ndm 


_ bohabojnou, ctnostnou Judithu co predznak - 


Martinowsky, P. Jakub Stanék, purkrabf | 


Libochowicky, a j. vice.) AvSak nadacf k 
zachovani audrzeni malby (500 zl. st.) za- 
lozil vySe dotéeny dobrodinec chrému dp. 
Frantisek Barton co kanovnik metropolitni 
V poslednf villi své. (+ 20. wnora 1780.) 


| mova, 


Jelikoz malba ta postupem ¢asu jiz 


znacné setrena byla, obnovena jest hlavné 
ponuknutim nyni jiz v Panu odpotivajiciho 
p. dékana Zaveského, ktery s véelym ouéa- 


Marie, k niz lid v ouzkosti vola: ,,Modli 
se za nas, nebo Zena svata jsi.“ (Judith 8, 
29.) 

V dalsim (7.) obraze objevuje se spou- 
sta vod po. (vSeobecné) potopé svéta, Vv 
pravo pak spoéfvajic na hore archa Noé- 
pres niz klene se duha véstfcf za- 
slibenf Pané z (9. kap. 13. verse) prvni knihy 


| Mojzisovy. I zde prekrasné zosobnéna jest 


stenstvim se véci té ujal, a o povolenf k 


opravé na pffslu’nych mistech zakroéil. 
Praci Samu velmi dovedné vykonal od po- 
catku jaras velkou pilnosti p. malft Heilich. 

Celek malby vyslovaje v 16 (velkych) 
obrazech (8 v presbyterium, 8 ve velké 
lodi) jedinou myslenku, totiz oslavu blah. 
Marie Panny. Kolem oltaie vine se (nejprvé) 
v péti lunetéch dvé a dvé andéli prouzky 
v rukou drzicich a chvdlu Marie Panny 
dle texti Pisné pisni (2, 10. 13. 14.—6, 
9.— 4, 8) prozpévujicich. 


dennice vychazejici, hvézda spasy Maria. 

8. Rada téchto obrazi v presbyterium 
koné{ vyjevem ze zjeveni Isaidse (2, 2.), v 
némz rovnéz zndzornéna jest Maria co hora 
domu Hospodinova. 

Obraz (Z.) ve velké lodi (9.) predsta- 
vuje Rut sbfrajicf klasy, kterazto i rodem 
jest pramati, i pokorou svou predznakem 
chudiéké Marie Panny. (I. Rut. 2, 2.) 

Obraz 10. vyznaéujici orodovani Marie 
Panny (u Bozského syna jejfho) predstavuje 


-Salomouna na trainu korunou ozdobeného, 


' kteryz matce k nému pfichdzejict vychazi 


Rada obrazi poéind s praotcem Marii- | 
nym Davidem, kteryz lezi mrtev na lozi | 


(svém) azjehoz prsou (Zivota) vyristla li- 
lie prekrasna, symbol to presvaté Panny. 

Obraz 2. predstavuje Sdru po boku 
Abrahama manzela svého, jejz ona (I. 
Mojz. 18, 12.) Padnem nazyvala: pod tim 
jest text z I. knihy Mojz. 12, 13. Obraz 
ten prekrasny, predstavujfcf Sd4ru neplod- 
nou, ktera skrze zaslibenf porodila, jest 
zajisté prekrasnym a vzornym pYedznakem 
Marie Panny. 

Obraz 3. vyznacéuje spisobem diistoj- 
nym a vhodnym tajemstvi vtéleni Syna 
Bowtho. Kral Salomoun kleéi (na zemi) v 
zlatohlavu svém, (v purpurovém krdlovském 
plasti) a pred zrakoma jeho vznasi se na 
oblacich obraz presvaté Panny, ana dra 
Bozské ditko (Jesulatko) vliné svém. Pod 
tim pak ¢tou se slova z III. kn. kral. (9, 
3.): ,Posvétil jsem domu toho“ atd. 

K tomu co éturty pripojuje se obraz 


~ dvou muzi nesoucich veliky hrozen vina 


ze zaslibené zemé, coz vzhledem k Marii 
vyznaéuje ovoce onoho zaslibenf, které svétu 
prineslo vykoupent. 

V obraze 5. zrati se Mojzis pred ho- 
ticim ke¥em, vnémz vyznaceno jest jméno 
Maria. Vyobrazeni to ne neobyéejné zna- 


v tistrety se slovy (3. Kral. 2, 20.): ,Zadei, 
matko, nebot nenf slusn4, abych odvratil 
tvar svou.‘ 

V 11. obraze Josue, k jehoz slovu a 
prosbé Bih div veliky kona, poukazuje 
spisobem néjakym na div a zazrak  nej- 
vétsi tajemstvi vtéleni Syna Boziho. 

U prostied lodé chramové vznasi se 
zosobnéno tajemstvi vtélent Syna Boziho: 
andél s knihou otevrenou, na jejiz strance 
levé éte se: Kniha rodu Jezise Krista, na 
pravé pak: jméno Maria; a pod tim na- 
pis: ,,Z néZto se narodil Jexs, ktery slove 
Kristus.* (Mat. 1, 16.) 

Obraz 13, Wei uddlost z knihy Soudct 
(5, 24.): Jéhet drzici v ruce heb a uka- 
zujici Bardkovi spfciho Sfsaru. Zena tata, 
kterdz srdnatostf svou potiela nepfitele Zi- 
dovstva, jest ptedznakem Marie. kteraz 
rovnéz skrze Bozské materstvi své potfela 
hlavu hada ddbla a zlomila na véky moc 
jeho. 

Obraz 14. Ahasver stavi korunu na 
hlavu Esthery, kteréz povySena skrze svou 
ctnost i skrze blahou primluvu za lid svij 
jest ptedznakem Mariinym (z knihy Esth. 
ype) it i 

Obras ‘15. zobrazuje sen Jakubiv, 
tebrik vrchem nebes se dotykajici; coz v 
prenegSeném smyslu poukazuje na Marii 


a SEM 


nebes’ kralovnu a milostivou —prosttednici 
nasi. _ i aad 

Obraz posledni pak zobrazuje zjeveni 
sv. Jana na ostrové Pathmos, jez sam vypi- 
. ‘suje slovy: Znamenf,veliké ukdzalo se na 
nebi, Zena odéna sluncem, a mésic pod 
nohama jejima a na hlavé jejf koruna dya- 
nacte. hvézd. (Zjev. 12,. 1.) 

Tot jest tedy kratky popis pamatné 
malby, kterdjest slicénou ozdobou nasi sva- 
-tyné. O kézby hluboky smysl a vyznam 
této malby dlouho a dlouho utkvél v my- 
slich. naSich a vaneseny posvatnych citi 
—vizas buditi v nas neprestaval, kéz by nam 
i celé osadé v brace poprdno bylo doékati 
se té radosti, aby 1 pozadf chramu, _ které 


—jesté na obnoveni éekd, dle prvotnfho na- | 


kresu opraveno a tak cirkeynimu uméni za- 
chovano bylo. Dila tohoto mistrného pro- 
‘vedeni a Stastnému dokonéeni volamz pina 
srdce: Zdar Bih! Jute 


Z Daéic na Moravé 13. srpna 1871. 


(inStalace noveého fardie vel. p. Jana Koutného. Farni chréim 
Pidné.) 


Dnes 13. srpna, v nedéli 11. po sv. 
Duchu pyi nesmirném navalu lidstva, u pit- 
tomnosti cet. duchovenstva,a rodiny pana 
_barona z Dalbergu co kostelniho patrona, 
odevzdana jest 
Janu Koutnému od dist. p. dékana Ber- 


nardina Vavry, z jehoz ust znéla_ slova: | 


»Damt ja vam pastyre ze. srdce svého, a 
ont vas spravovati bude uéené i moudye !* 
Pyi slavnostnim kdzani a slavné méi byl 
-chram Pané preplnén: ndboznymi véricimi, 
jako: byva jen o hodech Bo#ich. V chrémé 
_ Péné tomto, pokud mi zndmo, byl dnes 
osmy fara instalovan, a sice od r. 1788, 
to jest vnovém chramu Pané usv. Vaviince. 


Slovitny topograf P. Volny pravi ve: své 


topografii, ze okolo r. 1183, kde ponejprv 
misto Dacice v listinach se vyskytuje, toto 


nepatrnou vsi bylo a ze téhoz roku olo- | 


mucky biskup Peregrin tu chram. svétil, 
ktery na to na farnf povysen byl, jemuz r. 
1226 jakysi knéz Martin za pastyte ducho- 
vniho ustanoven byl. — . Nékterf véak se 
domnivaji, ze chram Da¢icky az do r. 1579 
toliko kapli byl, ktera k Bilkovské fate pii- 
délena byla a dle vsi pravdé podobnosti v 


r. 1579 od Albrechta Krajite opravena a | 


rozsitena jest. (Krajit z Krajku, starodavny 
pansky rod na Moravé a v Cechach. Volf 


syn pry Jitfho avnuk Volfa Krajire z Kraj-. 


ku, pan na Daticich, usadil se téz v. Ce- 
chach, kdez mél naposledy Novou Bystiici; 
byl. (1537) nejv. kanclérem a nejvyssim pur- 
krabim kralovstvi Ceského.) (1552.) Novy 


duchovni sprava. vel. p., 


nynéjst chram farnf dostavén r. 1788; “stoj{ 
takmér u prostted mésta na tak zvanem 


| starém h¥bitové, obkliéeném ptekrasnymi a. 


mohutnymi lipami, které za doby letni pre- 
libym chladkem svym_horko v svatyni umir- 
puji. Olemovan jest také pestrymi kvétinami 
rozliéného druhu a morusovymi, krtovinami. 
Tento krasny a vzneSeny stanek BoZi nestojt 
vsak jesté ani iplnych 100 let; na jeho misté, 
jak jsme jiz zminili, stal jeSté r. 1775 dosti 
nepatrny kostel, ktery vSak, béhem éasu/jiz 
nepostacoval a neposkytoval distatek mista 
pro vét{ei, kdyz u vétsim se schazeli poctu. 
Z té priginy obratil se tehdejsi fart a de- 
kan (vikaér) p. Jan Neulinger. prosebné ku 
kostelnimu patronu p. .hrabéti z Ostenu, 
by jej primél k podniknuti stavby nové bu-. ° 
dovy a hle, po mnohych prosbach podatilo 
se horlivému duchovnimu spravci, ze ob- 
drzel povoleni, by na témz misté, kde stal 
maly chramek Pané, se stavél novy ve spo- 
jeni se starobylou vézi pochazejici z roku 
1586. Véz tato méla na hore. chodbu Gi 
galerii s bytem, pro hlasného, ktera dle na- 
pisu nade dvermi a znakii se nachazejicich 
v létech 1586—1592 za Oldficha Krajire, 
z. Krajkti*) s velikym ndkladem a z dobrého 
materidlu. obéany da¢ickymi spojenymi si- 
lami s tehdejsf vrchnosti vystavéna _byla. 
Jak knihy méstské poznaémku nesou na fol. - 
I. a 7.: véz pry byla ptivodné krasnou, vy- 
sokou plechovou kupli ozdobena, ktera vsak 
v_létech , 1659~-1664, 1668—1669— atd. 
boufi a bleskem velkou zkézu utrpéla.. 
Povoleni k stavbé prostrannéjsiho ny- 
néjsiho domu Boziho, ktery by vyhovél po- 
trebim véricich, dano od nejd. kons. Olo- 
muické (7. éervce. r. 1775). Nasledkem povo- 
leni toho byl kostel zboren a jesté téhog roku 
1775 dne 20. srpna sptisobem co nejvice 
slavnym prvni zakladni kamen k novému 
chramu Pané od regeného patrona kostel- 
niho a jeho choti Ludoviky, svobodné pani 
z Dalbergu polozen za pritomnosti éetnych 
fardti a kaplanii z okoli a celého tehdy 
velmi ¢etného konventu Frantiskanského. 


| I vedeno slavné procesi z panského zimku 


do starého kostela a téhoZ dne zakladni 
kamen k novému chrému posvécen. — Ry- 
chle a chuté se pokrac¢ovalo v stavbé, an 
novy chram mél byti.pomnikem hldsajicfm 
potomstvu obétavost a zboznost tehdejsfho 
obyvatelstva a nevsednf ptiklad dobrého 


*) V Moravé trval rod Krajkiv az do r. 1600, 
kdezto 18. éce. Oldiichem, paénem na Daticich, 
J. M. C radou a soudcem zemskym, synem 
Albrechta a Magdaleny z Viesovic, po me¢i 
vyhynul, 


pastyre pro budouci ndstupee jeho. Mezi tim 
casem konany veSkeré sluzby Bodi vy kla- 
Sternim chramu Painé sy. Antonina Pad. — 
Stavba trvala 14 let a stala okolo 20000 
zl. k éemuz distojny fardi* Jan Neulinger 
pres 5080 zl. vénoval. Dne-l. éervna r. 
1788 stal novy chréim v celé krase své, jak 


jej dnes vidime, a byl od reéeného p. fardie © 


a dék. J. Neulingra k bohosluzbé posvécen. 


Téhoz dne 1. éervna staticky kmet p. f. . 


J. N. slavil své knézské druhotiny, P. Ani- 
cet Montan, t. ¢. guardidn klastera dati- 
ckého, mél slavnostni kazani a jubilant 
konal obét mSe svaté, jak ji pred 50 lety 


— 879 — 


jednomu nddennfkovi 10 zl., rozkazay mu, 
aby se za certa prestrojil a v kostele scho- 
val; kdyZ pak kazatel svrchu zm{néna slo- 
va pronese, tu at co cert vskoé{ do kostela 
a lid postrasi, Kazatel v nedéli skuteéné 
v reci své zvolal: Tu pryichdzi dabel! a v 
témz okamZeni vrazil nadennik za ¢erta pre- 
strojeny od oltare mezi lid asptsobil velké 


| leknuti a hrizu: nékolik babi¢ek chytil za 


| 


vlasy, a jinak zle ‘adil, Kazatel ustal 
v reci své a celé shromazdéni strachem — 


_trnulo, az posléze jedna statenka v dablo- 


ponejprv prines] Panu vSehomira, za pi¥i- | 


tomnosti nes¢isIného poétu lidi okolnich. 


O ném v pamétnici fary Dacické na str. | 


319 stoji v latiné psano.as takto: Jan Neu- 
linger narozen ve VySkové na Moravé (1750). 
Bylt muz paméti hodny a slavny; jménf po 
rodicich v cené 10.000 zl. zdédéné vénoval 
na vystaveni chramu Pané sv. Vavrince a 


farni budovy. Zemiel 5 Gervence r. 1792. 


P¥i bourani starého kostela nalezeny byly 
v krypté dvé cfinové rakve, které s povo- 
lenfm konsistore byly na svicny a kititel- 
nici pro novy chréam upotirebeny. Délka 
tohoto chramu velebného obnasi 22 a Sitka 
10 sahi. Véz chova v sobé pét zvoni. 
Dne 16. éervence r. 1871 dokonéil _p. 
Frant. Svitil, varhanaét z Nového Mésta na 
Moravé, velkolepou stavbu varhan pji chra- 
mu Paéné farnim sv. Vavyince. Dle znalci 
varhanického ustroji jest to dilo v skutku 
umélecké. — Vylohy se pati pres 4000 2]. 
J. E. Vitdsek. 


KRONIKA. 


Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kardi- 
nal arcibiskup dlf nyni na arcib. zamku v 
Svétci u Teplice, odkudz se asi 29. t. m. 
do Prahy navrati a pozdéji do Rozmitdlu 
odebere. 

*_* Poboznost 4Ohodinna bude se ko- 
nati od 27—30. srpna u sv. Bartoloméje 
(u Sedych sester), 31. srpna a od 1—3. 
zari u sv. Petra a Pavla na VySehradé, od 
4—7 zari u Karmelitek na Hradéanech. 

Ze Styrska. Liberdlni noviny ,Gratzer 
Tagespost“ zyéstovaly C¢tendfstvu svému 
dne 16. éGervence b. r. tuto romantickou 
smyslenku: ,V mésté Cilli jisty knéz z 
t4du Lazaristi studoval kazani v lese a tak 
hlasité mluvil; ze jemu i ua vétsi vzdale- 
nost rozuméti bylo. Jakysi méstan z Cilli 
zaslechl mimo jiné slova: Tu prichazi da- 
bel! I chtéje tyz méStan provésti Zert, dal 


vi poznala nddennika ji znamého. I svaézali 
hned satandSe a brzy pry se bude muset 
zodpovidat pred soudem pro zlo¢in rusent 
nibozenskych vykontiv.‘ Korrespondent Vi- 
denského ,,Kirch.-Ztg.“ se hledél o pravdi- 
vosti té zpravy presvéd¢iti a doSel tudiz k 
otciim Lazaristiim, odtud k soudu okresni- 
mu a krajskému, ale nikdo o takové uda- 
losti nic nevédél a ukézalo se, Ze to byla 
drze vymyslena lez. 

Ku zpravé Grazer Tagespostu’ pti- 
pojil ,Freiburger Kirchenblatt‘ jesté na- 
sledujici zajimavy dodatek: ,,Tagespost* v 
cisle svém ze dne 16. Gervence t. r. se do- 
mniva, Ze z brusu novou. a chytre vymy- 
Slenou lez sdélila s ¢tenarstvem, ale jest 
na omylu; prislat o 40 let pozdé se svou 
zpravou. Nebotjizr. 1832 vytiskla ,, Augsbur- 
ger Allg. Ztg.“ novinku zcela podobného 
obsahu témito slovy: ,Ze Strasburku 20. 
tnora 1832.. Jak hanebnych prostredki neé- 
kteri knéZi pouzivaji k rozsireni nejhnusnéj- 
Si povéry, o tom budiz zde nasledujici pri- 
klad uveden. Mezi nejvétsimi horlivci ultra- 
montanstvi nachazi se katolicky farat je- 
dnoho lazenského mista v okresu Weisen- 
burském (v dolnim Elsasu). Tyz zda se 
miti zvla4stni zalfbeni v predstavenich dra- 
maticko-nabozenskych, ,,Vy nechcete po- 
slouchati svého duchovniho pastyre“ — tak 
pravil v kazani k posluchaéim svym — 
,nuze poslouchejte certa; nenit jiz v pekle, 
nébrz chodi po zemi; on musi pfijiti, kdyz 
jej zavolam; skrze znameni sv. kiize mam 
nad nim moci. Jen sem pfijdte pristi ne- 
déli.“ — Lid se v hojném poétu v nedéli 
do kostela seSel: tu zyvolal farar v lavici 
sedé: ,Dable, vejdi sem!* Sakristie se 0- 
teviela a z ni vysel cert obleéen jsa v ho- 
vézi kdzi s rohy a ohonem, i vstoupil na 
kazatelnu. Tu se fardér tazal: ,,Dable, kdo 
pak se nachaézi v pekle?* Naéez dutym 
hlasem Gert odpovédél: ,V mém pekle se 
nachdazeji kacffi a Zidé.“ Tuto bidnou ulo- 
hu Gerta neprovozoval vsak najaty sluha 
anebo kostelnfk, nybrz sousedni jeden fa- 


BBG 


rar. Jiz pry zaddna jest zaloba u soudu 
pro to hanebné zneuctén{ posvatného mista, 
Jirchét, kteryz zapijéil kazi, omlouva se 
tim, Ze nevédél k jakému téelu ji pan fa- 
raf potiebuje. Udalost tato tim vice poli- 
tovini jest hodna, jelikoz v taméjai krajiné 
obyvaji katolfci, protestanté i zidé a tudiz 
se simé nesvornosti mezi né rozselo.“ — 


Hned po uverejnéni této’ zpravy psal re- | 


daktor listu ,Strassburger Correspondent“ 
katol. fardti vy Niederbronnu: nebot jiného 
‘knéze se zminénd zprava tykati nemohla, 
protoze v okresu Weisenburském nent ji- 
ného mista lazehského. Farat Richard ode- 
psa] jemu takto: ,Lhdti a opét lhati od 
' jakziva bylo hesiem neptatel cirkve. Ale v 
diivéjsich dobach mél otec Izi pricinu, aby 
s néhontimi svymi byl vice spokojen nezhi 


s témi, kteri nyni dabelské jeho zbozi lidu | 


‘vychvaluji. Jindyse toto zbozi s vétSi tlis- 
nosti a chytrosti na kraém vykladalo, ted 
ale se to déje spfisobem na nejvyS nemo- 
tornym. Udalost, o které mné pisete, jest 
zlomysIné vymyslena, i musel jsem se ji 
zasmati. Domnivim se; ze tomu jen tact 
lidé vériti mohou, kteriz zasluhuji nositi ony 


rohy, jeZ dablovi v onom dramaticko-nabo- | ! 
| nabozenského. — Téhoz% mésice brezna dne 


-Zenském predstaveni pritknuli.“ 


Na 


*_* Nékteré noviny ptinesly telegra- : 


| fickou zpravu, Ze 5. srpna biskup Paderborn- 


Z Chorvatska. Nejdtistojnéjsi biskup | 


Dakovarsky Jiti Strossmayer oznamil obézni- | 
kemzedne 23. éervnat.r. svému duchoven- | 
_ Stvu, ze ustanovil zvldstni komisi, kteraz zale- | 


#1 % jednoho kanovnika, jednoho dékana a 


nékolika profesorfiv, aby sestavili v jazyku | 


chorvatském ritual, jehoz by se budoucné 
k vyrokim bohosluzebnym u/iti mélo. Bu- 
def ritual tento zpracovan zcela dle ritu- 
alu timského. Az dosavad uZzivalo ducho- 
venstvo diecése Dakovarské étvera ritual: 
Koloéského, Ostirihomského, Zahirebského 
nebo Rimského. Novy ritual Charvatsky 
bude pak Stolici apostolské ku potvrzeni 
predloZen. 

Z Némecka. Mezi protestanty nabyva 
neverectv{ vzdy Sirsich rozmériv, obzvlasté 
pozorovati Ize, ze navstéva chrami vie a 
vice prestava; bliz Frankfurtu nad Moha- 
nem se nachazi protestantska osada Nieder- 
rad Cftajicf 1900 duSi, z téch na nejvys 
10—-12 v nedéli a ve svatek 
kostela. V den na nebevstoupenf Pané 
prisli pouze dva osadnici do chramu a na 
svatodusni hod Bozi nedostavil se zcela ni- 
kdo, tak Ze se sluzby Boi ani konati ne- 
mohly. ‘Obyvatelstvo si radéji vyjde na 
prochazku anebo do zyérince, aby se tam 
na orangutana co domnélého praotce svého 
divalo, jak di ,,Frankfurter Beobachter,“ 


chodfva do, 


sky dr. Konrad Martin byl zatknut a na 
pevnost Mindenskou zavezen. Zprava ta 
byla pouhym vymyslem Badenského _,,Lan- 
deszeitungu.“ Tyz biskup nastoupil dne 12. 
srpna visitaéni cestu do dekanatu (vikariatu) 
Bielefeldského, ve kterémz se také pevnost 
Mindeny néhodou naleza. 

Z Badenska. Dne 4. hrezna t. r. ze- 
snul v Panu na zdmku svém Hugstetten 
nedaleko Fryburku svob. pan Jind#ich z 
Andlav-n, jeden z nejstarsich a nejstatec- 
néjsich obhajetiv cirkve katolické v Né- 
mecku. Narozen r. 1802 sloudzil od r. 1821 
—25 ve vojsté badenském; 1826 stal se 


| vlddnim radou ve Fryburku, ale brzy vy- 


stoupil ze sluzby stdtni a oddal se zcela 
slazbé cirkve katolické. Jiz r. 1833 zvolen 
za poslance do prvyni komory badenské zi- 
stal po vSecka léta vymluvnym, neohroze- 


| nym a obratnym viidcem strany konserva- 
| tivné a katolické. Valné sjezdy katolickych 


jednot bez mala kazdoroéné navstévoval a 
trikrate by! pfi nich zvolen za predsedu. 
I v oboru literarnim velmi prospésné piso- 
bil dikladnymi spisy obsahu politického i 


12. zemrel v Karlsruhe jiny vérny syn ka- 
tolické cirkve, feditel velkovévodského ar- 
chivu dr. Frant. Jos. Mone. Narozen. r. 
1796 v Mingolsheimu Studoval od r. 1814 
v Heidelberku a stal se r. 1817 docentem, 
1819 mimofradnym a 1822 radnym_ profe- 
sorem déjepisu. Roku 1827 byl co profesor 
statistiky a déjin politickych povolan na 
novézrizenou katol, universitu do Lované, 
odkudz ser. 1831 do Heidelberku navratil ; 
r. 1832—35 redigoval ,,Karlsruher Zei- 
tung“ a r. 1835 jmenovan byl tajnym ra- 
dou a fiditelem zemského archivu, kteryZto” 
titad s neunavnou bedlivosti az do r. 1868 
zastaval. Vydal éetné a velmi ditkladné 
spisy, mimo jiné i latinské hymny stiedo- 
véké; latinské a tecke m&e od 2—6. sto- 
leti; pivodni déjiny zemé Badenské'a mnoho 
jinych, spisti' obsahu’ déjepravného i poli- 
ticko-cirkevniho. 

Z Rima. Na potatku Gervence t. r. 
byla prekrasna svice voskova prineSena do 
Vatikénu; doruéitel jeji vyslovil prosbu, 
aby horela pri mi sv., kterou papez sluu- 
ziva. I bylot ptani jeho vyplnéno; leé 
nepostavili ji na oltat, nébrz do postran- 
ného koutku kaple papezské. Sotva vsak 
Pius IX. rozzatou svici spatril, ihned roz- 
kazal, aby byla shasnuta. Po m§&i sv. kazal, 


aby svici pfinesli k nému a tazal se, od 


ey. 


ee a 


koho byla darovana; nikdo véak bezpeéné 
odpovédi dati nemohl. Proéez velel papez 
svici rozriznouti; a hle, kdyZ na nékolik 
kusi rozdélena byla, objevila se v nf puma 
Orsinovské; Buh i tentokrat chranil Pia IX. 
*—* Samy liberaini noviny italské 


_ -avéstuji, Ze nékteré cizé mocnosti naléhaji 


na vladu italskou, aby paldc  kvirinalsky 
navratila sv. Otci Piu IX, Pri tomse dal8f 
zprava rozSifuje, kteréz di, ze vlada hodla 
zakoupiti villu Medici na hote Pincio, jakoz 
také klaster ss. Trinita de Monti ana tom 
misté vystavéti palic kralovsky. 

*—* K volbdém administrativnim, které 
se dne 30. Gervence v Rimé konaly, dosta- 
vili se pouze 1994- volicové, aé sek volbé 
opravnénych obéani 7864 cita. Ztoho ize 
posouditi, jakym sympatiim se italska vlada 
ve vecném mésté tési. 

Z Italie. V mésté Bologné stal dne 
19. Gervence t. r. pred soudem dr. Acqua- 
derni, jsa obZalovan proto, ze zaridil lo- 
terli k dobrocinnému téelu, pti kteréz 
hlavni vyhrou byla tabatérka od Pia IX. 
k tomu cili darovana. Obzalovany se hajil 
vSemozné oOdyolavaje se na to, ze loterii 
podniknul teprv tehdy, kdyz se u kvestury 
dovédél, ze podniknuti takové nikterak ne- 
éeli proti zakonim italskym. Nicméné byl 
dr. Acquaderni odsouzen ku penézité po- 
kuté 160 lir a mimo to redakce obou listiv 
yll prigioniero apostolico’’ jakoz i ,,L’Eco 
della Juventti Cattolica’ odsouzeny jsou 
kazda k pokuté 51 lir a to z té priciny, ze 
dotéenou loterii schvalily. 

*_* Dne 8. srpna bylo odbyvano ta- 
zeni losi znamé loterie ziizené od dra. 
Acquaderni; jelikoz ale tento advokat se 
vevysetiovani soudnim nachazi, nemohlo se 


tazeni losii predsevziti na pidé italské, né- | 
brz stalo se to v malé republice San Ma- | 
_ Auvergne s mnohymi skvostnymi predméty, — 
| knihami, 
_ohném straveny. Dle doslych zprav utrpél 
| arcibiskup pouze na naradi a mesnich rou- 
_ chach Skodu pil milionu frankt. Také velka 


rino. Tabatérku od Pia IX. darovanou 
vyhréla jakési dima z jizni Ameriky, kteraz 
se néjaky éas v Rimé zdrzovala a na _ lo- 
terii tuto 100 lirami prispéla. 

Ze Svyearska. Pied neddvnem uve- 
fejnil biskup svato-Havelsky ve Svycarich, 
dr. Greith obsirny pamétny spis, ve kterémz 
pravdivé vylicil veliké utrpeni a pronasle- 
dovani, jez od mnohych let zakouSseti musi 
cirkev katolické ve Svycarsku. Tyz spis 
podepsan jest ode vSech biskupfiv svycar- 


skych a byl zaslan spolkové radé do Bernu, | 


kteraz zamysli pravé nynf predsevziti revisi 
celé ustayy spolkové. Stézujit biskupové 
na to, ze vétsina protestantska ve sborech 
zakonodarnych ddva predpisy a zaikony ka- 


. tolické menginé, Ze cirkevnf ustavy vycho- 


os Et 
se 381 <e 


vavaci byly zruSeny, ze se osaddm farnini 
ukladaji, tresty za to, pakli biskupa svého 
Slayné uvitaly; vybory obecné taktéz tre- 
stu propadaji, pakli policejnim ndsilfm ne- 
zamezily konani cirkevnich slavnosti. Jestli 
néktery majitel domu dovoli, aby se v sou- 
kromém prfbytku konati mohla majova po- 
boznost, upadé v pokutu 100 frankti a ka- 
zdy ucastnik v pokutu 4 franki. Aargavska 
vlada zakazala katechismus diecésniz ,mray- 
nych, nabozenskych a pedagogickych divo- 
div.“ V_ Soloturnu i Argavé rozhoduje 
vlada o prijeti ¢i nepfrijeti, vysvécenf Gi ne- 
vysvéceni kandidativ stavu knézského. V 
Turgavsku byly veskery katolické Skoly po- 
tlaéeny. — Za pricinou tohoto pamétného 
spisu dostalo se Svycarskym biskupim sou- 
strastnych pripisiv ze vSech dfli syéta ka- 
tolického, Také nejdistojnéjsi p. kardinal 
arcibiskup Prazsky, knize ze Schwarzenber- 
gt zaslal velmi laskavy pripis biskupu syv.- 
Havelskému, v némzto pravi: ,Pamétny 
spis S8vycarskych biskupfiv objevil zrakim 
nasim velikou pohromu systematického pro- 
ndsledovani a porobeni.cirkve. I musim 
Vasi distojnosti biskupské vyznati, ze a¢ 
velké jsou nesnaze, jimzZ nynf cirkev v Ra- 
kousku podleha zejmena v oboru verejného 
Zivota, svazku manzelského a Skolstvi, prece 
nedosahuji onoho stupné bezpravi, jak to 
ve Svycarsku se déje.“ Ku konci listu vy- 
slovuje p. kardinal nadéji, ze se podarf za- 
plasiti predsudky, z nichz oso¢ovani cirkve 
obycejné vyplyva aze cirkvi navracena bude 
zarukou blaha nérodav i stativ. 

Z Francie. Dne 25. cervence t. r. 
byl prudkym poZzarem uchvacen paldc ar- 
cibiskupsky v mésté Bourges, a v nékolika 
hodinach lehla velka Gast budovy popelem, 
zejmena komnaty arcibiskupa Latour @ 


rouchy biskupskymi atd. byly 


cast knihovny méstské, 16000 svazki Cita- 
jici, kteraz v palaci byla uschovana, jest 
znigena. Archivy a pokladny diecésni se 
zachovaly; také velkolepy chram stoli¢ny 
ziistal bez porugeni. Skoda na budové ar- 
cibiskupské spfisobend pati se na 800.000 
frankd. 

Ze Savojska. Pred nedavnem zemrel 
v Savojsku slovitny spisovatel katolicky 
abbé Martinet. Bylté synovcem arcibiskupa 
Martineta z Chambery, universita Turinska 
udélila mu diplom doktora theologie, natez 


ax 93 x 


se stal profesorem pii semindii knézském. 
Po nékolika letech se odebral na spustly 
zamek Beaufort a tam sepsal 22 spist ve 
37 svazeich, z nichy nékteré i do cizich 
jazyk byly prelozeny. | 

Ze Svédska. Jakou sndSelivost pro- 
vozuji protestanté svédsti, o tom podava 
ndsledujicf pribéh zajimavé vysvétlent.: Jan 


Felldin, rodem luteran, byl prede 2 roky 


clenem télesné stréze kralovské v Stok- 
holmé. I pocitiv v sobé jakousi vnitrni touhu 
- seznati ucéeni katolické cirkve, opatril si 
katolické knihy a ¢ital v nich pilné. Sou- 
druhové jeho vSak, jakmile knihy ty v ru- 
kou jeho spatrili, ndsilné mu je vydrali a 
nohama po nich Slapali. Kdyz si Felldin 
stézoval u svych predstavenych, d4no mu 
za odpovéd, ze pachatelé jsou fanatikové a 
sprostaci, jimz hanebné noviny hlavu' po- 
matly. Felldin stai se poddtistojnikem, ale 
za pritinou své néklonnosti ku katolické 
vire by! opét sesazen. Tudiz pozadal, aby 
byl z vojska propustén a jemu dovoleno 
jinde do vojska vstoupiti.. I byl prijat do 
papezské armddy v Rimé a v brzku za da- 
stojnika* povySen; vyznamenan byl nékolika 
cestnymi penézi a krizem radu sv. Rehore. 
Drivéjsi jeho jeneral ve Stokholmé nezapo- 
mnél na statného jinocha, i psal mu néko- 
likrat do Rima vyzyvaje ho, aby se do vla- 
sti navratil, Ze pry hned zase v poéet voj- 
ska Svédského prijat bude a sice tim spise, 
jeSto vldda kazdoroéné vynaklad& mnoho 
penéz na ten tiéel, aby nékolik mladych 
distojnikii do cizich zemi vyslala, by se 
prospésnymi veéedomostmi obohatili.. Kdyz 
- byl Rim v zari 1870 od italského vojska 
dobyt, navratil se Felldin do Svédska a 


prised do Stokholmu chtél sluzby své ylasti | 


vénovat. Ale on se navratil co katolik a 
to bylo jeho nestéstim v oéich v8ech ho- 
dnostarti vojenskych. Sam korunni prince 
Oskar mu fekl, Ze by jej s otevienou na- 
ruci opét do vojska prijal, kdyby se byl 
nedal na viru katolickou. Nyni vsak Ze jej 
prijmouti nemtize, jesto pry cely sbor di- 
stojnicky vystoupenim svym hrozi, pakli by 


jediny katolik déstojnikem. byl jmenovan. | 


Z Anglicka. Jisté pani v zavétu svém 
odkazala znaéné pozemky katolickym ko- 
stelim v Newportu a Brigthone, pak kla- 


i} 
} 


Steru dominikanskému v Carisbroke a mi- | 


losrdnym sestram v Selly Oaku bliz Bir- 


néné byly uznany za platné ; leé pochybnost 
vznikla o tom, zdali také odkaz klasteru 
katolickému uéinény za platny povazovati 
slusf, M{stokanclér anglicky v Londyné 


i 


rozhodnul spornou otazku v ten spusob, ze 
odkazy kla8terim udcinéné za platné pro- 
hlasil. 

% Carihradu. Katolicky misionar 


knéz Theodor Thiele takto piSe o jedné 


cesté, kterou podnikl do vesnice, jenz asi 
pildruhé hodiny od stanice misiondafské v 
okoli Catihradu jest vzdalena: Sedél jsem 
na voze od 4 koni tazeném, maje rochetu 
a Stolu a v rukou drze velebnou Svatost. 
Vedle mne byl ministrant se svitilnou a 
zvonkem. Cesta byla Spatna, viz s jedné 
strany na druhou se kolfbal a blato az na 
rochetu vystiikovalo. Po pravé strané jel 
na koni dozorce statku, krestan, s rucnici 
po boku, po levé strané hospodarsky tired- 
nik, ‘ zid, taktéZ ozbrojeny, na pred jeli 
koimo dva mohamedansti ¢etnici od _stat- 
kare najati, ozbrojeni jsouce mecem, dykou 
a karabinou. Asi 80 nemocnych zaopatiil 
jsem sy. svatostmi; méli skoro vsickni stej- 
nou nemoe, t. j. nesmirny hlad. Zadny z 
nich nespatiil lékare; nebot lékarové ve 
vzdalenosti 3 hodin bydlict nechtéli k 2a- 
dnému nemocnému jiti leé za velké penize. 
Mezi tim jeSté, co jsem ve vesnici meskal, 
étyri zemreli; byla mezi nimi téz 18leta 
divka, kteraz ¢tvrt hodiny pred smrti sla- 
bym hlasem prosila nemocného otce svého 
rkouc: ,Otée, mily otée, nemizes' mi dati 
maly kousek chleba?“ Otec v zoufalosti 
své ji odpovédél kletbou. Za chvili divka> 
jesté zvolala: ,Otée, nemas tu néjakou svi- 
ci? j& umiram.* A za chvilku skuteéné 
dusi svou Bohu odevzdala. Nelzet mi ani 
vypraviti, kterak mi srdce krvacelo, kdyz 
jsem na to patril. Kez bych byl nejen mi- 
losti nadprirozené, ale i Gasnou pomoc ubo- 
hym tém lidem poskytnouti mohl! Nékolik 
zlatych jsem sice 8 Sebou mél, ale coz jest 
to na takové mnozstvi? Mnoziz nich ovsem 
sami bidu svou zavinili, nechtice pro vrchnost 
pracovati leé pod tou vyminkou, kdyz do- 
Stanou veétsi plat, a kdyz vrchnost poZadavy- 


| kim jich nevyhovéla, radéji se odhodlali , 


hladem zahynouti nez pracovati. Vynasnazil 
jsem se vSemozné spisobiti , dorozuméni 
mezi nimi s jedné as vrehnosti s druhé 
strany, ale odejel jsem bez nadéje dobrého 
vysledku. ae 

Z Ameriky. Ve Worcestru v_ statu 
Massachusets byl dne 9. Gervence vysvécen 


! : ir- | chram bl. Marie Panny pro katoliky fran- 
minghamu. Odkazy obéma chramtun uéi- | 


couzské. Obrad svéceni vykonal p.biskup 
O’ Reilly. Budova ta byvaln pred tim chra- 
mem sekty Methodistiv. . 

*—* Z New-Yorkn. Dne 13. éervence 
konali protestanté vy Noyém Yorku verejny 


cto ate BBB 


, rte “e be 

privod, kteryz nemile se ukonéil. ’ Prote- 
stanté irsti ¢ili tak reéeni Orangisté | vady 
a vsady se vyznacili svou nesnaselivostf; a 
tak i letos, chtéli verejnym privodem osla- 
viti vitézstvi, které dobyl protestantsky 
princ Vilém Oransky (jenz se stal pozdéji 
krélem Irskym pod jmenem Viléma III.) 
naproti tchanu svému, katolickému  krali 
Jakubu Il. leta 1690; chtéli tedy prote- 
stanté oslaviti porazku’ katolikiv Irskych. 
JeSto se bylo obdvati, ze Iréané katoliéti 
v New-Yorku ‘prebyvajfef nebudou se na 
pohanéni své svaté viry lhostejné divati, 
zakazala policie zamysleny privod. Leé 
prece se protestantim rozli¢nymi hrozbami 
podarilo vynutiti privolenf ttednf ku kondnf 
priivodu. Katoli¢ti knézi vSemozné se vy- 
nasnazili, aby svérenci svych k pokoji a 
smiflivosti napomenuli; leé navzdor tomu 
stala se prece mezi obéma stranami krvava 
srazka, pri kteréz 31 osob bylo zabito, 175 
poranéno a 210 zatknuto. 

*—* YV listech Americkych [docitame 
se precetnych zprav o slavé, sjakouz seve 
vsech vétsich méstech konalo 25ieté jubile- 
um Pia IX. Tak v Milwaukee byl den 16. 
Geryna oslaven osvétlenfm a {00 ranami 
z dél; ve Washingtoné mimo jiné také 
palac generala Shermana byl skvostné 0- 
svétlen; ve Mishawaka(v Indianii) stiileno 
s dél a kondn slavnostni privod s pocho- 
dnémi; v Calvory (ve Wiskonsinu) bylo o- 
svétleni velmi skvélé; v Toledu (ve. statu 
Ohio) stfelba z dél a privods pochodnémi 
jehoz se 3000 mudZtiv siéastnilo. 


Pabérky.*) 


34. ,Augsb. Allgem. Zeitung:* O protestant- | 


skijch misiondrich. 


»Postaveni misionari (protestantskych) | 
v Turecku nevyzaduje takové obétavosti, | 


jak si to snad pobozné pani¢ky predstavujf; 
a mnohy veleuceny, ale Spatné placeny. ves- 
nicky farét by asi s trochu zaévistivym po- 


yzdechem pohledl na syého kiestanského | 
kollegu, jehoz sluzné* 2000 —3000 tolart | 


obnasi, jenz v nejkrasnéjsim domé méstském 
prebyva, stil plny lahidek, dvir plny kro- 
cani a kapounii ma. Jesté lépe vede se 
apostolim od anglické misijni spolecnosti 
povérenym. Jsou skvéle, aZi LOCO lib. sterl. 
placeni, oddavaji se vSem rozkoSem, chodi 
na honbu, piji nejvybornéjsi vina, zkratka, 
*) Opravy : V ¢.. 18. str. 285 ma stati v 1. sloupci 
it. 13. zdola Parisivs, a v 2. sloup. if. 9. shora 
Virchov. V ¢. 22. v Gl. ,Autorita cirkve“ ku 
konci misto se lekati ma stati //ekati. 


2 ive f 


majf panské Zivobyfi, a nepracuji pii tom 
pranic -aneb na nejvy$ jen k svému vyra- 
zeni. Jacisi dva pani, pokrténi zidé ze Schnei- 
demiihlu, obratili za cely éas svého desfti- 
letého pisobenf v Bagdadu, kde se dvacet 
tisic syni Jakubovych a Sest tisfe vychod- 
nich kfestant nalezd, pouze jedinkého Zida, 
a to'— svého sluhu na ‘evangelickou viru. 
Utyrani misionati stézujf si pri sklenici 
sherry na Zatvrzelost lidskou:’ pri tom ale 
pri vSem ztstavaji prece jen pri svém na- 
hledu, ze éas kazby ve 8kolach a po uli- 
cich jiz minul, a kdo ma chut stati se pro- 
testantem, Ze m& se u nich dostaviti s po- 
klonou. Hlavnf podminka» pro. misionare 
jest, aby byl Zenat; umye-li mu-zena, musi 
se neprodlené znovu oZeniti, a obdrzi k to- 
mu wcéelu delsf dovolenou do své vlasti. 
Misionari amerikansti obdrzi celou v¥bavu 
a,mnoho dobrych a uziteénych véci od spo- 
lecnosti, a sice tak hojné, ze jakysi pan 
Parson mohl do Sivassu vjizdéti s.dva a 
padesdti pod bremenem se prohybajicimi 
mezky.‘‘ (Augsb. Allg. Zeit.. 7. Nov. 1862., 
Beil.).—. ‘Ky div, ze pri takovém stavu 
protestantskych misii sami misionari pro- 
testantsti jsou presvédéeni, ze ,,papezenci 
zvitézi?“* (Calwer Missionsblatt, yale oe 


35, Filosof Kant o.samospasitelné cirkvi. 
',Katolické cirkevy mluvi:ve vété: ,,Mi- 
mo cirkev zadna spasa“  duslednéji, nezli 
protestantska, kdyz tato pravi, Ze moze kdo 
i co katolik.byti spasen. Nebot je-li tomu 
tak, pravi Bossuet, voli nejjistéji ten, kdo 
se k prvnéjsi pridava, jelikoz prece zadny 
clovék nemiize chtit byti jesté spasenéjsim 
nezli spasenym.“.(Kaits Werke, X. str. 
316.) . J, Bk, 


Literarni oznamovatel. 

*_* Casopis katol. duchovenstva,* 
Svazek. 5. obsahuje pojednani: Opét o darvi- 
nismu (prof. M. Prochézka); obfady sv. tydnu 
y Rimé; konsignace paschalné, néktera pra- 
vidla kazatelské. V Kronice: Skola nynéjsi a 
pastorace; legitimace ,per rescriptum;“ opét 


| 0 zdpisu ditka-vdovy do k¥estni matriky; mé-li 


se duchovni spravce stiéastniti v ztizovani po- 
traynich spolkii? O hrebenech liturgickych. V , 
liter. oznamovateli schvalena Desoldova modli- 
tebni kniha ,Svaty Alois.“ — Sesit 6. vyjde 
7. fjna. : 

#_®  Poutntk.* Kalendér pro katoliky 
na prestupny rok 1872. Roénik IV, Vydavatel 
Antonin Skoédopole, doktordtu v bohoslovi 
kandidaét, professor na hohosloyeckém tstayé 


av , Badéjovieteh, bk. eds Vv Budéjovictch. — 


Nakladem vydayatelovym. Tiskem Jana Kru-. 


: picky a spol. S titulmim obrazkem biskupa 
Stroszmayera a mnohymi vyobrazenimi. Obsa- 
-huje mimo éast kalenddini a-vyroéni trhy 128 
stran zibavného a pouéného ¢teni, vy némz vy- 
niké Pravdova povidka: -Hodné matka a ne- 
hodny syn; 0 sy. Janu Nepomuckém ; osirelé 
ditky v Londyné; prava osvéta; sedlak Ke- 
rouch; 0 véelach:a t. d. TéZ y ‘apravé: ‘udinil 


,Poutnik« anacny pokrok, Vydani jest dvoji; 


voter za 50, mensi za 38 ky. Obchodnici maji 
(zvlaéstni vyhody. 
*_* | Posudtnd kazatelna.« Svazek 10. 
(na mésic z4#f) obsahuje duch. feé o slavnosti 
jubilea sv. Otce Pia IX. d. 18. éervna 1871; 
‘¥eé pii predstaveni osadé nového fiditele kiru ; 
na slavnost sv. andéli straéznych; na ned. 
XIV. po sv. Duchu o opilstvi; na slavnost 
narozeni bl. P. Marie: Narozeni svého udZiti 
musime, cheeme- li télesnou smrti k zivotu véé- 
nému zrozeni byti; maned. XV. posy. Duchu: 
1. 0 lasce matefské, 2. o modlitbé za obracent 
hfisnika; na slavnost jména P. Marie: Obrazy 
-. Marie P. chyalitebny a uzitetény jsou; na ned. 
XVI.: Pomlouvaé. dopousti se hrichu proti 
Bohu, bliznimu a sobé; na ned. XVII.: Naé 
_' “se tazali fariseové P. Jezise a naé se jich ta- 
gal P. Jezis; na slavnost sv. Vaclava: 1. 0 
a ‘ _ povinmost predstavenych, 2. Zivot sv. Vaclava, 
“mué, Pané a patrona zemé Ceské, a z ného 
“akigent: pro nas. 
*#—*. ,Hlasy katol. spolku tiskoyého,“ 
: ee 1871. Cislo 3: pfinast: ,Radosti a za- 
_losti papece Pia IX.“ Na paméatku jubilea 
_ papedského 16. éervna 1871 vydal B. M. Kul- 
da, sidelni kanovnik VySehradsky. Str. 59. 
- Cislo 4.: » Uvahy 0 svatém Janu Nepomeu- 
= *. ekém.* Sepsal Tomas Novak, kaplan v Luzci 
u Mélnika, Dilo pocténé cenou, vypsanou v 
 ,,Blahoyéstu“ -r. 1870 Cis. 23, na str. 360 a 
: 361. Str. 103. Oba- sesity ndkladem  katol. 
- spolku’ tiskového, V Praze 1871. 
_ *..* Vybor spisttv dramatickych.* Dil 
XIV.: ,Sedmasedesdtnict.“ Narodni fraska 
ye 3 jednanich od F. F. Samberka. Nakladem 
knéhkupectvi I. L, Kobrova. V Praze {871. 
Str. 64. 


*#__* Knéhkupectyi B. Stybla. chovya na 
skladé a na pozidéni na ukézku zasle pryni 


& 


sesit nového illustrovancho a lacincého vydani- 


vybornych spisi Bolandenovych: , Conrad von 
Bolandens Gesammelte Schr riften in tllustrir- 
ten Volksausgaben.“ 1. Heft enthaltend ,,Lu- 
thers Brantfahrt.« S obrazkem! Ctvrté opra- 
vené qyadnt, V Rezné nu Pusteta. Stir. 96. 

* Josef Wenzig, spisovatel besky, 


I~ 


Tiskem kniz. arctb. knihtiskarny za Rohlicka a Sieverse v 1 


Si td « 


_ pedagog a basnik.‘‘ Lixotepient nastin. Sepsal ‘ 
Fr. A. Urbanek, redaktor ,,Véstnika biblio- — 
grafického.“ Vynato ze ,Slovnika nauéného. “ 
V Praze 1872. Nakladem knéhkupectvi I. L. 
Kobra. Str. XII. : 

#—* Otcends (modlitbu Piné) ve vSech 
nynéjsich slovanskych nérecich pismem ruskym 
vydal na vyelikém archu F. J. Jezbera v 
Moskvé. or, 

*_* ) Utitel ve francouzském zajeti.“ 
Velk& piivodni cinohra pro déti ve étveru je- 
dnan{ od Frantiska Pravdy. S napévy od V. 
Kratochvila a VY. Frimla, Druhé, opravené vy- 
dani. V Praze 1871. V komisi knéhkupectvi 
Theodora Mourka. Str. 60. (,Divadelniho 
peooentels pro mlidez* svazetek III.) 

,Nérodni kalenddrtk tobolkovy pro 
1879: iH ee Ill. V Praze. Knéhkupectvi I. 
L. Kobroyo. Miniaturni vydaéni kalenddéite do 
tobolek i nejmenSich. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou; 

p. Dr. Vincenc Ndhlovsky, ¢. kr. fadny. pro- 
fesor theologie, t. ¢. dekan sboru  profe-— 
sorského, obdrzel nejvy8sim rozhodnutim ‘ ci- 
safskym titul a hodnost vlddnitho rady s 
prominutim predepsanych poplatkiy ; 

. Antonin Mlddek, vikat Voticky a farét v 
Arnostovicich, jmenovién osobnim dékanem. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: — 

. Matéj Blaha, administrator vy  Slusticich, 
stal se fardérem na Hradesiné ; 

. Vojtéch Pakosta, neom, za kaplana do Ger- 
nosina. 

- Uprazdnené misto : 

Sidelni Kanovnictvé pri starobylé kapitole kra- 

lovské na VySehradé od 16. srpna 1871. | 
V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnul: 

p. Jos. Prochdzka, faraét v Herons 16. 
srpna (nar. v Tyné nad Vit. 11. srp. 1825, 
vysy. 29. srpna 1850). 

Ve spravé duchoyni ustanoveni jsou : 

p. Jan Br ejcha za kooper. v Petrovicich ; 

p. Jan Cerny 2a kapl. ve Vodianech ; 

p. Jan Grill za kapl. v Krumlové ; 4 

p. Moric Hatssak za koop, na Kuniyarté; 

p. Frant. Holub za koop. v Stasich; 

p. Jan Kamaryjt za kapl. v Blovicieh ; 

p. Aug. Kohout za kapl. v Kadové ; 

pe Mat. Kola* za koop. ve Volmavé ; 

p. Tomas Kouba za proz. kapl. ¥ Bieznici; 

p. Jan Kypet za kapl. vy Blovicich; 

p. Jos. Novotny za kapl. v Sobénové ; 

p. Frant. Pehr za kapl. v Horéicich; 

p. Tom. Pelndi za kapl. ve Vserubech. 


raze, 


- 
of 
> 
4 


d 
, 


> 


* na sv,-Vacslavském 


ae 


“wkniz. arcib. seminéfi 


‘pokorné a uprimné srdce: 


: spravedInosti jeho.“ 


OP tf 


Roénik XX. 


Vydava se 
5. 15. a 25. 
tkrazdéhomésice. 

Redakce: 


eis. 190—1, 
~O>~ 
Expedice: 
y katol. knéhkupectvi 


B. Stybla 


nimésti, dis. 786-I1. 


Nedosla éisla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


V Praze dne 5. ua 1871. 
ee aa ee a gt manta OOO CCCCCCCCCCCCCCCTC 


4 fo Vfewret KS) i 


ar tr, 


Cislo 25. 


Predplaci se 


v expedici 
au véech Fddnych 


knihkupcet 


narok: 2 zl. 50 kr. 
E na dak Hs hes 


Hlasy_ katolické, 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO. 


me ! pinta 
Celoroé. 3 zl;— kr. 
palroé,1 zl. 55 kr. 
Pfedplaceni ¢tvrt- 
letnise nepfrijim4. 
Jednotliva Cisla 


se neprodayaj 


»Spravedinost x zvyS8uje narod, ale hfich bidné at narody. Md 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LVIII. 


1. Sv. Cirkey prozpévuje dnes: , Narozen{ 
Marie radost zvéstovalo vSemu svétu; nebo 
z ni se narodil Ten, jenz zrusiv zlokeéent, 
dal pozehnani a zahubiv smrt, obdafil nds 
zivotem.“ (Antifona). Tudiz radujme se dnes 
br. a s. m. z narozeni Marie Panny ; vsak 
hledme také, aby pozehnant, jezto nam Ma- 


0 narozeni Panny Marie. 


ria jiz co dité psc na nas nebylo zma- 


reno. 
2. Co¥ pak dines Mari ui, milé matce své 


‘ke dni narozent jejtho za dar poddme? 


Zlata a sttibra ona nezada; za to ale ¢isté, 
srdce, jezto by 
se srdci jejimu podobalo, srdce plné lasky 
a horlivosti, a plné zivé vrouci touhy, aby- 
chom ji nasledovali. Takové srdce chceme 
ji dnes v obét prinésti. Jak radostny pro ni, 
jak mily a prijemny bude ji takovy dar! — 

' 8. Dale o narozeninach bozské matky 
nasi budme pamétlivi svého vlastnilho naro- 


zent. Kdyby se nam Maria nebyla narodila, | 
nebot 
je Matkou naSeho Spasitele a Vykupitele. | 


snad bychom v8ickni byli zahynuli; 


— Dekujme tedy Bohu, ze nam Marii dal; 
vsak snazme se tak byti Zivi, 


mohlo fici o nas: ,Lépé, aby se byl nena- 
rodil!“ (Mat. 26, 24.) \,Synu, nezapomine} 
na zakon mij a piikazani mych af ostiiha 
srdce tvé. Dlouhosti zajisté dntii i let zi- 
vota i pokoje prinesou tobé.“ (Prisl. 3, 1. 
. 2.) ,Hledejte nejprvé kralovstvi Boziho a 
(Mat. 6, 33.) 

4, Velmozové tohoto svéta 0 svych na- 
rozeninach stédrejsi byvaji v rozdavani da- 
ya, v udflenf milosti; nic nepochybujme, 


abychom ze. 
zivota svého se mohli radovati, by se ne- | 


| chy a ustanovila mnohé slavnosti. 


ze i Maria, matka bozskaé i matka nase, a¢ 
vzdy je hotova nam vyprosovati milosti u 
svého milého Syna, Ze zvlasté dnes, v slay- 


4 


ny den svého narozeni, je nam néchylna, i - 


ochotna vyslychati prosby naSe, aé bude-li 


zaé prosime, k naSemu spaseni. Proto dnes | 


s obzvldstnit diivérouk ni se utikejme a vrouc- 
né ji prosme, aby nam vyzddala, bychom 
se uprimné k Bohu obratili, opravdu se po- 
lepSili, v milosti Bozi do konce setrvali a 
$ nf se jednou v nebi radovali. 


LIX. O slavnosti jmena Panny Marie. a 


Dnesni svateéni evangelium (Luk. 1, 
26.) obsahuje pozdraveni andélské. 
Pané pozdravil Marii: ,Zdravas milosti pina, 
Pan s tebou, pozehnands mezi zenami.“ — 
Kdykoli tedy jmeno Marie vyslovujeme, pri- 
pomindme si prednosti « milosti, jimiz Ma- 
ria od Boha byla obdafena, a ctnosti, ja- 
kymi byla ozdobena. 

a) Maria je jmeno Panny nejvanesendpse 
a nejdiistojngsi; anat nade vsecky dcery 
lidské povysena stala se matkou Syna Bo- 
ziho. Pro tuto distojnost ji andélé a svati 


po Bohu nejvice ctéji. Také cirkev sv. Ma-- 


rii, jakozto matku Stvoritele a Spasitele po 
vSecky véky ctila a velebila; sv. ucitelové 
cirkevni, jako; Ambroz, Augustin, Bernard, 
Frant. Sales. a j. Marii v kaézanich a zpé- 
vich vychvalovali a zakladatelé klastert Ma- 


| vii za patronku a ochraikyni radi vyvolili. 


Cirkev ku pocté Marie Panny zaklada chra- 
my, kaply a oltare, vési obrazy, stavi so- 
To pak 
vse yzbuzuje nas, abychom Marii jakozto 
matku Syna Boziho ctili. Ona pod krizem 
naSeho Spasitele stala se i matkou nasf; 
proto ji také ctiti mame. Dité, jezto necti 


matky, neni hodno jmena ditéte. Méjte tedy 


Andél 


<j 
: 


#2, 


- 


& 
one 


kr. Marii v_ nejvétsi uctivosti, vyslovujte 
se vsi uctou jmeno jeji, konejte ku pocte 
jeji vrouci modlitby a cihte, k cemu vas 
zbozné srdce pobizi, jsouce pamétlivi slov 


 Zalmisty Pané: ,Mné pfrili8 cténi jsou pra- 


telé tvoji, Boze.“ (138, 17.) ,Chvalte Ho- 
spodina v svatyni jeho.“ (150, 1.) 

b) Jmeno Maria pripomind ndm dale 
vseliké ctnosti nejblah. Panny, zvlasté pak 
jeji cistotu, pokoru a dokonalou poslusnost. 
Pro tyto ctnosti Bih Marii za Matku syvého 
Syna vyvolil a hlavné pro tyto ctnosti, jezto 
zachoyala po cely Zivot pozemsky, slavu 
nebeskou si zaslouzila. Kéz byste m. br. a 
s. Marii v téchze ctnostech nasledovali, 
kézby cistota, pokora a poslusnost povzdy 
srdce vase zdobily, kéz byste je povzdy 
vérné zachovavali! Tak nejlépe Marii budete 
ctiti, kdyz ji v ctnostech budete nasledovati. 
Nasledujice Marii budete se ji podobati a 
Ifbiti se budete svému Panu a Spasiteli. 

c) Maria jest také mocnd a dobrotiva 
primluvkyné a orodovnice nase: proste ji 
tedy, ki., by vam vyprosila u Boha dosta- 
teéné sily a milosti, byste ji pri v8f kreh- 
kosti lidské v ctnostech mohli nasledovati. 
Ona, matka milostiva, vyzida vam ve vSech 
potrebach u Boha pomoci a titéchy v kaz- 
dém souzeni. Modlete se ki., ovSem i bdéte 
a pricinte se, aby jmena vase jako jmeno 
- Marie Panny byla zapsdna v knize Zivota, 


- byste z tohoto. slzavého widoli jedenkrate 


dostali se k Marii do nebeské slavy. — 
t 


LX. V nedéli XV. po sv. Duchu. 


Obsah dnegniho sv. evangelia (Luk. 7, 
11—16.) jest: Pan Jezis vzkrisil syna vdovy 
Naimské, kteryzto zazratny pribeh chceme 
uvazovati k svému duchovnimu vzdélani. 

i,, ,Kdyz Pan Jezis, jda s uceniky a 
s velikym zastupem lidu do mésta Naim, 
priblizoval se k brané mésta: aj mrtv7 byl 
nesen ven.“ Neni mésta-ani vesnice (dé- 
diny), kde by éas od ¢asu nebylo mrtvoly. 
Vsudy se potkavame s priivody pohrebnimi. 
Také a snad *brzo ky. i tvij mrtvol bude 
nesen na hrbitov. Budte pamétlivi ki. éa- 
sto posledniho vystupu na jevisti syého Zi- 
vota, kde navzdy odstoupime. — Vsak snaz- 
te se povzdy tak byti divi, aby vam pri 
odchodu z tohoto svéta Pan Jezis vsttic vy- 
Sel se svymi uceniky, s andély a svatymi, 
jako mlaédenci Naimskému. , budZe Zijeme, 
budze umirdme, Pané jsme.* (Rim. 14, 7. 8.) 

2. Mrtvy, jehoz nesli ku hrobu, byl 
jediny syn matky, kterd vdova byla.“ Musel 
to dobry syn byti, sice by matka pro néj 


r 


ae 


byla neplakala, — Ov8em oplakavaji mnohé 
matky své déti, — syny a dcery — ne Zeby 
jim zdhy zemieli, ale ze jim délaji hanbu 
a mnohé starosti. Nez ty slzy, jezto boha- 
prazdné, nezdarné ditky svym rodi¢éim vy-- 
nucujf, stizi jednou umirani jejich. Ano sy- 
nové, dcery, jezto daremnym chovanim Zi-_ 
vot rodiéti strpéuji, mnohdy zahy, pred ¢a- — 
sem umiraji. ,,bazen Hospodinova prida 
dniv, ale léta bezboznych ukracena budou.* 
(Piisl. 10, 27.) Proto ,synu, nezapom{ne} 
na zdkon Bozi a prikazani jeho at ostriha 
srdce tvé . . .“) (Pfisl. 3, 1. 2.) 

3. ,Kdyz uzrel Pan Jezs vdovu, ana 
place, byl k nf mzlosrdenstvim hnut.“‘ Tim 
chtél ukazati, ze se ujim4 vSech skormou- 
cenych, zvlasté pak vdov a sirotki a Ze i 
my mame podobné ¢ciniti. — Vdova platict 
jest také obraz bolesti, jiz matka vSech vé- 
ficich, cirkev kat. pocituje nad smrti du- 
chovni svych ditek, hirisnych krestani. — 
Dle prfkladu svého bozského Spasitele méj- 
me kf. utrpnost se vSemi ztrapenymi, zvla- 
8té s vdovamiasirotky. ,Vdové a sirotku 
nebudete skoditi.“ (Mojz. 22,22.) ,Vdovy 
a sirotka prichoziho a chudého neutiskujte.“ 
(Zach, 7, 10. srv. Jak. 1,27.) Dle pirikladu — 
Pana Jezise litost méjte také nad hrisniky 
a proste Pana, abyje vzkrisil k novému Zi- 
votu, aby srdce jejich vzbudil k uptimnému 
pokani. ,Modlete se za sebe vespolek a- 
byste spaseni byli.“ (Jak. 5, 16.) ‘ 

4. Zdzrak dnes. sv. evangelia posiluje 
viru nasiv Krista Jezise, ze jest pravy Bah; 
nebot jen Pan Zivota ismrti mize z viastni 
moci krisiti mrtvé. — To posiluje také nd- 
d&i nasi. Ten, jenz mrtvému rekl: Mla- 
denée, tobé pravim, vstai! jednou i nasemu 
télu, jez ztyci, zvola: Pravim tobé vstaii! _ 


| — To roznécuje konetné ¢ lasku nasi. Boz- 
| sky Spasitel, jenz dal materi Naimské syna 


vzkriseného, také tebe ki., kdyz jsi byl hii- 
chem smrtelnym Zivot ztratil, vraci v sva- 
tosti pokani skormoucené matce, cirkvi sva- 
té. Proto zasluhuje zajisté Kristus, abychom 
jej vroucné milovali. — Ano On navstévuje 
nas a poji se s nami v nejsv. Svatosti a 
syti nas k zivotu vé¢énému, abychom vice 
nezemyeli, ale s nim Zili na véky. Proto 
chvalme a velebme Ho, jako zdstupové v 
dnegnim evangelium, rkouce: Pochvdlen bud 
Jezis Kristus, az na véky! Amen. — 


Kriz na vrehu. 
Tiché pisné Sumi bory, 
mlha half udol jiz, 
na nejvyssim vrehu hory 
y lesku slunce stoji k¥iz, 


Tys znak lasky! Klid nag z tebe, 
hi) v tobé smir a nase moc, 
sesli s jasnych vysin nebe 
pozehnani v tichou noe, 

wea nom. V.. P. 


aa Rec 
o slavnosti sv. Bartoloméje. 


212i za liktszi, a yvSeclko co ma 
clovék, da za Zivot swtj.** 
(Job, 2, +.) 


Pozorujme pokolenf lidské, projdéme 
vSechny jeho stavy a vrstvy od nejvySsich 
k nejnizsim a co shledime? VSudy jeden 
a tyZ boj o zachovani zivota, boj o chleb 
vezdejsi, boj o priodénf{ téla, boj o dosazenf 
éasného pokoje i pohodli, boj neustaly — 
treba by v boji tom prasknuly Zivotné Zily 
a sily. Ano, ;ve dne i v noci, se Isti i 
moci, plaéem i smichem, ctnosti a hfichem, 
zvyky a modou, vétrem a vodou, jazykem, 
§ pésti honime stésti.“ Ba vskutku ,kizi za 
kiizi, a vSecko, co ¢clovék ma, to za svij 
Zivot da!“ 
Nedivim se tomuto boji 0 zachovani 
zivota, vzdyt jest ndém vSem vrozeny a spo- 
leény; ale tomu jest se diviti, kterak roz- 
umni a svobodni tvorové ¢asto sto jsou 
obétovati pro pid strastiplného Zivota i 
neobsahlou blazenost zivota vé¢éného; tomu 
jest se diviti, kterak i mnozi Kristovi vy- 
koupenci pro hmotu, pro télo, pro svét, 
pro dabla, pro ¢as jsou sto zaprodati svého 
Spasitele, svou viru, svou dusi, svou véc- 
nost. Ci neni tomu tak? SlySme! Dva lidé 
prisli spolu do prudké hadky, az jeden z 
nich svého odpirce zavrazdil. Bratr zavra- 
-_  gdéného pfisahal pri krvi bratrové, ze vy- 
_ kona krevni pomstu. Dleuho se tajil vrah 
_prede mstitelem, az koneéné se stretnuli v 
hlubokém tivozu, kde nelze bylo vrahovi 
uniknouti. Jiz lezi k zemi porazen a v pra- 
vici mstitele se blySti vrazedna dyka na- 
mirena k srdci nestastnika. I zvola v smr- 
telné tizkosti: ,Méj smilovani pro Krista!‘ 
_ Mstitel jakoby zarazen timto vyktikem di: 
| ,Daruji tobé Zivot, odrekneS-li se Krista a 
budesg mu zloreciti!“ Ubozak mysli, Ze spasi 
zivot a Ze pokanim opét se smifi se Spa- 
sitelem zrazenym. VSak sotva ucinil po vili 
ukrutnému mstiteli, jiz dyka smrtelné pro- 
hnala srdce jeho a odhala mu i posledni 
‘pokajicny povzdech. ,Tak jsem se dikladné 
pomstil!* zafve ukrutnik s pekelnym uskle- 
bem; ,nejen télo, i dusi jeho jsem zahu- 
bil!* Tak onen neSstastnik chtéje zachovati 
 géasny Zivot dal vSecko co mel, odfekl se i 


iy - *) oat ‘ rk ; 22 " ee 0 rh ; yt tN ‘ey 
3 ( ye pia si “ aus. i . pe" j 
a f ‘ AN . f | a ar? 
‘im y Neat t omnes 384 per 
a Rt Ms) 


J. Krista, pramene Zivota vétncho. Co udi- 
nil tento neStastnik v soutéskach smrti: to 
spachati s to jest nejeden novovéky lhostej- 
nik v okolnostech piiznivéjsich za mizernou 
mzdu. O by krestané vlazni pamatovali na 
vystrahu Pané: Kdo mne zapfe pred lidmi, 
zapru i ja ho pred Otcem svym nebeskym. 
»Kdokoli bude hledati zivot svij zachovati, 
ztrati jej.“ (Luk. 17, 33.) ,A kdo ztratf 
zivot svuj pro mne, nalezne jej.“ (Mat. 10, 
39). Témto slovim Pané zcela jinak a do- 
bre porozuméli vsichni pravi ndsledovnici 
Kristovi. Tém slovim porozuméli zvlasté 
muéenici, kterf pro Krista Gasny zivot po- 
lozili a jeho viru viastni krv{ zpeéetili. Mezi 
muéeniky v, popredf stoji tada umuéenych 
apostoli, a mezi témi prvniho mista zaslu- 


huje sv. apostol Bartoloméj; zasluhuje pr- 


vniho mista pro ukrutné krvavou smrt svou, 
jejizto pozehnanou pamatku dnesniho dne 
koname. 

Maje dnes blahoreciti Hospodinu, jenz 
veliky jest ve svatych svych, maje mluviti 


na oslavu krvavého svédka, apostola Pané 


sv. Bartoloméje, jehoz nabozni praotcové 
nasi zvolili za ochrance ¢i' patrona svého, 
promluvim o tom, kterak sv. Bartolomé dal 
svlécc télo své pro Krista I, a kterak novo- 
véké pokolent svldet dust svow z kaze Krv- 
stovy LI. 


Ty pak, svédku krvavy, svaty Bartoloméji, 


vypros, at dnes slova ma vSem ku spdse znéji! 


Sy. apostol Bartoloméj byl Galilejsky — 


rodak; povolan byl od Krista, aby zanechav 
rybareni na mofi Genezaretském — lovil 
nesmrtelné duse lidské; on slySel vlastnima 
usima uceni bozského Mistra a byl o¢itym 
svédkem jeho zazraki. Kdyz po seslani 
Ducha sv. apostolé se rozesli do vsech uhlu 
svéta, kazal evangelium Kristovo v Arabii 
a v Indii, kde mnohy lid sedfci ve tmach 
pohanskych prived] k svétlu nebeské pravdy. 
Koneéné pirisel do Veliké Armenie. Tam 
obratil Polymia krale i manzelku jeho jakoz 
i dvanactero obc{ na viru Kristovu, Tento 
veliky tspéch apostola vzbudil tam u knézi 
pohanskych z48t a pomstu. Ze pak kralév 
bratr Astyages zistal zarytym pohanem, 


podpalovali jej modlosluzebnici tak dlouho,, 


az slibil jim, Ze se na sy. vérovéstu ukrutné 
pomstt. 
A v skutku, jak di bl. Ludvik z Gra- 


‘nady, samo peklo vnuklo tyranu Astyagovi 


tu neslychanou ukrutnost, ze kazal sv. Bar- 

toloméje za ziva z kize odiiti od hlavy az 

do paty. Difve vSak nutili jej, aby se od- 

teki Krista a obétoval pohanskym modlam, 
One 


re ed 


= reel: 


feck 


\ a 


Leé state¢ny bojovafk Kristiiv nedal se ni- 
kterak premluviti dobre pamatuje na vyrok 
Spasiteliv: ,Kdoz ztrati zivot svtj pro mne, 
nalezne jej.“ A proto ,kizi za ktizi, vSecko 


co svaty ma, to za svou dusi dé.“ Uprostied 


nevyslovitelnych bolesti nebéduje ani nezlo- 
Pohlizi na télo své krvf zalité jako 
na kralovsky purpurovy plast, povazuje sebe 
za obét Bohu zapalnou i dékuje Kristu, Ze 
odistojnil jej trpéti pro jmeno Jeho muka 
nejkrvavéjsi. Kdyz jiz sedtenou mél celou 


kazi, pfSe sv. Vincenc, popadl ji a jako 
 §télu knézskou zavésiv pres ramena silnym 


hlasem hlasal Krista shromazdénému lidu. 
Krveziznivy Astyages vida, ze odreny mu- 
éenik ani Zivota ani viry v Krista nepozbyl, 
kazal jej teprv druhého dne stiti. O zdaz 
di se co ulrutnéjsiho a bolestnéjsfho po- 
mysliti, jako jest sedriti za ziva s Glovéka 
kiizi? Zdaz nemusi krvdceti srdce a zvlh- 
nouti oko citelného Clovéka pri pomyslenf 
na palcivé bolesti, jakéz sv. Bartoloméj na 
celém téle trpél? Zdaz da se jeho muéeni- 
ck4 obét porovnati s jakoukoli jinou obétf 
syni lidskych ? — Mnoho podnikli a trpéli 
munozi pro zajmy svétské. Mnoho uéinil na 
pr. Kodrus, kral Athensky pro vlast svou. 
Uslysev véStbu Delfického bazka Apollina, 


- Ze jen tehdaz Athensti zvitézi, paklize kral 


jejich padne rukou nepratelskou — svlekl 


-. se sebe kralovsky odév, oblekl se v roucho 


otroka a vrhna se do secby nejkrutéjsi.na- 


lezl smrt — a zjednal tak vlasti pokoj. 


Mnoho ucinil Kodrus pro pomijejicf pozem- 
skou viast; ale mnohem vice ucinil sv. 
apostol Bartoloméj, kdyzZ vlastni télo své 
ukrutné odriti nechal pro pravdu Kristova 
uceni, pro spasu duse vlastni, pro nehy- 
nouci vlast nad hvézdami. Aj k takovym 
obétem mize roznitili smrtelné pozeméany 
jedina prayda nebeska — tot jest vitézstvi, 
které premaha svét — vira nase. 

Vsak Kristus oslavil také svého vér- 
ného bojovnika, oslavil jej v samém muéent 
dada mu sflu rekovskou presahujici veske- 
ren smysl lidsky; i po smrti bo oslavil; 
nebot u hrobu Bartoloméjova daly se divy 
na neduZiveich vseho druhu tak, ze okolnf 
narodové davem putovali ku hrobu jeho yv 
Albanum. Pohané tim rozvztekleni polodili 
sy, télo do tézké olovéné truhly chtice je 
ve vindch mofrskych pohybiti. Leé more 
jakoby cftilo, jak drahy svéten mu poklad, 
nepohltilo pretézkou schranku, ale preneslo 
ji z Armenie az do Sicilie bez pornSent. 
Odtud pak prenesl sv. télo cisat Otto III. 
do chramu, jejZ byl vzdélal ku cti sv. Bar- 
toloméje na ostrové feky Tibery. Nuze, ra- 


BBE 


——— ee ee a sss anna: 


Ces 


‘ 


duj se jiz oslaveny strazce tohoto chrami, 
raduj se svédku krvavy v tento veliky den 
svij! Raduj se z nevadnoucf palmy vitézstvi, 
raduj se z koruny poseté krvavymi rubiny, 
raduj se z purpurového roucha nesmrtel- 
nosti, jakym té ptiodél Pan, zes kizi téla 
svého ochotné svlekl pro Krista! Bud ale 
tobé, sv. Bartcloméji, bud i Bohu Zalovano, 
ze novovéké pokoleni svlek& dusi svou z 
kiize Kristovy. 

11. Sv. Bartoloméj dal svléci kizi svou 
pro Krista a nynéjsi ktestanské pokoleni 
svldci dui svou z kitze Kristovy, kterdz jest 
roucho viry, roucho Clovécenstvi, roucho pra- 
vdy, roucho. zbognosti, roucho ldsky. 

Syl4f{ se novovéké pokoleni z roucha 
vary. 

Jest zajisté nynf mnoho tajnych neveér- 
ci, kteff své krestanstvi a katolictvi nicim 
jinym vedovodi, leda tim, Ze jsou zapsani 
v matrikach. Ba nalezli se u nas jiz i taci 
krestané, jenzZ se nestyd{ verejné prohlasiti, 
ze jsou tplné bez viry, bez vyznanf, bez 
ndbozenstvi. O nestoudna nestydatosti, kte- 
ra Clovéka k zviratim ponizujes! Dobre fi- 
kavali nevérctm starocéest{ pfredkové nasi: 
Zajic také nic nevéri a jest prece Ziv, ale 
jak? jako zvire. A kam také pro Buh do- 
jde Glovééenstvo bez viry a bez naboZenstvi ? 
»Lépe by bylo lidem bez slunce nezli bez 
Boha a naboZenstvi.“ To nedél ani papez 
ani biskup, to fekl moudry pohan Plutarch. 
A zajisté, pr. dr., znici-li se nabozenstvi 
a Clovék prestane vérit v Boha a véénost; 
pak postavi ¢lovék s4m sebe za Boha, pak 
nedéla vice rozdilu mezi dobrym a zlym, 
pak vsecko zda se mu dovoleno, i ta nej- 


_horsi nepravost, pak nastane valka vsech 


proti vSem, jen silnéjsi bude v pravu a po-- 
Slape kazdéhe, kdo mu stojf v cesté. Ba 
Zivot mezi tigry byl by jesté krasny u po- 
rovnani s Zivotem mezi ndrody, jenz se 
spustili Boha, nebo mezi dravci nastane po- 
koj, kdyz se nasytili — lidskaé ale vasen 
nezna miry a nezna.ukojenf, pakli ji bozska 
vira v uzdu nepojme. Ano bez nabozenstvi 
rozpadnou se vSecky svazky mravného po- 
radku, bez nabozenstvi neobstoji ani rodina, 
ani obec, ani trim, ani stat. To dobre na- 
hlizel veliky statnik americky Washington 
(Uasingtn), proéez i uéinil zikonem: ,,Ackoli 
kazdy obéan tohoto svobodného statu ma — 
tplnou svobodu néboZenstvi: prece se za-. 
vazuje kazdy, aby véril v Boha spravedli! 
vého, v nesmrtelnost duse a ve véénost ; ji- 
nak nelze vlddnouti a neobstoji ani monar- 
chie ani republika, ani spoleénost, ani ro- 
dina, ani porddek, “ , 


- a89 


Svét nds svldd se tz roucha elovéten- 
stv. Popirajft mnozi stoupenci Vogtovi, po- 
piraji nesmrtelnost lidské duSe povazuijice 
se za vySsi druh opic, z nichz pry se élo- 
vék éasem vyvinul. Kam mifi opét tento 
nesinysl ?. Na zahubu lidstva. Nebo nejsme li 
nic nez% ptylivé télo, zahyne-li cela nage 
bytost pri smrti: pak ma Clovék pravo Zit 
jako zvife, pak nema zddnych vyS8fch pray 
a povinnosti, pak jedno jest zapfchnouti 
zvire nebo Clovéka, pak bylo by celé lid- 
stvo hejno vyssi zvéte, kterd se mfize ve- 
spolek pozfrat. Pékny to pokrok! Méj se 
za potomka opic, kdo chce’ — my aspon 
kfestané katolicti chceme dle Kristovy na- 
uky zistati lidem Bo7im, lidem vykoupenym, 
my pysni jsme na své lidské distojenstvi, 
my zvedime éelo své k nebesim volajfce: 


»Nechté i svét se na rub zvrati, 

pravda Bozi bude stati: 

Bth Bohem a lidé lidmi!* 

Svét svlddi se té& z roucha pravdy a 
poctivostt. Ci neni tomu tak? Pryé je sta- 
roceska pravdy milovnost a poctivost, jiz 
dané slovo a stisknuti ruky platilo vice nez 
vsecky nynéjsi kolkované upisy a kfivé na 
mnoze pfrisahy. ,Svét chee byt klaman, 
tedy ho klamejme!* tato zatemnéla bezboz- 
na zasada panuje nynf ve vSech vrstvach 
spolecenskych. Proto natiskne se nyni v 
novinach tisice lzf, vzdyt to tak svét chce 
mit; proto podrzi nyni vrch jenom ten, kdo 
se vyzna v pokrytectvi, v politice, v uskoku 
a Sibalstvi. Ano, budem-li takto pokraéo- 
vat, odstéhuji-li se vira a pravda z pribytki 
a ze skol: vyroste nam z nadéjné nasf{ mla- 
deze pronarod prohnanych taskari — a béda 
pak lidské spolecnosti! O bychom chtéli 
sobé jesté v ¢as povsimnouti napomenuti 
apostolskych: ,O nesmyslni, kdo vas zmd4- 
mil, abyste nebyli povolni pravdé.* (Gal. 
3, 1.) Pravda jedin4, ,,pravda osvobodi vas!“ 

Svét nynéjsxi sviddé se ddle z roucha 
kestanské zboznosti, kter4 Glovéka povznasi 
nad hroudu pozemskou. Na hroudé Ipi nynf 
svét, zboznuje hmotu, klani se zlatému te- 
leti mamony. ,Panem et circenses!* Chleb 
a hry! tak volal druhdy timsky narod, kdyz 
znemravnél, kdyz pozbyl vSeho vy88iho vzletu 
a citu, kdyz blizil se k svému tipadku. A 
podobné pfsen o smyslIném pozitku ozyva 
se na vsech strandch i za dni piitomnych. 
Proto prazdné byvaji na mnoze nase chramy, 
které nabozni predkové s velikym nakladem 
postavili; ,,opusténd jsi dcero Sionska jako 
budka na vinici ajako chaloupka na poli.“ 
(Isaj. 1, 8.) Proto znesyéeujf se nedéle a 


svatky pracirobotnou. A zdaz proto zmaha 
se blahobyt? Aj, mdlo nd4s mize mluvit o 
blahobytu; naopak na Zebrackou hal pti- 


chazeji mnozi zamozn{, kterf 0 chram Bodf | 


nic nedbajf, pri tom vsak dosti éasu a pe- 
néz maji na svétské vylety. Dobie fikali 
stati Cechové: ,Svét svatek a post se v pé- 
tek, nebude tvij statek kratek !“ 

Svét nyn§s svld& se posléze z roucha 
Kristovy lasky, ,Kdo nemiluje, zistéva v 
smrti‘ piSe miliéek Pané. Kam ale podéla 
se od nas sv. holubicka lasky? Aj uletéla 
do rozsedlin skalnich ; misto jejf zaujal hra- 
bivy havran sobectvi a pekelny drak nend- 
visti. Havran sobectvi vola: ,Kdo skoho 
ten s toho, co je komu do toho !“ a lidé po- 
slusni toho hlasu hledf, jak by jeden dru- 
Ri pen ohnouti, a by mozna byloiz kiize 
odriti ! 


Drak nendvisti sdpe sc zylasté proti— 


cirkvi Kristové, ktera dle povolani svého na 
odpor se stavi prevracenému sméru ¢éaso- 
vému. Vizme na pf., s jakou dabelskou 
radosti otiskuji nékteré listy jmena dvou 
nedistojnych papezi: Pavla III. a Alexandra 
VL., jakoby nikde jinde nenasel se koukol, 
jakoby vedle téch nékolika koukoli nebylo 
250 dokoualych i svatych papezi a jakoby 
témi nékolika koukoly uz se dokazalo, ze 
naSe cirkev neni pravaé a bozska! Leé ne- 


predpojaty clovék bude souditi takto.: Méla-li _ 


cirkev ve svém stredu nékdy nékteré ne- 
hodné pastyre a trva-li vzdor tomu po 18 
stoleti: tozZ pravé znamenitym dikazem, Ze 


nékdo vyssi, sv. Duch, fidf a ochranuje cir-~ 


kev nasi tak, zeani pohorseni povstala v ni 
neuskodily ji, nébrz k vystraze a dobremu 
poslouzily. 

Nuze katolici, nedejme se zahanbiti od 
jinovérct, kteti cirkvicky své nejen netupt, 
ale laskou, obétavosti a zboznosti hledi jim 
na nohy pomoci! Odstéhuj se od nas, pe- 
kelny draku nendvisti i loupezny havrane 
samolasky! Ty ale sy. holubi¢ko lasky na- 
vrat se zpét ze skal do srdci nasich pro 
tebe stvorenych ! 

Poznali jsme, pf. dr., kterak s. Bartolo- 
méj dal svléci télo své z kiize proKrista a kte- 
rak lidstvo nyni se svla¢i z kiiZe Kristovy, 
kterdz jest roucho viry, roucho ¢lovééenstvi, 
roucho pravdy, roucho zboZnosti, roucho 
lasky, I kdoz by spolu nechdpal smutné 
toho nasledky: 
zahubu jednotlivciv icelych narodi! Kamz 
dojde nevérec bez Krista, bez viry? Bez 
viry neni v divoté pravé radosti, neni uté- 
chy pri smrti. Bidnou, zoufalou a strasnou 
smrti sesli odpadlici i nevércové: Julian 


+ 


he 
Ree) 


zihubu éasnou i véénon, - 


cs (BE ate 


apostata, Jindtich VHUL, Voltér. 


Na nich 
se splnila slova: } 


»Divoké jeho svédomi, podobné hrobu vraha, 
jenzZ pusty lezi vy soukromi, na némz, se bejli 
e zmaha. 

At pukne srdce jako led, kdyZ na néj slunce 
Zari, 

a lhdr, jenz sidli vy ném, bud klet a kleto 
jeho star! 

Bah vsudy jsa, byl vsrdci tvém, pro¢ nebylo 
tvé srdce v Ném?* 


A kam dojdou nérodové bez viry, toho 
smutny mame piiklad na narodé francouz- 
ském. Nevérecti filosofové, tak zvani ency- 
klopedisté, rozsili tam v minulém stoleti 
simé nevéry, které krvavé prineslo ovoce — 
francouzskou revoluci. Leé ani po té smu- 
tné zkuSenosti nepoznali Francouzove, kte- 
ré véci jsoujim ku pokoji — Kristus totiz, 
jeho uéeni viry a lasky. Pro¢éez musela 
prijiti na narod ten nova strasn4 pohroma; 
“krvava valka prusko-francka a zbésilé ono 
radéni parizské kommuny. A coz ten nas 
mily éesky narod? Ion octnul se nejednou 
na kraji propasti, kdyz roztrzkami v nabo- 
Zenstyi odtrhl se od praveho svétla Kristova. 

rocez poznejte kone¢né narodové, Ze 
narod bez viry a narodnosti jest jen télo 
bez krve akosti! Poznejme koneéné, kre- 
 stané, ze Kristovo svétlo nenahradi nam 
‘nizddna licha osvéta! 

Ze pak pro svetlo Kristovo Bartoloméj 
_ sy. svlekl se sebe ktizi syou: i my svle¢me 
“se sebe starou onu hifSnou kizi nevéry a 
nepravosti, bezboznosti anelasky. I obleé- 
me se v kiizi Kristovu, v roucho viry, v 
roucho ¢lovééenstvi, v roucho pravdy, v rou- 
cho zboZnosti, v roucho lasky. Ano, od- 
vrzme jiz skutky temnosti a oble¢me se v 
odéni svétla! ,Jako ve dnepoctivé chodme 
ne v hodovani a opilstvi, ne v smilstvu a 
nestydatostech, ne v svaru a zavisti, ale 
oblecme se v Pana Jezise Krista!“ (Rim. 
13, 12—14.) Amen. Jos. V. Smélyj. 


0 chudobe. 


Rozmluva s chudyjm élovékem., 


1. Nejednou slySel jsem chudého ¢lo- 
véka sobé stézovati: Zadny na svété nent 
tak ubohy, jako ja. NaéeZ ji: Podivej se 
na Spasitele svého na kyizi, a porovnej sebe 
8 nim, neni-liz on tisickraéte chudsi a poli- 
_ tovani hodnéjsi, nezli ty? Viz, ubohy Spa- 
sitel tvij nema (a to za bilého dune, pred 
o¢ima tisich) ani toho nejchatrnéjsiho satu 


na sobé, aby prikryl nahotu svou; v nejtrap- 


livéjsi Zizni, jizto kazdy trépen byvd, kdo 
mnoho krve ztratil, ni jediné kripéje vody 
nepoddno mu, aékoli volal: Ziznim! Umi- 
raje a v smrtelnych tona bolestech, sklanél 
hlavu svou, hledaje miste¢éka, kdeby odpo- 
¢inul, a nenalezl. 

A v této nejvétsi chudobé, v této nej- 
vétsi opusténosti své spoutan byl na rukou 
i na nohou, ne provazy aneb retézy, nikoli, 
ale zeleznymi hreby prorazeny byly svaté 
ruce i nohy jeho azran jeho hojné prystila 
krev a ostatni celé télo jeho bylo jedina 
bolest od hlavy az do paty. A v tomto 
smutném, v tomto hrozném stavu musil od 
lidf ne politovéni, ale potupu, posméch a 
rouhdni slySeti. O kdo popise, co trpéla 
presvataé duse jeho, kdyz volal: Boze mij, 
Boze mij, pro jsi mne opustil? 

Nuze, uvazuj nyni, ty ubozdku, kteryz 
plaées a naifkas, nemas-li se lépe, nez Spa- 
sitel tvij ? 
nahotu svou? nemas potravy aspon tolik, 


aby zachranil télesny zivot svij? nemas - 
loze, a byt chatrné, kde by sklonil hlavu ' 


svou a sobé odpo¢inul? trpfs-li tolik bolesti 
na téle svém, jako Spasitel? ¢ili spiSe jsi 
docela zdrav a vesel? a nad to nade vse, 
snasis li potupu, hanu a rouhani, jaké on 
snasel ? — 

2. Snad odpovidas: A bycht i tak ne- 
Stastnym nebyl a tolik nesnasel, jako Spa- 
sitel na krizi, jsem prece dosti nestastny 
a zle se mné vede. Spasitel snaSel chudobu 
a opusténost svou, aby shladil hiichy to- 
hoto svéta; k Gemu ale moje chudoba ma 
prospésna byti, toho nevim ; jen tolik vim, 
ze mneé ztrpéuje zivot mij. Jini se maji 


‘Tépe. 


Mél bys pravdu, kdybychom zastali 


vzdy na tomto svété, a kdyby na véky tak 


zustalo. AvSak po tomto krétkém Zivoté 
prijde zivot nekoneéné dlouhy. A na onom 
svété mnohym lidem pravé opaéné se vede, 
nez na syété tomto. Nemilosrdny bohatec 
trapi se v pekle, kdezto ubohy Lazar v nebi 
se raduje a blazen jest az do dnesntho dne, 
ano aZ na véky. Jestli po kratkém Zivoté 
chudobném a obtizném piijdes do rdaje a 
do radosti véénych, coz Spatnou stranku jsi 
vyvolil? Kdy% zlo¢inec na smrt vyveden, 
obesen nebo stat bytimaé, dostava den pred 
tim vseho hojnost, ji@la a piti, jakého se 
mu jen raci. NuZe, zdali bys vyménil osud 


svij s osudem toho ubohého hfisnika ajeho - 
tobe 


bohaté pokrytym stolem? Jisté ne; 
voda, zeméata, éerny chléb zajisté milejsi 
jsou, nez zoufalé ty pospasy, po nichz na- 


~ 


Nema snad, ¢im by pfyikryl 


—s-. . 


. Silnd a ohavnd smrt ndsleduje. — Nuze 


viz, hody nemilosrdného bohatce a hostiny 
premnohych bohatych lidf nejsou zaéasté 
nic jiného, nez takovéto hody popravnf, jichz 
se jim jesté pred neStastnou smrti a véénym 
zavrzenim dostavé. Zivot jejich jest kratky 
masopist; popeleéni streda jest smrt jejich 
a pak ndsleduje pist a pokan{, jez konce 
nemajf. — Ty-li ale chudobu svou s kie- 
stanskou trpélivosti néjaky éas ponese’ a 
posléze do nebe prijdes: jest Zivot tvaj zde 
na zemi jako veliky patek a po smrti hned 
nastane ti velikonoc a radostné vzkiiSen{,k 
zivotu lepsimu s vé¢nym, radostnym alle- 
luja! Proto di apostol sv. Pavel: Nemdme 
zde mista ztstdvajictho, ale budouctho hle- 
ddme. — Nase pomijejict a snesitelné utr- 
pent prindsi_ndém véenou nudmirnou hojnost 
slévy.- 

3. Mohl bys ale snad jesté dale namf- 
tati: Vzdyt pak lidé, kteti bohati anebo 
aspoh ne chudi jsou, prece vsickni do pekla 
neprijdou. A tak by mné prece milejsi bylo, 
kdybych nebyl chudym; mohl bych i bez 
chudoby kiestansky zivot vésti. 

Na to ti odpovidim: Chudé musime 
vlastné byti vSickni, chceme-li do nebe ve- 
jiti. I bohatec musi alespon uvnitir, anebo, 
jak pismo sy. se vyjadruje, v duchu chudym 
byti: srdce jeho nesmi lpéti na penézich 
a statecich pozemskych, anebo aspon nesini 
mnoho po nich se shanéti. A tak naopak 
zase chudas, ktery v8isilou jméni a bohat- 
Stvi miti chce, chudym v duchu (dle slov 
Spasitelovych) neni a nemiize se kojiti na- 


déji na véénou blazenost, kteraz jediné chu-. 
dym .duchem zaslibena jest. 


Avsak stano- 
veno jest radem Bozim na tomto svété, ze 
vzdy a vsudez byli chudi a bohati, jako tyz 
velemoudry Bih uéinil a zaridil, aby byli 
lidé dvojfho rodu, muZi a zeny. Jako tedy 
nerozumné by bylo, kdyby chtéla Zena re- 
ptati proto, Ze jest Zenou a ne muzem: 
rovnéz nerozumné by bylo, kdyby ty reptati 
chtél, Ze té Bah vradil do poétu chudych 
a ne bohatych. On sam jest Panem a sa- 
mojediny ma pravo, s kazdym ¢initi, co za 
dobré uznava, 
niceho tim nezménig: jsi chudy; avSak ve- 
liky jest rozdfl, zdali chudobé své rad a 
dobrovolné se poddavas, ¢ili ji nelibé neses 
a repces. Jsi-li spokojen se stavem svym, 
te jsi chud, a netouz{s-li ani po tom, aby 
bohatym byl, protoze Bih tak tomu chcea 
ty v tom vali Bozf vidiS: mé chudoba tva 
velikou cenu pred Bohem, a jest ti pravym 
Zebrikem do nebe. Jsi-li ale nespokojen s 
chudobou svou, jinym-li zavidi8 a neprejnost 


Reptas-li, na osudu svém > 


— 391 


v srdei svém chovas: pak ovsem chudoba 
tvé ti nic neprospivaé a ty prece chudym 
zustavas; ano chudoba tizi té jesté vice, 
nez dobrého krestana, a mize té posléze 
az ido pekla dolt stla¢iti, zvldsté jestlize 
Isti, podvodem, kradezi sobé pomoci a tak 
chudoby své zbaviti se chces. 
(Pokraéovani.) 


Obzinky: 


Pyiklad ze Zivota od Frant. Pravdy. 


IV. 


Nad Méyetinem zas¢ jasné sviti slunce, 
je po obzinkaéch, v hospodé se jiz nehraje 
a netanci, ale je tam jesté hluk a krik, stary 
Mandelik sedi za stolem, ma pred sebou 
koralku a pivo, nékolik sousedi dodrzuje 
Ss nim, vyspali se na lavici a nyni v chla- 
stu pokraéujf. 


Mlady Mandelik lez#i pred hospodou na — 


sadé v travé. Udélali mu pod nos knfry, 
je cely umounény, koSsili a vesta ma roz- 
trhanou, hodinky mu vypadly z kapsy, ée- 
pici ztratil u vrat, vyhodili mu ji na par- 
kan, dymku roztloukl na dvore, visi ve dvou 


kusich na trubce a ma ji pod botou. Pali 
do ného slunce, nevi a neciti nic; kdo jde 


okolo, udéla sizného zert anebo ma z ného 
osklivost a pravi: ,Snizil se k dobytku!* 


Ai 


4 


“ 


Ze svétnice vyrdzeji hlasy chraplavé, — 


padla rana do stolu, vrzaji Zidle, cinkaji 


sklenice, za¢al zpév, zaze utichl, nasledovalo 


huhlani a bruéeni, z toho se preslo k vo- 


‘te 


lani a kriku, jakoby se nékdo hadal, jakoby — 


do krizku se bral s nepritelem. 

Neni tomu tak. Otec Mandelik budi 
opilého muzikanta, aby mu hral, zdviha, strka 
ho, ale on mu nepovstal. I zatroubil mu 
do ucha, piskd na klarinet, poliva ho pivem: 
nic platno, muzikant k sobé nepfisel. Ne- 
chal ho tedy, tanéi bez muziky, stryc soused 
také musi tantit, délaji madarskou, vyska- 
kujf proti sobé, otaceji, rozchazeji, pribli- 
Zuji se. 

Syn Jan se probudil pod oknem na 
sadé, nevi kde je, ziva, poznal hospodu a 
dostal zizen. I diva se okolo sebe, sebira 
své véci, zastréil hodinky do kapsy, kleje, 
Ze mu nékdo rozbil dymku, hled4 kabat a 
epic. 

Cepici nagel, ale kabat nikoliv, mél ho 
jiny chasnfk, v hospodé mu nechal svij a 
teprv ndsledujici nedéli, kdyz se oblikal, 
vidél a presvédiil se, ze se omylil. 


Jan zpytuje a kapsuje se, ma-li jesté | 


399 


penfze. Kde nic, tu nic, co mél dal mu- 
zikantim a hospodskému zustal dluzen. 

Pyistoupil k oknu, hledi do svétnice, 
spatiil ho otec a vola; ,,Hej chlapce, pojd 
pit a sko¢é si s nami!“ 

Chlapec kolohnat Sel pit, ale je mu 
zle, chce kofalku a sice horkou a pak se 
~teprv obéerstvil a z mdloby zkiisil pivem. 

Tanéit nemtize, otec chce, aby hral a 
kridi: ,Dost dlouho jsi se uéil na housle, 
' gadrnkej naém nakou.“ 

Jan sundal housle se zdi, hraje a otec 
se strycem dale délajf madarskou. 

Hospodska uvarila cernou kavu a kdyzZ 
ji prinesla na stil, sebral se i muzikant s 
lavice, druhy slezls kolniku, kde odpo¢ival 
v sené, a oba si s Mandelikem napravuji 
pokazeny zaludek. Za to mu museli hrati, 
_ ozyva se trouba a klarinet, Jan housle od- 
lozil a jiz také tanéi. 
Pilo se az do vecera, je8té ten a onen 
 pribyl, mnohy pitim porazen sklesl pod a 
za stil, mnohého odvedli doma, hospodsky 
si za kavu a pivo, rosolku a koralku poéi- 
tal, co chtél. 

Byla noc z pondéli na utery, kdyZ ob- 


.. Zinky se ukonéily, a Sla o nich zprava, Ze 


vyborné vypadly a se podatily. 
_Mandelikovy dcery vyspavaly v pondéli 


az do poledne, dévecky musely bez spani 
_ do prace a pacholci si také nelehli. 


Dyimli 
si v chlivé a na poli a majf zlost na hos- 
_ podare a jeho rodinu, Ze si udélali jesté 

jeden svatek. Proé oni ho neméli jako oni! 

Déveckam to leze do hlavy a ¢inf tram- 
poty, ze na sobé mnoho Satstva pokazily. 
Vzaly si, co mély nejhezéiho, a béda, tu jim 
nékdo slap] na sukni, cely kus se vlaéel za 
nimi a musely ho pfigpendliti a tam jim 
nékdo utrhl cip, porusi) krajky, polil je pi- 
vem. I hreben jim spadl na podlahu a ta- 
ne¢nikim se dostal pod nohy, kdez na kusy 
ho rozdupali. A jeden chasnik neopatrné 
odhodil sirku, jiz si zapaloval tabak, vle- 
téla jim na zdstéru a velkou diru v nf pro- 
palila. A co jim zbylo z novych strevich? 
Jsou pryc, nejen spodek schazf, isvrsek je 
rozedran a jiz nebudou moci je nosit. 

Kdo jim viecky skody a ztraty tyto 
nahradi? 

Ba nikdo, a jim nestaéi ani ¢tvrtletni 
sluzba, aby sik tomu, co jiz mély, zase po- 
mohly. 

‘Je to spravedlivé? 

Co jim vynesly ty obzinky ? 

Nevidano, dostaly kousek masa, kasi 
a nékolik téch kolaci a nynf musejf dosa: 
dit ze sluzby, aby nechodily co hadrnice. 


Sedlak klidil, m& plnow stodolu, maze ku-— 
povati od zida, ale ony ztoho neziskaji ani 
stébla. . 
Jesté hit nez dévecky natikaji pacholci. 
‘Ti také zmarili Saty, do nichz byli’ o- 
bleéeni, a mimo to utratili mnoho penéz 
za pivo a za tabék aza muziku. Jsou ma- 
lomysIni. Jeden potiebuje boty, druhy ka- 


bat. Vybrali si mzdu od hospodate, pro-  - 


hejrili ji'a nynf se nemohou o8atit az po 
pilleté. Mezi tim je posviceni, potom ptijde - 
masopust, jak pak je mozna& aby vysli? 
Kozel vzal ty obzinky, kdyz je nevydrzuje 
hospoddé¥! Je to kiivda, je to véc do nebe 
volajici, ze oni na né prispfvaji. 
To nikomu nenapadlo, Ze do hospody - 
Sel dobrovolné. Ci nutil ho nékdo, pro- 
marniti a rozhazeti tam penize? Nikoliv, 
mohl se doma najist a napit zadarmo, hos- 
podé se mohl vyhnout akdyz se nevyhnul, 
moh] se tam chovat Setrné a skrovné. 
Jindé to bylo u Blazejovskych. Bla- 
zejovsky svym éeledinfim v hospodé sam 
zaplatil utraty, ale museli dbati na pocest- 
nost a na poradek avpravy ¢as s nim jiti 
domi. Ti arcit neméli-skody a bylo to je- 
jich a hospodafovou zasluhou, kdezto Man- 
delik a jeho lidé sami si zkézu pripravovali. 
Mandelik ptede znémi mél nouzi, jiz 
se jim nedostavalo i na chléb, vyptjéovali 
si a délali dluhy. Zid ma u nich pres sto 
onomu, stavenf se jim boff, ¢eladka se s 
nimi had& o mzdu, nezaplatili dané, jiz je 
zase budou muset odvadét a shanéji je po 
grosi, domacf a polni naradi naleza se v 
bfdném. stavu, nikdo jim nechce nadeni¢it, 
ze u nich té7ko a Spatne prichazi k svému. 
Po znich bylo po bidé. Dovezli obili 
na trh hned pred obzinkami. Zid si vzal 
velky pocet mandeli s pole a i brambory 
na pol' si zamluvil a vyminil. Dava se také 
slama a seno, davaji se jiné’ pozitky mfsto 


| penéz, kazdy v domé si prilepSuje, stard se 


o své potreby, déla si zdsoby. Déti maji 
nové gaty, otec a syn jsou porad v hospodé, 
doma se lépe jia vice kourf: tiroda je zde 
a ta na vsecko vystaci. 

Po obzinkach dostavili se vétitelové a 
upominaji. Reznik, hospodsky, kupec chce 
byti zaplacen. Zapravila se dai za jeden 
a za druhy mesic. Hospoddt a hospodyné, 
syn a dcery odnaSeji ze stodoly a sypky. 
Na spraévu domu, na to a ono, co v hos- 
podarstvi se8lo a schazi, nevynalozilo se 
niéehoz, ale otec pije, syn chodf po muzi- 
kach, dcery se v novych satech svétu stayi 
na odiv. 


ey en ees ieee ayo, ee : 
“cla Sieh : 
gs on , m, 
oer? T nN a . 

ie a 
i 


- ebrict u Mandelfk vychizejt s pra- 
_ zdnou a ukdze-li-se néktery ve stavenf, je 
plisnén a po druhé se mu radii vyhne. 
3 Dochazi, co bylo v zdloze, a Mandelfk 
se nestiti, nebojf podvodu ani tiskoku, aby 
vie za zbytek utrzil. On obilf moé{, spatné 
éisti, prodiva na malou mfru a tim blizntho 
svého Sidf a okrada. 

Kdo s prodejem éeka, az bida zrostla 
a kazdy se nuti platiti mu dvojndsobné, 
nechce-li umiiti hladem, hor&f{ jest nad zlo- 
déje a kazdého jiného podvodnika, ale jesté 
horsi jest ten, kdo piestupuje, co Bah po- 
rucil jiZ skrze Mojzi8e UL kn. 19, 35, 36.: 
»Necinte nic nepravého v soudu, v loktu, 
ve vaze, v mite: vaha spravedliva, arovnd 
at jsou zavaz{, spravedlivy korec, a spra- 
vedlivy zejdlik.“ 

Rodina sedlaka Prokopa Blazejovského 
v pondéli rano jiz zihy zase byla v_ prdci 
a Geledinové s potéSenym srdcem pracovali 


s ni jsouce spokojeni se svymi hospodafi. | 


Syn Vacslav zpivaje vyvadi sv4 dila a dce- 
ry jsou také veselé, ackoliv pozdéji poste- 
skly si matce, Ze snad je prece hanba ne- 
miti Sati skvostnéjsich. . 
Matka to povédéla otci, ten si je vzal 
do pristénku, spolu s nimi i Vacslava, a 
pravil k nim: ,,Vy pry byste rady mély 
drazsi Saty ?“ 
Zaéervenaly se a neodpovédély. 
»Koupim vam je,“ fekl a slibil otec, 
ykdyz o né jesté budete stati, az mne vy- 
slechnete.“ 
I promluvil k nim takto: ,Je pravda, 
Bih nam nadélil obilf, mame je v stodole. 
Vsak musime z ného byti Ziyi po cely rok: 
my a vsickni ¢eledinové. Zebrakim také 
_chceme davati a kdo vi, komu v obci za- 
potrebi bude nasi pomoci. Nemoc, nehoda, 
nestésti mize potkati nds i jiné. Platy a 
dané sezerou velky dil trody. Jiny velky 
dil padne na mzdu ¢eledinim a délnikim. 
Dale chci do domu vSelicos zjednat a na 
staveni vselicos opravit. Bez vyloh na Ssaty 
pro sebe a pro vas zajisté se neobejdu a 
pripravit vim vyrazeni, jsem vzdy hotov, 
trebas by to stalo-penize. Tedy s tim, co 
mame v stodole, nesmime plytvati a nesmi- 
me délati, co bychom chtéli. Mnoho nam 
nezbyde a kdyby néco zbylo, povazte, Ze 
tolik co letos po kazdé nesklidime. Uz na- 
sledujici rok mize byti netirodny, mize nas 
v ném zastihnouti a pirekvapiti jiné Bozi 
dopusténi, ohen, pad dobytka a uminil jsem 
si, Ze budoucné dim proti ohni a obilf proti 
potiuéenf si dam pojistiti, naé arcit musim 

miti mnoho zlatych, jichz ale mi nebude 


» 


— 398 


lito, Ze budu moci pokojné a bez starostt 
aspoh spati. Pak jste tu vy, chci vas za- 
opatriti, kdybyste se vddvaly, Vacslavovi 
odevzdam hospodarstvi a Vojtéchovi vykazu 
podil jako vam.“ 

Nyni pravil Blazejovsky k détem svym: 
» Myslite-li, ze mam vyhoditi pentze za zby- 
teénou parddu, tedy mi to reknéte. Slusny 
a porddny Sat vim neschazi.“ 

Deery se vymlouvaly, ze, co se toho 
vdavant tyée, sporiti by se nemuselo, poné- 
vadz k tomu asi nikdy nepfijde, ale nové 
Saty nechtély k vali tem druhym pottebam 
a Vacslav nechtél také nic, aékoliv si byl 
pral klobouk a dymku. Poékajf, az si otec 
vSe rozpocita a rozdéli, a bude-li mozna 
zjednati jim, co by je zvylast tésilo, je na 
to dost Gasu. 


* 
* * 


Stary Mandelik brzy odevzdal statek. 
synovi, ze hospodayil od péti k ¢tyrem. 

Jan se ozenil, Terezku si ale nevzal, 
ze potreboval penize, aby si pomohl, a téch 
u Kondelki nebylo. Byl také u Blazejov- 
skych na namluvach, vSak nic nepofidil. 
Ma Zeou z jiné vesnice a vede se jim po- 
rad hit a hit, ze obzinky slavivaji jesté 
dle starého zvyku, trodu zemskou nepova- 
gujice za dar Bozi, jehoz by moudie a do- 
bre méli uZiva‘i. Prede znémi mivaji nouzi 
a bidu a délaji dluhy a po znich nepama- 
tuji na budouci potieby a oddavaji se mar- 
notratnosti. 

Rodiée se u nich majf zle, nenajedi se 
ani u spolecného stolu a vyminek se jim 
Spatné odvadi. 

Deery se sotva provdaly na chalupy, 
jsou nespokojené, jsou nestastné, berou ro- 
di¢im, kdyz k nééemu prisli, a nemohouce 
oZeleti parddu, na niz jim nyni nikdo ne- 
diva, véSejf na sebe ve svatek a v nedéli 
néjaky vybledly kousek starého hedbavného 
Satstva a tim byvalou slavu si vynahrazujf. 

Muzové sotva vystaci kupovati pro né 
kartouny a pro sebe na Serky. 

eladka, co kdy u Mandelik& slouzila, 
nikam to neprivedla, fidila-li se dle jejich 
spiisoba. 

Blazejovsky Zije v hojnosti, je na stat- 
ku jesté panem, ackoliv ma jiz Zenatého 
syna Vacslava, jenzZ s choti svou sobé rov- 
nou v ctnostech hospodayi s nim a jedno 
srdce a jednu mysl s nim zachovava. 

‘Syna Vojtécha dal otec na Studie, stal 
se knézem a vyznamendva se prikladnou 


~ bohabojnosti. 


wat BOR AS 


Deery jsou bohaté a pofddné selky, 
mezi Zenichy si mohly vybfrati, hledély ale 
na uslechtilost a dobré mravy a‘s hodnymi 
mlddenci se zasnoubily. 

_ Obzinky vSem jsou posud vyznamnym 
svatkem, Ze tirodou zemskou sebe i jiné 
maji oblaziti a Ze chybuje, hreSi asi Skodf, 
kdo nerozumné a zle ji uziva. 

Mnohy éeledin si u nich pojistil jiz bu- 
doucnost a chudi se k nim utikaji co k 
svym stédrym dobrodinctim, 

Proto je a ztstane s.nimi Bozf poze- 
hnani od pokoleni do pokolent, 


| DOPISY. 
V Smolnici vikar. Novostraseck¢ho 30. srpna 1871. 
(Druhotiny knézské.) 

Den 27. srpna t. r. stal se Smolni- 
ckym osadnikiim dnem pamatnym a zna- 
- menitym dvojf slavnosti. Prvnf slavnost, 
vyrocni pout Svatobartoloméjské, vénovana 
icté patrona zdejstho chrému, sv. Bartolo- 
méje apostola, vyznaéovala se letos jesté 
jinou vzdcnou slavnostf: slavil: totiz dist. 
nas duchovni pasty, p. farét Vac. Zitek, 
své knégské druhotiny Gili 50letou pamatku 
svého vysvéceni_na knégstvi. Narozen dne 
5. ziti 1795 v Stahlavi, kraje Plzeiského, 
vstoupil r. 1808 do treti tiridy némecké 
hlavni Skoly Tynské v Praze a rok na to 
do 1. ttidy starom. akad. gymnasia Praz- 
ského, kdez odbyv studia gymnasialni odsel 
Z Prahy, jak sim pie, pro mensi vylohy 
do Plzné na tstav filosoficky. Horlivosti 
_ p. prof. Sedlatka, pravi dale, stal jsem se 

milovnikem své vlasti a jazyka matefského, 
zaé jemu Bah budiz odplatitelem. Roku 
1817 zapoéal v Praze studia bohoslovecka, 
po jejichz ukonéenf dne 12. srpna 1421 od 
tehdejsiho kniz. arcib. Vacl. Chluméanského 
z Prestavlk a z Chluméan na knééstvi vy- 
svécen byl. Za kaplana dostal se na Sme- 
éno a po 2 letech do Kornouzu, knfz. 
Schwarzenberského patronatu, kdez 10 let 
co kaplan uéinkoval. Roku 1834 stal se 
lokalistou v Srbéi a r. 1846 fardtem v Ci- 
tolibech diecése litomérické, odkudz na 
faru Smolnickou dosazen jest byl. Letos 
jest tedy tomu 50 let, co prijal ctihodny 
kmet jho knégské na se, wcinkovav vidy 
a vsudy co svédomity a horlivy knéz a du- 
chovni pastyr blahodarné ku spase jemu 
svérenych dusf. Neunavnym plnénim svych 
knézskych povinnosti ziskal sobé v8udy victu 
a vaznost. Z té také priciny neni se co 
diviti, Ze kazdy z osadniki a Cetnych pra- 
tel s touzebnosti o¢ekaéval den 27. srpna, 


Wer 


Jiz v ptedveéer uspo¥dddno k pocté 
jubilanta zvlasté pritinénfm} zdejsich pp. . 
ucitelfi zastaveniéko. Pélo a hralo se ve- 
sele. Raéno zdhy ohlasoval velebny hlahol 
zvoni radostny den a brzy chvatali zdstu- 


pové zboznych osadnikia prespolnich pout- . 


niki k chramu Pané, oéekdvajice touzebné 
zacatek slavnosti. A aj, jizZ ohlaSuje k 10. 
hod. radostny hlahol zvond, Ze se ubfra o- 
slavenec z farnfho domu v sttedu druzi¢éek 
s Getnou assistencf duchovnich do chrému 
Pané, aby vzdal diky Bohu za vsechny 
dary a milosti, jimiz jej dobrotivy Otec 
nebesky obdariti racil. ,Chvalte Hospodina, 
nebo dobry jest, a na véky trvd milosrden- 
stvt Jeho.“ (Zlm. 105, 1.) Ze vseho diky 
Cite, nebot toto jest vile Boz.“ (I. Tess. 
5, 18.) ,Diky ciiite vidycky ze vseho ve 
jmenu Pana nascho Jezige Krista Bohu a 
Otei.“ (Efes. 5, 20.) Ano, diky ¢inil ctiho- 
dny kmet chvalozpévem: ,Té Boha chva- 
lime. “ 

Slavnostni kazani mél zak jubilantiv, 
dist. pan faraf Tutansky Josef Hubinek, 
vyli¢iv slovy vymluvnymi zdsluhy dobrého 
pastyre. Tri z druzi¢ek prednesly pranf 
osady a Skoly. Po sluzbach Bozich, které 
konal jubilant s éetnou assistencf, ubiral se 
priivod zpét do farniho domu, kdez po bla- 
hoprani prdtelském pri hostiné pripitky 
proneseny na blaho katol. cirkve a jubi- 
lanta. A tak den 27. srpna zistane osadé 
Smolnické dnem pamatnym a znamenitym. - 
Bth ra¢iz zachovati naSeho duchovniho pa- 
styre a budiz jeho prevelikou odplatou. 


Z Nového Mésta nad Metuji 29. srpna 1871. 
(Jesté prvotiny, Cernéice. Vytka.) 

K dopisu v predeslém ¢isle uverejné- 
nému dluzno dodati, ze slaveny byly jesté 
jedny prvotiny knézské v nedéli dne 30. 
cervence v nedalekém filialnim chramé Cern- 
cickém na farni osadé Bohuslavické. Slavil 
je p. Vacslav Frinta z VrSovky a i tu ké- 
zal dist. p. dékan Novoméstsky, re¢nik na 
slovo vzaty, jenz jsa dfive fardrem v Bo- 
huslavicich prvnif zaklady viry ‘svaté vlozil 
v srdce novoknéze a zajisté radosti velikou 
napInén byl, vida roku letosniho dva ze 
svych, kiténcai a zak pristupovati k oltari 
Pané, odéné distojvosti kné%skou. A tak 
vyslal vikariat Opoéensky letos tri nové 
délnfky na vinici Pané, coz zajisté zifdka 
kdy se stava. Jsout mnohé krajiny, mnohé 
osady, odkud po cely vék nevySel knéz. — 

Dotéené Cernéice jsou osada prastard. 
Jiz v 14. stoleti uvadi se taméjsi nyni ‘fi- 


den vyznamny a radostny pro celou osadu. | lialni kostelik ‘sv. Jakuba mezi farnimi, a: 


nes 
vss 
aN 


- druhdy byly Gernéice sfdlem rodinnfm pant 


af 


1 


‘ 


2 


ae ae ee te 


z Cernéic, pozdéji z Kacova a z Gerndic 
zvanych. Z rodu toho pochazi Jan Cernéi- 
cky z Kacova, jenz r. 1501 zalozil Nové 
mésto Hradisté na skalnatém vybézku nad 
rekou Metuji, zvoliv zde stdélé své sidlo. 


_ Co. do ptivodu jest tedy Nové mésto jednim 


z nejmlad’ich v Cechach, v pravdé novym, 
~necitat ani 400 let — Pozorujeme, mily 
Blahovéste, Ze od néjakého Gasu poskrovnu 
prinasis osobnich zprav duchovenskych z 
nasi diecése. Vime, Ze tim vinen nejsi. A 
vsak nejdist. konsistor Kralohradecka méla 
by ti zasilat vSecky osobni zmény, jako to 
Gini v ostatnich dioecesich, zvlaSté co se 
tyée ustanovovani a presazovani fardti, ad 
ministratora a kaplani. Nebo odkud se 
toho my na venkové mame dovédéti? Vit 
kazdy rad, kde jsou jeho spoludruzi a zn4- 
mi. Katalog vydava se jednou za rok a ten 
potraci svou spolehlivost, nejsa jesté ani 
dotistén. Blahovést v tom ohledu byval je- 
dinym pramenem, nyni ale i z ného zifdka 
kdy éeho se dovidame z naSseho biskupstvi. 
A. M. 


Od KySperka na den stéti sv. Jana 1871. 
(Druhotiny kneézské vy Ceskyeh Libhavich a svéceni tam 
nového oltdre.) 


Nedéle po sy. Bartoloméji, XIII. po 
sv. Duchu, 27. srpna, byla pro Ceské Lib- 
havy dnem nevidané, skvélé slavnosti. Vys. 
d.knéz Jan Nep. Stdrek, doktor pisma sv., 
éestny kanovnik kathed. chramu Pané sv. 
Ducha v Hradci Krdalové, b. soudu cirkev- 
niho rada, profesor moralky, Geské feci. a 
literatury, { pedagogiky a katechetiky, b. 
knéh censor, senior profesori, synod. exami- 
nator, véhlasny spisovatel ¢éesky a od le- 
toska_kons. rada a rytitfadu Frantiska Jo- 
sefa I., slavil v tu nedéli své 50leté knéz- 
ské jubileum Gili druhotiny knézské. Na 
této slavnosti zajisté si prali byti vSickni 
knézi celé diecése Hradecké, neb se to ty- 
kalo jejich milého p. profesora, ale nebylo 
Ize, nebot kazdého povolani vazalo, a tudy 
pouze 14 se nas dostavilo, kteréz prekvapil 
0 néco pozdéji vzicnym svym prichodem 


nejd. general. p. vikér Jan Rais, pravy to: 


otec diecésniho knézstva, o némz se da 
tici, Ze nema na Zadném Zadného nepfitele, 
nybrz ode vSech ctén a milovan jest. I vy- 
jasnila se timto drahym prekvapenim mysl 
vsech nas, zvlasté pakv. d. jubilanta, jehoz 
zakem p. gener. vikdr byval. 

+ Hned po rannich sluzbach Bozich se 
vsech stran hrnuli se zastupové do C. Lib- 
hav a hojné rany z hmozdiri oznamovaly 
vzacnou slavnost. Na to brali jsme se z 


\ 


al fin f fe 4) PANO c ‘ 
1 \ spa al ‘ z beg 
Wie Ns a Aiioda 


yi 

a Aye ® 
Pa 

u* t 


¢ 


chrému Péné o 10. hod. vedenfm vd. p. f 


rektora Hradeckého semindte, Jana Kleina 
a Kosteleckého prislusného b. vikdre, vd. 
p. Antonina Skokana, faréte Tynistského 
do farnfho domu, kde u posvatného kifze 
mezi rozzatymi voskovicemi dlel v hlubo- 
kém pohnuti vys. d. p. jubilant. Tu oslo- 
vil vd. p. rektor mil. p. jubilanta uchvacu- 
jici obSirnou reéi, kter&é kazdého hluboko 
jimala. Vypocitavaje totiz jeho zasluhy o 
stat a cirkev, jakoz i uzninf, jakéhoZz se 
mu dostalo, anot jej nejd. p. biskup r. 1851 
cestnym kanovnictvim vyznamenal a. letos 
konsistoraim radou jmenoval, vyjadiil, ja- 
kymi vyzpamnymi slovy p. jubilantovi v 
bisk. sdle v Hradci Kralové letos na den 
narozenin naseho nejjasnéjsiho cisate a kra- 
le Franti8ka Josefa I. uroz. p. baron Malo- 
vec, mistodrzit. rada, rad rytfirstvi Jeho Ve- 
liéenstva slavnostné odevzdaval, totiz ze 
zemépan p. jubilantovi proto tento svij rad 
diva, Ze po Gas svého vyznamenaného knéz- 
stvi daval co jest cisatova cisati a co jest 
Boziho Bohu, a Ze budil vybornymi svymi 
spisy, jakoz 1 ucitelstvim Geské re¢i ndrod- 
nost nasi ze spanku. Pak upomenul ho, 


Ze Vv nynéjsim stéti svém nalezati ma svou. 
Potom obratil pozornost 
na domaci ourad obecny, aby si toho vazil, 


podporu v krizi. 


ze p. jubilant za své rodaky ve vysokém 
svém postaveni se nestydél a kazdoroéné 
mezi nimi prazniny travil, ze jim samostat- 


nou farni duchovni sprdvu zalozil r. 1864, 
¢imzZ si u nich nevSedni vdéénost pojistil. 
Po té brali jsme se, podéleni vénci a — 


kytkami za predchazejicimi 12 bfle odénymi 
druzi¢kami, nesoucimi praporeéky narodni 


barvy, za hlaholu zvoni, znéni hudby a ra- ' 


choceni hmozdffi, pri rozzatych Jucerndch 
do chramu Pané, kde se sv. obrady jubi- 
lejni radné konaly. Velmi se mi libil spa- 
sob p. rektora, ktery kazdy posvatny ukon, 
driv nez se diti mél, shromazdénému lidu 
prvé nékolika slovy vysvétlil, aby védél co 
se déje, a vérieich vybizel, aby zatim, co 
se ikon ten v latinské reci vykona, se za 
p. jubilanta Otéenas pomodlili; coz nasle- 
dovani hodno jest. 

Nasledovalo kazani, kteréz mné svéreno 
bylo, anot mi po 31 let prano bylo s p. 
jubilantem v kollature, do niz az do r. 1864 
C. Libhavy filialkou patiivaly, k nemalému 
potéseni dny mile traviti, a s chuti se pri- 
mavam, ze jsem se velmi rad s p. jubilan- 
tem bavival, neb jsem za ‘'/, hodiny vic 
jeho poucovanim ziskal, nez abych byl 14 
dni v knéhach ¢etl. 

Svou feé zalozil jsem na nedélnim sy, 


e 


evangeliu, Luk. 17, 16., tka, Ze dnes pii- 
chdz{ hlasem velikym velebé Boha, a pada 
na tvat k noham JezfSe Krista pred olta- 
fem Pané, diky ¢iné, muz, jenZ sice nera- 
duje se z otisténf od malomocenstvi, ale 


z toho, ze vsemohoucf Pan jej po 50 let: 


v knézstvi fdil, opatroval, zachoval. — V 
prvni ¢asti mluvil jsem o dnesni radosti 
nasi, kde jsem kratky nastin podal zivota 
p. jubilanta. Narodil se o VSech Svatych 
1795. V mlddf vyznamendval se neobyéej- 
nymi schopnostmi, tak Ze pribuznf jeho se 
tazali: kym to dité bude? Rodiée, stavu 
-rolnického, vidouce. ze nema jejich Jan po- 
_ volani pro rolnictvf ale pro vinici Pané, a 
Ze miize lidi loviti a snaseti je do lodicky 
-Petrovy, na které Kristus Pan sedél uée 
zastupy, dali jej na studie, které po 8 le- 
tech v Litomysli s vyznamendnim ukonéil. 
Na to stal se bohoslovcem v Hradci Kra- 
lové a byl na den sv. Bartoloméje 1821 na 
knézstvi vysvécen, a slavil co novosvécenec 
svéprvotiny knézské v chramu Pané sv. Vac- 
lava o pouti na KySperku u p. dékana 
Jezka. Nebyl ale dlouho doma, asi za 8 
nedél po vysvéceni poslan byl do Prahy 
za adjunkta bohoslovecké fakulty, kde i 
supplentem se stal. Na to r. 1826 usazen 


_ byl v Hradci Krdalové za tadného profesora 


moralky a ¢eské feci a literatury. Odtud 
patrno, ze p. jubilant 50leté zaky ma, a 
ga 45 let, potitaje, ze se kazdoroéné 25 
_ vysvétilo, jeho z4ki Hradeckych pres 1000 

' se pocitati smi, tak Ze bez mala vésickni 
nynéjsi knézi diecésni jeho Zaci jsou, nebot 
téch, jenz by nebyli, pouze asi 60 jest, a 
nen{f fary, aby tam p. jubilant zaka nenalezl. 
Na to presel jsem na zyizeni nového 
velkého oltate, kteryz po ranni p. jubilant 
8 ordinariatni licencf, sm posveétil, kterymzto 
‘svécenim slavnost dnesni zvySena_ byla. 
Hlavni obraz predstavuje sv. Vita, mué. a 
patrona ¢cesk. a zaroven patrona zdejstho 
chramu Pané a kollatury. Malovan jest sv. 
Vit dle nakresu sochy téhoz svétce na 
- Prazgském mosté, kteryz nam dobrotivosti 
p- redaktora téchto listii opatien byl, s pal- 
mou v pravici, na vyznam, Ze zvitézil nad 
témi, jenz ho k zapreni viry Kristovy sva- 
déli, a v levé ruce s knihou sy. evangelia 
Kristova, dle kterého se fidil, aby byl za- 
psan do knihy Zivota. U nohou vinou se 
Ivové, jimzk seZzrani vydan byl, jenz ale 
se k nému prfilfsali. Na zdi po obou stra- 
nach oltafe jsou malovadni slovanstf véro- 


pamatku r. 1863 byla fara v ©. Libhavach 
znovuzrizena. 


a 866s 


| munu Parizskou, 
véstové nasi, sv. Cyrill a Metho4, na jich2to | 


V druhé é4sti své feci poukdzal jsem 
na predmét radosti nynéjsiho svéta, kteryz 
nam zajisté nasi Gistou dnesn{ radost ne- 
pteje, nebot radost jeho jest rozdilné od 
nasf, anot svétomilci, o nichzZ sy. Pavel k 
Filip. 8, 18. 19. s plaéem pravi, ze jsou 
nepratelé krize Kristova, jichzto konec za- 
hynuti, jichzto bith biricho jest a slava v 
zahanbeni jejich, kteff o zemské véci stojf, 
nim dnes spilajf zpate¢niki a zatemnelct, 
a povérecnika, jak to kazdodenné slychame 
a ¢itime, nebot jako nezdarni Chamové 
nds slovem i pismem odkryvaji, tak ze dle 
téhoz sv. Pavla I. Kor. 4, 9. ucinéni jsme 
divadlem svétu i andélim i lidem. — Oni 
mysli, ze kdyz Boha nevidi tak, jako hvé- 
zdat¢ dalekohledem hvézdu, Ze ho nent, ac- 
Koliv jim zle domlouva Zalmista Pané, an 
13, 1. df: .Rekl nesmysIny v srdci svém: 
Neni Boha!* a v Zal. 18, 1. ,Nebesa vy- 
pravujf slavu Bozf a dfla rukou jeho_zvé- 
stuje obloha.“ Oni se domnivaji, Ze Pan 
Kristus jest pouha délana tezba, jako zde 
v kostele, zapominajice, ze rezbou predsta- 
veny Pan JezfS sedi na pravici Bozi, a ze 
dle sv. Lukage 21, 27. jedenkrate prijde s 
reoci velikou a velebnosti, aby odplatil 
jednomu: kazdému podle skutkt jeho. Evan- 
gel. bohaé rovnézZ nevéril a jako nynéjsi 
osvicenci mél soud Bozi za bajku, az na 
ném byl; pak marné se dovolavani; — 
uslysi, ze kdyz neuposlechne cirkve, ani 
byt kdo z mrtvych vstal, uvéri. Luk. 16. Dale 
jsem pravil, ze nase hloupost jest hluboka 
moudrost BoZi, nase zpatetnictvi, t. j. na- 
vracent se k Bohu, pokrok k Zivotu véé- 
nému, a nase tmaistvi, jasné svétlo Kristovo, 
nebot Pan JeziS u sv. Jana 8, 12. sam o 
sobé di: ,Ja jsem svétlo svéta, kdo mne 
nasleduje, nechodf v temnostech, ale bude 
miti svétlo zivota.* A jak sv. Pavel I. Kor. 
1, 25. pfSe: ,Coz blaznivého jest u Boha, 
moudfejsi jest nezli lidé; a co jest mdlého 
u Boha,  silnéj8i jest nezli lidé; a co bla- 
znivého jest v svété, vyvolil Bah aby za- 
hanbil moudré, a co mdlého jest v svété, 
vyvolil Bah, aby zahanbil silne.“ 

Svét si pteje, aby lidé méli svédomi. 
Pro Bih! To se neddé poruéit, tot kvét 
viry, vira pak dar Bozi jest, jinak by kri- 
mindly mohly byti polepSovacimi tistavy, a 
jsou-li, 
Kdo se neobrati skrze viru Kristovu, setrva 
Vv nepravosti. Posléze jsem ukézal na ko- 
kde bez viry ze samé 
rovnosti zadny neposlouchal ale kazdy po- 
roucel, ze samého bratrstvi jeden druhého 
olupoval, ze samé svobody jeden druhého 


> 


dosvédéuje kazdodennf zkuSenost. — 


~ 


an $67 


- Wrazdil, ze samé vzdélanosti botili a nicili 


drahocenné pamatky, jimzZ se obdivoval svét ; 
osvéta zdlezela v zharstvi, jimzZ osvécovali 
Pariz palenim, Pan je nechal rozumu jejich, 
a tedy bez Boha jako pomatenf a zbésil{ 


‘pocinali sobé a pouze katané se radovali, 
‘slavice 80leté jubileum guilotiny. 


I napo- 
menul jsem posluchaci, aby se v nynéjsi 
dobé zachovali tak, jako ona Zena ze za- 
stupu, o niz pfSe sv. Luk. 11, 27., kterd, 
kdyz Panu Kristu lali a jej tupili, pravice, 
ze dabelstvi ma, nic na to nedbajfe, po- 
zdvihla hlasu atekla; ,Blahoslaveny Zivot, 
kteryZ Tebe nosil, a prsy, kterychz jsi po- 
Zival.“ Tak i oni, aby nedbajice na stékot 
nevérci a neznaboht, pevné trvali pri stadu 
Kristovu: p. jubilant. pak aby se pri méi 
sy, nynf modlil, aby Bah kralovstvi svych 
milosti rozmnozil a upevnil, krdlovstvi pak 


_hfichi a dabla zkazil. 


Pri zpivané m8i sv., jejiz éAstky ozna- 
movany byly ranami z hmodzdifi, a kterdz 
provazena byla zdatilou hudbou, pfristoupil 
jediny jesté bratr p. jubilanta k sv. pfi- 
jimani a poprvé pak vystavena na novém 
oltati velebnaé Svatost k verejnému ucténi 
v gotické monstranci, vzicném to daru p. 
jubilanta. Po zpivané m§i sy. bylo slavno- 
stné Te Deum a udélenim svdtostuiho po- 
zehnani skonéila se jubilejni slavnost do- 
poledni. Divno, ze reditelové kiru posud 
se hucicich intrat drzZeji, jakoby se bez nich 
slavzost obejiti nemohla, kteréz predce sy- 
nodou zapovézeny a ladnosti hudby na 
ujmu jsou a ji prerusuji. 

Doufaim, ze se zavdé¢im pozndamkami 
vzhiedem oltdte, které vy8ly od p. jubilanta, 
a dle nichz v navrhu oltar sestaven jest 
byl. Cherubmové, z nichz dva drzi obraz 
a dva kleci podle svatostnice, nejsou, jako 
az podnes snad vsudy vidéti, bez rouch, 
nybrz, jak se slusi, jsou odéni rouchem 
zlacenym. Tak iaz podnes vidivame taber- 
nakl na oltati barvou nevyznamnou natieny, 
kdezto ramec obrazu pozlaceny byva. To 
zvrhl p. jubilant pravé, Ze svatostnice v 
zlaté se zariti ma, jakozto slunce ¢ili stired 
vsi slavy, ne pak ramec. A tak se i stalo. 
Tabernakl jako slunce se skvi, a jak se 
prijde do kostela, primo do of pada, ra- 
mec pak barvou natren jest a pouze dveé 
pozlacené prouhy ma. Tot nasledovani hodno. 

Pro pamatku zde stij, ze dle pamatné 
knihy predesly oltat od r. 1812 stal 60 zl. 
sti. a obraz 6 zl. 24 kr. str. Nynéjsi oltar 
stoji 1370 zl. r. ¢ a sice obraz sv. Vita 
180 zl., na zdi sv. Cyrilla a Methoda, oba 


89 zl. cherubinové 4 po 50 z]. 200 zl, 


trubldtské prdce 100 ai., 12 svient z aipak. 
stiibra 248 vl., Staffrovdnt 538 z1., rozliéné 
vydini 15 zl. Mimo to na svij ndklad za 
110 zl. dali osadnici z ochotnosti a horli- 
vosti pro véts{ vyzdobenf stinku Bovziho v 
oleji vymalovat si presbytar ¢ili knézisté, 
¢imz svatyné ta jisté jiskry nabyla. Rovnéz 
i nova dlazba v presbytari z mramorovych 
étverctt nemalo pYispéla k ¢istoté jeho, a 
stala 134 zl. Na tprayu oltate prispél p. 
jubilant 350 zl. r. ¢, ostatek zaplatila za- 
dusni pokladnice. 

Obrazy maloval KyS8perecky, pro zda- 
tilé kostelni malby daleko Siroko chvalné 
znamy malit p. Jan Umlauf, presbytar k 
libosti a spokojenosti maloval p. Vaclav 
Visek, a Stafirovani sluSné provedl p. Jan- | 
dera, oba z Ousti n. O., a fezbu cherubini 
umélecky zhotovil p. Eduard Harnach z 
Vysokého Myta. 

Nalezitého uznani zasluhuje mfstni pr- 
vofarat vp. Frantisek Stary za starostlivost 
u provadéni této celé tpravy ve ‘svatyni 
Bozi, ¢im sobé kollaturu svou ku vdéénosti 
zavazal. Tolikéz pochvaly hoden mistni 
p. ucitel Jan Michalek za zevnéjsi po- 
tadek slavnostni, k jehozto usporadani se 
on pri kazdé prilezitosti ochotné propijcuje. 

Pyipitky pri hostiné na fate pronesli 
p. t. generalni p. vikar, p. jubilant, p. okre- 
sni hejtman Lanskrounsky atd. Vamberecky 
pak b. vikaé p. Karel Novak prednasenim 
basné, k této jubilejni slavnosti schvalné 
slozené, mysli vSech 14 hostt rozjaril. Ja 


pak pronesl pripitek, kterymz svou zpravu ‘ 


konéim: Rytlrl raDu Frantlska Josefa L., 
JanoV1 StarkoVI, hLaséMe hLuCnou Cest 
a’ sLaVu! Jato Be 


Od KySperka, na sv. Bartoloméje 1871. 
(Pouté a kramafi). 

Je vam to svoboda! Jen Ze za tu 
svobodu zadny knéz nepodékuje, ponévadz 
takovou svobodou velice byva tyran; anot 
si nemtize hajiti ani kostelnfch slavnosti, a 
zvlasté pouti, které jsou nyni pravymi vy- 
rocnimi trhy, tak zvanymi jarmarky, jimiz 
se dim Bozi, dim modlitby zlehéuje a 
domem kupeckym Gini. Dle sv. Jana (e- 
vang. 2, 15.) udélal Pan Jezis jako bi¢ z 
provazki a vyhnal vSecky kupecké rusitele 
chra4mu Pané: ty ale nesmi$ dnes ani cek- 
nouti, nesmiS se cti Bozi zastati, hned se 
na tebe osopi kramayi, Ze jim nic po ko- 
stele neni, ze musi platit vydélkovou dan, 
ze si musi hledét zivobyti, a ze jim zadny 
nemd co porouéet; a ozves-li se, tu dojdes 
cti, Ze schlfpnes usi, zakryjeS tvar svou, a 
odejdeS. A jakého kde dovoléni? Je syq- 


— 398 a 


boda. ‘Tak ic. p. zde o pouti. vioni jisty 


kozesnik o ranni msi sv. také mél vyklad 
— u kostela — ale éepic, pri ¢emz vykla- 
dal i potupu na sv. viru, hanél sv. Otce, 


vevs 


a Saty. — Kam takova nevdzanéi svoboda 
povede, to Buh sam vi! 

A povazte, takovy trh, takové hulaka- 

nf, kri¢enf, prodavani, kupovani musi si 
knéz dat libit, jako to jmenovit® u mné v 
P. jest, na svém vlastnim farském pozemku, 
malych 10 kroka od kostela, na kterouzto 
prostoru, kteraz se za zahradku poéita, ze 
neni pravé otynéna, bez vSeho opovédeént a 
povoleni rozpolozili se kramari jako kobyl- 
ky. Nenf-liz to pro knéze notny vyprask, 
kdyz k zevSednéni slaynosti poutni musi 
. své misto jesté propijcit? At jdou jinam, 
. budou védét, zdali ktery soused postoupf 
jim svij pozemek za trzisté! Ovsem Ze 
jest cirkev od statu oddélena, ale aft ma 
knéz aspon tolik prava co jiny soukromnik, 
aby si zadusni neb farsky pozemek hajiti 
-smél a-davati nemusil mista tém, jenzsvy- 
mi kraémy pout znesvécujf, a tak jesté k 
témuz znesvécen{ prispéti. 

A copak zde, prostora skrovna, mnoho 
prodava¢éi a lidf se nevejde, ale kde se 
mnoho jich mize vylozit, jako to jestv po- 
blizkém. mésté, tu se svatost pouti rusi a 
pout proméni se v hotovy jarmark. Tu 
briskaji podsvinéata, tam zpivaji o Barbore 
‘Ubrikové, podle zas Sidi kejklit poutniky 
hrou: kobyla sedlaik a t. d., ano jednou se 
mi udalo jit, kde jeden Sejdir, (pozoroval-li 
ze jde knéz, nevim), za stolkem vykyikl: 
»Kupte si za 2 kr. odpustkti!“ I dalo se 
celé shromazdéni do velikého rehtotu. A 
to vsecko' déje se'v Gas sluzeb Bozich, pod 
zastérou svobody! Neni-liz to ohavnost 
zpusténi na misté svatém? Coz, kdyby ta- 
kova vytrznost dala se zidim, o¢, ze by u 
modlitebnice své netrpéli vytrznikti tako- 
vych? Zdaliz tedy nemluvim praydu, kdyz 
dim, ze z nynéjSi svobody se vérni katolici 


a zvlasté knézi nemaji proé radovati? — . 


J. K. 
KRONIGK A. 


Z Prahy. V k. arcib. seminarti kladou 
se roury za pficinou osvétlenf plynem. Po- 
névadZ vsak prace nepokroéila tak, jak se 
ocekavalo, vidélo se jeho Eminenci nejdist. 


Oey : f i rie | i i irae 4 
p. kardindlu arcibiskupovi duchovni eaerce- 
cte knégské, které se v arcib. seminaii od 


18—22. t. m. konati mély, odlozité na pYi- 


Sti rok. F 
*_* Poboznost 4ZOhodinnd bude se 


konati od8. do 11. zai u nejsv. Trojice v 
Podskalf, od 12—15. u Milosrdnych bratti. 
_ *—* Ve farnfm chramu Pané u sv. 
Stépdna na Novém mésté svéti se slavnost 


Narozent P. Marie co druha vyroéni sla- 
vnost chramova od nedéle sv. andélt. stra-. 


mych po cely tyden. Po celych 7 dni jsou 
mse sv. v 6, 8, 9 (velkd) a v 11 hodin, 
odpoledne v nedéli a v patek (0 slavnosti) 
jsou nespory ve 3 hod., v ostatni dni ve 4 
hod.; a pozehnani kaZdodenné v 6 hodin. 
Na den Narozeni P. Marie bude v 10 h. 
kazanf, a v 11 hodin slavnd velka a zaéro- 
vei u malého oltdre ticha mse sv. Slavnost 
skonéi se v sobotu v5 hodin nesporami a 
chvalozpévem ,Te Deum.“ 

Z Vidné, Jako léta predesla, tak i 
letos odhodlali se tidové Dédictvi svatojan- 
ského ve Vidni k slavnosti na nebevzeti 
bl. Panny Marie podniknouti pout na po- 


svatny Velehrad. Vysli v nedéli 13. srpna . 


v 6 hod. rano po tiché msi sv. z kostela Pan- 
ny Marie na nabrezi k severni draze. O 7 
hod. pouzili této drahy za snizenou cenu az 
do Hradisté, odkudz% po 11. hod. se dale 
pésky prtivod na posvatny Velehrad ubiral. 

*._* Videnska fakulta filosofické po- 
ctila slovutného znalce a zpytatele semi- 
tickych jazyktiv, knéze Pia Zingerle diplo- 
mem doktora filosofie. 

Z Rakouska. Prosluly spisovatel pro- 
fesor dr. Kerschbaumer, kanovnik ve sy. 
Hipolytu, byl dne 13. srpna instalovan co 
farat v mésté Tulnu na Dunaji. Kanovnik 
a farat stoli¢ného chramu sv. Hipolytského, 
dr. Matous Binder konal instalaéni kazant 
a probost kapitoly p. Leop. Kuchelbacher 
co komisar biskupsky vykonal obiad in- 
Stalace. 

“4 Krajinska. Dne 14. srpna bylo ve 
chramé sv. Jiri (S. Georgen) nedaleko Ma- 
reinu asi 150 lidi shromazdéno v 1/,3 odp. 
ku krestanskému cviéeni, ana tu povstala 
boure a blesk uhodil do kostela. Fara¥ padl 
zpet na kazatelné a v témz okaméeni i 
vsickni shromazdéni padli k zemi. Za chvili 
zpamatovay se farér sestoupil s kazatelny ; 
mezitim prispiSilo vakolni obyvatelstvo spa- 
trivsi 2 véze i oken chramu kour vystupo- 
vati: omracenf vyneseni jsou ven na hibitov, 
kdez jim fardr udélil posledni- pomazanf. 
VSemi prostiedky usilovdno ptivésti je opét 


~~ ? 


7 ! ! ee Ps ‘ 
ze kk zivotu, coz se podatilo az na tri mudzské, 


jenz zemfeli, 

Z Rima. Nevazané luza ustaviéné si 
libuje v potupovdni duchovenstva katoli- 
ckého. Neziidka hazi se kamenim po kné- 
zich, do tvare se jim plije, vapnem oblicej 
postrikuje atd. Na zaéatku srpna chtéli né- 
kteti padouchové jistého knéze francouz- 


_ ského hoditi do teky Tibery; Getnici ital- 


Sti, kteti pravé tudy Sli a jez ubohy knéz 


0 pomoc zZadal, dali mu za odpovéd, ze se 


to netyka jich, nébr% papeze. Na &téstf pii- 


_$li v témz okamzeni dva silnf nosiéové 


(fachini), ktetiz mohutnymi péstmi padouchy 
zahnali a knéze od blizké smrti osvobodili. 
Vyslanectvi francouzské odménilo oba nosiée 
darem 100 frankt. 

Z Italie. V italské ‘provincii Masta 
Carrara konali dne 3. srpna vy malém ko- 


-stelfku nedaleko Podenzany slavnost Mari- 


anskou. V 4/,3 h. odp. pravé kdyz chram 
byl preplnén lidstvem, uhodil blesk do véze 
a vjel téz do chramu, kdez 29 osob'k zemi 
porazil; 11 z nich v malé chvili zemyelo. 
Mladi dva lékatové, Balerio a Ratti pomoci 
nastroje elektrisaénfho nékolik lidi pri Zi- 
voté zachovali. . 

*_* VY Mildné bylo dne 8. srpna na- 


- Jezeno télo sv. biskupa Ambroze. Pri ob- 


nové totiz chramu téhoz Svétce nalezena 


velka porfyrova popelnice; u pritomnosti 


arcibiskupa jakoz i duchovenstva basiliky, 
syndika, umélciv a starozitniktiv bylo viko 
shato, naéez se objevily hlavy sv. Ambroze, 
pak sv. Gervasia i Protasia, s nimiz Am- 
broz do jednoho hrobu byl pochovan; mimo 
to nalezeny jsou i jiné ostatky z tél tychze 


 — gvétetiv. 


Z Franecouzska. Dcera slovitného 
katolického statnika hrabéte Montalemberta, 
Katerina vstoupila letos do radu milosrd- 
nych sester v Lavalu. 

Z Ameriky. V Chikagu stavise novy 
kostel pro taméjsi katolické Cechy. — Ve 
Vratislavi v provincii New-Yorské byl dne 
15. srpna vysvécen novy chram vystaveny 
ke cti bl. Marie Panny. — V Milwaukee 
sobé katolitti Polaci buduji novy chram; 
fara i Skola jiz jsou uplné vystaveny. 

*_* V nedéli 2. cervence byl vysvé- 
cen novy chrém pro katolické Cechy v Al- 
legheny bliz Pittsburgu a taktéz v Detroitu 


novy chrém pro Cechy; oba jsou vénovany | 


sy. Vaclavu ochranci zemé Ceské. 

Z Ciny. Apostolsky misiondi Reiffert 
podava v rocniku jednoty sv. détstvi zpravu 
© muéenictvi dvou misionaériv a 10 milo- 
srdnych sester r. 1870 podstoupeném. Od 


r. 1860 méli katolici.v Tientsinu na fedd: 
Peiho dim misionarsky a tstav jednoty sv. 
détstvi, jejz ridily milosrdné sestry; pééi 
jejich bylo asi 206 ditek svéreno. Mimo 
to pripravovaly i dorostlé pani a divky ke 
krtu sy. a osetrovaly nemocné ve zylastni 
nemocnici, kteraz lékérnou opatiena byla. 
Osada Tientsinska ¢itala v brzku 400. do- 
spélych tidiiv a 2000 katechumentiv. YV_ so- 
botu pred svatodusnimi svatky 1870 udélil 
riditel misie 50 dospélym krest sv. Tento 
pozehnany vysiedek v8ak probudil zutivou 
nenavist pohantv. . Pricinénim péti manda- 
rinty (arednikt cisatskych) popuzen lidpro- 
ti Evropantim ; roztrusovana povést, ze pry 
misionari a sestry ditkam vylupujf o¢i a 
srdce z téla vyryvaji, aby z nich léky a pékné 
barvy zhotovili. Jisty za bidny peniz najaty 
pohan roztrousil povést, ze pry ve sklepich 
domu misionarského se nalezaji plné bedny 
vyloupanych o¢i a srdci. Ovsem se udani 
to hned co lzivé objevilo; ale lid uz byl 
vzbouten a u velkém mnozstvi a ozbrojen 
shromazdil se pred domem misiondéiskym ; 
nejprv se zmocnili kostela a pobili nékteré 
krestany, jenz se tam byliutekli. Oba mi- 
sionafi skrze okno sakristie uprchli do bu- 
dovy francouzského konsulatu. Ale pohané » 
uz i konsulatu se zmocnili a zabili misio- 
nate Vincence Ou, rodem Cfiiana; superioru 
misie, knézi Chevrierovi, vyloupali o¢i, idy 
usekali a posléze télo ve dvi roztali; po- 
hané sami mezi sebou vypravovali, ze sta- 
tetny rek Kristtiv, an hrozna ta muka trpél, 
ustavicné se usmival. 

Mimo to zavrazdén byl konsul francouz- 
sky Fontanier se svou ¢eledi a jint Evro- 
pané. 
chram a dim zapdlen. Milosrdné sestry, 
jichz dim se nalezal ptl hodiny vzdalen od 


| stanice misiondrské, nemély ani tuSeni o 


tom, co se dalo; teprv po 3. hod. odp. pri- 
hrnula se zuriva luzaik nim; sestry s dit- 
kami hledaly jen v modlitbé svoji spasu. » 
Predstavena prosila zutivce, aby aspon Ci- 
hant setreno bylo, leé¢ odpovédéno ji tim, 
ze ji o¢i vypichnuty asrdce vyrvano z téla. 
Sestry musely nejprv odevzdati penize, jenz 
v domé byly a pak timtézZ sptisobem jako 
predstavena ukrutnou smrt vytrpély. Zo- 


| havena téla, usekané ruce a nohy sester na 


pikach zabodnuté u vitézoslavé po ulicich 
mésta byly neseny. Sestra sakristanka u- 
minila si, Ze uchova nejsy. Svatost oltaini 
pred zneucténim ohavnych padoucht —Vyn- 
daysi ciborium a pokorné je polibivsi pri- 
jala vSecky svaté hostie; sotva se to stalo, 
jiZ iona ucinéna jest udastnou korany mu- 


Mrtvoly vhozeny do feky Peiho, — 


_. Karliné. Seiit XXIX-: 
 spravedlivych neopusti. 


~ _ Z Lae a 6 4 ¥ 
z Me % oan ate 
: Sy ¥- 
ie : “Fah Mey » “ 
ain Coad oy . on - * 


vého jméni za 4 596 al; 954/, ker 


cenické. Dre. ‘ze sester boty: z Belgie, 6 
z Francie, jedna z Irska a jedna z. Italie. 
Budova sester byla zapdlena, pri ¢emz 50 
ditek vy plamenech zahynulo. Ostatni kie- 
» stanéa katechuménové vleceni jsou k sou- 
du a mukami nuceni, aby ktivé obzaloby 


-proti sestram zdvizené potvrdili; leé vsickni | 


~ Jednomysiné dosvédéovali nevinnost sester, 


‘tak Ze sm mistokral nucena se vidél oznd- 


miti cisati, ze vySetrovani se ve prospéch 
-milosrdnych  sester ukonéilo. 
veskery domy krestanské v celém okrsku 
zni¢eny a statky krestanim pobrany. Vlada 
Hnské& pouz{vajic pohromy, kterou% poslednf 


valkou utrpéla Francie, rozeslala obéznik | 


ku vladém  evropejskym, ve kterém zada, 
aby misiondéii v. kazdém ohledu trednikim 
cisaftskym t.j. libovili jejich podrobeni byli. 
Cisar a princové z rodu jeho jakoz i nej- 


0? oe, 


vyS8i iitednici ¢cinské fiSe vy tom pry. se sho- | 


duji, ze Evropany se vSemi misionari a se- 
—strami.z Ciny vyhnati -anebo je povradditi 
. nutno. : 
: ¥#_* Jisty t¥denntk cinsky v mésté 
Pekingu jest zajisté nejstarsi_ mezi vsemi 


__. asopisy. Nebot vysel letos uz 2000ty ptl- 


rocni svazek téhoz listu.  Jelikoz se kazdé 


cislo tiskne na hedbavné. stuzce 10 loket | 


dlouhé, ¢ini téch 2000 svazki délku 1800 mil. 
Literarni oznamovatel. 
* * Citanka. “'Pryni cviéeni ve étent, 
"| sestavend od uditelii prvni tiidy nérodnich skol, 
~ Druhé vydant. Nakladem vlastnim. U V. Re- 
haka, ucitele na hlayni skole u sv. Petra v 
Praze. Tiskem B. Stybla. Str. 16 v tuhé obalce. 
*_* | Pisné, hry a bdsné* pro opatrovny 
a Skoly od Bedficha Pesky. Napévy od Frant. 
_ Kaydna, Frant. Pivody, dr. L. Prochazky a A. 
- Syeistylla. V Praze 1872. Nakladem knéhku- 
- pectvi Mikulése a Knappa v Karliné, Str. 134 
Ss napévy. 
*_* | Besedy pro mlddez“ vydavané 
~ndkladem knéhkupectyi Mikulése a Knappa v 
» Opusténec,* aneb: Buh 
Povidka z4lob  fran- 
couzko-rakouské valky. Pro mladez dospélejsi 
sepsal Ed. Ferd. Schmidleichner. § obrézkem. 
Str. 96.°— Sesit XXX.: ., Arthur,“ aneb: 
- Miady lord ve skole Zivota. Povidka pro do- 
spélejsi mladez od Frant. Hoffmanna, P¥elozil 
Dr, Y. L, Moser. 8 obrazkem. Str. 116, 
Ho 
jednanich od "Josefa Wenziga, Nakladem. knéh- 
‘kupectvi Kobrova v Praze 1872. Str, 
hy non spistiv dramatickych“ dil XVI.) 
» Dédictué Malichych, * jednota pro 
wilevant dobry ch spisi pro mlddez, se sidlem 
v Hradei Kraloyé; méla min. roku 1870 hoto- 


Prece vi8ak. 


»Xoruna.“ Dramatické baseh vy 5 | 


92. | 


‘J 


7365 al. 43 kr., tak Ze zbyva 34.160 zl. 82}/, 


kr, 
tidém svym spis 


V mésici Hjnu rozesle jednota ¢éeskym 
»Obrazy z ptirody “ od Ant. 


Dudka, uditele ve Sluhach, 
Osobni véstnik duchovensky. 


eS 


me ot Se aaa Sie 


. Jos. Rathousky, 


. Ant, Podhorsky za kooper. v Kvildé ; 
. Jos. P¥ibil za koop. v Roseti ; 
. Jan Reichensdonfer 


. Mat. Wonesch, 
. Vac. Zbornik, za kapl. vy Kredi; 
. Tomas Zeman, za kapl. v Zbynicich. 3 


V areibiskupstvi Prazském. 
Ve spravé duchovni ustanoveni pn: 


vae. Jrnka, byv admin., za 1, kame “op 
Uhiinévsi ; 
Jos. Buchar, kapl. na Hradesiné, 2a. 


kapl. do Uhfinévsi ; a; re 
Jan Suppan, k. z Uhtinéysi do Ub. Janovic ; ‘ 
Vac. Cermak, k. z Uhlit. Janovic do Hra- 
desina ; 

Jan Novdk, neom., za proz. kapl. do Mi- 
rosoya ; 

Jos. Novak, neom., za koop, do Podola ; 
Lud. Sprijsl zistal kapl. na Chlumu; 

Jos, Havrdnek, neom.,za kapl, do Piibrami; 
. Maltez, . kapl. v Stra- 
konicich, Ha Kooper. u P. Marie Vitézné 
v., Praze,.te > 
v iskupstvi Budéjovickém. 
; V Panu zesnul: 


: erase Ercnner: bisk. vikak, kons. rada 


a dékan v Bechyni, 23. srpna (mar. v 
Treboni 17. srp. 1807, vysv. 25. érvce 1833.) 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 


. Karel Konrdd, kapl. v Tyné Horsové, za 


administr. v Srbech; 
Ant. Heiser, ‘aple ‘v Zhynicieh, Za administr. 
v Rabi; 


. Vae., Zahourek, ‘Koop. v Rosedi, za, admin, 


v Kumizaku; 


. Fr. Fiala, kapl. z Blovie> do Blska ; 
; vet Thaller, kapl, z Chvalgin do Kajova ; 


. Fleischhans, k. z Krumloya do Stékni ; 
a Faschingbauer, k. z Volar do Zelnavi.- 
Z novosvécencti dale: 


3 


za koop. v Puhofi ; 
Frant. Schmidtmayer zakapl. v BeneSové ; 
Jiti Tykal za proz. koop. vy Rongpergu ; 
Bart. Vavreyn za kapl. ve VeleSiné; © 

za kapl. v Nové. Bystiici ; 


Knézi t maltezského: 


. Frant. Saturnik, koop. yv Horazdovieich, 


za, kapl. v Strakonicich ; 


. Vac. Strnad, neom., za kapl, do Strakonic 5 
. Arnost Hubkea, n. za koop. do Horaidovic. 


Uprazdnéna mista: 


Srby, fara patron. knizZ. Trautmansdorffa, ds 


Besenice, fara patron, nab, matice, do 28. zait. 


18. zaA¥f. 


Tiskem kniz, arctb. knihtiskarny za Roblicka a Sieverse v Praze, 


, Vydaji 


rr ad Po cd ‘ A ‘ oe a + 
Bon 8 _¥ rane dow 18, ni 18th Cislo 26. 


Vydava se 
narok: 2 zl. 50 kr. 


5. 15. a 25. 
razdého mésice. 
Redakce 
aa -arcib. jemindti 
Cis, 190—1, 
* Br" pilr. > 121.380 kr. 


Expedice : Po poste : 
y katol. knéhkupectvi Lin ter BN ge foe oy 


’ Celoroé. 3 21;— kr. 

B. typi Hlasy katolické rsa 2 Ee 
na 8v.-Vacslavaké 

némésti, ie: “7186-1. Pfedplaceni étvrt- y 

Nedodla éisla letnise neprijima. 


reklamujte nejdéle ¥  Redaktor a nakladatel: kinds FR FRANTISEK SRDINKO. OB sage chipeh oe poe. 


se neprodayaji, 


Predplaci se. 
v expedici 
au vééch taidnych 
kkemihkupch 


— 


»Spravedinost zvyinje narod, ale hiich bidné éini narody. (Piisl. XIV. a05 se 


R ee svych . . a uztev otce, padl na siji jeho a 
: mezi objimanim plakal. - 
jiz byvalym kollegim svym, po tiicetiletém knézstvi Radosti nemensi, nezli pravé ona vy- 
v mésté- Chotébofi shromazdénym a byy. uéiteli, | psand, také nam Bratif dastojni, Otec vééné- 
kanovniku dru, Janu Stirkovi, spolu piitomnému ho milosrdenstv/, v nevystihlé ldsce své 
a jubileum padesitiletého knézstvi slavicimu, ¢inil Potne Ss 6th = 09 ; quae 
vérny bratr a vdéény Z4k ptipravil, a za dunt ptitomnych zakouseti 
dava. VySsedSe pred tficeti roky na_ vinici 
Pané, kam komu knizetem pastyri Kristem 
ukdzano jest, za celou tu dobu let trikrate 
;Polibiv Josef. viech pratti svych . desiti, v plnosti takové jako dnes, pospolu 
& uziev ote avého, pad! na jeho #iji, | jsme nebyli. Hle, ¢eho u vykrocenf svém 
& mezi objiminin Paka 4s. a46) | 2 Ustavu bohosloveckého doufati jsme sobé 
; netroufali, toho dal nam Pan, pripraviv ru- 
Radost, jakézZ toliko pri nékdejsim z | kou lasky své shleddni radostné po tolika 
mrtvych vstani spravedlivych jest se naditi, | letech, uddlostmi osudnych atézkych. Ovsem - 
vidina byla na zemi, kdyz Josef, syn Jako- | poéet ndS jest zmensen, jen s polovice spa- . 
bav a mistokral egyptsky, po mnoholetém | trujeme se opet; nebot cast bratri na vi- ~ 
odlouteni s bratry svymi opétné se shledal, | nici Pané zaroven vyslanych témér stejnd 
a mileného stari¢kého otce za vylevu nej- | pod bremenem dne a horka jiz klesla, ra- 
néznéjsi lasky synovské celoval a u sebe | dostuého dne tohoto neuzievsi. . 
vital. — Minula leta a po nékdejsim zasti Avsak zaloy mysle trud upominkou na 
v rodiné Jakobové nebylo stopy. Davnojiz | bratry zesnulé vzbuzeny, Bah lasky a mi- 
horce ozeleli bratii krivdy, Josefovi uciné- | losrdenstvi oslazuje, nahrazuje nam stédie 
né: Josef pak, kore se véénym cestam Pro- | radosti jinou, radosti tidkou a vysoce vzac- 
zretelnosti, hnévu na bratry ani nepoznal: nou.-Vroucné milovany, srdeéné ctény, za- 
a statiéky otec pamatku syna nejmilejsiho siuh i dni plny byvaly vidce a uCitel nas 
v hloubi milujiciho srdce. chovati neprestal.. zavital mezi nas, aby schizi nasi pritomno- _ 
Laska, na vSech strandch laska; ale laska sti svoji korunoval, a k diktim nékdejsiho 
dalekym zemé prostorem za mnohaleta od akovstva za knézstvi tricetileté aby pripo- 
sebe odlouéend. Kdo daleky ten prostor jil diky svoje Bohu za knézstvi padesd- 
lisku rozluéujici skrati? — kdo srdef mi- | tileté. 
lujicich k radostnému shledani opét svede? — Co rici mam této krasné utéSené sho- 
— Hospodin Bith, podivny v cestéch ane- dé? Usta se chvéji, srdce prekypuje: — 
zpytatelny v radach svych, udinil tak. Na-  nezbyva, leé s prorokem zvolati a rici: 
vstiviv svét neurodou sedmiletou, avsak o- | ,Mluviti neumim!* (Jer. 1, 6.) 0, to jest 
patient otcovské proti bidé pristi véstcim — den krasny, pamatny a slavny : den, kteryz 
duchem Josefovym uciniv, spisobil Pan, ze  ucinil Pan: den blahych citi a nikoli slov. 
bratri s bratrem, Ze otec se synem opét se ; Proéez také, maje v den takovy mluviti, 
“shledali. A tak vzesla pod sluncem radost, | jen za srdcem pijdu, toliko pocity srdce 
kteraz jen slabé naznacéena jest. slovy pi- | svého, pokud povédfny byti mohou, v kratce 
sma tkouciho: ,Polibil Josef vsech bratii | vylozim, a sice a 


i 


Josef Ehrenberger, sidelni kanovnik na 
Vysehradé. 


a” 


ae 
ss 40% we of 


4 | ; { i 
1. pocity vyvolané piftomnostt thileného 
ucitele a otce, 
2. pocity zbuzené nasi bratrskou schézi. 
’ Poéindm pak jiz ve jménu Pane. . 
iy 

Vice. zajisté nezli roucho kmentové, a 
prsten a fetéz, rukou kralovskou na hrdlo 
zavéSeny, ano vice nezZ hodnost mistokrale 
v vemi egyptské Slechti a zdobi Josefa, syna 
Jakobova to, Ze v den radostného se shle- 
danf, posudkii Egyptani nedbaje, otce sta- 
Hiékého spfisobem pravé synovskym za slzf 
a objimdnf verejné ctil. Bylté Josef pova- 
hy nezkazené, srdce neporuseného. Jemu u 
opétném spatfenf mileného otce netanulo 
na mysli, leé ldska, jfz za dni détskych v 
‘kruhu rodinném od otce se tésil: a nézna 
péée, jiz uzil: a hojnd dobrodinf, jakych z 
ruky otcovy pfijal. ,Lasku za lasku- a za 
dobrodinf vdéénost“: tat byla ozvéna citt 
vy pohnutém Josefovu srdci, a proto zacho- 
val se, jak na hodného a zvedeného syna 
 ndlezt. ; 

Distojni Bratii! Neméné slavna, ne- 
méné vaznd, nezli okamzZeni setkani se Jo- 
sefova s otcem Jakubem, jest posvatna ho- 
dina tato, kde po tiiceti letech mileného 
ucitele a laskavého otce opét v sttedu svém 

ziime. Udalost takova, aby Zaci, sami iz 
na prahu véku kmetského stojice, kmeta 
velebného, ucitele svého v dobé knézskych 
jeho druhotin k oltari provazeli: véru fid- 
ka jest pod sluncem a spisobila k tomu, 
aby city nejvielejsimi dusi naplnila, srdce 
undsela. A které jsou to city, pozehnanym 

*dneSkem nezbytné vyvolané? — Zajisté 
rovny tém, jimiz zdarny syn Josef k sta- 
ti¢kemu otci Jakubovi se nesl, a jez jsme 
naznatili slovy: ,lasku za lasku, a za do- 
brodini vdéénost.“ Ano, laska a vdéénost, 
spojené s vroucnym dikii ¢inénim Bohu, to 
jest to, Gimz srdce nase vy pozehnany dne- 
Sek plane. 

A kdo medle mél by od nas zasluho- 
vati lasky a vdé¢nosti nehynouci, ne-li vy- 
soce zaslouzily mileny ucitel nas ?. On, jenz 
na stolici ucitelské ve smyslu navedent 


i 


apostolova, vyucovatelim daného: ,Na vsem_ 


prokazujte se v trpélivosti, v uméni, v do- 
brotivosti a lasce,* (II. Kor. 6.) tak vyte- 
éné a nevyrovnané se zachoval? — Jen 
pomnéme na tu dovednost, kteréz s vyse 
védy k omezenému oboru nazorti ZAkovstva 
tak prostomile se sniZovala, as malymi 
malou byti uméla; jen pomnéme na tu ne- 
unavenou vytrvalost, ktera7 vsim usilim i 


se. snazila; jen pomnéme natu shovivavost, 


‘kteraz i s bujnostf mladistvého nerozumu 


pravé po otcovsku trpélivou byti znala. Ne- 
musime-lizZ za upominek takovych z plna 
srdce zvolati: ,Ldsku za lasku, za dobro- 
dinf vdéénost ?“ 
Mravouka kfestanska v oboru véd bo- 
hosloveckych prednf, protoze v ustroji kre- 
stanského zivota nejhloub zasahujici: ano 
mravouka kyestanska, bych prosté mlnvil, 
jest védou, uéfcf tomu, kterak ¢lovek vali 
svou s vali Bozf na vSem srovnavati 
a viru skutky za vsech zivota pripada u- 
kazovati mé. Nauka takova vyzaduje uti- 
tele dobrého; a ucitelem dobrym, jak svaty 
Ambroz ve vykladu na II. list k Thesalo- 
nickym cap. 3. povédél, ten toliko jest, kdo 


| éemu slovy uf, s4in také skutkem plni. A 


sebe obétovanim zakoystvu prospéti vérnd | 


hle, Bratif Distojni! my u védé, tou mérou 
dilezité, bohudik méli uditele dobrého, jenz 
slovy i skutky zdroveh povinnostem kre- 
stanskym i knéZskym nds udil. NuZe, ne- 
n{-liz ndm znovu z pina srdce zvolati a rici: 
,»LAsku za lasku, za dobrodini ydéénost?* 

Studie nage pripadly na ony doby, kdez 
Cech byl podruhem ve vlastnim domé, a 
jazyk nas matersky ubohou postrkovanou 
popelkou. Pribéhem osmiletého na skolach 
uceni materstiné nasi nevénovano ani ho- 
diny: My uvykli mysliti-v duchu jazyka ci- 
zého; a jestlize, ponévadz co s mlékem 
materskym vsdto, zapomenouti nelze: jestli- 
ze prece po ¢esku jsme mluvili, byla to 
slatanina bezladu a skladu, bez spravnosti, 
plna mluvokazi. A pro Boh! za dvé za tii 
leta nastavalo nam, jitina vinici Pané, aby- 
chom byli vidci a utitely lidv, z jehozto 
lina jsme sice posli, ale Skolami zkazeni, 
ani jazyka jeho fadné neznali. Véru tehd 
bylo zapotrebf, aby nékdo mocné ,efeta“ 
nad nami vytknul, a pravé, to jest sprduné 
po éesku mluviti-nas nauéil. 

A hle! i takového dobroditele Bohem 
jest nam dino. Vlastimil vyteény, znatel 
jazyka naseho na slovo vzaty, i spisy vy- 
bornymi prosluly, naSel se, jenz s nami v 
drahé materfstiné od abecedy poéal, zna- 
most{ pak jazyka lasku k vlasti ak narodu 
v nas probouzel, a tak k uvédoméni n4- 
roduimu privadél. Bylté to za tehdejsi doby 
skutek bez odporu veliky a pred Bohem i 
lidmi zasluzny. — Tazete se, kdo nam to 
tim vybornym jazyka pokazeného napravyi- 
telem a utlumeného védomf ndrodnifho bu- 
ditelem byl? — Aj, ten drahy, viele milo- 
vany, jemuz dnes u oltdie Boztho prisluho- 
vati budeme. O, nemusime-liz, chtfce ne- 
chtice, jesté jed nou z pina srdce zyolat a 


tic: ,Laska za lasku a za dobrodini vdé- 
cnost?“ — hin» 

Nejdtstojnéjsf Pane! viele milovany 
Otée! Také svét’uznal zasluhy vase. Cfr- 


_ kev ozdobila Vas distojnosti kanovnika a 


nejjasnéjsi kral naS radem rytitskym. Ale 
my, vdéeni zakové Vasi, podavame vice, 
podavame sva srdce, podavame liskua vdéé- 


nost, provazené modlitbou, dokud Zivot po- | 


trva, trvajici. A k nam piistupuji mnozi; 
nebot nebude pomalu v biskupstvi Hradec- 


kém knéze, jenz by zaroveh zikem Vasim | 


nebyl. Tento pak dar zékovstva vdééného 
nebude odjat od Vas. Vdeécnost, laska a 


modlitby vychoyanct vérnych pijdou s Vami | 


za hrob a druziti se budou k chvalozpéviam 


nebestani, az knize pastyri Kristus koru- | 


nou spravedlnosti, dobrym bojem dobytou, 


_~ aasluhy Vase korunovati bude. 


. 


Jsem pobnut, ze sotva jiz mluviti lze; 


jesté slovy odél city, bratrskou nasi schtzi | 
-mnoho. Rada nage zifdla na polovic, a z 


zbuzeneé. 
zg. 


Kdyz synove Jakobovi, mileného otce 
v stredu svém majice, po letech opét se 
shledali, tehdy ovSem spole¢nym a pfednim 
pocitem vSechnéch byla radost. Ponévadz 
ale, jak svaty Augustin povédeél, radosti u- 
plné a nekalené pod sluncem neni, toz ani 
radost bratii podivné se shledavsich, bez 
prisady bolu nebyla. Védomi krivdy, Jose- 
fovi ucinéné, se strany jedné — a védomi 
uhnétu v srdcich bratii, krivdy oné Zelicich 
se strany druhé: tot onen temny bod trudu 
na obloze utéseného shledénf se syni Ja- 


_» kobovych. 


¥ 


A tak hie! aniona samym pismem vy- 
nasena radost tehdejsi bez piisady bolu ne- 
byla, anoZ vibec radosti upiné a nekalené 


_ pod sluncem neni. 


Ceho vibec ve svété neni, toho také 
zadati sobé nesmi, nemize nikdo. Proéez 
nebude zajisté napadno Vam, Bratii distojni! 
dim-li, ze blahy pocit spoleéné radosti, z 
bratrské schiize nasi plynouci, rovnez bez 
prisady primésku bolného neni. 


ano védomi kiivdy néjaké to neni, z ¢ehoz 
by kripéj horké prichuti bolu do pozehna- 
“né éfge spoleéné radosti nasi kanula, VZdyt 
étyfleté pospolu byti nase na ustavé boho- 


sloveckém vyznaéovalo se vezdy svornou | 


jednomysinosti, vz4jemnou laskou a srdeé- 


_nosti pravé bratrskou, tak ze upominku na 


ony dny blahé za nejkrasnéjsi kvitko na ce- 
lém lubu Ziti svého pravem pokladam, a 


Védomi | 
kiivdy, jizto by komu z nas Zeleti bylo, | 


ae 


| zajisté také Vy pokladate. A ptec bratrskd 


schiize nase po tiiceti letech pri mnohé 
radosti bez prisady bolu nenf. 

Hledé na Vas, Bratii distojni! tak sobé 
pripadam, jako vojin, jenz po dlouhém a 
horkém boji okem zalnym tady druhi svych 
ptebiha — a znamenaje, Ze rady na polo- 
vic ztidly, a ze z poztstalych bez trazu 
neni témeér jediného: hlavu rmutné svési, . 
se zaduma a slzi. ‘Knézstvf nage pripadlo 
na doby tézké a osudné. Selma ona, o nfzto 
svaty Jan v knize Zjeveni svého v kap. 
13, predpovédél, Selma ona sedmihlava, 
Selma nevéry a zjevného bezbozenstvi po- 
zvedla se, a oteviela ust sujch k rouhdni 
se Bohu, vedouc boj se svatymi: a vsichni 
na povrchku zemé, jichéto jména nejsou psdna 
v knize Berdnka, selmé oné klanég&i se. S 
touto pak Selmou a s pjrivrzenci jejimi, s 


| nevérou a stoupenci jejimi za celou dobu 
a proto k tomu se obracim, abych kratce | 


knézstvi naSeho bylo, jest nam zdpasiti. 
Dlouhy, tézky to zapas: a tudy také obétf 


nas, jenz jsme poztistali, kdoz jest bez u- 
razu, aby nad dilem zlé Selmy, nad tpad- 


_kem viry a zboznosti krestanské srdcem 


| 
| 


nekrvacel? — Z takovéto uvahy véru bol- 
no se déla: a tudy pravdu jsem dél, rka: 
ze radost z bratrské schfize nasi bez prt- 
sady primésku bolného nent. 

Prihlizeje dale k bratrské schizi nasi, 
tak vse byti soudim, a tak mi vSe pripada, 
jako kratinky tismév sluneéni, jenz cesto- 
vateli -za posmourného dne putujicimu po- 
zdé odpoledne na okamzZeni zakmitne a hned 
zase zanika, aby potom spatiin nebyl vice. | 
Pozdé odpoledne, po triceti letech sesli jsme 
se; ahle! sotva ze jsme se uzreli, jiz zase 
louciti se mame, abychom v plnosti dnesni 
na zemi tusim vice se nespatrili. Vite] 
mi“ a ,8 Bohem bud, s Bohem na shleda- 
nou na svété onom,* — stoji tu tésné po- 
dle sebe;.a Glovék musil by bez srdce byti, 
aby pocitem bolestnym se nezachvéel. O, 
neni pod sluncem radosti nekalené: a tudy 
ani radost z bratrské schize nasi bez pit- 
sady priaésku bolného neni. 

Aviéak utiS se, umlkni srdce! Nam, 
kterizto stojime pod korouhvi, na niz Boz- 
sky mistr a vadce nas napsal; ,,Kdo miluje 
otce neb matku, bratra neb sestru vice neZli 
mne, neni mne hoden* Mat. 10, 37: nam 
mdlobé choulostivosti podlehati neslusi. My 
povolani jsme za strazce Siona Bozitho, po- 
volini jsme, abychom byli dobrymi bojount- 
ky Kristovimi, sndsejictmi véechno pro vyvo- 
lené, pro véFict, aby oni spasent vétného 
dosti, II. Timot. 2. A boj, spasu véricich 

20° 


_louéeni zachvacenou. Ba, jesté vice. 


§ y i SS * 3 vd ii 
ohrozujici, zuti az dotud. Selma nevéry a 
bezbozenstvi, zastirajic Serednou tvarnost 
svou svidnymi vyvésky, jako osvéta, pokrok 


a podobnymi, neustdva vztyéeti Sije své, a | 


rouhd se jménu Bozimu, i sténku jeho, cér- 
kui a vsem, kteri prebjvaji tam. A neni 
osady, nenf mista po vlastech, kam by svod 
a uklad Selmy nedostihal. Ano boj, spaseni 


-yé¥icich ohrozujicf, zuti bez pritrzi. Procez 


yzhiru Bratr{! vzhdru bojovnici Kristovi! 
vzhiru na stanoviska, knizetem pastyri Kri- 
stem nam vykazana, abychom v boji, za tri- 
cet roki vedeném, state¢né pokracovali a 
v ném az do vile Bozi vérné vytrvali, vé- 
douce, ze, jak apostol ndrodti povédeél, ko- 
runovan nebude, leé kdoby vérné az do 
konce bojoval. Il. Timot. 2. 

Velikost tlohy, bojem za pravdu Bozi 
a za spasu véricich ndm prikdzané, ano. ve- 
likost Glohy a spravedlivé ocenéni jeji ne- 
malo pozveda mysl, bolem z nastavajiciho 
Veli- 
kost wlohy, nam prikazané a odména, za 
vérné provedeni jeji Bohem pritknuta, jest 
nam zaroven zdrojein pozehnané nadéje ku 
shledani se lepSimu, radostnéjSimu a trva- 
lejsimu, pri némz louéenf nebude. Nebot 
vime, ze vSem dobry boj bojovavsim slozena 
jest odména stejn4 na mistéjednom, koru- 
na spravedinosti na nebi. Procez tam, ke 
schiizi oné radostnéjsi a trvalej8i touha i 


~zretel nas jiz obraceny budtez. Boj, za tri- 


cet let bojovany, vérné az do konce dobo- 
jujme, a koruna spravedlnosti u kyzeném 
shledani se lepsim v lesku vitézoslavy ne- 
hynouci vstitic zaskvi se nam. A tak jiz 
s Bohem, Bratfi mileni! S Bohem na shle- 
danou pred tvari knizete pastyri Krista na 
nebesich. Amen. 


Mj sen. 


J& nékdy mivam divny sen, 

ze objimal bych Ssiry svét, 

ze vdechl bych v néj lasky cit 
ze ucil bych jej modlit, pét. 


? 


Ze nebe bych mu s vyée snes 
a v nitro vloZil viry skvost, 

ze pro ctnost bych ho roznitil 
a zhubil kazdou nepravost. 


Ze vypudil bych Zal i svar 
i Stésti své zah v obét dal: — 
ja nékdy mivaém divny sen, 
az bych se nad nim rozplakal. 
K,.M = Wea: 


| éinf. 


ae 


Uvahy na fédéle a svatky 
celeho roku. 


LXI. V nedéli XVI. po sv. Duehu. 
Sv. evang. dnesnt (Luk, 14, 1—11.) 


obsahuje rozliénd nauéeni. 

1. Kdy% jedenkrate Pan JeziS vchazel 
do domu néjakého knizete farisejského v 
sobotu, aby jedl chléb, pravi sv. evangelium, 
ze pritomni ,fariseové ho setrili“ a tak je- 
dnali proti zékonu ldsky. Settiti bliznfho, 
pozor davati na koho, samo 0 sobé neni 
ovsem nic zlého;. ale zdlezi na tom, proc 
to kdo ¢inf. Délé-li to kdo z povinnosti,. 
jako rodi¢ée a predstaveni, dobre zajisté. 
Stava-li se to ale ze zasti, z Zehra- 
vosti nebo z jinych nekalych timysli, tehdy 


je to htichem. Kazdy Setii prede vim sebe © ~ 


a dosti mas co ¢initi, aby se uchranil. hif- 
chu. ,Ostrihej sebe samého a duse své 
peclivé * (V. Mjz.4, 9.) ,Kdoz se domniva, 
ze stoji, hlediz, aby nepadl.* (Kor. 10, 12.) 
Nesudte, abyste nebyli souzeni. (Mat. 7, 1. 2.) 

2. Aé fariseové pri kazdé prilezitosti 
Pana JeziSe Setili, jeho reci a skutky po- 
zorovali, prece nenalezli, co by pravem 
haneti mobhli. Nevinnost JeziSova musela 
jim do oéf biti, a proto tim vice na srdcich 
jejich hlodala zdvist a zaSt. Dobre nazyva 
sv. Basil zavist vyndlezem dabla, jezto 
srdce téch vrazdi, kterikoli * jsou ni pojati 
(sr. Moudr. 2, 24.) Jmenujeme zavist je- 
dovatou, ze jedem prské ajed ssaje; jinym 
jde na Zivot a sama se o Zivot pripravuje. 
Chrante se tedy ki. vsi zavisti, jezto byla 
pricinou prvni bratrovrazdy. — ,Laésta — 


nezavidi, — (I. Kor. 13, 4.) Slezte v8elikou + 
_ Zlost, lest, pokrytstvi a zavisti i vsecka u- 


trhani.“ (I. Petr. 2, 1.) 
3. Pan Jeéis, aby dokazal fariscim, ze 


, nenf proti zakonu Bozimu dobfe ¢initi v 


sobotu, jakoz se oni domnf{vali, uzdravil v 
ten den clovéka vodnatelného, pravil jim: 
»Ci Zz vas osel neb val upadne do studnice 
anevytahne ho i hned v den sobotni?“ Marné 
by se vymlouval, kdoby v den nedélni neb 
svatecni opomijel skutkd milosrdenstvi pod 
zaminkou, ze mu neslus{ v ty dni pracovati. 
Kde to laska k bliznimu kaze, miléf cirkev 
i Bah; ba jen ten, kdo uposlechl hlasu 1é- 
sky, jedn& podle ducha zdkon& Bodich*i 
cirkevnich; nebo ,litera zabiji, ale duch 
obzivuje.* (II. Kor. 3, 6.) Gest Bodi a spdsa 


bhZntho vzdy a vgudy ptedchdzf. Ovsem » 
kdo jedno ¢inf, nema opominati drubého; 


obé pokud mozna se poj. A kdo chce opra- 
ydu, mize, 


ee 


4, Pan Jezt§ vida, kterak hosté ptedn{ 
mista vyvolovali, pokaral jich podobenstvim, 
tka: ,KdyZ budes pozvan, nesedej} na pr- 
mim misté.* . 
pokore. Vsem ustupovati, zifdka byvd na 
Skodu; vsuk jiz nad jednoho se vyndseti, 
neprinas{ uzitku. Kdo vi, zdali ten, jemuz 
misto zasedime, nebude miti u Boha pied- 
nosti? a kdyZ Pén nds bude usazovati, 
zdali nerekne: Piiteli, dej tomuto misto. 


Chraime se vSeho nelaskavého soudu a v&t{ 


marné samolibosti. ,Kdo se povysuje, bude 
ponizen.“ . . . Povazme a uznejme, ze by- 
chom snad byli ze vSech nejhorsf, kdyby 
nim Bih svou milosti neprispfval ku po- 
moci. Davejte ,éest komu éest* a skromné 
jinym ustupujte. ,Dej kt. tomuto misto“ 
zde na svété, za to tam na véénosti uslysfs 
z ust nebeského hospoddte: .Pitteli, po- 
sedni vySe!* — 


LXII. V nedéli XVII. po sv Duchu. 


Pan JeziS v dneSnim evang. (Mat. 22, 
34—46.) vychvaluje dvoje piikdzani ldsky 
a jmenuje se Synem Bozim. 

1, Jedenkrate pfistoupili k Panu Jezisi 
fariseové, 2 nichz otdzal se jeden, — ue 
aby o pravdé se pouéil, ale — pokouSeje 
ho: ,,Mistée, Ateré jest prikdzdni veliké v 
2dkoné 2?“ — Tak dosnd éasto se prihazf, 
ze lidé jinak mluvi, jinak mysli, stavi se 
jako pfratelé, zatim v srdci nepratelstvi koji; 
do oci chvali, pozadu hani; verejné poklony 
déJaji a po strané klamou a podvadéji — 
Chraite se ky. lidi Istivych; vSak nechtéjte 
sami jinych klamati. ,Pokrytec usty okla- 
mavd blizniho svého.“ (Pifsl 11, 9.) 
Ohayné jest Hospodinu srdce zlé a zalfbenf 
jeho v téch, kteti ptimé chodi. (PYisl. 11. 20; 
12, 22 srv. Zlm. 5, 7. 31, 2.)_ ,Milovant 
(vaSe) bud bez pokrytstvi.“ - (Rim. 12, 6.) 

2. .Milovati budes Pana Boha svého* 
velf sim Hospodin v starém i v novém 
zakoné. Coz musi Bih nam kézati, abychom 
ho milovali? Nebylo dosti, aby nam toho 
racil dovoliti? Ont nejvyssi dobro, nejdo- 
konalejsi bytost: coz bychom mohli mimo 
néj a bez ného koho nebo co milovati? 
Vidyt jen to milujeme, co jest skuteéné 
dobré aneb co se ndm zda alespon dobré 
byti. . ,.VSak ale nikdo nenf dobry, jediné 
Buh.“ (Mar: 10, 18.) Onté pramen, pra- 
pivod vsi dobroty. Pes miluje svého pana, 
a ¢lovék by nemél milovati. svého Hospo- 
dina? Chtéli bychom se od zvitete dat za- 
hanbiti ? Miluj tedy kr. Boha, ze jest ne)- 
dokonalejsf, bytost a ze jest k nam nejvys 


7 


.« Slovy témi také nds udf | 


40 hac Ms Fi ree) BEN Gaby tant tata ie eren 4 4 
st : "hs * " as, y - 
, ae a 4 i 
\ { ; ' \ 
a a: rea, oe ae A a 


dobrotivy. ,,Milujmez Boha, nebo Buh prvé 
miloval nas.“ (I. Jan 4, 19.) Bah laska 
jest a kdo zistava v lasce, v Bohu zistava 
a Bah v ném.“ (I. Jan 4, 16; 5, 3.) 

3. »Milovati budes bligniho jako sebe 
samého.“ Druhé to prikdzaini podobné, ano 
rovné jest prvnimu:; nebo jedno bez dru- 
hého nelze plniti. Nelze blizniho milovati 
bez Boha, proto ze ho mame milovati pro 
Boha a Boha nelze milovati bez blizniho, 
protoze se v bliznfm miluje Bih. (1. Jan 
3, 14. 155° 4, 11—12; 5, 2.) Neluéme 
tedy, co Bah spojil, lasku k Bohu od lasky 
k bliznimu. Kdo miluje Otce, musi milovati 
také ditky, akdo chce ditky pravé milovati, 
musi je milovati pro otce a-jako otce. Na 
téch dvou prikazanich vSecken zdkon zélezi 
i proroci. (Mat. 22, 40.) Plime obé a na-— 
plnime cely zikon. ,Plnost zdkona jest mi- 
lovani.* (Rim. 13, 10.) . 

4, ,Co se vim zddo Kristu?* tazal se 
Pan Jezis fariseiv, ,,éi jest syn?* Kdyby 
byl pouze syn ¢lovéka, syn Davidiv: kte- 
rakz David nazyvi ho pdnem? Je-li jediné 
Syn BoZi, jak se mize nazyvati synem ¢lo- 
véka? Jest tedy Kristus ne teliko Syn Bozi, 
ale zaroveh syn Glovéka. ,A slovo Télem 
uéinéno jest.“ (Jan 1, 14.) Kratka ale padna 
obrana tajemstvi vtéleni Syna Boziho spo- 
éivav slovech Zalmu 109. ,.Rekl Pan Panu 
mému: Sed na pravici mé“ (¥1.) Tak vérte 
kt. k spaseni! ,,.Kdo véri ve mne, neumfre 
na véky.“ (Jan 11, 26; srv. 5, 24; 6, 14. 
47.) ,Konec zakona jest Kristus k osprave- 
dinént kaZdému véficimu.“ (Rim. 10, 4.) 


LXIII. Na den sv. Vaelava. 


Sv. evangelium minulé nedéle (XVII. 
po sv. Duchu), kteréz jedna o dvou zako- 
nech Jasky k Bohu a k bliznimu (Mat. 22i 
34—46.), krasné se snasi téZ se slavnosti 
sv. Vaclava, patrona ceského, jehoz pamatku 
dnes koname. Sv. Vaclav, kterijz vérné plnil 
obé prikdzdni lasky, uci nds Boha i blizntho 
opravdu milovati, k Gemuz bych vas m. kr. 
rad povzbudil. 

1. P¥edné mdme milovati Boha, nebo 
bez lasky nelze libiti se Bohu, nelze dojfti . 
zivota vécného. Kdo Boha miluje, nade vse- 
cko jej ctf a celym nerozdvojenym srdcem 
jemu slouzi. ,Syn ctf otce a sluzebnik pana 
svého; protoz, jestli jsem ja Otec, kde 


| jest éest m4, a jestli jsem Pan, kde jest 


bazeh mé&?“ pravi.Hospodin, usty proroka 
Malachidse (1, 6.) . . Tuto lasku Bozi po- 
gnal sv. Vaclav od své baby sv. Ludmily; 
proto. hned od své mladosti Boha pravého 


a AO 


ctil a jemu celym srdcem slouZzil. Také vy 
ki, jste lasku Bozi poznali hned od mla- 
dosti ; nuze ctéte Boha a jemu nerozdvoje- 
nym srdcem sluZte. Nemilujte svéta, ani 
téch yécf, kterézZ na svété jsou, nebo svét 
pomiji izadost jeho, ale kdo ¢inf vali Boaf 
— kdo miluje Boha — zistavé na véky.“ 
(I. Jan 2.). 

6) Kdo Boha miluje, rad o ném slycha 
(Jan 8, 47.); rad o,ném mluviva (Mat. 12, 
34.), rad na néj mysliva, rad mu své zale- 


Zitosti a potreby sdili Ci rad’se modlfva. | 


- Tak sv. Vaclav rad slychal slovo Bodfz ust 
sv. Ludmilyiod knéze Kaicha; rad o Bohu 
rozmlouval, ano jako néjaky knéz@déti.i lid 
vyucoval; on ve dne i v noci chramy na- 


vstévoval ak Bohu vroucné se modlival. 


Také vy m. kr. radi slychejte, ¢itejte a u- 
vazujte slovo Bozi, radio Bohu a sv. vé- 
cech rozmlouvejte. Téste se z toho, miZe- 
te-li éasto obéti mSe sv. uéastniti se a Télo 
Pané pyijimati. Bah vsudy jes nami, v8udy 
a vzdy mame k nému piistupu; proto ¢asto 


prednasejte jemu své zaleZitosti a potieby, 


a zajisté nevstanete od modlitby bez po- 
moci a utéchy. - ,Zackoli budete prositi ne- 
_ beského Otce ve jménu mém, di Pan Jezis, 
da vam.“ 

c) Kdo Boha miluje, tomu je vile Bozi 
nade vSecko; chrani se, aby Boha v ni¢em 
neurazil i hledi, aby vérné plnil jeho sy: 
prikazani. (Jan 14, 15,21.) Kdo Boha opra- 
vdu miluje, stale zistava v ldsce (I Jan, 4, 
16.), nikdy neochabuje, stale se rozhojnhuje. 
(Fil. 1, 9.) Kdo Boha miluje, jest hotov pro 
néj vsecko trpéti i zivot obétovati, jak Pan 
sam pozaduje. ,,Kdo chceé prijiti za mnou, 
zapriz sebe sam.“ (Mat. 16, 24.) Tak sv. 
Vaclav z lasky k Bohu mnoho trpél, ano i 
Zivot svij polozil. A dle pifkladu jeho i vy 


Boha nejen slovy, nybrzi skutkem milujte, — 


vérné prikazani Bozi plate, pro Boha pfe- 
mahejte své zidosti a stéli budte v poku- 


Seni; pro Boha véecko nemilé a protivné | 


sndsejte a hotovi budte v sluzbé jeho obé- 
tovati Zivot svij. 


2. Pro Boha milujte i bligniho, coz jest | 
Kdo bli- |. 
zniho nemiluje, jehoz vidi, jak mize Boha | 
milovati, jehoznevidi? (I. Jan 4, 20.) Také 


druhd zndmka pravého ki'estana. 


bliznfho mame milovati nejen sty, nybrz 


opravdové svymi ‘skutky, jak to Ginil sy. | 


Vaclav. — 


a) Kazdy clovék je na8 blizni'a ma | 


prévo na statky, Gest, wdravi i Zivot, jichito 
mame Setriti. Nez k.tomu vas nechci a ne- 
musim zajisté vzbuzovati, abyste byli ke 
svym bliznim vezdy spravedlivi a jim v ni- 


éem neublizovali; jen pripominam slova na- 
Seho Spasitele: ,Co nechcete, aby vam jimi 
cinili, i vy ne¢ifite jim.“ 

_ dD) Ale tim usilnéji_vzbuzuju vas k svor- 
nosti a sndsenlivosti. Kazdy clovék ma sve 
chyby a proto jeden druhého sndseti mame. 


Jeden druhého bremena neste. Laska jest — 


trpéliva, dobrotiva. (I Kor. 13, 4.) Jak kras- 
né to zrcadlo ldsky bratrské a sesterske, 


jezto ndm sv. Pavel predklada k ndsledo- . 


vani. — Uéte se kf. lasce k bliznimu jak 
sy. Viclav od Krista, jenz byl tichy a-po- 
korny srdcem; budte vidy v svornosti Zlvi 


a V trpélivosti vlddnéte dusi svou, (Luk. 


24, 19.) . 

c) Koneéné udi nas sv. Vaclav z lasky 
pomahati chudym. — Jako sy. Vaclav budte 
dobrocinni podle moznosti, abyste pripo- 
dobnhovali se Panu, jenz v8udy dobre éinil, 
abyste Jemu se zalibili, jen% di: ,,Coz jste 


jednomu z nejmensgich Cinili, mné jste, uti- - 


nili.“ (Mat. 25, 40.) — Kdo z vds nemate. 
hojnost statkii ¢asnych, za to tim hojnéji 
duchovnich skutké milosrdenstvi prokazujte. 


‘K tomu se vam zajisté ¢asto naskyta pfri- 


lezitost, ze miizete neumélych uit, zarmou- 
cenych tésit, pochybujicim radit, zvlasté pak 
za zivé i za mrtvé Bohu se modlit. A bu- 
dete-li podle prikladu sv. Vaclava milovati 
Boha i blizniho, budete li obé prikazani lasky 
vérné plnit, dojdete jako sv. patron nas jeden- 
krate hojné odplaty, koruny zivota vééného. 


Trest BoZi. 


Aj, co to Gernou noci 
tak strasné buraci ? 
a krutou divou moci 
most spousti padaci ? * 


Na hradé pri poharu 
a htisném veseli, 
své pyse pije k zdaru 
pan touto nedéli. 


Jest nedéle to Zalu, 
kde matku pohfbili; » 
a@ v roce v tyrdou skélu 
jsou otce ylojili. 


,Jen pijte, druzi, sméle, 
na zdravas nemnéte! 

Kdo vi, zda do nedéle 
budeme na svété ?“ 


yHoj v kolo, vily noéni, 
rej provazejte svj;. 


4 


hecht pamétny den roén{ 
hrad ySecek poznd mij! 


‘A znoyu pohar zdyiha 
ten hifSny pansky syn; 
neZ smrt jizZ na néj ciha 

_ co bledy hrobu stin. 


Blesk slehne do sklenice, 
z niz hodla chvatem -pit, 

a krbem y tom vichfice 
jiZ touzi v kolo jit. 


A rana rdnu stiha 
y tmé kolem hroboyé; 
mrak smrtic{ se zdviha, 
i mluvi hromoyé! — 


Hrad y zakladech se tfese, 

snad se dnes sesuje ; 
pain hradu usta] v plese, 
» 1k, Zelda, béduje. 


Zem hitla hradu slavu 
ve svoje dutiny: — 
kde hrad stal, zriti travu, 
rum, Sedéssutiny. Al. Lhotka. 


0 chudobe. 


Rozmluva s chudijm élovékem. 


(Pokraéovéni a dokonéeni,) 


4. Chei ti jesté ukdézati, kterak pre- 
veliké ceny jest chudoba, a takorka skrytou 
perlu v sobé chova. Véc se ma prosté tak- 
to: My Jidé jsme proto zde na svété, aby- 
chom Boha, svého Pana,a Tvirce, poznali, 
jej milovali a oslavili, radi a ochotné sva- 
tou vali jeho plnili, a jedenkrate v nebi u 
vééném blahoslavenstvi s nim _prebyvali. 
VSak ‘kdo Boha, nemiluje a jemu slouZiti 
nechce, nybrz v hrisich Ziv jest a v nich 
tézZ umira: ten na véky zavrzen bude. My 
lidé jiz po praotci svém Adamu vice k 
zlému naklonéni jsme, nez k dobrému: svét 
a rozkoS jeho vétsinu lidf k sobé vabi a 
za sebou tahne, a véak zdroven je od Boha 
a od nebe odvracf. A to pravé jest pri¢i- 
nou, proc pro vétsi cast Jidf chudoba mno- 
hem spasitelnéjsi jest, nez bohatstvi. Chudy, 
jemuz svét malo radosti a rozkoSe posky- 
tuje, zajisté méné téz vaben byva, by ce- 
lym srdcem na pozemskych vécech visel a 
na Bohazapominal. Toho doklady nalezame 


véudez: Jiz na pocatku cirkve Bozf mno- 


hem vice chudych lidi u zidfiv i pohaniv 
viru v Krista prijfmalo, nez bohatych a 


— 407 = 


vaznesenych. A jak se ma véc za dni na- 
Sich? Kde nejvice nabozenstvim se pohrda 
a na Boha zapomina, zda-li v . bohatfch 
méstech, ¢iliv chudych vesnicich ? -— Syo- 
bodnf zednici, ktet{f tak zdhubné zdsady 
rozsifuji, Ze od cirkve exkommunikoyani, 
t. j. z cirkve vylouéeni jsou, jsou vesmés 
lidé, kteriz dobre jedf a pijf, vibec rozma- 
rily Zivot vedou; chudych freimaureri do 
svého spolku nepftijimaji. — Pred pitfbytkem 


_mym stojf ktiz; vidim ze svého okna, kte- 


rak lidé vedle ného chodi. Obyéejné chudi 


a nizce postaveni lidé davajf na jevo viru 
— svou a uctu k Spasiteli tim, ze svaty kiiz 


pozdravi; a vsak kdoz syatého kifize ne- 
pozdravuji a siho ani nevSimnou jako Zidé, 
jsou vétsim dilem bohati a vzneseni. A tak 
Ize témér vSude vidéti, Ze lidé, kteriz 
mnoho maji, svétem se nasycuji, a Boha a 
vécnosti malo si vsimaji; a Ze vira a na- 
bozenstvi vibec lépe prospiva ulidi, kteriz 
zijou v chudobé a ve stavu skrovném, ro- 
vnéz jako réva nejlépe se dati na hubené 
a suché pidé, kdezto na mrviSti u pidé 
tuéné vse jen v prazdné, netrodné listi 
zene a vyrazi. — Ano, chceme lidi nasle- 
dovati az na misto, kde vSickni stejny maji 
osud, totiz, ze sprachniv{ az k hrobu. 


| A vSak nad hroby nenf vSecko stejné a 


| sobé rovné; 


tu jsou nékteré hroby ozdo- 


' beny velikymi nadhernymi pomniky, jiné 


| 
| 
| 


{ 
{ 


pak maji jen prosty, jednoduchy kriz ze 
dreva. Kdyby ty nynf (mezi hroby) voliti 
mél, zda-li radéji s dusi, jejizto télo pod 
nadhernym pomnikem odpoéfva, anebo je- 
jizto télesnou schranku pripomina na hrobé 
chuditéky kifizek dfevény, by osud svij na 
onom svété chtél sdfleti: myslim, Zeby 
dlouho se nerozmyslel a zeby chtél radéji 
miti podil svij s duéf toho, ktery v Zivoté 
svém konal pokanf chudoby a v chudobé 
své také zemrel. Proto také mnohy chudy, 
kdyZ v nemoci se mu o smrti mluvi, od-: 
povidé: ,Mné na smrti nezdlezf, ja se ji 
nebojim;“ nebof vi, Ze smrt{ ni¢ehoz ne- 
ztrati, ano spise ziska a proto se ji neboji. 

5, Avéak jak veliké ceny chudoba jest, 
to zajisté nikdo lépe nevi, nez ten, kteryz 
ma veskerou moc na nebiina zeml, 4a 
ktery kazdému misto jeho ustanovuje, nej- 
prv na zemi, a potom bud v nebi, anebo 
v pekle. On sdm, totiz Pan a Spasitel nas, 
Jez{§ Kristus, dobrovolné chudobu zvolil; 
v chlévé se narodil, do jeslf polozen byl; 
kde kdy které dité ve vétsi chudobé se 
narodilo? Sdémté matku svou, péstouna 
svého, i své apostoly a uceniky pouze z 
chudych vyvolil; jediny sy, Matous byl 


es ee 


hohat, a vsak i on penfze své ihned. opu- 
stil, jak mile Spasitel k apostolskému tifadu 
ho. povolal, a jemu fekl, aby ho nasledoval. 
A kdyz jinoch jakys jedenkrate ptistoupiv 
knému se tazal: Mistte, co ciné Zivot vécny 
obdrzim? Ostifhej prikdzdnf, odpovédel 
Spasitel. I tekl jinoch: To Gini] jsem od 
mladosti své. A odpovidaje Jezis, frekl: 
Chce8-li dokonalym byti, jdi, prodej co mas, 
a rozdej chudym a bude miti poklad v 
nebesich a pojd a nasleduj mne. A vésak 
bohaty mladenec neuposlechl pozvani boz- 
ského. Mistra; ale jak doklada pismo svaté, 
odeSel, smuten jsa proto, ze mél statky 
své opustiti, nebo jich mnoho mél. Pri této 
prilezitosti pravil Spasitel: Tézko jest bo- 
hatému, vejiti do kralovstvi nebeského! 
Snazet jest velbloudu, aby prosel uchem 
jehelnim, nez aby bohatec veSel do kra- 
lovstvi nebeského. — A naproti tomu zase 
-mmnohé vznesené, ano knizeci a kralovské 
osoby nahlizejice, jaky prospéch chudoba 
nasf jsou bohatstvi a z ného pochodici roz- 
marilost zivota, samy dobrovolné vznese- 


ného postaveni svého se vadaly, bohatstvi | 


opustily a chudobu zvolily. Sv. Alzbéta 


byla dcera kraélovskaé, a sama dobrovolné | 


takovou chudobu zvolila a v ni diva byla, 
ze chatrny spravovany odév nosila a luste- 
niny ji potravou byly. Jsou rozliéné rehole 
klasterni, kde po cely rok ani masa se 
nepoziva, ani kévy nepije; ano u prisné 
fehole Trappistiv ani zadné jidlo z vajec 
nesmi na stil postaveno byti, ani k snfdanf 
se nesm{i nicehoZ pozivati. Sv. Karel Boro- 
. mejsky byl kardinal a arcibiskup; a prece 
v poledne spokojil se chlebem a vodou; 
mnozi svati jenom jednou za den néteho 
pozivali a sice z jidel nejsprostéjsich. V8i- 
ekni tia tacf chtéli chudi byti na zemi, 
aby jedenkrate bohati mohli byti v nebi. 
A takovymto osobam, které za svého mladf 


eV veveas 


pohodli vésti maji, nez Glovéku zcela chu- 
dému, ktery od mladosti své nic jiného 
nezakusil a v%Zdy jen’ v chudobé Ziv byl. 
Proéez spokoj se. a podrob se vali Boit, 
jestli Bah sam té do chudoby postavil a 
pomysli si vzdy: ,,zajisté to tak pro spaseni 
duse mé nejlépe jest.“ 

6. Jsou tézZ chudt, kte#zZ pravi: Co se 
mne tkne a mé osoby, jat bych rad chudobu 
nesl, kdybych jenom svobodny byl; alemam 
Starati se také o ditky své, a tu vézi ta 
bida! — Ta bida, mily bratre, snad © neni 


tak veliké, jak si ji pkedstavuje’. Ci jest 
lépe, fekni upiimné, kdyz ditky na dobre 
jidlo a pitf, na pohodlf arozmarilost z mla- 
di si zvykaji, Gili jim prospésnéjai jest, kdyz 
hlad i nouzi nékdy sndseti se ucias malem 
spokojeny byti museji? Pozoruj jen podle 
mody vyfinténou divku z mésta, ktera vSak 
nikoli nepochdzf z bohatého domu, a prosté, 
chudé dévée z vesnice; neni vSecko lato, 
co se tipyti. Ona dcerka méstska dél4 ro- 
dicim mnohem vice starosti a srdce jejich 
mnohem vice ouzkost{ napliuje, nez chu- 
dému muzZi dcery jeho. Byt tyto i niéeho 
z domu nedostaly, mohou pracovati a slou- 
Ziti a tim spisobem poctivé svij kousek 
chleba si dobyvati. Co ale ma poéiti takova 
zpanstilad dcerka, kdyz muze nedostane, a 
nebo zidného jménf z domu nema? Jiného 
neumf, nez se fintiti a strojiti, snad trochu 
francouzsky Stébetati u na klavir brnkati ; 
takovému ubohému dévéeti vede se zacasté, 
kdyz otec zemire a sluzba jeho pfrestane, 


| nejinak, nez nespravedlivému vladati v evan- 
gelium: délatinemohu, vlastné neumim, Zebrate 


se stydim; co mam pociti? — Ma-li ale pan 
syny, mysli obyéejné, Ze by byla_ hanba, 
kdyby neStudovali; avsak Gasto se Studie 
nevydari, bud Ze nejsou dostatecéné nadani, 
a nebo ze nenaucivSe se poslusnosti a po- 
radku nedbalci a niéemy se stanou, a tak 
vsecky ty penize, jez otec na né nalozil, jsou 
jako vyhozeny. 

Avsak hohati lidé, tak’ mysliS snad_ 
u sebe, mohou prece mnoho .dobrého u- 
Giniti; naSinec sotva sim sebe» uzivi. — 
Mily pfiteli, to konani dobrého u bohaéci, 
vér, nebyva véci tak velikou; a jestlize né- 
kter{ z nadbytku svého skuteéné néjaké do- 
brodini ucin{ a néco rozdajf: vér ze haler, 
jejz ty ze své chudoby das, pred Bohem 
mnohem vétsi ceny do sebe ma nez zlato 
a tolary, jich% bohatec ze svého nadbytku 
poskytne, a Spasitel ziejmé o tom nas u- . 
jistil, kdy% apoStoly své na to upozornil ~ 
a pravil, Ze ty dva Sarty (halére),jez chuda 
vdova do pokladnice chramové uvrhla, vice 
pred Bohem plati, nez vsecky ty hojné a 
bohaté dary, jez tam vrhali bohati a hrdi- 
Farizeové. Pak jest. véci zndmou a. zku- 
Senou, ze sluzebnici a chudy lid mnohem 
ochotnéjsi json jinym udéliti nez pani a 
damy. Tito potrebuji prlis mnoho pro 
sebe a ndadheru svou, a ovsem také méné 
o tom védi, kterak chudoba a nouze tlaéi. 

A kdyby, pfiteli mily, ty i tak chudy 
byl, ze by ani toho grose na sil nemél, ano 
kdyby i doma na slamniku nemocen lezel 
anebo ve Spitale, jsi prece bohaty dosti, 


2~ 409 — 


aby velmi vzdcnou a Bohu milou almuinu 
Bohu pfines}: a tézeS se, jakd to jest al- 
muzna? Jest to tva modlitba za jiné; Bah 
gvlasté rad sly8{ modlitbu chudych, jak v 
Zalmich psdno jest; a pak i to, co trpfs, 
mazes za jiné obétovati, a to proto, ze i 
ty jsi idem téla Kristova, idem cfrkve. a 
tedy vSe, co z lasky k Bohu a_ Spasiteli 
svému pfretrpis, nejen tobé ale ijinym pro- 
Spiva a uzitecné jest. 

7. Snad se ale jesté domnfvas, ze chudy 
je vSude opovrzen ; ano i ten pes Ze spise 
na chudého zastéka, nez na pana bohaté 
oSaceného; ano Ze té skoro nikdo nepozdravi, 
a byt i ty pozdravil, ze ti sotva podékuje. 
— Na to odpovim ti prfkladem: Pozorujme 
dvé déti o vanecich; jedno ndle#f vznesené 
bohaté rodiné méstské, druhé jest z rodiny 
zcela chudé, ktera pravé o vanoefch, v zi- 
mé v nejvéetsi nouzi a bidése naleza ; nema 
penéz, ani aby difvi si koupila, ani aby 
najem zaplatila. Ditéti bohatemu uchystan 
yanotni strom, na némz pamlskii a cukro- 
vinek vSeho druhu visi a mnohosvféek ho- 
if; téz nové Saty a vylozky z jemné kozesiny 
a hra¢ek plné krabice. Hlava mujde kolem, 
kdyz se na to vSe div4, a nemfze dosti 
nadiviti se, ne dosti ukazovati, se chlubiti, 
mlaskati a pochutndvati si na cukrovinkach, 
a hned vypravovati, ze zadné ditko tolik a 
tak péknych véci k Stédrému veceru neob- 
drzelo, jako ono. Zdali dité to i do chra- 
mu Pané s sebou vezmou, nevim;a kdyby 
je i rodi¢ové s sebou vzali. tedy budesnad 
vice ve suém novém Saté lidem se ukazovati 
a na své hra¢ky mysliti. nez aby zpomélo 
si na nové narozeného JeZiska a radost z 
ného v srdci svém mélo. — Uhohé chudé 
dité nedostalo ni¢ehoz; doma neni Zadného 
stromu vanotnfho, z4dnych darka, zadnych 
hracek, a ma-li vidéti mnoho svici a svétel, 
— nebot doma, v chudé jizbé, neni zadné 
— musi do chramu Pané, na pilnoéni. Vi- 
dél jsem jedenkrate takového chudého chla- 
pee v chramu Pané o jitini, jejz jedna ven- 
kovska zena s sebou méla, a sice velmi 
zahy z rdna, v dobu, kdy panské déti jeste 

spi a sobé hovi. Ubohé dite mélo sotva 
dostate¢ny oblek, aby prikrylo nahotu svou ; 
na darky vanoénf nebylo ovSem ani pomy- 
Slenf. O kterak dojalo mne, kdyz jsem je 
vidél tak zbozné stati v chramu Pané vzi- 
mé, tak z&hy z rana, co do chudoby a po- 


a ee | ee ee 


kory tak podobné novorozenému Spasiteli 


svému! Rei, které dité bude Bohu i tobe 
vice se libiti. zdali to dité panské s hojnymi 
a bohatymi dary, kteréz v_ mékké postelisi 


hovi, pospava, az jest bily den a chutna 


t 


kdva na stole stojf; anebo to dité chuditké, 

chatrné oblecené, kteréz niéeho nedostalo, 
a vedle chudé matky své v chramu Pa- 
né stojic, za studeného tmavého jitra, jitinf 
ptitomno jest, se modlf, a jest spokojeno? — » 

A véz, zrovna tak, jak se ma vée s 
détmi, tak ma se i s odrostlymi. Bih pi- 
sobi a Zije v8udez, svaté oko jeho vSsude 
vidi, a vSe ukladdé k ouétu na véénosti. Buh 
sedf jako neviditelny, tichy host, kteryZ ni- 
éehoz nepoziva, pri stole bohaciv, kde roz- 
liéné jidla z masa a z mouky, a co kde 
jen k jidlu dobrého a drahého jest, zavani 
a chut k jfdlu drazdi, a sedf téz u stolu 
chudych, kde ifdka jen polivka a Spatné 
brambory na hosti éekajf. Bohatec pri hoj- 
ném dostatku svém pied jidlem se nemo- 
dliva; chudy pri své nouzi a bidé se modli 
a chudi¢ké jidlo své modlitbou posvécuje. 
Oko Bozi v mnohém bohatém domé jiného 
nevidi, nez zadost téla, Zidost o¢i a pychu 
zivota; na sténach visflecjaké obrazy, které 
mnoho penéz stadly, avSak nabozenstv{ ani 
dost malo se nedotykaji. Ve svétnici chu- 
dého vSecko jest chudé, a sotva to nejpo- 
trebnéjsi tu vidéti; avsak piece jest. tu 
svaty kiiz a obraz Matky Bozi, na znameni, 
ze krestané tu obyvaji. — Rei, kde se bude 
Bohu vice libiti, zdali v jizbé chudych, 
kde prebyva zbozna mysl a cudny mray, 
anebo v nadhernych komnatach bohatce, 
kde ni znamky nenf nabozenstvi a Cistého, 
kfestanského mravu? Chudoba zajisté kra- 
sna jest pred Bohem, a jesto Bah chudého 
zvlasté miluje a Spasitel sém chudobou 
svou tak ho vyznamenal: tedy necht tési 
se tim, kdy% snad_ lidé svétsky smyslejici 
malo ho sobé vazi. 

8. Jakkoli ale chudoba Clovéku v tomto 
zivoté prospésna jest a jemu i ty veliké 
ctnosti, jako jsou; pokora a trpélivost, ve- 
lice usnadiuje: mit prece jako kazdy stav 
na svété svd zvlastni pokusent. Dabel, jak 
znamo, pravé nedostatku a hladu Spasite- 
lova k tomu pouzil, aby jej pokouSel a k 
tomu primél, aby z kamene chleb utinil, 
t. j. aby divotvornou sflu svou ve svij pro- 
spéch obratil. A rovné% tak az dosud po- 
uziva dibel chudoby u mnohého, aby jej k 
hichu svedl, by z chudoby své si pomohl. 
PokuSenf, s nimiz mnohy chudas zapasiti 
musi, jsou: kradez, anebo podvod, lez, prace 
v nedéli, sluzba mravim a pocéestnosti ne- 
hezpeéna, sliby a dary, aby ku htichu smr- 
telnému svésti se dal, nespokojenost aneho 
reptant proti Bohu, zavist, naklonnost ku 
povstani a zbouven{, vysilani détf na Ze- 
brotu i kradez, a piti kofalky. Povaz, témi 


7 , a 


a takovymi vécmi vSecko si jenom zhorSfs 
a jako lehkomysIny Esau prodas za bidnou 
krmi ¢oékovou nebe a podil svij v krdlov- 
stvi Bozim. Vede se ti zde za ziva jako 
ubohému Lazarovi, po smrti pak jako ne- 
milosrdnému_ bohatci. 

Toto zvlasté dobre uvaz a v srdci svém 
uchovej:, Bah té povolal ku prtisnému radu, 
k, fadu chudoby, k némuz Spasitel sam, 


 svaté jeho mati, i svati apostolové nalezeli. 


MizeS v raidé tom snaze zachraniti dusi 
svou, nezZ v kterémkoli stavu jiném, jestli- 
ze v srdci svyém rad jemu se podrobis, jsi-li 
spokojen s chudobou svou, a presvédéen, 
ze to Buh tak pro tebe ustanovil. Ale ve 
vsech radech a reholich bylby ulozeny pist 
a nedostatek velmi smutny, kdyby néco piri 
ném nebylo, co vsecko snadnym a milym 
Cinf av zlato proménuje, a to jest ndbos- 
nost. Modli se, modli se mnoho, navstiv 
éastéji Spasitele svého v chramu Pané, pii- 
stupuj ¢asto k svatym svatostem, poslouchej 
rad a pilné slovo Bozi, a éti si v nedéli v 
kfestanské knize. Uvidis, ze timto spisobem 
fiz v tomto Zivoté spokojen, ano snad i Sta- 
sten budes, a ze nebudes chtiti se Zadnym 
boha¢em zaméniti osud svij. Coz ale nad 


to nade vse a mnohem vétsi jest ceny, jest 


to, ze, trpélivé-li a s odevzdanosti do vile 
Bozi poneses chudobu svou az do smrti, na 


tobé splni se ono veliké zaslibeni Pana a 


Spasitele naSeho Jezise Krista: ,, Blahosla- 
vent chudi, nebot jejich jest krdlovstvi box. 
Die , Weckstimmen fiir das 
kathol. Volk.“ B. H. 


U rakve. 


Odpotivej sladce 

v 1azku zemé chladné, 
k libému kde sp4nku 
svaté ticho zve; 

at i svéta kviti 
dechem smrti vadne, 
ne tak drahd pamét 
na milacky své. 


Tam — kde v jasnych nebes 
krasné rozlehlosti 
oblazeny svétlem 
prebyv4 tvij duch — 
hledi v slzich truchlych 
oko s dtivérnostt, 
ze nas ku shledant 
jednou spoji Buh. 
Fr. Doueha. 


4 


Na den sv. andéli Straznych. 
(Ad Laudes in Breviar.) . 


O véeny Stvo¥iteli hvézd ! 
jenZ moci svou, cokoli jest, 
utvorils velikou, a ted 

ne mensi pil{ fidis svét! 


Sestup tohoto do sboru, 
viz zavinilych pokoru; 

dne rozbresknutim nového 
vlej y dusi svétla hojného! 


Tvaj andél, od té hodiny 
ku strazi nam pfridéleny, 
pri nds bud, vin od nakazy ~ 
by nam byl bezpeénou hrazi ! 


Tent hada protivného nam 
ousko¢nost odvrat od nds s4m: 
at schytralosti jeho sit : 
sto neni, prsou nam sevrit ! 


Tyz nepratel at od mezi 
strach nasich dale vymezi{: 
tent mir vyjednej obéanim, 
od zkazy ochrah kazdy dim! 


DOPISY, 


Z Kostelce nad Labem dne 13. zafi 1871. 
(Slavnost obzinek). ; 

V nynéjsi povazlivé dobé, kde hnusny 
mor nevéry neb alespoi neteénosti nabo- 
zenské tak kruté radi a nemalo jiz uchvatil 
obéti, jest zajisté nutnostf zeleznou, aby 
horlivy pastyr duchovni dimysiné vyhledaval 
a uzival vhodnych prosttedki — dalsimu. 
rozsifovani oné jedovaté houby v pravém 
ovcinci Kristovu branicich a lasku k cirkvi 
a viru v Krista roznécujicich a mnodicich. 
Nemalo takych prostiedki bylo jiz na je- 
dné vikariatni duchovenské poradé jistym 
vel. p. bratrem naznaéeno (viz ,BI.“ éfs. 
21. rocn. XXI.), k nimz také pravem pti- 
Cisti slusi distojné konani slavnosti na 
mnoze sice zaniklych — lidu ale velevitanych. 

Jak blahodatné takova, ovSem v duchu 
cirkve konana slavnost ptsobiti mize, to 
necht ukaze struény popis slavnosti obzin- 
kové, v nedéli dne 3. zaii t. r. snahou d. 
p. dékana Jos. Petrdége u nds usporddané. 

Jiz v predveéer dne slavnostnfho jevil 
se Vv nasem jindy tak tichém mésté neoby- 
cejny ruch. Stavény slavnostni brany s od- 
znaky rolnickymi, krasleny domy zelenim, 
kvitim a kyticemi z obilf. Vecer zavznivala 
ulicemi hudba, oblibené hrajic nérodni pi- 


‘J, Sicha 


: 


\. Seine 


zabfesk dne slavnostniho. Po 9. hod. rann{ 
shromazdili se u sv. kifZe v ulici k Jiticim 
vedouci éetni obyvatelé pfifatenfch sem 
obci, — majice na mnoze kytice z obilnich 
klasi a kvitf uvité v rukou — se svymi 
starosty a hudbou. Brzy na to dostavili se 
sem i obec Kostelecké a Budeéska, m{stn{ 
duchovni a méstské zastupitelstvo, aby se- 
sterské obce upfimné uvitali a k svatyni 
Pané doprovodili. Kdyz byla zde jedna dru- 
zicka dojemnou feci duchovni i obecenstvo 
pozdravila, hnul se cely, velikolep pravod, 
jenz pres 4000 duS{ ¢ital, ve vzorném po- 
radku ku pfredu. 
svojf korouhvi mlddez Skolni, pak nasledo- 


V popredi brala se, za | 


valy jednotlivé obce a sice: Nova Ves s_ 
hudbou a svym novym dosud zahalenym — 


praporem; obec Cakovicka se svym zpéva- 
ckym a ¢ctendiskym spolkem a praporem; 
obec Jitické -— hudebni kapela. obec Po- 
lehradské a Zarybska — hudebni kapela; 
a Rudeéska s praporem a hudeb. kapelou. 
Prapor obce Kostelecké, Zivnostenské spolky 
se svymi prapory, kostelnf korouhve, dru- 
zi¢ky, duchovenstvo, méstské zastupitelstvo 
a veliky zastup ostatniho lidu. 


Malebny privod ten ub{fral se pak za | 
stalé hudby a stielby okraslenou ulici praz- 


skou dvéma slavnostnimi branami, z nichz 
prvni.nesla na strané jedné napis: ,,Bohu 
budiz chvala!* — na-druhé: ,Na zar rol- 
nictvi!“ — O 11. hod. stanul prifivod na 
namésti, obklopiv zbudované zde feénisté, 
odkudz po pifpravné, z tisicera ust za- 
vznivajici pisni: ,Otée nds mily Pane“ 
distojny p. dékan a c. k. dvorni kaplan, 
jadrnou. konal fec, obrav sobé za predmét 
slova sv. pisma: ;Co bude Clovék siti, to 
bude i ziti.“ (Gal. 6, 8). Dojem freéi byl 
patrny, nizidné oko nezistalo nezarosené 
a kdyz pak vymluvny fetnfk ku konci jal 
se prednaseti spolecnou modlitbu za zné 
dokonané, tu zajisté ze v8ech zboznych srdei 


' vinuly se vrouci diky k modrému blankytu 


nebeskému. Po kazani svécen novy prapor 
obce Novo-Veské, okrasleny zdafilym obra- 
zem sv. Vaclava, patrona obce této. Na to 
slouzena taktéZ pod Sirym nebem na zvla- 
8té zbudovaném oltari, okraSleném kvitim, 
plodinami polnimi a drobnéjsimi nAstroji 
hospodaiskymi slavna mie sv., jejizto hlavai 
édsti sttelbou oblasovany. 

Po skonéeném chvalozpévu Ambrosi- 
anském ubirala se jednotliva oddélenf pra- 
vodu kolem dékanstvi, kdez hlucné provo- 
lavano ,slava!“ Po cely pak ostatni den 


and. Vaecko se taSilo na den aitiejat. Zéhy 
.% véna pak oznamovala stielba z hmozdiri 


| 


panovalo radostné rozechvéni v obecenstvu, 
jemuzto tento slavny den zajisté dlouho 
zustane v blahé paméti. Bylat slavnost nage 
distojaym dikivzdanim Hospodati nebeské- 


| mu za Zeh pozehnanou. Pripomenouti jesté 
| slusi, Ze i obcané jiného vyznan{ opravdu 


zavodili s katoliky -v ozdobenf domi a Ze 
zbozné naslouchali slovu Bozimu, asty knéze 
katolického hldsanému. I davali distojnym 


_ choydanim svym na jevo, Ze se jim libi kra- 


sné roucho 1 mluva choti Kristovy. Vsickni 
pak rozloutili jsme se s tim vroucim prda- 
nim: DejZ Pan vsehomfra i na budouci rok 
zu{ hojnych, by opét mohla byti slavnost 
obzinek tak radostna, jako ta aug 


er 


KRONIK A. 


Z Prahy. Zitra 16. t. m. v den sv. 
Ludmily bude se konati vyroéni pamatka 
této mucéenice a patronky zemé Ceské v 
starobylém kostele sv. Ji na hradé, kdez 
hrob jeji se nachazi, timto poradkem: Od 
6 h. z réna do 10 budou se stfidati tiché 
mSe sv., v 10 h. bude zpivand mSe sv. ; 
odpoledne ve 4 h. bude Geské kazani, pak 
litanie a pozehnani. 

*—* Poboznost 4Z0hodinnad bude se 
konati od 16—19. zai u sv. Vojtécha v 
Jirchatich, od 20—23. u sv. Filipa a Jaku- 
ba na Smichové, od 24—27. u Maltézi. | 

** Vyroéni slayvnost Povgsent sv. 
kite bude se slaviti ve farnim chramu na 
Volsanech v nedéli 17. t. m. ndsledujicim 
poradkem: V 7h. réno bude me sv. 5 
exhortou, v § h. ranni me sv. (matura), 
v 10 h. kazani a v 11 h. zpivana m&e sv. 
Odpoledne o 4. h. kazani a neSpory. Po 
cely oktdv jest v 8 h. rdno mSe sy. a 03. 
h. odp. litanie s pozehnanim. 

*_* Véera 14. t. m. zahdjen byl zem- 
sky sném slavnou m8i sv., jiz u sv. Miku- 
14se na Malé strané slouzil J. Em. nejdist. 
p. kardinal arcibiskup. Zdat Bih! 

*—* Duchovni exercicie knézské, které 
se od 18—22. t. m. odbyvati mély v k. 
arcib. semindi, odlozeny jsou na pristi rok 
z priéin v predeslém ¢isle t. 1. uvedenych. 

*_* Porddek udélovani sv. bi*movdni 
ve Vikariaté Novo-Straseckém. V nedéli 1. 
fijna v Novém Srasect v 8 h. kazani, mse 
sy. a bifmovani odrostlych; 0 12 h. mse 
sv., krest. cviéeni a birmovani Skolni mla- 
deze, pozehnani, V pondéli 2. rijnav No- 
vém Strageci v 9 h. kazanf, mSe sv. a bit- 
movani pro osady Lany, Stochov a Tuchlo- 
vice, V ttery 3, iijna tamtéz v 8 h. mse 


. 


>, 


gy. Ve sttedu 4, tina v Kornouze v 9 h. 
kazani, mSe sv. a bitmovdnf. Ve ¢tvrtek 
5. tijna tamtéz v Y h. kdzani, mSe sv. a 


 bifmovdni pro osady Renéov, Srbeé a Mal- 


kovice. V sobotu 7. ffijna v Pozdni v 9 
Ah. kdzanf, mse sv. a bitmovdni. V_nedéli 
‘8. fijna v Perucit v 8 h. kazani, mse sv. a 
bitmovani; v 12 h. mSe sv., kdzani a_bif- 
movan{ pro osady Slavétfn a Radonice. V 
pondelf 9. ¥fjnaiv Tynet Panenském v 8 h. 
kaézani, mSe sv. a bitmovani; v 12 h. mse 
sy., kazanf a bitmovani pro osady Vrbno 
u lesi a Smolnici. V noci ndvrat do Prahy. 


Z Vidné. Dne 26. srpna konal ve 
. Vidni pamatku 50letého knéZstvi svého 
_ prosluly uéenec dr. Jan Emanuel Veith. 


Narozen v Plané Chodové (Kuttenplan) v 

echach z rodiéi Zidovskych r. 1788 &tu- 
doval v Praze a ve Vidni lékarstvi a byl 
r. 1812 za doktora lékarstvi povysen; se- 
psal nékolikero knéh o pathologii, therapii 


a azvérolékarstvi i stal se profesorem a brzy 


téz feditelem Videnské Skoly zvérolékatské. 
Prijav svatost kitu sv. a studia theologicka 
s vyteénym dokonéiv prospéchem byl dne 
28. srpna 1821 ve velechramé sv. Stépdn- 
ském na knégstvi posvécen; od r, 1821— 
1830 byl Glenem kongregace Redemtoristiv. 


Po vystoupenf z radu stal se r. 1830 koo- 


perdtorem ve Vidni, ar. 1831 kazatelem 
pri metropolitnim chrimu; pro churavost 
Svoji, vstoupil r. 1845 na odpodinek. R. 
1846 byl od J. Em. p. kard. ze Schwarzen- 
ergu jienovan ¢éestnym kanovnikem Sol- 
nohradskym:; universita Prazska jej r. 1848 
poctila diplomem doktora theologie.. Svymi 
spisy filosofickymi, zvlasté homiletickymi 
zjednal.sobé slavné jméno a pamatku nikdy 
nehynouci. 

Z Bavorska. V zemi Bavorské potita 


se dle nejnovéjsich seznam 3,438.598 ka- 


tolikiv. Duchovni spravu obstaréva 6481 
knézi. Klasterfiv a domé feholnich nachazi 
se v celém krélovstvi 559 a sice 85 muz- 
skych a 474 zenskych. Zejmena zastoupeni 
jsou tito radové mudstf: Augustinidni, Be- 
nediktini, Franti8kani Minorité a Reformati, 
Frantiskani tercidti, Kapucfni, Karmelité 
kalceati (s obuvi) a diskalcedti (bosf), Mi- 
losrdni bratri, Redemtoristé. Zenskych fe- 
holi ¢ita se 20 a sice; Chudé Frantiskanky 
cili tercidrky, chudé sestry Skoln{, sestry 
z tadusv. Dominika, Milosrdné sestry, Be- 
nediktinky, Brigitky, Cistercidéky (¢i Ber- 
nardinky), Dominikanky, Alzbétinky, Angli- 
cké panny, Frantigskanky, panf od dobrého 


Pastyre, Clenové spolku panen détstvi Je- | 
zisova, chudé sestry Bozského Détatka, Kar- 


eS eee 


\ 


melitky, Klarisky, sestry Niederbronnské, 
Salesidnky, Servitky a Vorgulinky. Nejvice 
kl4stera pripada na arcidiecési Mnichovskou 
a sice 134; Rezenské diecése Gita 115, 
Augsburské 100, Wirzburské 94, Pasovska 
41, Bamberska arcidiecése 31, biskupstvi 
Eichstetské 30, Spyrské 14 klaSteré. Ze 
zenskych feholi nejéetnéji jsou zastoupeny 
chudé skolof sestry Notre- Damské; majft 


129 kldSterav a vychovavacfch ustava. Mi- 


losrdné sestry pisobéjf v 95 klasterich. 

7 Elsasu. V zapéti lonské valky prusko- 
francouzské nasledovalo pripojenf Elsasu a 
Lotring k nové tisinémecké. Pruske noviny 
na vysost velebily plesdni, s jakym pry v 
obou krajinach uvitino osvobozenf od jatma 
francouzského a navraceni se ku staré do- 
moviné. Leé v skuteénosti radost ta obyva- 
telstva tak pfilis velikou se byti nejevi. 
Nejprvé jiz ty bolestné upomfnky na ukru- 


tenstvi pruské nejsou s to vzbuditi v oby- 


vatelfch vroucf lasku k novym viadarim. 
Po tii tydny stiileno do mésta Strassburku, 
celé édsti mésta v rum jsou obraceny, mnohé 
verejné budovy lehly popelem na pf. bibli- 
otéka, museum, divadlo, prefektura, posta, 
nékolik kostelfiv; a také do gotického ve- 
lechramu naschval stiileno a nékteré ¢asti 
jeho porouchany. Nékolik set méStaniv, 
pan{ a ditek bud byli zastreleni aneb zmr- 
zaceni. Obzvldsté vSak musilo to velkou 
vétSinu obyvatelstva katolického (katolici 
inf 7 osmin, protestanté jednu osminu oby- 
vatelstva) nejvy8 uraziti, ze pruska vldda 
vsady rozhodné ve prospéch protestantismu 
vystupovala, Sotva byl dobyt Strasburk, jiz. 
tu Z4dali Prusaci, aby velechram byl! uréen 
k evangelickym sluzbém Bozim. Rovnéz i 
v Metach kazal general Zastrov, aby ta- 
méjsi biskupsky chram byl odevzdan pro- 
testantiim, aé poéet jejich v mésté tom jest 


nepatrny. KdyZ ale biskup se rozhodné oprel 


takovym pozadavkim prohlasiv, ze toliko 
pres mrtvolu jeho mohou protestanté ve- 
jiti do chramu, musel p. jeneral ustoupiti. 
Jakmile Elsas byl ptipojen k Némecku, vy- 
slala tam (jakoz ido Lotrink) pruska vlada 
samé témér urtedniky protestantské a tudiz 
se diviti nelze, ze pod zezlem pruskym ne- 
dati se katolikim v Elsasu  pfiliS valné. 
Tak nazvanym ,malym sestram“ zapovédéla 
vlada sbirati almuzny a kdyz chtély v Po- 


-rynsku hledati prfspévky na osetrovani di- 


tek jim svéienych, byly od policie dopraveny 
nazpét pres Ryn, naGéez se odebraly do Ra- 
kouska, Obecni vybory v Rosheimu, He- 
genheimu a Ottersthalu jednohlasné uzaviely 
povolati skolnfch bratiti do obce; ale prn- 


sky prefekt proti vsemu pravu zruéil tato 
usnesenf. Skoly protestantské vlida pruska 
ponechala; katolické vSak mnohé potlaéila. 
Zavedeni néméiny co jazyka vyuéovactho 
nemalo popudilo obyvatele mést, kterfz 
mluvé francouzské byli uz ddvno ptivykli 
a zZ nicbzto mnozi nynf radéji ditky své do 
Francouzska posilaji, nez by je némeckym 
Skolam svérili. Velmi neprijemny dojem také 
spisobila pruska vlada zavedenfm nuceného 
navstévovani Skol, jehoz jindy v Hlsasu ne- 
znali, aékoli tam skolstvi lépe nez ve mno- 
hych jinych zemich prospivalo. Dolni Elsas 
na pr. ¢ita 541 obci; kazda z nich méla 
nejméné jednu Skolu. Hofejsi Elsas éité 490 
obef; z téch jen 14 obci postrida viastnich 
8kol, nicméné jsou i tyto obce priskoleny 
k osadam zcela poblizkym. Celkem se na- 
chazi v doloim Elsasu 1106 vertejnych skol 
(mezi nimi 339 divéich), v hotejsim 869 
Skol; mimo to nalezé se jesté v dolnim El- 
sasu 85 a v horejs{m 131 skol svobodnych 
t. j. takovych, jez nevydrzuje obec. Mnohé 
Skoly méstské ¢itaji 8 az 10 tiid, ano v 
Miihlhusenach se nachazi skola 40 tifd é- 
tajicf. Navstéva skol v Elsasu jest tak skvéla, 
ze ji rovné malo kde nalezneme. V_ hojej- 
Sim Elsasu chodi do skoly 88.802 a y dol- 
nim. 92.878 ditek t. j. Sesta Gast veSkerého 
obyvatelstva, Roku 1867 napoétteno vy dol- 
nim Elsasu pouze 261 ditek 13letych, jenz 
neumély ¢isti; v horejsim Elsasu bylo ta- 
kovych ditek 107 (rozdil ten musi se pfi- 
Cisti obzvlasté tovéarndm Mihlhusenskym, 


jichzto majitelé pramalo o vzdélani ditek | 


svych délniki pecuji). Mezi 100 snoubenci | 


nalezeni jsou v dolnim Elsasu pouze 2, kte- 
riz neuméli ¢isti ani psdti; v horejsim El- 
sasu 4. Mezi 100 rekruty v dolnim Elsasu 
nalezli se pouze 4, v horejsim Elsasu 7, 
jenz psati neuméli. Obce Elsaské vénovaly 
mnoho na chramy i Skoly; od r. 1842— 


1869 bylo v diecési Strasburské (¢itajict 


800 far) vice nez 100 chrdmaé znovu vysta- 
veno. Roku 1866 vénovaly obce horejsf{ho 
Elsasu 334.253 franki na chrémy, 28 550 
na farni budovy a 129.397 na skoly. S bez- 


ohlednou neSetrnosti urazi co den pruska | 


vldda katoliky Elsaské také potla¢ovanim 
tisku. Dive vychazel katolicky list ,,Elsas- 
ser“ ve Strasburku. Nyni zadal jakysi p. 
Huder jeneralofho guberndtora, aby mohl 
list ten znoyu vydavati, jeSto katolici ne- 
maji zddného zvlastnfho listu, kdezto pro- 
testanté étyri listy vydavaji. Ale prusky pan 
guberndtor odeprel svoleni své. Katolicky 
tydennik_ ,,Elsissicher Volksbote,“ vydavany 

y Rixheimu nedaleko Miihlhus, dvakrate byl 


HG 


zakézan, a sice poprvé hned po prichodu 
némeckého. vojska dne 2. ffjna 1870. Je- 
neral vy. Schmeling dovolil, aby se list ten 
zase tisknouti smél; sami vojinové némeéti 
velmi radi jej ¢itali; obzvlasté v Jazaretech 
kazdou sobotu dychtivé‘oéekavali distojnfei 
i vojaci noyé ¢fslo; naklad patil se tehdaz 
na 6000 exemplart. Z nenadanf vSak obje- 
vil se dne 6. ledna 1871 policejni komisar 
v tiskarné, zabavil ¢islo jesté nevytisténé a 
oznamil, ze , Volksbote* dale vychazeti ne- 
smi. Kdyz se nakladatel p. Sutter uchazel 
0 povoleni, aby zase smnél tyz list vydavati, 
rozkizino mu 20. ledna t. r., aby se dne 


23. dostavil k prefektovi v Nanzigu; rodina. 


jeho ze jest ze zemé vypovézena. Pozdéji 
kdyz vSem vyhnancim bylo zase dovoleno 
do Elsasu se navratiti, podarilo se Sutterovi 
po velkém namahani, ze mu dano. povoleni, 
aby svrchu jmenovany list zase vychazeti 
smél; prvni cislo mélo vyjiti 1. Gervence. 
Ale den pied tim objevil se zase policejni 
komisaf y tiskarné, rozkazal, aby sazba byla 
rozhozena a dalSi vydavani listu zakazal. 
Tudiz v nynéjsim okamzeni naproti éetnym 
trednim, protestantskym a liberalnim novi- 
nam nemaji katolici.v Elsasu a Lotrinkach 
— poéet jejich obnasi 1,400.000 dusi — 
zadué zbrané vyjimaje jediné nepoliticky 
tydennik ,Volksfreund.* ~ List tento uz 13 


vows 


slubu 0 zachovani mluvy némecké v Elsa- 


sku. Ale i tomuto listu jiz se hrob vyko- — 


pava. Dne 10. éervence piisel zAhy z rana 
sluha policejni k nakladateli téhoz listu p. 


Schaanovi a sotva tolik Gasu mu ponechav, — 


aby se v rychlosti obléci mohl, vedl jej na 
policejni reditelstvi, kdez mu sdéleno, Ze 


» Volksfreund“ se nelibi jeneralnimu guber- | 


natoru p. Bismark-Bohlenovi, jesto pry re- 
ceny list snizuje Némce a mimo to hani 
Viktora Emanuele, spojence a pritele né- 
meckého cisare! U velké nemilosti byl na- 
kladatel domai propustén. 


Pabérky. 


36. Obrdcent mladého lorda Spencera. 

Lord Spencer, byvaly anglicky duchovni, 
nyni katolicky knéz a apostol své vlasti 
vypravuje pred obracenim o sobé, ze po- 
chyboyanfm o pravdivosti svého © vyznant 
trapen jsa, se obratil na jednoho ze starsich 
biskupa o radu. 

,stdle jsem zmitan bourf pochybnostt, “ 
pravil k nému — ,zd4 se mi, Ze ptvod nasi 


statni cirkve nenf tak davny; ¢inili jsme. 


stile samé novoty. Abych se upokojil, 


Bye ie 


rozhodl jsem se, ze si prectu nékteré ze 
sv. otei prvnich stoleti a starsi kontrover- 
tisty.“ hy 
- ,Neradim Vam to“ odvétil anglikansky 
biskup ; ,nebot vim, ze vsickni, kteri tak za- 
‘Gali, skonéili tim, Ze stali se katoliky.“ 

Toto priznanf se, pokra¢uje ‘lord Spen- 
cer dale, bylo mi jako paprskem, musil 
jsem ProzietedInost velebit, ze mi takovy 
rozhodny a mocny podnét k mym studiim 
a k mému obraceni se poskytla. 

. (Die Gaume-a.) 


37. Statetny arcibiskup Flavian 2 Car- 
hradu . 


Na poédtku, patého stoletf nastaly ve- 
.liké spory v cirkvi 0 tom, jakymsptisobem 
se Bozstvi s Glovééenstvim v Kristu Panu 
spojilo, a tu prisel uceny konstantinopolsky 
opat Kutyches vy tomto sporu k onomu 
myluému nahledu, Ze pry timto spojenim 
lidské ptirozenost Kristova od jeho BoZstvi 
zcela zniéena byla, a odvozoval z toho, Ze 
Kristus Pan mél jen zdanlivé télo, a ze 
tedy vlastné jeho Bozstvi za nas trpélo. 
Tim nicila se cela nauka 0 vykoupent. 


Tomu opyel se stateéné taméjsi patri- 


archa Flavian, muz prisnych mravi, plo 
horlivosti a neobvyklé raznosti. Jsa kné- 
'zem a spolu cisatskym pokladnikem, poslal 
_pYi zvoleni svém dle starého obyéeje cisari 
Theodosiovi Il. obvykly dar svécenych chle- 
bi, ale dvoranin jeho Chrysaf vzxazal mu, 
ze chleby ty maji byti ze zlata. Flavian 
zarazen nad neobyéejnou touto zadosti o- 
depsal vsak dvoru: Zlata a stribra nemam, 
a poklady kostelni patri Bohu a chudym, 
z téch nesmim niéeho dati (r. 446). 

To pamatoval sobé dobre urazeny eu- 
nuch cisariiv a spojil se s Alexandrinskym 
-biskupem Dioskorem — na zkazu Flavia- 
novu, cekaje jen na vhodnou pfilezitost. 

Kdyz tedy Flavian vystoupil proti Ku- 
tychovi, haje neohrozené viru cirkve vy ¢lo- 
vécenstvi Kristovo, tu nasilné svrzen se 
_ stolice arcibiskupské, jelikoz pry ,nepokoje 


a pohorseni* v cirkvi sptisobil timto svym » 


vystoupenim, uvrzen na-to do zalare a po- 
slan do vyhnanstvi; avsak na cesté zemrel 
jiz tretiho dne nasledkem utrpeného ztyra- 
ni (r. 449), 

Po dvou letech seSel se IV. obecny 
sném v Chalcedoné, jenz dosvédéiv a obha- 
jiv dosavadni uéeni cirkve, zachoval i ¢est 
statecného Flaviana, porutiv télo jeho do 
Carihradu prevésti a vy chramu sv. Aposto- 
la slavné pochoyati. 


J 


38. Opat Theodos v' Betlemé. 
Cisatové feéti hledéli i po Chalcedon- 
ském snémé udrézeti nahled Kutycha a pri- 


wevey 


hnouti i proslulého opata Theodosia, jenz 
u Betlema zaridil ohromny klaster s 3 ne- 
mocnicemi as 3 kostely pro 3 rozliéné na- 
rody, aby i on se také pfridal k novému 
tomuto uéenf. Nejprvé poslal mu pod za- 
minkou touto znacnou sumu penéz co ,al- 
muznu;* — ale state¢ny mnich kazal roz- 
déliti ji hned mezi chudé, nechtéje dari 
tak podkupnych pro sebe prijmouti. Brzy 
potom poslal mu cisar k podpisu toto nové 
vyznani viry, v némz se Clovééenstvi Pané 
upiralo; ale opat svolav bratry, vyzval jich 
k setrvanf v dosavadnf vire, a odepsal ci- 
sati: ,Nezbyva-li nam jen to dvoji, bud 
prijmouti nove toto uéenf a tak zachovati 
s hanbou tento bidny Zivot, anebo se ctf 
zemyriti v zdédéné vire otch nasich: . tut 


zvolime my toto poslednéjsi.« — A aé byl- 


95lety, nedbal na obtize stari svého, ale spo- 
lehaje na divéru svou u Jidu, Sel jesté do 
Jerusalema, a napominaje lid v chramu k 
setrvani ve vite apoStolské, zvolal koneéné 
s nadSenim: ,Kdoby nevazil sobé staré viry 
Kristovy, jak ji prvni ¢tyry obecni snémy 
osvéd¢ily, a zejmena posledni sném Chal- 
cedonsky r. 451 vyslovil, jako slova Bo- 
ziho v evangelium ulozeného: nepatii k 
cirkvi Pané!“ -- Vysledek reci nadSeného 
kmeta byl ohromny, a¢ tento sam za to Sel 
do vyhnanstvi, z néhoz teprv za dvé leta, 
az po smrti cisatové zase se navratil a je- 
sté pak 11 let blahodarné pisobil. 

Tak zvitézila konetné ptece zdédéna 
vira prvn{. cirkve apostolské, a cirkev z 
vdecnosti piijala oba tyto stateéné obhajce 


do poctu sv¥ch svatiych vyznavact, polozivsi 


den jejich na 17. tmora a 11. ledna do 
martyrologia. EON. 


39. Poéet prvnich muéeniki, Pané. 

Sv. otcové udavajf o poétu sv. muée- 
niki: prynich véki, ze se nemfize ani urtiti. 
VSecka bedliva patranf a skouméni nejuée- 
néjsich muzt, badatelii a znalci starozitno- 
sti, kteri zvlaSté na prvni pomniky. — ka- 
takomby kladou véhu, shoduji se vy tom, ze 


_v prvnich tiech stoletich bylo 11 miliont 


sv. muceniki. 
Uceny knéz Flores ve své knize o sv. 


mucenfcich pravi: ,,Po vsestranném a pilném _ 


patranf y aktach muéeniki, které zbyly, 
mohu sméle ten sudek pronésti, ze y cfr- 


| 


felieyas ' 


kv 41 milion: muéenfka pocitati se mize 
a vice — tak ze kdybychom tento poéet 
na rok chtéli rozdéliti, vypadlo by nam na 
jeden den 30 tisfc muéenika.“ 

. Die Gaumea J. 8. 


40. Pozdrav Pan Buh, 

; JiZ v Sedé ddvnovékosti u starych E- 

gyptani, Reka a Rimant& nalezé se obyéej, 
Ze kychajictho pritomni pozdravovali, naéez 
kychajici jim dékoval. Rekoyé uZfvali slov: 
»Bud zdrav“ a Rimané ,Af slouzf ku bla- 
hu.“ — Cosi tajemného pfiklddali stati 
nérodové kychani, éemuz jiz Plutarch dé- 
jepisec fecky se divil a prféinu v tom hle- 


dal, ze kychani vychdzi z hlavy, nejitlejsi_ 


to Casti lidského téla a sidla mySlének na- 
Sich. Pohané jsouce plni povéry, méli i 
kychani bud za dobré bud za zlé znamenf. 
— Tak se vypravuje, Ze i Sokrates, prvnf 
a nejosvicenéjsi ze starych mudrci, kdyz 
nage konati chtél a kdosi po pravé strané 
jeho kychnul, za dobré znamen{ to pokla- 
dal a hned praci svou vykonal; kychnul-li 
‘vSak nékdo po levéstrané jeho, za zlé zna- 
meni to mél a hned od prace své ustal. — 
Kychani bylo tedy povércivym pohanim hla- 
sem bohi, kteif je takto bud k néjakému 
Cinu a skutku povzbuzovali aneb od ného 
" varovali. 

Kdyz slavny vojevidce Xenofon deset 
tisic Reka napominal, aby po neSstastné 
bitvé nepiitelem obklopeni se nebali, ny- 
brzZ mecem zpateéni cestu si proklestili, 
kychnul jeden z vojini jeho a hned byli 
vsichni presvédéeni, ze se Stastné do syvé 
vlasti navrati. 

Pokané pozorovali 1 ¢as a misto, kdy 
kdo kychnul a kde kychnul. Jestlize to 
' ‘bylo od palnoci do poledne, byl jist, ze ho 
dne toho neStésti nepotka; kychnul-li vsak 
_ v €ase od poledne do pialnoci, strachoval 
se nestésti. — Kychnul-li kdo na hrbitové 
neb u chramu, bylo to vzZdy znamenim 
zlym. — Casto se stavalo, ze i nahodilé 
kychnuti mélo smutné nasledky. Kdyz The- 
mistokles pred bitvou bohtim obétoval, dal 


tri otroky, kteti mu pri obéti slouzili a z | 


nichzto jeden mezi obétoyanim kychnul, za- 
biti a sice proto, ponévadz knéz pohansky 
' kychnuti otrokovo zle vykladaje pravil, ze 
pry bohové obéti lidské si prejou a Ze jim 
bude prijemnou, pak ze vitézstvi skvélého 
zbranim feckym udéli. Jestlize nemocny 
jen jedenkrate kychnul, bylo kychnuti ji- 
stym poslem smrti; kychnul-li v8ak dva- 
kréte, pak mél za to a pevné doufal, ze 
se uzdravi. : 


Sel-li pocestny lesem a jedenkrate 
kychnul, radéji se vratil, neb byl jist, Ze — 
ho lupiéi v lese prepadnou; kychnul-li ale 
dvakrate, ubfral se vesele dale. Jestlize 
koneéné nékdo nemohl kychnouti, méli to 
Rekové za znamen{ dobré, Rimané ale za 
znamen{ zlé. — Ndarodové vychodnf; jme- 
novité Zidé a Arabové povazovali kychnutt 
mezi modlitbou za jisté vyslySeni svych 
proseb. 

I krestané druhého a tretiho stoleti 
nebyli zcela prazdni povéry v ohledu tom- 
to, nebo Origenes, spisovatel cirkevni, vy- 
tyka krestantim, Ze jsou jesté otroky po-. 
hanské povéry, ze v Cary vérf ano i ky- 
chanf za dobré neb zlé znamenf maji. — 
Kresfanské nabozenstvi, které proménovalo 
pohanské chramy v kf¥estanské, které po- 
hanské uménf nezavrhlo, nybrz zuslechtilo, 
které i pohanskou feé pri svych sluzbach 
Bozich podrzelo: nezayrhlo téZ% naprosto 
veSkeré pohanské zvyky a obyéeje, nybrz 
nékteré z nich podrzelo, ale dalo jim vyssi . 
smér ¢elici k Bohu ak nebesim. ,Sursum 
corda* t. j. ,Vzhtiru srdce“ bylo vady he- 
slem jeho a tedy i pri pohanskych obyée- 
jich, — Za panovant papeze Pelagia II. 
(578—590) vypukl v Italii hrozny mor, je- 
muzZ mnoho Zivott lidskych za obét padlo. 
Trval v méstech italskych ovSem ne nepre- 
trzené, nybrz s prestavkami i za panovani 
sv. Rehore Velikého (590—604). Spoleéné 
modlitby, zbozné privody ajiné poboznosti 
verejné byly ustanoveny, aby Bih lid kie- 
stansky pro skutky kajicné od zahnbné 
morové rany osvoboditi racil. 

Ponévadz pri nakazlivé nemoci se po- 


| zorovalo, ze skorem vsichni morem zastizeni 


a ku smrti pracujici kychali, vyslovovali 
jich domicf své vielé prani, aby nemocné 
Bah na Zivoté zachoval, slovy: ,,Aby je 
Pin Bih pozdravil’* aneb  ,,Pozdrav Pan 
Bah“. — I po zhoubném moru chvalitebny 
ten obyéej zachovavan a udrzel se az na 
nase ¢asy. 

Krestané, kteti vzdy v Bohuziji, v Ném 
jsou a trvaji, vse, téz i ndhodné kychnutt 
ku Bohu vztahuji. Pri kazdé  pfilezitosti 
Boha 0 zdravi, nejprynéjsi statek pozemsky 
prosi, 0 zdravi duse i o zdravi téla, dobre 
véedouce, ze Clovéku veskeré statky pozem- 
ské nic neprospivaji, nema-li zdravi. — ,,Po- 
zdrav Pan Bah,“ preji lidé kychajicimu a 
on na to odpovida ,.Dejz to Pan Buh,“ 
téchto nékolik slov jest pranfm vrelym a 
spolu i krati¢ékou a srdeénou modlithou. 
Cely Zivot, kazdé bnuti kiestana se takto 
Bohu zasvécuje. — Poyery, které u starygh 


4 


: alee ash GAs 


\ 


iiaroda pohanskych pavovaly, zuizely zpo- 
nenahlau narodt krestanskych ; zmizela ta- | 
ké povera, ktera kychani za dobré neb zlé | 
znameni méla. Kresfané. Zivi jsouce dle | 
viry védi, ze vady jsou y rukou Bodich a 
ze bez vile Bodi ni vias na jejich “blave 


zktiven byti nesmf, — Slova, ktera se né- | p 
kdy s ,,Pozdrav Pan Bah“ spojuji, jako ,,ze 
jest to pravda‘, jsouspise nevinnym Zertem 
nez povérou. Kdyz totiz Clovék néco vypra- | p 


vuje, a mezi reci jeho nékdo kychne, pravi | 
Se, ze toto kychnuti jest stvrzenim pravdy. |. 


iskem kniz, arcib, inibtiskarny 2a 


P, Ambroz Pannosch, 


V ciaiueis Litométicicém. 

V Pann zesnuli: ‘ 
jub. knéz f.. cisterc. a 
senior v Oseku, os. dékan, 27. éervence 
(nar. v Kadani 8. pros. 1786, vysv. 9. srp. 
1811); 


. Jan Holub, vikar. tajemnik, dékan vy Nym- 


burce, 5. z4ti (mar. v Zajezdé 8. listop. 
1813, vysy. 11. listop. 1839); 


. Jan Vikner, kaplan ve Vetlé, 2. za¥i (nar. 


v Boréi 11. fj, 1834, vysv. 25. Ervce 1861.) 
Vyznamenani jsou : 


‘Kresfan vSak tomu nevéii dobre véda, | p. Jos. Buridnek, fardt ve Svétlé, a 
ze kychnuti bylo pouhou nahodou a Ze i p, Vac. Cer nohouz, far. v Libani, jmenovani 
ah kychnuti Jez se prondseti mize. K/. jsou 0s. d&kany : 
Literarni oznamovatel. __p. Ant. Konopka, farat ve Veleminé, a 
#_* | Pocta Ducha scatého.* Slodil | p- Jos. Rechziegel, far. v Jablonci, obdrZeli 

Vaclav Stule, kanovinik na VySehradé. Nakla-. | collare canonicorum ; 

dem vlastnim.’ Tiskem J. S. Skrejsovskcho vy p. Jos. Kouble, far. v Osetné, jmenovan ta- 

Praze 1871. Str. 24. Jsou to duchoyni hodin- | jemnikem b. vikar. Libereckého. 

ky, litanie a pisné k Duachu sv. na. spisob | Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

 spiskn téhoz vd. spisovatele ,Posvaétny vénec  p- Jos. Hanel, far. ve Velenicich, za fardfe 
ku poctivosti sv. Vdclava, muéenika, vévody | v Lindave ; Ph 

a dédice Ceského.“. Druhé vydani 1869 v {| p- Fr. Dichtl, - far. v Neéemicich, za farate. 

“Praze u Stybla. | v Boleticich (diec. Budéj.) ; 

p. Aug. Lindner, kapl. v PirkSteiné, za admin, 
Osobni véstnik duchovensky. ve. Velenicich; 

we Vv pect bisieunsr yt Pragském. - _ p. Jos. Sacher, "adm. 7 Kristofovych Hamri 

yea. .. Vyznamenani jsou: rd do Louchova ; 

~ JOS. Zonnefels, katecheta na hl. Skole Au p. Ign. Hofmann, kapl. z Borku do Havrané; 

_ glickych, panen v Praze, jmenoyin’ I]. p. Fr. Mach, k. 2 Chomttova do Borku; 

_vicedirektorem v k. arcib. semindéti; . | p, Ed. Schwaab, k. z Doubice do Novosedlic; 

p/ Frant. Koran, spiritual Skolnich sester vp. Raim. Fuchs, k. 2 Mergenthalu do Police; 
Bystrici, spiritualem v k. arcib. seminati.  p. Kar. Hampl, k. z Tanwaldu do. Rozbélest ;, 
Ve sprave duchovni ustanoven jest; } p, Alois Langer, k. z ©, Zlatniki do Gihel ; ; 

. Mauric Matousek, 7, premonstr. na Stra- | p. Jos. Horner, k. z Police do Bofislayi; 
hové, za kapl. do Radonic. “p, Ant. Seddel, k. z Maffersdorfu do Zeidleru; - 
Y biskupstvi Budéjovickém. p. Jos. Lehmann, k. z Kiimova do Zlatutki; 
i: V Panu zesnuli: | p. Kar. Fischer, k. z Couge do Mostu ; 

p. Ant.. Wenzl, jubil. knéz, b, notat, far. na | p. Stan. Viagimsky, k. z Libochovic do Drékova ; 
odp. v Dol. Lukavici, 26. srpna (nar. v | p. Fr. Kohler, k. v Novosedlicich, “ee na 
Tyné Hors. 27, dub. 1792, vysv. 12 srp. prozat. odpoéinek. 

1814); Novosvécenci: . 

P, Desiderius Zach, knéz ¢. cisterc. ve Vysim | p. Pius Appelt, za 2. kapl. do Maffersdorfu : 
Brodé, 3. z4¥i (nar. vy Rozmberku 7. kyét, | p- Berth, Endler za kapl. do: Pirk&teinu ; 
1798, vysv. 24. srpna 1825). _p. Alfred Goller za kapl. do Usti n. Labem; 

Vyznamenani jsou; p. Jos. Hackel za koop. do Rosendorfu ; 

P. Fr. Xav.' Kosel, senior y. cisterc, ve Vy8. | p- Karel Hiebel za Koop. do Tannwaldu ; 
Brodé, dr. fil., os. dékan v Stropnici, ob- | p. Adolf’ Klepsch za kapl. do Gouge 
drZel zl. zasluzny kiiz s korunou; p. Ant. Kubath za kapl. do Cheebus; 

p. Frant, Schénbeck, knéz diec. Budéj., kate- | p. Jos. Lukas za 3. kapl. do Borku ; ‘ 
cheta na hl. skole Skolnich sester u sy. | p. Gust. Wattausch za 3. kapl. do Mostu ; 
Anny v, Praze, a p. Frant. Michler za kapl. do Mergenthalw; 

p. Frant. Smat, Spiritual kongregace Skolnich | p. Vac, Oplt za 2. kapl. do Libochovic; 
sester v Horazdovictch, obdr2. expos. canon, | p. Fr. Proksch za ‘2, kapl. do Radonic ; 

Ve sprdvé duchovni ustanoveni jest : p. Adolf Schmidt za koop. do K¥imova; 

p. Vac. Pevny, kapl. v Kovatové, za zim. | p. Jos. Schréter za koop: do Doubice ; 

kapl. vy Cimelicfeh. ‘p. Ant. i eal za proz. kapl. do Lib Lieve 


E Rotnik XXI. —_¥ Biazo dng $6, ot  Ctslo Me 


Vydava se 


| Predplaci se 
rs. - 15. a 25. Vv expedici. 
kazdého mésice. 


&u véech peel 
ee knihkupet 
vkniz.arcib. sernindél 
Gis. 190—~1, na rok: § zl. 50 kr. 


= BLAH 0 V EST: 

s aiaition: Po poste ; 

v katol. knéhkupectvi Celoroé. 3 zlz— kr. 

ae B. Stybla Hlasy. a 0 1c} é. pilroé,1 zl. 55 kr. 

4 na sv.-Vaeslayském Predplaceni ¢tvrt- 

_  — nadmésti, dis. 786-II. letnige neptijima. 
Wedosla éGisla 


teklamujte nejdéle v = Redaktor a nakladatel: knéz “FRANTISEK SRDINKO, —, Jeaztlivaéisia ‘ 


se peprodnaee 
, us iaernd 


»Spravedinost 2 zvysuje parol Pala “hich ‘bidnbys éini narody. - Cital “XIV. vom 


Uvahy na nedéle a svatky (Hl. Kral. 14, 13.) ,,.Baih nendvidi srdeé 
a , celeho roku. kterégZ chové mysleni 24.“ (Pifsl. 6, 18; 
; * 15, 26.) ,Béda vam, ps Pes i “Zach. 7, 
ali nou véc aCcinite zlé.* (Mich. 1, 1. ach te 
LXIY. V nedéli XVIH. po sv. Duchu. 17, Mat. 5, 28. Rim. 1, 21.) 
Pan Jezis, jak dnesnf sv. evang. (Mat: | Be , Doufej synu, odpoustéjt se tob me - 
“9, 1—8.) vypravuje, odpustil hifchy “eloveku | h¥tchové tvoji*, rekl Pan Slakem aia is 
. Slakem ranénemu a na dtikaz bozské moci | Jaké to slovo pro kagzdého hiisnika! 
své jej uzdravil. | hifSnici jsme vsickni (I. Jan 2, 4.) Reed 
2 Kay: Pan JeziS vratil se od more , nemame jistoty, ze jsou nam hiichové od- 
G aretského do Kafarnaum, .prinesli k | pusténi, nemizeme miti pokoje. A kdo n4m’ ied 
nému slakem porazencho, lezictho na loz.“ | ajedné pokoj?. Ten, kteryz moc ma ope 
— Nemize-li si élovék sm pomoci, maji  stéti hiichy, Syn Bozf, jenz za hiichy nase 
- pomahati jini. Takovych lidf mrtvicf rané- zadost ucinil na krizi. Odpousti pak tty 
: nych vy pravém i nevlastnim smyslu jest svych sluzebnika na kitu sv. a v svat 
do posud mnoho. — Jsou to vsickni, jezto zpovedi. »Kterym, odpustite hiichy, odpou-_ e 4 
nemoc na loze vrhla a ysickni slabi, mdli | Stéejf se jim." (Jan 20.) Velebte Pana, Ze me 
a kulhaviv smyslu mravnim, lidé, krestané | takovou moc dal lidem; vazte si auiivejte 
~ . duchovné neteéni, vJazni, lini, nestali a |} té moci k svému spasent. »Cihte pokani a 
hffSni. Pomahejme, seé jsme, vsem témto | obratte se, aby shlazeni byli htichové vasi.“ 
neStastnym a Ze pomoc lidska vzdya véudy | (Sk. ap. 3, 19.) 


ae nestaéi, prosme za pomoc toho, u néhoz | 4. ,, Vstari, vezme loge svéa jai do domu 
+ jest jediné k nalezeni, t. Pana JeziSe, boz- | svého.“ Vizte tu tti_stupné pokani neb ka- 
‘3 ského Spasitele. jicnosti. Vstazt hrisnice z kaluze neb ze 


2. ,A vida JeziS myslenf jejich (zako- | spanku svych hiichti! Tot prvni stupei, 
nikb) tekl: Proé myslite 2lé véot v srdeéch | aby hiignik povstal a vzchopil se ku po- 
suych 2* Vycitka tato Casto i nds se tyka. kani. Druhy i stupen jest: Vezmi loze, 
Jak Gasto myslivaji lidé zlé v srdefch «) | t. j. zanech alych zvykii a chran se vsech 
proti Bohu, kdyz o jeho pravdé pochybujf prilezitosti k hiichu, sice opét a opét kle- 
neb v jeo pomoc se nediivéeruji neb skut- | sati a padati budes. Posledni pak stupen 
ky a cesty jeho posuzuji, hani a reptaji | jest: Jdi do domu svého! A kde jest dim 
proti Prozretelnosti. b) Mnozi myslivaji zlé | nas? Na veécnosti. K nebi tedy spejme ce- 

K véci 0 svych bliznich, kdyz je podezrivaji, stou pokani. »lriblizte Se k Bohu a, pri- 
posuzuji, osocujf a jim zavideji. ¢) Proti | blizi se k vam. —_ Ponizte se pred obli- 
. sobé, kdyZ chovaji mySlenky zpupné, zdvi- | cejem Pané, a povysi vis.“ (Jak. 4, 8-10.) | 
_  stivé, negisté a t. p. KdyZ co takového na 


. sobe’ pozorujes, povaz krestane, Ze Pan, LXV. V nedéli XIX. po sv. Duchu. 
Genz zpytuje srdce a ledyi, znd i nejtajnéjst ; 
Taeky i (Sir. 42, 40: Isai 66, 18; DneSni sv. evang. (Mat. 22, 1—14) 


Zid. 4, 12.) a pti poslednim soudu ‘bude obsahuje podobvenstvi 0 svatbé, kterouZ 
‘se tézati: ,Proé jsi myslil takovou véc?* | ucimil kraél synu syému a ee skrze 
2 


sluzebniky pozvanych, z nichd jeden byl 
vyvrien, ,protoze nemél roucha svatebniho. 
1, ,,Clovék krdl udinil svathit synu své- 
mu.“ Hody svatebni znamenajf za jedno 
veceri .Péné Gi sv. prijimanf a za druhé 
krélovstvi ‘nebeské a v oboji pifpadnosti 
tizké spojeni zenicha s* nevéstou ¢ili duse 
s Kristem. ,Kdo jf mé télo, pravf Pin Je- 
2i8, a pije mou krev, ve mné prebyva a ja 
v ném.“ (Jan 6, 57.) Veéere jest piipra- 
vena, stil jest pokryt, vétici jsou pozvani. 


,Pojdte sem vSickni, volé Pan, pojdte, ktert 


pracujete a obtizeni jste a j& vas obécer- 


stvim.“ (Mat. 11, 28; Jan 6, 51.) Vy kt. 
- -m. pkistupujete castéji k stolu Pané; vSak 


rouse, 


4 


- __, pristupujte povzdy, jak sv. Augustin na- 


~ pomina, s bazni a laskou,“ gs ¢istym své- 
ek : ? ’ 


jez... 


-. domim a spoboznym srdcem. ,Protoz zku- 


siZ s4m sebe ¢lovék a tak z toho chleba 
Ma{le Kor: 18; 28.) 

. 2. ,,Mnoho povolanjch, dokladi Pan 
Jezis, ale malo vyvolenjch.« Hosté pozvani 
nepiisli, pozemské starosti a svétské.roz- 
koSe jim nedali prijit.. Vy kr. piistu- 
pujte ochotné, radostné; nicim nedejte si 
prekazet, nikym branit. — 

Ovsem zalezi na tom, abyste pfristu- 
povali v ¢cistém a dtstojném svatebnim 
ne jako onen ¢Glovék evang., kteryz 


-. nebyl odén rouchem svatebnim. — Roucho 


pak toto musi byti celé neposkvrnéné, 


t. 
svédomi nema byti obtizeno nizddnym hit- 
chem. Kazdy tézky hiich trha svatebni 
roucho milosti, zbavuje bozského zalibenf: 


_ ,,Kteriz jsou v téle, piSe sv. Pavel, nemohou 


wk. 4 


ozdobené vyselikymi 


se Bohu libiti.“ (Rim. 8, 8.) ,,V stejné ne- 
nayisti jsou u Boha bezboznik i jeho bez- 
boznost.“ (Moudr. 14, 9.) 

. Proto ki. nez prijimate Télo Kristovo, 
pristupujte difve k sv. zpovédi, abyste roucho 
duse, je-li poskvrnéno, odistili a pak-li je 
rozervané, byste je spravilijehlou kajicnosti 
a niti svatostniho rozhreseni. Ano vkusné 
a krasné ma byti roucho svatebni, a proto 
ctnostmi. Ozdobujte 
tedy kr. duSi svou vSemi bozskymi i mra- 
vnimi ctnostmi: virou, nadéji, ldskou, zvla- 


' §té pokorou a oddanosti do vile Bozi., — 


Cim. slicnéjsi bude roucho duse vasi, tim 
milejsf a piijemnéjsi budete svému_ hostiteli 
u stolu Pané. Sy. Frant. Sal. v té pritiné 
radi: Po ndlezité zpovédi, s nejvét&i davér- 
nosti jakoz i s nejhlubsi pokorou jdi k 
Stolu Painé. V dokonalosti viry, nadéje a 
lasky prijmi toho, jenzto jest piitina a 
konec tvého vérteni, doufant a milovdnf. Mi- 
mo to dodava sv. Augustin, aby svatost 
oltéini hodné piijal, m4 krestan vroucf 


= ALB = 


at \ Bet Todk Rice we re rae en ag 
‘modlitbou, aimuznou, postem a jinymi du- 


chovnimi cviéenimi srdce své piipraviti. — 
Konetné pectujte ki. o to, abyste sva- 
tebni roucho bozské milosti po sv. prijimant 


| nikdynezhubili. A kdykoli by se poskvrnilo 


~nevéra, tam: tma, odpor, zoufalost. 


nejmensim hiichem, vzdy 0 to dbejte, aby- 
ste je opét oéistili srdecnou kajicnosti a 
povzdy ¢isté je zachovali, az do skonant; 
tak abyste hodni byli jednou vjiti do ve- 
éeradla kralovstvi nebeského. 


Jahody. 


Slo do lesa na jahody 
spanilé déyéatko, 
spéchalo co perut vody 
k lesu holoubatko. 


Na trayiéku u houstiny 
kosiéek si dalo; 
lesni pak se do krajiny 
na jahody bralo, 


Jejimi tu pod kroéeji 
poéne néco siéet; 
hadi dva se povztyéeji, de. 
dévée poéne kiiéet. ’ 
Kosiéek si zapomene, 

z lesa jak utika ; 

chvatem domi jen se Zene, 
plaée, vzdycha, valyka. 


. Synku mily, tak utikej 
chvatné ysemu hiichu; — 
narikej a béduj, vzlykej, 
klesa8-li kdy v pychu! '— 
Fr, Al. Lhotka. 


Hvezdy ttechy.*) 
Buh. 


Nikdy jesté nepoddén dikaz, aniz bude 
kdy mozno dokazati, ze neni Boha. Zdet 
mozna toliko vira aneb nevéra. — Kde 
vira, tamt: svétlo, soulad, blazenost; kde 
A do- 
voleno li, z disledktii véty nékteré Giniti 
zivérek na jeji pravduneb nepraydu, toz o 
Jsoucnosti Boha nijaké byti nemize pochyby. 

: . J. J. Trost. 

Kdo to citi, Ze, je-li Bih, ten milostivé 

mus{ nan shlizeti: toho se nedotknou zédni 


*) Vynatek ze spisu: ,Souhlas u vite vy Boha a 
nesmrtelnost,“ chystany k tisku, 


_ Zidnych nepottebuje pro ni. 


hnouti také vy sobé. 


divodové proti jeho jsoucnosti, a on také 
J. B. Fichte, 
Nenit atheismu Cili bezbozenstvi, leda 
pro bezmysinost a lehkomyslnost.  Uirici. 
Obdivujice se prirodé, divime se vla- 
stné Bohu v prirodé. Odejmem li zajisté 
duchu peruté, na nichz ¢éasto nevéda vznasi 
se v blizi Stvoritelové; vyzujem-li prfrodu 
ze vsech jejich vySsich stykti a vyztahi: pak 
vse to véru neni, nez smésice prachu a prsti 
a rozpadne se co mrzky tvar samo v sobé. 
,Jako tvaéi kraésnou se stava tim, Ze dusi, 
tak zase svét se krasnym stédva tim, Ze 
Boha prozfrati nechava,“ pravi Fr. Jakobi. 
Fiiffeil. 
Bth ovSem nepotiebuje kterého z na- 
Sich chramti neb oltara, lec Clovék smysiny 
ma jich zapotrebt. _ Sokrates, 
Vsecky naskrze prihody mého Zivota 
byly mi stupnémi, jimizZ mne obklopil Bih, 
abych se po nich dostal az k Nému. Ne- 
chtélt tomu zajisté, bych radost, téchu a 
svétlo bral z ruky jiné kromé jeho; a t- 
mysl jebo sméroval jen k tomu, bych byl 
a Zil toliko u Ného. Pravda to, jez se mi 
z nejrannéjsi hned mladosti kazdym odstav- 
cem Zivota odhalovala vzdy vice a vice. 
Saint Martin. 
Poslusnu byti rozumu a poslusnu byti 
Boha, totéz jest. V rozumu mame bozského 
vidce, jehoz ndasledovati jediné zvati se 
mize_ svobodou. Flutarch. 
Clovék nemtiZe ani byti a statise Bo- 
hem; avsak aby se Bohu, k jehoz obrazu 
je stvoren, vzdy vice podobal, to mize a 
k tomu je zde. Uprimné usilovani o doko- 
nalost pociti se mu za samu dokonalost. 
Wieland, 
Vesmfr je duchu ¢clovéka nezmérnou 
stupnici, aby se po ni k neskonale dokona- 
lému Tvirci povznesl; a v povzneseni tom 
spociva syrchované uréeni ducha lidského. 
ee Ig. Jind. von Wessenberg. 
Ctyri knézi stoji v Sirodalném chramu 
piirody a modli se u oltari BoZich, vrchi 
a hor: prasedi zima se snéhobflou roche- 
tou; shromdzdiva jesei se skliznémi pod 
pazdf, jez klade Bohu na oltata jez Clovék 
smi si vzit; ohnivy jinoch, léto, jenz pra- 
cuje az do noci, aby obétoval; a posléz de- 
tinnd vesna s bélostnou svou ozdobou z 
kvéti a lilif, které co néjaké ditko kvitky 
a kvétné kaliSky klade kolem vzneSeného 
Ducha, a pri jejiz modlitbéch vsecko modlf 
se spolu, co ji slyst se modlit. Jean Paul, 
P¥dnim mym svrchovanym jest, toho 
Boha, jehoz vné sebe vSude nalezim, posti- 
J, Keppler, 


ae A 


Bezbohu, ty se zaslepujes! Bah sobé 
y tvém srdci vzdélal olta¥ vielé zivotodérné 
lasky. Ty pak jej s tzkostnym tsilfm bou- 
ra8, na jeho misto ndéhodu, to studené mr- 
tvé nic, klade’ a ji tvrzi otdd{s ze samych 
lzi, aby jen tv4 modla jemnovroucim srdce 
pocitem rozkotana byt nemohla. 
K. Th. von Dalberg. 
Utvoreni a uspordddnf vesmfru jest 
vysledkem neskonalého, mocné a rozumné 
¢inného ducha. Anamagoras, 
Ti mudrcové, co se zandgeli skou- 
manim pfirodnich pyi¢in, nenalezali nikdy 
vychodu ze skoumani a baddnf svého, ne- 
utekli-li se nakonec k Bohu a jeho pro- 
zretelnosti. Bako Verulamskg. 
Pyestane-li Clovék vérit vy nadprirozeny 


4 
Fer 


ee 
ff 


ve 
nr 


poradek a zit pod vlivem této viry: vejde 


ihned neporadek do Glovéka a do lidské 
spoleénosti. — Guizot, 
Kdo usmrcuje viru, vysiluje mravy. 
Oloupeno o viru v Boha, usne svédomi a 
mravouce schazi potvrzenf, Roger Collard. 


Anto priroda a taktéZ svét duchi zé- 


konim podléhajf, jichz sobé samy dati ne- 


mohly, jenz ale k zachovanf, poradku, svor- 


nosti a seuhlasu patrné sméruji: toz pivod 
velkého toho veskerenstva, sestavajictho 
ze svéta hmotniho a duchovniho, pricten 
byti mize jediné bytosti duchovni,. svrcho- 
vané moudré a dobré. Ano Buihté to, jenz 
prirodé zékon nutnosti, duchu pak dal za- 
kon volnosti. Ig. Jind. von Wessenberg. 
Tataz ruka, co svétloddrné slunce za- 
vésila na nebi, vryla tézZ povinnosti nage v 
nasi dugi. Nase srdce je zikonni deska, 
prstem Bozim popsand; nase vsak vasné 
potemnhuji pismo to tak, ze stava se neci- 
tatelnym. Gunganelli. 
Svédectvim o Bohu jesti vSe, co je v 
nasa v Gem jsme my; a nemuz byti Bo- 
hem pravym Bih ten, ktery teprv byti ma 
dokazan. ' Tertullian, 
Méj vzdy. na paméti, ze kdekoli tvé 
télo a tvé duse néco zamysli a kona,’ Bih 
ti zehna a pritomen jest. — Dary a Zert- 
vami necti se Buh, aniz ho krasli okrasa 
chramu, zbozné ale smySleni tizce poji nas 
s Nim. Demofilus, 
Vile ¢lovéka jest cosi vzneSeného i 
tu, neprihlizime-li k jeji mravnimu upotre- 
benf. UZ pouha vile unasi Glovéka nad zvi- 
teckost: ta mravni donasf je] k Bohu. Dlu- 
ynot mu vsek tamtu ostaviti, neZli blf{zitise 
mize k Tomuto. Schiller. 
Tot duch élovéka, Ze Boha poznava; 
ze ho tusi v prirodé, slysi v své hrudi, 
jemuz se klani ysvém srdci. Tot jeho roz- 
27° 


um, ze mu jsoucnost Bozi zjevnéjai jest a 

jistéjSi, nez jeho viastni. Tot Glovéka pred- 

nost, pravi mudre ze Stagiry, ze mize po- 

mati cos vy8siho a lepsiho, nez-li je sam. 
; F, Jind, Jakobi. 

Poyznes se duchem, a pojmi tu nej- 

vy88{ myslenku élovéka! Tu, kde je vécnost, 


tu, kde je nezmérnost a kde pocina noc: |, 


tu duch neskonaly rozpinaé sva ramena a 


-klade je kolem velkého padajiciho vesmiru 
-a nese ho a zhifvd ho. J& a ty a v8ickni 


lidé a vsickni andélé a vSsickni Gervi¢kové 
spocivaji na jeho prsou; a to burdcejict 


more svétti a sluncf jedinym je ditkem na 


jeho ruce. On vidi skrz more, v némz. ko- 
ralovi stromové, plni zemf, se kolébaji; a 
vidi na kordlu tom nejmensim lpét ¢ervi- 
cka, jimz jsem jd. A on dava Cervicku 
tomu tu nejblizsi kripéj, a dava mu bla- 


zené srdce a budoucnost a oko az vzhtru | 


k Nému. Ano Boze, az vzhtiru k Tobé, 
az k Tvému srdci; — Bah je véénost, 
Bih je pravda, Bah je svatost; on nema 


nic, on je vSecko; srdce celé pojme ho, 


myslenka vsak zadna! Jean Paul. 


Smrt! Cely svét bolti lezi v slové tom. 
Jest to dvojsecny mec, ktery, ant vrazdi 
co srdci naSemu nejdrazsi, tak hluboko vni- 
ka do prsou, ze se vse vikol nas kalf v 
mrakotu, trebas na miliony Stastlived svi- 


tilo slunce. Jedinké jen slovo, jakkoli krat- 


ké, mize ndm téchy naliti v choré srdce 
a skytnouti pomoc: slujet — Bah. 
, Andersen. 
Veskery véci, jichz pozorujem, obme- 
zeny jsou a koneény. Co koneény jsou néa- 


_hodné, nemajice zddného divodu v sobé, 


jJenz by byti jejich Cinil nutnym; vée jed- 
na ma ptvod svt u véci jiné, stay nynéj- 
nikdy nedospéjem k dtivodu, jenz by s&m 
nebyl potteben odtvodnéni. — Z toho je 
patrno, ze divod bytu veskeré tvé sniisky 
véci konecnych, jiz zoveme svétem, vné a 
kromé ni hledati dluzno, v bytosti, kterd 
diivod svého bytu ma sama v gobé. 
Leibnitz, 


Klidné poztré nebe s celym rojem svych 
hvézd doli k tomu bemZen{lidstva na zemi. 
Rovné tak klidné pohlizi na né Uovék, 
ktery se ptidrzi Boha, a poklid svaj, svou 
moudrost, svou sflu ¢erpd& z nebe. 

Jean Paul. 


Nic tak velice nedés{ Glovéka, nic tak 
tuze nezachmuruje jeho ducha; jako kdyz 
mu Bah zmizi z ptirody, kdyz mu Bah 
skryje syou tvér ; kdyz se podoba, ze amysl, 


a. 


moudrost a dobrota v pifrodé tepanujf, lez 
toliko slep4 nutnost neb blb& nahoda 
if F. Jind. Jakobis 


Bah je ti blizek, je s tebou, je v tobé: 


| Duch svaty prebyv4 v nds co pozorovatel 


a strdzce Cini naSich i zlych i dobrych. 
Seneka. — 
Kazdé dikladné pozndni piirody vede 

k poznani Boha. Oerstedt. 
Vemte élovéku viru v odménujiciho a 
tresciciho Boha: pak Sylla a Marius s roz- 
kos brodi se v krvi  svych spoluobéant, 
Augustus, Antonius a Lepidus predstihujf 
v zurivosti i Syllu, Nero s krvi chladnou 
nafizuje vrazdu své matky. Nepochybno, 
vira v trestajicfho Boha byla tehda vyhasla 
u Rimand! — Zapfraé Boha, padouch, utr- 
haé, lupié, krvostrebec smyslii jedna jzcela 
disledné, je li jist beztrestnosti od lidi. 
Nenf-li totiz Boha, jest takovy netvor sam 
sobé bohem; ont obétuje sobé vse, eho 
zid4, vse, co mu stojf v cesté; ty nejné- 
znéjs{ prosby, ty nejdikladnéjsi. domluvy 
nezmohou u ného vic, nez u hladového vl- 

ka. Voltaire. 
Kdo vétf, ze hmota mysli, vérit v za- 
zrak mnohem vétsf, nez ti, kdo télo a dusi 

co Bohem spojeny povazuji. Leipnitz. 
Mldd byv a sestarnuv vydavam_ své- 
dectvi, ze jsem nikdy dikladné, pronikavéa 
vytrvalé ~ neshledal mravnosti, leé u lidf 
bohabojnych, ovSem ne po spisobu nynéj- 
Sim, ale po tom starodétinném. U nich to- 
liko nalezl jsem také radost v zivoté, muzné 
vitéznou bodrost druhu tak vyte¢éného, zese 

§ Zadnou jinou neda porovnati. 

F. Jind. Jakobi. 
Kazdy vyraz naboznosti je ctihodny, v 
kazdinkém narodé. Mamet vSiccitotéz srd- 
ce a tohotéz Boha, a naSe nepatrné riz- 
nosti jsou dojista vé¢nému tomu duchu jen 


podobnostmi. Jean Paul. 
Buh jest, jeho sp!lnomocnénec je své- 
domi. Hippel, 


Vypravuje se 0 Newtonovi, ze pokazdé 
uctivé obnazil hlavu, kdykolivysloviljmeno 
Bozi. Ubohy Newtone! jak pozadu stojfs 
za nasimi myslitelskymi bohatyry, jimzto 
Bih stanoviskem je uz davno premozenym. 

J. J. Trost. 

_ Kdyby té knize néjaky byl pfijal za 
sve dite, tot by té k nevystanf pysnym u- 
cinilo. Btiht pak tebe nefku-li zasvé dité 
prijal, on té stvoril: a ty chovas tak nizké, 


tak nedistojné smysleni. Jakaé to zapome- 


nulost. Epiktet. 
Jako se paprskové sluneéni zemé sic 
dotykaji, pfec vSak jsou tam, odkudz pii- 


. 7 
EGS 
ae a 


chazejf; takt duch slechetny, odeslany sem 
- proto, abychom coz bozského blize poznali, 
obcuje ovSem mezi nami, souvisi ale s pi- 
vodem svym. — Seneka. 
 . Naé si naiika8? Bath ti propajéil to 
 nejvétsi, — nejspanilejsi, néjskvostnéjsi, nej- 
bozstéj8i, mohutnost, dobre uziti svych vloh 
a nalezti v sobé samém opravdovych sta- 
tki. Ceho zadds vice ? Spokoj se tedy, 
dekuj tak dobrému Otci a neopomen nikdy, 
modliti se k Nému. Epiktet. 

Postavmez élovéka se zdravymi smysly 
a bez zvrhlosti — i beze vSeho predchoziho 
poucenf — na hvézdérnu, na volnou vysinu: 
a on, trebas dosud neschopen mluvy, tva- 
Fenim a posunkovdnim klanéti se bude veli- 
kému Duchu, ktery véecko stvoril. 

; L Hiiffelt. 

Nejmocnéjsi k vite vy Boha pohnutka 
lezi v potiebé, jez v pochybnych, nebez- 
pecnych a trudnych zivota pomérech élo- 
véka uchvatic nutka ho, aby spojilses vys- 
Simi nad lidské silami, i aby na jejich 
prispéch potital tam, kde mu selhou _ sily 
lidské. Nastane-lit potreba ta, toz ptsobi 
pri tom spolu dvé opaéné paky: cit nej- 
hlubsi malosti a odvislosti lidského pfiro- 
zeni s jedné, a pocit nejvy88i povznesenosti 
se strany druhé, anot se citi schopnym, 
prese vSe zemské pieskotiti v kraj vyssi. 

gee Fortlage. 
Nesmrtelnost. 

Dojista, my se neklamem! Stavat sku- 
teéné nového oZiti, a pojiti zivych z mrt- 
vych, a byti dusi vzesnulci: ato pro dobré 
byti lepStho, pro zlé horstho. Plato. 

MySlenka smrti ani dost malo nezne- 
pokojuje mne; jsemt pevné presvédéen, ze 
duch na je bytost naprosto nezrusitelna. 
Bytost ta je néco, coz neprestava a ne- 
prestane pisobiti; onaf podobna slunci, jez 
se oku naSemu zapadati;zda, jez ale v skut- 
ku nikdy nezapad4, nobrz nepyestdle sviti 
dale. Githe. 

Vidamet druhdy, ze tahy vzesnulcova 
obliéeje zmladnou a oném zroki minulych 
podobnymi se stanon. Jak éasto téz pozo- 
rovano, ze se tahy ty zjasni a proméni, 
jako by v. okamZziku louéeni paprsek z rfse 
nadzemské svitil jim vstiic! J. J. Trost. 

ivot nas je temnd komnata, do niz 
obrazy svéta druhého padaji tim jasnéji, 
cim silnéji ona se zatemni. Jean Paul. 

Hluboké presvédéeni o nezmarnosti 
snasi skrze smrt, jez kazdy chova v hloubi 
svého srdce, souvisi naprosto s védomim o 


nasem pivodu, nasi osobnostia vécnosti. 
A, Schopenhaner, 


Ps ee 


Kdyz za hodinky vasi poslednf y zlo- 
meném duchu vaSem odkvete a odumie 
vse, mySsleni, dychténi, snazeni, radostént: tu 
zelenati se bude jen jesté nocénf kvitek vi- 
ry (v nesmrtelnost) a posilovatilibou vanf 
svou v poslednf tmé. Jean Paul. 

Housenka a motyl, jaky to obdivny 
zjev! Tvor tentyz — tam plazici se a hnu- 
sny, zde Jétajici a spanily. Jaka to pte- 
ména a jak uskute¢néna v rakviéce pupy! 
Jaké tajemstvi stojfi tu pred nami? Budizt 
nam vyznamem nejkrassi nadéje naést. 

» oJ. J. Trost, 

Lidé jsou nesmrtelni; jsout stvory O- 
diny, jenz jim udélil nezmarnou tu jiskru 
zivota — dusi. Dle Eddy. 

Divati se na Zivot s hlediska smrti a 
na smrt s hledisté nesmrtnosti, tof soujem 
pravého mudrctvi. 

Presvédéeni 0 naSem trvani po smrti 
plyne mi zpojmu Ginnosti, pisoblivosti. Pi- 
sobim-li zajisté bez ustani az k svému sko- 
nani: tozZ povinna je priroda, vykazati mi 
jinou bytu spisobu, anat nynéjsi duchu 
mému staciti vic nemize. Gothe, 

Pohledne-li élovék v hodinu své smrti 
zpét v Zivot svtj uplynuly a rozpomene-li 
se na obét, prinesenou vécnosti: citisetim 
v uzkosti smrtedlné byti povzneSena, — I 
to by mélo klamati? J, J. Trost. 

Kratka Jhtita zivota, rozsahla nadéj (u 
vécnost): avzdy prec tolik nedbalosti v jed- 
nani. Jak mohutnou zavoru musila lehko- 
myslnost priciniti srdcim lidskym, a jak 
tvrdy sen musi jim svirati o¢i. 

: Z avrabského. 

Cim moudyejsi je Clovék, tim vétsi po- 
koj jest ve smrti, cim poSetilejsi, tim vetsi 
ukazuje nepokoj. I neni-li to dtikaz, Ze 
duse, ktera vic i dale vidi a vidéti musi, 
v lepsi prechdzi poméry? — éehoz ovsem 
élovék kratkozraky nevidi. Cicero, 

Vsickni narodové zemé, divoci i zmra- 
vnéli, surovi i vzdélani, nevédomi i osvi- 
ceni, ysickni bez vyminky chovaji pojem a 
nadéj o trvani posmrtném hned temnéjit, 
hned jasnéjsf, hned slabSi, hned pevnéjsi. 
Naérodu nizadnému nenedostava se vsech 
naprosto obrazi a predstav pristfho zivota, 
jakkoli druhdy rizny jsou a nerozumny. 
Co vsak se povsechné, bez vyhrady povse- 
chné, nalezé v dusi élovéka, to miti musf di- 
vod pravdy. — Budemet trvati dale, bu- 
demet Ziti! Seume. 

Smrt povazovati dluzno toliko za pod- 
lozenou postu na zivotni pouti nasi. Pri- 
chazimet k té posté s unavenymi, utrmace- 
nymi koni; a piichézime jen proto, abysme 


Platen. 


za né vyménili jiné, jez cerstvi jsou a silni 


- dosti, vésti nas dale. Trebat vsak i za ura- | 


zeny kus cesty zapraviti vSecken dluh, anizt 
volno putovati dale, dokudz neni zaplacen 
ucet. Saint Martin, 

- Co by bylo z lidi, kdyby vidéli, Ze cnost 
uz tady vzdycky dochazf odmény, nepravost 
pak své nalezi pokuty? Sobfkové! — Aby 
obstaéti mohla svoboda, cnost: nutno, vy- 
rovnani zistaviti svétu druhému. 

eel acl OS0e 

Kazda nové pribyla vesna, jez mlazi 
rostlinné ven pudf ze zemé, objasiuje mi 
smutnou hadanku smrti a vyvraci mou te- 


_ sklivou bazeh yé¢ného snu. Vlastovka, kte- 


rou v zimé zkrehnouti ana jare vidime zas 


+ 


ozivnouti; mrtva housenka, jez vnové omla- 
zena co motyl podnasi se do povétii — 


-* poskytujf ném vhodny obraz na&{ nesmrtel- 


nosti. Schiller. 
- Rozdélenf duse s télem nemize jiného 
miti ucele, leé ocisténi tamté. 
K. Fil, Fischer. 
Clovék Zije a tyje v prirodé nebo-li v 


_ svété télesnim, nemiize vsak s celym bytim 


a dychténim svym v pfirodnim Zivoté tom 


‘ ganiknouti. At to vi a chce anebo nic, ob- 


nasit prec v sobé Zivot podstatné duchovni. 
Duch jeho je nezmarny, nesmrtelny; on citi 
se byti volnym aode vSeho télesnfho uplné 
rozdilnym. A takz ¢lovék, ndsledkem du- 
choyného svého védomi, nemi7 mysliti si 
zmar svého bytu a Zivota. J. K. Veith. 
Smrt v Zivoté a Zivot v smrti! Simé 
zmizi, oku zastreno, v klinu zemé; a pravé 


_ kdyZ se zda, Ze zivot svého dochazf konce 


nadobro a na celo, vzchazi Zivot novy. 
2 K, J. Weber. 
Kolébka a rakey — jsou mezniky pu- 
tovani naSeho na této zemi. Vné nich jezemé, 
nam neznamé. Leé projati naskrz divérou 
v Toho, jenz nds sem dojista nepovolal pro 
tu pid Casu, peyné tiimejme viru, Ze se 
rakev opét stane kolébkou a den smrti 
dnem nového narozeni. J. J. Trost. 
Nejsmef nadarmo postaveni na tento 
svét, mame zde dospéti pro svét jindi; i 


Izeé nam télo své povazovati za jakousi 
stupnovku, kde voda spatnd odmisiti se ma 


od dobré. Claudius. 
Kazdy vecer dne smysInymt obrazem 
vecera naseho zivota. Klidné. vidi délnik vér- 
ny se niziti slunce; onot s sebou vede od- 
tuchu, oddech vecerni, a vychazejic opét 
budi ho k ¢innosti za nejblizsfho rana. Tak 
vidi éloyék nabozny, ano se slunce jeho 
Zivota pro tuto zem nizi k svémuy zaépadu: 
v svété lepsim yzejdet mu zase, Umdleld 


— 422 — 


” 


sila jeho ducha, ta nezapadé: Buh, ten vét- 
ny, zmlazuje ji v smrti; touha jeho po pt- 


sobenf pro vse, co dobro a svato, ta nezti- | 


stava bez ukojeni,: za nedlouho otvira se 
Sof Cj K. Veillodter. 


kazdému sebou sama, a to mocf povSechné 
vlohy mravni-v prfrodé lidské. Kant. 
Védomi nasi duSe a yirelé kyZeni ne- 
smrtelnosti; cit, ktery nas tla¢f do krajt 
dalnych neznamych, tak Ze si nebyti ani 
mysleti nemizem: vse mluvi co nejhlavnéji 
a nejvroucnéji pro jsoucnost nasf duSe, ja- 
koz i pro jeji. trvanf. L, Tieck. 
Rozum nas tak pravé sta¢uje tomu, 
co ném zde na zemi jednati a konati jest; 
se svétem duchi stykdéme se toliko pro- 
sttedkem svého svédomi. Na ptibytek Boha 
jestit on prflis izek, pro Toho jen srdce 
nage je distojny dim! — Prostiedkem nej- 
lepsim, presvédéiti se 0 Zivoté posmrtnim, 
jest, vésti zivot pritomny tak, aby jsme si 
prati sméli budoucf. — Kdo pro cnost tolik 
prinesl v obét, Ze se ndhrady za to v Zivoté 
jinsim naditi mize, ten si nedokazuje a také 


vv es 


nevéri jsoucnost takového Zivota : ont ho citi! 
J. B. Fichte. 


Kvétina jevi se napred co poupé, pak 
co kvét, naéez bezlista sklesne v prach; 
nez nasazeny v ni plod ztstane. I proé by 


plod daleko skvostnéjsi. jenZ aasadil se v. 


kvétném kalfgsku Zivota Glovécfho, mél vziti 
za své, kdyZ vitr odval lupeny kvétného 
kalichu toho? Hiiffell. 


sii 


uti S 


Zivot tento zemsky jest den cesty na ~ 


pouti nasi k nebeskému; smrt je misto od- 
pocinku uvecer skonéeného dne, “raevell. 

Nadéje mé smrti je utéchou mych dni; 
také bych rad, aby se nikdy nemluvilo o 
zivoté druhéem: jest jenom jeden! 

Saint Martin. 

Mnohé bludy jevi se, jako luna, ze zda- 
leci v lahodném spisobu a svitu; vstoupi- 
me-li ale blizko pred né, ukazuji, jako luna 
pred hvézdéirem, své propasti a sopky. — 
Pristupte blize k vite v duse smrtelnost: 
a uvidite jeji hrobky, jeji kotliny. 

Jean Paul. 

Netrat mysli, spanily duchu ¢lovéka, 
tvé-li sfly temnéji proto, Ze télo tvé zemské 
pod tihou let se shyba, ze bledne a posléz 
uleha. Kdysi za letni noci zartily kvétiny v 
své rose pred oslnujici lunou, kazda zdo- 
bena stiibrnymi perlami. Kdyz se blizilo 
jitro, ztemnély, perly pozbyly lesku; nebo 
luna zbledla a zasla, a studené toliko slzy 
zustaly ye kyétinach, Ajta! tu vzeslo slunce, 


‘ 


a kvétiny lesknuly ge opét: ale misto perel 


hraély v nich drahokamy, krasice nové jitro. 
I tobé, stafecku, vzejde druhdy slunce a 
vyjasni ztemnélé rosné kripéje tvé! 
Jean Paul. 
Vgeliké v piirodé.smrt je porod, a 
zrovna v smrti jevi se patrné povznesenf 
zivota. Nenit usmrcujicf zisady v pifrodé: 
priroda je samy naskrz Zivot. Ne smrt u- 
smrcuje, ale Zivotnéjsi Zivot, ktery, utajen 
za starym, vznikaé a se vyviji. Smrt a porod 


_ je pouhy zdpas zivota s sebeu samym, aby 


se objevil vzdy dokonalejsim a sobé samému 
podobnéjsim. — A smrt moje by mohla 
byti néco jinSiho ? J. B. Fichte. 
Kdo uprimé a opraydové skouma své 
vlastni nitro, tomu se duch jeho jevi byti 
tak skute¢nym, ba skuteénéjsim a pravdi- 
véjsim, nez vlastni jeho télo, nez vSecko 
naporad, ceho smysly postihnouti, rukama 
hmatati maze. Kdo vsak (i mam za to, vZdy 


-Ze jen syou vinou) ducha svého v nitru 


svém co skuteéného nepoznal, tomu ho tak 
malo mohu dati a dokazati, jak malo sle- 
pému o barvach, hluchému o ténech mohu 
mluvitii — Nesmrtelné télo je zrovna ta- 
kové nic, jako smrtelny duch. ScAleiden. 
Co lidé bez vyhrady vSsickni poznavaji 
jakozto nejvyssi dobro, je — nesmrtelnost. 
I lze-li pak mysliti, Ze by ndm Buh nej- 
vyssi dobro to dal poznati, ze by je ode 
vsech slechetnych nechal doufati, anobrz 
Ze by je v nejynitinéjsim naSem pocitu co 
cenu zdpasu za mrayni dobro prfisliboval: 
jen aby — sklamal nas? J. J. Trost. 
Smrtelniée, kterak ze prani a-doufanf 
nesmrtelnosti veslo v hrud tvou? Jak 
miizes, nejsi-li nic nez prach a popel, jak 
mazes mysliti sladkou tu mySlenku nesmr- 
telnosti? jak mizeS prati, vériti, Ze se 
stane pravdou? — Kvitek se spokoji, pakli 
jasny slunce paprsek lupeny jeho rozvine 
a ozdobi skvélych barev nddherou; vic 
nezadd, slunce spattiti nechce. Zvire se 
spokoji, pakli hvézdy nebes mu skytnou 
svého svétla a tepla a obveseli byti jeho 
pozemské; néco vyssiho ani neznd, ani 
nezada. A ty, taktéz syn prachu jako ony, 
jsi-li pak s to mysliti je, to byti vyssi po- 
vecéné? jsi-lis to, doufati je? Ty smis 
vériti, Ze té nadéj, ze té touha neklame? 
O v pravé pravdé, hadanka nerozre’na byl 
by Glovék, kdyby nebyl vic, nez kvitek a 
zvire polni. K. B, Bretschneider. 
Fr, Cernohouz, dékan. 


“vypravuje Jan 


Hag | Sak) 


Na stepi. 


Ta noc jest dnes tak radostn4, 
jak prvni Ziti éervanek : 

ni slovo — piseh Zalostné 
dnes nemisi se u vanek. 

Ta luna kruhu po celém 

se v lesku stfibra zardivd, 

i neni treba ocelem 

zzit ohen, ktery zah¥iva! 


Tou bujnou travou vesele 

se teplo kolem raduje, 

a stepi — jako pritele — 

v tom tichu vroucné celuje. 

Jen chvili dumny slyget hvizd, 
jejz lunak zdéSen vysila ; 

pak ticho — slyget mluvit list, — 
jak diky k nebi posila. 


Aj blaze v stepi prodliti 
.a pomilovat Bozi noc, 
tam k nebi s dikem pozfrfti 
a tichou velebiti noc. 
Tys, Boze, mocny jediné ~~ 
a zYidlo nasi radosti: 
Ty blaho v noéni hodiné 
Své posilés nfm s vysosti! 
Fr. Al. Lhotka, 


Jeden den v Ravené. 


Bylo to r. 1852 dne 9. listopadu, tak 
ervenka, kdyZ posledni od- 
déleni c. kr. pluku ¢. 21., pti kterémZ on 
lékatem byl, z Ankony do Faenzy odtdhlo. 
— Zima byla kratka a velmi mirnd, i ubé- 
hla ném spé8né pii vsi dlouhé chvili, kte- 
rou vojak Gesky ve vlaSskych méstech po- 
cituje, kdezto taktka sim na sebe odka- 
zan jest. Denni schizky v hostinci a kavar- 
né, pak pospolité prochizky v mésté a ~ 
jeho okoli, a pak vecer budto v divadle 
neb vy domé kapitéana a velitele oddéleni, 
byly nase jedinké zabavy v tomto zvlasté 
vykriéeném vlasském mésté, 
Zima uplynula a jaro se priblizilo. I 
uminili jsme si, ze o velkonoci nase sou- 
druhy a prately od téhoz pluku v Ravené 
posadkou dlici navSstivime aprekvapime. To 
mné bylo velmi milé, nebot jiz davny ¢as 
bylo mym prdnim, toto staré, nékdy tak 
slavné mésto a jeho starobylosti a pa- 


| matky 2 prvnich dob kyestanskych navsti- 


viti as nimi se seznati. Velka noc pri- 
padla na den 27. biezna 1853. Po pul noci 
na pondélek velkonoéni posadili jsme se 
do vozu (dva distojniky ve mésté zanecha» 


vse pro ptthodu) a vyjeli jsme skrze branu 
Ravenskou z mésta ven. Silnice vede_ po 


-krdsné roviné, kterd az k mofi adriatskému, | 


k poledni strané az k Rimini, k pilnoci a 
k zdpadu az k hordm tyrolskym, svycar- 
skym a savojskym se rozprostird a k nejpo- 
Zehnanéjsim krajindm této zemé niéaledzt, 
malym mésteékem Russi, rodistém znamého 
Farrini-ho, do Raveny. Casné rano vijeli 
jsme do tohoto mésta skrze branu S. Vitale. 
Kdyz jsme uhostince s vozu sestoupili, ptal 
jsem se mimo jdouctho vojaka, to se roz- 
umi Cecha, kde piftel mij, lékar N., 
bydli; kteryzto mne i hned tam dovedl. 
Nalezl jsem jej jesté v posteli. Privital 
mne vlidné a srdeéné, nebot jsme se as 
pul roku jiz nevidéli; a jelikoz pravé jeho 
slouzici snfdani piinesl, pobifdnul mne, 
bych u ného pfijal snidani, Posnidavse dali 
jsme se do pratelského hovoru; mezi roz- 
mluvou vyptdval jsem se na» vSechny pa- 
métnosti a starozitnosti tohoto nékdy tak 
slavného mésta. Pritel porucil potom svému 


‘sluhovi, by mne nejprvé do kostela S. Vi- 
tale uvedl, pri tom pfislibil, ze mne tam 


vyhledé, azZsvou sluzbu vykona v kasér- 
nach na jiném konci mésta. 

Kostel sv. Vitala stoji blize brany stej- 
ného jména, a jest jeden z nejpamatnéjSich 
a nejkrasnéjsich poztistatkii byzantynského 
slohu, a sice od cisate Theodosia vystavén, 
mramorem feckym ajinym bohaté okrdaslen. 
Jest to malé osmihranné staveni z cihel, 
sklenutim na osmi pilftich, a osmi porfiro- 
vych sloupech spocivajicim, kteréz osmi- 
hrannou sini obéjmuto, a osmi malymiokny 
osvécovano jest. Stény jsou reckym a vy- 
chodozemskym mramorem oblozeny, pod- 
laha je z dobre zachovaného byzantinského 
mosaiku. Na vychodni strané stoji jedinky 
oltar tohoto chramu. V_ posvatnici jest 
krasny obraz od Baroccia, predstavujici 
mucenictvi sv. Vitala. K zapadni strané 


vypiné se véz kostelni a byvaly kldster, 


nyni kasdrna. Pred kostelem, jest malé 
nadvori, zdi obehnané, s nékolika starymi 
nahrobky. 

Kdyz jsme vsecky pamétnosti. tohoto 
chramu prohledli, zadal jsem prévodétho, 
by mi hrobku Gally Placidie ukdzal. I sli 
jsme okolo jakési siné vedle kostela Zele- 
gnou mfizi uzavrené, v které jsou kusy 
timského sloupu, mramorova tabule s tim- 
skymi napisy, starorimské sochy, a rakey 
Exarchy Isacina Carminia s reckym né- 
pisem a vyobrazenim tri krala, jak Spasiteli 
v Betlemé dary pyindseji, vie prastarého 
spisobu a razu, Priévodci otevrel hrobku, 


i. tay ; 
oe td 


-k hlavnimu chramu, 


a ponévadz jiz éas byl, aby se do kostela 


zvonilo, a j& vnittek hrobky kresliti chtél, 
zavrel mne zatim do hrobky, bych pokojné 
kresliti mohl, a odesel za svym povolanim. 

Tato hrobka stojfi v zahradé, vedle 
nadzminéného kostela. Jest to étyrhranné, 
na ¢étyrech pilifich spo¢ivajic{ klenuté sta- 
veni z cihel, bilymi hvézdami poseté, na 
jichzto misté, jak se mi pravilo, za ¢asu 
Gally Placidie stiibrné hvézdy pry upevnény 
byly; na podlaze z Gerveného mramoru 
jest kiiz z bilého mramoru na_ sptsob 
hvézdy vylozen. Na proti vchodu, ktery v 
jednom vyklenku umistén jest, a kamz se po 
nékolika stupnich sstupuje, nachazise mra- 
morova ohromna rakev, v kterézto poztstatky 
Gally Placidie, 
odpocivaji, a pred kterouzto maly oltarik 
0 jednom stupni s kiizkem stoji. V malém 
vyklenku jest mensi, ale ozdobnéjsi rakev, 
v které télo Honoria*) se nachazi, a v 
pravém vyklenku jinérakev, této podobna, v 
niz Valentinian LI., syn Honoria, odpotiva ; 


na rakvi Honoria jest polovypuklina beranka — 


Boziho a ovecky, prace to byzantinska, ale 
bez napisi. Rakev Gally Placidie jest bez 
ozdob. Z kazdé strany okénka nad vyklen- 
ky jsou vyobrazeni svati Bozi dle byzan- 
tinského sptisobu. U vchodu jsou ve adi 
téz dvé mramorové rakve zazdéné, které 
téla Belisara a Narsesa (?) pry obsahuji. 

Sotva jsem s kreslenim hotov byl, 
slysel jsem hlas mého piitele, ktery mne 
jiz hledal; i ozval jsem se mu. V tom pii- 
Sel‘ kostelnfk, oteviel dvere, a pustil mne 
z hrobky. Sh jsme s pritelem dale, a sice 
pres malé prostranstvi Piazza dellaquilla, 
velebnému to staro- 
bylému stavenis novéjSimi opravami. Slou- 


py, jez lod kostelni nesou, jsou z krasného. 


starého mramoru. Dvé kaple postranni jsou 
uvnitr malované od Guido Reni, od néhoz 
téz krasny obraz: padani manny na pousti, 
pochazi. Stary svicen, jesle vykladané slo- 
novou kostf, a kalendaér velkonoéni jsou 
znamenité pamatky z kirestanské davno- 
vékosti, hodny podivani. Kititelnice osmi- 
hranna s osmisloupy a oblouky z mramoru 
stoji jeSté na starém misté, pred nizto velka 
nadoba z bflého reckého mramoru se na- 
leza. Nad vézi kostelni vypind se osmihran- 
na bah, a po strané kostela stoji — kulata 
byzantinskaé véz. Hlavni bréna kostelnf jest 
pry z vinného kmene zhotovend, ~ 


*) Cisait Honorius zemfel r. 423 po Kristu, a 
jeho syn Valentinian byl r. 455 od Petronia Ma- 
xima zavrazdén. Galla Placidia byla manzelka 

- Honoria a matka Valentiniana 11, cis .timského. 


\ . * ial ¢ a — 1 
io £"\ 1 hain Be 
j , 2 caer ral oe 
- >, 8 yt wd 


P| 


manzelky cisate Honoria, - 


kostela Prantiskdnského se naleza. 


- obédu. 


Milovnik staroZitnostf uvidt zdes po- 
téSenim mnozstvi mramorovych pomn{kii a 
rakvi prastarych, v okoli kostela pri jeho 
opravovani vykopanych a nyni v nddvoii 
kostelnim vystavenych, s_ nejkrasnéjsimi 
basreliefy. 

- Kdyz jsme do kostela vstoupili, byl 
pravé knéz u oltdre a slouzil msi sv. Za 
oltétem na jakémsi vyvySeném misté kleéel 
kardinal arcibiskup Ravensky, obliéejem k 
lidu obracen, pres oltdt do hlavni lodé se 
divaje, coz zvlastni dojem na mne pisobilo. 
Odtud ved] mne mij pf{tel okolo domu, v 


_ kterémzto Francesca z Rimini bydlela, k 


hrobu basnika ,Bozské komedie*, Dante-ho 
Alighieri*), ktery v kouté malé uli¢ky vedle 
Jest to 
mala kaplitka étverhrannd s kulatou banf, 
kterazto rakev onoho basnika kryje, a kte- 
rouz kardinal Valentin Gonzaga obnovil. 
Nedaleko odtud stojf nové divadlo. 

Skrze branu pfisli jsme na hlavni né- 
mésti Piazza del delegato, kdezto se obyéejné 
nasi distojnici schazeli. Ndmésti toto tvoti 
obdélny ¢tverhran: jednu delsf stranu zau- 
jima palac delegativ, druhou kratsi Dogana, 
mezi obéma jest brana, ktera do divadla 
vede. Prostranstv{ toto krasli dva vysoké 
Zulové:sloupy starorimské, které na sobé 
bronzové staré sochy nesou. Mezi obéma 
jest na vysokém mramorovém podstavci 


krasna, z bilého mramoru zhotovena socha 


papeze Klementa XII. 

Jdouce okolo Dogany skrze malou uli¢ku, 
octli jsme se na malém prostranstvi, na kte- 
rémz stary kostel stoji, jehozto véz, a¢ neni 
prilis vysoké, znaéné naklonéna jest, zdarny 
to pribuzny podobnych vézi v Bononii a v 
Pize. Sypka pida jest snad toho pficinou, 
ze zaklady staveni tohoto se sesadily, ¢imz 
se vézZ na jednu stranu nahnula. Podivu 
hodné jest, ze zadny zboreni jejiho se ne- 
boji. Jest pry jiz mnoho set let tak na- 
hnuta. : 

V tom bilo na vézi blizké Dogany dva- 
ndct hodin, a zvony veSkerych kosteli o- 
znaémeno ,Ave Maria.“ Sli jsme tedy k 
Pritel mij pozval mne k svému 
stolu, kteryz v jednom privatnim domé s 
dvéma jinymi distojniky mél. Po obédé 
uminil jsem si, hrobku Theodorika navstiviti, 
a ponévadzZ jsem pritele svého -obtézovati 
nechtél, Sel jsem sam, slibiv, Ze se pozdéji 
v kavarné aneb v hostinci shled4me. Pii- 
Sel jsem do jedné Siroké ulice, kterd se 
~%) Dante Alighieri umfel r. 1320 v Ravené akar- 

dinal Bembo postavil tento pomnik, ktery Va- 
enti Gonzaga zase obnoyil 


im 495 — 


tahne od brany porta dell porta az k bréné 

porta monta nara. S nf ktizuje se jind ulice, | 
ktera od brany porta S. Vitale k nynéjsimu 
malému pifstavu vede. Na pravé strané 

nadzminéné Siroké ulice blize oné, jez k 
pristavu vede, stoji zbytky nékdejsiho pa- 
lace Theodorika, z néhoZto jen prééeli se 
zachovalo. V prizemi vedle brany jest z 
venku ona rakev z porfiru zazdénd, ktera 
nékdy na vrcholu mausolea stdéla, a kdyz 
r. 1460 ono mausoleum v kapli proménéno 
bylo, na to mfsto pfeneSena jest, jak la- 
tinsky napis dosvédéuje, Nad branou na- 
lezi se polokulaty vyklenek, ktery nékdy 
snad za pavlan sloudzil. Ostatni staveni 
krasli 8 mramorovych sloupé. 

Vedle ob jeden: dim stojf stary byzan- 
tinsky kostel sv. Apolinéte s vysokou ku- 
latou vézi, ktery ndkladem Konstantina Vel- 
kého od stavitele Anthemia vystavén byl, 
coz napis latinsky nad kostelnimi dvermi 
dosvédéuje. Lod kostelni nese 24 sloupi 
z reckého mramoru, které z Cafihradu sem 
ptivezeny byly. 

Stropu nema z4dného, snad mival né- 
kdy strop dievény. Velky oltdt jest bohaty 
ha porfir, verde antico, a alabastr; tribuna 
spociva na Gtyrech krasnyech sloupech z mra- 
moru ¢éerno-bilého, a jest okraslena pra- 
cemi nejdokonalejsi mosaiky. ZvlaStni do- 
jem ptisobilo na mne vyobrazeni svatych 
na obmitce lodé kostelni vyvedené dle by- 
zantinského spisobu; tyto obrazy svatych 
vyznacuji se zvlasté hubenosti svoji a ocima 
vzhiru pozdvizenyma, tak ze se zda, ja- 
koby se k nebestim povzanaseti chtély. 

Vyjda zbrany, kde za ¢asu Augusta a 
Belisara piristav morsky byval, vidél jsem 
hned vrchol hrobky Theodorika nad vrcholy 
stroma se vzndseti. Pristoupiv blize, vidim 
ze nemozno jest, k hrobu prijiti, ponévadz 
u prostted bahna se nachdzi a asi 8 stop 
vysokou zdi kolkolem obehnan jest. Mimo 
jdouci Vlach ukazal mi jakési obydli, 
kde jsem privodéiho nalezl. Tentyz lezel 
pravé v senniku, a vyspaval svoji stestu, i 
svolali jej dol. Kdyz pak po zebyiku slezl, 
bez prodleni Sel se mnou ku jmenované 
hrobce, i spustil Zebrfk po oné zdi do 
bahna, kamzZ jsme oba pozorné slezli, a po 
kladenych zde kamenech kraéejice, po bahnu 
prechod ponékud sobé usnadnili. — Pri- 
Sli jsme na misto k hrobce, kdez dvoje 
vzhiiru se pnouci mramorové a Zeleznym z4- 
bradlim opatiené schody ke dverim vedou; 
praivodéi mij hned oteviel, a tu se mi ku- 
laté vnitini prostora, as 11 kroki vy 
priméru obndsejici, s oltétem Panny Ma- 


rie a § nékolika malymi okénky objevila. 
Tuto hrobku kryje ddné as 34 stop: v 
priméru majici, z jednoho kamenného bal- 
vanu utvorend. U dveti lze Gisti napis, 


- Ze tato stavba hrobkou Theodorika a jeho 


dcery Amalasunthy jest. ObeSedse stavent 


 kolkolem, sestoupili jsme po schodech doli, 


a vraceli se cestou predesglou. 


Hrobka 
Theodorika stala ptivodné na brehu mofr- 


_ ském, kteryzto od té doby 4 vlasské mile 


od mésta se vzdalil. Staveni toto pozt- 
stava z dvou oddéleni z ohromnych mra- 
morovych ¢tverhrani, které Sedosti véku 
tmavo-Sedou barvu na se vzaly; dolejsek 
tvori desitihranny podstavec, do jehozto 
vnitrku v ptizemi dvére vedou, kteryZto ale 
pro mnozstvi bahna a vody ohledan byti 
nemtze. Dvoje svobodné vzhiru se pnouci 
mramorové schody zabradlim zeleznym opa- 
trené vedou na §irsi prostoru podstavce, 
na némzto téz desitihranny, ale uzsf hlavoi 


- dil-hrobky vzharu se pne, do kterého mezi 


- mmizelo. 
_ bradli kolkolem upevnéno. 


-noho ohromného kamene vytesana. 


obéma schody dvete vedou. Na podstavku 
bylo ptivodné sloupeni, které krytou chodbu 
kolkolem hrobky tvorilo, béhem ¢asu vsak 
Misto ného jest ted zelezné za- 
Celé toto sta- 
veni, jak jiz receno, kryje bané. 34 stop 
v priméru obnasejici a 3 stopy silna, zjed- 
Na je- 
jim vrcholi stdla nékdy jiz svrchu podo- 


' tknuta porfirova rakev s poztistatky Theo- 


\ 


dorika; nyni pne se na jejim misté vzhiru 
kiiz Zelezny. Od toho éGasu, co hrobka 
Theodorika v kapli zménéna byla, jmenuje 
se dle Pantheonu v Rimé S. Maria della 
rotonda. Privoz této ohromné bané kamen- 
né z wsridnskjch lomi po mori a vyzdvi- 


_ Zeni jeji na vySku 40 stop na staveni bylo 


v pravdé ohromné, obrovské podniknuti, 


které na staré egyptské chramy a kolosy 


jakoz ina Balbek v Syrii upomind. D4- 
kaz to obzvlastni mechanické techniky teh- 
dejSiho ¢asu. Kdyz jsem byl hotov s kre- 
slenim zaméryil jsem k méstu a tuna cesté 


-potkal jsem naseho kapitdina s jeho pani, 


kterizto se z Pinety domi vraceli. Navéati- 
vil jsem jeSté kostel St. Maria dell porto, 
blize brany stejného jmena; jest to nejvétsi 
kostel v Ravené od Theodoricha vystaven ; 
vystaven jest na spisob krize s osmihran- 
nou bani, a s krasnym priéelim opatrenym 
precetnymi vzacnymi sochami; mnohé umé- 
lecké malby krasli chraém tento, mezi nimi 
umuéenf sv. Marka od Palmy stars{ho. Ko- 
stel St. Giovanni Battista (sy. Jana) Kit.) 
vystaven od Gally Placidie, nyni ale dle 
novéjstho spisobu obnoven, byval ,,Bapti- 


j ‘ i - <5 2! 


sterium* Raveny. Ma jesté 24 sloupi ze 
Zlutého mramoru ,cippolino,“ z porfiru a 
verde antico, a starou podlahu z mozaiku, 
pochazejici z4—5. stoleti, kterajesté dobre. 


zachovand v jedné kapli se spatiuje. V.ko- — 


stele. St. Romualdo, nékdy Kamaldulenskym 
mnichtim patticim, jest obraz Zvéstovani 
P. Marie od Quida Cento, v refektarti Kri- 
stus v hrobé, od Vasari-ho. Také  domy 
Slechtické jsou okrdsleny vytecnymi obrazy 
a malbami na obmitce, obzvlasté ze Skoly 
Bononské; ale trpi velikou skodu vylh- 


kosti vzduchu, pochazejici z bahnitého po- 


lozeni Ravenny. 

ObeSel jsem celé mésto, abych  pfi- 
hodného mista ku prehlednuti celého mésta 
nalezl, ale na darmo, ponévadz poloha mé- 


sta v roviné, a vysdzené stromy po celé ~ 


krajiné aZ ku zdim mésta vyhlidkuna mésto 
témér zamezuji. Koneéné vySeljsem skrze 
brénu ,porta del porto“ z mésta, kdezto 
maly pristav pralivu se nachazi, kterymz 
Ravena s morem spojena jest. 

V pristavu nalezl jsem nékolik mensich 
kupeckych lodi a mnoho G¢lunki. Tento 
priliv pisobi dvéteky, které v apeninskych 
horach se vypryStuji a u mésta Raveny v 
jedno se spojuji. Timto prilivem mohou 
mensi koraby az k méstu pfristati. Jak re- 
éeno, dotykalo se more za ¢asi Augusto- 
vych zdi mésta Raveny, od té doby vzdalilo 
se ale od mésta na étyry mile vlaiské, 
budto ubyvanim more aneb vystupovanim 
zemé. Podobné tkazy pozoruji se téz v}za- 
livu bothnickém a jinde. Takto krdéeje 
podle pralivu, nalezljsem koneéné dojimavy 
obraz celého mésta, obraz malebny a pfe- 
hledny ; ponévadz okoli prilivu stromt pra- 
zdno jest. Pred sebou priliv, kupecké 
lodé v pristavu, za tim staré méstské zdé, 
nad nimi domy, véze a stromovi — tof 
hlavni rysy krasného tohoto obrazu. Zylast 
vynikaji: v levo véze a bané S. Maria dell 
porto, S. Apolinario, bané hlavniho chramu, 
kiiva véz, a kostel S. Vitale, které jsem 
snadné rozeznal. Na obzoru vystupovalo 
veliké mraéno, a rozprostiralo se nad mé- 
stem ; v dalce jiz prselo, i boure a hromo- 
biti se ozyvalo. I chvatal jsem k méstu 


-kamZ jsem jedsté pred destém dorazil. Pak 


vyhledal jsem svého pfitele, ktery mne jiz 
o¢ekaval, a ponévadz se vecer chylil, Sli 
jsme do hostince k veéeri, kde jiz ostatni 
distojnici byli. Po veéeri Sli jsme pospolu 
do divadla. Toto nové  divadlo nedaleko 
hlavnfho namésti jest krasna a ozdobna bu- 
dova. Ddavana byla opera ,Il Rigoletto« 


mné jiz znama, v kterézto se vyborna zpé- 


” 
car 


—a 
(al 


} 


” 


ae A 
* i 


' nesmrtelnosti podava. 


~vacéka milanské Lambertini ziéastnila, Na 
oponé byl predstaven vitézoslavny vjezd 
-Theodoricha do Raveny. Dekorace byla 
vyborné malovana a stroje divadeln{ vku- 
sné a dobre zifzené. Hralo se vyborné, Na 
konci spustila se opona jina, predstavujfci 
»Dante-ho v Olympu‘, jak mu Hebe nektar 
Bylo to pro mne 
V pravdé krasné a zajimavé vyrazen{, na 
které jesté po dnes zapomenouti nemohu. 
Byl bych rad jesté knihovnu, museum a 
Starozitnosti mésta, pak bojisté od roku 
1512, koneéné povéstny les Pinetta nazvany 
navstivil, ale Gas k tomu byl kratky. La 


pinetta jest vySina na blizku Raveny, na 


kterézto prostranny les se nachdzi, 12 vlas- 
skych mil dlouhy a skoro 4 m. Siroky. 
Po divadle jsme se jesté obéerstvili, a roz- 
zehnavse se vespolek, odjelijsme do Faen- 
zy nazpét. Byl jsem tomu velice rad, Ze 
jsem se do Raveny podival, nebjiz ku konci 
dubna jsme z Faenzy za nasim plukem do 


mésta Bononie (Bologna) odtahli, takze bych . 


dot éch krajin byl jiz prijiti nemohl. 7. EZ. V. 
DOPISY 


Na Slivici u Milina, 18. zati 1871. 
(O poradé duchovenstva stiidnictvi Piibramského.) 
Suchoparni jsou tito nynéjsi dnové. 
Vedro umofuje kazdou rostlinku, bujara 


*zeleh se proménuje v neprijemnou o¢im 


Zluten, otava misto houstnutf trati se patr- 
né; brambory, tato u nas prezddoucf a 
urodi-li se, nouzi skoro jisté zahanéjfci po- 
trava, nemohou se ku zdérnému vzrtstu 
nikterak dostat, ostavajf mali¢kymi ai téch 
je malo ; do zemé dlouho trvajicim suchem za- 
tvrdlé nemfze rolnik bez mala sebe vic 
naostfenou radlici zapustit, az dopddu 
uondava sebei svij pro nedostatek pastvy 
nenapaseny a jen chatrné nakrmeny potah. 

Tento tivod je sice velmi éasovy, ale 
zni, jakoby byl chystan pro odborni hospo- 
daisky list, an ma zatim byti za¢atkem 
zpravy o duchovenské poradé. Tieba tudiz 
dodat, Ze se v éelo tohoto dopisu dostal 
jen proto, Ze smutny tento tikaz nasi pri- 
rody za obraz miizeS miti té suchoparnost, 
nedorostlosti a zakrnélosti na poli zivota 
nabozenského lidi jednotlivych i celych sko- 
ro mist a krajin. 

Za tak neutésenych vzhledi bylo nam, 
jakobychom se byli octli u milé oasy na 
néjaké. pousti, kdyz jsme se dne 14. t. m. 
sesli k spoleéné poradé do Oboristé. Lezif 
Oboristé, toto ondy rytitské sidlo, pozdéji 
klaster Pavlansky, bez mala uprostred ce- 
lého vikaridtu naSeho na silnici mezi Pit- 


~ 497 oF 


bramf a Dobif&, a tudf% za poradisté je 
velmi pristupné nam vsem. Byl den po- 
radni, zdroven vyro¢ny den timrti v loni — 
vy Panu zesnulého a ndm tolik drahého 
vikére Josefa Votypky, spisovatele i v 
Sirsich kruzich zndmého, Ky div tedy, ze 
po zahdjenf nasi schize veledist. p. vikar 
farét Dobifssky Vaclav Bro% se nejprvé 
o ném prfpadné zmiioval. Byvalt zesnuly pii 
nagich poradach alfa aomega, onje vzdy di- 
myslné zahajoval, tidil, svymi bohatymi vé- . 
domostmi a zkuSenostmi oslavoval. ; 
_ Vedle této ovSem bolestné upominky 
nesla se porada spisobem pifjemnym. Otaz- 
ky navrzené véecky byly délezité a éasové. 
Prvni znéla: Kterak se mize a md sprdvce 
duchovnt piresvedéiti, zdali vsickni dospélt 
katoléct v jeho osadé svoji povinnosti ohledné 
prijimant svdtosti pokdnt a Téa Pdné do- 
stdvaji a kterak se mize a mad na ty ptso- 
biti, kte*t této povinnosti nedbaji ? 
Odpovéd k této otdzce vypracoval a 
predéftal Slivicky kaplan p. Jan Ev. Eybl.*) 
K otdzce druhé: Kterak se dé napra- 
vit pohorsent, kteréz povstane z toho, Ze 
katolik od katolické Cirkve odpadne ,aneb 
proti zikonim sv. Cirkve manéelsky  sitatek 
pred nekatolickym pastorem neb pred trad- 
nikem svétskym uzavie? Odpovédéno pred- 
kem s potéSenfm, Ze se v celém vikaridtu, 
ba ani v celém Sirém okoli zadny toho ~ 
druhu pad za poslednich éasi nestal. Ba 
naopak navratili se nékterf do lina Cirkve 
katolické, shatkem pak obéanskym vyhro- 
zoval néktery Zenich jen proto, aby spfiSe 
se smluvil o snizenf zddaného poplatku 
Stolniho, skuteéné ho neuzayvrel v nasem 
stridnictvi nikdo. Praveno, Ze je svatou 
povinnosti duchovniho spravce toho dbati, 
aby takové pohorSeni se aspoi vinou neb 
neopatrnosti jeho nikdy nestalo. ,Pozoru- 
je8-li, ze by odpadnutim zhresiti mohl 
bratr tvij, jdi a pouc, pokdrej ho mezi 
sebou a jim samym; neuposlechne-li tebe, 
prijmi k sobé jesté jednoho neb dva ; pakli © 
i jich neuposlechne, povéz Cirkvi; jestlize 
pak ani Cirkve neuposlechne, budiz tobé 
jako pohan a publikan.“ Kdyby se vsak 
skuteéné pohorSenf stalo, kterymkoli jme- 
novanym spiisobem, bez urazeni téch, kdoz je 
dali, vyloz lidu; ze pohorseni pfijiti musi; 
jako jind tak i sem spadajict prikézani 
Bozi a cirkevnf mohou lidé, majice vali 
svobodnou, prestupovati. Za vhodné pfi- 
lezitosti poucuj na kazani osadniky o sva- 
tosti stavu manzelského, rekni jim, Ze je 


*) Podame v pristim cisle, Red, 


: him be A ORC 


to veliké tajemstvi, ale jen v Kristu a v 
cirkvi, které neni nez jedna; Ze manZelstvi 
nen{ trhovd smlouva, jinak by se oni jako 
. 0 jinych mezi lidmi obéanskych tmluvach 
Kristus i-sv. Pavel nebyli tak ditklivé 
- prondseli, ale ze je to spolek od Krista 
-. samého posvéceny, nasvatost povySeny aza 
niv Cirkvi od prvopodéatku v Zivoté krestand 
pokladany. — Co zejmena do manZelstvi ob- 
- canského, povéz, jak nejista a vratkaje takova 
smlouva, ukaz toho vystrazné, na snadé 
jsouct priklady z téch krajin a zemi, kde 
se takové shatky i snadno sluéujf, ale zase 
tak snadno rozluéujf, jak o vSecku wctu 
se privadéji, kdo v né vstupuji, u svych 
déti, kdyz se tyto dovfdaji, ze jejich ro- 
diéové jsou Zivi v souloZnictvi, jak tézko 
pak takové déti ctnostné, zboznéa mravné 


. odchovavat. Ti zajisté, vece kniha TobidSova, 


(6, 16; 17, 22) vchdzeji v manZelstvi tak, 
. Ze Boha od sebe a od své mysli odluéuji, 
a své chlipnosti tak hovéji, jako kin a 
mezek, v nichzto neni rozumu; ti opovaz- 
livou rukou, co Bah spojil, rozluéuji, ti 
zapominaji, Ze neni ani manzelstvi krestan- 
skému jiného zakladu, nez ktery byl polo- 
zil sim: Spasitel. 


XK tieti otdzce: Jak by se mélo.spolu- 


| _piisobent kivru (kostelni zpév a kostelnit hudba) 
_. prt sluzbdch Bozich ziditi, aby ku vedéldni 


 véricich slouxilo a zddust kostelnt prilix 
_ neobtézovalo, odpovidal péknym vypracova- 


vee 


nasi synodé provincialné (Tit. II. cap. VH.), 
 kteraz kdyby v celé svoji sile se zachova- 
_vala, o kir, tuto pti sluzbach BoZich vy- 
datnou nad jiné vSecky pomficku dost 
bylo by postarano. Co do éasti druhé této 
zahady uznéno, Ze zbyteéné neslusi zddusf 
‘obtéZovati, ale za nynéjSich podrchanych 
poméri tam zejmena, kde se ucitel varha- 
nictvi vzdava, na zadusi v prvnf fadé, kde 
to mozna, uhoditi je treba, aby néjaky 
staly plat varhanikovi samostatnému el, 
_k osadnikim kromé stoly jeho (sluéf-li tak 
_ fici) o néjaké stalé prispévky jen malo kde 
bude mozna se obracet. 


Tim vycerpan. program nasi porady. 
Nesla se cela’ spisobem véci dilezité dié- 
‘stojnym. Nebylo zddného, jak casem vy- 
krikuji, terrorismu; kazdy i nejmladsi po- 
radnik mohl volné, aniz by ho kdo okti- 
koval, svoje minéni pronaseti. Veledist. 
p. V. Broz predsedaje nam tentokrate po- 
nejpry co vikar, tidil schizi svym mirnym 


a obeztetnym sptisobem, skutecné co bratr 


mezi bratry, pritel mezi prdteli si veda. 
Priddm-li koneéné, Ze po odbyté pora- 

dé nastala piijemnd, pratelska, jen Ze malou 

chvili trvajicf zdbava, po niz se vsickni na 


vSechny strany rozchdzeli a rozjizdéli, pak | 
‘po zvyklosti nasich zpravodajii neni mi 


treba teprv volati na zdar! mohu fici, ze 
Schiize opravdu se zdarila. J. £. 


Od Nymburka 15. 2Afi 1871. 
(Dékan Jan Holub 7.) 
Nenadalé zprava z Nymburka o umrtf 
dist. p. Jana Holuba, dékana a tajem- 


' nika a prozatimniho spravce biskupského 


vikatstvi, bolestné dotkla se nas. Jeho smrt 
vyrvala ném duchovnim upiimného bratra 
a osadé Nymburské pecliveho duchovniho 
spravce, jenz na té vinici Pané pracoval 
po cely éas svého knézstvi, 16 let co koo- 
perator a téz tolik co dékan, s pilnosti 
nezlomnou. Pred tremi roky ochromen mr- 
tvici po pravé strané nedal se tim nezbyt- 
nym neduhem zdrzovati v zidném knéz- 
ském dile. Kdyz byl vybizea, aby se use- 
tril, rikaval, ze chce dokonati v knézké 
sluzbé. Také byla ta zadost jeho vyplnéna. 
V nedéli, na niz odbyvana v dékanském 
chrému Pané slavnost sv. Jiljf, _rdno 
kézal a pak slouzil slavnou méi sv., odpo- 
ledne pri vykropovani mrtvoly klesl, nutil 
se jesté dokonati obrad, 
odnesen, aby tretiho dne odebral se na 
véénost. Byl to téz stateény bojovnfk kr 4- 
lovstvi Boziho, zvlasté v hajeni cirkevnich 
zalezitosti neohrozeny a neustupny. Jestli- 
Ze nékdy prisvé ohnivé povaze snad prud- 
Geji si pocinal, nez bylo treba, bylo to za- 
jisté jen vy8lehem jeho horlivosti. — Aé 
éas od umrti do pohirbu byl kratky a od- 
byval sev den pred svatkem Bohorodicky, 


ale musel byti~ 


dostavilo se 35 knéz{ z blizka iz daleka, | 


aby pri valném zastupu vériciho lidu do- 
provodili k hrobu toho vérného sluhu Cir- 
kve, jejimiz modlitbami zehnan necht od- 
pociva v pokoji. F. M. 
V Zeléi v zari 1871. 


(Nova meéni kaple P. Marie.) 

Déje chvalné a tkazy Zivéjsiho ducha 
katolického mily nas Blahovéste v sloupcich 
svych rad roznasis a vésti8 tetnym svym 
ctendrim po Siré viasti nasi, i myslim tedy, 
ze ti nevhod nepyijdu ani dopisem timto, 
an za slusné.pokladam z krajiny, z niz ji- 
nak malo zprav do verejnosti prichazi, zmi- 
niti se o krasném a bohumilém dile, jez v 
Zelci 8. zari t. r. oslaveno bylo slavnostf 
utéSenou. 

V Taborsku v JTlavatecké farnosti lezf 


“—- 


* 
a 


a. ‘oy PA Rete hee a fone AE ge m7 me, ae 
«al a as AAR atc ae 


ae Zelé, v poloze nikoli neprfjemné, 
fizovand dvoji okresni Silnici, Cita na 800 
obyvatelii katol., m4 ptes 100 domovnich 
Cisel, mezi témi mnohé valnéjsi budovy, ti- 
fadt to hospodaiského a lesniho hrabéciho 
zdejsiho velkostatku, j jej%@~ pan hrabé Jan 
z Harrachu v drzenf ma po své zvéénélé 
choti Marii, roz. knézné z Lobkovic; vsak 
néjaké budovy k pocté Boz, néjaké kaple, 
ba ani dost jednoduché zvoniéky nebylo v 
obci do letoska, aé jinak v zdejsim prosto- 
srde¢ném lidu zije duch dosti ndbozny. 

_K vrelému slovu duchovniho svého pa- 
styre, jez na tvrdo zajisté nepadlo, usnesli 
se Zelect{ ob¢éanové stanek Bodzi na poctu 
Bohorodi¢ky zbudovati na své nadvysi dosti 
prostorné. Zastupitelové obce av jich éele 
-gvld8t statny starosta Jos. Simdk v té véci 
chvalné ¢innymi se prokazali; prvni pomiic- 
ku k stavbé poskytly milodarky, od domu 
k domu sbirané za piicinou tou, aby kazdy 
obéan alespoh ponékud podflu a zasluhy 
miti mohl v dile tom zbozZném; prosbé ob- 
éant urozeny majitel zdejsiho velkostatku 
co znamy lidumil vstiic prisel a nejen sta- 
vivem vydatnou poskytl pomoc, ale i véno- 


vav na oltar prekrasny oltarni obraz PL. | 


Marie, — druhy zvonek do véze anékteré | 
nacini mesni stal se kaple té dobrodincem 
prevelikym; a tak svornou ¢éinnosti, spoleé- 
nou snahou hrabéciho dobrodince, jeho ured- 
nictva a zdejsiho obéanstva dilo v zari 1870 
zakladnim kamenem zapocaté, dne 8. zart 
t. r. dosdhlo zadouciho korunovani v cir- 
keynim posvéceni. 

K onomu dni oblékla nase mila Zelé 
roucho v pravdé slavnostnf, nebo nastal to 
-den, na ktery se dlouho tésila obec, osada 
a vikolf ; vSecka radost a slava platila no- 
vému ozdobnému chramecku, vy némz toho 
dne ponejprv pri msi sv. Berinek Bozi mel 
v ruce knézské vstoupiti. — Hlucnou strel- 
bou z hmoZzdiri a hudbou, jak svatvecer, 
tak jitro slavnostniho dne byly oslaveny ; 
celé zastupy horlivych ctiteli Marianskych 
i ze sousednich osad prisedsesdflely radost 
se Zeleéskymi; neméalo byl dojat kazdy vstu- 
puje do obce a vida naves a silni¢ni cesty 
okraslené biizami, domky obilené a vénci 
i praporecky okraSlené. — Kdyz zastup 0- 
sadniho lidu z Hlavatec duchovnim vedeny 
k Zeléi o 10. hodiné byl se priblizil — ji- 
nym neméné ¢cetnym zastupem vstiic jdou- 
cim, duchovnimi Zeleéského patronatu a své- 
titelem y. dtistojnym p. vikaétem Sobéslay- 
skym Jos. Vackaérem uvitan ku kapli se u- 
biral. Na to hned konaény obrady svéceni 


a 189 Ge 


téin} ventti upravené dist. p. fara# Hlavas 


tecky V. Fojtik preéetné posluchaée ‘teéf— 
svou mile dojal a potésil, velmi tklivé pro- 
bral vyznam dnesni zde slavnosti, pripome- 
nul, komu stanek tento Zeleéti stavéli — 
ze Boht Hospodinu predevsim na pocest - 
Matky Jeho, této k jejimu dnu narozenf 
chramecéek jako darem Ze vénujf, ktery tim — 
vétsi m& ceny, an podniknuta sta¥ba v éa- 
sech neblahych a obtiznych pro predeslou — 
viceletou netrodu, pro stavbu blizké Zelez- 
nice, v éasech sv. nabozenstvinepriznivych, 
kdezto pocta Marianské se zanedbava aneb 
misty dokonce se zleh¢éuje, v ¢asech, kde_ 
vlaznost, lhostejnost ndbozenska, ba misty. 
i nevéra uctu k chramu kazi, hubi, butf — 
tu Zeleéti stavéli, stavéli pomnik k pocté 
Marianské, a tim zaroven sami sobé pomnik 
své nabozenské horlivosti, své zbozné détin- 
né oddanosti k Marii Pavné; pomnik ten 
stalym. téz bude svédkem i pozdnim potom- 
kim, Ze otcové byli zboznf krestané a vérnf 
ctitelové Marie P. K zavérku bylo téZ do- 
brodinci éestné zpomindno. — .Po kazani 
konana v nové kapli prvni mSesv. zpivand 
distojnym panem vikarem, svétitelem, kde 
zpeév lidu hudba dojemna provazela a rany > 
z hmozdirti ¢astky mSe sv. vikoli oznamo- 
valy; Te Deum a modleni za dobrodince of 
ukon¢ilo slavnost. V té slavnostni radosti, ; 
jenz potésila srdce vsech, setrval lid ai d 
pozdniho veéera, modle se a zpivaje v kapl 
Kaple sama zbudovana v slohu byzai 
tinském, neni sice velkého rozmeru ale 
dojima vkusnou, velekrasnou upravou ; ne- 
litovalit Zelecti tak mnohého ndkladu z 
jméni obecniho k téelu posvatnému, jakoz — 
i to podotknuto budiz, ze Zelecti jako o- © 
statni farnici k ozdobeni a pottebém svého — 
farniho chraému rok co rok. na pozadani 
slusnych prispévkii podavaji. K prani ob-" 
éanii Zeleéskych ptevzal vy8 jmenovany p. 
hrabé patronat této kaple, a ucini piri nf 
prvni znacénou fundaci meSni za vécnou spa- 
su své uslechtilé, vroucné milované choti; 
a obec Gast svého jméni vpapfrech, znéjfet 
na 300 zl. dala na kapli tuto vyhraditi, . 
vinkulovati. 
Skoncuji slovy Dp: kazatele: ,Odplat 
Bih vSem, jenz k dilu*tomu jakkoli bud 
radou neb darem a praci ndpomocni da 
v. e 


er, 


KRONIK A. 


Z Prahy. Ve étvrtek 28 t.,m. bude se 
slaviti zasvéceny v Cechdch svatek sv. Vde- 


aad velmi dojemnym, po tomz kaza- | Java muéenika, vévody a dédice Ceského, 


is Of Ohh 


u Véséech svatych na hradé timto porddkem: 
Ve stredu, v svatvecer té slavnosti, budou 
v kolleg. kostele u VSech Svatych o 3 
h. odp. slayné neSpory. Ve ¢tvrtek o slav- 
nosti bude tamtéz kazani némecké jo pil 
9., Geské pak v 10 h., nacéez nasledovati 
bude oféra ve prospéch dostavéni chramu 
sv. Vitského, po té bude slavna pontifikalnf 
mse sv. “Odpoledne ve 3 h. budou slavné 
nespory. V tyz ¢as vyjde z chramu Pané 
u Matky Bozi pred Tynem obvyklé processi 
na hrad k hrobu sv. Vaclava (v metrop. 
chramé  sv.-Vitském), kdez se v tyZ den 
udéluji plnomocné odpustky, J. Eminence 


| nejdist. p. kardinal s procesim konati bude 


poboznost ku pocté téhoz sv. patrona na- 
Seho. Po cely oktaév bude. v tétéz kapli 
kazdodenné vy 8 h. rano mée sv. pri zpévu 
a Smodlitbami v jazyku Geském, odpoledne 
pak budou ve stredu a rovnéZ i po cel¥ 
‘ oktav kazdodenné v 5h. litanie s poze- 
hnanim. } 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 29-30, zari a 1. ifjna u sv. Jana 
Nep. na Skalce. 

*_*  , Katolicko- politicky spolek pro 


 Gechy* bude zahdjen zitra 0 9. h. m8f sva- 


4 
+ za 


WAI 


: 


i 


tou, jizv kostele sy. Salvatora slouziti bude 


J. Em. nejdist. p. kardinal, naéez pak o 
-10 h. bude shromazdén{ v mistnostech Be- 
sedy katolické, Piistup. k této konstitujfet 


~ hromadé povolen jest pouze tomu, kdo se 


hy aes 
we 
lhe 


rykaze listkem, ze jest ¢lenem. 

 #—* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici srpnu 85 chudych krestani v Praz- 
skych nemocnicich zemyelych, v celku jiz 
468 osob. 

*_* Od Mélnika. Duchovenstvo pa- 
tronatu Jeho Jasnosti kniz. Jiriho z Lob- 
kovic podalo adressu divéry tomuto slo- 
vutnému patronu svému. V éele podpisi 
éte se podpis vd. a velezaslouzilého vika- 


re Vojtécha Zumana, dékana Chorusického, - 


jenz jest nejstarSim vikarem nejen v diecé- 
si Litoméfické a v Cechich, ale i v Ra- 
kousku. V adresse této vyslovuje knézstvo 
radost svou nad tim, Ze p. patron se stal 
marsalkem kralovstvi Ceského i pevnouma 
nadéji, Ze za vedeni jeho, kde se o cirkey 
 jednati bude, jen prospéch jeji rozkvete a 
slibuje, ze pamétlivo bude jeho u oltdte 


' P4né na modlitbach o pomoc a silu. 


*—* Z Hradce Krdlové. J. Exe. nej- 
dist. p. biskup Karel Bor. Hanl bude sla- 
viti dne 4. listopadu 40letow pamadtku do- 
sazen{ svého na stolec biskupsky. Dne 4. 
zari t. r. dosdhl 90 let véku i jest tudfz 
seniorem y diccési své a zérovel nejstarsim 


fo gt ae . 
| RS - 
a 436 eases \ 4 ; 


biskupem vRakousku. Jmenovant biskupeti 
Kralohradeckym od cisate Frantiska I. dne 
25. ijna 1831. Biskupské toto jubileum jest 
tim pamdtnéjsf, Ze Zadny ze 16 predchidet 
nynéjsiho p. biskupa nedoséhl na_ stolei 
biskupském toho véku, ackoliv mnozi na- 
stoupili ve véku mladsim. 

Z Brna ¢teme v ,,Hlasu: Adresa, jiz 
dcery Moravské na vyzvani vysokororodé 
pf. hrabénky Belcrediové sv. Otci k jeho 
25letému jubileu byly zaslaly, ¢itala 95.000 
a nékolik set podpist. Povazime-li kratkou 
lhitu, kterdz sbiranipodpisi vykazana byla, 
musime vyznati, Ze dotteny poéet jestnade 
vsecko o¢ekavani velky. Tento velky po- 
cet podpisi, jakoz i nadSena horlivost, s 
jakouz na vsech skoro mistech Moravanky 
pri podpisovani samém si vedly, jest opét 
dikazem vrouci pritulnosti jich k Stolici 
apostolské a cirkvi katolické vibec. 


Z Vidné. V nedéli'dne 27. srpna 


byl ve Vidni slavnostné posvécen dim ka- 


_tolické jednoty tovarysiv, kteryz dle vyroku 
‘knéze Schiiffera,jeneralniho predsedy veske- 
rych jednot toyarysskych, jest pravy paldc 
a nema rovné sobé budovy mezi vSemi do- 
my tovarysskych jednot v Rakousku a Né- 
mecku. Syécenf vykonal sam nejdtst. p. 
kardinal-arcibiskup Otmar z Rauscheru u 
piitomnosti svéticfho biskupa dr. Kutsch- 
kera, pak nejvySsiho hofmistra cisarovny 
Karoliny Augusty, hrabéte Cavrianiho, ja- 
koz i mistodrzitele dolniho Rakouska svob. 
p. v. Webra. Nejprv ‘byl ve chramé sv. Jo- 
sefa posvécen novy prapor jednoty, natez 
tovarysové v porddném prtivodu se odebrali 
do své nové budovy; prtivodu suéastnilo 
se 2000 tovarystiv, mezi nimiz byli vyslan- 
cové 32 jednot z Rakouska a Némecka se 
svymi predsedami a 18 prapory; mimojiné 
zastoupeny byly jednoty tovarysské z Pra- 
hy, Olomouce, Brna, Opavy, Lvova, Za- 
hrebu, Inomosti, Mnichova a Stutgartu. 
U veéer konal se v mistnostech jednoty 
hudebni koncert spojeny s deklamacemi; 
mezi zabavou dosly telegramy z Alexan- 
drie z Egypta (od taméjsf jednoty), z Mni- 
chova, Mariacelle, Pesti, Inomosti; nejvice 
radosti sptisobil tovarySim éeskym telegram 
dosly z Chrudimi. V novém domé nachéa- 
zeji se prostranné siné uéebni, citarny, spar- 
ny, Zahrada i kuzelnik. V nedéli dne 3. 
zari sesli se Clenové jednoty opét ku spo- 
leéné zdbavé, pti které p¥edseda dr. Gru- 
scha sdélil, ze mistr zimetnicky Milde pti- 
stoupil k jednoté co zakladajici Glens 500 


zl. a Ze se spolu zavadzal, darovati jednoté — 
20 zeleznych posteli. Budova jednoty Vi- 


+ 


er Ne is i. 
* ad i 


Y ae 
<* 


vzniku svém dne 31. kvétna 1852 Gitala 
jednota 37 tovary8i; v 19 letech od tédo- 
by proslych pridruzilo se 14800 Gleniv k 
jednoté této, 

Z Rima. O slavnosti nanebevzeti blah. 
Marie P. dne 15. srpna byl Rim slayné 
osvétlen; mndmésti Corso zarilo jedinym 
ohném a rovnézZ i v jinych éastich mésta 
bylo osvétlent vSeobecné. Chramy byly zboz- 
nym lidem pfeplnény, tisicové véricich pri- 
stupovali ku stolu Pané. 

*-*- Jednota mladeze katolické pod 
nazvem ,Circolo della Giuventi cattolica 
di san Pietro“ ustanovila sena tom, Ze na- 
proti zmahajici se nemravnosti obyvatel- 
stva postavi mocnou hraz ziizenim kniho- 
ven, ve kterych by se prospéSné spisy na- 
shromazdily a chudému obyvatelstvu zdarma 
rozdévaly neb pijéovaly, aby tou mérou 
obecny lid odmitnouti mohl spatné spisy, 


_ jenz se mu od nevérciv ustaviéné do ru- 


kou vtiskuji. Jedna knihovna druhu tohoto 
 byla jiz skuteéné zfizena. 

_ *—* Novy spolek politicky utvofil se 
v Rimé pod nazvem ,,Vittorio Alfieri* ; idem 
spolku mize byti Clovek jakéhokoli vyzné- 
ni, jen kdyz bojuje proti cirkvi katolické. 
Potlaéeni katolicismu, zvelebeni protestantis- 
mu,. aliance mezi Italii a Némeckem jsou 
pry uéelové téhoz spolku; mimo to zava- 
zuji se élenové pro pripad valky na bojisté 
se dostaviti a hodné mnoho chramiv ohném 

_miiciti, zejmena Vatikin; knézi budtez vy- 
‘hosténi. Zda se, Ze spolek ten jiz vydal prvni 

ovoce své Ginnosti. Nebot v Arezzu pii- 
blizili se jednoho vecera v mésici srpnu né- 
teri zlosynové ku chraému della Murata, a 
petrolejem natieli dvéfe i vnitrek chramu, 
naée% velkou ¢ast petroleje po zemi rozlili 
a zapalili. Ihned zahubny pozar poéal se 
rozmahati achrim by se byl obratil v ssu- 
tiny, kdyby statecni obéané nebyli v Cas 
prispfsili, jimZ se po nemalém namahanf po- 
datilo ohen uhasiti. 
_ #*_#* | Osservatore Romano‘ prohlasuje, 
Ze zprava, jakoby sv. Otec zamyslel uza- 
vifti jakousi pijéku penézitou, jest uplné 
licha a nepodstatna. 

Z Parize. Nynéjsiarcibiskup Pafizsky 
Msgr. Guibert narodil se v Aixu v_ Pro- 
vencsku a jest 68 let star. Na knézstvi jsa 
posvécen ystoupil do kongregace Oblatiiv 
a po nékolik let s vytecnym prospéchem 
tam piisobil. Biskup z Ajaccio, Msgr. Casa- 


nelli d’Istria pojal jej pak s sebou na ostrov | 


Korsiku co jeneralniho vikdéfe a fiditele 
semindie knézského, Odtud ptisel do Pa- 


| radovani stravilo sily moje, 


pihent a AS] a 
denské stdla celkem 145.000 zl. r. m. Pii | ize taktéz co tiditel semindée a bray pd 


tom stal se biskupem ve Viviers a pozdéji 
arcibiskupem Tourskym. KdyZ se dne 23. 
éervna t. r. vy Toursu konala roéui schize 
jednot sv. Vincencia, promluvil k nim ar- ’ 
cibiskup Guibert takto: ,,Dovédév se, Ze 
jsem byl ponavrzen na arcibiskupsky pre- 
stol v Patizi, snazil jsem se pisemné pia- 
telim svym, jénZ se blizko vlidnich osob 
nachazeji, vysvétliti divody, pro které za 
neschopna jsem sebe pokladal zaujmouti 
stolici tuto. Nikoli snad proto,Ze bych se 


smrti obaval; v mém stéri se Glovék smrti 


vice neboji a mimo to Zivot mij naéledf cfr- 
kvi a kdybych za rok nebo za pial leta jej 
poloziti mél, nic lepSiho bychsobé nezaédal. 
Leé pred Bohem jsem vyznati musel, Ze 
nejsem sto vyplniti tak dulezité poslani a 


% 


duchovni zajmy velkého mésta Parize Him 


diti rukou svoji. Nicméné piibyl minulow 
nedéli do Toursu ministr osvéty, Jules Si- 
mon, co vyslanec vlady; pil druhé hodiny 
_jsem s nim rozmlouval; pravil jsem, Ze jsem 
u véku pokroéilém, ze 30 let biskupského - 
Vy davate 
uredniky své, tak jsem fekl ministrovi, po 


30 leté sluzbé na odpotinek a mné bras Sg J“ 
Ottis 


nyni nabizeti chtéli prestol Parizsky ? 


nemozné. NaéeZ ministr vece: ,Dnes u 
S témi 


nas vSecko konaji hlavy Sedivé.“ 
slovy mi doru¢il list chefa exekutivy Thiers-a, 
kteryZ s obvyklou jemnosti svou mne do 
lééek polapil. 
dinym slovem poukazal na vzneSenou di- 
stojnost, ktera se mi nabizi, aneb naslavu 
a lesk cirkve Parizské? Ani slovem se to-— 
ho nedotknul, nébrz jen toto psal: , Pane, 


mam za to, ze bezvladi (anarchie) na dlou- — 


hou dobu jest potlaceno; proto vsak  nic- 


Domnivate se snad, ze je- — 


on 
til 
¢ 


méné vyzaduje prestol Parizsky muze plného ~ 


uslechtilé obétavosti a tudfzZ Vas ziddme, — 
abyste prestol tento nastoupil.‘‘ 
mohl odvétiti? I slibil jsem, ze tak u¢inim, 
jak papez rozhodne, Pakli v zkouSce této 


nepodlehnu, sezndm odtud, Ze prece nejsem | 


zcela neuzitecny. Ucinéji se mnou, jako 
Cinivaji s velkymi, daleko rozpiatymi mosty 
drive nez se verejnému pouaziti odevzdaji. 
Kladou na né nesmirnou tizi; snesou-li ji, 
slouzi.to za dtikaz, Ze jich k obecné po- 
trebé pouziti lze. Tak bude i se mnou. V 
prvnich dnech bude mne tiziti nouze hmot- 
né i bida mravni; vytrvam-li, pak jeSté na 
néjakou dobu budu moci slouziti lidem 
jakozto mustek, jimZto se Parizané do raje 
nebeského dostati mohou. Proto se biskup 
nazyva ,,Pontifex t. j. ten, jenz lidem most 
stavi a jim na misté mostu sloudi, 


Co jsem — 


Literarni oznamovatel. 
*_* Kazatelé slovansti.“ Sesit 10. 
obsahuje _ duch, yeti na ned. XVI. po sv, Du- 
chu; 1, C kiestanské dokonalosti (ze slovin.); 
2. O syéceni svatki a chovéni se pti hodech 
neb veselich (z polst.); na ned. XVII. O las- 
ce k Panu Bohu (z polit.); na ned. XVIII: 


1.0 znamenich spaseni (ze slovin.), 2. O po- 


 yeho®, Rok 1871. Cislo 5.: 
pri rozliéném svétle, “ 


et 


Wi a 


ne 
Ly 


. 


aie 
a“ 


ss Bi 


y 


ie mn 


te 


- mi chramu Pané* 
-a svéceni chramiv (z polst.}, 2. Jezis na ka- 
na oltati (ze slovin.); 


_- -misté 
_ 1870, kterouz 
_ kupa iezenského ¢esky svym krajanim li¢i- 


ae 


' gskole na Hordch Kutnych. 


tiebé pravé litosti ve sv. zpovédi (z horvat.) ; 
na ned. XIX: 0 pozvanych a vyvolenych k 
hostiné nebeské (z polst.); na ned, XX,: O 
kiest. moudrosti (ze slovin.) ; na den posvéce- 
I) O trojim téelu budovani 


zatelné, v zpovédnici, 
naned. XX1.: 1. 0 zadostuéinéni (z horvat.) , 


: ai 0 kiest. sndselivosti (ze slovin.) 


“#_* ,Hlasy katolického spolku tisko- 
»Novoveka osvéta 
Od Vaclava Honejska, 
Str. 39. — Cislo 6.: , Ohavnost spustént na 


svatém v Rimes 
Jan Nep. Fr. Desolda, kapitular a knéz radu 


Blasiekych na c. k. gymnasiu plzeiském. Str. 31. 


“bebo tare 
dal Ant. V. Huml, realni 


5 22 


profesor na vyssi 
2. sesit. 


d¥evorytinami. 

~ ladem Rohlitka a Sieverse. Str. 84. Obsa- 

~huje sklarstvi a banictvi. . 
| ¥_* Ary middege,“ Sestavil Adolf) 


| Potivek, ter 


Se Praie 1872, Nakladem knéhkupectvi Miku- 


ak a heey aa v_ Karliné. Str. 67. 

* ,Divadelni hry pro déti.“ Sesit IL. : 
Bite v botdch.* Bachorka ve 2 jedndnich 
a Gustava Putlitze prelozila Eliska; Peskoya, 
V Praze 1872. Nikladem knéhkupectvi Miku-- 
‘dase a Knappa v Karliné. Str. 23. 


- Osobni véstmk duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 


‘p. Ant. Sollner, faraé* vy Klinghartu, za farafe | 


v Schonlinde ; 


p. Jos Pospisil, koop. ve Veptku, za kapl. | 
bp “do Neyeklova ; 
_p. Fr. Smetana, kapl. ve VSerubech, za 


kooper. do Vepiku ; 
p. Jan Benes, neom., za kapl. do Vserub ; 


Pp. Vilém Danz, knéz ft, kiiz., za koop. w sv, 


_ Frantiska v Praze; 
P. Frant. Turek, knéz rf. ktiz.; za koop. a 
sy. Frantiska vy Praze ; 


” 


August Beotchanal’ far, v Hisviosel v 
lp. Theodor Hofmann, kapl. V Kislingswalde, 
za administr. vy Hausdorfu; 
p. Jos. Herzig, za kapl. do Gabersdorfa ; 
V_ biskupstvi Kralohradeckém. 
Uprazdnéné misto: | 
Misto kazatele pti chramu Marie P. v Iradei, 
Kralové do 12. ffjna. 
V biskupstvi Budéjovickém. 
Vyznamendni jsou: 
Va. P. Leopold Ant, Vackds, inful, prelat, 


zpachané 20, zari | 
dle pa styrského listu p. bis=} 


: % | 
* , pret, v Teplé, kniz. arcib, notér a prof. teti | 


—* ni foapevks y k ndzornému vyucovdnt | 
K potrebam skolnim spora- | 


V Pravavt@72° “Viskem a nant 
ip. Ant. Cihld¥, 


Sesit 1. S 21 vyobrazenimi. , 


|p, Karel Hahiel, 


opat fadu cisterc. ve Vyasim Brodé, ob-. 
drzel komthur. kiiz c. k. t4du Frantiska 
Josefa ; ist: 

P. Fr. Xav. Kosel, jub. knéz a senior it. ci- 
sterc. ve Vys. Brodé, os. dékan v Stropnici, a 

p. Jan Votava, jub., os. dékan v Katovicich, 
jmenovani jsou b. konsist, rady ; 

p. Mat. Rabsky, vysl. faraét Mladosovicky, 
jmenovaén bisk. notarem; 


tf 
hk, 


p. Viktor Vorel, fart y Bernardicich, jmen.. 
V biskupstvi Litomérickém. _ 
Vyznamenani jsou: ae 
|p. Karel Gossler, katech. na real, 
Chomittové, obdrzel exposit, canon. ; 
ps Jan Runtsch, admin. spit. kostela u sy. 
Ducha tamtéz, jmenovan os. fardtem, — 
{ Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
far. v Dolni' Krupné, za 
rate v Bakové ; 
p. Fr. Krupicka, - on kapl. vy C. Dubu, 
4 admin. in spir. et temp. v Jablonci;  _ 


p. Theodor Bergmann, koop. za adm, v: 
4 Nymburce ; 
| p. Jos. Lang,. kapl. v Bitozevsi, za admi ey, 
Fe. Necemicich ; F 
“p. Jos. Kretschmer, k. z Jablonce do Josephs- 
thalu; * 
val apc Vac, Tesat, k. z Brezna do Dlouhych Mostii; 


p. Jos. Baraca, k. z Dl. Mosti do 6. Dub: 

k. z Postoloprt do Borku ; 

p. Jos. Mikolasek, neom., za koop. v Biezné; 

p. Jos. Siminek, n., za isa koop. v Tyne 
nad Rovenskem : 

p- Jan Zdarsky, n n., za kapl. v Drikové. 


Do Budéovie. Vp. Fr. Jenéek, kaplan ve Zbi- 


| slavi odslouzil 20 mi sy. ve prospéch chramu sy, 


Vaclava. 
* , Tyto dni byl vydavateli t. ligtu atedné doruéen 
‘arch 8 orlickem a titulem: ~,,Erwerbsteuerschein. 
“List na dan ze Zivnosti‘, kterymz c. k. ‘berniénf 
ssprava v Praze vyméiuje za vydavani Blahovésta 
‘dah ze Zivnosti.asice H, pilletim 1871 potinaje, 
To svédci. vydavateli, bude-li plat ulo-zen té% re- 
daktorovi a mnoho-li, posud nevime. — - 


diskem kniz. arcib. knihtiskarny 


za Rohifcka a Sieverse v Praze. 


e 
_ 


_ hrabstvi Kladském: dan’ na, -odpo¢ineki; ait 


ra j e 


-p. Mat. Mikota, far. v Chr4stanech, jmenoyan. *y 
_ b. vikétem  stiidnictvi Bechyiiského ai; ber 
| kons. radou ; f 


tajemnikem be vikar. tradu Bechyiiského. + 
» see 


td 


Skole v 


a 
es: 


ee 


x 


rr, 


v i 1 Pra de i jna, “sit. oh Eislo 28. 


a ap 1 ae i as eee 

rs se Bet Goch, Sa Predplaci se © 

5 a 25. oa | Vv expedici 
“Haidghomécice, & u véech .#4dnych 

| Ree 

£ end. semi se eee 
ge ap ds. 1 . Darok: 2 zl. 50kr. 
x ek i ag” pilr. : 1z1.80kr. 

: Expedice: rag Po posté: © 


_-Ykatol. knéhkupectyi eres ‘ reo 

elo » ozs — fs 
Be B. Stybas dSY a 0 1¢ ny pores i ol Sarin 
‘a na sv,-Vacslavském 


‘ Pfedplaceni étvrt- 
némésti, éis. 786-1. ; rae 
Nedosla éisla letnise neprijima, 


~ roklamuie aside * —-Redaktor a adda date!’ 1: knéz FI FRANTISEK SRDINKO, — ,Jo@ottivé isla 


se neprodayvaji _ 


ae - 


Sipravedinait iefioje narod, ale hfich bidné dni narody.“, (Piisl. XIV. 24.) 


Beany na nedéle a svatky chraémem Bohu zasvécenym, v kteryz sim 
~celeho roku. Bah vehizi av ném svtj pifbytek cint. 
i a= Chrém Bozi, piSe ap. Pané, svaty jest,» 


LVI. Na den posvéceni chramu Pané. | tery jste vy. (I. Kor. 3.17.) Jesto jsme | 
piccete tedy, pokracuje sv. Augustin, ucinéni chra- 


: Dne&nisvateéni evang. (Luk. 19, 1—10) | mem Bozim, mame a chceme s touze milo- 
; vypravuje 0 Zacheovi, do jehoz domu Kri- | stf se priciniti a tak byti Zivi, aby Bah Vv 
f _ Stus prinesl. spaseni. nas, v chramé svém, nenalez] nic¢eho, co 
1. Zbozny kajicnik Zacheus ukazuje by nejéistsi oko jeho velebnosti mohlo ura- 
0% _ndm, jak mdme hodné slavnost posvécent | ziti. : 
- chrdmu konati. On tddaje vidéti Jezise 4, O slavnosti posvécenit chrémoveis se 
$4 ystoupil na strom. — A kdy% Pin Jez{§ | ozdobujf, hori mnoho svétel a sluzby Bozi 
__-vyjevil prani, Ze chce v domé jeho zistati, _hluénou hudbou a zpévem , se prov Azelf. 
- sstoupil . spéSné a pyijal jej raduje se. — Tovsemda se i v nds duchovnim spisobem 


Tak i my mame dnes touziti po Panu = diti. Je&to, jak df sv. Pavel, chram Boii 
BE peed pe spéchati do chraému, abychom | jsme, mame chram tento, dusi svou prede 
Jej uzreli a jemu- nejvy ssimu Panu sepo- vsim ocistiti ode vSech poskvrn hiicht a 
 Wonili a kdyz P: Jezis snizi se, ze zavita | zdobiti ji vselikymi ctnostmi; mamet i své- 
Se ~ do. srdcinasich, mame Jej piijtti radujice | them dobrého prikladu svititi pted lidmi, 
se. Nuze ki. piyipravte. srdce syé, abyste a cely Zivot svij tak z¥iditi, aby jako zvu- 
Krista hodné piijali v nejsv. Svatosti. éné hudba libil se Bohu i lidem. Takto ~ 
2. Stoje pak Zacheus, rekl: Aj polo- | budeme paiidtku posvéceni chrému hodn 4 
. vict statku svého, Pane, déodin chudym a | slaviti. eis 
oklamal-li_jsem v éem koho, navracupi ctrver- 5. Jesté néco. Sv. Pavel pise ke Ko- ou, 
ndsobné. O kézbychom podobné smysleli a | rintskyin: ,,Zdal’é nevite, Ze chidm Box 
hotovi byli, jako Zacheus, ze nechceme | jstea Ze Duch bozi prebjvd: vevds 2“ (3, 16.). 
nic nepravého ¢initi, ze nechceme jméni | To, bohuzel !mnozf{ kfestané jakoby nevédéli, 
nespravedlivé. dobyvati a cizi statek za- neb alespon o- posviceni na to zapom{najf, 
drzovati, nybrz i z toho, co jsme slusnym, | sice by télo své pokrmy a napoji nepre- 
dovolenym sptisobem nabyli, ze chceme | cpavali, takze z toho. byvaji nemocni. Chrai- 
s potrebnymi sdileti; takto bychom sez htis- | te se kt. vsf nesttidmosti v jidle av piti. — 
niki stali krestany spravedlivymi a dusi na- | Nesttidmost, obZerstvi a opilstvi jest a zt- 


* ‘Sf stalo by se také spasenf. — To ¢iime | stivé hrichem smrtelnym také 0 posvicent. 
% kf. atak hodné budeme posyéceni chramu | Znamat jsou vam zajisté slova pisma sy. 
- slaviti. »Ani opilci ani zlolajci nebudou kralov- 


3. Sv. Augustin di: Kdykoli koname stvim Bozim vlddnouti.“ (I. Kor. 6, 10.) 
slavnost posvéceni. chrému, mdme si umy- | Ve v8em budiz mira. Proto nechtéjte chram 
slit, Ze chceme totéz Bini, co se délo s | Ducha syv.,télo své zneuctivati hiftchem ne- 
chrdmem, kdyz byl posvécen. Jako posvéce- | sttidmosti. Take dnes odvrzte skutky tem- 
nim budova stala se chréamem, .domem Bo- | nosti a jako ye dne poctivé chodte. (Rim. 
dim: tak kiestan stal. se skrae:kiest sv. | 13, 13. 14.). — Tak budete pamatku posvi- 


Suh 2s 8 se ge 


ae aos, BY OP Me ip al ae oy 
vent chrému hodné slaviti a dusi vasi sta- 
ne se spaseni. — 


LVII. V nedéli XX po sv. Duchu. 
Dnegni sv. evang. Jan 4, 46—53) 


jedna o uzdravent syna krdlova. 4 
~ 1. Nemocné dité — hrozny kriz v dome, 
éehoz ani vzacné rodiny nejsou prosty. Toho 
_ déikazem jest krélovsky ufednik v mésté Ka- 
farnaum, jehoZ syn bys nemocen, véak ne- 
moc jeho slouzila k Zivotu duse. — Tak 
jest to Ss kazdou nemocf. Po laskavem 
“umyslu Bozim maji nemoce ktomu slouziti, 
aby spravedlivi jimi nebe si zaslouzili, hris- 
nici pak aby vééné zkdze usli. Uzivejme 
tedy nemoci a vSelikych télesnych strasti 
ku spdése dusi svych. Nemoc tézka, df 
pismo sv., stifzlivou Gini dusi. (St. 31, 2) 
Pred neduhem poniz sea v éas nemoci ukaz 
obracent své. (Présl. 18.21. Zjev 2, 21. 22.) 

2. KdyZz zdidné lékatstvi nemocnému 
synu nechtélo pomahati a syn potinal umi- 
rati, vzal otec vtocisté k jedinému pravéiu 
lékati, kteryZ pomoci mize a chce, kdyz 
nikde nelze najiti pomoci, t.ku Kristu. Tak 
to i my mdéme ¢initii — Dobie jest, ano 
povinni jsme, abychom v nemoci prostredkt 

_ prirozenych udZivali. ,,Cti lékaite pro potte- 
bu, nebot i jej stvotil Nejvyssi*, pravi moudry 
Sirach (38, 1.) V8ak léky prirozené jen po- 
tud pisobi, pokud onen lékar nebesky spolu 
pomaha. Proto radf tyz Sirach: ,Synu, Vv 
nemoci nepohrdej sim s sebou, ale modli 
se Panu a ont uzdravi tebe.* (38, 9.) 

3. To pak plati nejen v nemocech téla, 
nybrz iv chorobach duse. , Pane sstup, prvé 
nezli wmie syn mij‘, prosil setnik. Tak 

ivy kr. rodi¢ové, kdyz dftky vase na dusi 

onemocnély aneb.snad docela umiraly t. j. 

do tézkych hifchi padly neb milost Bozi 


‘ee 


 -&tratily, spéste ku Kristu a divérné vo- 


lejte: ,,Pane, sstup, prvé nezli umie syn 
muj, dcera ma!“ — 

4, Rekl k nému Jezis: ,, Newziite-li diva 
a zdzraki, neuvérite' Co tu Pan otci ne- 
mocného syna vytykal, to pohfichu i nds 
se ty¢e. Mnozi patii co den zazraky moci 
a dobroty Bozi. Nez zazraky piirozené jim 
nestaci, zddajit nadpiirozenych. I tyto se 
staly; vsak chtéjf viastnima o¢ima patriti, 
sice nevérf. O malé viry! Coz nevédi, co 
pravil Pan Jezis Tomasi: ,Ze jsi vidél, 
véris ; ale blahoslaveni, kteri nevidéli a 
uvérili,© (Jan 20, 29.) Chtéjmez i my N. 
byti tak blahoslavenymi; nezdédejme zazrakt, 
kde jich neni treba. — Dosti na tom, Ze 
divy, jezto ¢inil Jezis, cirkev sv. nim za- 


jevi se prava ttécha a spokojenost. 


. chovala ; tyto pak jsou napsdny, abysté 


vérili, Ze jest Kristus Syn bozf a byste 
vérice Zivot méli ve jménu jeho.“ (Jan 20, 31.) 

_ 5..,,Uvéril on (setnik poh.) a dim jeho 
veskeren.“ Jaké to proména v domé! Pred 
neddvnem tolik starostf a narki, a nyni 
sama radost a plesdnf. Tak pravdivé jest 
slovo: Vira spasena, blazena Cini. — To 
vidime v kazdém pravé krestanském domé. 
Kde pravaé vira ptebyva, tam dli stésti a 
pozehnani, tam i v nestésti a v souzenich 


pak v domé neni viry, tam neni trvalého 


§tésti, ba ani pri vsi zamoznosti nenf pravé- 


radosti a blazenosti. Proto ki. dréte se 
pevné viry Kristovy, jezto ¢asné i vécné 
vas oblazuje. (1. Jan 5, 5; I. Petr 1, 5—9.). 


LVI. Na den sv. Vorsily*). 


Pyiblizila se nam slavnost klasterni 
t. pamdtka mucéenické smrti sv. VorSily, 
patronky nab. radu, po niz ct. s. mate své 
jmeno, jako druhé prijmenf. 


1, Sv. Vorsila sesvou druginou, jaky to _ 
velebny zdstup krestanskych panen a re- - 


kyn, jezto pro zachovani Ccistoty se muCiti 


daly a pro viru Kristovou Zivot svaj obé-— 


tovaly. K této druziné sv. Vorsily i vy ct. 
s. jstese pripojily; nebot jste nejen slibem 
Cistoty, nybrz i chudoby a poslusnosti Panu 
se zavazaly a tak vsmysiu duchovnim druz- 
kami sy. Vorsily se staly. — Krasné, vzne- 
Sené je povolani vase; nebo zachovava-— 


nim ¢istoty, chudoby a poslusnosti nejen — 


sv. Vorsilu; nybrz Spasitele svého nasle- 
dujete. — On sdm, panic jsa bez poskvrny, 
vola: ,, Jsou panicové (panny), kteri se sami 
oddali pro kralovstvi nebeské.. Kdo mize 
pochopiti, pochop. (Mat. 19,12.) A dusem 
cistym hojnou odménu slibuje tka: ,,Blaho- 
slaveni ¢istého srdce, nebo Boha vidéti bu- 
dou. “ (Mat. 5, 8.) On v chudobé zrozen 
chudobu blahoslavil. (Mat. 5, 3. Luk. 6 
21.). On poslusen nebeského Otce a pod- 
din svym rodi¢im, radi kazdému, jenz 
chce byti dokonaly, aby podrobil vali svou 
vali cizf, tka: ,,Chce-li_ kdo za mnou pii- 
jiti, zapti sebe sim, vezmi kiiz svaj a néa- 
sleduj mne.‘ (Mat. 19, 22.). — Nuie, ct. 8. 
budte ndsledovnice Kristovy v éistoté, po- 
kore a poslusnosti jako byla  patronka 
vase sv. Vorsila; pak budete pravé ctitel- 
kyné a hodné druzky jejf. 

2. Sv. Vorsila se suiymi spolecnicemi 
priroundvd sev sv, evangelium (Mat. 25.) 


*) Promluva k ct. panndm idu sv. Vorsily, 


Kde. 


x 


a 


ie panndm moudrim, jexto majice lampy 
naplnéné olejem, Zenichu vstife vesly a pii- 
-pustény byly do veceradla. Tak i vy ct. s. 


~ méjte srdce sva naplnéna olejem viry, na- 
_déjea lasky i vSech ctnostf a skutkii kie- 


it 


stanskych, aby vidy vroucné a radostné pla- 
-polala Panu. ; : 
83. Dale znaimo vam ct. s., Ze sv. Vor- 
Sila obrazt se s prdporem v ruce, jakozto 
vidkyné svych druzek, jeZto pod sipy ne- 
pratelskymi sice klesly, ale pro véénost 
zvitézily. Toté obraz duchovniho boje, kte-. 
ryZto vsickni podnikati musime proti ne- 
pratelim spaseni. Sipy jsou rozliéna poku- 
Seni, jezto ct. s. stateéné premahejte: pra- 
por vaS jest ki{z, jehoz se nespoudtéjte a 
bezpecné zvitézite. he 
4, Jesté se, ct. s., nécemu uditi mizete 
od sv. Vorsily a druziny jejf. Ony jako 
pospolu cestu konaly, tak i spoleéné smrt 
-podstoupily. A tak i vy ct. s. budte po- 
spolu Zivy v svornosti a lasce az do smrti. 
,Usilujte zachovati jednotu ducha ve svaz- 
ku pokoje.“ (Ef. 4.) 

. 5. Koneétné jako sv. Vorsila rozplame- 
nila druzky své, aby z lasky k Bélin viru 
@ cnost cistoty zachovaly: podobné jest ipo- 
volani vaSe, abyste divky kiestanské vycho- 
vavaly v bazni BoZi, coz ¢iiite se v8f hor- 
livosti a ladskou, k Gemuz i sv. Pavel vas 
yzbuzuje, an piSe: ,,Budto ze ma kdo tad, 
konej jej v. pyisluhovani, budto kdo uéi, 
pracuj vy uéeni, kdo napomina, vnapomina- 


. — Kdo predstavenym jest, konej trad 


 svij s petlivosti.« (Rim. 12. 7, 8.). 


Pd 


oa 


Budete-li, ct. s., co jste Panu slibily, 
-vzdy verné plniti, dojdete zajisté jako sv. 
Vorsila patronka vaSe i s druzinou jeji ko- 
runy vé¢cné slavy. 

£ 


Na pocatku roku Skolniho. 
(Exhorta.) 


Opét shromaézdili jsme se dnes po 
delsi prestavce na tomto misté posvatném, 
abychom na poédétku nového Skolniho roku 
prosili nebes Pana, by pozehnal pracim 
vasim, m, Z., které Gekaji na vas; vzyvali 
jsme véera Ducha sy., aby osvitil a posilnil 
vas, byste zase jeden rok iZivota svého 
pracovati mohli ku cti a slavé Bodi, ku 
blahu svému Casnému i véGnému a k ra- 
dosti milych rodiéai a uéiteli svych. 

M. 7., v této dulezité chvili, kdy opét 
mohu mluviti k vam, uznavam za svatou 
povinnost svou, pripomenouti vam, co jest 
vase povolani, napomenouti vas, abyste 


- yady na zfeteli méli budoucnost svou. 


oe 

Rodigevé vasi odevzdali vas ustava 
naséemu proto, abyste v ném  bohumile, 
mravné a zbozné vychovani a ve vem po- 
trebném a uziteéném vyuéovani byli; rodi- 
Gové vasi nesetif ani nakladu ani obéti 
jinych,’ jen aby vam poskytli moznosti 
dikladného vzdélani a pojistili Stastnou 


-budoucnost: k tomu tedy shromézdili- jste 


se opét na ustavu nasem, a tate povinnost 
musi vam stale na mysli tanouti. . ; 

~Povolani vase, m. Z! jest, abyste dle 
piikladu: JeziSe Krista, onoho vzoru véf 


-dokonalosti, prospivali moudrosti a milosti 


pred Bohem i pred lidmi. 


A moudrosti budete vzdy prospfvati, — 
budete-li vzdy pilni; pilni v modlitbé, pilni 


v uceni i kazdé jiné praci. Vsechno poze- 
hnani, bez néhoz se zdidné dilo nezdafri, 
prichazi od Boha; Buh vsak pozehnani své 
udili jen tém, kteri za né prosi,' radi se 
modli: za tou pricinou podcinejte kazdou 
praci svou s Bohem, zatnéte uteni své s 
naboznou vrouci modlitbou, budte msi sy. 
a jinym vykonim posvatnym s pravou po- 
boznosti pritomni, prijimejte s zivou vérou 
a détinskou pokorou sv. svatosti a poslou- 
chejte radi a ochotné slovo Bozi; tim duch 
i srdce vase k Bohu se obrati; zivot va5 se 
zuSlechti a v cnostech stale prospivati budete. 

Budte vsak tézZ pilni v uéeni:.neocha- 
bujte, pakli se vam prace kteraé nesnadnou 
zdati bude, ale ¢cim vétsi budou. prekazky, 
tim vetsi a vytrvalejsi pilnosti musite je 


premahati; prilnéte tedy se vsi laskou k’ 


uceni svému, vytrvejte a Bih vam pomize. 

O velikém vitézi Tamrlanovi vypravuje 
se, ze od mravence naucil se vytrvalosti, 
kdyz jedenkrate rozmrzen jsa nad nezda- 
fenim prace své mravence pozoroval, ak 


Ta 
Sedesatkrate velkou:tiz na horu 
tahl, aZ se mu to posléze podarilo. 

Mnozi jiz Zeleznou pilnosti prekon 
prekazky nejvétsi; vynalozte tedy vSechny 
sily své, pracujte a modlete se, a ku konci 


ve 


roku s potéSenim spatiite ovoce vytrvalée , 


pilnosti své 
M. 7.! mate téz prospivati milosti pre 
Bohem a pied lidmi! Milostf pred Bohem 
prospivati budete t. j. budete Bohu vzdy 
milejsimi, budete-li nébozni a vibec cnostnt; 
abyste tedy Bohu milymi byli, musite radi 
choditi do chramu Pané a tam s_ celym 
srdcem, vroucné k svrchovanému Otci na 
nebesich se’ modliti; nebot co by yam pro- 
spélo, kdybyste sice v chramu Pané pritomni 
byli, ale nemodlili se, na Boha nemysleli, 
aneb — Gehoz Bih braniti raciz — snad 
darebnym chovanim, inluventm a zevlovanim, 
2o" 


ali 


J, kterak 


we 186 Ss 


pred oltétem nejsvétéjsiho Boha tézce se 
prohfesovali?’ Dim Otce nebeského jest 
dim modlitby, pravi bozsky, Spasitel — 
varujte se, aby se 0 vas nemuselo rici, co 
tekl Kr. P. 0 zdstupech kupci a prodavact 
v chramu Jerusalémském, Ze jste ho ucinili 
pelesi lotrovskou. Jako kout z obéti’ Kai- 
novy nevstupoval k nebesim, ponévadz 
srdce Kainovo bylo zlé, tak by ani vase 
wodlitby vchramu Paéné nevstupovaly pred 
trin Bodzi, kdybyste na tomto misté posvat- 
ném neuctivé a neslusné se chovali. 

Abyste prospfvali milosti i pred lidmi, 
musite poslouchati prede vsim rodici a 
uciteli svych; a co vam zvlasté dnes na 
srdce kladu, jest, abyste milovali a ctili 
‘pp. ucitely své. M. z.! nesnadny a pracny 
jest tad ucitelii vasich, marné a nepro- 
spé$né vsechno namahdnf jejich, na které 

_zdravi ano mnohdy i Zivot svéj obétuji, 
marmé vésechno vyucovani a vychovavani, 
neposlouchajf-li a nemiluji-li zaci uciteld 
svych; prokazujte jim tedy onu lasku, tctu 
a poslusnost, kterd jim dle IV. prikazani 
Boziho nalezi; jsmet zajisté zodpovédni za 
vas pred Bohem, Cirkvi, narodem i rodi¢i 
vaSemi, avSak i vy jste zodpovédni sami 
za sebe. 

Poénéte tedy s Bohem tento skolnf 
rok, pracujte pilné a vytrvale, abyste ku 
konci hojné ovoce praci svych  shledali; 
Bth vsemohouci udéli sim k tomu_ poze- 
hnani a silu shiry; pred vyucovanim skol- 
nim kazdého dne mate prilezitost, abyste 
si k nému od Boha pomoci vyprosili; ka- 
zdého dne vola vas P. J. do chramu Pané, 
abyste nabozné, uctivé a pozorné pritomni 
byli nejsvétéjsi obéti Nového Zakona; po- 


- .slouchejte tedy, m. Z., radi tohoto hlasu | 
~_Boztho, nebot vas nejradéji okolo sebe miva 


“P. J., jenz, pravil: ,,Nechte malichych ke 

— mné priyiti a nebrante jim;* (Mat. 19, 14.) 
nevyhybejte se nikdy kostelu, ale hledejte 
v ném Boha svého, nebo budete-li Jej 
hledati, naleznete Jej a kdo by Ho opustil, 
toho zavrhne na véky. 

Chodte pravé nyni s tim véts{ radosti 
do chramu Panéa kdyby vas i zikon Skolni 
k tomu nezavazoval; vy. jste synové rodi¢t 
katolickych, kteri chtéji, abyste tak, jako 
oni, hned v mladi svém zboznym zivotem 
a ctnostmi vynikali a Bohu sloudili. 

Na vas pak, rodi¢ové katol., spoéiva 
predni ukol vychovani, abyste ditky své 
zahy pridrzovali k zboznosti a bazni Bozi; 
za to prosim a zaprisaham vas. 

Naboznost ozdobovala véhlasné predky 
vase, otce a matky ceské; nuze neodchylujtez 


se od nich a nahradte viastni pili a ped, 7. 


co by se jinak zanedbati mohlo. Obracim 
se zvlasté k vam, matky kfestanské, které 
jste ditky své pod srdcem nosily, prokadte 
milosrdenstvf krvi své, prokazte je sobé; 
dokazte, ze dovedete samy téz shromazdovat 
ditky své v chrému Pané, a tak osvédcite, 
ze jste hodny katcol. déd& svych a Ze se 
nestydite, viru svou osvédéovat a pestovat 
vy téch détech, za jichz vychovani jednou 
budete odpovidati pred tranem Soudce 
vééného. ; Hi 


Cteni 


na poradé duchovenstva stifdnictvi Piibramského v_ 


Oboiisti, jez mél o prvni ze tii navrzenych otazek 
dno 14. zaii 1871 kaplan Slivicky Jan Hv. Hybl. 


Kdyz Homerem oslavovany rek Achil- 
les, poraziv v zutivém souboji nejvétsiho 
hrdinu Trojského Hektora, aby se na ném 
za usmrcen{ svého pritele Patrokla pomstil, 
jeho mrtvolu ku svému vdleénému vozu za 
nohu privazati a trikrét kolem zdi Troj- 
skych Smykati kazal, prisel pod vecer onoho 
dne do jeho (Achillova) stanu stifbrovlasy, 
bezbranny kmet Priamus, otec Hektortv. 
Pojav vitézného Achilla za ruku a ji polibiv 
jal-se prositi o vydani mrtvoly synovy tka 
mezi jinym: ,Povaz si, jaka je asi moje 
bolest, jelikoz libam tu ruku, kterd mi 
zabila mého syna.“ 

Ode davna ve smyslu povySeném vy- 
stavuji pomér duchovniho spravce k osad- 
nikim jemu svérenym za pomér otce k 
ditkam, nazyvaji ho ,paterem,* kteryzto 
vyznamny nazev by se nikdy nemél leh¢iti 
anebo dokonce za Cirou urazku klasti. Kdyby 
se v tomto pojmenovani zahrnuty obsah v 
celé svoji pravdéa sfle rozvijel a rozkladal, 
kdyby se mél ne snad, jen kooperator a 
kaplan, ale ovSem kaZdy knéz za _,,patera,“ 
za otce svych osadniki v celém tohoto 
jmena krasném vyznamu, mdm za to, Ze 
by pak kazdy v tomto smyslu svij ourad 
zastavajici. spravce duchovni si v ném gs 
mnohym uspéchem vedl, a ze by takové 
nasich povinnosti uvazovani vydatné ptiso- 
bilo pri feSenf a skute¢ném provadéni té 
zahady, o niz jest se ndém dnes z nayizenf 


vers 


nikomu misto ryby nepodavali Stira, kamen 
misto chleba Zivného; k takoyému tiadu 


naseho uvazovanf majf nds isama slova ve 
_vzorku obecné zpovédi v katechismu: ,a 
vam ctihodny otée na misté Bozim.« 

_ Miloval Hektora Priamus, pokud onen 
jesté na Zivu byl, ale veskerou vdhu svoji 
k synovi piichylnosti ucitil teprv, kdyz se 
dival na jeho a% hriza zohavenou mrtvolu. 
A jako plakal Priamus Hektora, jako si 
narika nad zemfelym synem svym kazdy 
otec dobry, dokonce kdyby syn ohavnou 
néjakou smrti bidné zahynul: podobné ma 
ve smyslu ovSem vzneSenéjsim i otec du- 
chovni litovati vSech, jenz jsouce vstipeni 
v télo Kristovo a majice byti zivymi Jeho 
oudy i kvetoucimi vinného kee ratolestmi, 
poumiravaji, od kmene Zivota, od stromu 
milosti Bozf se ulamujia od nepfatel okolo 
hradu spaseni sem tam vlaéeni a Smykani 
byvaji zalostné. Zde v celé sfle svoji se 
jeviti, ptsobiti ma jeho, o blaho svych 
svérenctii horoucné pecujici laska otcovskaé; 
zde plati vibec znamé povédén{ sv. Jero- 
nyma, s kterymz souhlas{ v8ickni, kdoz o 
vécech svatych psali, ze kdo ztratil nevin- 
nost po krtu svatém, jestlize se k spasitelné 
desce pokani neutece, nad jeho spasenim 
zoufati se musi. 

Sem se nese k rokovdni navrzend 
otazka: Kterak se mize a md sprdvce du- 
chovni presvédciti, zdali vsickni dospéli ka- 
tolict v jeho osadé svoji povinnosti ohledné 
prijimdnt svdtosti pokdnit a Téla Pdné do- 
stdvaji, a kterak se mize a md na ty pisobiti, 
ktevt této povinnosti nedbaje ? 

Tato otazka nic jiného neni, nez di- 
tkliva poptavka, zdali vSickni dospéli: osad- 
nici katolici zachovavaji ¢tvrté z tak zva- 
nych patera cirkevnich prikazani: ,Nejméné 
jednou v roce svému narizenému knézi se 
zpovidati a pri ¢éase velikono¢nim Svatost 
oltarni prijimati.“ 

Cirkevni prikazani toto veli, aby v8ickni, 
dosedse volného uzivani rozumu, rozezna- 
vajice ctnost od jejiho opaku, jednou do 
roka se zpovidali a v Gas velkonoéni pri- 
jimali. Toto na snému Lateran. [V. r. 1215 
za papeze Innocence LI. vyneSené narizeni 
neni, jak se mnohym bohosloycim ovsem 
mylné zdalo, pouhou jen radou, ale opravdo- 
vym piikdézanim. Vaznost tohoto zakena 
vysvita z trestfi na svévolué prestupniky 
jeho: maji byti za ziva z cirkve vyobcovani, 
po smrti pak zbaveni milosti cirkevniho 
pohibu. Tu treba si vsak zpomenouti, Ze 
jsou tyto tresty tak zvané poenae ferendae 
sententiae t. j. stihajf jen tenkrat, kdyz na 
koho ptimo a vyslovné od cirkevni vrchnosti 
byly uvaleny. Slusi téz uvaziti, ze prika- 


eT | ae 


zan{ jedné alespoh za rok zpovédi zcela je 
neodvislé od zakona prijimantf velikonoéniho. 
Narizen{ Lateranského snému mluvi o dvojf 
povinnosti: jednou (kdykoliv) za rok se 
zpovidati a pak o Velikonoci prijfmati. 

Blizsiho vymérenf tohoto zpovédntho 
roku zakon tento neobsahuje; miizes tedy 
rok ten pocitati od jedné zpovédi ke druhé, 
aneb od zacatku ledna az do konce pro- 
since, aneb od Velkonoci do Velkonoci, od 
postu do postu. Poéitani od Velikonoci do: 
Velikonoci veslo véricim ve zvyklost, sném 
pak Tridentsky ji schvaluje co ndboZnou 
a tudiz zachovavani hodnou. 

Pyikazanf velikonoéntho pfrijimani tyké 
se dospélych vSech bez rozdilu; prikazani 
jedné za rok zpovédi pak kazdého, ko 
treba i jediny tézky hifch tizil. K_ otazce, 
zdali se zpovidati jsou povinni, kdo si 
nejsou védomi leda vSednich hifché, na rizno 
se rozchézi minéni i velmi vaznych boho- 
slovci. Sv. Bonaventura, Tomas Ag. a jini 
maji za to, ze se moci svatosti nikdo sice 
nemusi vyznavati z vSednich hiichti, ovSem ale 
pro jasné vyslovené prikazani kladouce, ze 
sném Lateransky veli, aby vSickni (omnis 
utriusque sexus) vérici zpovéd roéni konali. 
Jinf a s nimi téZ Alfons Lig. jim odpiraji 
namitajice, Ze neni zakona vymahajiciho 
zpovidani vSednich hifchi, an sném Trid. 
vyslovné uci, ze vsedni hrichy bez viny 
se ve zpovéedi opomenouti, ajinymi sptisoby, 
jako modlitbou, hodnym pyijimanim, almuz- 
nou, postem smazany byti mohou. 

Majice jiz nyni na o¢ich cely dosah 
dvojité povinnosti, aspon za rok zpovédi 
a hodného o Velikonoci pfrijimanf (ne- 
hodnym pfrijimanfm se ani zakonu Bozimu 


ani cirkevnimu nevyhoyuje), snadno mizeme — 


odpovédit k otazce navrzené asi takto: 
1. Ze vsickni dospéli katolici tohoto 
ditklivého zakona nezachovavaji, jiz v samé 


otazce se obsahuje a za viibec znamy a. 


stély ukaz ode davna klade. Tou pficinou 
nemize tento. ikaz ujiti. vSsimavému oku 
spravce duchovniho, ale s tim rozdilem, Ze 
na venkové na osadé malé, vesnické, o 
kazdém této povinosti nedbajicim jednotlivei 
védéti mize, coz na osadach velkych, ze- 
jmena méstskych, jest holou nemoZnosti. 
2. Mu to oznamuji styskajicf si ve 
zpovédi Glenové jedné a té rodiny na sebe 
pro neplnéni této povinnosti. 
3. Vyptavej se zpovédnik, zda vsichni, 
jenz s Kajicnfkem jistou mérou jsou spo- 
jeni, aneb jemu podifzeni, povinnost svou 
vykonali (na pi. manzelé, déti rodiciim, ¢e- 
led hospodaiim, poruéenci péstounovi) 


& 
om 


‘s 


hou 


ag ARR apg os a 


4, Zachovavany az dotud sem tam oby- 

Gej, po némzZ'o cvicenich kéestanskych ce- 
 dule zpovédni rozddvajf, na onéch mistech 
dobre nasi véci prospiva 

5. Poéet rozdanych édstecek posvéce- 
nych aneb liste¢éka v éas velikonoéni 0 vy- 
konané zpovédi svédéfefch je pro prebiha- 
vost a toulavost mnohych kajicnikai velmi 
nespolehlivy zpravodaj. 

6. Koneéné i misty podJe stavu ob- 
vyklé zpovidani pomdha, aby tim spfse 
vsickni dostali povinnosti velikonoéni. 

Kdyz pak takové a jiné snad dtmysl- 
néjsi zkousky objevuji, ze, nejedni dospéli 
této povinnosti zanedbavaji, pta se navrze- 
na otazka, smi duchovni spravaa mize na né 
pusobiti, aby ji plnili? 

' Tato otazka je svym obsahem prebo- 
hata, ze by k jejimu vsestrannému odbyti 
snesti se mély bez mala veskeré v praxi 
-uzivané zasady z pastyrského bohoslovi, z 
mravouky a cirkevniho prava. My tudiz jen 
na nejprednéjsich a obyéejnych prostredcich 
prestavajice vyhlasujeme za né ty, které 
nyni nasledujou: 

1. Bud knéz v celém svém chovani 
pred svymi osadniky co moznaé bezouhonny, 
aby k napraveni Zivota vybizejicimu nerekl 


| nikdo trpce: Lékari, uzdravuj sebe sim. 


2. Bud zpovédnice pilny. Po piikladu 
Bozského Spasitele, jenz u studnice Jako- 
bovy sam ¢ekal na zenu hiisnici Samari- 
tanku, a kdyz prised k rybniku bravnému 
' y Jerusalemé uzrel tam Clovéka, a poznal, 
ze by jiz mnohy as byl jeho nemoci, sam 
se ho napred zeptal: Chces-li byt zdrav? 

3. Vchazej do zpovédnice opatien po- 
trebnou znamosti sem spadajicich véd; stu- 
- dium mravouky i kasuistiky budiz mu tlo- 
zivotnou. Nelze pyestati na prine- 
Seném z alumnatu uménf, ani se spolehati 
prilis na svoji vlastni zkusenost a svij tisu- 
dek. Vynikaje témito védomostmi nebude 
pak kajicniky unavovati nebiblickymi, fan- 
tivymi frazemi svymi. 

4. Aspoh dvakrat do roka (v adventu 
a posté) schvalné mive) kazani o nezbytné 
potrebé roéni zpovédi a hodného veliko- 
no¢éniho prijimani. (Syn. Prov. Prag. Tit. 
IV. cap. V1.) 

5. Zachaze) se Svatosti oltdrni{ co s véci 
vsi svatosti pou, aneb radéji, kterd samého 
svatosti pivodce a pramen v sobé obsahuje, 
Ss tou nejvétsi, co jen moznd, uctivosti a 
naboznosti, pri podavani, m8i sv., pozehna- 
ni, u nemocnych. Zpomen-si na slova z 
Pange lingua: ,Tantum ergo Sacramentum 
yeneremur cernui.* 


nemalé skody ¢iniva. 


6. Zpovidant podle stavi, jakoz i roz~ 


davani cedulek velikonoénich, tam kde s 
prospéchem az dotud trva, zachovej sei dale, 
nebud vsak tam, kdez neni, znova zavadéno. 
7. Vybizej ve zpovédi a na kaézanf ro- 
dige, hospodate, predstavené vibec, aby 
vsecky sobé svérené aneb podrizené osoby 
ku kondni dotyénych povinnosti svédomité 
pridrzovali i slovem i pifkladem svym. 

8. Rodleslov sv. Pavla:, ,Posvécen jest 
muz nevérici skrze zenu vér{ci* napomen 
kajici manzelku, aby zpovédi se Stitictho 
manzela svého, ukazujic mu na dobry 
priklad jinych, lahodnymi slovy vSelijak ku 
spravé Bozf skloniti hledéla. 

9. Dogel sice Spasitel v Jerichu do 


domu Zachea velecelnika, ptibyl v Bethanii -, 


v piibytek Simona Prokazence, navstévoval 
i nevolan nemocné: ale my bychom prece 
nikomu nebyli tou radou, aby primou snad 
navstévou neb primym vyzvanim této po- 
vinnosti nedbajfici z tiidy osvicené a vzdé- 


-Jané chtél k nf vybizeti. Pri nahodilé pitf- 
lezitosti, ale jens opatrnosti vzacnou, se to . 


staniZ. 
10. Ukazuj na osobach nejen za svaté 
prohlagenych, ale i jinych, vSselijak prosla- 


venych, ze ony této povinnosti vyhovovaly. . 


Slysi-li venkovsky nedbalec aneb méstsky 
hrdopysek, jak, kdyZ rokovano v anglickém 
parlamentu o pravech Irska, horlivy a pro- 
slaveny narodovec D’ Okonell riizenec se 
modlil, aneb jak, kdy% se konaly v Zahrebé 
misie, jasny ban Jalacic mezi jinym zastu- 
pem k stolu Pané pristupoval: takové vzac- 
nych osvb krasné priklady, mocnéji nez 
pouha slova je i k modlitbé i k zpovédi po- 
hanéti budou. 

11. Tém, kdo k tobé divéry nemaji, 
se te stydi a ostychajf, fekni. by se vyzpo- 
vidali na osadé kterékoliv jiné. 

12. Koneéné za mocny v nasi véci pro- 
stredek pokladati slus{ i misie. Misiondari 
sami je nazyvaji mohutnym proudem, rovy- 
najice obyéejné pisobeni ve spravé duchovni 
mirmmé nebeské rose. 
nelze sice veliky kus pravdy upiit, ale treba 
si téZ pomyslit, ze mocny prival vedle za- 
vlazovani nejednou i ourodnou prst odndsgeje 
Pres to vSak pova- 
zoval bych misie misty za jeden z nejmoc- 
néjsich prosttedkt Wéinkujicich na nékdy i 
trvalé plnéni povimnosti velikonoéni. 

Zde jsem polozil asi tucet rozliénych 
na nas zadanych prostiedké: Vsech bylo 


by arcit mnohem vice; ano kdyby mély byt. 


jen ty povédény, co s uvedenymi jsou vice 


méné piibuzny, délenez dnes (14. zéti) za-_ 


Tomuto prirovndni © 


pas 


ots a a 


~e 


vani trvati. Ale ndm schézeji — diety. 


_Vsimavé a starostlivé hlavy zkusenéjsich du- 


chovnich spraveil mohou nam jich a kloud- 
néjsich, nezZ jmenované, povéditi hojnost 
jesté a sice treba hned. . 


Zdravas Maria. 


Zvonku hlas yeéern{ 
libezné krajem znf 
k bani nebes. 
_N&S i pozdrav vrouci 
v stany Boha skvouci 
vzhiru se nes! 


‘V rajské spanilosti 
maticka milosti 
kde kraluje, 
za nas, v hriché strasti, 
v nadhvézdnaté ylasti 
oroduje. 


Panno pozehnand, 
milostmi od Pana 
obdarend, 
pros u syého Syna, 
by nam byla vina 
odpusténa, 


Shlédni na syé déti 
v modlitby objeti 
ponorené ; 
necht se y stinu noci 
nad nami stit moci 
Paéné klene! 


V smrti pak kruty éas 
Maria stij pri nas, 

at nezhynem ! 
Milené Tvé plémé, 
af se dostaneme 

v nebeskou zem! 


A, 


M. 


Kratka rec 
na oslavu pamatky + Jana Eraz. Vocela, slovitné- 
ho uéence atd., rodaka Kutnohorského, kterou Ci- 
nil studujicim Kutnohorskym na vysokych skolach 


Prazskych, v kostele sv. Jana Nepom. dne 26, zati 
TS Ute Us Lede. 


,Slavme muze slavné a otce nase v na- 
rodu jejich“, ¢teme v starozdkonni knize 
(Ekkl. 44, 1.). A podle téchto slov mou- 
drosti nebeské shromazdili jste se dnes 1 
vy, pr. m., abyste pamatku slavného muze 
oslavili, t. + Jana Erazima Vocela, Poza- 


$ io) GO 


pocaty éesky sném muselo by nake roko-' 


dali jste mne, abych prispél k jeho oslavé 
spisobem cirkevnim, coz tim ochotnéji jsem 
ucinil, Ze i j& mnohymi diky zemfelému 
prof. Vocelovi zavazana se citim, jesto jsem 
pred lety také ptednasky jeho archaeolo- 
gické navstévoval. — 

Kazdy narod ctisvé vyteéniky v jakém- 
koli stavu a povolanf. Ndrod nas mav po- 
ctivosti zvlasté ty muze, ktefi ve védach a 
uménf{ prosluli, kteff vlast, naérod i jazyk 
jeho vroucné milovali a pfridinili seo jeho 
vzktigeni a slavu, kter{f nedali zahynouti 
n4m i budoucim.— Mezi predni vyteéniky, 
mezi veterany ndroda ¢eskomoravského na- 
lezel zajisté ndS zemiely oslavenec, Jan 
Erazim Vocel, jehoz zasluhy ovédu, 0 vlast 
a narod mi netieba tuto liciti, jesto jsou 


Vam, pr. dr., i vSem vibec — také za 
hranicemi vlasti nasi — zajisté predobr 
znamy. — ; 


Bohuzel, jeden vyte¢nik ném po dru-— 
hém odchazi:, Dobrovsky, Jungmann, Sa- 
fatik, Kolar, Celakovsky, Hanka, Purkyné, 
Tyl a j. odesli k otcim a zanimi nedavno 
také Jan Erazim Vocel. Tak jeden sloup 
budovy nasi vlasti se po druhémfiti! Vsak 
nechat jednotlivi sloupové se kéceji, kdyz 
celé nové sloupeni vzneSenou budovu ne- - 
se. — At padaji stati bojovnici, hajici sta- 
teéné vlast proti nepratelim, kdyz misto 
nich tisicové mladych, od onéch vycvicenych 
vojini v- seridlé fady nastupuji. — Bohu 
diky, narod nasS tézce zkouSeny, jemuz ne- 
pratelé jiz jiz umfratkem odzvanéli, opét 
zije a viast nase znenahla k byvalé slavé © 
prichazf, coz stalo se hlavné pfri¢inénim 
horlivych vlastencé, incmalou jest zasluhou 
nasich slovitnych uéenci, nasich vytec- 
niki. — 

Tot osud vsech smrtelniki, ze zemfriti 
musi. ,Ulozeno jest lidem jednou zemfit.~ 
(Zid. 9, 27.) Také mnoziznasich vyteénika 
jiz zemreli, v8ak duch jejich nesmrtelny 2Zi- 
je, Zije mezi ndmi a Ziti bude na_ véky. 
Pamatka jejich nezahyne. _.,V paméti véé- 
né Ziti bude spravedlivy‘ (Zlm 111.) Také 
pamatka Jana Erazima Vocela potrva mezi 
nimi na véky. Hora Kutna, kterou rodak 
jeji profesor Vocel vysoce oslavoval, svého 
vérného syna zajisté nezapomene; zvlasté 
pak mlddez studujfcf bude onoho uéence a 
viastimila yZdy miti v paméti, vZdy u ve- 
liké poctivosti. 

Vsak nejlepsi poctaje, jak sv. Augustin 
pravi, kdyZ koho ndsledujeme v ctnostech. 
Proto ndsledujte zvl. vy, pratelé mladi! na- 
Seho viastence a vytetnika Vocela v sla- 
vnych jeho Ginech. Jako Vocel i Vy vadé- 


were A) ees ei, 


lavejte sebe; péstujtce horlivé védy a uméni; 
vsak nejen rozum cvicte, nybrz jako Vocel 
i srdce své udlechtujte, zivi budte ctnostne, 
spravedlivé; jako Vocel milujte uptimneé 
vlast i svaj ndrod, jako Vocel na vzdélani 
svého ndroda, v jakémkoli budete povolanf, 
horlivé pamatujte; jako Vocel nas ze vSech 
 stran tisnény ndrod protijizlivym odpircim 
stateéné braite; jako Vocel vsecky _ sily 
své télesné i duSevni viasti a ndrodu obé- 
tujte. Tot jest povolini nage, cilzivota, a- 
bychom se vespolek milovali a z lasky te 
Sitili vikol sebe stéstf, blaho a pozehnani. 
»Tot jest prikazani mé, di Kristus k svym 
ucenikim, ‘abyste se ‘vespolek milovali.“ 
(Jan 15, 12.) ,Tak svét svétlo vase pted 
lidmi, at vidi skutky vase dobré a. slavi 
Otce v nebesich.* (Mat. 5, 16.) ,Jeden kaz- 
dy z vas zalibuj se bliznimu svému k_ do- 
brému, ku vzdélani.“ (Rim. 15, 2.) ,Ve 
vsech vécech sebe samého vydavej za_pfri- 
klad dobrych skutkt.* (Tit. 2, 7.) — Ta- 
kovi skutkové, jeSto po prfkladu  nasich 
vlasteneckych vyte¢niki budete plnit, jsou 
-Bohu milé, a budou Vam, d. py., pro éasnost 
i véénost zdsluzni.. ,.Bih odplati kazdému 
podle skutki jeho.“ (Mat. 17, 27.) ,Kazdy 
vezme jednou odplatu podle prace své.“ 
(I. Kor. 3, 8.) — 

Ponévadz ale muzi slovutni jsou lidé 
mnohym kfehkostem podrobeui a tudiz ta- 
ké nas slovutny Vocel jako élovék mél snad 
a beze snadu do sebenéjaké chyby; proéez 
prosme Boha vsevédouciho, aby jemu byl 
milostivym soudcem a mnohych zasluh jeho 
Stédrym odplatitelem. 


Na den sv. Vaclava. 


O knize svaté, shlédni s nebes vyse 
na krajani svych ¢etné na sbory, 
vypros ném blaho, rozkvét éeské fie, 
zamez nepratel nasich tkory; 
svornost a pokoj nechat stale dyse 
ve srdcich ¢eskych dechem pokory, 
a klenot drahy, otctiv pevné vira, 
necht v hrudi syni nikdy nevymird. 
A. My 


Knézska Stola. 


Knézska Sstola jest dlouha, tzka, -knézi 
vzadu na Siji lezici, pres obé ramena na- 
pred se tahnouci, a v predu napravo a na 
levo dolii visicf roucha. A co znamené? 
Toho nechtéj, m. ¢, ode mne. zvédéti, ale 
radéji sim o tom premyélej, coby asi zna- 
menati mohla?. Kdybych ti to zroyna po- 


Pa se BE a tah (i) ee a a ee ee eee ee ee eS 


védél, treba bys toho sobé mélo vazil, a br- 
zo na to zapomnél. Kdyz ale sim o tom 
premysleti budes a sam na to piijdes, bude 
té to vic tésiti, utkvi vpamétitvé, prospéje 
to, di Bth, dusi tvé. O néjakou pomicku 
nebude vsak zle. Piedstav sobé knéze v 
klerice, v rocheté, s Stolou na . ramenach, 
s kvadr4tem na hlavé; chces-li, mazes ho 
sobé také predstaviti, jak Stolu rukama dr- 
zi za konce, jednou rukou zajeden, druhou 
za druhy konec; neni toho sice nutné za- 
potiebi, ale dobre to bude; a hned vedle 
ného predstav sobé pastyte, jak ovci na 
ramendch nese, a ji zpredu rukama za no- 
hy drzi, jednou rukou za predni, a druhou 
za zadni. A nyni nemysli tak na knézeja- 
ko vice na Stolu jeho, ani tak na pastyre, 
jako vice na ovci jeho, a porovnavej jednu 
s druhou, Stolu s ovci, a ovei se Sstolou. 

Jiz vidim, co Stola znamena, ona zna- 
mend ovci. A z Geho to soudiS? z toho, 
ze Stola pravé tak na ramenach knézskych 
lezf, jako ovce na ramendch pastyrovych, a 
ze konce Stoly pravé tak zpfedu po obou 
stranach dola visi, jako predni a zadni no- 
hy ovce; a myslim-li si pri tom, ze knéz 
Stolu rukama drzi za konce, jednou rukou 
za jeden, a druhon za druhy konec, je to 
pravé tak, jako kdyz pastyr ovci rukama 
za nohy drzi, jednou rukou za predni, dru- 
hou za zadni. Mas dobre, jest tomu tak. 
Knézska Stola znamena ovei, a uvadi nam 
na mysl podobenstvi, kteréz jednou Jezis 
Kristus reptavym fariseim a zdkonnikim 
povédél, tka: ,Ktery Glovék z vas maje 
sto ovec a ztrativ jednu z nich, nenechava 
devadesati deviti na pouSti a nejde po té, 
kteraz se byla ztratila, az ji nalezne? A 
nalezna ji vlog na ramena svd, raduje se“ 
(Luk. 15, 4. 5 anebo viz evangel. na tretf 
nedéli po sv. Duchu.) . 

Ale nyni naskyta se druha otazka, ja- 
kou asi ovei knézska Stola znamend; i o 
tom nyni premyslej. Tu je: Vsimni si to- 
ho, co na Stole prigsito, aneb v ni vysito 
jest. Jsou to tti kifze, jeden v prosttedku 
a dva na koncich. A z téchto trech kiizi | 
miizes jiz poznati, jakou ovei knézska Stola 
znamena; nebo ze Pan’ Jezis za nds na 
krizi umfel, a ze apostolim a jich ndstup- 
nikim rozk4zal kititi ve jmenu Otcei Syna 
i Ducha svatého, to. vis; a ze knéz, kdyz 
ve jmenu Otce i Syna i Duchasvatého kit, 
pri tom nad hlavou kiténce tfi kiize déla, 
to také vis; a Ze katolicky kiestan bez po- 
étukrate, obzvlaésté pied modlitbou a po 
modlitbé trojim kiizem, totiz na éele, na 
ustech a na prsech se znamenda. Zehnd, 


ovei knézska Stola znamena, Ze totiz kifzem 
poznamenanou, pozehnanou, ozdobenou ne- 
boli kfestansko - katolickou. A  ponévadz 
krestansko-katolickou ovci znamend, zda se, 
Ze knéz pordd jednostejnou Stolu nositi ma; 
a zatim tomu nenf tak, zatim ho vidivame, 


‘ah brzy modrou, brzy éervenou Stolu nosf, 


proé pak asi to? co mysli§? J& myslim, ze 
pritina toho vrozdflnosti ktestansko-kato- 
lickych ovei lezi; nebo jedny jsou Zivy, 
druhé mrtvy, jedny zdravy, druhé nemocny, 
jedny spravedlivé, druhé hif§né, jedny o- 
slavené ,druhé trpici. Zdaliz-by jednostejnd 
Stola tém-vSem, tak rozdilnym ovcem pii- 
méfrend byla ?: Zdalizby to u pi fkladu nekii- 
elo a neurazelo, kdyby na knézi vy zpo- 
védnici ¢ernou, a na hrbitové Gervenou stolu 
bylo vidéti? — A protoz mam za to, ze 
se knéz dle rozdilnosti ovei ridf, ze bére a 
nosi Stolu takovou, kterdz se pro ty ovce 
hodi, jezto ma pravé pred sebou, s nimizto 
jedna, aneb na nichzto néjaky posvdtny ob- 
tad vykondva. Hledme si to jesté dale 
vysvétliti. Knéz kona krestni obfady ve 
Stole modré, (vlastné fialové); kdyz ale jiz 
bez mala k samému svatému kitu se _pfi- 
blizi, odlozf stolu modrou, a vezme bilou, 
a v té pak kiti, a ostatni obtady az do 
konce vykonéva. A pro¢ asi to? proé nej- 
prvé v &tole modré, a potom bflé? vmodré 
na znameni pokant, jelikoz dospéli krténci 
k hodnému pfrijeti svatého kitu pokani maji 
zapotrebi; a v bilé na znameni radosti nad 
svatym kitem a spasitelnymi jeho wéinky, 
totiz nad odpusténfm hrichi, prominutim 
tresti, udélenim posvécujici milosti, pfi- 
jmutim do svaté cirkve, vtisknutim nezru- 
Sitelného znameni; tyto dinky jsou tak 
radostné, ze se knéz takméf ani zdrZeti 
nemiize, aby, nez jeSté krti, radosti své 
nad nimi neprojevil, a to zaméneénim Sstoly 
bilé za modrou. Tyto dvé stoly poukazujf 
na jeden vyrok apostola Petra, svatého krtu 
se tykajici. Kdyz totiz na den seslanf Ducha 
svatého k zidfim ze ysech kon¢in svéta v Je- 
rusalemé shromazdénym feé uCcinil, ati usly- 
Seve ji, zkrouSenijsou srdcem,ak Petrovi a 
ostatnim apostolim fekli: ,Coz mame Ci- 
niti, muzi bratti?* fekl k nim Petr: 
»Pokani éinte, a pokitén bud jedenkazdy 
z vas ve jmenu Jezfse Krista na odpusténi 


hifchai svych, a prijméte dar Ducha svatého-“ 


(Skut. Apost. 2, 37. 38). Na zaéétek toho 
vyroku: ,,Pokanf ¢inte* — poukazuje stola 
modraé; a na konec jeho: ,A pokitén bud 
jeden kazdy z vas ve jmenu Jezise Krista “ 
atd. poukazuje Stola bflé, Vida, jak ty 


x pa Pe. sion AA] oe 
to také vi8, a tim samym také vii, jakou 


dvé stoly kitu svatému a tém, jenzho pti- 
jimaji, priméreny jsou. 

Od svatého kitu obratme se k svatosti 
pokani. Jako k hodnému pfijeti svatého 
krtu, rovnéz tak i k hodnému pfijeti sva- 
tosti pokani jestit pokanf nevyhnutelné za- 
potrebi; nebot rekl Pan Jezis uéenfkim 
svym: ,Prijméte Ducha svatého,, kterymz 
odpustite hiichy, odpoustéjf se jim: a kte- 
rym zadrzite, zadrziny jsou“ (Jan 20, 22. 
23). To prvni: ,kterymz odpustite‘ atd. 
fekl vzhledem na ¢inici pokanf, to druhé: 
»kterym zadrzite atd. fekl vzhledem na 
necinicf pokanf; oném velel hiichy odpou- 
stéti, témto velel zadrZovati, jakoz sam ta- 
ké vadycky ¢inil, ze kajicim odpoustél, ne- 
kajfcfm zadrzoval, a jakoz i na kfiziucinil, 
ze jenom kajicimu. lotru odpustil a raj pri- 
slibil. .PonévadZ tedy k této svatosti dle 
samého nazvu jejihu (svatost pokani) po- 
kani jest potirebi, posluhuje jf knéz v&tole 
modré, a to velmi pirimérené, nebo modra 
Stola poukazuje na potirebu pokani. 

éjsf Svatosti oltarnt. 


svatosti pokani jiz. o¢istén, posvécen, ospra- 
vedlnén byti; kdyby nebyl, uvalil by na se- 
be klatbu, kterou sv Pavel vyrkl v slovech 
téch: ,,Kdo ji a pije nehodné, odsouzeni 
sobé ji a pije, nerozsuzuje téla Pané* (1 
Kor, 14, 29). Na éistotu, svatost, spra- 
vedlnost poukazuje ale stola bila, a protoz 
jenom v bilé stole knéz véticim tuto Sva- 
tost podava. Jak primérené této Svatosti, 
a tém, jenz ji hodné pyijimajf. : 

O svatcich Svatych kaze a obétuje knéz 
v Stole budto Gervené anebo bilé, v Gervené 
o svdcich svatych muéenfki, u pr. svatého 
Vaclava, sv. Vojtécha, sv. Jana Nepo- 
muckého na znameni jejich krve proliti 
pro viru Kristovu; v bilé o svatcich sva- 
tych vyznavaéi, u pr. svatého Prokopa, 
sv. Cyrillaa Methodéje, na znameni radosti 
nad svatosti a véénou sldvou jejich. Opét 
jak primérené i tém Svatym, i jejich svat- 
kim, tém véricim kteriz je svéti! 

Kdyz knéz pochovava, pochovava v Stole 
bud éGerné anebo bilé; v éerné, ‘kdyZ° po- 
chovava hifSniky, trebas svatostmi zaopa- 
trené, trebas svatost{ Zivota proslulé; v 
bilé, kdyz pochovava ditky nevinné; v Cer- 
né naznamen{ zd4rmutku nad hifchy, jichz se 
onino dopustili, a za néz snad v otistci tr- 
péti musejf, v bflé na znameni radosti nad 
nevinnost{, v kteréz tyto zesnuly, a nad 
blahoslavenstvim, kteréhoz v nebesich pozi- 
vaji. A zdaliz ne priméiené jak tém hi - 
Snikim, tak tém nevindtkim, tak i tém, jenz 


~ 


te 


wn 449 ~~ 


jedny i druhé k hrobu doprovazejf{? — A 
co se koneéné dilezitosti stoly doty¢ée, 0 
té nemize zdidné pochybnosti byti. Ona 
jest dilezité jak pro duchovniho pastyre 
tak také pro duchovni ovce. Duchovnimu 


pastyti pravi: Bud dobrym pastyrem, hledej 


ovce ztracené, hledej je, kdyzZ se modlfs, 
hledej je, kdyz rozjimas; hledej je, kdyz 
kdzes, hledej je, kdyz obétujes; hledej je, 
_kdyz zaopatrujes, hledej je, necht jsiv spo- 
leénosti anebo v samoté, hledej je, nechf 
mluvis anebo mlcis, hledej je, necht se ra- 
dujeS anebo places. Bet ptiklad z Pana 
Jezise, dobrého pastyre, kteryz hledal ovce 
ztracené, i také tebe az do smrti, smrti 
pak kiize! Bet piiklad ze sv. Vojtécha, 
sv. Prokopa, sv. Jana Nepomuckého a ji- 
nych dobrych pastyri, kteriz ztracené ovce 
hledali s ustavi¢énym, hrdinskym zapfranfm 
sebe samych, s velikym nebezpecenstvim i 
se ztratou svého Zivota! A bera p/yiklad, 


_ hledej, az nalezne8; a kdyz naleznes, vloz | 


na ramena sva, araduj se; a prijda doma, 
svolej prately a sousedy, tka jim: Spolu 
radujte se se mnou, neb jsem nalezl ovci 


 svou, kter4z se bylaztratila! (Luk. 15, 4—6). 


A duchovnim ovcem pravi: Budte do- 
brymi, poslusnymi ovcemi, pamatujice na 
napomenuti apostolovo: ,,Poslusni budte 
(duchovnich) spraveu (pastyri) svych, abudte 


jim poddani; onit zajisté bdéji jako ti, jenz | 


maji pocet vydati za duSe vase, aby to 8 
radosti ¢inili, a ne s styskanim; nebo . to 
vam neprospéje.‘* (K Zidim 13,17) A pakli 
ktera zbloudila, dej senalezti! Kjhle pastyi 
tvij pro tebe smutni, dej se nalezti; 
pro tebe slzi, dej se nalezti; po tobé se 
ohlizi, dej se nalezti; pro tebe v_ nebez- 
pecenstvi se vydava, dej se nalezti; pro 
tebe horko a zimu snasi, dej se nalezti! 

i snad lépe tobé jest samotné blouditi, 
nezli doma sobé hovéti? lépe tobé v_ ne- 
bezpecenstvi vézeti, nezli bezpetnosti pozi- 
vati? lépe mezi viky prebyvat, nezli na 
ramenach pastyrovych spocivati? lépe hlad 
a Zizen sndseti, nezli tu¢nou pastvou oply- 
vati? lépe jisté smrti vstiie jiti, nezli Zivot 
miti? O poznej bidu, nebezpecnost, zahubu 
‘svou, a dej se nalezti! Ucin radost pastyti 
svémy, pratelim, sousediim jeho, a celému 
ovcinci, a dej se nalezti! Tak a podobné 
napomina knézské stola vibec. Obzvlastné 
pak modré napomina hiisniky k zpytovdnf 
svédomi, k Zeleni hrichi, k cinéni svatych 
predsevzeti, k skrouSenému se zpovidani; 
bilé taéhne ospravedInéné k  stolu. Pané, 
k svatému pyijimani; Gervena. vzbuzuje k 
stalosti u vite Kristové az do smrti, trebas 


i muéenické; zelend podzvihuje myslik ne 
beskym Z4dostem ak sladké nadéji Zivota 
vééného; Gernd klade na srdce a na jazyk 
modlitbu za duse v oéistci. A jaka to ra- 
dost pro toho, kteryz, kdyZ patti na stolu 
knézskou, :poznd v ni sebe samého, a mize 
si rici: To jsem ja, ovce nalezend, spoci- 
vajici na ramendch pastytovych! a kdyz 
patii na Stolu modrou, poznd v ni sebe 
samého, a miize si tici: To jsem ja, ovce 
kajiei! a kdyZ patii na stoluéervenou mi- 
ze si tici: To jsem ja, ovce hotova k pro- 
liti krve pro viru! a kdyZ patri na zelenou, 
mize si rici: to jsem ja, ovce obcujici v 
nebesich; a kdyz koneéné patif na cernou, 
mize si rici: To jsem ja, ovce’ mnoho se 
modlici za duse v oCcistci! upirej zraky 
na Stolu, a snaz se byti takovym, jakého 
té Stola miti chce! Budes-li takovym, ja- 
kého té stola miti chce, budes také  ta- 
kovym, jakého té cirkev svata miti chce, a 
jakého té sm Pan Jezis Kristus miti chce: 
a pak blaze, preblaze tobé! J. Felizna. 


DOPISY, 
Z kraje 1. tijna 1871. 
(Potreba ndbozenské knihy pro vzdélané.) +r 
Aé jiz jednou obSirné jednal Blahovést 

0 potrebé nabozenské knihy pro vzdélané 
(roénik 1867 str. 42 a 64), upozornuje na 
upotiebeni nékteré dobré jinojazyéné (Hymé, 
Dieringera, Gaumé, Martina, Liguori a Se- 
gura), nemame prece posud podobné knihy, 
jez by hlavni Clanky viry nasi, zejmena se 
stanoviska obranného (apologetického) vys- 
sim sice, ale piijemnym sptsobem  roze- 
birala. Prisné Skolské nebo védecké knihy. 
tu ni¢eho nepomahaji, dilem svou suchopar- 
nost{ a strucnosti, dilem i uéenou, ovSem 
ctenatim vSem nepiistupnou, formou. Vy- 
borna prace Haklova a Sttebského (z Mar- 


tina a Frinda) hodi se sice do Skoly k pred- 


ndskiam katechetovym velmi dobfe za ru- 
kovét zakim, ale za poucuou a vzdélavaci 
knihu pro vzdélanéjsiho katolika ji nemizeme 
uznati. A prece nutnd jest nam _ takova 
kniha zvlasté nyni, abychom ji mohli dati a 
schvaliti tazajicim se nds po ni. Slysime 
sice, Ze ma pan katecheta Louzecky vypra- 
covanou knihu dogmatickou a apologetickou 
a jsme z nabyté zkusenoste presvédéeni, Ze 


“bude vytecnou zejmena se stanoviska filo- 


sofického; ale bude to nejspi8 zase jen 
Skolni kniha zvlasté pro jeho posluchaée na 
vyssi ceské realce — a tou vyhovi ovsem 
vyborné — skole, ale nasim vzdélancim 
bude snad neptistupnou. Vzdyt i nasim 
bohoslovcim a i ndm knézim na venkové 


ee ao egy eee et Sm ae a a. ee 
oT ie ! 


velikou obt{2 délajf pravé z té pifdiny spisy 
Ehrlichovy, Dreyovy, Staudenmayerovy, Het- 
tingerovy a Dieringerovy ; a i jim {bylaby za- 
jisté vitanou kniha takova obsahu sice podo- 
bného, ale ve formé zazivnéjsi. S jakym. uiZit- 
kem a prijemnosti ¢te se jiz spis Déllingeriv 


9 _ Christenthum, Wisemanovy: Lehren u. Ge- 


brauche der Kirche, Schmudovy Conferenzen 
iiber den Indifferentismus, Bolzanovy a Saile- 
rovy knihy i feci — a neunavuji ¢tendie. 

My vsak zvlasté bychom k zpracovani 
nasi navrhované rukovéti doporouéeli vy- 
teéné dilo pravé zemrelého katechety Kolin- 
ského (nad Rynem) Dra. Vosena: Das 
Christenthum, a pak: der Katholicismus, vy- 


dané ve Fryburku (100 archi za 5 tolard),’ 


jez psdpo jest v takové formé pravé pro 
vedélanéjst latky, berouc ohled na véSeliké 
namitky, a vyvracujicje velmi obratné nejprvé 
proti krestanstvi vibec a pak proti kato- 
lické cirkvi zvlasté. Jest to nejen velmi 
dikladné ale i zcela srozumitelné dilo, nej- 
lepst a nejzajimavéjst ze vSech, jez vibec 
znam. Rukovét z ného zpracovana nesméla 
by ovSem pYesahovati objem 30 archi a 
cenu krémskou 2 zl. a obsah jeji dal by 
se v skutku vméstnati do objemu tohoto. 
Nebo Frankovo dvoudilné dilo (Handbuch 
popularer Antworten, Wien) nikterak nedo- 
sta¢uje ani duchem ani spisobem  svym, 
jakoz i Seguriv spis (Poimonem) vydany 
vnitini chudobou syou ném neprospél. Pri- 
jemna rozmluva Jirsfkova (v Bohumilu) 
anebo Martiniv spiisob (ve Wissenschaft 
der géttlichen Dinge) nebo i forma Vosenova 
vyborné by se hodily. A proto klademe 
to nasim spisovatelim bohosloveckym na 
uvazenou, zdaliby se nékdo z nich do po- 
dobné velmi vdééné a zasluzné prace ne- 
dal, zejmena pak vznasime snaznou prosbu 
k panu katechetovi Louzeckému, zdaliby 
mu mozna nebylo, takovym dilem jesté na- 
rodu naSemu poslouziti. Ovydani nebyloby 
starosti, an nejen Dédictvi Svatoprokopské, 
ale i Ginna knihkupectvi Styblovo a Ko- 
brovo rada by tisk a naklad knihy takové 
prijala. — Pravdomil. 


Z diecese Kralohradecké 1. \fijna 1871. 

(Pidni a zaidost, Opraya.) 
Jeden z dopisovatelii ,,Blahovésta‘ u- 
hodil nedavno do zivého a pfemnozi z du- 
chovenstva s nim soublasi, an vytykal dopi- 


sovateliz nejdist. konsistore Kralohradecké, | 


ge ziidka kdy uverejhuje zmény duchovenské 
v Blahovéstu. S dychtivosti o¢ekavame vzdy 
nové éislo, doufajice, ze se z ného dozvime, 
kam ten neb onen z kollegi byl presazen, 
na jaké mista se dostali neomysté, kdo byl 


dosazen na tu neb onu uprdzdnénou faru 
atd., avSak kde nic tu nic, Hradeckou die- 
cési najdeS maélo kdy a najdes li ji, dovis 
se leda to, co jiz drive v ordinariatnim listé 
bylo uverejnéno Odcekdévame, Ze se stane 
obrat v té véci a Ze se 0 kazdé zméné v Bla- 
hovéstu dozvime. Jinak bychom to nazvati 
museli neteénosti a nesetrnosti k ndm na vi- 
nici Pané pracujicim. — Tésime se téz na 
nové upravent katalogu dle sptiisobu diecése 
Prazské a litomérické. Uprava ta bude 
mnohem praktiétéjsi nez dosavadnf, Pri no- 
vém nutném pfrebledu snad koneéné také, 
vypusténa budou jmena knézi jiz davno 


zesnulych, jako na pr. Jan Vesely, pens. fa- - 


rat Souticky; Frant. Vesely, faraét Novo- 
hradsky a j. 
V ¢éisle predeslém Blahovésta docitame 


se ve zpravé ,,od Mélnika“, ze nejstarsim © 


vikaétem nejen v Litomérické diecési a v 
Cechach, ale i v Rakousku jest vd. p. Voj- 
téch Zuman, dékan Chorusicky. Tomu neni 
tak. V kralohradecké diecési dva vd. pp. 
vikari predci jej v tom ohledu a sice vd. 
p. Karel Cermak, vikar Némeckobrodsky 
(knézem od r. 1808) a vd. p. Frant. Po- 
korny, vikat Jaroméisky (knézem od r. 
1809). Oba zastavaji Gestny ten tfad jiz 
pres 30 let a jsou posud velmi ¢ili, coz 
pri tak vysokém staii zajisté jest tidkym 
ukazem. 


V Qusti nad Orlici na sv, Vaclava 1871, 
(Pades'ileté pamdtka posvéceni chrdmu Pane v Poten3teine ) 

Milena naSe vlast Geskaé chova ve svém 
liné mnoho zborenist bradiv, pamatujicich 
n4s na minulost a slavu predki nasgich. 
Jeden z nejpamatnéjsich hradi viasti nasi 
jiz z dob otce viasti Karla IV. jest zajisté 
Potenstein, jehozto ziiceniny na vysokém 
vrchu v krajiné vysokymi horami ovénéené 
se rozkladajf, prekrasnou vyhlidku ze stredu 
svého na Zirné kraje poskytujice. Na upati 


vyrchu tohoto v rozkosném tdoli, které di- — 


voké Orlice protéka, naleza se méstys stejné 
jmeno jako pamatny hrad nesouci, ve kte- 
rém se nachazi prostranzy, vkusné ozdo- 


beny, v novéjsim slohu zbudovany chraém 


Pané zasvéceny tcté sv, mucenika Vavrince 
s vysokou vézi nad méstysem a celym tdo- 
lim vévodici, a thledny zimek pani hrabénky 
Alzbéty Dobrenské, rozené Chamarée. Za- 
kladni kamen k sli¢nému tomuto stanku 
Bozimu polozen byl 9. zai 1807 od teh- 
dejstho majetnika panstvi Potensteinského, 
pana hrabéte Jana Antonina Harbuvala Cha- 
marée, ktery ale brzo nato zemrel. V_ dalsi 
stavbé chramu nemohlo se pro tehdejst 
valky francouzské pokracovati, az roku 1816, 


ae | | wm 44d 


ve kterém vdova po v Panu zesnulém Janu 
Antonfnovi, Maria Anna, hrabénka Chamarée, 
rozena, Dobfenska, v dal8i stavbé pokracovatt 
poéala a, leta, Péné 1821 pomoci pftifare- 
nych obci Stastné ji dokonéila. Téhoz roku 
22. zéri pftijel tehdejsf nejd. pan biskup 
Kralohradecky Alois Josef hrabé Krakov- 
sky z Kolovrat do méstyse Potensteina, aby 
nové zbudovanou syvatyni sluzbé Bozi za- 
svétil. Posvéceni se dalo 23. zari téhoz 
roku, jak pamatni farnf kniha vypravuje, 
s neobyéejnou sldvou u pritomnosti celé 
hrabécf rodiny, vikolniho knézstva a pres 
12.000 vériciho lidu, jakoZ i vikolni slechty. 


‘Letos tedy jest tomu pravé 50 rokt, co 


tento velmi vkusné vystavény chram Pané 
rukou biskupskou sluzbé Bozi zasvécen byl 
a proto bylo to zboznym pranim nynéjsi 
patronky chramu Pané, pani hrabénky Alz- 
béty Dobrenské, rozené Chamaréc, jejizto 
baba tuto svatyni dokon¢ila, jakoz i ny- 
néjsiho pana faréte Potensteinského Josefa 
Jiréika, aby pamatka padesatileta posvécent 
toho chrému distojné byla oslavena; i vo- 
len k tomu den 24. zarf, 17. nedéle po sv. 
Duchu. K cili tomu ozdoben byl hlavni 
vchod chramu ze chvoji zhotovenou branou 
Ss napisem; ,Dnes stalo se spaseni domu 
tomuto, hlavni oltar nalezal se ve samych 
kvétinach, kazatelna jakoz i dvandcte mist 
na zdi chramové, pomazanych pfi svéceni 
sv. krizmem, ovénéeno bylo vkusnymi vénci, 
tak ze cela svatyné pfipravena byla jako 
nevésta Zenichu svému. 

Vecer pred slaynosti osvétlen byl cely 


zamek, jako i méstys; s vrchu, kde se zri- 


ceniny pamatného hradu nachazeji, rozlé- 
hala se stirelba z hmozdiri, a téz odtud 


ubiral se velmi ¢etny zdstup obéant Po- 


tenSteinskych v ¢ele maje hudbu s rozsvi- 
cenymi lampiony, k zamku a chramu 
Pané. V den slavnosti zapoéaly o desdté 
hodiné slavné sluzby Bozi u pritomnosti 
vznesené pani patronky, i jejiho choté, pana 


. as -generéla Prokopa barona Dobyenské ho i 
 ..<ditek jejich. 


Pisatel fadki téchto mluvil k velmi 
cetnym posluchatim o vyznamu_ slavnosti 
pro kollaturu PotenSteinskon velmi pamatné, 
dokazal, ze katolicky chram Pané jest do- 
mem Bozim, jelikoz v ném prebyva skuteéné 
a opravdové Bth ukryty v nejsv. Svatosti 
oltarn{, ze katolicky chram Pané jest bra- 
nou nebes, jelikoz v ném hldsdnim uéenf 
Kristova, udélovanim sv. Svatosti a slave- 
nim obéti nejsvétéjsi véricim cesta do nebe 
se ukazuje, a my vsim, cose v kostele na- 
lez4 a déje, pro nebe pripravovani byvame. 


ex 


Povzbuzoval vétfcfch k ndvstévé sluzeb Bos 


Zich, k éastému pfijimdnf svatych svatosti, — 


a na srdce jim uloZil, jak jsou stastni, Ze 
tak krdsny, thledny a daistojny dim Bozi 
maji, aby tedy svatyné tato byla vzdy svéd- 
kyni jejich katolické zboznosti a nabozen- 
ské horlivosti. Na to slavena byla u velmi 
osvétleného oltdte nejsy. obét v témz skvost- 
ném mesnim rouchu, kteréz pred padesati 
lety pti svécenf ponejprv pouzito a od pant 
hrabénky Marie Anny Chamarée svatyni této 
darovano bylo, pyi velmi éetné assistenci, 
ve které se téz zaslouzily spisovatel éesky, 
pan doktor a profesor cirk. prava na fa- 
kulté bohoslovecké v Praze Klement Bo- 
rovy nalezal, od veled. pana vikéte Tynist- 
ského Antonina Skokana, pri velmi zdarilé 
hudbé na ktru. Offertorium ,,Ave Maria‘ 
zpivala vyteéné baronka Anna, dcera pani 
patronky. Ambrosianskym chvalozpévem ,,Te 
Deum laudamus‘t a, pozehnénim s nejsv. 
Svatosti celé tato pamatna slaynost se skon- 
Cila. 

Na to ndsledovala v zamku hostina, ku 
které vsickni piitomni duchovni pozvani 
byli. — Pred desiti lety uderil blesk do 
véeze chrdmu Potensteinského, tak ze strecha 
véze i kostela shorela i zvony se rozlily, 
nezZ péci nynéjsi patronky ‘kostela, ktera 


jest nejvétsi dobroditelk ou svatyné této, ob-— 
darovavsi ji mnohymi novymi skvostnymi © 


mesnimi rouchy, jakoz i farnika, véz i chram 
bridlici brzo pokryty a zvony opét pyelity 
byly. Pod pamdtnym hradem rozkladé se 
velmi vkusna kfizova cesta, ktera pred 
dvéma roky obétavosti farniki novymi obra- 
zy na plechu dle,nakresu Fiihrichova opa- 
trena byla. Svym velmi vkusnym chramem 
Pané, jakoz i krésnou kiiZovou cestou jest 
méstys PotenStein pamdtnym ; kéz% kvete a 
rozmaha se v ném i sv. vira katolicka, ktera 
tyto nejprednéjsi okrasy méstyse tohoto vy- 
budovala! F. EK. 
Od Metuje, 30. zati 1871. 


(Dobenin a Nové mésto n.M.) 


Prekrasny jestrozhled do tirodnych kra- 
ji vlasti éeské s pamatného vrchu Dobenina 
nad Novym Méstem. Udivené oko téka tu 
u prastarého kostelika sv. Vaclava, knize- 
tea dédiée ceského, od zasnézenych Krko- 
nosi se Snézkou nebetyénou pres rozkos- 
né nivy polabské, slynoucitirodou nevSedni, 
nazvané proto zlatym ‘prutem, az na obzoru 
tam pres Hradec Kralové ztraci se zrak v 
mlhovité vysociné é¢eskomorayské z jedné 
a v tahlém htbeté hor Orlickych ze strany 
druhé. Ano pamatné jest to v déjindch pi- 


da, ten vrch Dobenin, nazvany tak po za-. 


‘niklé téhoz jinena ogadé, se svym sedgm 
_ chrametkem, kdez jsem stél o slavnosti 
_ vilastence svatého, a zahiedél se na ty lu- 
. hy odéné jiz rouchem podzimnim, pohtizen v 
-_- more my8lének bolnych, zaroven i radostnych. 
- Véky dlouhé, udalostmi hriznymi i slavnymi 
bohaté, uplynuly jiz odté doby, kdy odbyvan 
— tuna Dobeniné sném bouilivy v ¢ervnu r. 
1068 za ¢asu Vratislava krale, kteryz pro- 
ti vuli Slechty a lidu éeského na uprazdné- 
ny po Severu Sebfrovi stolec biskupsky v 
Praze dosaditi chtél cizika jmenem Lanze, 
neznajiciho jazyka ni mraviizemé. A néko - 
lik malo let tomu, kdy vikol zdi chramo- 
vych ano i na pidé hibitovni posvécené 
popelem otci zesnulych rozzuril se kruty 
Mars a mnozstvi synt vlasti kleslo v boji 
vrazediném. Starozitny kostelik posud nese 
stopy kuliz posledni valky Prusko-Rakou- 
ské a v klidném liné matky zemé poseté 
| pomniky svorné odpotivaji nyni ti, jenz v 
-  azbroji nepratelské stali proti sobé. Nez i 
radostné myslenky draly se na povrch v 
nitru mém. Aj! po drahnych letech. utrpe- 
ni a dstrki cervanky doby nové objevuji 
se na obzoru vlasti milené. Nejmilostivéjsi 
panovnik nas sam racil uznati davna svata, 
nezyratna prava nase. Letos kazdy vérny 
_» syn viasti a cirkve vice nez kdy diive ra- 
dosti napInén byti musel o slavnosti Vac- 
lava svatého, kochaje se nadéjf, ze v_ brz- 
: ku zaleskne se koruna téhoz syétce na_ hla- 
vé krdle Geského, ze bohda! opét navrati 
se davno Zelany mir a svornost v tyto u- 
téSené kraje a ze s leskem kralovskym v 
koruné svatovaclavské v rovné krase za- 
trpyti se i lesk nebesky viry zdédéné po 
otcich. — 

Nynéjsi kostel sv. Vaclava na Dobe- 
niné, druhdy farni a jediny zbytek zaniklé 
osady Dobenina, ptipomenuté jiz r. 1067 
pri zemské brané, kdez vybirano knizeci 
clo a odkudz vySina tai Brankou se zove, 

jest nyni filialnim dékanského chramu No- 
-voméstského. Mala viska z novéjsi doby. 
pod kostelem sluje Vacslavice. Kazdou treti 
nedéli konaji se tu slavné sluzby Bozi. Pod 
chramem jest hrobka Straki z Nedabilic. 
-Pozoruhodny jest obraz oltdrni sv. Vaclava 


Vv pozadi se snémem zde r. 1068 odbyva-, 


nym, r 1853 pééi tehdejsiho dékana No- 
vyoméstského Jana K. Rojka od vyteéného 
malite Hellicha vyvedeny. Dotéeny vd. p. 
dékan, nyni v Budyni nad Ohii, nevsednich 
si ziskal zdsluh o zvelebeni a okrdslent 
vsech chramaii dékanské své osady. 5 tctou 
a vdétnosti vzpominaji nai posud osadni- 
gi zdejsi. K posouzent tehdejsich pomerd 


i 


budiz podotknuto, ze od vladnich organd 
zakazdna. byla nejen vystava onoho Helli- 
chova obrazu, nybrz i zavéSenf jeho na ol- 
tét zté pouze priciny, Ze pry na ném vyma- 
lovan sném revoluéni. — 

V klastere milosrdnych bratif v Novém 
Mésté skladal v den sv. Vaclava slavné 
sliby reholni bratr Facundus Lipansky, Do- 
jemné slavnosti, pri niz‘za svédky stali 
mistnf p. dékan a okresni soudce p. Jane- 
éek, pfitomno bylo veliké mnozstvi lidstva, 
jeZ s napnutim sledovalo vyznamny obyad. 
Klaster ten, zalozenyr. 1692 hrabétem Jaku- 
bem Arnostem z ‘Leslie, panem na Novém 
Mésté, jest velikym dobrodinim pro mésto 
a okoli. Zije v vém obyéejné as 10 éle- 
ni, mezi nimiz jeden knéz. — —k, 


KRONIK A. 
Z Prahy. Véera, v den jmenovin J.c. 
k. ap. Veliéenstva slouzil J. Em. nejdist. 
p. kardinaél o 9 h. u VSech Svatych na 
hradé slavnou pontifikalni mSi sv. — Bii- 
movani ve vikariatu NovostraSeckém udé- 
luje svéticf p. biskup dr. Prucha. 
*_*® Poboznost 40hodinnd kona se od 
2—6. fijna u sv. MikulaSe, od 7—11l. u 


sv. Klementa, od 12—16. u Matky Bozi 


v Tyné. . 

*#_* | Katolicko-politicky spolek* Cita 
jiz 1500 udt. Predsedou jest p. hrabé 
Karel Schénborn. V ustavujici hromadé d. 
26. zavi feénil J. Emin. p. kardinal arci- 
biskup, kan. Frind, prof. Bohme a fardar dr. 


Karlach. Prof. dr. Borovy ¢etl jednatelskou » 


zpravu. YVse to bude tiskem vydano. 

Z Vidné. J. Veliéenstvo cisat usta- 
novil dle navrhu ucinéného se strany pol- 
niho biskupa, ze se plat deficientsky nikdy 
nema pripocisti k vysluznému knézi vo- 
jenskych. 

Ze Solnohradu. Dne 8. zati opustili 
J. V. na8 cisat Frantisek Josef a némecky 
cfsat Vilém o 7. hodiné Solnohrad ; dtfive, 
a sice jiz 0-36 hodiné, byl yak Jeho 


Veliéenstvo, nas cisai, msi svaté pritomen. — 
Naproti povyku mimorakouského aijistého | 


rakouského Gasopisectva o nadSeném pfijeti 
pruského Velicenstva v Solnohradé konsta- 
tujeme, 
ského. Veliéenstva a knizete Bismarka s 
nepatrnymi vyjimkami z hrdel pribylych 
turistii (zvlésté Prusii a jinych Némci) 
vychazela. Vzadyt 1000—1500 lazenskych 
host ze sousedni rise schvalné sem _pfi- 
cestovalo, aby si za pritinou navstévy pru- 
ského cisare vy Solnohradé 
dopomohli, : 


ze vsecka provolavani ke cti pru-- 


k ochrapténi. 


J 


' Novém Brysachu byla kaple, 


~_Bozim velmi, 


s 


_— jak se ani jinak o¢ekavati 


chramové. “ 


Z Pesti. Opatray magistrat Buda- 
PeStského hlavaiho mésta hledal letoSnfho 
roku pri skole v Leopoldové étvrti mist: 
nost, ve které by nadéjné mladezv télocviku 
se cvicila. Skoln{ sekce nenalezsi jiného pit- 
hodného mista, udinila velemoudry navrh, 
aby se télocvik zimni dobou proyozoval v 
podzem{ basiliky Leopoldovské, kteréz pod- 
zemi ptivodné za kryptu slouziti mélo. Ma- 
gistrat zadal tudiz o privolenf fardte taméj- 
Siho; tento vSak uznal zapotiebi, predloziti 
navrh magistratu svému arcibiskupu, pri- 
masovi Ostrihomskému. Arcibiskup ovsem 
nedalo 
zamitnul zadost magistratu poukazay nato, 
ze podzemi ono uzce spojeno jest s mist- 
nostmi, kde se sluzby Bozi konaji a Ze 
himot télocvikem sptsobeny by pyeru- 
Soval nabozenské vykony a véricf lid z po- 
boznosti vytrhoval. Opatrny magistrat. vy- 
slovilsvé , politovani* nad takovou odpovédt, 
tka ,ze duchovni tiad zapomnél na to, 
kterak vedle vychovani mravného také na 
vyvin télesny dbati nutno a Ze velebni pani 
na omylu jsou, pakli za to maji, ze vyu- 


_ covani télocvicné odporaje bohosluzbé.. Vele- 


moudry magistrét jest ptesvSdéen, Ze vyu- 
covani télocviku jest ptedmétem  stejné 
zavaznym jako vyucovani vesy. ndbozenstvi 
a ze se tudiz télocviku uéitismi na mistech 
jesté vice svatych, nez jakym jest podzemi 
Posléze naridil tyZ magistrat, 


aby télocvicna zarizena bylav pribytku jed- 


~ nastala_ politovani 


noho ucitele skoly Leopoldovské a_ ucéitel 
ten aby se dosoukromého bytu prestéhoval. 

| Kisasu. Ve vojenské nemocnici v 
v_ kterézto 
mistni katolicky knéz jak druhdy za vlddy 
francouzské, tak téZ az posud za vlddy 
pruské pro nemocné vojiny msi sy. slou- 
zival aprimeérena nabozenska ¢vicent konal. 
Vojinové tésili se témto nedélnim sluzbim 
a provazeli posvatné ukony 
zboznymi zpévy. Pred tremi nedélmi vSak 
hodnaé zména: Oltar 


i se syvatym stankem, ve kterémz se 


vy¥ vey 


Takovymi-to opattenfmi ziské si pruska 


vidda sotva lasku katolického obyvatelstva 


Elsaského. 

Z Rima. Dne 9. zari konala sezyla- 
Stni slavnost ve chramé oblativ Tor de 
Spechi.. V kostele slavnostné ozdobeném 
zasednul v 9 hod. rano pred oltatem kar- 
dinal-vikar Patrizi. K nému_ piiblizila se 


- tls panna 20leta, cel& v odévu  bilém, 


of ry 
RB 


oe ee 


hlavu majic liliemi okraslenou a poklekla | 
pted oltatem. Po ukonéenych obfadech — 
povstavsi odlodila hedbavné roucho a pri- 


jala chudobny odévieholni; nebesky usmév 


0 vnitinim klidu svédéici pohraval rty je- 
jimi. Bylat to Ludovika hrabénka Mastai, 
nyni Marie’ Pia, neter J. Svatosti papeze 
Pia LX. Ve chramé bylo lze spatiiti mlad- 
Si bratry |zbozné panny, dale vévodu z 
Castelvechio, knizete z Piano, Senatora 
markyze Cavaletti, knizete d’Arsoli, markyze 
Serlugi, Vitelleschi a j.imnoho vzneSenych 
paaf rimskych. 

/ ®__® Papez hodlé pry ustanovitio své 
ujmé nové biskupy ositelym diecésim ital- 
skym. Mnozi o tom pochybuji, ze by ital- 
ska vldda udélila k tomu svoje privoleni 
(Gili tak zvany ,,placet‘t) a ze tudy nevy- 
kaze biskupim oném zddnych piijmiv. Leé 
jini za to maji, ze vldda potvrdi biskupy od 
papeze jmenované a to z té pfritiny, aby 
celému svétu dokazala, ze se cirkvi ka- 
tolické v Italii vyborné dati a svoboda jeji 
ze se v niéem nezkracuje. 

*_* V konfiskaci klasteri pokratuje 
italska vlada zcela bezohledné a s tureckou 
ukrutnosti, nesetric ani starciv ani nemoc- 
nych. Co nejdtive budou pry od vilady 
zruseny tyto klastery: S. Maria della Vit- % 
toria; S. Andrea delle Fratte; S. Antonio ~— 
al Gianicolo; le Viperesche;S. Mariain Via; 
S. Maria nuova; I Scalzetti;, S. Giuseppe 
alla Longara; S. Giovanni e Paolo al Ce- 
lio; S. Bartolomeo al Isola. 

*_-* Dne 28. srpna vstoupil jisty ze- 
dnicky mistr, po mésté co nestoudny rou- 
haé gnamy, do krémy blize kostela ss. 
Celso a Giuliano in Banchi, rouhaje se 
hroznym sptiscbem Bohu i nejsvétéjsi Panné. 
Sotva ze vsak ku stolu zasedl, ranén jest 
nahle mrtvici. Tato nahla smrt be zboznika 


| uéinila v mésté dojem n esmirny. 


¥*—* V noci 27. srpna vylomili svato- 
kradezni lupiéové miiz u kaple ve via del 
Grillv, a oloupili ji o vSecky skvosty, kte- 
rymi obraz Panny Marie ozdoben byl; nez 
ani na tom nepyestali, ale vztahli svych 
bezboznych rukou i na obraz samy, a roz- 
lamavse je} na kousky, pohodili zbytky z 
ného do jamy, ktera-se ve foro di Nerva, 
Arco de Pantani zvaném nachazi. Bolest a 
zdéseni obyvateli této ¢tvrté, vérnych cti- 
telii jmenovaného obrazu P. Marie, neda 
se ani vypsati. Kdyz misto, ve kterém 
zbytky obrazu toho. pohozeny byly, se na- 
lezlo, preneseny jsou slamné za wéasten- 
stvi velikého davu lidu od mfstniho fardte 
do kaple, a mnozstvi svici pred nimi roz- 


3 


farnim chrémé SS. Guirico e Giulitta sla- 
vad tfidenni poboznost ku smifenf Sprave- 
‘dinosti Bozi, touto bezboznosti rozhnévané, 
2 Z Jerusaléma. Dne 29. éervence ze- 
 ‘*snulav Panu ctihodnd predstavend klastera 
_ ,"cce Homo“ v Jerusalémé, M. Borromaea, 
_-byv8i po cela 3 leta bolestnou nemocti. sklf- 
cena, Smrt jeji vzbudila po vSem Jerusalémé, 
kde M. Borromaea co svétice cténa byla, 
: pohnuti nesmirné a ticastenstvi vseobecné. 
Nesmirny byl dav lidu, provazejictho po- 
zustatky zesnulé muéenice: patriarchdt, OO. 
Frantiskani, sestry sv. Josefa, katolicti 
' konsulové, lidé vSech stavi a vyznini — 
vsickni chtéli pri slavném tomto pohtbu 
pritomni byti, aby uctu svou zesnulé jesté 

na posledy na jevo dali. 
Z Ameriky. (Ze soukrom. dopisu z 
Louisville, Ky., 21. srpna.) Rodem jsa Cech, 
Zz protestantskych rodicti, byl jsem zde vy 
Americe ustanoven co protestantsky kazatel, 
nacez presvédciv se o pravdé svaté viry 
katolické slozil jsem Tridentské vyznani 
viry vy klastete kapucinském na hofe Kal- 
varii ve stdtu Wisconsin. I zde v Louis- 
ville ve statu Kentucky mdme nékolik kla- 
_ Sterd. Jsou zde Frantiskaéni (roz. Tyrolaci), 


Minorité (Bayoji, noviciat maji ve Wiirz- 
pe u), Dominikéni (nejvice Iréané), Dale 


- jsou ve stdtu nasem Karmelité, Trappisté 
a asi 10 mil odtud jest novy klaster pol- 
skych knézi Resurektionistt. Avsak zde v 
Louisville pottebovali bychom mnohem vice 
klasteri, obzvlasté by zde bohulibé mohli 
pisobiti Piaristé, Premonstrati, Augustinidni 
a jini. Mista je zde dost a prace téz; mé- 
sto ma pres 100.000 obyvatelt, polohu kra- 
snou, ponebi jako v Cechach; vy leté je zde 
jeSté tepleji. Zeleznice a paroplavba po rece 
Ohio nas dopravuji kam chceme. P. 

_Z New-Yorku. Dne 2. srpna zemiel 
v New-Yorku, sotva 48 let star, knéz A. 
F. Mourve z tovarysstva JeziSova, bratrovec 
Jamesa Mourve, jenz od r. 1817 az do r. 
1825 byl presidentem Spojenych stati ame- 
ricxyeh. Zesnuly stiéastnil se co namorsky 
distojnik ve valeéné vypravé proti Mexiku, 
av Japanské vypravé Commodore-ho Perry ; 
asi pred 20 roky vstoupil do katolické 
cirkve a pozdéji do fadu Jezisova, kdezto 
zvlasté co professor hvézddistvi a poctarstvi 
vynikal, anizby pri vSem svém védeckém 
bddani své povinnosti knézské byl nékdy 
zanedbaval. 
Literarni oznamovatel. 
*—* Dé&epis pro mlidez éeskoslovanskou 
na ndrodnich a obéanskych skoldch.* Od 


| a dai — 

Fe eae an x: r ; 3 . ; 
- svéceno. Hned ina to 28, srpna podala ve 
r Petra y Praze. 


|p. Fr. Pranék, admin. za faréte v Nizboru; 


a 


Jana V. Poklopa, ucitele na hlavnt skole t s¥. 
Paté opravené vydani. Schv4-. — 
len a odporuéen v 13 jednotéch uwtitelskych. 

V Praze 1872. Ndkladem knéhkupectvi Mi- 

kul48e a Knappa v Karliné, Str. 110. 

*_* | Zlatd domdct kniha.* Nevyéer- 
patelné pokladnice, domaci vérny rddce hospo- 
darsky pro’ kazd¢ho, komugz domécnost jest 
mili. Spofrdidal a vydal» zkuseny hospodéy, 
Dil IL, sesit I. Nakladem vlastnim. V Praze 
1872. V komisi knéhkupectvi Mikuldge a 
Knappa v Karliné. Str. 80. 

*_*  Divadelni ochotniéek pro mladez.“ 
Rediguje fed. Ant. K, Vitak. Svazeéek‘ IV. 
Obsah: ,Pycha a Slechetnost, Gili: Pysny  . 
Jaroslay a Sslechetny Antos.“ Veselohra ye 
dyou jednénich. Upravil J. B. — ,Na dusie- 
ky.* Cinohra ye dvou jednénfch od Jos, Ren- 
nera, uéitele na hlavyni skole Vodnanské, V 
Praze 1872. V komisi knéhkupectyi Theodora 
Mourka, Str. 47. 

#_* | Lakomec.* Dle Jindticha Consci-— % 
ence vadélal F, K. ,,Zabavné bibliotheky“ dilo —— 
XII.» Vydavatel, Pl. J. Mathon, knéz f. sy. Be- 
nedikta y Rajhradé. V Brné 1871, Nakladem _ 
éasopisu ,Skola B. Srdce P.“ v Rajhradé, — 
Str. 142. . 

*—* V tisku se nachézf'a za nedlouho 
ndkladem knéhkupectvi B. Styblav Praze vyjde 
rukoyét odpolednich poboznosti pod nadzvem: 4 
Poboénosti ktestansko-katolické pro spoleénou — 
chramoyou i domaci sluzbu Bozi. S povolenifm 
nejd. Ord. vydal Jos. Némecek, osobni fardi- 

y Sichrové. re 

Osobni véstnik duchovensky, 
V arcibiskupstvi Pragském, 
V Panu zesnul: 

p. Gust, Tyrinskd, c.k. polni superior naodp., > 
éest. kanovnik kathedr. chrimu Mantuan., 
éest, komori J. Sv. pap. Pia IX., ¢ rada 
konsist. Kralohrad., arcib. notar atd, v 
Plzni 1. fijna (nar. 23, éervna 1809, vysv. 2 

es 


3. srp. 1834). a 
Vyznamenani jsou: Ys 

P. Em. Fr. Ardlitka, knéz ¢. sy. Benedikta’ 
v Emausich, b. notdr, fiditel bisk, ¢esk. 
gymnasia v Budéjovicich, zvolen za admi- 
nistratora opatstvi Emauského v Praze; 

p. Fr. X. Novotny, duchoyni spravce v trest- 
nici u sy. Vaclava vy Praze, obdréel pravo 
synodalii. ys 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 


Ay, 


p. Jan Drozd, proz. katech., stal se skuteé- 
nym ué, ndbozenstvi na obec. real. gymna- 
sium v Praze; 

p. Jos. Vobrdtil, kapl. z Leskoya do Cers 
nousku ; 


A eS vt Sas ee 
a : f ~ 
* 


\ , ; a 448 pesos Mi os i ‘ j : oo : a 


p. Jan .Woelf, bask ze Slavkova do Leskova; 
p. Fr. Meindl, kapl. v Aluticich, Za VYP. ka- 
_ tech. na gymn, v Chebu; 

. Mar. Poldk, i. prem. v Teple za vyp. kapl. 

do Zlutie ; 

p. Jan Libertin, neom., za kan do Slavkova ; 

p. Jan Mddle, neom., za kapl. do Ceslic. 

V_ biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnuli: 

p. Jan Scheps, jub. knéz, faré¥ vy Chotéborkéch, 
19. srpna (mar. y Nov. Bydzové 23. z4fi 
“1789, vysv. 15. srp. 1815); 

p. Jan Bouchal, knéz na odp., byv. kapl. v 
Kralikach, 28, zai (nar, 23. led. 1832, 
vysy. 25. éervence 1859.) 

a Vyznamenan jest: 

p. Jan Kouba, farit v Tiebechovicich, jmeno- 
‘yan bisk, notdérem. 

- Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Frant. Dédek, far. vy Krucenburku, za dé- 

kana v Polné; 

. Jan Haska, far. z Bélé do Starsova ; 

p. Vacw Hejny, fardt v Janové, za farate v 

~ Karlech (Karlsbrunn) ; 

», Jan Vlach, far. % Richenburku “do Ranné: 

. Ang. Jelinek, adm. z Polné do Krucen- 

burku; » 

Pi Jan Sembera, adm, z Ranné do. Richen- 
burku; 

~ p. Jan Dostdi, kapl. v Tyncin. L., 

katech. na obéanské skole v Pardubitich ; 

Dag. Friemel, kapl. vy Mladkovyé, za. admin. 

eh ‘v Bélé. 

a = P Ant. Crinsky, kapl. za admin -v Choté- 

e ‘borkach; 

eo ; ic Fr, Pilni, kapl. z Lukavice do Hokie 

base | r. Klem, kapl. z Hotic do Lukayice. 

; , N ovosvécenci: 

fom. Radimsky za kapl. do Politky; 

p. Vac, Kiédlo za kapl. do Nov. Hradce ; 

p. Jos. Kaspar za kapl. do Velké Retové; 

p. Ant. Herout za kapl. do Svétlé ; 

--p. Frant. Kuyil za kapl. do Vys. Myta; 

yp. Jos, Vitek za kapl. do Skutée ; 

P 

p 

p- 


Sas wes 


- p. Vae. Kohout za kapl. do Chrasti; 
 p.. Vine. Schmid za koop. do Vitkovic: 

“*p. Jos, Baudygs za kapl. do Cesk. Vernitovic; 

Dp. Ant. Brdiéek za koop. do serait 
, Vacl. Frinta za kapl. do Holohlav ; 

4 Frant, Jiroud za koop. do Hndtnic 

Jan Janisch za kapl. do Limberku; 

Jan Kaspar za kapl. do Hnévéevsi ; 

. Jos. Kofrdnek za koop. do Babic;, 

. Jan Lhéa* za kapl. do Usti n, Orl.; 

. Ant. Svoboda za koop, do Kahku; 

. Frant. Zajiéek za koop. do Kratonoh: 

. Fr. Kerner za vikaristu pri kathedr. chramu 

v Hradci Kralové. 


za prozat.. 


Uprazdnéna mista! = 
do 18, . 


Janov, fara patr. kn. Thurn-Taxise, 
listopadu. 

V Kartouzich, misto duch. spravce v trestnici 
do 13, #jna. 


Krucenburk, fara patron. pi. hrab, Clam-Gal- 

lasové, do 10. fijna, 

Lukov, nové atizend fara patron, obec.do 10. 

listop. 

Vysoké Mito, dékanstvi patr. J. ¢, kr. Veli- 

éenstvi, do 18. fjna 
Vv biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnul: 

p. Filip Schwamberger, b. notat, tajemnik 
vikar. Novohrad., fara* vy Zumberku, 20. 
ziti (nar. 30. dub. 1809, vysv. 25. érvce 
1833). 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Jos. Novotny, kapl. vy Sobénové, za admin, 
v Besenicich ; 

Prok. Pabldsko, kapl. za adm -v Bechyni; 

~ Jan Zeman, kapl. za adm. v Zumberku; 
Jak. Pesl, kapl. z. Blovic do Tyna Hor’: ; 
Fr. Vitek, koop. v Stasich, za kapl. do 
Janovic ; 


‘a 


Tres 


'D. Vac. Visa, kapl. z Teresiendorfu do Volar. 


ae Uprazdnéné misto : 
Bechyné, dékanstvi patr. sy 


Paara, do 16. 
fijna, ioe 
V biskupstvi Litomééickém. 4 ¥ 
» V Pann zesnuli: give 9 


p. Pavel Ehrlich, farét vy Jestéebi, 15, att. 
(nar. 26. éervna 1796, vysv. 24. srp. 1822); 

p. Aug. Pohnert, far. na odp. v Teplici, 22. 
ziti (nar. 21. biez, 1809, vysy. ei ziti 
1832). f 

Vyznamenan jest: 

p. Mich. Fehrer, far. v Prackovicich, ohdréel 
collare canon, 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 

p. Jan Hruga, far. a os, dékan v Strenicich, 
za faréte v Bezné ; 

p. Jos. Klika, kapl. v Cernousku (arcid, Prai- 

. Ské), za faréte v Louékach; 
p. Fr. Wolf, adm, za farate ¥ Tilové, 


Za soukr. dopisy, _telegramy atde, ayeera 
doslé srdeéné diky. 

Do Hr, Kr.: Objed. param. do rib. a 
“Rog. n. M. poslou Mil. S. ve 14 dnech. Pros, 
0 dopliky ,os. vést.“ — 

O rukopisech tisk. ane, zaslanych idl 


duje tiskarna, ny pre vybor, jehoz ased st 
vd. p.. kan. Bradaé. > eet eh PR crt 5 


‘Alumaoré k. arc, seminate majt. se shromaz- 
diti d. 7. fijna. — 


Ve vik. Novostrageckém (viz Bl. & 26. str. 421 


| a4!2) bitmuje J. M. svétici p. biskup ‘Prucha. 


‘Pristi Cislo bude se vydavat. dne 14.1. m. os 


diskem kniz. arcib. knihtiskamy za Roblicka a Sieverse Vv Frage. 


* ee 


sete ~ - 


; Eapedice : enom 
katol. knéhkupectvi lnm ° bg kr. 
B. Stybla ds’ ALO 1¢ ny poiroed a. 55 ke 
na sv,-Vacslavském 


Saw Ay Ae: | Pee Pe 
‘ 


Roénik ‘XX. __V _Praze dno 15. ee _ Eislo 29. 


Vydava se Predplaci se 


5. 15. a 25. v expedici 
kazdého mésice, au véech tédnych 
Pedatcoe: knihkupecnh 
kn 4 bass i one na rok: 2 zl. 50 kr. 
ty A E na oe 121.30 kr. 
~- 


poste : 


namésti, dis. 786-11, Bot WRN ts Love, eee coreae 
NedoSsla éisla : 


reklamujte geidéle v —-Redaktor a nakladatel: knéz PRANTISEK SRDINKO, —_,2ednotliva tise, 


se neprodayvaji 


»Spravedinost zvySuje narod, ale hfich bidné éini narody.“ ~ (Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky nim milosrdenstv{, di sv. Augustin, nent 


celeho roku. pravy ktestan, a kdo jinym dvéte srdce 
svého zavira, tomut i Kristus dvéte srdce 


LIX. V nedéli XXI. po sv. Duehu svého — i branu kralovstvi nebeského — 
. ; "| uzavie.¢ — 


DneSni.sy. evang. (Mat. 18, 23—25.) 3. ,,Pdn evang. rozhnéval se na svého 


obsahuje podobenstvi o milosrdném vSak i | sluZebnika.* IInév jeho byl spravedlivy, nebo. 


sprayedlivém panu a oneslechetném, nemi- | hnéval se pa ukratuost a spdéchanou nepra- 
losrdném sluzebniku. vost, bylo to sv. horlenf pro spravedlnost. 

1. , Krdlovstvi nebeské, di Kristus, po- | — Ale hnév. muohych kiestani pochaziva 
dobno jest clovéku krali, kteryé chtél pocet | z naruzivosti, z pychy, lakotnosti, netrpéli- 


khisti se sluzebniky svymit — Kral jest | vosti neb pouze z vrtochti. Takovy hnév — 
_ Buh, sluzebnici jsme my lidé; poéet jest | je nespravedlivy,. hrfisny. Pred tim strezi— 


soud, kteryz nastane po smrti. — AZ poéne | nas apostol Pané, tka: , VSelika hotkost a 
Buih s nami téet klasti, budou to ohromné | hnév budte odjaty od nas * (Efes. 4, 31., 


sumy, nescislné hichy, jichzto jsme se | Kol. 3, 8.) Kdyby tedy hnév vyznikl vsrdei 


dopustili mysleuim, reci, skutky, opuSténim | vaSem, tazte se, kf., sami sebe, proé ze se 


dobrého. Ciime upiimné pokani a prosme pea a rozpomente se na slova pfsma 


Boha, dokud éas, aby nam odpustil viny, : Hnévejte se a nehreste, slunce -neza- 
prominul dluhy naSe. ,Smiluj se nad nami viadej nad hnévivosti vasi. (Ef. 4, 26., Rim. 


Boze a popatr na nds a ukaz ném svétlo | 12, 19., Jak. 1, 19. 20.) ,Lnévati se: jest 


_smilovéni svych.“ (Sir. 36, 1. srv. 50 a lidské, ale hnévu nekonati_ (hnév pot.aciti) 


118. 149. a,j.) | jest spisob krestana.“ (Sv. Jeronym.) 


2. Onen sluzebnik evang. jak kruté, | 4. Takt ¢ Otec nebesky ucint vam, pakli 


tvrdé a nelitostné jednal k syému spolu- Ze neodpustite jeden kazdy bratru svému ze 


sluzebniku! Pan jeho mu odpustil vSecken  srdcé svzch.* Slova tato méjte, ki., napa- 


. , 


dluh, deset tisfc hiiven — ohromnousumu méti, zvlasté tehddz, kdybyste se chtéli bné- : 


penéz, Ze prosili a on nechce spolusluze- _ vatia msttfti. ,Jakou mérou méiite,; tako- 
bniku, ktery% mu byl sto penéz — nepa- vou vam bude odmérino,“ a pravem ; nebo 
trnou ¢dstku — dluzen, ani poshoveti, toho sami na Bohu zadame, modlice se: 
Ihaty popriti, aé mu chtél vsecko Gasem ,Odpust nam nase viny, jakoZ i. my od- 
zaplatiti. Proto prévem u¢inil mu pan, co  poustime. . “ Cinte tedy, ki., co cheete, aby 
on ucinil spolusluzebniku: ,dal je) katim, , vam jini ¢inili: odpoustéjte tém, kteri vam 
dokudz by nezaplatil vSeho ‘dlubu. # ,soud | ublfzili, aby také vam bylo odpusténo. 
bez milosrdenstvi, di sy. Jakub (2. 13.) | (Mat. 6, 14.) 
stane se tomu, kdoz neuéinil milosrdenstvi.* ) jeu: 
Slitujte se ki. nad bliznimi, aby i Bih nad | losrdny Bih zvlasté volny prominouti nam 
vami se smiloval. ,Budte k sobé vespolek | nejen viny nae, nybrz i vsecky pokuty vé- 
“9 any 2 milosrdnt . “ (Ef, 4,22.) ,Oblecte | éné i Casné za nase hifchy. Jen splite, kt., 
ko ool. bo#t v srdené milosrden- | co Cirkey sv. za vyminku odpustkiv ukla- 
stvi “ (Kol. 3, 12.) ,,Kdo nema s bliz- | d&. — Pak sméle proste: Roshoreh Pane, 


od 


(V das plnom. odpustki.) Dnes je mi-- 


_ z pokladu cirkve, 
tele Krista Je#iSe. (srv. Mat. 16, 19. Il.. 


? 


wm 450 — 


& véecko zaplatim tobé: ne ze svého, ale 
zasluhami svého Spasi- 


Kor. 2, 6.7. 10.) | 
LX. V nedéli XXII. po sv. Duchu. 


Dnegni sy. evang. (Mat. 22, 15—21.) 


0 penizi dané je velmi poutné. 


1. ,Farizeové uradili se, aby Jezise po- 
lapili v Feet.“ Toté viastni kazdému bit- 
chu, Ze i kdyz nikdo o ném nemluvi,- sdm 
se vyzradi (sv. Didakus). Slova ta zpra- 
vdéna vidime na farisejich v dnesnim: sv. 
evangelium. Mysli, kdo vi jak chytie to 


vyvedou, zatim se sami obvihuji viastnim 


vyznanim. Chtéli Pana Jezi8e polapiti v 
reci a chytili se sami vlastnimi slovy. — 
Chrante se k¥. Isti, podvodu, klamujak 


__y slovich tak i v skutcich. ,Nebo nic nenf 
_ tajného, co by nebylo zjevno; ani co ukry- 


tého, coz by nebylo pozndno a na jevo ne- 


-vyslo.“ (Luk. 18, 17.) ,Ohavnosti jest Ho- 


Spodinu srdce zlé a zalibenf jeho v_ téch, 


. ktefi primé chodi.“ (Prisl. 11, 20.) ,Napo- 


oe 
a 


Bente 


~ 


mevych:. 5° .% ( 


miném vas, aby Z4dny nepyestihal, aniz o- 
klamaval v jedndni bratra svého*.. (I. 
Tes. 4, 6.) ,Slozice vselikou zlost a vSelikou 
lest a pokrytstvi . . .“ (I. Petr. 2, 1.) 

2. ,Slust-li dat ddvati cisari cli ne.“ 
Tot samo se rozumi: ma-li bezpeénost zivota, 
jméni a cti obstati, musf byti zemské spra- 
vy a k tomu treba danf. Tak udcil Pan Jezis 


‘1 8v. apostolové: ,,davejte vem co jste po- 


Rr 


vinni: komu dai, tomu dai, komu clo, tomu 
clo.“ (Rim. 13, 7.) ,Nenf mocnosti leé od 


Boha, a kteréz jsou, od Bohaziizeny jsou;“ 


(Rim. 13, 1.) protoz majf poddanf vrehno- 
stem svym tctu vzdavatia ve vSem, co neni 
proti Bozimu prikazani, co je slusné aspra- 


_. vedlivé, jich poslouchati. ,Komu éest, tomu 


cest.“ (Rim. 13.) ,Poslusni budte spravet 
Zid. 13, T.-svr, Tit. 3, 1) “I 
Petr. 2. 13 2, 17. 18.) Véak i vrchnosti 
hemaji zapominati, Ze Bihjest Panem jejich, 
jemuz jednou poéet klasti musi a protoz 
maji moudie, spravedlivé a laskavé vladnouti. 
»Nynf krélové srozuméjte; vyucujte se, 
kteri soudite zemi.“ (Zlm. 2, 10. srv. Moudr. 
6, 2—9. a 1; 1. Ef. 6, 9. aj.) 

3. 5 Ddvejte co jest cisa¥ovo cisari a 
co jest boziho Bohu.“ — Oboji se srovnava. 
Jedno slusi ciniti, druhé neopominati. Kazdy 
at dostane své; dévejme Bohu i lidem, co 
komu patii. Nejedna pravé, kdo pod zé- 
minkou, Ze musi k néjaké poboénosti, za- 
nedbava své povinnosti; vsak netin{ také 


dobie, kdo predstiraje praci zanedbava zcela 
modlitby a sluzeb Bozich. — 

Sluzte tedy ki. vérné Bohu a konejte 
podle moznosti své povinnosti, a ,,.kdyZ u- 
udinite vsecko, coz vam prikdzdno, rcete: 
sluzebnici neuziteéni jsme ; coz jsme povinni 
byli, uéinili jsme.* (Luk. 17, 10.) — 

4, ,,Ci jest to obraz ?*‘tazal se Spasitel 
a tak i my tame se: Cf jsem ja obraz? 
,Kdyz Bah élovéka stvofril, udinil je) podle 
obrazu svého.“ (I. Mjz. 1. 27.) Duse nase 
jest tedy obraz Bozi: rozum nas jest obraz 
nejvyssiho rozumu a ville nage jest obraz | 
vile bogské. Chramite se tedy kr. hyzditi— 
dusi svou marnosti a zlobou a snazte se, 
byste vic a vice podobali se praobrazu Bo- 
zimu v moudrosti a ctnosti. ,Obnovme na 
sobé obraz Kristiv zadosti pokoje, patrenfm 
pravdy a milovdnim jeho ldsky.“* (Sv. Ber- 
nard.) — ,,Styd se, pravi tyZ svaty, jenz o 
nadobu krehkou (0 télo) se stara8, vSak 
obrazu Boziho nedbas!** A sy. Frant. Xav. 
di: ,K éemu se vrhas do propasti, ktery 
jsi stvoren k vysosti? Cirkev sy. odsuzuje 
téch, kterf nicili, borili obrazy; a kdo jest 
nejvétsi obrazoborce v smyslu duchovnim ? 
Hrisnik zajisté, jenz duSi, obraz Bozf krvi 
Kristovou obnoveny, opét poskvrnuje a hubt. 
Méj tedy ki. v pocté obraz Bozi, k nému 
jsi stvoren, ,,zdob jej Slechetnosti mravi, 
cvicenfm v ctnosti a hodnosti pro nebe za- 
sluh.“ Sv. Ambrod. 


O neviditelnem proméneni podstaty 
chleba v. nejsvetejsi Telo Pane. 
‘ Podiva Véelav Krupsky y Repich. 


Neomylna ucitelka nase, svata cirkev 
katolicka, jiz od poédtku svého zrizeni uéi, 
Ze Kristus Pan pri své posledni veéeri nam 
télo své a krev svou pod spfisobou chleba 
a vina zanechati racil, udéliv. apoStolim i 
nastupcim jejich moc, chléb a vino v nejsv. 
télo a krev jeho proméiovati: Uéeni toto 
tak jest staré, tak pevné, jako cirkey nage 
katolickaé sama. Jiz celé knihovny povstaly 
z knéh, které se vykladem distojnosti, po- 
treby, uzitku a jinych stran této nejsvétéj- 
Si Svatosti obfrajf; ale malo nalezime po- 
jednani o priéiné, proé se toto proménénf 
chleba v nejsv. télo Pané, tak skryté, nevi- 
ditelIné déje. Pokusime se tudiz, v pokore 
au vite vyhledavati piiciny tohoto nevidi- 
telného proménéni, majice ovSem na mysli 
slovo sy. pisma: ,Kdo poznal smysl Pané, 
anebo kdo radcem byl jeho?“ (Rim. XI. 34.) 


: Slovo toto plati vsude, tim vice v piiéiné 


nejsv. Svatosti oltaéini, této studnice tajem- 
stvi Bozich. 

_. 1. Prvni piféinu tohoto neviditelného 
proménén{ poddva nam Vykupitel nas sdm, 
u sy. Jana (V.19.): ,.Nemizet Syn niéehoz 
sim od sebe ¢initi, jediné co uzif, ze éinf 
Otec; neb cozkoli on ¢ini, to cinf podobné 
i Syn.* Ackoliv totiz Bah dle proroka Je- 
remiaSe (XXIII. 24.) nebe i zemi naplivuje, 
jest prece jen Bah skryty, jak jej prorok 
IsaiaS 45. 15. nazyvé; vSudy ve svété vi- 
dime dila vSemohoucnosti a moudrosti Bozf, 
ale Boha samého nevidime; tak jest svét 
jako néjaky odév, kterym se Bah zastfra. 
Kdyz tedy Kristus Pan, Syn Boha Otce, vy 
nejsvétéjsi Svatosti oltdini spisobou chleba 


se priodiva, jedna dokonce dle toho, co u | 


svého Otce vidél. 

2. Dale se srovnava toto skryté pro- 
ménéni sptisoby chleba v nejsv. télo Pané 
s celym Zivotem, Ucinkovanim a uéenim 
Krista Pana. (Coz bylo jeho vtélen{f, jeho 
narozen{ v skrysi Betlemské, jeho skryty 
zivot v Egypté a Nazareté, a jeho chudo- 
ba a ponfzenost jiného, neZli_ viditelnd 
rouska neviditelného Syna Boziho, kteryz 
jsa. Vv sptsobé Bozi, sebe samého zmaril 
(ukryl), prijav sptisobu sluzebnika a ku po- 
dobenstvi lidi u¢inén? (Fil. Il. 7.) Kdyz 
pak co utitel verejné vystoupil, aby simé 
slova Boziho do srdcf lidskych rozsival, 
ukryval moudrost svou v_ podobenstvich, 
tak ze 0 ném sv. evang. Matous (XIII. 34.) 
napsal, ze v podobenstvich k zastupu mluvil, 
a jim bez podobenstvi nemluvil. — A chtél-li 
néjaky zazrak vykonati, i tat ukryval Pan 
svou vsemohoucnost, poudzivaje brzy sliny 
svych ust, aneb vody rybnika, aneb néko- 
lika chlebi a rybiéek, aneb dotykani a ji- 
nych prostiedki k zakryt{ neobmezené vse- 
mohoucnosti své. Coz divu tedy, Ze i pii 
zazraku proménéni chleba v télosvé, rousku 
zevnéjsi ponechava, aby ji bozské télo avé 
_ wakryl a neviditelnyia utinil. ,Jisté ty jsi 

Bah skryty, Bah israelsky, Spasitel !“ 

3. Kdyby Kristus Pan své télo viditelné 

v nejsy. Svatosti podaval, nenaplnila by se po- 


dobenstvi starého zakona 0 této svatosti. Nenf 


pochybnosti, ze strom Zivota, jehozto ovoce 
nase prarodiée od smrti zachraniti mélo, ze 
obét Melchisedechova, i chleb podpopelny 
Eliasiiv, Ze manna na pousti, kterouzto se 
IsraelSti po 40 let zivili, a Ze posvatné chle- 
by, které {se diive v stanku a napotom v 
chrémé Zidovském nachazely, obrazy nasi 
nejsvetéjsi Svatosti byly; za obrazy nejsv. 
Svatosti by se ale nehodily, kdyby nejsv. 
Svatost zevnéjsi podoby chleba neméla. 


SS 3 ee 


4, Ma vSak toto tajemstvi jesté jiny 
hlabsi z4klad. Pamatuje nas na nds prvni 
nevinny, a napotomni biisny stav. Dle pf- 
sma sy. (I. Mojz. I. 29.) dal Bah prvnfm 
rodi¢im jen bylinu a ovoce dfeva za po- 
krm. Kjkle, v novém raji, v efrkvi svaté, 
udéluje se ném ve Svatosti oltdini opét po- 
krm bylinovy z klash pSeniénych, a ovoce 
nového dieva zivota, svatého kiize, abychom 
se do onoho stavu nevinného navratili. Kdyz 
ale nasi prynf rodiéové, a my s nimi, do 
hiichu padli, povolil Bah Glovéku masity 
pokrm, jak to obéti Abelovy a slova’ Pané 
k arciotci Noe-mu (I. Mojz. IX. 3.) doka- 


zuji. A hile, i Kristus Pan pro élovéka pa-, 


dlého pripravil pokrm, kdyz ndm télo syvé, 
které dle apoStola Pavla (Kolos. II. 9.), 
pribytkem vseliké plnosti bozské jest, co 


nejdrazsi, nejsilnéjsianejdistojnéjsi pokrm pro | 
Podava — 


nase padlé, slabé télo ustanovil. 
tedy Kristus Pan nam padlym pozem¢éantm 
vracejicitm se do stavu nevinnosti v nejsv. 
Svatosti své télo za pokrm, v spisobu byli- 
nového chleba. 

5. Jiny divod mtizeme Cerpati ze své- 
ho stavu pozemského.'Jsme dle slov sv. 
Otce Rehore Velikeho v tomto Zivoté jako 
na néjaké pouti, vzdaleni od vlasti; a hle, 
jako putujicim ucenikim do Emaus, ukazu- 


je se nam Kristus Pan v nejsv. Svatosti jen 


ve vire, a nikoliv u prayém vidénf, které 
vyvolenym Bozim v nebesich pripraveno jest. 

6. Kdyby toho zastreni nebylo a télo 
Pané v nejsy. Svatosti viditelné bylo: kdo 
z nas by si troufal, toto bozské télo do 
svych tst vziti? A ptrece zalezf na pozi- 
vant téla Pané tak mnoho,ze sam Vykupi- 
tel naS pravil: ,Nebudete-li jisti téla Syna 
Glovéka a piti jeho krve, nebudete miti v 
sobé Zivota.“ Jan. VI. 54. Aby tedy nam 
usnadnil pozivanf svého téla ku blahu du- 
Se nasi, a abychom zcela divérné, bez baz- 


né a uzasu, k stolu jeho pristupovati mo- — 


hli, prikryva Kristus Pan své ¢lovécenstvi i 


bozstvi v nejsv. Svatosti olt. spisobou chleba. — 


7. Pan se v nejsvétejsi Svatosti zevnitrni 
spisobou dale proto ukryva, aby, kacirové 
a nevéric{ jej nevideli, Piremnoho pribéhi 
hroznych vypravuje nam déjepis. cirkevni o 
meucténi této Svatosti od pohant, zidi a 
kaciti! Coz teprv by tito lidé s nejsvét. 
Svatosti délali, kdyby télo Pané v ni viditel- 
né bylo! Proto tedy Pan, jenz ve své mou- 
drosti a°moci prece za dobré uznal, pred 
zlosti llerodesa krale, a pied najezdy vy- 
soké rady zidovské se skryti, aZ by prisla 
hodina jeho, ve sptisobé chleba pred svymi 
neprately az posud se skryva, ne snad, ja- 

29 


koby se jich strachoval, nybré ze Bah dle 
sloy svatého Otce Bernarda vSecko nejen 
“mocné, nybrz také moudfe pordda. 
8. Dale poddvaé nam pri¢inu tohoto za- 
strenf Pané v nejsv. Svdtosti sv. Mati Mag- 
-dalena, Vypravujet nadm svaté pismo u evang. 
Jana (XX. 16 atd.), zejakmile tato svétice 
vy domnélém zahradniku svého milovaného 
mistra poznala, ihned jemu se klanéla liba- 
jic nohy jeho, a tu pravil ji Pan Jezis: 
-,Nedotykej se mne, neb jsemjesté nevstou- 
pil k Otci svému.‘ Této svétici Bozi bylo 
by premnoho dusi poboznych podobno, kte- 
ré, kdyby télo Pané ve Svatosti oltarnf vi- 
dély, celou touhu po Panu v nebesich by 
odlozily a jeho pozemské sluzbé by se od- 
daly, kdeZto jak Vykupitel sim, tak i sva- 
' t& cirkey od nds zddaji, abychom myslenkami 
a Zddostmi svymi v nebesich prebyvali. 
(Oratio in, festo Ascensionis Domini. ) 

9, Ay jakém stavu mohl by sendm Spa- 
sitel ndS v nejsvét. Svatosti olt. okazati ? 
Snad co kral slavy, ozdten sluncem veleb- 
nosti své a odén vSelikou moci svou? To 
ponechal Pan pro nebe a pro své vyvolené. 
— Tedy snad co smrtelnik a milostivy 
Syn Marie Panny? Jaky uzitek plynul by 
z tohoto vidént pro viru a lasku nasi k nému, 
kdyZ za ¢asu jeho pobytn zde na zemi 
mnobo lidi jej vidélo, slySelo a jeho se.i 
dotykalo, aniz by z toho néjaka milost pro 
duSe jejich byla vzeSla; neb zadny nemize 
-prijiti k Synu, le¢ by Otec jej pritahnul, 
(Jan VI. 44.), mimo to bylo by to Syna Bo- 
“iho, jenz vzdy soukromnost, poust a vzda- 
lenost od lidf miloval, nehodné, aby jim 

Vv nejsv. Svatosti olt. na podivanou byl. — 
Snad tedy mohl by se’ nam Kristus Pain 
ukazati v stavu svém trpicim? Ach kdo 
z nas mohl by na preukrutné muky Syna 
boziho patiiti? 

10. Aconam zarucéuje, ze by zazrak vi- 
ditelného proménéni chleba v télo Pané 
vsemu podeztivani a tupeni nevéricich u- 
Sel? Jiz nyni hresi nevérci svou nevérou 
velice, jelikoz nevéri v jmeno jednorozeného 

‘Syna Boziho (Jan III. 18.); k jaké veli- 
kosti vzrostl by teprv hiich jejich, kdyby 
tento zazrak vidéli, a prece neuvérili! 
Nyni jiz nemaji vymluvy z hiichu svého ; 
coz medle by jich omluvilo, kdyby i tento 
skutek zazra¢ny vidéli a prece Vykupitele 
svého i Otce jeho nenavidéli? (Jan XV. 

22. 24.) Slyseli andély s nebe prozpévujici, 
a vidéli mudrce od vychodu, jeho narozeni 
oznamujici, — a neuvérili! Vidéli zazraky 
jeho na slepych, némych a mrtvych, — a 
neuvérili! Vidéli jeho prepodivynou smrt a 


slyseli od pohanskych strazci jeho wazrac- 
né ,vzkiiseni — a neuvérili! A kolik Za~ 
zrakii vypravuje nam déjepis cirkevni o 
Syatosti oltdtni, — a az podnes jsou neve- 
ici! Jako nyni zatvrzuje peklo srdce ne- 
véricich, tak by bylo srdce jejich zatvrzelé 
i tenkrate, kdyby télo Pané svymi smysly 
ve Svatosti oltarni pozorovati mohli, = —~ 
11. Vezmeme-li ohled-na éas a misto, 
kdy a kde by Pan neviditelnou svoji spu- 
sobu v Svatosti oltarni na sebe vziti mél, 
najdeme opét novou obtiz. Staval-li by se 
tento zazrak denné, naplnilo by se slovo sv. 
Otce Augustina: ,,zdzraky jeho stalym o- 
pétovanim zevSsednily, tak ze jiz skoro ni- 
kdo pozornost svoji zazraénym a tzasnym 
dilam Bozim vénovati nechce,* a veliky 
tento zdzrak ztistal by beze vSeho povsi- 
mnuti, jak to i v jinych dilech Bozich po- 
zorovati mizeme. Staval-li byse vsak tento 
zazrak jen nékdy, neuspokojil by ani zZadost 
véricich ani zvédavost nevericich! — To 
samé, co o éasu, plati téz o misté. Kdyby 
si Pan zvolil Rim neb Jerusalem neb ja- 
kékoliv mésto za svtij oblibeny pribytek, 
kde by se viditelnym sptsobem v-  nejsv. 
Svatosti oltatai zrakim lidskym vystavoval; 
jak malo z nas mohlo by na tomto veleb- 
ném divadle podilu brati? VSsichni, kteti by 
tu dalekou cestu vykonati nemohli, museli 
by opét jen ve vire télu Pané v Svatosti 
oltataf ukrytému se klanéti. Byl-li by ale 
kazdy chram Pané svédkem tohoto zazraku, 
byl by téz svédkem téze lhosiejnosti, ne- 
vdéénosti a tohoze zneuctivani, kteréhoz se 
nyni lidé, bohuzel! proti této Svatosti dopou- 
stéji, v které totéz télo Bozské, tyz svrcho- 
vany Pan ovsem skryté pritomen jest. _ 
12. Snad také chtél Pan tim, Z2 se 
nam v Svatosti oltdtni sice opravdové po- 
dava, ale nasim smyslim nepristupnym zi- 
stava, nasi touhu roznititi, a dychtivost po 
jeho uzreni v nebesich rozmnoziti. Nebot 
pravdivé jest slovo pohanského pévce: ,,Po 
vécech zakaézanych touzime vezdy a Zidame 
Si, coZ nam odepreno, a kazdodenni zivot 
nas jes# svédkem této pravdy, ze tim, co 
mame, radi opovrhujeme, vsak po vécech 


nan odeprenych stale dychtime. Abychom’ 


Pana tvati vy tyat vnejsv. Svat. patiili, ode- 
preno nam, a tak vyplhuji se tim snaze 
Slova Pane: ,,Ja jdu, a budete mne hledati, 
— a ja, kdyz budu povysen od zemé, vée- 
cko potahnu k sobé. —- Otée, chei, aby, 


kde jsem ja, i oni, které jsi mi dal, se’ 


mnou byli, aby vidéli slava mou, kterouz 
jsi mi dal.“| — ne 
13. Konetné vyzZadovalo ustanovent 


ay. So ae 
. é 


- Panny matefst 


~ voval. 


> Ne 


této nejsvét. a nejdistojnejat Svatosti zvlé- 


Stniho zdzraku, — a takymjest neviditelnd 
proména chleba v nejsv. télo Pané; nebot 
dfla Pané neviditelné podivuhodnéjst jsou 
neZ viditelné.. — Vstoupeni Paéné na nebesa, 
aby prijal sliyvu amoc véénou, hylo zazra- 


_kem velikym, — vétsim ale jeho sstoupent 


do lina matetsk¢ého, aby se spojil snuznym 


 Glovééenstvim! Nasycenf zdstupu na pousti 


nékolika chleby a nékolika rybitkami bylo 
zazrakem Nem — vétsim ale pozehnani 

m, aniz by panenstvi jejf 
nejmensi poskvrny vzalo. Uzdraveni Slakem 
ranéného pouhym slovem bylo zézrakem 
velikym, — vétsim ale odpusténf hifcha 
jeho. Zatméni slunce, tresenf zemé a pu- 
kani skal a hrobi pti smrti Pané bylo z4- 
zrakem velikym, — vétsim ale smrt Pané 


sama, jelikoz Kristus Pan smrti svou peklo | 


premohl. (OsedS XHI. 14). Tak jest za- 
zrakem velikym i proména chleba v_ télo 
Pané, ale vétsim jesté zakryti promény této 
podobov, chuti chleba. Zajisté pravdiva jsou 
slova sv. Terezie, ze vsSechna dila Pané 


veyvs 


ova yess 


Slénky nalézti, které by nam, ovSem jen 
ve syétle skrovném, ukazaly, jak dobie se 
srovnaya tato neviditelnost Pané v Svatosti 
oltdini s jeho moudrosti neskonalou. Spo- 
kojmez se zatim zde na zemis myslénkou, 
ze Vykupitel naS vSecky véci dobre uéinil, 
(Mar. VII. 37.) a Ze prijde ¢éas, az tento 
nas Zivot u vire a toto zastfené vidéni na- 
Se pomine, kde Pana také dle tvdtea téla 
v nebesich pozname, kteréhoz ‘nyni jen 
dle moci a ducha zname. (II. Cor. V. 7.) 
Do této prestastné doby chovejmez zatim 
zivou viru, stalou nadéji a vrelou lasku k 
Panu svému v nejsv. Svatosti zakrytému, 
a vynasnazme se, abychom ndastedujice Zi- 
vot Krista Jezise, také zivot svij v Bohu 
skryvali, a az se Kristus jednou ukéze, téz 
s nim v.slivé se ukdzati mohli. (Coloss. 
HI. 3. 4.) T 

Ale milostivy Pan n48 neopomiji svym 
éasem zdslonu s nejsv. Svatosti sejimati, 
aby viru svych vérnych silil, a nevéru py- 
Snych zahanbil.a je k sobé pjyivedl. Po- 
slysme ptibéh, ktery Casopis ,, Volksfreund“ 
$s uddnim éasu a jmen osob a mist vypra- 
Zil a snad jesté zije v jednom sta- 
tu severni Ameriky jisty baron s choti svou, 
o kterémz pro jeho horlivé a zatvrzelé za‘ 
stavani nekatolického vyznani viry katolicti 
osadnici fikali, Ze kdyby se ke katolické 
vite obratiti mél. Bih by novy a_ velky 
zazrak uciniti musel. Snad bylo toto po- 


ay AB 


eee 


tekadlo proroctvim budoucfho smilovan{ P4- 
né. Chot tohoto barona dostala jednou, 
kdyZ na vyrocnim trhu knihy pro své ditky 
kupovala, jak ‘se tika néhodou, vlastné ale 
rizenfm Bozim, téz maly katechismus ka- 
tolického vyznani viry do rukou, a koupivsi 
jej, Citavala v ném vice ze zvédavosti 
nez z touhy po vzdélani potajf. bez védo- 
mf svého muze. A ejhlie, svétlo milosti 
Bozi okazalo jf blud jejf a piivedlo ji k 
poznani pravé viry. Po dlouhém a trapném 
boji dovolil ji manZel, aby katolickou viru 
verejné prijala a vyzndvala. I divili seto- 
mu a velebili za to Boha velice jak knéz 
misionarni tak i osada katolické té krajiny, 
a doufali modlice se k Bohu, ze Bah své 
dilo obraceni na této vzdcnérodiné dokona. 
Bolestné, zatim trapila dusi baronky neji- 
stota o platnosti svatého kitu, jenz ditkam 
jejim od nekatolického duchovnika udélen 
byl. Kdyz se jiz mnoho manéZelasvého byla 
naprosila a vice jesté pretrpéla, aby mohla 
své tri ditky (jak se rika, pod vyminkou) 


poznovu od katolického knéze dat pokytiti, 
zakazal ji duchovni spravce pro uvarovant — 


vétsich utrpeni o tomto obnoveni kitu se 
svym manzelem dale jednati, a naridil ji, 
aby se radéji vice za ného modlila a od 
Boha a,od piimluvy. Rodi¢éky Bozi dobry 
konec téfo zélezitosti o¢ekévala. I uéinila 
tak. »Kdyz pak jiz bylo mnoho éasu nply- 

ofa zalezitost skoro jiz v zapomenutt 


timto obratem ‘jejiho mauzela. Pospisila si, 
aby zddost svou co nejdiive uskuteénila, 
aby snad manzel dovoleni své opét neod- 
volal. Knéz misioné¥ ohldsil osadé tuto 
cirkevni slavnost, a pozval k ni na Za- 
dost baronky také knéze z okoli. Nyni 
vsak dovrsil B&ih miru svého milosrdenstvi, 


a obratil téz barona k vite katolické. Kdyz 
totiz po slavné udéleném kitu ditky baro- — 


novy pred oltdtem pri zpivané msi svaté 


kleéely, a za nimi k nemalému podiveni © 


katoliki baron vedle choti své stal, prisly 
mu pojednou davné pochybnosti jeho o nej- 
svétéjsi Svdtosti oltarni na mysl. Mlcent 
manzeléino totiz, jeji svaté obcovant, a vice 
jesté jejf.a jinych modlitby za ného pfi- 
vedly jej jiz davno k premysleni a k po- 
zani pravdy katolické; jen Svatost. oltarni 
byla tim kamenem ourazu, 0 ktery srdce 
jeho, ku katolické vire jiz naklonéné, se 
urdzelo. Tu vsak vidi ponejprv na oltati 


_ pribéh své manZelce vyjevil. 


I 


vystavenou nejsvétéjsi Svatost. Novy boj 
proti tomuto uéeni katolické cirkve nastava 
v srdci jeho., Divaje se v8ak upfrenym zra- 
kem na vystavenou Svatost oltarni, pozo- 
roval, ze hostie v monstranci se na vse 
strany rozsituje, Ze ponendhlu  velikosti 
mlynského kamene dosahuje, ze na dolenfm 
kraji jejim néco modrého vystupuje, ze se 
z ni pomalu podoba ¢élovéka tvori, ze élo- 
vék tento ma pastyrskou hil vy ruce, kra- 
snou ovci na ramenou, kaderavé vlasy z o- 
bou stran milostného obliéeje, pastyrsky 
klobouk na hlavé a dlouhy modry odév na 
téle; poznal, ze tento Clovék jest bozsky 


pastyr a vidi, jak se z oltdte na néj diva. | 


Ustrnuti a hrtiza pojala barona, barva v tva- 
ti jeho se ménf, a svym nepokojnym pohy- 


 bovanim upozornil chot vedle kle¢fci na 


sebe. Mne si o¢i, odvracuje zrak sviij ji- 
nam, ma toto vidéni za mamen{ smysli — 
diva se opét na oltar ‘a opét vidi dobre 
nebeského pastyte v nejsv. Svatosti. Zne- 


_ néhla stdva se hostie mens, kus za kusem 


podoby pastyrské se ztraci, az opét jen oby- 
cejnd mala hostie zbyla. Po sluzbach Bo- 
dich dorazi na néj) manzelka, by povédél, 
co se mu pri oltari stalo? Baron ml¢i, a 
ml¢i po nékolik nedél, az koneéné prece 
Tu baronka 
neméla nic pilnéjsiho na praci, nez tento 
zazrak lasky Bozi svému duchoynimu otci 
co nejdirive vyjeviti. I radovali se oba ztoho, 
a doufali, ze Bah baronovi také té milosti 
propujci, aby bazen pred usudky lidskymi 
premoci, Bohu verejné ¢éest a diky za jeho 
nekoneénou milost vzdatimohl. Modlitbou 
a laskavym domlouvanim choti, ditek a kné- 


ze stalo se, Ze odlozil posléze baron vSechny | 
-ohledy na feci. lidské, a prijav verejné viru 


katolickou, pyfsahou u biskupa oné dioe- 
cése stvrdil pravdivost zjeveni bozského pasty- 
te v nejsvétéjsi Svatosti, natez svaty Otec 
v Rimé dovolil, aby ona osada kazdoroéné 
svatek dobrého pastyre naspasob slavnosti 
Boziho Téla slaviti sméla. Baron véak byl 
s celou svou rodinou vzorem vsi poboznosti, 
a pivodcem obraceni mnoha jinych neka- 
toliki' k na&g{ katolické vite! 


Duch éasu. 


Rozum lidsky novovéké doby 

z hifchu k boji stavél Termopyly : 
loupeznou oteyfel rukou hroby, 
otcové kde Stastny pokoj snili. 
Strhl viry odznak s jejich rovd, 
Sekvana nevéstku bozsky ctila; 
poprayéi dodéyal silu sloyu, 


\ — 454 | 7 : (} 


jehoz chatra sobé zotrotila! — 
Bez Boha vychoval chasu, 
v krvi bratfi duch ten éasu. 


Mohan chvatné za Sekvanou vztyéil 
prapor, Boha prazden, ve blouznéni; 
ndhoda Ze vse jest, svétu lidil, 
ctnosti pfedni — nepravost a kleni. 
Staroslavny Ryn i postal v toku, 
viny jeho téz se poskvrnily : 
lichému se tiskly ku proroku, 
syoje panenstvi ve bahné skryly. 

U hrob vrhnul jeho krasu 

vy nevére duch bidny éasu. 


Zaplaveny zlobou. vlasské raje, 

mstitele jiz k boji vyzyvaji; 

hrady, chyse, vse to Bohu laje, 

nabozni co sirotkové Ikaji. 

Jaky div, Ze ylast i naS8e vadyché, 

prodavace viry patric kclem, 

rouhani ze misto prosby slycha, 

jezto spéché hajem, méstem, polem ! 
Pyijdet éas, kde tomu kvasu 
zlomi témé nas duch éasu. 


Fy, Al. Lhotka. 


Vzacnost déji a vyrokd z Pisma sv.*) 


Léta Pané 1576 po pamatce sv. Va- 
virince dostavena jest v Lownech na namé- 
sti nova ozdobna a nakladna kagna. Blizsi 
popis té gotické kaSny, kteréz vice neni, vy- 
pustim, ale druhé z kroniky k vytknute- 
mu wtcelu sdélim. 

Nad schody jest okolo 12 historii z 
pisma sv. o vodé femeslné vytesdno, nad 
kazdou jisté lemma (vyrok) latin. jazykem 
naps4no. A potoms pripovédmi jest kabii- 
nec neb obruba, na niz jsou postaveny 4 lvi, 
4 psi a 4 po. starodavnu tesani bojujici, 
drzice 4 erby pfinohach : cisatsky, kralov- 
sky, uhersky a méstsky. Historie pak jsou 
nasledujici : 

I. Ismael od Agar opustén, anto mu v 
nedistatku vody andél okazuje pramen. 
Lemma: ,,Kde nen{ lidské pomoci, bozska 
pocind.' 

II, Mojzi¥ uderil na skdlu, a lid man- 
nu sbiré. Lemma: ,,Ejhle viru, s nebe po-. 
krm, z ztidla d& vodu.“ 

Ill. Samson pije z éelisti, pobyv Fili- 
Stynskycb, Lemma: ,,Tak Bah sili sobé slou- 
zici: bojuj pro Pana a vzkifsf tebe.‘ 


*) Kdyz uméni a zboznost ruku v ruce, chodily 
po vlasti, blaze bylo ji. Proto di Jungmann 
ve své literatute: ,Kdy% ndrod xbotny byl, 
kvetlo viecko ve vlastt,“ : 


Oy, 


dB oe ie ti 


_ IV. Tobids mlads# jak béterybu, odstra- 
niv Z jejich strey dasy. Lemma: ,,Zboznost 
at ptedchazi, té kdyz se svol{, druhé prijde.“ 
_ Y. Rebeka napajf u studné velbloudy a 
sluhy Abrahima. Lemma: ,,Osudem shatky 
se uzaviraji."' - 

VI. Elid pije z vodopddu, jemu_ha- 
vrani pokrm nesou. Lemma: ,,Neuziéel jsem 
spravedlivého opusténa.' 

VI. Jonas, z1lodé syrzen, pohlcen jest, 


‘Lemma: ,,Osud i na utéku stthd muze.'' 


VIII. Jonds¥z velryby vyvrzen. Lemma: 
»Osvobozujet z hlubiny vériciho modlitba. 
IX. Susana se koupi a kmeti ji po- 
noukaji k hanebnosti. Lemma: ,,Nezli by 


se poskvrnila, radéji chce zemfiti.“ 


X. Petr chodi vy mori a kdyz uz se 
pocina potopovati, zdvizen rukou Krista 
Pana. Lemma: ,,Malé viry, proé jsi pochy- 
boval;topime se! spolehej pevnouy Krista 
virou.“ 

X. Svatba v Kéné. Lemma:,, Zenichu vzy- 
vej Krista; nenitbez daru Kristus, jinak se 


. potopime.‘ 


XII, Kvistus myje uéenfkim nohy. 
Lemma: ,,Nizadnou skyrnou nezhorsi se slu- 
hy laska.‘ 

Nad tou kaSnou jsou 4 erby vytesdny : 
orel vy zlatém poli: erb césussky, lev krdlovstvi 
Ceského, téz kralovstvi uherského a mésta 


. Lina erb. Mezi témi pak erby jsou jakési 


hlavy tesané, kteréz kazdé z ust trubi¢ka 
mosazna jde a z ni vuda do kaSny, tece, 
a tak 8 jest trubicek. Mezi témi velikymi 
mfizemi jsouremeslné tesana spolia staroda- 
vna spusobem, kterazto zavéSena jsou a pod 
nimi faunové, satyrové, najady a jini manaso- 
vé rozlicni. Nad tou pak okrouhlosti jest 


_ postavena tesana studanka a okolo ni dva 


obrazy Pana Krista a Zeny Samaritanky se 


‘dzbanem, jest také i text vytesany a zlatem | 


oblozeny, totiz po té strané, kde Zena stoji: 


_,,Nabiraé vodu Zena Ziznivému nevédouc, ze 


Kristu.' Po. strané pak Krista Pana; ,,Ko- 
mu da Kristus piti, nezizni vice.‘ 

Nad tou studankou stoji 3 obrazy: 

I. Pobonost neb vira drzi v jedné ru- 
ce kalich a v druhé k7riz, pod ni napsano: 
»Poboznost pro Clovéka nejistéjs{ ctnost.‘ 

II. Laska, majic jedno dité na rukou 
a druhé pri sobé. Text: ,Pojim lidi a s 
élovékem Boha.“ 

III. U prostred trochu vyse jest obraz 
spravedinosti, v pravé ruce meé a v levé 
vihy. Text; ,Vazi tato opatrné, vinné onen 
porazf.* 

NejvyS pak. jest Zelezny orel cerny 
s efsatskou korunou. — Kagua ta, vytvor 


to éeského uméni a ducha zbo%ného od 
Vine. Strdsryby,*) kamentka atezbare, ktery 
téz zimek na Novych Iradech ozdobné vy- 
stavél, zhotovena , zneznamych prféin roku 
1702 zborena jest, éehoZ kronikar Lounsky 
Mojzi8 velice zeli, jsa starozitnych pamatek 
uvédomélym ctitelem. Cim podobnym mize 
se novovék vykazati? 

Ku_ starozitnym krdsostavbdm v Lou- 
nech pocitati slugno: 

1. Predevsim chrdm sv, Mikuldge, od 
Lounského: rodaéka Benese r. 1520 zaéat a 
do roka 1538 ndkladem méstani Lounskych 
dostaven jest. Popsdn a ocenén jest v Kla- 
rovu almanachu ,,Libusa“ roku 1844, str. 
292—302. 

2. Dva kldstery. Jeden pod jménem 
Marie}P. produch. panny ¢. sv. Mati Magd. leta — 
1330 pri fece Ohri, jehoz Iusité zniéili. 
Popis jeho vyjde tiskem. — Druhy byl Do- 
minikénsky u byv. brany Prazské pfredni. 

3. Radnice gotickd, jejizto byvalé po- 
doby vykres chovam. 

4. Kagna, z velké Casti zde popsana. 

5. Brdany, Prazské sdvéma vytesanymi ° 
rytiri s pismeny W. a S. (Vladislav a S.) 
Vlastich a Sobés., ustoupila nakladné bu- 
dové nynéjsich realnich Skol v Lounech. 
Druha Zatecké s napisem latinskym z r. 
1500: ,,Vlastni pohodli, tajnd zast, mlada 
(nezrala) rada isi timskou vyvratily. Bla- — 
hoslavené mésto, jenz v ¢as pokoje se 
stavi.“ oe ae 

6, Kostely. Na mensim predmésti stoji 
posud Matky Bozi chram starozitny; na 
vétsim novéjsi stavba, kostel 14 Pomoeni- 
ktv. U ,Matky Bovzi* jest mnoho napist na 
hrobnich kamenech slavnych muZu pro obec, 
jezto v méstskych knihach své zbozné de- 
vise naznacili, jako: juste, pie, sobrie 
(spravedlivé, zbozné a mirné.) (Tit. 2. 12.), 
a mezi nimi jest korunovany basnik Adam 
Cholosius, rodié z Pelhtimova. — Slavny 
malit Skreta pry maloval velky obraz na 
hlavnim oltati sv. MikulaSe. Ten-a stranni 
oltdte, tezba to v Cechach na pohledanf, 
yzor a vrchol bohaté obrazotvornosti umél- 
covy, sklad vSech forem rozmanitého ro- 
manského dievorytstvi. Nezachovali nam 
letopisové lounsti ptivodce toho veledila. 
Nebyl-li to tyz Strazryba? Pada jeho pi- 
sobeni v Lounech v tu dobu, kdyzona kasna 
v praci jeho byla. 

nad J. Dobicer. 


*) Jméno toho vytec. krest. umélce, rezbare, lze 
éisti v ,Slovniku Slavjanskych uméleiiv vsech 
kmeni* atd. na str. 346. dila Kolarova: ,Ce- 
stopis de horni Italie.“ V Pesti 1843, 


Pies 


Pravé pratelstvi. 


Plyne vinka 
k nasemu 


blize 
rybni¢ku, 


povédomou m& jizZ 


od davna 


cesticku, 


Hovoriva s kvitim, 


na brehu jez zkvéta, 
. , Seo, 
vlazi je svym zitim 


od jara do léta, 


PRs Viahy krapéj mnohou 


& 


kdyz je Slap 


na podzim i dava, 


e nohou 
ona kava. 


Pratelstvi tak vérné 
'-y bazni Bozi host, 


které zrady 


zasti neumorti! 


cerné 


Fr. Al. Lhotka. 


Sestra Placida. | 


os déjin kongr. Milos. sester vyial J. Bk. | 


»Zenu 


stateénou kdo nalezne 2“ 
(Piisl. 31, 10.) 


Rédénf patizské komuny vletosnim roce 
jest nam patrnym dikazem, Ze bezboZnost, 
’ kteraz se pod praporem 


etva“ proti cirkvi 
kfestanstvim zaroven 
a pravou humanitu 


»svobodného zedni- 


Bozi seradila v sik, s 


veskerou vzdélanost 
vyhladiti zamySlela. 


Nejuslechtilejsi plod katolického ndbozen- 


stvi, ustavy reholni zas 


vécené péci o trpici 


-spolublizni bez rozdilu vyznani a ndérodnosti, 
ustavy to, v nichZ vrcholf veskera vzdéla- 
nost a humanita, ustavy, jimz véricf neka- 
tolici nemobou tctu svoji i svij obdiv ode- 


_ priti — wstavy tyto byly s nevidanou su- 


rovosti ano i krveziznivosti divokych Selem 


pronasledovany ! 
ktera bezboznost rozsi 
vzdy zustala stejnou. 
Francouzské ku konci 
delo se pravé tak. Z 
chceme tuto uvésti jen 


V tom si licha osvéta, 


fovati si predevzala, 
V_prvni_ revoluci 
predeslého  stoleti 
bezéetnych prikladi 
jeden, jenz postaét, 


abychom poznali nesmirny rozdil mezi ovo- 


cem ctnosti a ovocem hiichu, mezi osvétou 
katoliki a osvétou neznaboht, mezi kYe- 
stanskou laskou k bliznimu a humanitou 


svobodnych zednart. 


Nejmladsi z milosrdnych sester v St. 
Dié byla sestra Placida. Jednoho dne vra- 


zilado yvehodu nemocni 


ce s divokym rykem 


rota — revolucionart, zddajicich za vyda- 


své horlivosti. 


a6 = 


ni pfedstavené. Tu objevi se sestra Placida 
a s dirazem,znéhoZsila ctnosti zérila, jim 
vece: ,Sem se nedostanete!“ Nez lidé ti — 


vsak co dim — tito 


zurivci nechtéli od- 


tahnouti se zahanbenim, Ze museli ustou- 
piti slabé Zené, feholnici, nemajicik obrané 
své niceho, leé kYiz. Vrazili do domu za- 
svécen¢ého skutktiim milosrdnym, chudobé, 
ctnosti. Tu znamenajic nebezpeci, v némz 
predstavend se nalezi, vrhé se mladi¢ka 
sestra mezi ni a jejf vrahy — vytasena dy- 
ka jest zadrZena wsty hrdinské Placidy ; 
krev se rine proudem, zuby jsou vyrazepy 


alena to ona nedba: odzbrojila tim haneb- _ 
niky a predstavena jest zachranéna. Jeste 


se vyskytla jiskti¢ka outrpnosti v éernych 
dusich téchto zlosyni; jesté ponechali tito 
tigi v podobé lidské sestry sv. Karla na 
Zivék osettovant takov¥ch nemocti, jez oni 
sice schopni _byli vyvolati, vsak neschopni 


vyhojiti. 
Nerudove tito 


ale nedovolili Bohu za- 


svécenym panném navstévovati a pomoci 
svou prispéti nemocnym mimo dim se na- 


lezajicim, drzfce je po trinact mésfci ve ~ 


vlastnim domé v zajeti. Ale jak vymySsliva, 


jak silnd jest laska! 


Ona nezna zadnych 


mezi, zidnych prekazek. Straze rozestavené 
mély Placidé bréniti u vykonavani ¢int 14- 
sky! Blazni, coz nevédéli, Ze vzdor vojen- 
ské strazi pri hrobé Spasitelové postavené 
Pan prece z hrobu vstal? Laska k bliznimu 
neleka se zidné straze. I kdyby byla mu- 
sela kifdla vziti, aby se k opusténym ne- 
mocnym dostala, byla by to uéinila. Pod 
Spitalem byly stoky Gli kanaly, jimiz kal 
odtékal. Téch pouzila laska pfri vykonavani 


Slechetného dfla. 


Za sluzebnou divku pie- 


strojena spéchala po vykonané denni praci 
Placida v dobé noéni touto désnou podzemni 
cestou, by vyhledala neSfastnych, zanedba- 


nych-a opusténych churavci. 


Bah ji pii 


tomto dile neobyéejné lasi:y vzdy podivu- 

hodné chranil, ze vzdor Gastému nebezpeci 

prece nepadla bezboznikim do rukou. 
Jednou vsak méla se prece stati obéti 


Pekla spojenci rozestavili 
_holomky své, kterf se ji v okamziku, kdy 
prikop opousti, zmocniti méli. 
objevi — se vSech stran se na ni vyriti — > 


Placida, se 


ale 6 div divouci! — jest tatam. ,At Zije 
republika!“ volajf za nf. ,At Zije Bih!* 
odpovida jim prchajic. Byla cena na hlavu 
jeji vypséna, a jf hrozeno povéSenim na 
stromé svobody (!); vSak Placida vinula se 
ku stromu kiize prosic bozského Mistra 
svého, by jf zmuzilosti dodal bud pro ného 
umfiti, aneb pro chudé ziti, dle zalfbenf 


aa 


nejsvetéjsi. vile své. Takto se posilnivai po- 
kraéovala dale ve své nevinné ydleéné Isti 
nemocnych a v nouzi postavenych bez pre- 
stani vyhledavajic a ku pomoci jim spécha- 


- jic. Tim sptisobem prozila ony zlé éasy, v 


kterych nerest v celé své ohavnosti krutou 
hrizovlidu svoji provozovala. 

Nastala vSak nova nesniz. Nenasytna 
lakota revoluciondiskych Jupiéai zmocnila 
se vseho majetku nemocnici patiiciho ; 
chudi nemocni byli oloupeni! Sotva tolik 
vybyvalo, co by statilo na jeden den; 
pétadvacct frank! coz jest to mezi tak 
mnohé?! AvSak nebozici tito prece neu- 
mirajf hlady — sestra Placida jest tu. Ne- 
ni éasu k otdlenf, i béte rychle pytel na 
ramena sva, hil do ruky, a kraéi od dvefi 
ke dverim, od domu k domu, od vesnice 
k vesnici v8ude ve jmenu JeziSe Krista 
pro chudé své Zebrajic! Hlas jeji tak pe- 
vny a razny, kdyz ksurovym vojinim mlu- 
vi, jak prosebny, jak dojemny jest nyni! 
Pohnula kazdym srdcem, kdyz o bidé své 
nemocnice a oloupeni nebohych nemocnych 
vypravéla. A kaZzdy ji rdd almuznu udélil, 
pohnut jsa jednak velikou bfdou, jinak 
uslechtilou obétavosti. VY malo dnech se- 
hnala pro své chudé znamenitou ¢astku 
Sesti set franki. Svétec jako byl sv. Vin- 
cene de Paula, sv. Karel Boromejsky, ne- 


byl by mohl této veliké tiloze lasky lépe 
- dostati. 


Dnové hriizy pominuli; nez s vypra- 
vovanim obdivuhodnych Cini sestry Placidy 
nejsme jesté u konce. 

R. 1807 stala se po umrti piredstavené 
hospitalu v St. Dié jeji ndstupkyaf; neby- 
lat zidna sestra toho vice hodna nezli Pla- 
cida, kteréz s nevidanou laskou, pokorou 
a obétavosti uméla slouziti chudiné. Nebylo 
ji na tom dosti, ze o cely dim pééi vedla, 
o takové mnoéstvi ubozakfi se starala; sama 
pripravovala léky s takovou umélosti, Ze 
tak jako pro svou ld4sku k trpfcim matkou 
chudych, tak pro své vyteéné lékarnické 
vlohy v celém yikoli moudrou sestrounazy- 
vana byla. Lidé pfti¢itali lékim od ni pri- 
pravovanym zvlastni moc a diivéra tato v 
skutku nezfidka dodala jejfm lékim vétsi 
sfly. — 

J Neobyéejnou silu ducha, jakou v re- 
voluci projevila, jesté castéji osvédéila za 
doby iizeni nemocnice v St. Dié. Jednoho 
dne spisobily potoky, prichdzejfci z hor ko- 
lem mésta St. Dié rozlozenych, ohromnou 
povoden. Vody hnaly se divokym proudem 


ulicemi — jiz vnikaji do nemocnice, — 
nad ysou nemocni jiz atraceni? — 0 ni- 


uO hated oe 


koli! laska je vysvobodila. Neohrozend'Pla- _ 


cida chopf se jednoho ubozéka — jiz jest 
vynesen, a za nim druzi od ostatnich se- 
ster. To vse jest dilo jednoho okam/Ziku. 

Po krutych bojich r. 1813 ptisla nova 
hrozna rana na zuboZenou Francii: mor. Vy¥- 
chodni provincie jeho zurenfm velice trpély. 
Nemocnice v St.Dié oSettovala v tésnych mfst- 
nostech svych vice nez étyti sta nemoenych. 
Aby nestésti se dovrsilo, stalo se, Ze vSech- 
ny sestry nemocf byly zachvaceny az na 
dvé, z nichz jedna — Placida byla. Byto- 


sti obdivuhodnd! Smrt nauéila se vctu miti- 


pred tebou! — Nesmirna ji nastavala ulo- 
ha, kterou vykonati méla s pomoef sestry 
jen jedinké. Nez duch jejf nebyl by ani 
dovedl se oddati mélomyslnosti; co by jiné 
jen skliciti dovedlo, to dodavalo ji tim vice 
sily a zmuZilosti. Duch jejf se povznesl k 
velikosti prevySujic{ velikost tak hrozného 
postaveni. 
rmutku jejich, ze ji pomdhati nemohou ; jest 
pti kazdé zené, kazdém muZi, kazdém dit- 
ku nemocf skliéeném s lékem, pokrmem. s 
pomocnou rukou svou — a pri tom jesté 
kle¢f pred Bohem svy¥m, jejZ slzami zap¥t- 
saha, 
mnozstvim bidy — — jest vsude. Piistup 
sem tupiteli a bofiteli klasterfi, a viz, co 
jest pokrmem, co jest odpocinkem krestan- 


ské lasky! Dnem i noct"hiedf se taktka | 


ve vice osob zndsobniti, zivotem hledi smrti 
zivot vyrvati — a.smrt pred nf prcha, jako 
démon pred andélem prchal, kdyz byla py- 
cha satana svrhla. “ ; 
Nepfisli bychom ku konci, kdybychom 
chtéli vSechny udalosti této krasné drahy 


zivota vypravéti, nepocitajice v to nescfsiné 


mensi vykony a rozliéna cviéeni, jez povo- 
lanf milosrdné sestry samo sebou p/rinasi. 
Kdyz byla r. 1816 ze St. Dié povolana do 
Nancy, jelikoz predstavené jeji piitomnosti 
v matefinci zapottebi mély, byla prinucena 
odjezd svij zatajiti, odlehlymi ulicemi ven 
z mésta se dostati a teprv po dvouhodin- 
né chtizi vstoupiti na viz — aby se vy 
hnula slavnému doprovazeni, jez veskeré 
obyvatelstvo ji pripravovalo. Takovyto di- 
kaz naklonnosti nema Zadného vykladu za- 
potfebf; po pfizni lidu lakotici: politikové 
méli by siz toho vziti nauéent. 

R. 1828 byla sestra Placida ponejpry, 
ana to jesiv po dvakrate zvolena souhlasné 
za generdlni vrchai ¢i predstavenou, k ée- 
muz ji vytetné jeji vlastnosti iplné spi- 
sobilon ¢inily. V distojnosti této povolal 
ji Pan k slavé vééné dne 23. Gervence r. 
1841 y 79. roce jejiho véku. (Sestra Maria 


Jest u sester, které té8f v za- 


aby se ustrnouti ra¢il nad takym~ 


4 


— 458 — 


Placida Bellanger narodila se v Toulu r. 
1762; tddu nélezela po 60 let.) Nesmirné 
mnogzstvi lidu télo jeji k hrobu doprovaze- 
jictho nebylo vétsf, nezli poéet dobrych 
skutki, ktery dusi jejf k nebestiim dopro- 
-vazel. Velikost ducha jejiho hldsaji dosud 
éetné lidumilné ustavy: nemocnice, sirotéin- 
ce, skoly a chorobince, kteréz% ona byla v 
rozliénych méstech francouzskych zalozila 
aneb_v Zivot uvedla. — » 
inové tohoto obdivu hodného Zivota 
slabé zeny mluvi sami za sebe. Taézete se, 
-odkud se vzala tato neobyéejnéd povaha? 
Takovymi dcerami mize se vykazati jediné 
katolicka cirkev; tat jedina jest s to, pro- 
stredky od Krista ji svétenymi roznititi 
srdce k ¢intim sflu lidskou prevysujfcim. 
Velduchy takové dovede vypéstovati jediné 
slib poslugnosti, kteryzto svobodnou vili 
neni¢f, jak kratkozraci Zvastalové 0 svobodé 
lidské mysli a mluvi, nybrz naopak jf ne- 
obyéejné dodava sfly avytrvalosti, jak ndém 
toho energicka sestra Placida skvélym jest 
dikazem a jak sém veliky statnik Monta- 
lembert uznavaé, an pise: ,,Veliké charakte- 
ry, srdnaté a neodvislé muze, nenalezame 
-nikde u vétsim poétunez v rouse feholnim.“ 
- Svobodé plvaji do tvare oni liberdlové, kterf 
_ klaStery za zaldte a lidomorny vyhlasgujfce 
- gurivy proti nim rozdmychuji boj. Pravou 
osvétu a humanitu zniciti usiluji oni své- 
tlonosové*), kteti klastery co vyplody tmy 
a misanthropie v tovarny proménujf. Trefné 
napsal jeden vyte¢ny kiestansky apologet: 
. yNagemu stoleti vede se s klaatery tak 
jako s lesy. Kratkozraké industrie tyto 
 vymytila, aby mfsto nich nasdzela fipy, a 
ony zrusila, aby zalozila tovdrny. Avsak 
pida zpustla, ponévadz ji schazel regulator 
vihka a tepla, a tovarny staly se parkdny, 
v nichz seuhostila chudoba, bida a nevest.“ 


DOPISY., 


Od Mélnika 11. fjna 1871. 
(Posvéceni kostela. Oprava opravy). 

Dne 8. ffjna na nedéliv XIX. po Sv. 
Duchu byl] slugné opraveny chrdmeéek na 
Hrasku od p. vikdte Zumana cirkeyné poze- 
hnan. Je to filialni kostel osady MSenské; kré- 
sny to kosteli¢ek. Kdo zavita do rozko&né kra- 
jiny Kokorinské, toho zdaleka jiz vitati bude 
tento kosteliéek, jenz ,Sursum corda“ vola 
jiZ svym zevnéjikem. Jest zasvécen k u- 
cténi sv. Jiti muéenika Pané. 

V predeslém ¢isle tohoto listu neuznal 


*) T. j. po latinsku luciferove?  Otdzka sazeée. 


‘milovaného arcipastfre, 


za pravdu jeden p. bratr z Hradecka, ze by 
na milovany p. vikéy byl nejstarsim vika- 
fem v Cechéch, a uvedl dvap. vikdte, kteti 
pry pisob{ pies 30 let v Kralohradecké die- 
cési. Na to odpovidam: Nas p. vikaér Zu- 
man jest jiz 45 let vikdétem, zajisté tudiz 
nejstarsim, an dd-li Bah, a coz mu vSickni 
prejeme, bude za 5 let slaviti 50leté ju- 
bileum svého vikafstvi. Ostatné preji i oném . 
veledistujnym p. vikirim, aby hodné dlou- 
ho ku chvdle Bo#i a k rozkvétu sv. cirkve 
pisobili. SF 
Z vikariatu Novostraseckeho 13. fijna 1871. 


(Udileni svdtosti sv, bifmovéni_) 3 

Jest to pro vériei zvldstnim potéSenim 
a vzdcnou slavnosti, kdyz po delsim case 
Ize jim opét spatriti privétivou tva4r svého 
prichazejiciho ve 
jmenu Pané, aby jedném hojnych dari Du- 
cha sy. udélil, vSem pak své otcovské po- 
Zehndni z plnosti- srdce ustédril. Procez, 
kdyz v éase, kdy po zimnim spdnku vse k 
novému Zivotu se probouzi aslunce pestro- 


‘barevné kvitky ze zemé vyluzuje, — doégla 


nds avést, ze Jeho Eminence, nejdistoj. p. 
arcibiskup obmyslf k udileni svatosti sv. 
bitmovani zavitati k ném, radosti zaplesalo 
srdce nage; doufalit jsme, ze nam bude Ize 
distojné pozdraviti a uvitati arcipastyre 
svého. Avsak jako sv. Pavel v Milétu rekl 
starsim cirkve: ,,A aj, nyni jé vim, ze ne- 
uziite tvati mé vy vsickni (Sk. ap. 20; 
25.): podobnéi nas nejdist. arcipastyr pro 
dilezité zalezitosti zemské zdrz4n v Praze, 
nucenu se vidél nam fici: Neuziite tvari 
mé. I zarmoutili jsme se nad tim slovem. 
Ale jako sv. Pavel poslal k Thesalonickym, 
nemoha sim k nim pfrijiti, Timothea, svého 
zastupce: ,,Libilo se ndm, abychom sami 
zustali vy Athendeh, a poslali jsme Timo- 
thea, bratra naSeho, a sluZebnika Bozfho 
v evangelium Kristovu, aby potvrdil vas, a 
napomenul u vire vasi:“* (1. Thesal. 1, 1—2.) 
podobné vzkdzal a poslal nam nejdist. p, - 


_arcibiskup na& svého zdstupce Jeho bisk. 


Milost Dr. K. Pruchu, aby potvrdil nas a 
napomenul u vire nasi. I byli jsme velice 
potéseni pfichodem jeho. Kazdy spéehal, 
kazdy se tlacil spattiti viidneu tvdt nejd. 
p. biskupa. 

Dne 30. zai odpoledne zavital z Prahy 
provazen panem kanovnikem Bernardem do 
Nového Straseci, kdez, jakmile se priblizoval 
k méstu, stfelbou a vyzvdénénfm vsemi zvony 
ddno znamenfi. Uvitanf od veleb. duchoven- 
stva v éele sdist. p. vikdtem Frant. Nigri- 
nem, Sskolnf mladeZe s uéiteli, c. k. trad- 
niki, veskerého méstanstva s p. purkmi- 


v 


rd 
whe 


strem, porddki a spolkt bylo slavné a di- 


stojné. Na druhy den v nedéli dne 1. i{jna 
ustanoven ndsledujicf poradek: v 8 hodin 
kazani, pak m&e sv. a bifmovani dospélych 
odrostlych; 0 12. hod. opét me sv., kie- 
stanské cviceni a bitmovanf skoln{ mlddeze, 
odpoledne sv, pozehnani. V pondéli dne 2. 


fijna v 9 kodin kézanf, jez vymluvnymi | 
slovy prednesl nejdist. p. biskup sim, po | 


ném mée sv. a udiflenf svatosti sv. biimo- 


vani bifmovancim z osady Lanské, Stochov- | 


ské a Tuchlovické. Dne 3. fijna v titery 
slouZil nejdtist. p. biskup v & hod. m&i sv. 
a pak opustiv za hlaholu zvoni a strelby 
Novostraseci 


Kornouzu, kdez u dveii chramovych od 


zavital jesté dopoledne do | 


veleb. duchovenstva, tifadnikti J. J. knizete | 


Ad. Schwarzenberga, obecniho zastupitel- 
stva slugsné pozdraven jest byl. Po vyko- 
nané modlithé pred vystavenou nejsv. Sva- 
tosti oltafni a po sv. pozehndnf odebral se 


knizeciho zamku, kdez k prijetf vzdcného 
hosta vSe pfipraveno bylo.. Nad branou do 
zamku vedouci a smr¢im ozdobenou stala 
slova: .,.Pan Bih s Tebou i s nami.“ 
-Dne 4. ifjna ve stiedu v 9 hodin uve- 
den p. biskup do chrému P., kdez z kaza- 
telny velmi dojemnymi slovy mluvil k lidu 
o Duchu sv. na zikladé modliteb pred a 
po udéleni syatosti sv. bitmovéni. Po ké- 
zani slouzil p. biskup mési sv., nacez udilel 
svatost sv. bitmovani osadnikim Kornonz- 
skym. Ve ¢tvrtek dne 5. tijna dostavilise 
na Kornouz v slusném privodu bitmovanci 
z osady Srbeéské, Malkovické a Renéovské. 
Duchovenstvo o¢ekdvalo p. biskupa u dveri 
chramovych, kteryz pokropiv lida pomodliy 
se pred oltdrem vystoupil na kazatelnu a 
mluvil o potrebé milosti Bozi, kterdz jest 


- dle tiéinku svého: osvécujfci neb predcha- 


zejici, povzbuzujici, doprovazejici a dokona- 
vajicf. Proéez zapotiebi jest, bychom Ducha 
sv. 0 jeho milost prosili. Po kézanf slou7il 
mii sv. a po nf piistoupili nejdrive _ bif- 
movanci muzského rodu a pak bifmovanci 
genského rodu k sy. birmovani. Po sv. t- 
konu navratil se nejdist. p. biskup do zim- 
ku, kamz pozdéji k spole¢nému stolu ve- 
8keré duchovenstvo nasledovalo. 

Dne 7. ytijna v sobotu po 7. hodiné c- 
pustiv Kornouz, jel v privodu patronat. 
iirednictva, jez jej az na hranice byvalého 
panstvi Kornouzkého vyprovodilo, — osadou 
Srbeéskou do Pozdni. Jiz na hranici osady 
Srbeéské ddno strelbou znameni. U brany 
pred Srbéi — ve slohu gotickém vkusné 


-upravené, prapory a kyétinami ozdobené 


\ 


| bylo téZ% uvitdni od duchovenstva, 
cirkevni hodnostar se svym priivodem do | 


2B9 


s napisem: ,Zdrdév bud,“ — uvitan byl 
mistnim predstavenstvem, odtud veden hud- 
bou hrajfef. papezskou hymnu do chramu 
Pané, pred kterym nejdiistoj. biskupa oée- 
kaval mfstni duchovnf, far. Jos. Riha s mlé- 
dezi Skolni a véricfmi. V chramu P. oslo- 
vila Jeho b. M. ve jmenu Zaki a osady 
zikyné F. G. podotknuvsi, aby Bih jej za 
dobrodini jim ve svatosti sv. biftmovani 


udélend ostifhati a opatrovati raéil na vsech | 


cestach — prosic jej zéroven, aby tézZJeho 
Eminenci nejdist. arcipastyti nasi dé- 
tinnou lasku a oddanost vysloviti racil. 


Pomodliv se .v kostele za mistniho duchov- 
niho, za zivé a zemrelé osadniky, odebral 
se po udéleném s_ nejsvétéjsf Svdtostf ol- 
térni pozehndni a proneSeném pranf, aby 


ni praci Zehnati racil, za’ vyzvanéni vSemi 


Bah vsSem pti jejich poéinanf, domaci a pol- — 


zvony, strelby a hudby dale do Pozdni,kdez | 


Skolni 
mladdeze s p. utiteli, Grednictva a zboZnych 
osadniki slavné a distojné. Vstredu ohce 
stala upravna slavnostni briana. Jednaz ée- 
tnych druziéek prednesla té slavnosti_ pri- 
mérenou base. V chramu P. intonoval 
mistni duchovni: ,,Ecce sacerdos magnus,“ 
coz na kiru hudbou krasné dokontili. Nej- 
prvé slouzil nejdist. p. biskup mé&i sv. pri 
éetné assistenci pritomnych knézi, po které 
nasledovalo kazanf, jez mél p. far. Karel 
Otman, ;nastiniv v feci své dtlezitost bis- 
kupské navéstévy pro birmovance zvlast, 
pro ostatni vérici vibec. Po kazani vy- 


stoupil nejd. p. biskup sdm na kazatelnua — 


odkazal osadniky na jich duchov. spravce, 
aby jeho se drzeli, ant knéz katolicky po- 
mocnikem jest posvétitele, pripomfinatele a 
tésitele Duchasvatého. Pak nasledoval po- 
svatny ukon, pri kterém posluhovali p. ka- 
novnik Bernard, p. vikér Novostrasecky, p. 
far. Pannotynsky a jinf duchovni. Po skon- 
éenych modlitbach osJovil opét nejd. p. bi- 
skup jak birmovance, aby milosti Ducha sv. 
pravé obdrzené hledéli ctnostnym Zivotem 
opatrovati a zachovati, tak i jich rodiée, 
aby i oni pri svychditkach byli pomocniky 
Ducha sv., jich posvétiteli, pripominateli a 
tésiteli, zvlast ale aby povzZdy v paméti 
zachovali slova Mistra nebeského: ,,Tak svét 
svétlo vase pred nimi, aby vidéli vaSe do- 
bré skutky a chvalili Otce, jenz jest v ne- 
besich.« — 

Po oslovenf tomto pomodliv se nejdi- 
stoj. p. biskup hlasité se vSemi pozdraveni 
andélské, ubfral se za hlaholu zvoni a stiel- 
by do farnfho domu; napred za _ prapory 
la Skolni mladez, pak duchovenstvo s ée- 


en, 
eae : 


ho byli poznali. 


tnym= zdstupem zboznych véricich. Po 1 
hod. se spoleéné obédvalo, hosti bylo 25. 
Ke 4. hod. rozzehnal se s nami velevzdcny 
host ubfraje se dale na své apostolské ce- 
sté do Peruce, aby tam dne 8. iijna svd- 
tost sv. bitmovdni udilel. Na cesté z Po- 


zdné do Peruce byl nejd. p. biskup v Klo- 


bukdch od tamnthop. fardre, Skolni mladeze 
s p. uciteli, p. spravcea predstavenstva slu- 
8né pozdraven. Na hranicich osady Perucké 
stala krdsn4 brdna, kdez oéekavali J. b. 
Milost velb. duchovenstvo z Peruce, hra- 
béci tivednictvo a krasné banderium. ' 
Dne 8. fijna v nedéli udilel nejdtst. p. 


 biskup svatost sv. birmovani birmovancim, 


osady Perncké, Slavétinské a Radonické na 
Peruci; a v pondéli dne 9. iijna pro osady 
Pannotynskou, Smolnickou a Vrbenskou v 
-chramu P. Pannotynském. Podotykam jesté, 
ze J. b. M. po vsech osaddéch okresniho 
hejtmanstvi Slanského doprovazel c. k. hej- 


tman p. Trage ze Slaného. 


Mém jiz skonéiti? Nikoli, vidim se nu- 
cena pronésti tuto, ze J. bisk. Milost v kra- 
tkém ¢ase i u rds si zbudoval trvaly po- 
mnik détinné dfivéry a lasky u vSech, kteti 
} Prosime zajisté vsemo- 
houcfho a svrchovaného Boha, aby Jej o- 
_stifhati a ty dobro¢cinné ruce zachovati racil, 
aby dlouho jesté dlouho zehnaly Siena 


Ze Zatecka, dne 10. i{jna 1871. © 


; * (Porada knézskd v Zatci.) 


Zatec, nékdejaf sidlo vévodstvi tého% 
jména, proslula druhdy i v cirkevnich za- 
jmech a zalezitostech, byvala stiedistém jak 
prava Zupnihoi cudntho taki cirk. hlavn{ spra- 
vy v 13. stoleti za ptisobeni prvotniho v té 
krajiné fadu Benediktinského,jenz maje hla- 
vni klaster v Postoloprtech hodnosty své du- 
chovni vysilal do toho stredisté moci svét- 
ské, ano i proboStstvitamtéz na predmésti 
v kostele sv. Prokopa mival s premnohymi 
pozemky a nadacemi, vykazuje byvalé areci- 
jahenstvi a dekandt ¢i dle naSeho vyznamu 
stridnictvi redlné i slovné. A z rukou ¢e- 


hole Benedikt. pyejali duchovni spravu v | 


mésté Clenové *dédu prémonstrdckého, jezto 
posud tutéz vedou a nyni latinské lyceum 
uéenci svymi zaopatruji. A jeliko% zaonoho 
véku Cechy v oboru cirkevnim pod, Mohué 
ndlezely, snadno se domysliti, Ze iv Cechach 
a to v kazdém dekanatu prvnthodne mésice 
udbyvany byvaly porady pastoralné jako. v 
Némecké ifsi, (Srovn. Welte K. Lexikon 
I, 407 a 408), majice ten zamér, aby du- 
chovni pastyrové sebe vespolek pouéovali, 
vyménujice sobé ucinéné zkusenosti, védo- 


etl 60° aon 


| 


spolnému zdokonalovanf éleni veleprospésné, 
velmi snazsi bylo nezli kdyz kazdy spravce 


duchovni jednou v roce k svému_ biskupu, - 


by ouéty kladl z rizeni svého, zaéasté pre- 


“mosti a éasem vynofilé mySlénkyapotieby. 
Zavedeni to zajisték duchovntspravé a k ve-. 


dalekou cestu vaze s4m osobné dochazeti 


povinen byl, anto nebylo silniéniho spojenf, 


dostavniki, zeleznych drah, aé vice Gasu, © 


vice duchovnich, vice prostredkai pozemskych 
k sluzbdm stdvalo. Nez ale postupem éa- 
su zaniklo toto zarizeni, az pak zase Jose- 
finska krutaé na cirkev doba, kterazZ v roz- 
drobovani vselikych duchovnich sil a spolkt 
jako vodaa povoden hubiciutekla, rozsirilo 
se opét spoléovani asjednocovanti krestana a 
knézi (bratrstva, jednoty, besedy, porady) 
a rozvijelo a rozvij{ nynf obor blahonosnych 


a spasitelnych navrhi, rozvrha, rad, poucenf, © 
proseb, vystrah, krokti a skutki. Coz svo- 


bodnéjsimu obéanskému fizeni pricisti slust, 
z néhoz ovSem protivna vire a cirkvi strana 
dosud vice prospéchu éerpala, (synové toho 
svéta jsou opatrnéjsf nezli synové svétla, ) 
protoze natlak zevnéjSi na duchovni ustavy 
a osoby byl nepfirozenymi, katol. majority 
nedustojnymi a zahubnymi predpisy a pro- 


stredky svétskymi provadén, podporovan a - 


schytrale navle¢ovan. Coz bystrej8i nad 
syny svéta zpytatelé jich cest, behu a kon- 
ce jiz davno nahlizejice, odolavati. proudu 
se valicimu tak snadno yv stavu  nebyli, 


jsovce vsak té nadéje, Ze Bah bdfa bozska © 


Prozretelnost neda satandsim a jich spo- 
mocnikim vy jich slavé a moci porad hrati 
na pany vitéze — botitele vseho dobrého 
a krdsného i spasného, co blahé doby mi- 
nulé po sobé zistavily a co, dédictvi otct 
zanechaly. Bych znamych vécf neopétoval 
a nenudil milé ¢étenate episodami, povim 
tedy o této poradé néco v kratkosti. 

Po m&i sv. v kostele u otci kapucint, 
jizZ vazeny p. kvardian byl slouzil, a kteréz 
iiéastnici porady pritomni byli, uchylilijsme 
se do prostranného refektate tamza vyko- 
navse obfad pri synodé predepsany zasedli 
jsme k stolu, na némz krucifix, zvonek a 
pisma se nachazely. Veledtist. p. stridnicky 
spravce vstana oslovil sbor kratce podot- 
knuv tilohu toho dne. Byly predméty dva 
predlozeny a z ordin. listu ¢. 31 zndmé: 

1 Kady smé missa de requiem obréna 
byti, a éeho vzhledem na pocet a postup 
oraci v nf Setriti dluzno. 

Il. Uplny vzor kdzanét o volné zyo- 
leném predmétu ndboZensko-obéanském. 

Co do prvni otdzky, kterdz Zivé téa- 
stenstvi a horlivost zbudila a vyvolala;anto 


 od.v. p. Jos.Stanky, veterana mezikaplany, 
_ gpracovdna a prectena byla, hlasové se délili, 
_ ackoli ty na zakladé rubrik z me8n{knihy 
predmét svij rozreS8oval i hajil statné vy- 


SMM tS me tere ss yd 


roky jeji. Rozchazela se minéni hlavné vy 


tom, ze prvniho dne mésiee sm{ onano me 


slouzena byti, nehledic na stifdu mSe_ sa- 


-mé, jak v rubrice stoji; smf-liknézposvém 
 prijimani phi takové msi a jak vétici po- 


davati a po msi sv. takové. pozehnan{ u- 


‘dileti, a jak. Co in die obitus? a pfifun- 


daénich mSicgh, kdyz v uréity den tmrti 
nadatelesma InSe sv. zah se obétovati, a 
direktar nedovoluje toho atd. Ani vysyé- 
tlivky seminarské, 04 nékterych vytazené 
a ¢tené nepostaéovaly, i usneSeno, ze otdzky 
ty ony predlozeny maji byti vys. slavné 
konsistori a ta aby jakousi celistvou sou- 
stavu theorie této dle dekrettii papezskych 
a konciliarnich podati racila! 

Druhy piedmé nebyv piitknut nikomu 
z knézstva vyslovné, nybrz toliko nékterym 
na vali dan, nedoSel cile svého, toliko né- 
ktera ponéti béznych nyni slov, vyznamd, 
kteraz v opatném, nepravém 
Skodé Ctendri novin a véricich se. berou, 


na syétlo yyneSena aopravena byla. Ponéti 
to 0) svebodé, xovnosti, pokroku, nezakroto- 
 wdne v eizém nestésti, ac bez vecnatého ob- 


Sahu, z-pribéhi a udadlosii z minulosti a 
pritomnosti vzatého; tak jak je nalezime 


_ éasto v nabozensko-polit. listech a v rozbo- 
-rech mravouky krestanské, ve Skolach, na 
. kazatelné a v zpovédnici udélovane. 


Nelze 


_ tajiti, Ze perikopy evangel. a vibec celé 


‘pismo svaté, v Gasech psané, kdyz politické 


- .poméry s nabozenskymi témér stotoznény 


byly a ty vonéch i naopak se zrcadlovaly, 
samy v sobé zrostlé a jako duse s télem 
spojeny jsouce, hojnych k rozborim a ap- 
plikacim ¢asovym latek i podnétti zvésto- 
vateli pravdy a bozské spravedlnosti po- 
skytuji, avsak vseliké styky v podrobnu mra- 
vouky krest. s udalostmi bud v zakono- 
darstvi bud ve faktickych Ginech neshodnych 
uvadéti zejmena na misté posvatném pozaduje 
veliké obezietnosti ne-li opomenuti. A co 
obecné rozbory bez dokladu prospéji? Jsou 
véru jen blyskavé Sablony, jimiz se malo a 
nebo nic nepoyidi a véci skaredé, prv vSem 
neznamé, se' ku védomi jich a nespokoje- 
nosti privadéji. A ti, kdoz mravoukou krest. 
opovrhuji, nejsou obyéejné pfritomni, a 
nejsouce pritomni, neslysi opravy novopo- 
hanskijch zdsad a ndhledi, jezto se shiry 
sypou a v listech oposi¢nych rozsivajf. Pro- 
éez uznano za dobré k déjindm prihlizeti a 
gdtud jako nékdy proroci ¢inili, motivy va- 


; f 


smyslu ku | 


ziti k uvédoméni nabozenskému a viaste: 
neckému-a ku kondni povinnosti kéest., dle 


‘nichZ i slusi Boha vice poslouchatinedli lidi 


— lehkomyslnych sobéckych a nestydim se 
tici dabelskych, jenz nechti dobré, pravé 
— predmétné, samo v sobé i o sobé. Ta- 
kového sluvitného *ednika déjinného mime 
chvala Bohu! zvlasté na veled. p. kanovaiku 
VySehradském J. Ehrenbergrovi. Vizmejeho 
feci na den sv. Cyrilla a M. v Karliné, pak 
zase na Vysehradé o pouti, tidice se dle yzo- « 
ri podanych v Blahovéstu. V dobé, .kdyz 
ani jeden pokrok v Israeli nepozdvihl hla- 
su svého, byl nejhorsi stay zemé. To o- 
bratme na sebe a ndrod svij krestansky. 
Pomahej Bih! 0 ae o 


KRONITK A. . 
Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kar- 
dinal arcibiskup bude dnes o slavnosti po- 
svécent chrami slouziti o 11. h. v kostele 
Vsech svatych na hradé slaynou pontifikal- 
ni m$i sv. —‘V kostele ctih. panen Karme- 


litek na Hradéanech slavi sednes cirkevni 


pamatka sv Tereste rano v 10 h. slavnymi 
sluzbami Bozimi a odpoledne o 4 h. poze- 
hnanim. — Zitra bude se konati vyroéni pout 
u sv. Havla. V'6 h. bude prvat mse sv., v 
7 h. ranni, v 8 h. budetam slouziti tichou 
msi sy. J. Em. p. kardinal, o pal 10. h. 
bude skolni mSe sv., v 10 h. éeské kazani, 
v 11-slavna zpivana mSe sv.; odp. o pal 5. 


pozehnani. 


Pobznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 17 —21. fijna u sv. Stépana, od - 
22 — 26. u sv. Jakuba. 

* —* Birmovanci v_ stifdnictvi Novo- 
Stragseckém, kdez J. M. svétici p. biskup 
dr. Pracha svatost birmovani udéloval, by- 
lo 4512 a sice v StraSecim ze Straseciho, 
Stochova, Lana Tuchlovic 1745; v Kornouze 
z Kornouzu, Renéova, Srbée a Malkovic 941; _ 
v Pozdni 358; na Peruci z Peruce, Slavé- 
tina a Radonic 768 a v Tynci Panenském, 
z Tynce, z Vrbna a ze Smolnice 504. 

#_* Spolek Arimatejsky pochoval v mé- 
sici zari 75 chudych, v Prazskych nemioc- 
nicich zemielych krestani; Jetos celkem 
jiz 931 osob.*) 

Z Vidné. Vidensky liberalni list ,,.Neue 
W. Tagblatt“ piinesl dne 30. srpna hroznou _ 
zpravu, Ze prs do Prahy jest povolano 155 
jesuiti, kteriz pry si na ptl roku byty pro- 
najali a uz pry se pilné ¢eskému jazyku 
priuéuji. ,,Tagblatt« se domniva, ze pry Ce- 
chie uz hrabétem z Clam-Martinich a p, 


*) V 6, 27. éti 846 osob mista 468, 


= HES ea 


Riegrem dosti jest zatemnéna a Ze by je-_ 


suité radéji se méli uditi némecky, aby 


Némee obratili na viru. Nemusime ani do- ° 


kladati,; ze zprdva ,Tagblattu“ se vylihla 
pouze v nerozumné hlavé nékterého ze Zi- 
dovskych spolupracovnika téhoz listu. 
Z Bavorska. Hluk.spisobeny schizi 
i sjezdem tak zvanych ,starokatoliki* v 
‘Mnichové tichne a ztraci sek nemalé zalo- 
sti téch, jenz o¢ekavali velikou roztrzku v 
cirkvi aneb naramné sesfleni protestantismu. 
Nestalo se ni jedno ni druhé. Ci to mozna, 
taze se protest. list ,Frkf. Ztg.“, aby Dél- 
linger, muz 72lety, nevérnym se stal zasa- 
dam, jez po cely Zivot sviij statné hajil? 
On, jenz napsal spis Kirche und Kirchen, * 
nestane se reformatorem; on, jenz psal o 
vyvinu lutherské roztrzky a Luthera samé- 
ho vylicil, nebude nikdy protestantem. Ddl- 
linger v odporu svém proti neomylnosti chtél 
 byti jakymsi ;liberalnim kvasem“ v cirkvi, 
avsak odstépeni od cirkve nezamyslel, coz 
precéasto netoliko vyslovil, alebrz i tim, do- 
kazal, ze jak mile nad nim exkomunikace 
vytknuta byla, hned knézské ukony své za- 
stavil, ¢imz biskupsky soud a vyrok za pla- 
tny uznal. Vedle Dollingera vynikal na sjezdu 
Michelis, jenz jednim déchem na vysost vy- 
nasi své knézstvi a papeze i biskupy z blu- 
du a kaciistvi vini zapominaje, ze od onéch 
své knézstvi ma. K néemu se rad{ pravnik 
Schulte, jenz pro nenarozeny posud staroka- 
tolicismus jiz 0 pomoc policie vola. Podo- 
bnou mérou lici dotéeny list ostatni vyteé- 
niky onoho sjezdu, jemuz rozervanost vyty- 
ka a k té zavérce prichazi, Ze pomine be- 
ze stopy jako voda v pisku.— Zda se, ze 
hlavni uéel toho kongressu byl politicky, z 
Berlina podporovany. Na ptidé cirkevni a 
pod rouskou ndbozenskou méla v Bayorsku 
katolicka strana byti porazena a na jéji mif- 
sto liberalni pruska pod dozorem policie u- 
vedena. — Ve Vidni, kdez obéas na. jevo 
vystupuje ndpadna naklonnost k Prusku, tvo- 
ri se téz strana staro- (¢i deutsch?) kato- 
liki. Nas Cechoslovani se hnuti ono posud 
nedotklo. 
_ *—* Ve vojenské nemocnici v Augsbur- 
ku lezel od nékolika mésici francouzsky Tu- 
rek (Turkos) mohameddn, jmenem Addel 
Kader Ben Rocimann. Pred nékolika tydny 
byly tam mezi nemocné vojiny francouzské 
rozdavany svécené rizence a téZ muhame- 
danskému ‘Turkovi byl'k jeho zadosti do- 
ruéen rizenec. I on ovinul jej po pitkladu 
jinych vojaka francouzskych okolo krku Za- 
tim se nemocjeho den po dni horsila. Tu 
stalo se, Ze na tétézZ sini jeden katolicky 


-vojak francouzsky zaopatien byl sv. svatosb- 


mi. Bedlivé pozoroval Turek sv. tkon a po- 
divny obrat nastal v srdci jeho. Po nékoli- 
ka dnech hlasil se téZ k sv. zpovédi. Slyse, — 
ze co mohamedén nemize pripustén bytik - 
sv. zpovédi, ovSem ale k sv. kitu, kdyby si 
ho pial, zvolal hlasité jazykem: francouz- 
skym: Zidam tedy pokrténu byti! Po krat- 
kém vyuéovant ptijal vic a vic slabnouci Tu- 
rek krest sv. dne 18. Gervna t. r, i déno 
mu jmeno Josef Maria. Pét minut pozdéji 
skonal smrti blahoslavenych. 

*_* Z Mnichova, Jisty univers. profesor 
Seitz uéinil dilezity ndlez a honem jej také 
sdélil lékarské jednoté; on pry nabyl pie- 
svédéeni, ze velky pocéet obyvatelstva Mni- 
chovského zahy umird jediné nasledkem 
»hechvalného obyéeje, Ze kazdodenné z rana 
chodivajf na msi sv. do kostela;“ a tudiz . 
p. Seitz zapotrebi uznava, aby se uz ve Sko- 
lach mlddezi vstépovalo ndalezité poucent, 
by takovy Skodny obyéej odlozila. My sami 
jsme uz nékolikrat byli v Mnichové a po 
celé tydny jsme se tam pozdrzeli; ale podle 
toho, co jsme tam vidéli a slySeli, se nam 
ada, ze by. p. profesor Seitz mél pri¢inu 
brzké smrti mnohych Mnichované hledati 
spise v pivovarech nez v kostelich; nebot 
o 7. a 8. hodiné z rana jsme vSedniho dne 
taméjsf pivovary a hospody pokazdé mno- 
hem vice neZ chramy vidéli obyvatelstvem 
Mnichovskym preplnéné. . 

Z Rima. Dne 9. zati méli u sv. Otce 
slySeni tri knézi, mezi nimi dr. Karel Jae- 
nig z Prahy. Tento mu odevzdal cirkevn{ 
roucha, kterdz od katolickych pani z Né- 
mecka byla zaslana sv. Otci k tomu déelu, 
aby jimi chudé chramy podélil.  Ostatni 
dva knézi odevzdali sv. Otci 56000. lfr ha- 
lire sv.-Petrského z diecése Monastyrské a 
2 kalichy, mezi nimi jeden z ryziho zlata. 
Knéz advokat v. Montel pak piednes] sv. 
Otei prosbu, aby splnil slib, jejz byl dal né- 
mecké deputaci, kterag mu k jubileu pa- 
pezskému pranf katolikiiv prednesla, _ pri 
kterézto pfilezitosti papez pripovédél, Ze 
se da znova fotografovati, aby ¢lenové de- 
putace mohli fotografii tu obdrzeti i s pro- 
mluvou italskou (spolu s ptekladem néme- 
ckym), kterou tenkrate Pius IX, k nim éi- 
nil. Od 6 rokfiv nebyl papez fotografovan ; 
i nezdatilo se ani vznesenym prelatim, ano 
ani kardinalim priméti papeze k tomu, aby 
se znovu fotografovati dal. Nyni teprv ku 
prosbim deputace onéch 3 knézi{ svolil a 
tud{z co nejdiive vyjde podobizna, kterdz 
Pia IX., jak nyni jest, vérné vypodobiuje 
@ zajisté premnohym bude vitana, 


| oa a ‘eas ‘ rye . ‘ 
ee mere Sr Yu a : i 
Rr Lie } , . i 
£ = ay , fi 
‘Ue . 


-* 


- dostalo. 


‘Vazku. 


 -% Prancie. Francouzati zajatci zaslali 


_katolickému duchovenstvu v Némecku, jehoz 


péci v zajeti svém odevzdani byli, nasle- 
dujici dikii vzdini: Pastyt dobry dava zivot 


za ovce své. Tato pravda skvi se nyni pred 


zraky nagimi,v celém svém lesku. Nesté- 
stim byvSe vyvedeni z vlasti, méli jsme se 
za uplné opusténé. KdyZ jsme vedskeré 
hrizy hladu pfestdli,. nekynulo ném_ nez 
spoleéné vyhnanstyi, a toho se nam skuteéné 
Nez Pan zastupi, jenz povidy k 
nam byval dobrotiv, smiloval se nad za- 
jatymi svymi ditkami. Posvatni sluhové 
nas{ sy. cirkve, vérni ndaméstkové onoho 
Boha, ktery nas tresce, ponévadZ nds mi- 
luje, osvédéili nam skvélym spisobem 


_otcovskou ldsku a ndklonnost svoji: Sle- 


chetny biskup Zenevsky dodaval nim dobro- 
tivé dary, které nam cirkev francouzska 
vénovala; katolické duchovenstvo Némecka 
se za nds obétovalo; nedbalo namahani a 
svizeli od prvniho okamZeni, -kdez ndm 
pomahati mohlo. Ani zima ani ostatni ne- 
pohody zimniho ¢éasu nemohly zdrZeti je 
od vykonavani vzneSeného povoldnf. Hrizy 
nemoci, pfistrachy smrti — nic nebylo sto, 
zdrzeti je, aby nechvatali k smrtelnému 
Vsemu svétu jest znadmo, Ze kdyz 
vse pozemské nas opousti, cirkev katolicka 
nad nami bdi, co nézna matka nad milymi 
ditkami svymi. Proto budtez diky vzdany 
materi nasi, sv. cirkvi, zvlasté nejdtst. bi- 
skupu Zenevskému a vSem knézim katolické 
cirkve Némecka, jejichzto obétavost pro 
nas jsme dosti prilezitosti méli poznati. 

V Lipsku, dne 7. kvétna 1871. (Nasle- 
dujf podpisy). . 

Z Ameriky. V New-Yorku pyihodila 
se v srpnu t. r. v katolickém chramu sv. 
Vincencia, Lexinton Avenue, 66. ulice, na- 
sledujici hrozna udalost pravé mezi sluzba- 


mi Bodzimi. Jisty Iréan, jmenem John Gib- 


ney vstoupil do chramu s kloboukem na 
hlavé a ruce maje na prsou sepjaté. Ko- 
stelnik vyzval jej, aby smeknul. Tu vsak 
vytahl Iréan z kapsy dlouhy naz 
jej jednomu z katolikiv zde piitomnych, 
jehoz jméno Michal Cully, s takovym nasi- 
lim do éela, Ze se niz prelomil a jedna 
é4st v rané uvizla. Hrozny vyktik zdése- 
ni ozyval se po celém chramé. Maozi mu- 
Zové vyvstali z lavic, chtice Iréana pryé 
odvésti ; nékteré pani omdlely. Iréan vsak 
rozepnuv kabat vytahl sekeru s topirkem 
na 3 stfevice dlouhym a potay ji okolo 
sebe machati, hrozil kazdému knézi i ne- 
knézi smrti, pakli by se kdo odvazil k 
k nému piistoupiti. Knéz ustél ve mii sv., 


a vrazil. 


— 463 ¥ 


varhany umlkly. Mezi tim mnozi vybéhli 2 
chramu, volajice: ,Vrazda, vrazda!* Usly- 
Sev to distojnik policejni Hitchman vesgel 
se dvéma policisty do chramu a zmocnil se 
zurivce, i podarilo se mu jen s velkym na- 
mahanim dovésti ho na titad; nebot mno- 
zi lidé bézice vedle zlosyna, volali: ,,Po- 
véste jej! zabte jej!“ leé policisté svymi 
revolvery chranili zatknutého, aZ jej soud- 
ci predvedli. Tu se ukazalo, ze Gibney, 
staif maje 35 let a teprv rok se v New- 


Yorku zdrzuje, trp{ na tak zvané delirium — 


tremens (Silenost nasledkem opilstvi). On 
ustavitné kricel, Ze chce zabiti Krista a 
na vady zniciti kriz, kteryz velmi tfzf 
ramena chudych lidf. Zrozkazu soudniho byl 
din do blazince. 


Literarni oznamovatel. 

*_* Casopis katol. duchovenstva. Re- 
daktor; Klement Borovy, dr. theol., c. k. fadny 
profesor cirk. prava a fund. theologie na uni- 
versité Prazské (bytem v ostrovni ulici ¢ 1386 
—IL.) Svazek 6. obsahuje uéené pojednéni dr. 
Laurina: Co se mini v cirkeynim prdvu slo- 
vem; ,,domicilium‘t, a vyklad knéze Ant, Mu- 


zika: Zizraky N. Z. a uéeni katolické (dle . 


kard, Mik. Wiesemana). V Kronice vysvétlen 
pripad legitimace nalezencii; v Liter. Oznamo- 
vateli posouzeno 13 spisi. Na poslednich dvou 
str. ohl4Seno ve prospéch yzdj. pojist. banky 
»olavie*, Ze z Cistého uzitku z pojistovanti 


proti skodim z poziru vénovala 407 zl. 89 ~ 


kr, na dostaveni hl, chrému sv. Vita. — Se- 
Sit 7. bude se vydavati 16. listopadu. : 
*_* | Sbirka modliteb a duchovnich pisnt 
pro kostelni i domdci poboznost.“  Sestavili 
P. Jan Syéda, farat Husinecky a Frant. Zachar, 
kaplan Dubensky v_ biskupstvi Budéjovickém, 
S pfivolenim nejdist. bisk. Ordinariétu v OC. 
Budéjovicich. Tiskem B, Stybla vy Praze. Str. 
406. U nakladatele dp. Jana Svédy, dékana 
v Prachaticich, stoji neviz. vytisk 40 kr. a na 
10 davaé 1 zdarma. Obsahuje pres 400 pisni, 
pottebné modlitby, litanie, kfiz. cestu a nespornt 
zalmy s hymnami, vyhovi tedy vsestranné. 
*_* | Moravan.* Kalendét na rok pie- 
stupny 1872. Roénik XXI. Ndkladem Dédictvi 
ss. Cyrilla a Methodia. Pofadatel: Jan Kfest. 
Vojtéch, prof. theologie v Brné. V_ komisf u 
Ant, Nitsche vy Brné, Bedi, Grosse y Olomouci 
a Fr. Rivnéée, v Praze. Str. 160. Obsahuje 
mimo Gdst kalendafni povidku Fr. Pravdy: 
Trnka plitenik; pojedudni o lesnim hospodat- 
stvi; 
otevreni praplayu Suezského od Mat. Prochazky ; 
kterak prisly jednotlivé kralovstvia zem3 mon- 
archie nasi y drzeni jasuého roda Habshur- 


popis cesty J. Vel. cisate k slaynému , 


‘ip 


Risa 
Su 


-yzorni utitel vy Novém 


ského; néco ze mlitainited ‘a  hospodistu, 
vice veak (str. 1183—122) ze véelarstvi; pre- 
hled uddlosti politickych r. 1870 ; skvélé vi- 
tézné pomniky cirkve katolické;' basné a pa- 
bérky. Petlivé sestaveny tento kalendéf ma 
jednu illustraci: 
Udim . Dédictvi sv. Cyrilla a Met. vyd4va seco 


pede a se prodava, 


»Hradecan.“ Tydennik nauény i 24- 
bavny. “Vychazi redakci Jana Vavry od 1. ffjna 


aimont Bobet v Hradci Kralové. 


Novy Pan Bih.* Povidka pro 
lid ze xindts od Konrdda z Bolanden, v ée- 
8tinu uvedl Antonin Visek,. S povolenim vy- 
davatelovym. Nakladem Escheh beri Stybla 
Vv Foate. ite 56. 

,Priklady ctnosti ze Zivota Svatych 


mu) Me a Ae ku psani ndpovédnému ve 


Skol4ch nérodnich.“ Sebral Liborin Tolmann, 
Stragseci, Nakladem 
bniGhieihooty! B. Stybla v Praze. Str. 88. 


*—* Besedy pro mlddez,* vydavané.na- 


‘Jsladem knéhkupectyi Mikuldse a Knappa Vv 


Karliné obsahuji v sesitu XXXI. povidky ; ,So- 


tek* (8 obrazkem); »Divadelni herecka* w Li- 


dovka a syn jeji.' Povidky pro mladez: vla- 


“stenskou yolné yvzdélal Josef Vénc. Vlasdk. Str, 


94, — V ses. XXXII. »Kandrek,,, Pet desitek' 


“a Konik,(s obrazkem). Povidky pro vlastenskou 


‘mlAdez volné vzdélal Josef Véne. Vlasak: Str, 
86. Tiskem Mikulése a Knappa v  MKarliné 


“1872. Ne 
pee ** | Vinek ze 60 dvou- a tithlasovyeh 
. pisnt pro mlidez dospélejsi. “ 


Janousek, nar. uditel v Jitiné. V Praze 1872. 


/Nakladem viastnim. V komisi knéhkupectvi 
‘Th. Mourka, Tiskem H, Fuchse. Str. 
_ UG. jednota 
- toto za zdarilé a pro mladez vhodné, 


: 134, + 
»Budec v Praze uznala dilko 


= -Osobni. véstnik duchovensky. 


V arcibiskupstvi Prazském., . 
V Panu zesnul: 
=: Jos. Kubista, jubil. knéz, dékan na odp. 
* vy Slaném, 4. fijna (nar; v Libomydlj. 3. tn. 
1793, vysv. 25. biez. 1820). it | 
Vyznamenan jest: §|* 
p. Frant. Bredek, farat v Radnicich, jmenovan 
- kk. arcib, notafem. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Karel Bergauer, far. z Motidlee do Libfna; 
p- Fr. Aubin, byv. vikar. na ec 
*  administr. ‘do Klinghartu ; 


Za 


p. Jos. Pracner, admin. z Libina do Moti- 
dice ; ee 

p- Vilém Matschdk, koop, z Klinghartu do 
Palice ; ' 


p. Vac. Fiissl, k. z Brodu prdz. do Kladrub : 


= 


Geské korunovatni klenoty. 


Sestavil FV, . 


=o 


r ? ~ - 1 ve I may ey r 
r Ack , 4 
oo toe ’ 2 gt 


“p. Jos: Springer Neon ‘Maarub proz. do. Ko. 


stelce ; 
‘Jan Kuteg, kapl. z Hudlic do Mutéjovic ; 


tech. na hl, divéf-skole u Anglic. panen vy 

Praze; Mite 
p. Theod. Kelbl, neom., zakoap. do Kieéovic ; 
p. Jan Urbdnek, n., za. 2. kaph do Kou¥imi , 
P. Sigm. Stury, ¥. prem, na Strahové, za kapl. 

do Sarky-Nebuiic. 

V_ biskupstvi Kralohradeckém. 

V Panu zesnul: 
p. Ant. Suchdnek, farét v Kaéerové, 10. fijna 
(nar, v Sopotnici 20. za#i 1805, vysv. 24, 
éervna 1832). 
Vyznamenani jsou: 

Jos. Acksteiner, far. v Pilnikové, 
Leop. Mazdé, farét v Kiizlicich, a 
Adolf Breuer, far. y Hermanseifen, obdr- 
zeli collare canon. 
Ve spravé duchovni . ustanoveni jsou: 


PSS 


p. Ign. Javiirek, farat u sv. Kitze, Za. déka- 


na vy Ném. Brodé, 
P. Jos. Newmann, exp. Za fansite. v " yedibite 
cich ; 
p. Vaties! Vacek, adm, za far. vy Hefmanicfeh, 
Uprazdnena mista : 
U sv. Aide, fara patron. 
Brodu,. do -21. listop. . 
Kacerov, fara patr. hrab. Kolovrata, do 
22. listop. 
V biskupstvi. Budéjovickém. 
Vyznamenani a ustanoveni. jsou: 
p., Mart: Riha, dr. theol., prefekt y stud. se- 


mésta 


Jos. Malecek, Kop. vy Liebensteinu, za ka-— 


Ném. 


“mindfia katecheta na c. k. pedagogium, za 


supl.. profesora mravovédy na hiss theol. 
ustavu v Budéjovicich ; 

p. Ant. Svoboda, kapl. 
prefekta v stud. 
k. pedagogium vy Budéjovicich ; 

p. Ant. Piccon?, knéz diec, Budéjovické, jme- 
novan ‘editelem a ucitelem ; 
chonémych v Budéjovicich ; 

p. Mat. Vesely, zim, kapl. 
za dékana v Nepomuku ; 


na Zelené hove, 


p. Fr. Zldbek, koop. v Hluboké, 2a faraiée v 


Husinci; 
p. Fr. Keg, kooper. z Bozejova do Borda 


p. Mart. Srémek, neom. » 2d Kaply Vv Budiey 


cich ; 

p. Fraut. Vodicka, neom., 
Zejovée ; 

P, Vilibald Ladenbauer, ¥. cistere. ve Vys. 
Brodé, za koop. vy Dolnim Dyofi8ti, 


Za Koop. Vv Bo- 


~Milodar. Pro sv. Otce s heslem: »Prijmi 


sy. Otée, coz laska synovsk4 ‘v chudobé'své 
Tobé poskytnonti mize 4 zl. . 


v Praze. oi 


Tiskem kniz. areib. knibtiskarny za Rohliéka a Sieverse 


Vv Bud&jovicieh, “2a 
seminar a) katech. na *, 


na tst. hlu-e — 


- 


x j ate Ad i" 
Rotnik XX. 
Nie : Tok ~ 


e) 


Vydava se 
5. 15. a 25. 


S ‘ae &u véech fddnych 
edakce: ikn: 
me ote semin4hi EPR iy 
z tis. 190—1, na ro Z 
| na aie 1zl. ae kr: 


Peck Redaktor a nakladatel: 1: knés FE FRANTISEK SRDINKO. 


Exepedice:— 
katol. knéhkupectvi 
B. Stybla 


na sv,-Vacslavském 
ndmésti, dis. 786-11. 


Nedosla isla 
reklamujte nejdéle v 


——————— 


a Praze dno 28. 2 fi 1871. 


_Cislo 30. 


Predplaci se 
Vv expedici 


Celoroé. 8 zl;— kr. 
pilroé.1 zl. 55 kr. 


Pfedplaceni étvrt- 
letnise nepfijima. 
Jednotliva Gisla 


se neproda vaj 


»Spravedinost zvy8uje narod, ale hfich bidné dini narody.“ 


(Pits, XIV. 24.) 


Uvahy;na nedéle a svatky 
celeho roku. 


Naden Vsech svatych a svétie 
Bozich. 
Dnes ukazuje nam Cirkev sv. neséi- 
sIné zastupy svatych ze vSech ndrodiy slé- 
vé nebeské a pohledem timto nds vzbuzuje, 
abychom témi cestami krdaéeli, na nichzto 
svati vécné slavy dosahli. — Jsou pak dvé 
cesty, po kterych se svati do nebe dostali. 
a) Prvnijest cesta nevinnosti a Cistoty. 
Sam Kristus di: , Blahoslavenijsou ¢cistého 
srdce, nebot oni Boha vidéti budou* (Mat. 
5, 8.) A v Zjeventsy. Jana éteme ze ,nevejde 
do nebe nic poskyrnéného.* (21, 27.). Jen 
kdyz v ¢éistoté bez hrichu Zivotem kra¢ime, 
jsme hodnymi nebe. A nedosti, bychom se 
varovali hiisnych skutki, nybrz i. zlych 
mySsleni a Zddosti musime ostiihati srdce 


LXL. 


-své, jezto zpytuje Bih vsevédouci. (II. Par. 


28, 9.) Tak roucho nevinnosti, jezto jsme 
obdrzeli na krtu sv., mame zachovavati pred 
soudnou stolici Bozi, abychom nebyli vyvr- 
Zeni do temnosti (Mat. 22,13.).— Na této 
cesté nevinnosti kraéel nes¢islny pocet sva- 
tych a svétic Bozich, o nichz sv. Jan v Zje- 
ven{ pise, ,Ze stoji pred trinem Beranka 
obleéeni v roucho bilé palmy vrukou ma- 
jice.* (7, 10.). Cheete-li N. dle prikladu 
svatych do nebe se dostati, musite stale 
kraéeti po této cesté nevinnostia Cistoty a 
nejenom chraniti se skutki hfisnych, nybrz 
i zlych mySlenek a zddosti; musite priciniti 
se, abyste jedenkrate predstoupili v rouse 
nevinnosti pred soudnou stolici Bozi. ,,U- 
mejte se, Cisti budte, odejmete zlost my- 
Sleni svych od o¢i mych, ptestaite prevra- 
cené Ciniti.* (Isai. 1, 16.) Ocistujmez se od 
vseliké poskvrny téla i ducha dokonavajice 
posvéceni své v bazni Bodf.« (II, Kor. 7, 1.). 


b) Nez kdo jest pred Bohem (Gist? 
Vsickni jsme hrisnici; nebot i spravedlivy 
sedmkrat za den padne. — VSak i kdyz 
jsme zhfresili, nejsme opusténi, zavrzeni. 
Bah nas pro zasluhy svého Syna, opét na 
milost prijima a ztracené nebe nam vraci, 
kdyz ¢infme upfimneé pokani. 

A pokéni jest druhd cesta, jezto k ne- 
besim vede, Kdo zhreSil, htfchem nevinnost 
ztratil, pro toho nenf jiného  prostredku 
k spaseni, nezli pokanf. Kdo klesl, mize 
opét povstati, necisty mize se oCcistiti; kdo 
hiichem ztratil milost, mize ji opét nabyti; 
hifSnik miize se ospravediniti pokanim. , Buh 
nechce smnrt hiiSnika, ale by se obratil a 
Ziv byl.“ (Ezech.21, 23.) , Blahoslaveni lka- 
jici, di Kristus, nebot oni budou potéSeni“ 
(Mat, 5,5.) t. j. blahoslaveni, kteri zelf, opla- 
kavaji hficht svych, nebot slzy jejich budou 
sttiny jedenkrate v nebesich.— Tak mnozi 
svati pokanim hrichy smyli a do nebe se 
dostali. VSak oni uprimné, opravdové se kali, 
éasto nepatrnych provinéni skrouSené litovali, 
svlekli staréhoClovéka, oblekli novéhoa zcela 
se obratili; proBoha opustili svét,statky a roz- 
koSejeho ; téloi zadostisvé premahali, trapeni 
a protivenstvi trpélivé snaSeli, a tak nebe 
si dobyli. Ki., Gasto uvazujte prisny Zivot 
kajicniki: a snazte se, byste podle prikladt 
jejich vsech hiichi se sprostili a upfimnym 
pokanim ziskali a zachovali milost Bodi, a 
nebe sobé dobyh. — _ Ovsem Ze cesta ee 
nedejte se odstrasiti. ,Mohli ti a oni, ‘ptod 
ty ne Augustine ?“ Jen se ochotné chopte 
prosttedki k nebi pomahajicich. Nebe stojf 
za to, abyste bojovali,a zvitézite. — Kdykoli 
jste zhiesili, nevahejte povstati ajako svati ka- 
jienici obratte sena cestu pokani, jezto bezpe- 
éné vede k nebestim, 


30 


idee is ated 


Na slavnost Véech Svatyeh. 


Ten podzim jest ach kruty éas, 
on mnohou radost stind, 

to kvitko zziré chladny mraz, 
aé pred nim ruce spina. 


To listi v dali unasi, 
aé o lasku jej pros, 
a nedba prosbu na nasi, 
jeZ slzou za né prost. 


To na pamét mné uvadt, 
jak tyranové zradni 
kfestany Stvali v ohradf, 
a zustavali chladni, 


. Cas muéiiim ten jest podoben, 
kde cedili své Ziti, 

i Zivot jejich pohroben 
co podzimni to kviti. 


A jako Bah ho volava 
na jafe k nové sile, 
tak muchiim sily dodava 

ku skiipci, ba i k pile. 


To kyiti v podzim pohfbeno, 
zas v barvdch bude zlatych, 
a pohanstvem co muceno — 


to Zye ve vsech Svatych ! — 


Fr. Al. Lhotka. 


Na slavnost dusicek. 


Modlil jsem se, modlil 
jednou u kaplicky, 

zpominal modlitbou 
vérné na dusi¢ky. 


Holomrazé jesen 
kolem spénki viala, 

ja jsem se rozzZelel, 
ona se mnou Ilkala. 


Listi akdtové 
na tv4f spélo moji, 
usnulo jak décko, 
noci jeZ se bojf. 


Piynul vikol, plynul 
chladny jiz vétri¢ek, 

jasnym zrakem libal 
kaplicku mésiéek, 


Nen{ ach jiz vice 
y poli té kaplitky, 


kde jsem zpominal si 
vérné na dusicky. 


Srdce mé vsak rddo 
v dali tam se nese, 

v bolné upomince 
chvéje se a trese. 


Modlivyam se, modlim, 
aé neni kaplitky, 
jako tenkrat v détstvi 
za vyérné dusi¢ky, — 
Fr, Al. Lhotka. 


Otistec. : 
Kriticko-historicky rozbor. 
Od Jos. Dudycha, fardte vy Pertholticich. 


1. 


Dobrotivost Bozi jest jedna z onéch 
vlastnosti, které hiisnému Clovéku v po- 
hromach a trapenich tohoto zivota veliké 
umirnéni, a posléze i vnitinf mir proptj- 
éujf. Blazivé pohnutf pociti v sobé Clovék 
a ulehéf bremenim ducha velmi, an v té 
neb oné pripadnosti nébozné vola: Buh jest 
dobrotivy! — Neplasf-li takovéto nabozné 
vzdechnuti vselikou hrizu? — Nenapliu- 
je-li mysl titéchou a srdce rozkosi? — Po- 
gant a chténf véelikého dobra procitne, 
horlivé a pilné se vzdélava, odhodlanost k 
ctnosti se dostavi, vykorenéni hifchu se 
uskuteéni — a takovémuto majiteli roz- 
koSného vnitrniho poklidu jest napotom mi- 
lodari Bozich ndbozné uvazovati, k vdéé- 
nosti se vybizeti, a hifchy v o8klivosti miti: 
Rozjimani dobrotivosti Bozi nese tedy ducha 
lidského vzhiru, oZivuje jeho dfivéru, do- 
voluje, Ze ,chlubime se nadéjf slavy synd 
bozich* (Rim. 5, 2.) a dodava sily télesné 
lidské krehkosti, aby vzdy stiidmé sobé po- 
cinajfe piri zadné piilezitosti védomf do- 
brotivosti BoZi nepotratila. 

Kdo se osméli bliziti se k svatosti Bo- 
zi? — Ten Svaty Svatych, jenz prevysuje 
vsechny i nebeské vzneSenosti, nedovolf umf- 
stiti kolem trfinu svého co nesvatého, co 
netistého, ¢fu.2 by mohl byti znectén a po- 
Skvrnén; ale jen to nezamitne ak sobé 
pripusti, co jest netihonného, neposkvrné- 
ného, a jemu blize svatého. — Ta moc, jfz 
rozeznavame dobré od zlého, a dle toho 
svij zivot zifditi mame, dana jest ndm od 
Tvirce samého, a uzivdme-lijf tak, abychom 
den ode dne stali se dokonalejsimi, v ctno- 
stech pokroéilejsimi a jemu milejsimi: tu 


i , 1 j By a 
patti on na nas se zalibenim jako na Enosa, 
jenz ,pocéal vzyvati jmeno Hospodinovo“ 
(1. Mojz. 4, 26.),*) a na Henocha, ktery 
ychodil s Bohem.* (1, Mojz. 5, 22.) — A 
obradostnil li Hospodin tyto své milatky za 
to blizenf se k jeho syatosti blazenym véé- 
nym sfdlem, co zaslouzenou odménou: za- 
jisté Ze i za vykonané v tomto ohledu sluzby 
nase a za vynalozenou horlivost a pilnost 
nasi v zachovavan{ jeho zakona, i ndm za- 
slouzené hojné odmény laskavé udélf. 
Velika mutnost svéta, vétsf jeité v ném 
zlopaésnost, a nejvétai tu i tam vyskytujfef 
se ukrutnost, neptestivaly by se zde stale 
nasilné roztahovati, kdyby nebylo spravedl- 
nosti Bozi. — Pomysleni na tuto spravedl- 
nost jest ten nejvétsf podnét k uvarovani 
hiichu, a k zamilovanf ctnosti. Nic neulozil 
Pin élovéku, co by prirozené sily jeho pie- 
vySovalo, a v nicem neodeprel své pomoci, 
kdyz by o ni bylo uptimné zaddno. Pakli 
ale Clovék dle jeho vile nepricin{f se, on v 
jistém toliko jemu zndmém éase spravedl- 
nost svou okaze, aby hrdost_ skrotil a ne- 
vsimavost k lepsimu obratil. — Spravedl- 
nost Bozi jest podpora svéta, nebo bez nf, 
ach! jak mnohy vyklddal by sobé bludné 
Stastny zivot bezboznika! — Ona jest wté- 
cha v snaSeni zaslouzeného trestu, nebo 
ucinis-li ji zadost, dobrotivost Bozf k tobé 
se obrati. Ona jest zbrai nebes, kterd po- 
razi hrisnika, srdce jeho rozryva, od hrichu 
odtrhuje a pokojem napliiuje; ona jest bla- 
zivy 1ék pro zdravi duse, a hriza a strach 
pro nemoc jeji; ona jest poslem milosrden- 
stvi, jestli jesté posledni jiskra zbozné viry 
v srdci hifSnika neumfela. — Této spra- 
vedinosti Bozi podpadli dva netisti starcové, 
vinice ctnou Susannu z nepoéestnosti (Dan. 
13, 38.); knéz Heli se svymi syny pro ne- 
pravosti (1. Kral. 2, 31—34.), a kral David 
pro svaj hifch. (2. Kral. 12, 11—13.) Proto 
také ¢in co Gin, pamét spravedluosti Bozi 
na svété nevyhyne, alebrz Gas od Casu a 
vék od véku se zobrazovati a osvédéovati 
bude, az koneéné jak prevrhlym tak i ctno- 
stnym lidem v onom Zivoté v jasném svétle 
na nebeském sedadle se okaze. 
Milosrdenstvi jest pro hiigné pokolent 
lidské ozdoba a perla vlastnosti Bozich. 
Ono jest jako silné porostl4 u nohou lezfct 
rovna kvétnice, z které pti kazdé prilezi- 
tosti a kazdého ¢asu Ize utrhnouti kvitko 
sflfci viru, povzbuzujici nadéji a rozohiu- 
jfcf utlou lasku k Bohu. Na tomto nesmir- 
ném prostranstvi milosrdenstvi Bozfho ne- 
*) Kdo chees o tom vice premysleti, ¢ti Sy. Au- 
gustina: O Mésté Bozim 15, 18, 


NR Bee Nr | oh 467 


nachazi se ni¢eho, co by se muselo gs cesty 
odpraviti, zde jest jen zapotiebi s opravdo- 
vou vilf a sméle tak dlouho krdéeti, az se 
toho milosrdenstv{ dojde. — U milosrden- 
stvi Bozfho neni nikdy zadného nedostatku, 
tim méné schodku, jen% by se musel pii 
pozadani teprv doplhovati, ale radéji vzdy 
hojného nadbytku, z kteréhoz se prosicim 
stale, a laskavé, a Stédie udéluje. A poné- 
vadzZ laskavost vabi a Sstédrost piristup u- 
snadhuje, coz divu! Ze neséisIny poéet te- 
sklivych dusi do této kvétnice prichazf, aby 
po vkrocen{ nejprvé rozhledem po tom pro- 
stranstvi svého ducha usmffil, pak usmffen 
pristoupil, a s hlubokou litosti prositi se 
odvazil. Ze vsak s litosti spojenad prosba 
pro svou silu nebyva zde nikdy oslySena, 
alebrz co skute¢nd zasluha dobre cenéna a 
prijata: to dojista prindlez{ nazvati vyhradné 
dobrou zoa4mkou milosrdenstvi, an strape- 
nému jiz timto laskavym prijetim vnitini 
bol zmirhuje, a k vytrvalosti vy pokorné 
prosbé jej vybizi. Vsecko toto plyne tak 
jasné z Pisma svatého, ze kazd& rozumem 
obdarend duse okfeje, a jsouc snad jesté 
nenapravena, lehko se povzbudi, by k mi- 
losrdenstvf Bozimu utikala se. — Zena cha-_ 
nanejské, sotva Ze prekrocila kon¢iny své 
vlasti a vstoupila do zemé, v které se na- 
chazela kvétnice milosrdenstvi Jezisova: hle, 
jiz se cftila byti opravnénou ptedstoupiti, 
a za uzdraveni své dcery s velikou vytr- 
valostf prositi! — Jelikoz vSak zde bylo 
okolnosti, jez vice k oslySeni nez k vysly- 
Sen{ napomdahaly:*) okazal se Jezis neod- 
visly ode vsech téch okolnosti, a dav nej- 
volnéjsiho prichodu milosrdenstyi, pochyalil _ 
jesté zenu tu. (Mat. 15, 22—28.) — V lo- 
tru JeziSovi po pravici uktizovaném dout- 
nala od zadného ani vstinu netusena touha 
po usmiteni svého ducha. Stastnou shodou 
okolnosti dostal se tento zlosyn do kvét- 


nice milosrdenstvi Jezigova, a hle — jiz 
prosi s hlubokou litosti v srdci! A jest 
snad jeho prosba marna? — Nikoliv; ano- 


brz na uprimnou prosbu vlilo se hned mi- 
losrdenstvi Jezisovo do srdce jeho, z kaji- 
ciho zlosyna stal se pojednou svaty vyzna- 
vaé Kristiiv, a jesté téhoz dne slavny pri- 
vodce jeho do nebe. (Luk. 23, 40—45.) — 

Lezi tedy pred némi rozprostfenych 
étvero viastnosti Bozich, a zadny zajisté 
nepovstane s tak matnou mysif, aby se o- 
smélil neskromné jesté néco vice od nich 
Zadati, Dobrotivost a milosrdenstvi podélujt 
vitéchou; svatost pak a spravedlnost kladou 
za povinnost: aby clovék zuslechtil svou 


*) Gti homilii sy, Jana Zlatowstého de Chananaea, 
8" 


3 ? 
4 


mravnt povahu, v otevieném srder aby pé- 
sioval svatow bdzek, a v adbognosti své my- 
sli aby nechal risti Boz bdzet, Jen touto 
a #Adnou jinou cestou Ize Clovéku dospéti 
svého cile na véénosti, totiz: byte véénd spa- 
senw v nebt. 


2. 


Kdo, premysleje o kratkosti zivota, 0- 
bird se jak se spasenim tak i se zahynu- 
tim duge: ten zajisté vici svych vad a pre- 
Ging nenapravenym neostane, ale vSeliké 
uméni své pritinf, aby vkro¢éil na cestu k 
spasenf bezpeéné vedouci; ba, on nepre- 
stane toliko na tom, aby tamvkrocil sém, 
ale povzbudi, aby to uéinili i jinf. AvSak, 
ta bezpeéné k spasenf vedouci cesta nenf 
nic pifjemného, alebrz dle uceni sv. Pavla 
(2. Tim. 2, 3,—5.) sama prdce, ustavicné 


Me 


Sh 


namdhavé lopotovanf, ano i hrdinské boje,. 


jichz vSech musi élovék podstoupiti, dle 
vile Bozi v nich setrvati, a nad nimi zvi- 
_ téziti, chce-li byti korunovan aneb spasen. 
I lezi tedy bez odporu na jevu, ze do 
nebe bez zasluh vejiti nelze, a ze jen ten 
se tam dostane, jehoz zdsluhy nejen vse- 
chny ostatni jeho nedokonalosti uplné vy- 
hlazuji a jej z nich o¢istuji, nobrz jesté tre- 
ba i co nadbytek spravedlnosti Bozi se 
predkladaji. Tyto pak zasluby jsou vira a 
dobit skutkové. 2 
Neni jich ovSem mnoho; avsak, Ze 
daly dle IsaidSe 58, 4. podnét ,k svarim 
a svad4m,“ a k zprznéni pravého uéent 
katolického, nelze jich minouti. 
O vire tedy pravi opravdové Kristus, 
Syn Boat: ,,.Ne kazdy, kdoz rika: Pane, Pa- 
ne, vejde do kralovstvi nebeského; ale kdo 
inf vili otce mého“ Mat. 7, 21.; a svaty 
apostol Jakob 2, 21. zastdva téz tak dobré 
skutky rka: , Vira bez skutkt jest mrtva.“ — 
I jsou tedy vira a dobiti skutkové 
skuteéné dvé polovice lidské svatosti, ktera 
jest nejéelnéjsi podminka vejiti do nebe. 
Kde vsak obé tyto polovice dohromady 
sloucené a takika v jedno srostlé nejsou, 
kde se v Jezise Krista vé, ale jeho slovim 
nevert, Jako u protestanti: tam zajisté pri 
neodhodlanosti a nestateénosti mysli tézko 
jest, dobrou radon k uzndnf{ potiebnosti 
dobrych skutktiv napomahati, ponévadz ne- 
toliko svoboda u vire v8eliky takovy pokus 
hned zprvu kazf, ale i Lutr sdm, jeng viru 
co jediny postacitelny prosttedek k dosa- 
went lidské svatosti , a tim i samého nebe 
prohlasil. On pravi*): ,Odpusténi hiticht 


*) Nachlesen nas M, L, Schriften. 


Ae Ee ed PP t 
PAA TEEN vin te At ea 


»Hies valné; pak ale vér zase silnéji, a 


vesel sev Kristu vitézi nad hiichem, smrti— 
Ilrfch nas od beranka, ktery 


a syvétem. 
snimé hiichy svéta, nikdy neodloucf.“ — 
-U katoliki vSak jest vira se skutky 
spojend, a pravidlo tohoto spojenf zni dle 
sv. Bernarda (serm.2.de resur.) takto: Ja- 
ko se Zivot téla pozndvd dle jeho hiybdant: 
tak se zase pozndvd sivot viry dle dobrijch 
skutki. — Neni tedy pranic tézko pozna- 


vati, kde jest prava lidska svatost, jenz 


uspisobuje prijeti do nebe. Ona jest u 
katoliki v celosti, a u protestantti s polo- 
vice; u onéch praévé a dobre, u téchto u- 
ndhlené a dotérné; tam velmi opatrné sobe 
pocinajic, zde lehkovazné sobé zahravajic. 

Kdo se tedy podvoluje nésti bremena 
z viry nan uvaleného -toliko dle své libost, 
a ne tplné z povsechného ucent Jezisova 
plynouctho, ten dobré a veselé mysli mitize 
byti jen v uiplnéd nevédomosti obsahu téhoz 
uceni, aneb v okaméeni trestatelné pozapo- 
menutosti hlavnich clankiv jeho. _Spravedl- 
nosti Bozf podpada ale vzdycky, a _ne- 
ujde ji. 


3. 


Ze Bah ,sdm éinf divy* (Zalm 71, 
18.), zidnému neni a nemitize byti napadné, 
nebot vlastnima o¢ima presvéd¢uje se 0 tom 
kazdoro¢éné, kdyby ani Pismem sy. 0 tom 
pouéen nebyl. Jeden takovyto div jest také 
jeho sidlo, nebe, v némz mimo ného jen 
nejcistsi bytosti: andélé, archandélé, Se- 
rafinové, Cherubinové, a jiné a jiné moc- 
nosti az do té doby prebyvaly, kde Jezis, 
vykoupiv svét, ty zastupy nebeského oby- 
vatelstva dusemi po tisice let v predpekli 
cisténymi a zcela ocisténymi rozmno7il. 
Jak nevyslovitelné nejcistsi musi tedy byti 
sidlo Boba ¢ili nebe, vysvita dojista pa- 
trné ztoho, ze bez zadostiucinéni jeho spra- 
vedlnosti, ani ti jeho nejvétsi milackové 
nebyli tam vpusténi, treba jiz byli se své 
Strany za sebe zadost ucinili. — I jest 
tedy nebe sidlo té nejvySsi svatosti, a ten, 
jenz se tam ma nyni i po zadostiucinéni 
Jezisové dostuti, musi nevyhnutelné byti 
zprostén i té nejmengi thony, musi byti 
zcela neposkvrnény, svaty; to zajisté i pro- 
testanté uznavaji. Medle vSak, kdoz jest 
ve své mravni povaze tak zuslechtén, tak 
svaty, aby hned po smrti tohoto sidla ne- 
smirné svatosti mohl se stati aéasten ? — 


Vétsi zajisté dil smrtelnfki jest pti syém 


pisobi vira beze vsech skiitki;“ 4 Me 
lanchtonovi psal takto hezky svobodne: 


a 


ae 


» 


vykroéenf z tohoto svéta na véénos!, té oné 
nedokonalosti sobé védom, a nemiize, jsa 
bud nemocif na lozi upoutin aneb jindée 
— okolnostmi uvéznén, pri vsi dobré své vali 
- tu onu nedokonalost z duse své pojednou 
odstraniti a ji tak o¢istiti, by v té své mra- 
vni povaze co zcela ¢isté  prisvédéen{ ne- 


“4 bes s pochvalou dosahla, a do toho nej- 


cistsiho sfdla syého Boha pojednou pfijata 
byti mohla. 

Vzhledem tedy této okolnosti lezf tu- 
Sim na snadé, ze v jakém stavu své mra- 
vni povahy smrtelnik z zivota éasného vy- 
kro¢cif, v tom samém stavu do vééného 
vkro¢i; a ze tedy ta lidska svatost, kterda 
se nachdzi u katolikti v celosti, a u pro- 
testantii s polovice, je-li tou onou nedo- 
konalosti poskvrnéna, nemize hned do ne- 
beského sidla nejvyS8i svatosti vejiti, no- 
brz musi poseckati, dokavadzZ by nebyla 
prozpytovanaapronesenym od soudce orte- 
lem k pristupu do nebe za hodnou uzndana. 
V tomto v8ak pose¢kani a prozpytovani duse 
jevi se soukromy soud, na némzZ zasluha i 
vira spravedlivé cenény budou, lak jak se 
obé na vétnost prinesou. — Dale pak jest 
to ona tak zhusta v knihach se objevujict: 
souvislost éasného Zivota s_ véenijm ; 
mravni stav duse prt vykrotent z éasného a 
vkroéent do vééného Zivota k dostavent se 
na soukromy soud. 


4. 


Nyni se musf obratiti zéetel k tomu, 
kdo k tomu soukromému soudu se dostavi, 
katolik Gili protestant. 

My krehef kfestansti lidé, neuméjfce 
vidy potlaciti a odstraniti vSeliky hrich, 
ospravedliujeme sebe samych mnohdykrate 
dobrotivosti a milosrdenstvim Bozim, a roz- 
jimajice o dostaveni se na véénost k sou- 
kromému soudu, nikdy nejsme s to ubra- 
niti strachu, zdali pro nékteré nam nepo- 
védomé preciny sidla nejvySs8i svatosti ne- 
budeme zbaveni; a zdali zase jini, svétu 
na oko krasnéjsi, a proto od ného pocté- 
néjsi a vazenéjsi — a jini u vite ustydlej- 
Sf a netihlednéjsf, o vééné sidlo u Boha v 
nebi nemuseji se strachovati? — Nemize 
zde padati na vahu vSestranna prozfetel- 
nost Bozi, ale lékarstvi nabozenstvi, jez 
tuto starostlivost ndbowné duse ma zmir- 
niti a odstraniti, a propukla-li jiz v opra- 
vdovou nemoc, k spokojenosti vyhojiti. I 
pripadd tedy tato uloha u katoliki katoli- 
ckému, au protestant protestantskému 
nabozenstvi, 


totiz : 
svati, aneb dokonané bezbozni? — 


‘ x Dy LP elite ak ana J CF ‘s 
a Ser wy ae ty AR ¥ an a ‘ 4 f y L 
3a ae ncaa =~ 469 


An tedy katolfk z tohoto éasného 4i- 
vota do vééného prechdzi, a netoliko své° 
lidské svatosti, viry totiz a dobrych  skut- 
ktiv, ale i té oné nedokonalosti a hi{snosti 
jest sobé védom: sili a blazf jej nadéje, ze 
za branou véénosti jest misto, v kterémz 
Ize poseckati, a za ty které své nedokona- 
losti a hifSnosti pykati; a Ze jeho svaté 
nibozenstvi nazyva to misto odistec, 

O jakaé to utécha! Jaky to blazivy do 


srdce finouci poklid! — Jaké to spasitel- 
né pro ztizené duse ustanoveni! — Srdce 


ve své hlubiné plesé radosti, Ze bojisté, aé 
bude smrtf odklizeno, prece jesté pro ¢as 
ocistént bude usetreno. aie 

Takovéto v8ak silici potéchy postradaji — 
na vécnost z tohoto svéta se ubfrajict. pro- 
testanté, ponévadz jim jejich ndboZenstvi— 
ocistec co Clanek viry nepredklada, a oni 
svedeni, a nechtice aneb nemohouce drze’ 
odporovati, poslusné a kvapné berou za 
vdék s nebem a peklem, dobre jsouce pri 
tom pfesvédéeni, ze do nebe mize vejiti 
jen dokonalad svatost, a do pekla jen doko- 
nald bezbonost. A nenachazi se i u nich 
mnohem vétsi poéet téch, kteri pati pravé 
do prostred téchto dvou protistojnosti ? — 
Ci jsou protestanté vsichni bud dokonané 
Ani 
jedno ani druhé nema zde mista; dokonané 
svati nejsou, jelikoz nemaji do sebe ani 
pravé lidské svatosti, viry totiz a dobrych 
skutki, nobrz jen polovici ji, a jes8té ne 
dokonalou; a dokonané bezbozni nejsou, 
ponévadz i co odpadlici opravdovymi a za- 
slugnymi ctnostmi se stkvéji, a do morové 
rany odpadlictvi nejvice toliko nezavinénym 
narozenim zabyedli. To, co se nynéjsim pro- 
testantim pravem mize vytykati, jest, ze 
jen s nevsimavosti a liknavosti s pravou 
vérou Kristovou se potkavaji, a jakoby je- 
jim pravym svétlem podéSeni byli, boji se 
svou nevéru rekovné opraviti, aby co zpur- 
nici vymyslencho svého nabozenstvi jmini 
nebyli, a timto svym krokem zlobé a po- 
hrdavosti svych spoluvérci dvére do koran 
neotevieli. — Pomnéte vSak, vy bez viny 
zbloudili bratii protestantsti, ze jest to vase 
povinnost: .,pochopiti se vSemi svatymi, 
ktera jest Sirokost, a dlouhost, a vysokost, 
a hlubokost“ (Efes. 3, 18) tajemstvi Bo- 
ziho o vykoupeni lidského pokolenf! — V 
tomto nevyzpytatelném tajemstvi jest :zahr- 
nut také odistec, ona draha perla, v‘kteréz 
se zrcadli nesmirnd dobrotivost Bozi, prejic 
a udilic spasenf kazdému rada! — V tomto 
otistei zkousi a tiribi svatost Bozi svatost 


‘ Jidskou, aby z nf pravou trest nejciststho 


be ATG 


obrazu Bozfho vyvodila, a ve vikoli svélo 
nebeského trinu postavila! — Tento oci- 
stec, jemuz vy ve svém ndbozenstvi mista 
nepoprivate, tent jest krotitel spravedInosti 
Bodi, pred kterouz i vy trnouti a trasti se 
musite, nebo ,mné pomsta, a jdt odplatim,* 
pravi (Zid. 10, 30.) Pan! — Ten ocistee, 
jehoz sobé vy ani nevSimate, tent jesté nad 
to nade vsecko jest i koruna milosrdenstvi 
Boziho, majici ve svém ohnisku uzavrené 
 neséisiné paprsky nevyslovitelnych milosti, 
které, jak mile na nékterou dusi splynov, 
hned ji pozdvibujf a do nebeského sidla 
svatosti doprovazeji. AvSak bohuzel! vy s 
nami katoliky nesouhlasfci bratiif, jste vse- 
liké této srdce jimajicf rozkoSe zbaveni, a 
my nemizeme jinace leé srdecné toho Ze- 
leti, ze duchu ¢lovéka tak lahodici uéenf 
o otisted neprijimate, a své spasent toliko 
na milost neb nemilost milosrdenstvi Bo- 
vyimu kladete. Zdi se v pravdé, jakobyste 
povazovali smrt,pouze za néjaké zoufalé z 
‘tohoto svéta na vétnost utecenf, ponévadz 
samochté vsi titéchy v Zivoté i v smrti se 
zbavujete, a i pro malé poklésky do kaluz 
pekelné odsuzujete. ! 


5. 


Uéeni o odistei jest prastaré, nebo jiz 
pohansti Rekové a Rimané méli o ném po- 
néti na ten cas vsi ucty hodné. Rekoyé 
posilali ty duse, jeZto ani dokonané svaté 
ani dokonané bezbozné nebyly; do Limbu, 
aby se tam kaly; a ten byl misto pred pe- 
klem, kde ani trapenf ani radosti nebylo. 

Uzas zajisté zmocni se ¢lovéka, kdyzZ 
uvazuje, na jakou to slavnou myslénku tento 
_ pohansky prandrod ve svém nesmirné a 
stale zvédavém premysleni uhodil! — V 
navalu tohoto podiveni uchvati pivod této 
‘myslénky a zanese ¢lovéka az k doutnajf- 
cim jesté prastarym pamétnostem, z nichd 
vysvité, ze ne-li souvéky, tedy jisté Salo- 
mounoyi a EHlidsovi velmi blizky Homér, ve 
svych zpévich jesté dnes uzasny a krdsny 
vtip a cit jevi, a divu neni, ze narod jeho 
bezprostredetné, a jint nérodové prostrede- 
éné citanim jeho zpévi, pravdu jeho né- 
hledt, a mimo jiné io néjakém misté pred 
peklem sobé privlastniti neopumijeli. Kdyby 
se tato myslénka byla objevila u Reka po 
ndvratu Zid z babylonského zajeti, roku 
536 pted Kristem, tedy v ten ¢as, kde t- 
zemi Zidovské vice Persanim a Rekim neiZli 
jim samym nélezelo, a v kteryzto Gas Py- 
thagoras, jeden z nejslovutnéjsich starych 
mudretiv ziv byl, o némz se vyslovné do- 


MeN 


% 


a 


klidé, %e své moudrosti od Zid nabyl, a 


dle toho své uéenf nastrojil: tut by se 8 
velikou pravdépodobnosti mohlo za to miti, 


Ze se narod frecky od Zidi této myslénky 


domakal, ponévadz se Zidim jak knihy 


Mojzfsovy tak i knihy prorokd y jistych ¢a- 


sich p¥edéitaly a vyklddaly, a Zidés Reky 
rozliéné se stykali. AvSak at jest tomu jak 
chce: povznésti se k tak slavné a blazivé 
myélénce, a zobecniti ji, jest slava velika! 

im mocnéji vzristala osvéta u 
tim prudéeji dordzela k Rimantim. Za éast 
Herodotovych, Sokratovych a Platonovych, 
byla republika timska jiz v prvnim svém 


kvétu, a hrabivost jeji neprestavala jen 


pouze na privtélovani uzemi k risi, nobrz 
vztahovala se i na védu a uménf. Rostouci 
bohatstvi podporovalo oboje, a tento cha- 
rakter véku 400—100 py. K. zd& se, ze 
polozil zaklad k vyvinuti se védy a uméni 
na ten vysoky stupei dokonalosti, na kte- 
rémz jej u Rimanti nachazime 100 let pred 
Kristem, kde kvetli Cicero, Virgilius, Ho- 
ratius a j., kteri z upadku riSe recké, a 
jako v utonuti jeji védy uchvacovali, a 
bystrosti svého rozumu vykladali a zdoko- 
nalovali vse, co dobrého, pravého a kra- 
sného bylo. Tomu_ skuteéné nasvédéuje 
poznamendni Cicerovo, Ze v knize Platono- 
vé*) o nesmrtelnosti duSe mival vzdy zali- 
beni, kdyz ji Getl; a Virgilius-zase pry pred 
smrti zddal, aby jeho Aeneidu spalili, po- 
névadzZ — jak se o némdoklad&é — nékde 
néjakou myslénku od Homéra sobé vypojéil. 
Tento tedy Virgilius zminuje se o tom 
ee kde duse za své hrichy pykaji, 
takto: 


| »Ba kdyz i byl je Zivot po zhaslém svétle opustil, 


od nebohych vse zlé a vysickni doé¢ista télesni 
prece neodstoupi morové: nez potfeba jesté 
by mnoho zatvrdlin divnymi spisoby zméklo. 
A proto utrpeni zkusuji; za své zloby dayné 
sndSeti tresty musi, do prazdnych jindy se rozpnou 
povésené vétrii, a jinym skodn4 se vymyv4 
pod valnym voda virem, aneb se ve vyhni vypalf, 
Kazda& svou duse titrpu ma, az pusténi odtud 
k Elisium velikému, v luhach bydlime radostnych ; 
az dlouhy véku den po koneéni lhité ubéhlé, 
srostly s ndmi odejme neduh, a jenom smys! ¢isty, 
jednoduchy zanecha, atu pouhou jiskru duSeynf. “ 
Aen. Vi. '735—747. 

I nachazi se tedy myslénka o odésted 
hned u prastarych néroda, Rekf a Rimana, 
a to ma tim vice vahy proto, Ze pohané, 

*) Sv. Augustin m4 za to, Ze svaté knihy Zi- 


div Platonovi neznamy nebyly. O Mésté 
Bozim 8, 11, 


Reki, 


wees 
Bs. 


‘Neznayse pravého Boha a jeho lasky k li- 


dem, tuto mySlénku hned sobé osvojili, za- 
milovali, a co velmi blazivou horlivé ve 
svych knihach na jevo vyndSeli. Ano, z 
vytknutého a rozlozeného tohoto Virgiliova 
uceni: dalo se oéekavati i zlepSenf mrava, 


 brzké usmifeni se s bohy, a zvlésté pti 


tehdaz kriklavé rozdilnosti stavd, vétsi také 
obecenstvi lasky vespolek vibec, a k vlast- 
nimu zivotu onde zvlasté. Proée% vzhledem 
na ten aneb onen zaklad tohoto pohanské- 
ho uéenj, uveden budiz zde jesté tento 
Virgilifiv Aen. IV. 412. vers: 

» Kam ty pudis hrud smrtelniki lasko nemirna?“ 

(Dokonéeni.) 


Nové jitro. 
Rosplaseny stiny tmavé, 
prebla noc porazena: 
éervanek, jak riize jaré, 
jevi litka blazené, 


Na vysostech dokmitava 
posledni jiz luny zai; 

z hloubi hor se pousmavaé 
slunka stiibroleské tvéfr. 
Hvézdam, bledym luny druzkam, 
zlaté zdéte zhasind, 

nového dne svit bélostny 

na nebi plat pocina, 


Ptactvo ze sna probuzeno 
jaré pisné zapéje, 

Tviarei, jenz mu Ziti dav4, 
leje zvukiv kripéje. 


Zda i srdee Tvé se nemé 
k chy4lam Paina mocného, 
jenzto v noci chrané, ze sna 


vyzbudil Tebe milé¢ho ? J. Br, 


Prepodivna kniha. 
Podavé. Vac. Krupsky v Repfch. 


1. Prvni, ktery tuto ptepodivnou kni- 
hu poznal a timto jménem nazval, byl kra- 
lovsky pévec starého zakona, jenz nadchnut 
obdivem a radosti zvolal: ,Nebesa vypra- 
vujé slavu Bozi a dilo rukou jeho zvéstwe 
obloha. Den dni vypravuje slovo (to), a noc 
noci oznamuje (to) uméni !“ (Zalm 18.) Tato 
kniha jest v pravdé véeobecny déjepis, kte- 
ry nam den co den ldsku a dobrotivost 
Bozi, jakoz i nevdéénost a bloudénf lidf 
vypravuje. — Kdo sepsal tuto knihu? Prst 
vsemohoucnosti Bozi, kdyz dle slov Ruperta 
(lib. IL, cap. 25. in Gen.) jednotliva dila co 


te OPE aaa 


zvlastoi pismeny tak vedle sebe kladl, Ze, 
co ptivodce svého Boha hlasné oznamujf. 
— Kdy a kde jest tato kniha vydana? 
Tam a tenkrate, kdyz Bah na poédtku nebe 
i zemi_ stvoril. Kolikeré m& vyddné ? 
Dvoji, prvni jest nynéjsi éas; druhé prijde 
dle slov sv. apostola Petra (II 3, 13) s 
novym nebem a novou zemf, v kterychz 
Spravedlnost prebyvati bude. Komu 
jest tato kniha vénovdna? Slavé' Bodi a 
blahu lidi; neb podle sv. otce Augustina 
vsecky véci stvoril Pan, a sice co zevnitint- 
ho jest pro télo, samo pak télo pro dusi, 
dusi pak pro sebe, aby se oddala jemu sa- 
mému a jej milovala. (Solilog. c. 20.) — 
Jaky jest obsah této knihy? Vede nas ku 
poznani jediného pravého Boha, ktery nadia 
poslal Syna svého, abychom virou, nadéjf 
a laskou Jemu slouzili a nékdy v pifbytek 
nas, jenZ s nebe jest, obleceni byli. (II. 
Kor, 5, 2.) — A rejstrik? Rejst*k teto 
ohromné knihy jest Glovék, jenz vse v sobé 
zahrnuje, coz v oné knize obsirné zazna- 
menano jest. — Znate jiz tuto knihu? 

2. Kdo tuto knihu ¢fsti chee, nepotrebuje 
ani vysoke skoly navSstévovati, ani daleké 
cesty konati: vSude se naleza4 a jest vSem 
lidem pristupna a otevrend, aniz by tim 
na své cené utrpéla — jest obecnd. — 
A véickni vidouci, kiestané i pohane, 
mali i velcf, mohou Cisti v této knize, mo- 
hou Cisti v kazdé dobé, za jasného dne, 
jakoz i za tmavé noci, a na kazdém misté, 
aniz by k tomu svitilny mudrce Kleantha 
potiebi bylo: tak jest jasnd! Tuto 
knihu sepsal sém Bath a andélé Boaf s_ 
obdivem a radost{ do nf zirajf, ale zadny 
mudrec, ackoliy tato kniha jiz tisice let 
staré jest a tisfcové mudrcé ji v rukou 
méli, az posavad ani té nejmendi Carky neb 
tecky jejfi nevyzkoumal, kdezto mali¢ékym 
a nemoudrym véecka tajemstvi této knihy 
zjevena jsou (Mat. 11, 25., I. Kor. 1, 27.): 


tak jest podivnd tato kniha! 


3. ‘Tato kniha byla zamilovanou kni- 
hou nejvétsich svatych jak v starém, tak v 
novém zadkoné. Mojzis Citaval v ni, pase 
ovce Jethrovy, bez omrzelosti skrze 40 let, 
az se timto citanfm hodnym a schopnym 
ku svému povolanf stal. — Kde jinde nez 
v této knize nagel David své chvalozpévy 
a zalmy, které z ust jeho plynuly, kdyz 
chodival za stddem otce svého na pahrbeich 
Betlemskych, a az posud srdce nage k chva- 
lenf Boha tak jemné pobadaji? — Ifora 
Karmelské, poust Jordanska, ticha Sarefta 
a opustény Horeb byly proto milym oby- 
dlim proroka Elidge, ze mohl takto bez 


prekazky éfsti v této ptepodivné knize. — 


A Zivot sv. arciotch Joba, Abrahama a jeho 
synt, sv. proroki Ezechiela, Daniela, Amo- 
se a jinych dokazuje, k jaké svatosti je ¢f- 
tani v této knize privedlo. 

- Tak bylo v zdkoné starém; a coz Vv 
novém zékoné? Kde nalezime Syna Bo- 
Zho nejéastéji? Jest to poust, neb tichy 
Tabor a. Getsemany, neb hladina jezera 
Genesaretského, kde Vykupitel nas nej- 
vice a nejradéji meskaval, aby se tam k 
Otci svému modlil, neb aby tam srdce svych 
poslucha¢i k piijeti pravdy Bozi ochotnéj- 
Simi ucinil, neb své uéenfky po pyestalé 
praci duchovné obéerstvil. (Lukas IX. 10.) 
Vsak isvatfapostolové anapotom obvzlasté 
svati poustevnici a mniSi byli velkymi pra- 
tely této knihy, tak Ze vSecko opoustéli, 
aby jen svatych mySlének a predsevzeti, 
kterych jim (¢itanf v této knize podavalo, 
nepozbyli. — 

4. Tato kniha privadf bohaée k po- 
mani, zejestnuzikem, aukazuje bidakovi, 
ze jest synem prebohatého Otce; ona po- 
nizuje pysného a panovitého, a potésuje 
ponizeného a potlaéeného; — ona utira 
_ oko slzayé a obéerstvuje srdce zarmoucené, 
- pozdvihuje mysl od zemé a povznasi city 
k nebestim, — ona jest pritinou, ze ven- 
kovan zachovava viru a lasku k Bohu lépe, 
nez premnohymi vécmi oslepeny mésfan; 
ona obzvlasté poucuje, povanast, sili a tésf 
knéze, ktery dle slov uéence Lopeza, bez 
neustalého studovani v této knize ani svoj 
‘urad dobre zastati nemiZe, aniz svatou hor- 
livost nezachové. Zndte tuto predivnou 
knihu? Jest to pokorné pozorovanf svéta. 
Veskery tento ohromny svét, pravi sv. otec 
Basil, jest jako kniha, jej{zto pismeny zrejmé 
dosvéd¢uji a hlasaji slavu Bozi a svrchova- 
nou jeho velebnost vyslovujf, tvoru tobé, 
obdatenému rozumem. A vsak i pohansky 
mudfec Merkur, kteréhozto pohané pod 
jmenem Trismegistus do potétu bohi svych 
vradili, tazan jsa, jak by se nejlépe tento 
svét pojmenovati dal, odpovédél, Ze cely 
svét jest jako kniha Bozi, a to, co pod 
sluncem jest, ze jest zrcadlo bozskych vlast- 
nosti, abychom na téchto velkych deskach 
nebeskych téles, a na listech zivifi a v za- 


vitech casi zfejmé nauku Bozi ¢isti mohli. 


(Apud Lactant. et Corn. a Lapide in pro- 
oemio ad Gen.) 

»Vebesa. vypravuji slavu Bozi, a dilo 
rukou jeho zvéstuje obloha. Den dni vy- 
pravuje slovo (to), a noc noci oznamuje 
uméni.« Zalm 18, 


‘Hibitovni kviti cat 


a 


Po hibitové vétrik vane, 
Ifba tichy, klidny hrob; 

Septa baje z jinych syétd, 
Septa zvésti jinych dob. 


,Spéte klidné v matce zemi, 
jez vas jednou chovala — 
spéte tiSe, by vas opét 
v slayné dobé. vydala. 


Vy jste v klidu, v miru vééném; 

' ném zde jesté kyne boj ; 

vy jste prazdni boli vSechnéch, 
nam zde svét ten strasti zdroj. 


Utis vsak jiz srdce sebe,  _ 
prestan, prestah jednou lkat 5; — 
nebudes tu vécné trpét, 
budes také — v hrobé spat.“ 


TI. 


Znas ty kraje blahy rajské, 
slza kde vie nekane’ — 

kde po Ziti trudném, strastném 
lep8i Zivot nastane ? 


Chovej viru, lasku k Bohu — 
jednou on té oslavi — 

Jasku tvou ti hojné splati — 
tam — ti stanek pripravi. 


TI. 


Zhasia panna v kvétu mladi 
jako krasné rize kvét — 

zhasla jako jasna hyézda; 
Pan ji vsadil v jiny svét. 


Nelkejte jiz nad ni vice — 
ona v lepsim svété dli; 
nesizte jiz — mati, otée; 
ona tise, klidné — spi. 
Ant. Kosina. 


DOPISY 


Od Sfaného dne 22. tijna 1871. 
(Vyklad k dopisu ze Zatecka v é, 29. na str. 460.) 
Nemalé podiveni vzbudil u nas dopis 
ze Zatecka*) uverejnény v 29. isle téchto 


*) Dopis onen v éervenci zaslany a odlozeny uve- 
Tejnili jsme teprv na opétovanou zddost p. do- 
pisovatele a beze zmény v té nadéji, ze bez 
odpové di neziistane. Red. 


list. Jest-li pak mo%nd, aby byly tak ve- 
liké rozpaky o véci, ktera, pokud ndm 
mamo, zretelné jest rozhodnuta? Min{me 
totiz 1. otazku konferenén{: ,Kdy smé missa 
de requiem obrana byti, a éeho vzhledem 
na pocet apostup oracf v nf Setriti dluzno.“ 
P. dopisovatel nebude n&ém snad pokladati 
za z\é, kdyz o tom, co ném pouze napo- 
védél, Sireji se rozepiseme. 

1. O mi zdduSni, kterd se koné prvnt- 
ho dne mésice, pravi rubrika misélu ; ,,Pri- 
ma die cujusque mensis (extra Adventum, 
Quadragesimam et tempus paschale), non 
impedita officio duplict vel semiduplici, di- 
citur missa principalis ‘generaliter pro de- 
functis sacerdotibus, benefactoribus et aliis.“‘ 
Analogicky di rubrika brevidre: ,,Officium 
defunctorum dicitur extra tempus paschale 
prima cujusque mensis die, non impedita 
festo novem lectionum, alioquin alia se- 
quenti die similiter non impedita.“ V obou 
téchto rubrikach nemluvi se 0 dovolené, ny- 
brz 0 povinnost’?; nebo ' a) nepravi se tu 
»dici potest,“ nybrz ,dicitur,* coz jest tolik 
jako dicatur Gili dici debet*); b) od re- 
citovanf officium defunctorum v dotéeny 
den osvobodil papez Pius V. véecky, kdo 
se modli fimsky brevidr (nikoliv od obé- 
tovani oné zddusni mSe), ale dispensace se 
nikdy netyké véci dovolené, nybrz jediné 
toho, co jest narfzeno, z Gehoz nasleduje, 
ze (coz nyni o hodinkach za mrtvé nepla- 
ti) to povinnost, pryniho dne v mésici, kde 
neprekazi festum duplex neb semiduplex, 
obétovati m8i zaduSni; ¢) nemiize se rozu- 
méti dotéend rubrika misdlu ve smyslu do- 
volent také proto, zeby se potykala sjinou 
rubrikou (Decret. s. Rit. Congreg. de die 
5. Aug. 1662), kteraz prfisné zapovida, aby 
zadny knéz se neopovdzil slouziti tichou méi 
zadusni, jest-li festum duplex; z této zdpo- 
védi, jakozZ i z jinych dekrettii sv. Congre- 
gace (29. Jan. 1752 et 27. Febr. 1847), 
stavicich tichou m8i z4duSn{naroven s pr7- 
vdtnt mst votivnt, patrné jde na jevo, Ze 


*) Ze v rubrikach misdlu velmi Gasto indikativ 
ma vyznam imperativu neb conjunktivu, tomu 
nejpatrnéji nasvédcuje rubrika: ,,De his, quae 
ommittuntur in missa pro defunctis‘; nebo 
vsecky vyrazy, jako: non dicitur Gloria et 
Credo, non benedicitur aqua, non datur bene- 
dictio, berou se vesmyslurozkazovacim. Vi- 
bec jsou v tom smyslu téméé vsecky rubriky 
psany tak, %e co knézi jest toliko volno neb 
dovoleno, naznaceno byva bud vyrazem ,ad 
arbitrium (libitum) sacerdotis* anebo slovem 
ydici potest“, na pi. (ke konci mis. quotid. 
def.): ,Epistolae et Evangelia superius posita 
in una missa pro defunctis dict posswnt etiam 
in alia missa similiter pro defunctis.“ 


we ANB ae 


tiché requiem (in missis !quotid. defunct.*) 
smf se slouziti,i kdyz jest festum seméduplex. 

Pri roz¥eSeni otazky konferenénf stala 
se tedy ta chyba, Ze se vzala za zdklad 
rubrika, které k véci nepatif. Mesnf ru- 
briky pochazeji ze starych dob Cirkve, kde 
nebylo jesté tolik svétki jako nynf, kde v 
kazdém mésfci vice dni bylo prazdnych, tak 
ze se slavila mSe i officium de feria. Tut 
bylo ovSem zcela slugné a duchu Cirkve 
priméfené, Ze prvnfho dne mésfce, na néjZ 
nepripadal zadny svatek, leda simplex, sla- 
vila se in choro ryhradné (proto ,missa 
principalis'') pamdtka zem*elyjch. Ale nyni 
jest jinak; nyni mame prazdnych dnt po 
skrovnu. Tak na pf., vyjmeme-li éas ad- 
ventni, postni a velikono¢ni, mame dle le- 
tosnfho direktate my svétsti knézi toliko 
jednu ferii v iijnu, v ostatnich mésicich ani 
jednu. Rubrika mluvicf o mSi z4duSni prvnt- 
ho dne mésfce m4 tudfz pro nynéj8{ praxi 
nemnoho vétsi platnost nez kdyby byla zru- 
Sena, rovné jako jest zrusena analogicka 
rubrika brevidte rimského. . Nez proto ne- 
vyhynul prvotny duch Cirkve majici pamat- 
ku zemrelych ve zvlastnf uctivosti ; co \bylo 
prvé prikézdino jednou rubrikou, to nynf 
jinymi rubrikami od kazdého horlivého kné- 
ze slusné se pozaduje a o¢ekava. 

Nebot uvedené dekrety sv. Congregace 
(ze dne 29. ledna 1752 a 27. unora 1847) 
dovoluji privatni msi ziduSni (missa quot. 
def. cum cantu vel sine c. v tyto dny: a) 
kdyz jest festum semiduplex vel simplex; 
b) kdyz jest simplex feria, vigilia neb ok- 
tdva (= dies infra octavam, non ipsa dies 
octava). Nedovolujf ale takovou m&i: @) 
in festo duplict, coz zvlast zevrubné a prisné 
zakazino gener.‘ dekretem s. Rit. Congr. 
ze dne 5. srpna 1662 uverejnénym v ordi- 
nar. listé pragském r. 1862 str. 142.5 6) 
v nedéli jakowkoliv; c) 0 privilegovangch fe- 
ritch — feria 1V. Cinerum et feriis hebdom. 
majoris; @) o priv. vigiliich — Nativ. Do- 
mini, Epiph’ ‘et Pentec.; e) anfra octavas 
privil, — Nativ, Domini, Epiph., Paschae, 
Pentec. et Corporis Christi. 

Mamet tedy v ka#dém mésici dosti dnt, 
kde sméme obétovati priv. msi zddusni, vy- 
jimajice zapovézeny ¢as adventni, postni a 
velikonoéni, Chceli kdo, aby jaksi prisel 
k platnosti prvotny piikaz, na prvni z téch- 
to dni kazdého mésice obétovati msi de 


*) V otdzce konferenéni, jak ji napsal p. dopiso- 
vatel, nemize byti minéna zadna jina mse 
nezli quotidiana, jelikoz pri z4dné jiné msi 
zadusni{ nemiize byti feci o poctu a postupu 
oract, 


— 474 — 


requiem, nikdo mu nic nebude namitati; ale 
obétovati takovou méi prvni den v mésici 
(dle obvyklého smyslu) ,nehledic na tridu 
mée samé“ — jest zlovdd éelici proti vy- 
slovnym predpisim cirkevnim. A tento 
zlotéd neni posud, Bohu Zel, ze vsech osad 
vykorenén, coz svédé{ jednak o malé zna- 
losti liturgiky, jednak o imyslném pohrdani 
autoritou cirkevni. , 

2. Co se tyée druhé pochybnosti. ,,smé-I2- 
kné po svém pitjimdnt pit takové mst a 
jak véricim poddvati, tu odkazujeme je- 
dnoduse k decretum generale s. Rit. Congreg. 
de die 27. Junii 1868, podanému v prazském 
ord. listé ¢. 19. r. 1868, kdeZto se pravi, 
Ze jest dovoleno podavati véricim Télo Pané, 
ano neni divodu, proé by nesmél knéz v 
cerném rouchu Télo Pané podavati, kdyzje 
v témz rouchu obétuje a sdm prijima. V 
praxi ma tato rubrika (pouhé dovoleni!) tu 
jedinou vyhodu, ze se nemusi odkladati sv. 
prijimani az po mSi, coz nékdy knézi i ka- 
jicnikim mize byti velevitané. Mohlo by 
se arci proti té ,nové praxi’ namitati, ze 
ji neni lid zvykly. Ale co na tom? Nynéj- 
simu ,,Pange lingua‘ také nebyl lid zvykly, 
a prece se jiz vsude zpiva, jak naridila Sy- 
noda. A my mizeme doloZiti z vlastni zku- 
Senosti, Ze to nikoho nevrdzelo, kdyZ jsme 
tuto ,novou praxi poéali provddéti, totiz 
na osadé, kde byvala vSedniho dne toliko 
jedna mSe. — Jak se ma pfi zadusnf msi 
Télo Pané podavati? Dekret pravi: jako pri 
msi obyéejné, t. j. mohou se podavati par- 
tikule bud zciborium anebo pri zAdusni méi 
zvlast posvécené. 

Na otdzku, smi-liknéz po msi zddu&ni 
udélovati pozehnani s vel. Svatosti, odpo- 
vidame toliko dle svého domyslu: a) jest-li 
zadusni mSe zdrovert farnt mse, pak se smé 
udélovati pozehnani s vel. Svatosti, ale — 
nikoliv v Gerné barvé; nebo jest-li zapové- 
zeno (na zakladé pravidla: ,in missis de 


requiem nunquam benedicuntur viventes*) — 


yvas 


udéloveti pozehnani po pyijimani véricich 
bezprostiredné prede mSi zadusni nebo po 
ni (tedy v meSnim rouchu Gerném) — pou- 
hou rukou: pak se také neslusi davati po- 
Zehnani s nejsv. Svatosti. Arcit b) koné-li 
se mse zAdusni kromé farni, pak vibec se 
nema udélovati sv. pozehnani, a c) koné-li 
se missa de requiem pi? pohrbu, zvlast pred 
ulozenim mrtvoly, pak se musi vynechati, 
jelikoz by se tento tikon slavnostni s iko- 
nem smute¢nym nesndéel. 

3. M&e ,in die obitus sew deposition?s 
defuncti“ (platna pro ¢as-od tmrti do po- 
htbu, byf i jeden neb vice dni mezi tim 


-bylo) m& mezi 


nejvét&i vysady: eee 

a) slaund mée, t. j. zpivand s assistencf 
nebo bez nf, mize byti po cely rok kromé 
zasvécenych svdtki I. tridy (k nimz se po- 
éité farni pout a posviceni, ne vSak veliko- 
noéni a svatodusni pondéli), a tii poslednich 
dni pasijovych, — kona li se u pirttomnosti 


—mrtvoly; neni-li mrtvola pritomna, ani jesté 


pochovana, smé se konati slavné requiem 
po cely rok kromé svdtka I. ttidy vibec, 
tedy i nezasvécenych. . 

b) Vzhledem k zdduSni mSi, ktera se. 
kon4 po ulozené mrtvoly, plati dle Indultu 
apost. (3. Jul. 1862, ord. list pr. 1862, str. 
142.) pro éeskou provincii toto pravidlo: 
jest-li moznd4 zpivané requiem, maze se slou- 
Ziti vzdy kromé svatki I. tiidy vibec a 
vsech nedélf, tedy na pr. i na sv. Jakuba 
a sv. Vavrince (jelikoz H. ti.), ne vSak na 
sy. Prokopa neb Cyrillu a Meth. (jelikoz L 
tr.). Kdyby pripadlo takové requiem na ne- 
déli neb svdtek I. ttidy, muselo by se od- 
loziti na pristi volny den, Neni-li mozna 
zpivanaé mse pro chudobu pribuznych zesnu- 
lého,*) mize byti tichd de requiem, a sice 
kazdého dne kromé sv4tki I. a Hi. tridy 
viibec, pak vSech nedéli, priv. ferif, vigilif 
a oktav. 

Slavi-li se requiem v_ kterykoliv den 
zasvéceny, nesmi se jim nikdy opomenouti 
obyéejné farni sluzby Bozi. 

4, O vijrotnich msich za zemielé plati 
tato pravidla; . 

a) Jest-li ustanovena zptvand m&e de 
requiem na den démrti neb jiny urcity den, 


smi se slouziti jako tiché requiem in ipsa _ 


die obitus, totiz jenom in festis dupl. ma- 
joribus et quibuscunque inferioris ritus, ovSem 
téZ mimo priv. fer., vig. a oktavy; pripad- 
ne-li takova zpivand na den altioris ritus, 
musi se bud odloziti anebo (lépe) anticipo- 
vati y jiny volny den tak, ze by se neuéi- 
nilo zadost povinnosti obétovanim mse de 
die (Decr. s. Rit. Congr. 5. Julii 1698), 
Avsak ve venkovskych kostelich, kde ne- 
mize byti zpivana,**) mize byti tiché an- 


*) Absolutni nemoZnost malo kdy se vyskytne, 
Dobfe di Ord. list pra%sky r. 1862, str. 142., 
ze provozovani jigurdlnt me, jezto nda mnohych 
mistech skutecné s yelikymi vylohami byva 
spojeno, nendlezi k podstaté zpivané mse, ana 
dost dobte se d4 odbyti pti pouhém zpévu 
lidu. Doklad z nasi zkuSenosti: pri pohitbu 
chudého méla byti tich4d mSe de requiem — 
die impedita; tudiz jsme méli zpivanon, pfi 
niz jediny varhanik odpovidal a zpival, Lepéi 
tak, nezli nevsimati si predpish liturgickych. 

**) Zde plati hotejsi poznémka, 


vsemi mSemi de requiem 


wa? 


niversarium in festo duplici minor? et infer. 


ritus; jest-li svdtek vyss{ tifdy, musf se i 


 takové tiché anniversarium bud anticipovati 


neb odloziti, aniZ by mohlo byti nahrazeno 
applikaci m&e de die. Jesté dluzno pripo- 
menouti, Ze requiem in anniversario, ne- 
pripada-li v den wtmrtf, ale prece v den 
urcity, ma formulét missae quotid. def. 

Pripada-li fundaén{ requiem tohoto pr- 
vniho druhu na den, ktery vidy klade pte- 
k4zku, na pt. na svdtek nepohyblivy, tu jest 
pravdé podobno, jak df Amberger, Ze se 
ucin{ zadost vali nadatelové obétovanim mse 
sv. dle direktare. 

b) VS8ecky ostatni vyroéni mie zddusni, 
totiz: «) fundaéni zpivané bez uréeni dni, 
toliko v urcitém poétu, 8) fundatni tiché, 
byt byly polozgeny i na den timrti, a 7) z 
poboznesti od véricich vy%dédané, — tyto 
mse nemaji Zadnych privilegif, sméjf se tedy 
slouziti jenom o dnech, kdy jest dovoleno 
slouziti privatni requiem (semid. et infer.), 
0 jinych vSak dnech (dupl.) museji se na- 
hraditi applikaci mSe de die. Kdyby si ale 
nékdo vyzadal zpivané requiem ve virotni 
den timrtt, pak se smi slouziti téZ in festo 
duplici minori. 

JelikozZ na mnohych osadach nejenom 
ve farnim, ale i ve fili4lnich kostelich v pon- 
dé&li po posvicent se slaviva vyrotni zpivané 
requiem, namita se otazka: jest-li dovoleno, 
v kterykoliv den pripad4? Nemajfce po ruce 
zadnych sem spadajicfch dekreti a instrukef, 
nechceme tu otdzku sami rozhodovati; ale 
jest pravdé podobno, Ze takova anniversa- 
ria, jsouce zavedena davnym obyéejem, mo- 
hou se rovnati funda¢nim msim, které se 
zpivaji ve vyroéni den tmrtf, t. j. ze se 
sméji odbyvati in festo duplici majori et 
infra. Ale co délati, kdyby pripadlo takové 
anniversarium na vyssi svatek? 

_ dest nam lito, ze na vikariatni poradé 
Zatecké ,ani vysvétlivky semindiské od né- 
kterych vytazené a ¢tené nepostacovaly ;“ 
my; co jsme v téchto fddecich uréité nazna- 
Gili, méme vétSim diflem z ,,vysvétlivek se- 
minarskych,“ ostatni jsme ¢erpali z dalSich 
studii liturgickych, jez vSem duchovnim 
spravchm vrele odporucujeme, majice za 
zbytecné o takové véci, které se sami 
miizeme dopatrati, poptavku Ciniti u ,,vys. 
slavné“ (!) konsistore. K. M. 
Z kraje, dne 12. rijna 187}. 
(Duchoveuskdé porada v Boudnici). 

V dnesni schizirozbiralijsme 3 otazky 
Vv ordinariatnim listu pro tento rok pfred- 
lozené, jez ¢étyfi duchovni méli pisemné 
vypracované. Po precteni jich rozvinul se 


~ 


PAS, & aur Why's $ é + * \, 
Stig , pyaeees rea ak ay MO) ; y i t 
ani Pi \ ; i 


vidy spoleény hovor a Zvy rozbor okatdé 
otazce, hledé k praktické strdnce ak mist- 
nim pomérim a osobnim zkusenostem, k ée- 
muz na pocatku predseda pritomnych zvld- 
8té vyzyval, poukazuje na neprospéSnost 
pouze theoretického probfrani. 

Nejdiiv jednano 0 napravent toho po- 
horgent, jeZ na osadé z odpadlictvé od viry 
a 2 civilntho neb pred duchovnim jiného 
vyzndni uzaviteného manéelstvi povstalo. Co 
se tyée odstoupliych od viry nasi, tu pou- 
kazovano k povaze a k pohnutkdm jejich. 
Pri Clovéku Jehké povahy nebo z nendbo- 
Zenskych pticin (ze zisku a jinych osobnich 
pohnutek), je pohorsenf bud nepatrné neb 
zcela zidné, an nase strana jim niéeho 
neztratila, a druha zase niceho neziskala. 
Proto duchovni ani nevSimej si toho, anse 
to odsuzuje samo slovy pisma: Miluje-li 
kdo vice . . . . Slusf vice poslouchati . . 
Kdo neposlechne cirkve atd. Jinak je to 
u élovéka zachovalého, nebo nasledkem 
jeho mylného piesvédéent, ze jinde osvice- 
néjsi a svobodomysInéjsi nebo pravdivéjsi a 
spasitelnéjsi vira, a krestanStéjsi Zivot. 

Tu jiz jest také treba i verejnd v kd- 
zant, v cuicent, nebo prilezitostné i v sou- 
kromnosti, ovSem Ze zcela Setrné a opatrné 
pred podobnym krokem véricich varovati. 
Ale tu vystiihej] se poucovatel vSeho pi%- 
krého vystupovdné nebo nelaskavého a vas- 
nivého posuzovanf, an se zde nejedna o 0- 
sobu, ale o viru a spaseni. Ldtka podobné 
reci bud k. pr. 0 vadeném pokladu viry 
katolické, zvlasté pro jistotu a jednotu jeji, 
a pro hojnost sv. prostiedki, jakoz i pro 
utéchu jeji v Zivoté i pri smrti, jak to vi- © 
dime u mnohych i nejucenéjsich a v pravdé 
naboznych, z nichz mnoz{ teprv na smrtel- 
ném lozi k ndm pfistoupli, malo kdo vsak 
v tom okam2iku od nds odstoupil. — Tak- 
té% by se mohly rozebrati a posouditi 7oz- 
litné ty priciny takového ptestupovani s 
poukazovanfm na pouze rozhodujici po- 
hnutky ndboZenské a vnit*né presvédéeni 
(svédomf), dle néhoz bude ¢lovék jednou 
souzen, ¢imzZ i horlivy katolik tim vice se 
ve vire své utvrdf. Ostatné bud i mimo 
chram BoZi choveint duchovntho k takovym 
lidem vZdy jen vilidné a mirné, a pouzij se, 
aé opatrné, kazdé pfrilezitosti, zdazby opét 
ziskani byti mohli ¢étenim dobré knihy, 
kdyby se jim zapijcila, anebo primérenym 
poucenim, Ze ohledné pohnutek svych byli 
na omylu. A uposlechne-li, nenf vice treba 
ani radno, za to vychvalovati jej v kostele 
pred opétnym jeho prijetim, an krok jeho 
s4m poucuje ostatnich o nebezpecnosti a- 


nebo aspoh neprospésnosti jeho dfivéjsiho 


- odstoupenf. — 


- Podobné pastoraln{ kroky nabizeji se 
duchoynimu pi? civilnim neb dotéeném dru- 
hém siatku, nejen aby takovi manzelé pfi- 
vedeni byli k yAdnému cirkevnimu shatku, 
nybrz aby se i predeslo podobnym snhatkim 


ujinych. Tu pombze predeviim dobré po- 


ucovdné o Bozském ustanoveni, svatostnim 
rézu a cirkevnim spisobu kfestanského 


-manzelstvi, ale kazatel i pouéovatel vystri- 


_lovani a prthodné k nim vybizeni. Pii tom 


- 


hej se pri tom vsech kriklavich vyrazt 
(souloznictvi, divoké manzelstvi) misto do- 
statecného pojmenovani (necirkevni, neplat- 
né manZelstvi), jezto by spfSe rozhotéovalo 
nez smirovalo. Ovsem Ze pri tom pouka- 
zati dluzno na ndsledky takového shatku 
ohledné poslusnosti k cirkvi, zanedbavani 


nebo pohrddnf milosti Bozi, ohledné priji- 
mani svatych svdtosti, vychovani ditek atd. 


Spolu pak bylo poukdézino k tomu, jak ne- 


chvalny jest zvyk ve Véidni, oddavati v za- 
kristii neb docela v pokoji u duchovniho, 
a to 1 v sebe pozdnéjsi dobu veéerni, pii 
éemz pak mnohym rozdil od eivilniho man- 
zelstvi ani nevysvita 

Taktéz zajimava byla druhd otazka, jak 


-. Se mize duchovni presvédéiti o vykonané 


velkonoéni pobognost? svich osadniki, a jak 
na nedbalé v tom ohledu ma_ptsobiti. 
Prostiedky tyto ovSem musf byti jen du- 
chovnt, zejmena horlivé poucéovani duchovy- 
niho o téch svatostech, bedlivé jejich udé- 


ber se vidy zietel k dosavddnim zvykim, 
mistnim pomérim ¢ k opatrnoste pastyrské. 
Vit ovSem v celku kazdy duchovni, zdali 
vétsina anebo jaky asi dil véricfch té po- 
boznosti opominajf, a nenf ani moZnd, aby 
uzkostlivé jednothvce vySetioval anebo do- 
nucovati hledél, jak to v Rezenské diecési 
Amberger v pastoralce vypisuje; vZdytbez- 
toho cedulky nyni sotva kde se vybirajine- 
bo ¢asem vybirati budou. Proto véak dd- 
vejte se vsude a vsem, je-li to jesté ve zvy- 
ku, an mnozi rodiéové a hospodafové na to 
hledi, aby tim nebylo mista lzivé vymluvé, 
nebo mnohym nezdalo se, kdyz se presta- 
valy davati, Ze i povinnost jejich prestala. 
Spolu kde jest obyéej dle obcét neb stavis 
stridati véricich, zachovej se i dale; a kde 
to nemozno, dave} se aspoh kazdou dobu 
prilezitost véricim, a to v kostele, v zpo- 
védnici, aby teprv zpovédnika doprogovati 
a vyhledavati nemuseli. A udélujes-li tu 
svatost patitend, a poucujes-li oni dikladné, 
rozbiraje snadnost, krasu, prospéch, spisob 
a plvod jeji: ponese zajisté prace tva ovo- 


me £76 - 


ce, Koneéné pak i y soukromé na rodite | 
a hospodate prélezitostné ptsobiti jest, ze- 
jmena obledné domacfch svétenych, jakoz 1 


zvlasté v postnim a adventnim Case Vv Cvi- 
cenf a kdézant vhodného okaméiku. k napo- 


menuti dotyénému pouziti radno, an castym. 


nalehdnim se nejen dosavadni vétici v hor- 


livosti udrzuji, ale i nedbajicf stdéle k ni 


vyzyvaji. 


Naposled jednali jsme o otdzce tieti 


ohledné chrdmového zpévu a hudby pre 
mogném set¥ent zdduse. Nechavajice mista 
primérené figuralni skladbé s dobrym pro- 
vedenim 0 pithodné slavnosti cirkevni, schva- 
lovali vesmés poradnici spoletny zpév, jenz 
neteénost i nepozornost mnohych  probudi 
a ozivi, zvlasté kde pohotové dosti k tomu 
zpévnicki. Na zavedeni, rozSireni a po- 
vznesen{ jeho pak wéinkuj predevSim du- 
chovni spoletné s uditeh, jimZ se ovsem 


musi dle mistnich pomért, a moznosti zd- 


duse néco sluzby pridati, jak to jiz i jinde 
nayrzeno (aspon 50 zi.). Ve méstech pak 


zaved se, kde jen mozno, samostatny *ditel , 


kiru, a pridél.se mu k slusné sluzbé i ta 
povinnost, cviciti déthy v zpévu kostelnim. 
Pakli vSak zaduS chudd a ni¢éeho nelze zi- 
skati, anebo jiné osobné ptekazky na éasse 
naskytuji: poodlozZ se prozatém véc az do 


néjakého ustdleni a napraveni pomért 
techto Kde vgak mozna zpévacké spolky 


anebo literacké sbory k tomu ziskati: neo- 
pomen se této prilezitosti, aby tak u nas 
opét ozivl starocesky zpév ke cti Bozi a 
oslavé sluzeb jeho. Lea 


HK RONIK A. 

Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kardinal 
arcibiskup bude ve sttedu o slaynosti Vsech 
Svatiych slouziti v kostele u VSech Svatych 
na hradé v 11 h. slavnou pontifikalni msi 
sv.; Odpoledne o 3. h. bude tam konati 
slavné nespory a cirk, hodinky za zemyelé. 
Ve ctvrtek 2. list. 0 painatce vérngch zemielijch 
(dusiéek) bude J. Em. v 9 h. tamtéz slou- 
ziti slavnou zadusni m§i sv. 

V nedéli 22. t. m. mél o 4. h. odp. v 
kostele na Karlové prvni pobozZnost devit- 
nikovou a posvétil tam novy obraz Marie 
Panny (Karlovské) na poboénim oltati. 

*—* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 27 — 31. iijna na Strahové ; od 
1 — 5. listopadu u Piaristi. 

*—* J. Velié. cisat Ferdinand navra- 
til se 19. t. m. z letniho sfdla svého opét 
do Prahy. | eS ine 

*—* Zemsky sném éesky odrotil se 
20. t, m, na neuréitou dobu, ey 


te 


Oe 


0 pohorslivé vytrznosti, 


ra a ated schiize katol. spolku tisko- 


‘gna bude se odbyvati 7. listopadu o 6. hod. 


a veé. v mistnostech katol. besedy v Praze. 


* __* Stavitel velechramu sy. Vitského 


“ered Kranner zemrel 20. t. m. ve Vidni y 
70. r. véku svého. 


Rodem jsa z Prahy 
proslul co stayitel v gothickém slohu, o 


- €emzZ mimo jiné budovy svédét téz votivni 
-chram ve Vidni. 


J. Em. nejdist. p. kardi- 
nal arcibiskup bude za spasu duSe jeho 


‘slouziti v patek 27. t. m. o 9 hod. rann{ 


u hrobu sy. Jana Nep. v metrop. chramé 
zaduSni m§i sv. 

*_—* V_ sezeni feditelstva jednoty 
sv.- Vétské dne 13. fijna t. r. bylza tajemn{- 
ka jednoty zvolen p. Antonin Kautsky, ad- 
vokatof koncipient.v Praze. — V_ tétéz 
schiizi ustanoveno, aby hlavni oltai goticky, 
ktery uz skoro zuplna jest dohotoven, co 
mozna nejdrive byl postaven v chramé sy,- 
Vitském. — S polychromovanim syatyné 
nemohl je8té ani zacdtek byti ucinén, a to 
z té priciny, jelikoz se reditelstvu az dosa- 
vad nepostéstilo ziskati k tomuto dtlezité- 
mu dilu zkusené sily umélecké. 

*_* V sezeni vyboru jednoty kato- 
lacko-politické v kralovstvi Ceském, jez se 
konalo dne 19. fijna v Praze za pfedsed- 
sednictvi p. hrabéte Karla ze Schonbornu, 
byl za mistopredsedu jednohlasné zvolen 
prof. dr. Klement Borovy, za pokladnika 
prof. Walter. 

*_* Kniz. arcib. semind* Cita 24 a- 
lumna ve IV. r. (mimo dva podjahny, kteri 
po odbytych studiich bohosloveckych pro 
mladost na vysvéceni éekati musi), 37 al. 
v Ill. r., 30 v IL a 385 v Lr, uhrnem te- 
dy 126 alnmnéi a dva absolvované boho- 
slovyce. 

Z Moravy. V méstecku Novém Rou- 
sinové slavilo se 1. rijna t. r. odhalenf pa- 
métni desky na rodném domé dr. Frant. 
Susila, ku kterézZ slavnosti seSlo se pres 
5000 uéastnikaé, mezi nimiz bylo 22 ducho- 
vnich. Po kazani a po slayné m§i sv. Vv 
chramu Pané veden privod k rodnémudo- 
mu, kdez mél slavnostni feé knéz Ignat 
Wurm a_ probost VySehradsky Y. Stule. 
Po té odhalila se deska, na kteréz zlaty- 
mi pismenami vyryto jest »Zde se naro- 
dil Frant. Susil dne 14. ¢ervna 1804.“ Na- 
sledoval zpév a navrat do kostela, kdez 
pak bylo Te Deum laudamus“ a pozehné- 
ni. Odpcledne byla spoleéna hostina a 0 
5. h. koncert. 

Z Vidné prinesly listy nemilé zpravy 
jaké se dopastili 
studujici v den installace nového rektora 


ee a 


vysokych 8kol tim, Ze divym ktikem ,at 
zhyne“ a dupotem ‘prinutili ministra, vyu- 
covani Jireéka, aby sf opustil, naéez at. 
Zije® provolavali risskému kancléri_ hr. 
Beustovi. Politovani a zayrzen{ hodny vy- 
stup tento ndlezf vSak na pole politiky. 
Dotéeny novy rektor university, byv. mi- 
nistr dr. Hye, uznal za dobré v installaénf 
feci své uciniti téz predndsku k éetné pit- 
tomnym posluchaéim bohoslovi. Varovalt 
jich pred knézskou hrdosti, hrabivosti, ne- 
snaselivosti naproti jinovércim atd., Gemuz 
pritomni tleskali, bohoslovei vsak volanim | 
,Oho!* odporovali a nad to insertem ve 
Vaterlandu proti podobnym dalsim utokim 
se USssctoals — . 
* Méstska rada Videnska postoupila 
proti val vrchniho pastyre svého verejnou — 
kapli ¢i kostel sv. Salvatora ,starokatoli- — 
kim’ k odbyvani bohosluzeb. Odpadly a z 
cirkve vyobcovany knéz Al. Anton, jenz jest 
jejich duchovnim spravcem, chtél o slayno- 
sti posvyéceni chramt v dotéené kapli pryni— 
sluzby Bozf pro ,starokatoliky“ slaviti. Za 
tou pricinou byly tam o 10.h. poslednt ka- 
tolické sluzby Boat. Stari¢ky knéz dr. Fel- 
lerer slouzil posledné mSi sv. Po sv. priji- 
mani vyndal Télo Pané z monstrance. Na- 
chyliv se nad oltarem, aby sv. hostii prijal, 


‘prekonan byl bolem, tak Ze hlasité stkati 


pocal a pritomni muZové i zeny plakalis 
nim. Pak shasl kostelnik vé¢né svétlo, var- 
hany umlkly a po tichu dokonéena jest mse 
sy. Kdyz knéz tresoucf se rukou udéloval 
posledni pozehnani, dal se shromazdény lid 
znovu do plaée. Po té odneseny jsou po- 
svatné nadoby do zakristie. Otevreny taber- 
nakul zavrel pak sluha magistratni a ode- 
vadal kli¢ rediteli magistratnimu, kteryz jej 
p. Antonovi doruéil. Tento vstoupil pak na 
kazatelnu a mél reé vySperkovanou otrepa- 
nymi litoky na papeze a cirkev, naéez svou 
mSi slouzil. Kaple ma mista asi pro 500 
lidi, tolik asi zvédavych stdlo téz venku, 
v kterém2to tisici shromazdénych pozorovano 
premnoho ,starokatolickych* zidi a zido- 
vek, Nedostavilo se tedy vSech téch 20.000, 
o nichz p. Anton tvrdil, ze se prihlasili k 
jeho starokatolické farni osadé. — Kostel 
sy. Salvatora, piivodné domaci kaple bohaté 
méstanské rodiny Videnské, jmenem Haymo, 
zyizen ry. 1289 a kdyz Otto rytit Haymo r. 
1309 v pikle proti zemépanu, vévodovi Be- 
drichu Krasnému se zapletl a proto ze zemé 
vypovezen byl, dan jest kostel s veSkerym 
jmenim, a s nadacemi listem vévodovym 
dd. 12. kvétna 1316 radé a obci Videnske. 
Vide piijavsi toto véno a tim spisobem, 


— Ma 


ge nadace spolu piijala, uvazala se tudy v 
povinnost, ze katolicky uéel kaple vZdy 
cchraniti bude. Jiz r. 1302 obdr7ela ona ka- 
ple od pfislusného biskupa pravo k vyko- 
navani farnich funkef a vstoupila tou mé- 
rou v tadu yerejnych dom& Bozich obradu 
-katolického. Nadace mesnf v této svatyni 
vzrostly béhem véki tak, ze 7 kaplani k 
slouzen{ msi sv. muselo ustanoveno byti a 
 gbozna tato mysl neochabla ani za Gast no- 
véjsich; nebot aé byl cisat Josef jméni ko- 
stela sv. Salvatora matici nabozenske pri- 
kazal, ma tento kostel jiz zase nad 40,000 
zl. jméni zadusniho. Rizent zalezitosti bo- 
hosluzebnych spociva v rakou reditele, kte- 
réhoZ nejd. k. arc. konsistot navrhuje a 
méstska rada jmenuje. Nynéjsim reditelem 
(rektorem) téhoz kostela jest cirk. knéz p. 
Jiti Ausim a siceodr. 1843. Ztoho snadno 
Ize posouditi, méla-limoudré rada hlavaiho 
a Sidelniho mésta Vidné pravo k odstou- 
peni kaple ,staro (ci deutsch-) katoliktim 
proti vali a zakazu arcibiskupa svého. 

Ze Saska. Ve valce francouzské mi- 
nulébo roku bylo velké mnozstvi saskych 
yojini poranéno a ti v nemocnicich Draz- 
danskych i jinde po celém kralovstvi oSe- 
trovani jsou na mnoze od Milosrdnych se- 
ster. Nyni kdyz se vojaci uz z vétsiny as- 


pon uzdravili, dokazalo ministerstvo vdécnost 


svou tim, ze ihned vSecky Milosrdné sestry 
ze zemé vypovédélo a s jasotem tredné 
prohlasiti dalo, ze v celém krdlovstvi se 
uz ani jedina jeptiska nenachazi. Raduj se 
svéte, Sasku je pomozeno! 

Z Mohuée. Dne 14. zaii ukonéena 
jest 21. valna schiize katolickych jednot 
Némecka, ku kteréz se vice nez 1800 t- 
éastniktiv seslo; zejmena byla ¢etné za- 
stoupena Slechta; biskupové Mohuésky a 
Lavantsky, jakoz i svéticf biskup z Kolina 
nad Rynem taktéz se ve schizich stcastnili. 
Duchovenstvo bylo v poméru k velkému 
poctu neknézi jen slabé zastoupeno. — 
Valna schize tato projevila obzvlastni radost 
z toho, ze také v nasi Geské vilasti kato- 
lické hnuti vzdy vice se zmaha; i byl tudfz 
p- lankrabé z Fiirstenbergu pozddan, aby 
jmenem valné schtize vielé diky projevil 
veskerym ¢ceskym jednotam katolickym a 
katolicko-politickym. Pan hrabé Karel ze 
Schonbornu byl co predseda tstiedni je- 
dnoty katolicko-politické v kralovstvi Ceském 
pozadaa a splnomocnén od p. lankrabéte z 
Fiirstenbergu, aby diky tyto veskerym ka- 
tolickym spolkim v,Cechdch kazdému ob- 
avlasté vyjédtil, coz uéini a my timto jiz 
napied oznamujeme, 


% Rima. Fotografie sv. Otce, okteréz 
v predeglém ¢isle t. 1. na str. 462 zminka 
se stala, vysla jiz a prodava se v knéhku- 
pectvi Spithéverovu v Rimé ve prospéch 
ztizen{ spitdlu pro katoliky z Némecka a 
sice vytisk ve formatu visitek za 1 frank, 
v kabinetnim formatu s podpisem po 3fr., 
ve velkém formatu s podpisem po 8 fr. — 
Sv. Otec jest tiplné zdrav. — Knize Torlo- 
nia, zndmy pro svou oddanost k sy. Oteci 
byl v nebezpecenstvi Zivota. Nechtéje byti 
svédkem demonstraci, jimiz revoluénici o- 
slavovati zamysleli vyrocni den dobyti Rima 
vojskem italskym, odejel pred tymz dnem 
(20. zati) z mésta. Vraceje se pak opét 
do Rima s rodinou svou, malem byl by se 
stal obéti zakernika, jenz u cesty ukrytjsa 
vystrelil do vozu, ale na stésti prostielil 
jen klobouk. — Zminéné demonstrace ne- 
byly vSak prilisné; kde se tirady véci ne- 
ujaly, tam nelisil se den 20. zari od ostat- 
‘nich dni vsednich. V Rimé shromadzdila se 
ten den liza na blizku Vatikanu, kdez 
bengalsky ohen v italskych barvach zapa- 
lovaia a divokym kiikem na jevo davala, 
v jakych rukou sv. Otec se naleza v zajeti 
svém a ze treba modliti se, aby jej Buh 
sim vytrh] z rukou nepratel jeho. 

*_* Dne 7. zari pracovali zednicina 
stavbé vladni budovy nedaleko Chiesa nuo- 
va. Tu prisel podnikatel stavby, p. Morelli 
a pravil k dozorci, ze si preje, aby stavba 
brzy byla dokonéena. Nacez odvétil do- 
zorce, ze délnici pracuji dost pilné, ale zitra 


ze jest svatek a tu pry nehodlaji prijiti do © 


prace. ,A jaky jest zitra svatek?“ tazal 
se Morelli. ,Slavi se Narozeni Marie Pan- 
ny,“ odpovédél dozorce. ,,I co mi do Ma- 
donny!‘‘ zvolal nevrle Morelli; ,,teknéte 
zednikim, ze kazdého propustim z prdace, 
kdoby zitra neprisel a Ze takovy jiz nikdy 
u mne praci neobdrzi.‘ To povédéy vy- 
stoupil Morelli na leSenf, uéinil chybny krok, 
spadl s tietiho poschodi doli a v nékolika 
minutach vypustil ducha. Podivna to za- 
jisté nahoda ! 

** V jedné chodbé dominikanského 
klaStera Minervina stdla velkolepa socha 
sv. Dominika, vyte¢nym umélcem Algardim 
zhotovenda. Vsecky cestopisy fimské s po- 
chvalou ¢inivaly zminku o sose tétu. Nyni 
vsak byl klaster od italské vlady ndsilné 
uchvacen a vSe vy ném na rub zprevraceno. 
Jelikoz socha se zddla pfflis tézkou byti, 
neZ aby ji odvézti mohli, stroskotali ji téz- 
kymi kladivy pred o¢ima mnichiv titéz su- 
rovel, kteriz jinak se vychloubaji, Ze prisli 
do Rima povznésti védu a uméni, 


A om 


Bien ek” Paharky. / 
41, Dodatek ku ,Pozdrav Pan Buh\« 
Cislo 40. téchto v Blahovéstu str. 415 
v pokraéovani podanych pabérek udava bis- 
toricky ptivod kiestanského pozdravent pti 
kychani, jakoby ono néhodou, aneb co vy- 
_ lupek zbozné krestanské mysli bylo povsta- 
Jo, a to v Gase hrozného moru za papeze 
Rehote I. Velkého 590—604 panovaystho. 
Letopisy vypravuji takto: Mor panoval tak 
straSné, ze uchvacoval lidi i pri kazdém 
hlubokém vzdychnuti, zvlasté pri kychanf 
a zivani, To kdyZ se doneslo k usim toho- 
to velikého lidumila, naridil i hned, aby 
se kychajicfm volalo: ,Bih té pozdrav,“ 
aneb ,Bth té zachovej;“ a zivajief aby v 
otevrenych tistech znamenali s¢ znamenim 
svatého kifze, coz jesté dneSniho dne prvnf 
vubec, a druhé v mnohych naboznych ka- 
tolickych rodinach zachovava se. 

I nepovstal tedy tento ndbozny zvyk 
néjakou nahodou, aniz jej pronesla zbozna 
mysl krestanstva, ale oboji jest zitizeni cir- 
kve, a tim slavnéjsi, jelikoz jest natizeno 
od samého naméstka Kristova, coz dojista 
jedna z nejkrasnéjsich jest znamek starost- 
livosti cirkve o své udy ve vSech okol- 
nostech Zivota. Dudych. 

42. Lessing 0 nabozenském novotdsstvi. 
j »Neznam zadné véci na svété, na kte- 
ré by se byl lidsky ostrovtip vice zkousel 
‘a brousil, neZ na staré nabozenské soustavé. 
Sldtaninou mrzackych polomudrci jest sou- 
stava nabozenska, kterou nyni na misté staré 
zavésti usiluji.“ (Brief v. 2. Febr. 1774.) 


J. B— k. 
Hadanka. 
Slovo trojslabicné. 
123456 Celé jesti krasné zemé 
blizké tobé, mily brachu, 
v ddyném véku 6543 lity 
nahénél ji dosti strachu. 
Kde je 543, tam nechod dité, 
nechce§-li se spaliti. 
Na 5253 vstup, po rece dold 
chees-li snad se plaviti. 
Hrizno jest, kdy v lidné zemi 
straslivy 123 panuje, 
mnohého pak pozemstana 
hrobovy 325 pfrikryje. 
Pozor bratie, Istny at 4123 
srdce tyé snad neran{; 
jsi-li muzZ, pak tvé se srdce 
jemu lehko ubrani. 
3214, mésto staroslayné, 
. 2g kriZe kfiz vy ném prebyv4a. — 

Ted poyézte, hadacové, 


¢o to ysechno znamen4? Vs, 


Literarni oznamovatel. 


*-* | Kazatelé slovansti.“ Se’it XI. ob- 
sahuje duch. feci na hod VSech Svatych: 1. 
Slavnost Vsech Svatych jest kajicniku dnem 
iitéchy (zhornoluz. srbgtiny). 2. O obcovant sya- 
tych; na den vSech vérnych dusiéek: 1. Vira 
v o¢istec a pomahéni dusi¢kim jest znamenfm 
pravého smysleni katolického, 2) Odkud vira 
v otistec a jak dusim v ném pomahati mame 
(z polst.); na ned, XXII. po Sy. Duchu: O 
kiestanské stdlosti (ze slovin.); na ned. XXIII. 
O predéasné smrti u yéku mladém (z horno- 
luz. srb.), na ned, XXIV.: O skonani toho 
svéta i jaky uzitek nam pfemyslovani o tom 
priuasi; na ned. I. adventni: O pii8ti Pané a 
poslednim soudu (z polst.); na den neposkvr, — 
Poéeti bl. P. Marie: Slava a moc neposkvr- — 
néné Roditky Bozi (ze slovin.); na ned, I. 
adv.; Jen katolici maji pravého Krista; 0 po- 
selstvi Janovu (z polstiny). 

*_% | Listové sv. Pavla apostola.“ § 
vykladem dr. Frantiska Sustla, nékdy profe- 
sora theologie a ¢. kanovnika v Brné. Dil I. 
Nakladem Dédictvi sv. Prokopa. Cislo IX. (Za 
rok 1871). V Praze 1871. Tiskem kn. arcib, 
knéhtiskarny za Rohliéka a Sieverse. Str. 447. 
Druhy tento dil listti Pavlovych s vyteténym 
vykladem proslulého uéence Fr. Susila obsa- 
huje epistolu ku Galatiim, k Efesanim, k Fi- 
lipaném, ku Kolosantim, I. a Il. k Soluhanim, 
I. a Il. k Timotheovi, k Titovi a k Filemo- 
novi. Na str. 411—447 naleza se , Frantisek 
Susil.“ Zivotopisny ndstin, sepsal Matéj Pro- 
chdzka, profesor na c. k. gymnasiu, skuteény 
konsistorni rada, starosta Dédictvi sv. Cyrilla 
a Methodia v Brné. Tento svazek vzdeného 
komentéru ozdoben jest zdarilou ocelorytinou, 
predstavujici kan. Fr. Susila, kterouz dle fo- 
tografie kreslil akad. malft Scheiwl, v oceli 
ryl umélec Rybicka a ocelotiskem vydal B. 
Styblo. Krasné tato kniha vydavé se udim 
Dédictvi sv..Prokopa, kteiiZ se listkem ¢i di- 
plomem vykézou, co podilna rok 1871 v knéh- 
kupectvi B. Stybla v Praze. Cena 2 zl. 80 kr. 
jest pomérné leynd. Zbyvajici jesté cast Nov. 
Zakona, totiz epistola k Zidim s listy katoli- 
ckymi a Zjevenim sy. Jana yvyjde co podil na 
rok 1872. 

%_#« Kyétnice mlddeze ceskoslovanské,“ 
Anthologie basnické pro mlddez, Hl. oddélenf: 
Pro vék dospély. Obsahuje 250 basni. Dle pri- 
béhu roku obéanského sestavil Karel Vorovka. 
V Praze 1871. Tiskem a ndkladem Rohlicka 
a Sieverse. Str. 232. 

Zapisky sv.-Janského Dédictvi v Praze. 

K Dédictyi piistoupili dale: 2 Cech: Mar- 
keta Duffkoya y Tlumaéoyé, Josef Syoboda y 


ft R ae 


-__ Fajstl, kooperator v  Hnojicich, 
- Miéocha a Anny y Hnojicich, Augustin Brazdil 


ar rod Johanny vdovy Janeckové, 


Cesk. Budgjovicich, Marie Etéerova v Kiive- 


nicich, rod Jana a Veroniky manzeli Zibelko- | 


vych v Hosiné, Josefa Beranova v Pelhirimové, 
P. Frant. Vyskodil, knéz fadu kapucini z 
Nového StraSeci, Marie Piibylova v Slaném, 
Karel Haylitek v Starém Koliné, Jan Skréeny 
y Jirovicich, Frantiska Gechova v Hermanicich, 
Josef Mika ye Vokoyicich. 

Z Moravy: Anna Filipoya v Oskoli, vel. 
p. Jan Oth, kooperator y Hrubém Tynci, To- 
mas Zatloukal vy Ilrubém Tynci, Frantisek 
Halfar a Beata Halfarova, jeho manzelka, v 
Staro-Mokrolascich, Marie Slané v Radikové, 
Emilie Kosova v Jaroméficich, vel. p. Josef 
rod. Josefa 


Anna Zavadilova vy Oujezdsku, 
proydané  Haj- 
dukoyé vy Mal. Petivaldé, rod Stépina. Hu- 
batka v Hanéjovicich, Jan Hubaéek v Rozva- 
doyvicich, rod Jitiho Vasky a Katefiny v Stadle, 
rod Frantiska Hendricha vy Hluzové, Anna Pod- 

molikoya y Cechovicich, Jan Kourek v Mili- 

kové, Simon Paylenka y Stépankovicich, Fran- 

+tiSek Jary v Stépénkovicich, rod Josefa Filip- 
ka v Ostrolhoté, rod Ign4ce Varika y. Star. 

‘Mésté, rod Jana Chlachuly v Star. Mésté, 

‘Jan Sommer a Karolina Sommerova ye Fryd- 

landu. 

Osobni véstuik duchovensky, 
V areibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnul:: 

-p. Jiti Weichesmiiller, jubil. kuéz, arcib. notar, 
far. na odp. v Plané, 16. zaii (mar. 10, 
led. 1789, vysv.. 15. sp. 1813). 

. Vyznamenani jsou: 

p. Jos. Aral, k., arc. vikaéit okresu Roudnic- 
kého, ¢. kousist. rada, farét vy LuzZci, jme- 
novan ¢cest, kanovnikem kapitoly Staroho- 

+ leslavské ; 

p. Frant. Veit, knéz na odp. v Dobfisi, ob- 

... drzel pravo synodalii. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jakub Pdchl, far. v Krasné Hoge, za fa- 

-» «rate v Jesenicich ; 

p. Frant. Mlasek, kapl. v Nové vsi, za admin. 

~ in spirit. v Ohafich; 

p. Jan Kulanda, kapl. v Mutéjovicich, za fa- 
rate v Krusovicich, odkudz 
Ant. fitt, adm. za kapl. do Knézoysi; 


-y Oujezdsku, 


p. 
p.> Vae.. Kr eahol » kapl. zAbertanu do Liebenos 


steinu ; 


Ant. Muk tk zakapl. u sy. Vojtécha y Praege p- 
_p. Ant. Heiser, adm. za fardte vy Rabi: 
of Jos. Ste’nbach, far. 2 Wayeru do’ Sitbore. 


p. 

p. Jan Libertin za kapl. do Leskova (misto 
do Slavkova) ; 

P. 


. Marcel Hnizdo, ¥. sy. Aug.,: za far. alee 


u ‘sv. Dobrotivé; 
P. Medhod Muhlstetn, aa kooper. 


SEPT T ROT MTETY 


tamteéz ; 


| P. Hugo Koblitz za, far. adm. y Dol. Rotové s <a 


iss Sts to 


“"Tiskem knizZ, a za Rohliéka a ‘Sieverse Y Pr aZe, 


P.. Aurel Labler za kooper. do Domailic. 
Uprazdnéné misto : ; 
Moctdlec, fara patron, porucenstya p. Leop. — 
hrab. ‘Lazanského, od ts, Tfijna, 
V_ biskupstvi. "Kralohradeckém. 
Vyznamenan jest : 
p. Jan Vitecek, jub. knéz, vysl. b. vikat a 
Skoldozorce, os. dékan v Pre pychach, jme- 
novan Gest. kanoyn, kath. kapit. Kralohrad. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; 


p. Jan Weber, far. v Chotéjovicich, za déka- 


na v Hostinném ; 
Mat. Fejfar, far. ve Fugayé (diec. Lito- 
méf.), za fardve v Pohledech (Frauenthal) ; 
Balt. Bubla, duch. spravce vy trestnici vy. 
Kartouzich, za fardte y Chotéborkach ; 
Jos. Cizek za zimec. kapl. v Rychnové; 
Jan Jelinek za administ. y Mezitict; 
Frant. Kral za admin. v Kaéerové ; 
Ignic Kuhn za admin, v Chotéovicich : 
Jos. Sedlddek -za kapl. do Bélé ; 
Frant. Hlavdcek za kapl. do Vamberku ; 
Sigm, Stepan za kapl. do Mladkova. 

V biskupstvi Litomérickém. 

V Panu zesnul: 


= 


= 


p. Ant, Uctk, faraét v Markvarticich, 25, Zari; © 


(nar. v Houtkovicich 12, fj, 1808, vysv. © 
4, srp. 1834). 
Vyznamenan jest: 


p. Adolf Schors, katech. na real. Skole y 6. 


Lipé, obdrZel pravo synodalii. 

Ve spzavé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Vac. Paulista, far. 2 Knézmostu do Bosina; — 
p. Vojt. Podobsky, adm. za far. v Lysén. L.; 
p. Aug. Lindner, adm. za far. ve Velenicich ; 
p. Jos. Aydvan, kapl., zaspit. benef. v Lysé; 
p 


. Jan Rutta, kapl. y Sobotce, za adm. y 
Markvarticich ; 
p. Gust. Tschiip, katech. v Litométicich, Za 


1. kapl. v Maffersdorfu ; 

p. Ant. Hirschmann, kapl. y Maffersdorfu, 
za 1. kapl. v Borku; 

p. Jos. Siminek, neom., za kapl. v Sobotce. 

V biskupstvi Budéjovickém. : 
V Panu zesnul: 

p. Tomas Duchek, koop. y Pisku,,.9. tijna | 
(nar. v. Dolanech 18. kvét, 1846, vysy. 
11. ervence 1869). 

Ve ee duchovni ustanoveni jsou: 

p. Vojt. Lec: 2k, far. y Hordch Matky Boi, 

za farife vy. peek: 

Karel Konrdd, adm. za farate v Srbech; 


Uprazdnéné misto: 


“Lumberk, fara patron. hr, z  Buquoy, do8. listop. 


Pristi cisio bude se vydavat 4. listopadu. 


Dei aes (ica eet gee ee Diss 
py beers oof 
4 
i 


Vydava se 
5. 15. a 25. 


oe &u-véech fdnych 
age lp 2 eh, semin4ti ¥ ay Ale 

: die. ashe narok: 2 zl. 50 kr. 

B na pilr; 1z120kr. 


Expedice: ’ Po posté:. 
~ katol. knéhkupectvi y r Jenom.o expedict 
; r Celoroé. 3 zl;— kr. 
2 Si asy katolické, © saeagr 
na syv,- I ; A 
ndmésti, a “786-1. oS RS. A | ; Pfedplaceni ¢tvrt- 
. Nedosla éisla letnige neprijima. 
reklamujte nejdéle v 


mésici. 


k XXI. : __Y Praze dae 5. listopadu 1871, 


“Redaktor a nakladatel: knéz PRANTISEK SRDINKO. 


we 


Cislo 3I. 


Predplaci se 
Vv expedici 


se neproda 


»Spravedinost zvysuje narod, ale hfich ‘bidné dini narody." “(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LX. WV nedéli XXIII. po sv. Duchu. 
Pén Jezigs, jak dnesni sy. evang. (Mat. 

-9, 18—26) svédéf, vzkrisil deeru Jairovu. 
1... Verejné, na ulici kle¢i dnes pred 
Krist@m knize — vzneseny pan, predstaveny 
Skoly Zidovské — jmenem Jairus — klanf 
se mua prosi jej tka: ,Pane, deera md 
nym umiela,-ale pojd, vloz ma ni ruku svou 
‘a-bude Ziva.< — Jaky to, priklad otcoyské 
lasky, zivé viry a ucty k Panu Jezisi! Kde 
- pnalézti za naSich ¢asti_takovych rodi¢i, ta- 
_. koyyeh predstavenych a véricich krestanti? 
_ Jak nespisobné, neslusné chovaji se mnozi 
+ krestané k Panu Jezisi nejen venku, kdyz 
neSen byva k oltdtim, k nemocnému . . ., 
nybrz i vy chramé, kde skryva se v -nejsy. 
Syatosti.— My ky. jako Jairus ctéme Krista, 
~klanéjme se svému Spasiteli. ,Pojdte, kla- 
/ néjme se a paduéme pied nim.“ (Zalm 94, 

6. Mat. 4, 10.) 

+ 2. Okotsrdce md JSairus obraceno ku 
_ Kristu, nevidi a neslysi, co vikol ného se 
-déje. — A jak se chova nage oko, nase 
srdce v chramé k Panu Jezisi? Jak Casto 
musime zvolati s Jobem: Mysleni ma roz- 
_ptylena jsou trapice srdce mé. (Job. 17, 11.) 
Povazte N., kdo to jest, pred nimz tu kle- 
_¢ime?. Kristus, Syn Bozi, Pan a Spasitel 
nag, ,jehoz Bih povysiladal jemu jmeno, 
_kteréz jest nad vseliké jmeno; aby ve jme- 
nu Jezise kazdé koleno klekalo —a kazdy 
jazyk aby vzznaval, Ze Pan Jezis Kristus 
y slavé jest. Boha Otce.“ (Fil. 2, Bon 1 1.) 
»Do chramu, di sv. Ambroz, treba kraceti 
pokorné a zbozne, zde neslusi ohlizeti se. a 
m4a6 mluviti, nybrzZ pozorné poslouchati, 
rozyimati amodliti se.“ 


==> 
cf 


= 


2.“ Dim mij dim mo- 
- dlitby jest,“ pravil samSpasitel. (Mat. 21, 13.) 


3, | A wstav JexHs sel za nim iudentet 


jeho Jak rychle se dal Spasitel pohnouti 
k Utrpnosti na zadost skormouceného otce. 


Jednotliva isla 


rd 


ioe 


Jaka to itécha rodi¢im, kteri majf nemocné, - 


ano mrtvé, Cili zlé, nezdarné ditky! Jako 
Pan Jezis bez prodleni vzkfisil dceru mrt- 


‘vou, jakoby jen v hlubokém spanku byla 


pohrizena: podobné snadno mu jest uzdra- 
viti, ano vzkrisiti hifiSnika z tuhého spani 
hrichu k novému Zivotu.. Jdéte tedy kr. 
otcové, matky ku Kristu i proste, vroucné 


| ho proste a dité vase, jezto je nemocné, — 


neposluSné, marné, prostopasné nebo zcela » 


nezdarné — zemfelo v kfiSich, opét se u- 


zdravi, polepst, opét vstane k novému Zi-- — 


wna. radost vase. ,Zivt jsem ja, pravi 
Pan: nechci smrti bezbozného, ale aby se 
Obratil a ziv byl.“ (Ezech. 33, 11.) 

4.,, I vstula divka.“ Jakato radost mu- 
sila byti-pro otce, kdyz mu Pan Jezis dité 
zivé navratil! Podobnou radost uciime i 
my nebeskému Otci. ,, VzkriSenf dcery Jai- 
rovy, disv. Bonaventura, jest obraceni duse 
hiisnikovy.“ — Dcera tva jest duse tva, 
jezto se usmrcuje hfichem. VSak Pan Jezis 
ji opét kisi vzkladanfm rukou, ¢i Zehna- 
nim v osobé zpovédnika. Priklekejte tedy 
kr. s davérnosti k zpovédnici, vzdychajice: 
»Pane, dcera ma zemtela, duSe ma usmreena 
mnohymi htichy, ale vloz na ni ruku syou!* 
A duse po rozhteSeni knéze zpovédnika 
opét bude ziva a bude radost pred andély 
bozimi nad jednim hifsnikem pokanf ¢int- 
cim.“ (Luk. 15, 10.) 


LXIIL_V nedéli V. po Zjeveni Pané. 

(Letes v XXIV. po Sy. Duchu.) 
Dnegni sv. evang. (Mat. 13, 24—30.) 
obsahuje podobenstvit o dobrém sement a 
koukoli, jezto jest velmi pouéné. 
& v 


| votu duchovnimu; z Gehoz bude. nevymlu-~ 


a dys — 


1. Hospodd# nasil dobrého semene na 
poli; kdyz pak lidé sesnuli, prisel nepritel a 
zasil koukole mezi pgenici. Vizte, N., co 
se stévdé, kdyZ hospoda, hospodyné, otec, 
matka, predstaveny spéji, nebdi, nevsimaji 
si chovani svych ditek, éeledinfiiv a podfi- 
zenych! — Prijde nepritel a nasije koukole 
-mezi pSenici a tak velikou Skodu spdisobf. 
Bdéte tedy, kfest., nade vim, co vam od 
Boha svéreno, starejte se nejen o véci ¢a- 
sné, nybrz a zvla8t o vSecky vam podfize- 
né, budte v8emozné bedlivi, aby nepfritel, 
zly Glovék, nenasil koukole, svartv a ri- 
znic a domaci nespokojenosti. Zvlasté vy, 
ki. rodige a uéitelé, zasivejte v utla srdce 
ditek sfmé dobré ctnosti a bohabojnosti a 
bdéte, aby nevznikl v nich koukol — simé 
hifchu a nemravnosti. 

2, ,Koukol mezi psenict* — toté béh 
svéta, vSudy json lidé zli — primiseni do- 
brym. VSak kdybychom chtéli kazdému 
zlému se vyhybati, museli bychom zcela z 
tohoto svéta vyjiti. Co tedy mame Ciniti? 
»Nechte,“ odpovida na to Spasitel, ,at obé 
spolu roste aZ do zni.“ — VSickni tedy, 
dobri i zli, se sndSeti mame. Sndaselivost 
je ctnost nebeska, dcera vééné shovivavosti 
a lasky Bozi. Zadny z nds neni dokonaly 
a Pan nas trpi: proto, Nejm., budte yady 
shovivavi k bliznim chybujfcim. Co némi- 
zete zméniti, snaSejtes trpélivosti, zanechte 
to Panu, kteryz ucini, co za dobré uzna. 

3. ,Nechte obé az do Zni,“  pravil ho- 
spodar. Vsecko koneéné dozra, dobré k 
odplaté, zlé k pokuté. Kdyz élovék zemie, 
dozral, necht je to diive nebo pozdéji. Jak 
pak, ktestane, kdybysi uz dozrayal k véé 
nosti, — kdybys v tomto roce, mésici, ty- 
dnu nebo jesté dnes mél zemiiti, budes 
koukolem nebo pSenici? Ile jak dobroti- 
vy je Pan! Z koukole polnfho nebude o- 
vsem nikdy pSenice, ale ¢lovék se mize 
napraviti a i z koukole stati se pSenict. 
Proto, ki., uzivejte Gasu a milosti, Gitte do- 
bre, dokud jest den, dokavad nebije hodi- 
na Zni. — 

4, ,,Seberte nejprvé koukol a svaste jej k 
spdlent!* Slova to straslivé! Za to jsou 


dalsi slova potésitelnd: ,,Ale pSenici shro-' 


mazdéte do stodoly mé.“ Ktera z nich je- 
dnou uslysime? Zajisté ze si ptejete, N., 
abyste jako pSenice prisli do stodoly  kra- 
lovstvi nebeského! To na vas zdlezf. Vsi- 
ckni s milosti Bozi mizeme pfijfti do neve, 
jen kdyz opravdu chceme. A kdo by z 
nas nechtél? Chtiti slusf ném a pfitinitise 
a Bah, ktery% vy dobrotivosti svédal chténi, 
dai dokonant! 


LXIV. V nedéli VI. po Zjeveni Pané. 
(Letos y XXV. po Sy. Duchu.) 


1. ,,Pdan Jezis piiroundyd v dnegném 
evangelium (Mat. 13, 31--35.) wéent sv, 
viru svou, zrnu hordiénému, které, ac je ne}j- 
mens{ mezi vsemi semeny, kdyZ vazroste, 
byvé strom.“ Toho ditkazem jest ucent, 
nabozenstvi Kristovo, jezto po veskerém 
svété rozsfreno mnoho lidi posvétilo, obla- 
zilo, spasilo. Tak se to ma s kazdym do- 
brym naucenim i s dobrym prikladem, Ka- 
zdy z nds mize mnoho dobrého sptsobiti, 
byt i nebyl apostolem nebo knézem, a2vlasté 
pak ki. rodiée a ucitelové. Kazdé dobré 
slovo, jezto co simé horéi¢né v duse svyeh 
ditek zasivite, mfiZe vyrasti v strom hojné 
ovoce plodict. 

» Nejmenst sim’, kdyZ vzroste, vétst jest 
nez vsecky byliny, a byvd strom.“ — Tak 
se to mais hfichem. S malem se pocfna, 
s mnohem dokonava. Zla mySslénka vzbu- 
zuje zlou zddost, Zadost pak zplodi ¢in; 
cin stane se zvykem; zvyk druhou_ priro- 
zenosti a ta Ipi na Glovéku az do smrti, 
ano na véky. — Hjhle, taukovy jest vzrist 
stromu zlého! — Proto vsimejte si ki. i 
toho, co se zd& nepatrné. Zahy odpirejte 


hiichu. Vizdyt jiz basnik pohansky dava 
natc¢ent: 34 

»Hned se potatku protiv, chysté jig 1ék -se 

prepozdeé ; 

kdyZ se neduh dlouhou rozmohl valné dobou.“ 

(Ovid.) 

3. Nejmensi simé prinasi éasto nej- 

vétSi Ovoce; ze semene biyvd strom. — Tot 


obraz pokory. Cim mensi je kdo pred své- 
tem, tim vétsi jest pred Bohem. Chces-li 
ki. vyvésti budovu ctnosti az k nebi, mu- 
sis pociti od zakladu pokory. Nebude po- 
vysen, kdo se neumi poniziti. VzZdyt i li- 
dé nenavidi vysokomysInych, pysnych a 
Pan nebesky by je mél milovati? ,,Bah se 
pySnym protivi, ale svou pokornym dava 
milost.“ (Jak. 4, 6.) 

4. Ddie Pan JeX%§ prirovnal kralov- 
stvé nebeské kvasu. Mala dst kvasu  pro- 
nikne mnoho mouky, az zkysaé v8ecko: — 
Tot obraz uéunt Pana Jezige. Vira Kristova 
jest kvas, jezto pronika srdce lidské. Ona 
cely svét obratila: nevédomych  osvitila, 
poucila a z mnohych hiignék® svatych uéi- 
nila (Pavel — Augustin). OvSem musfélo- 


vek kvas viry Kristovy v srdce své_ piijiti, 


celému postupu kvaSeni — obracenf —. ne- 


‘smi prekazeti a s milosti Boat spoly,;-ausi 
‘ptsobiti. — Bie 


5, Nez jako uéeni Kristovo je kyas,- 


jez srdce lidské pretvotuie, Slechti, zdo- 
konaluje, tak pohifchu i uéenf a 2lé pri- 
klady tohoto svéta, lidi bezboznych — jsou 
kvasem, jenz mnoho zlého pisobf v_ celé 
spolecnosti lidské. — Casto jedina feé, jediny 
zly cin, jediny zly Glovék spisobi v mésté, 
Vv obci velikou mraynf skodu a zahubu. 

6. Vira Kristova jest kvas; nebot vy- 
-mnavaci jeji, krestané musf zakouSeti éasto 
‘mnoho kyselého, ostrého a protivného. Nez 
méjme trpélivost; z kvasu stane se chléb 
chutny, lahodny a Zalost dobrého kfestana 
difye neb pozdéji proménf se v radost. 


O zrnu horciéném. 
Dyé ‘eéi (dle Hirschera) podava Boh. Hakl. 
I, 
»Podobno jest kralovstvi 
nebeské zrnu horéiénému.* 
(Mat. 13, 31.) 


Dvé podobenstvi vypravuje nim dnesnf 
(ned. VI. po Zjev. P.) sv. evangelium: o 


zrnu horciéném a o kyasu. Obé vztahuji se | 


k cirkvi Piné; avSak prece kazdé-néco zvla- 
Stniho vyobrazuje. Podobenstvif o zrnu vy- 
podobhuje a pripomina nam zevndjsi se s- 


*ent cirkve Kristovy pribyvanim novych a | 


novych tidiv; kvas znamena proménu vnitini, 
jak totiz uceni J. Krista vnikalo v duSe a 
srdce lidské, a jakou tam zménu pisobilo. 
Obermez sobé dnes kuvazovant{ podobenstvi 
prvnt a vizmez v dnesni a nasledujici redi, 
jak zrno to malinké rostlo v strom, ¢i jak 
cirkey Pané zprvu skrovninka rozsirovala 
se prese vSeliké pfekdézky a jak stala se 
cirkvi svétovou, vistavem spdsy — 1 uznejmez 
v tom prst Pané! 

Podobno jest krdlovstvi nebeské zrnu 
horciénémt:. Co mini tu Kristus Pan slo- 
vem: krdlovstvi nebeské? Zajisté nicjiného, 
nez dflo, kteréZ na svété zalozil, cirkev 
svou; a pokrok, jaky dflo toto vziti mélo. 


Dilo mé (chce fici Pan) podoba se, hledice | 


k potatku a dal&imu rozvoji jeho, zrnw hor- 
ciénému, které% vzav clovek, nasil na polt 
svém. Jest pak zrno horéiéné (tak di dale) 
nejmensé mezi vsemi semeny (jest simé velmi 
malé). Kdo tusi, jaké sila v ném jest? — 
Rovnéz tak se to md, chce ffci Pan, se 
mnou a dflem mym. Co se mne a mého 
zevnéjsku tyée, co jsem? nejsem-liz prosty 
Israelita? z chudé Galileje? z opovrzeného 
Nazareta? nejsou-liz ti, kte¥iz se mne drdi, 
prosti, chudi, neucenf, obyéejni lidé? ane- 
ni-liz to srdce lidské, jehoz ziskati a jemuz 


praydu prinésti m&ém? avSak bude-liz toto | 


wu 488 —a 


prevracené srdcepravdu chtiti? akdezjsou 
ti, kterfzby dobrovolné od model sv¥ch né- 
ruzivosti se odvratili ak Bohu pravému 
zaprenim sebe obratiti se chtéli? Dflo mé 
tak nepatrné jest a tak mato slibuje mezi 
vSemi difly lidskymi, jako sfmé hordiéné mezi 
ostatnimi semeny polnimi. 

AvSak seménko horéiéné, jakkoli ne- 
patrné, ma v sobé tajnou sflu. Jakkoli 
malé jest, utlé a jemné, prece boure a pal 
sluneény nemohou zni¢iti je; roste a sesi- 
luje se v bylinu velikou jako strom, tak 
ze ptdci nebesti prilétaji a bydlejf v rato- 
lestech jeho. Rovnéz tak tomu i s dilem 


| mym. Jakkoli skrovny jest pocatek jeho a_ 


jakkoli nepatrné na pohled: jest sila yném 
tajna, kteréz se zmtize; a dilo to vzroste 
v strom, talk ze zadnad moc nebude s to, 
braniti jemu, aby nevniklo vSudez, ke vSem 
narodim svéta. 

Smélé porovnani! sméla to dtvéra, 
pouhy-li Glovék byl, kteryZ tak pravil? — 
Nebylo-liz vzdycky dosti duchtiv, kteriz 
smélé myslénky v sobé nosili? nebylo-liz 
dosti zamysltiv a pokustiy ve vsech zemich, 
kteréz veliké a trvalé véci vyvésti mély? 
a neméli-liz dosti ¢asto k ucelim svym bo- 
hatych dari ducha a nad to i velikou po- 
zemskon moc? — A pfece, kde jsou dila 
ta? — Ach, proud Gasu pryé s sebou je 
unes! a o premnohych ani historie se ne- 
zminuje. Tedy, jak smélé to porovnant, jak 
sméla to divéra vy sebe, jak sméléto pred- 
povédént, jestlize pouhy ¢lovék byl, kteryz 
tak mluvil. 

Byl-li @ovék, kteryz tak mluvil, byla 
reé ta jiz odsouzena. Blahovost feci té a 
pych, zpupnost jeji, byly téz jejim soudem 
a nejblize pristi desitileti odkrylo vychlou- 
baée. Avésak hle! desitileti nejblize pristi 
ho neodkrylo a nezahanbilo a stoleti nej- 
blize pristi rovnéz honepotupilo a tisicileti 
nejblize sbéhlé nic nezvratilo na reti jeho. 
OvSem ze ten, kteryz to slovo promluyil, 
nejpotupnéjsim sptisobem usmreen jest, a 
s hanbou vyhlazen s tvati zemé. AvSak 
uklddajfce jej v hrob, nekladli mrtvolu; 
bylot to zrno horéiéné, kteréz kladli do 
zemé! Odsouzeny nebyl zni¢en, ale podo- 
bal se zrnu horciénému ; vyselté novym Zi- 
votem z lina zemé! Rovnéz i ti, kteriz 
byli s nim, jako ovce rozptyleni jsou od 
vikfi; avSak sotva uplynulo nékolik hodin, - 
v lasce tim tuzi{ a vérnéjsizase shromazdili 
se kolem ného. Ovsem Ze byli plni bazné 
a starosti a nedivérovali si, verejné k né- 
mu se hldsiti; avsak hle, vySsf sila uchvé- 
tila, mocny duch naplnil 1 a ystoupili, 

OL 


svédéice o ném, pred krale i knfzata, pred 
vrchnosti a mocné zemé a primou fecf svou 
a neohrozenosti vynutili obdiv. A ovsem 
ze muzi tito byli prostf a neuceni lide; 
abrz dobyli si prece znamenite vaznosti, 
nebof naplnilo se na nich, co Kr. Pan pred- 
povédél: ,,Budou ve jménu mém zlé duchy 
vymitati, novymi jazyky mluviti, hady brati 
a jestizeby co jedovatého pili, neuskodit jim; 
na nemocné buciou ruce vzklddati a (MN) se 
dobre miti budou.“ Mar. 16, 17. 18. A ne- 
bylo nikoho mezinimi, kteryzby, dychté po 
yladé, ptivrzence pro sebe byl shromazdil 
a svétskou moc si tvofril, a prece na tisice 
-dobrovolné, s télem i dusi k nim se prida- 
valo. A acté vrchnost a zaslepené knézstvo 
pohanské proti bezbrannym a neochranénym 
zurili: nebyli prece bez ochrany. Ode v8i 
lidské pomoci opusténi, citili v sobé pomoc 
_Yyssi, pomoc nebes; a tak nalezali dosti 
v sobé sily, aby presvédéeni svému a vér- 
nosti své obétovali svobodu i Zivot. 
A tak dale se vedlo; tak u_prostied 
bouri a paléivého vedra vzristalo malinké 
zrno hor¢i¢né dila Kristova po cela stoleti 
vidy vic a vice. Hrozilat malému  semeni 
tomu nebezpecenstvi ta nejstrasnéjsi unit 
ivné. Avsak nadarmo! Rostlo prece k vysi 
stromu a rozprostiralo ramena sva jiz po 
celé zemi. Stalo se, Ze mocni, celou témér 
zemi ovladajici cisatové krestanstvi vyhubiti 
chtéli, Ze chramy krestandv botili, sv. knihy 
jejich palili, knézi jejich ubfjeli, a kazdého, 
kdoby Krista se nezrekl a bohim neobéto- 
val, na statku, svobodé i Zivoté trestali. Na 
tisice krestantiv obétovali radostné Zivot! 
Avsak krey svatych téchto slouzila jenom 
k tomu, aby strom semene horéiéného tim 
vice zalévan byl.a se silil, a kazda kripé 
(dle Tertulliana) stavala se semenem novym, 
z néhoz triceti-, Sedesdti- istondsobna tiroda 
novych krestaniv pucela! I stalo se, Ze pe- 
kla moc z dopusténi Boziho zéroven jinych 
jesté prostredki uzivala, z kterych nemensi 
nebezpeci by bylo cirkvi Pané vzeslo, nez 
ze zjevného pronasledovani, totiz posméchu 
a rouhdnt. Pravilit nepratelé cirkve v spi- 
sech svych: Kteraky to Bah a Pan, kteryz 
tak opovrzenym byl ve svém Zivoté? kteryz 
pred lidmi utikati musil, kteryz pted svymi 
mucitely neumél] se uchraniti a tak haneb- 
nou smrti seSel? A pravili dale: Kteraké 
to bratrstvo, kteréZ k takovému Bohu se 
hlasi? Podivni jsou to lidé, beze vat ucty 
a vaznosti k sobé, pretvdrenci, poboznist- 
kati, lidé zli, kteti tajné ty nejvétsi nepra- 
vosti pasf, a proto se ukryvajf; upfraéi bo- 
hiv, nepratelé stata cisate, ndbozenstvi i 


otcovskych mravay. — Vyznavaéi vsak Kri- 


stovi védél’?, v koho uvéFil’, a posméch a 
utrhdni sptisobily, ze jesté vroucnéjsi byla 
jejich laska, Ze jesté Cistéjsi a svétejsi byl 
jejich Zivot. ah 

A kdyz dilo Pané, to seménko horcic- 
né, zvitézilo nade vif tou zlobou, nad na- 
silfm a ukrutenstvim zevnéjsim, jakoz i nad 
jedem a Zihadly posméchu a Utrzek units: 
stalo se, Ze na misto cisatav, kteriz cirkev 
Péné prondsledovali, prisli jini, kteri, hla- 


sice se k evangelium, cirkevy Pané Sirilia _ 


vse zase vynakladali, aby k slavé a veliko- 
sti ji dopomohli. Avsak tim nebylo vSemu 
konec. Neusmivalo se jesté stalym, krasnym 
poéasim. sluné¢éko na seménko horéiéné Kri- 
stem zaseté; mnoha boure kruta jesté stihla 
je, 0 nizto v feci budouci. 

Prece vsak, r. v Kr, z dnesni frei 
pozndyéme, Ze Kristus Pan, vypravuje 
podobenstvi o muzi, kteryz vystavél dim 
svij na skdle, sm ten muz byl; nebo spadl 
p¥ival, a prisly feky, a vali vétrové, a obo- 
*ili se na ten dim, na cirkev jeho, a nepadl, 
nebo zilozen byl na skdle; a tak se vypl- 
nilo a dosud plni, co predpovédél: Na skale 
vadéldm cirkev svou a brdny pekelné jt ne- 
premohou. Amen. (Dokonéeni.) 


Kviti hrbitovni. 


IV. 
Posledni lizko prichystali 
sirotku v zemi neznamé; — 
na rov ten z oka soucitného 
nizidn4 slza neskane, 


Slaviéek pouze za vecera 
koléba ditko v sladky sen 
pisni syou Zalnou, lasky plnou, 

matince ditka podoben. 


Ze srdce ditka vypuéelo 
kvitecko nézné, milostné, 

z rana kdy% na hrob slunce syitne, 
kvitecko roni — slze syé. 


¥. 


Tichou viskou Zalny zavznél 
um{ra¢éku smutny hlas — 
cile syého posledniho 
dosel jeden poutnik zas, 


Modleme se! — vidyt nam také 
.. .prijde, brat#, jednou éas, 
kdy se budou jinf modlit, ; 
az nam zayzni zyonku hlas! 


hE eae VI. 
____Pyedrahy rove, ty skryvas v sobé 
- nad zlato dra%si poklad mfj; 
ta, jenzZ mné Zivot daroyala, 
_nalezla y tobé poklid svaj. 
Na jejim rovu kvitek vzrostl 
dtiv, nezli v dal jsem odesel — 
ja jsem jej libal, vzdyt ze srdce 
predrahé matky vypuéel. 
Ant. Kosina. 


Ocistec. 
Kriticko- historicky rozbor. 
Od Jos. Dudycha, fardée v Pertholticich, 


(Dokonéeni.) 


6. 

Zidé vérili v o¢istovanf svych dusf ze 
zjevent Boziho, jez k tomu cili pro Zivot 
éasny ustanovilo krey. ,Ja daljsem ji vam, 
abyste ji se o¢istovali na oltari za duSe vase, 
a krev aby byla za o¢isténi duSe.* (3. Mojz. 
17, 11.) — Bfimé hifchi svrhovali tedy 
Zidé se sebe zdpalnymi krvavymi a nekrva- 
vyymi obétmi. — 

Kdyz poztela zemé Kore, Datana a 
Abirona a morova rana zachvatila rozbou- 
reny lid, poslal Mojzis Arona, aby bézelry- 
chle k lidu, a modlil se za néj. ,Aron o- 
bétoval vonné véci a stoje mezi mrtvymia 
zivymi, za lid se modlil, a rana pyestala.“ 
(4. Mojz. 16, 47. 48.) — Mohl-li Aron vy- 
konati prostiednictvi mezi spraved]nosti a 
milosrdnostij Bozf na syvété, a sjednati o- 
statnim provinilcim milost: tu€ pravem Ize 
to zastavati i o vécnosti, kde duSse podo- 
bné néjakym prostfednictvim od vééné smrti 
osyobozeny byti mohou. To prostredaictvi 
neni vSak v Novém Zakoné Zédné jiné, leé 
o¢istec, a nekrvavé vonnd obét mse svalé, 
skrze ruce prosttednika knéze. — 

Hospodin chtél Isaidse dokonale usp4- 
sobiti k ufadu prorockému, a poslal Sera- 
fina, aby vzal klestémi s oltdéte ohnivy ha- 
minek, a dotekl se jim ust jeho, aby mu 
takto prtidal odvaznosti mluviti pravdu ka- 
Zdému do oéf, nebo Isaids natikal: ,Béda 
mné, Ze jsem mléel.* A kdyz byl dotknut, 
byl ogistén od nepravosti syé pro zivot cas- 
ny, a od hifchu pro Zivot na véénosti. (Isai. 
6, 5—7.) Tento tedy prorok zhotovil udent 
o ottstei, taktka pritvodné list do budoucno- 
sti, anto o budoucim Mesidsi, vykupiteli 
lidského pokolent takto se vyjadruje ;_,,Titi- 


~ 485 ~ 


ny zlomené nezetie, a knotu koutfcfho sé 
neuhasi.“ (42, 3.) — Divnot by bylo aroz-. 
um lidsky by toho ani nechdpal, aby Bih 
‘ldsky nedokonané a smrti pierusené po- 
kani ze svého milosrdenstvi vylouéil, a ne- 
uprosné smrti panovani nad pokanim élo- 
véka pripustil! PonévadzZ to ale byti ne- 
maze, proto Hospodin skrze usta tohoto 
proroka slitovani a milosrdenstvi své pfi- 
pomina a osvédéuje svou lasku lidem i po 
smrti, kde dusi co s nedokonanym poka- 
nim zlomenou titinu na véky nezavrhne, 
alebrZ co doutnajici knot svou laskou pod- 
palf, aby svym ¢éasem byla s to, co jasny 
a ¢isty plamen jeho nebeskému trinu je- 
sté vice jasnosti a slavy doddvati. — 
Antiochus, kral Syrsky, ¢inil mnohych 
protivenstvi Zidim, z nichz nejhorsi bylo — 
to, ze svadél Zidy k modlaistvi. I povstal 
rek Judas Machabejsky, a kdyz zpordzel 
houfy Syrskych jednoho po druhém, povo- 
lil udatnému svému lidu oddechu, a syvétil 
Ss nim na bojisti sobotu. Druhého dne sbi- 
rali mrtvé k pohrbenf a tu se objevilo, Ze 
nékteri méli pod suknémi dary, jez chtéli 
obétovati modlam, coz Zidim zdkonem pfi- 
sné zakézano bylo. S tizasem hledéli na 
toto tajné odpadlictvi od pravého Boha a 
velikou nachylnosti k svym domacim viry, 
a Jaskou k své krvi hnuti, jali se namfsté 
k Bohu modliti se a za né prositi, aby to 
provinéni jim odpusténo bylo. — Zdaz to 
nenf utlocitnad znamka ldsky, ujimati se 
svych nahlou smrti v boji zachvacenych 
bratii, jichz se takto dotkla ruka Pané? — 
Zdaz se z toho nejevi patrné védomost Zida, 
ze i na vécnosti jsou kon¢iny, kdezto pi- 
sobeni Jasky a milosrdnosti Bozi nepomiji? 
— Touto drahocennou kofisti potéseni, kra- 
éejme a étéme doslovné dale: ,A Judas u- 
¢iniv sbirku, poslal dvanacte tisic drachem 
stribra do Jerusaléma, aby obétovana byla 
obét za hiichy mrtvych, dobre a nabozné 
mysie o vzkriSeni, Nebo kdyby byl nemél 
nadéje, ze vstanou z mrtyych ti, ktefiz pa- 
dli, zbyteéné a daremné by se zdalo, mo- 
dliti se za mrtvé. A Ze prohlédal, Ze ti, 
kteriz s poboZnosti zesnuli, maji vybornou ~ 
milost slozenou. Protoz svaté a spasitelné 
jest myslenf, za mrtvé se modliti, aby od 
h¥ich zprosténi byli.« (2. Machab. 12, 
38—46.) —- Vzhledem tedy k véénosti, vy- 
rozumiva se z téchto sloy az na zbyt, ze 
ani nebe ani peklo netanulo na mysli Zi- 
dim pri prokazovdni této laisky bratrské, 
ale misto traplivé — odistec, — v kterémz 
ndsledkem svého zavinénf budou muset py- 
kati, Kdyby uéent viry, jak Zidé y nem 


ietegs (Her 


zbéhli byli, bylo se zminovalo toliko o nebi 
a pekle na véénosti, do kterychz by duse 
po smrti posfldny byly: tut zajisté Judas 1 
ge svymi bojovniky po nabytém pfesvédce- 
ni o niéemnosti onéch odpadlikd, k jich vé- 
énému zatraceni rdzem by byli prisvédéili, 
ponévad% by v uvazovani jich htfchi za 
pravou nemoznost uznati museli, aby do 
nebe, sidla toho Boha, jejZ zapreli, pfrijati 
byti mohli. Ant se to ale nestalo, a po- 
zustalf uraZeného Boha spésné usmiriti se 
hotovili, a obéti za jejich hiichy, v blaze- 
né nadéji skute¢ného ospravedinénf v Je- 
rusalémé zaplatili: vyplyva z toho vzdor 
vsem i nejzarytéjsim odportim, Ze v sis 
véenosti mimo nebe a pekla jest jesté jedno 
misto, odkudz lze modlitbami a obétme vy- 
svoboditi a véiné spasitt. — Misto pak to 
jest odistec. 

Uhrnem pak plyne z toho ze vSeho 
stédte, ze hned v Starém Zakoné ve- 
dle viry v celou rozsahlost nabozenského 
zrizeni a v jistotu prichodu MessidSe, ne- 
toliko néjaké minéni, nybrz pevnd vira v 
jedno trvajict spojent Zivota gasného s onim 
na véénosti, prostiednictvim odistovaciho mt- 
sta znendhla se ustavila, a v divére k Bohu 
co velmi blazivad zobecnéla. 


7. 


V Novém Zakoné dodal Jezis Kristus 
této vite sily, pevnosti a opravdivosti; nebo 
on uci vyslovné, kterym zavinénim prokd- 
zana bude milost, bud zde na svété aneb 
na vécnosti, akterym ani tu ani tam, fka: 
»Kdobykoli fekl slovo protiSynu élovéka, 
bude jemu odpusténo: ale kdoz by mluvil 
proti Duchu svatému, nebude mu odpusténo 
ani v tomto véku, ani v budoucim“ (Mat. 
12, 32.); ¢imz skuteéné ponavrhuje mu vé- 
€nosti odistec,*) v kterémz Ize z nékterych 
hrichii se vyzouti a oCistiti. 

V feci jiz napomina ku pokojis bl iznim, 
pravi Jezis Kristus 0 jistém Zalari: , Nevyjdeg 
odtud, dokudz i toho posledniho penizku 
nenavrati8.“ (Luk. 12, 59.) — Dle uéenf 
svatych Otci jest tento Zalar odistec, v némzZ 
se zdrzuji ti, ktefiz od dobrotivosti a mi- 
losrdnosti Bozi hojné vypfajéovali, ale ne 
prilis svédomité splaceli; pak ale byvie 
smrti zachvadceni, dluhti zanechali, pro které 
pred tvar nejsvétéjsiho a nejvysS spravedli- 
vého nebeského svého véfitele diive pted- 


*) Slovo ,ocistec* nenachdzi se v Pismé nikde, 
ale to véci pranic neskodi, nebo slovo_,lro- 
jice“ neni tam také, 


-vedeni byti nemohou, dokudz do posledntho- 


halite nezaplatili. 

Ponévadz tedy vira zidi v tieti jedté 
misto na vécnosti nepochdzela ani ze zné- 
mé jejich lehkovérnosti, ani z néjaké sou- 
kromé oblibenosti, ale radéji zakorenéna 
byla co pochopena dislednost dobrotivosti, 
svatosti, spravedl vosti a milosrdnosti Bozf: 
proto se ji také Jezis ujal, za svow ji pri- 
jal, a dle svého uéitelského Ufadu, ,,kdo 
mne slysi, slysf toho, kteryZ mne poslal,* 
za predmét svého ucent také ji sobé vy- 
volil, — 

Nastalou pozdéji smrti Jezi8e Krista 
prisli k vlddé v cirkvi jeji prednostove, 
apostolové Pané,jenz aékoliy v malém poctu 
povolani,prece v tzasné velikém’ prostran- 
stvi svéta, uGenfsvého mistrarozSifilia upev- 
nili. Tutedy Petr, prvai apoStol a naméstek 
sam ého Jezise, jenz pro jeho ucenfive vazbé 
iv Zelezich trpél, a prece ani mistra ani 
jeho ucenif z mysli a srdeéné lasky nevy- 
pudil; — tento tedy Petr zajisté ne libo- 
volné, alebrZ ce zastupce JeziStv, o skute- 
eném odisted a svého Pana do ného sstoupent, 
takto se pronasi: ,I tém duchtm, ktetiz 
byli v Zalari, ptiSed (po z mrtvych vstani) 
kazal.“ (I. Petr. 3, 19.) — Kdyby byly 
tyto duSe nadéje na véénou spasu_ byvaly 
zbaveny, coz pak by jim byl Jezis néjakou 
ucastnost vénoval, a k rozmnoZenijich tra- 
peni jim jesté kazal? — A kdyz tomu vi- 
ru priloziti nelze: tu arcitztoho nasleduje, 
ze to nebylo peklo,nobrz odstec, kamz pro 
oslaveni své i jejich sstoupil, aby jim vy- 
koupenut zvéstoval, as nimi radostnou cestu 
do nebeské blazeno sti nastoupil. . 

Svaty Pavel, tento tak svédomity a- 
poStol, ktery uprimné vyznava, ku kterému 
uceni rozkaz aneb pfrikazdnf Pané dostal, 
aneb které jen pouze za svou radu pred- 
klida; ten, jenz s nejéistsim timyslem pro 
rozsiren{ uceni JeziSova horlil, a na svém 
spolecenstvi se vSemi véricimi mnoho sobé 
zakladal; ten, kdyz prohlasil, ze zaklad 
veSkerého ucenif jest JeziS Kristus, vece 
bezprostredné takto: ,,Stavi-li pak kdo na 
ten zaklad zlato, stiibro, drahé kameni, a- 
neb drivi, seno, strnisté, zjeveno bude na 
dile jednoho kazdého: den Pané zajisté o- 
kaze; nebo v ohni se to zjevi, a jednoho 
kazdého dilo, jaké by bylo, oheh zkusi. 
Zistane-li cf dilo, kteréz na ném vystavél, 
vezme odplatu: pakli ¢f dilo shori, vezme 
Skodu; ale sdém bude spasen, avsak tak ja- 
ko skrze ohen.* (1. Kor, 3, 12,—15.) — 
Kdo do téchto slov neptedpojaté se vmyslf, 
bez predsudku jich uvézi, a z nich netoliko 


we ART hed 


éo libo, nobré co Spravedlivo a v cirkvi 


osvédéeno chce vyvoditi: ten bezdéky musi 
priznati, ze se zde nemluvi o poslednim 
soudu, nybrz o néjakém zkusebnim misté, 
o odtstcr, v kterémz malé poklesky kajfefch 
dusf hori, jim bolest (8kodu) spisobujf, na- 
-potom ale po shoreni k spaseni dopomahajf. 
— Nemysliz zadny, ze toto uéeni jest od- 
vazné aneb vykroucené, to ne, ach ne; 
alebrz priloZ viru k tomu, Ze uceni cirkve 
katolické 0 otistci, timto apostolovym popisem 
jest jako rozhrnuto, k rozmnozent wvitéchy po- 
ddno,.a co zdvora odpadu od viry pro 
prisnow spravedinost Boz, do celku tésné 
Za8Sazeno. 

_ Jak velmi za ¢asti apostolskych byla 
u Zidi zobecnéla vira v oé¢istec, a horlivost 
Vv pomaéhani duSim tam se nalezajicim: to 
patrno est odtud, Ze tyzZ svaty Pavel, a v 
tom samém psani v kapitole 15. ¢infzmin- 
ku, ze se mnozi nechavali yvejmenu zemfe- 
lych kftiti; coz by dojista aspon Setrné byl 
podniknul pokarati, kdyby to néjaka pove- 
ra byla, aneb kdyby to co nalezity dil k 
celku uceni Jezfsova bylonepatiilo. A kdyz 
svaty Pavel pri svém uéeni zistal, a prece 
véricim se neznelibil, ale oniradéjik nému 
pevnéji stali, a vSelikym jeho ucenim se 
honosili: tut arci lezi na biledni, jak na 
blizku lezelo toto uéenf o o€istci srdci je- 
dnoho kazdého ¢lovéka, treba se tenkrat i 
nyni zdalo, ze vzdy jen mysticky bylo a 
zustava proneseno. 


8. 


Cirkev prijala toto ucenf jak ze spisi 
apostolskych tak i z tradice, a uéf o tomto 
spasném tstavu po vSechny véky: Ze na 
véénosti mimo nebe a pekla jest jesté ocistec, 
v kterémz po vytrpent pokut za menst po- 
klesky, dojde skuteéného uspokojent viela 
touha po nebi. — A ona mize a musf tak 
uciti dle prava: ponévadz to uéenf prijala 
z ust samého JeziSe a jeho apostoli; a 
dle slusnosti: ponévadz jiz holy rozum po 
hand takovéto blazivé uceni pripustil, a 
svij zretel k nému obracel. Proto take 
-svati Otcové ve svych spisech vazné a ra- 
dostné o ocistci se zminuji, a co se tam s 
dugemi déje, a jak se jim tam pomaha, 1 
kdyby to nékomu nevhod bylo, popisujl. 
Tak pfSe jiz Tertullian (De cor. mil.c. 3.): 
»My vadivame kaZzdoroéné v jeden den 
obéti za mrtvé.“ — Origenes (hom. 16. in 
Hierem.): ,Zdaliz z tohoto svéta s poklesky 
a se ctnostmi vykro¢ivSe, dosdhneme za 
ctnosti odplaty, a odpusténo nam bude, v 


cemé jsme se védomé prohiedili? éili tre- 
stani budeme za viny, a Z4dné odmény ne- 
obdrzime za ctnosti? Avsak ni jedno ni 
druhé pravda nenf; i za hiichy budeme 
zajisté kdrdéni, i za spravedlnost odménu 
vezmeme zaslouzenou.“ — Sv. Cyrill Jerus. 
(Catech. in gen. 22.): ,Modlfvame se za 
vsecky mezi nami v Panu zesnulé, a m4me 
peyné za to, Ze se tém ku pomoci prispéje, 
za néZ se modlitba déje, a ze ona svata a 
vaznost prikazujicf obét pred nami jest.“ 
— Sv. Augustin (Serm. de Sonct. 61.): 
»V onom o¢istujicim ohni tak dlouho setr- 
vame, dokud% hrfchy jakozto dfevo, seno 
a strnisté nestravi se.“ — Sv, Jan Zlatot. 
(Hom. 41. in 1. Cor.): ,,Lze v8elikym spi- 
sobem dosici pro né (zemrelé) odpusténf: 
modlitbami za né konanymi, obétmi pfine- 
Senymi, ucastenstvim téch, k nimzZ jakozto 
k télu spoleénému pfindlezejf. Co tehdy 
truchli8? Proé pldées, jesto stavd tak 
mnoho spiisobia, jimiz zemrelému prominutt 
vyjednati mozno.* — Sv, Bernard (Serm. 
super Cant. cant. 66.): ,Nevérf (kacfrové), 
zeby ohné ofistujicfho stavalo po smrti, 
nybrz ze duse od téla oddélen& bud hned 
v pokoj vchazi, bud v zavrzeni. Nechf se 
tedy tazi Toho, jenz rici racil, ze by jisty 
brich byl, kteryZ se neodpousti ani v tomto 
véku, ani v budoucim (Mat. 12, 32.). At 
se Ho tazi, proé to rekl, nenf-li vy budoucim 
zivoté nijakého prominuti a hifchu o¢isté- 
ni.“6 — 

Posléze pak sném Tridentsky (ses. 
25.) hlas& vyslovné takto: ,,V souhlase se 
svatym Pismem, s bozskou tradicf, jakoz i 
s vyroky snémf predeslych, udf tento vSe- 
obecny sném: Ze stdévd odistce, a dusim tam 
se nalezajicim pomdhd se primluvow a bo- 
hulibou obéti mse svaté. Frotez vsichni bi- 
skupové péc méjte, aby se jesté nikdy ne- 
zlehcené ucent o otister vsudy udilo, hidsalo, 
drzelo a véFilo.* 

Hlas cirkve byl a jest vady mocny, a 
ozyvé se po celé jeji trvani od jedné kon- 


 éiny k druhé. Jej nevyhladi zddny, a kdy- — 
| by sebe pevnéji o to usiloval; a paklize v 


sousedstvi usi pred nim se zacpavaji, prece 
pronika z té priciny, jelikoz jest Ifbezny, 
a pro svou Ifbeznost na slovo vzaty. A 
proto se také tomuto hlasu i sim Lutr pri 
znamych proménéch svého charakteru ne- 
mohl ubraniti a neubranil; nebo jestlize 
jednou oéistec svym zndmym_ drsnatym 
spisobem zavrhl, podruhé zase Je) prijimal, 
a takto o ném napsal:*) ,,O ocistci ma se 


*) Luthers Unterricht, 


Me ee 


pevné vériti, a j4 vim, Ze to pravda, Ze tam 
duse velkych muk snasgeti musejf, a kazdy 
jest povinen modlitbou, postem a almuznou 
jim poméhati.“ A na jiném misté: ,,Kazdé- 
mu radim vériti v o¢istec; nez ale zadny 
nebudiz k tomu nucen.“ A opét: ,,Vérim 
ipIné, ano mohl bych ici, vim 8 jistotou, 
- ge jest ocistec, a ze to Pismem dokazati 
mohu.'' Brzy vsak na to nazyva oCistec 
»klamem knoézskym.““ — Ano i Kalvin, 
éerpaje z tohoto hlasu, zastava ocistec 
(Inst. UI. 5.) takto: ,,AZ do dne soudu 
zustavaji duSe spravedlivych v liné Abra- 
hamové (oéistci).‘ : 

I neni tedy uceni o o¢istci mistni, no- 
brz obecné; netoliko v davnovékosti od 
Zid ze své viry Gerpané, ale i od pohant 
vymyslené a pfijaté; ne v katolické cirkvi 
temné a nové, ale zevrubné urcené a pra- 
staré; ono jest zdroj, z néhoz se nevymlu- 
und ldska Boz prysti, a co mocny proud 
na hitsniky valt; ono jest pokracovdnt a 
dokoncent znovuzrozent covéka z vody a z 
Ducha svatého, a nejvérnéjsi péstoun, jenz 
na vétnosti zdvady s duse treba prisné sni- 
md, pak ji ale do rdje nebeského uvddi, 


Novovéci Titani. 
»Vzmuzte se, bratii! vzhiru v boj, 
to nebe nasim musi byti; 
necht Zeystv hrdy klesne yoj 
a jeho triin necht v prach se sfiti!* 


Tak py8ny v freci rouhavé 
Titantiv horli vojevidce, 

a k nebi vede bratry syvé 
odvazlivy Olympu skidce. 


A dis, snad jen ze bajek éas 

si smyslil déj ten nepraydivy ? 
Hle, proti nebi novy zas 

se zdviha voj Titanfy lzivy. 


A zniciti chti utokem 

tu svatou, vééné svatou vysi, 
a Sifi 1Zi a uskokem 

svou u temnosti IlZivou fFisi. 


Nez baje di, ze nepfatel 
svrh lity voj Zevs do propasti, 
snad mnite, nds ze Stvorttel 
témito skidci dé se masti? 


Zevysa si smyslil lidsky duch, 
nez byl to véru slaby pan, 
on nezil; nas vsak Zje Buh, 
a Buh by mél byt péekonan ? 
Ant, Virestal, 


0 knize Zivota. 


Pismo svaté podobé se v pravdé krasné 
zahradé, poseté nejenom stromy velikych — 


tajemstvi, nybrz i kvétinkami mengich pri- 
povédi a pribéhi. Takova kvétinka, velkou 
viini mnohych tajemstvi v sobé zahrnujfct, 
jestit podobenstvi o knize Zivota, o kterézto 
jak stary, tak novy zdkon se zminuje. Jiz 
Mojzis volé k Bohu za lid israelsky, kdyz 
do hrubé modlosluzby upadnuy zlatému te- 
leti se klanél: ,Odpust jim tuto vinu, a- 
nebo, neuéinfs-li toho, vymaz mne z knihy, 
kterouz jsi napsal.“ (If. Mojz. 32, 32.) 
David opét vybrozuje hriSnikim, ze jsou 2 
knihy Zivota vymazani, a se spravedlivymi 
ze nebudou zapsani. (Zalm 68. 27.) Téz 
Kristus Pan pravi k apostolim, aby se 
neradovali z toho, ze se jim duchové pod- 
davaji, ale aby se radovali, Ze jmena jejich 
napsdna jsou v nebesich. (Luk, X. 20.) 
Téz sv. apostol Pavel pravi (Filip. IV. 3.) 
0 svych pomoenicich v apostolskych pra- 
cech, a sv. Jan evangelista (Zjevenf III. 5.) 
o vSech statnych vyzndvatich Kristovych, 
ze jmena jejich napsdna jsou v knize Z- 
vota. — 

Ve vSech téchto pripovédich mluvi se 
zfejmé o néjaké knize, kterd pry v nebesich 
sepsana jest. Ze to kniha dle naSeho po- 
jmu pozemského byti nemtze, rozum{ se 
samo sebou. Nenit Bohu potrebi ani péra 
ani papiru, aby znal jmena a pocet vyvo- 
lenych svych, nebo jiz Salomoun pravi v 
knize Moudrosti (XI. 21.), ,ze Bah vSecky 
véci u mife a poctu au vaze sporadal,*“ 
— a sv. apostol Pavel dosvédéuje zrejmé: 
»£nat Pan ty, kteri jsou jeho.“ Co tedy 
vyznacuje v Pismé sv. slovo: ,kniha Zivo- 
ta?“ (II. Tim, If. 19.) Svaté pismo na- 
zna¢uje slovem ,kniha zivota“ toliko Bozf 
poznani vsech svych vyvolenych, které jiz 
od vécnosti byl preduréil pro Zivot véény. 
Jako totiz onen C¢lovék, jenz o svych zale- 
zitostech si zapisky ¢inf, proti moznému 
zapomenuti obsahu i dosahu jejich pojistén 
jest: tak i Bah zna poéet a zivot a konec 
svych spravedlivyeh, jakoby to vse v néja- 
ké knize zapsané mél, uziva tedy obrazu 
toho, jako uzivé podobenstvi o oku a uchu, 
a 0 ruce a noze Bozi, aékoliv Bih co 
pouhy duch zidnych oudii nema. 

M4t vsak podobenstvi kniby Zivota ta- 
jemny a hluboky smysl. Jestif to jenom 
jedna kniha, v kterézto Bah své sluzebniky 
takrka napsané mé: jak skrovny musi tedy 
byti pocet vyvolenych Bozich, kdyZz jedna 
kniha jmena vSech obsahuje! Hle, jak sho- 


_ duje se tento maly poéet se slovem Krista 
Pana, Ze jest sice mnoho povolanych, ale 
_ malo vyvolenych, a s vytknutim proroka 
_ IsaiaSe, ze, byt bylo lidu israelského (po- 
- volaného) jako pisku motského, ostatkové 
(toliko) z ného se obratf. (X. 22.) 
Tato kniha Zivota jest jiz sepsdna, jiz 
_ jest urcen poéet dusf, které do Zivota véé- 
—ného vejdou ; nevymaze ani nepripige Bah 
k poctu tomuto nééehoZ; nebot nenf Bih 
jako syn ¢lovéka, aby se ménil (IV. Mojz. 
23. 19.) Podle zivota a konce jednoho ka- 
zdéhoz nas, ktery jiz od véénosti Bohu 
zném_a povédom jest, napsal Bah jmeno 
nage bud do kniby Zivota, neb do knihy 
soudu. (Daniel VII. 10.) Co tedy éiniti? 
Nasledujmez slova Spasitelova, a snazme 
se, abychom nalezli onu tésnou braénu a 
ouzkou cestu, kterA vede k Zivotu, (Mat. 
Vil. 14.) a vynalozme dle napomenuti sv. 
ap. Petra H. 1. 10. vsechnu pfli, abychom 
‘dobrymi skutky jisté uéinili povolani a vy- 
voleni své. - 

Skoumejme ale téZ, jak u vecer kazdé- 
ho dne, tak obzvlast pred sv. zpovédf, kni- 
hu vlastniho zivota svého, zdaliz dobrymi 
-neb zlymi skutky popsana aneb snad jesté 
prazdna jest, jako se so stalo jistému hra- 
béti v Polsku. KdyzZ tento muz v sluzbé 
vlasti své a po mnohych dobrodinich, které 
zemi a rodiné své prokazal, jiz sestarnul, 
mél sen, jakoby stal na velké louce, na 
kteréz mnozstvi andélai straznych kniby Zi- 
vota svych schovanci zkoumalo. I hledal 
-a nagel andéla svého, a prosil jej, aby mu 
do knihy zivota jeho pohlednouti dovolil. 
Stalo se mu dle prani jebo, a co nasel? 
Prazdnou knihu! ,A coz jsem az posavade 
nic dobrého neu¢inil ?“ pravi udiveny mudZ. 
»V8e,“ odvétil andél strazny, ,,co se nedéje 
v Bohu a pro Boha, jest ztraceno pro véé- 
nost, a nemlze zapsdno byti do knihy 2i- 
vota.“ I probudil. se hrabé, a poznal posa- 
vadni poblouzeni své. Aéckoliv jiz stafec, 
poéal s mladistvym ohném po cesté zdkona 
Boziho kraéeti, aby se na ném vyplnilo 
slovo Paéné: Ze budou posledni prvni a 
prvni posledni. (Mat. XX. 16.) 

V. Krupsky. 


DOPISY, 


Od Chrasté, 26. Hjna 1871. 
(Cirk. zprdvy z Kestelee, Skuée, Hlinska a Prosete.) 
Kazdého, kdoz se bére Zeleznou drahou 
z Pardubic do Némeckého Brodu, pouta 
pivabna krajina okolo Chrasté a zvlasté 
romantické ydoli na Skdle, 7 této krajiny 


wm 489 — 


a okoli budtez zde nékteré zpravy poddny. 
V Kostelei posvécena byla slavnym sptiso- 
bem dne 22. ¥fjna t. r. od P. Theofila 
Zumsande, z tadu kapucfnského vy Chrudi- 
mi, kiizova cesta. 

Kazatel vp. Vilém Helvich vytknul ve 
vchodu, kdove prvni razili morem cestu, 
dale kdoz dlouholetou pracif dréhy nebe- 
skych téles urGovali, koneéné i obtize, s kte- 
rymi pravé vy této skalnaté krajiné zelezna 
draha dokonéena byla; dale pripomenul - 
slova TomasSe Kemp. IL, 12., 3.: ,,Chod 
kde chces, hledej cozkoli chceS, nenajdes 
vzneSenéjsi cesty nahore, aniz bezpeénéjsi 
dole, kromé cesty svatého krize.“¢ — Liéil 
zivé soustrast nad nevinnou obéti, kterouz 
dle otcovského slibu Jefte — druzkyjevily 
po dva mésice na horach Judskych; — a 
poukazal na mnohem vzneSenéjsi soustrast, » 
kterouz kfestanské duSe jevily nad nevin- 
nym Berankem Bozim — a sice jiz ten- 
krate, kdyz obrazii kifzové cesty nebyvalo, 
V posvatném rozjimani umuéen{f Pané — 
nyni pak i pro smysly vitanéjSim spisobem 
v obrazech zde pravé posvécenych. I pro- 
bral v druhém dilu kazdé zastaveni zvlasé, 
vysvétlil kazdy obraz co otevfenou knihu, 
z které Ize uciti se moudrosti, ktera4z nenf 
z tohoto svéta; — pouzil v hojné mite 
SuSilovych hymen cfrkevnich a diky vzdav 
chudym i majetnéjsim dobrodincim, zvlast 


osvicené knézné Vileminé z Auerspergu 
skonéil slovy k Rim. 8, 35.: A protoz, kdoz 
nas odlouéi od lasky Kristovy ? 

Ze iy nas{ krajiné o okrasu domi 
Bozich se dba, patrno z toho, Ze ve Skudt 
horlivostf + P. Ignace Brozka  starobyly 
dékansky chrém uvnitr obnoven byl. To- 
muto zahy zesnulému knézi postavili vlast- 

“nim ndkladem jeho kolegové ze seminare 
pomnik, totiz kifz, na némz dole kalich o- 
vinut Stolou se nachazi, po stranach pak 
dva vyznamné napisy: Bratrf bratru! — 
Na shledanou! — 

Pti zasvéceni tohoto nahrobku neséi- 
slny zdstup lidu, jakozi zpévackym spolkem 
prednesené zpévy — dokdzaly, ze lid umf 
i v zabrob{ vaziti sobé zdsluh knéze, jenz 
svédomité pracuje na vinici Pané. 

Potégitelné jest, ze i u nds vzrasta 
ticta k patrontim ceskym, zvlasté k sv. a- 
post. slovanskym Cyrillu a Methodéji. V 
Hhinsku ku pocté téchto vérovéstci péci p. 

farate Petra Nedéle yzdélan novy oltar, a 
novou nakladnou lampou ozdoben. 

Koneéné v Proseci zasvécena slayné 


nové socha Panny Marie Roditky Boi, A, 


an A oe 


Z Dymokur 3. listopadu 1871. 
(Svéceni cukrovaru.) 

O slavnosti Vsech Svatych, 1. t. m., 
byla v Dymokurdch posvécena spolkova rol- 
nick& tovarna na cukr, pri kterémZto po- 
sv4tném vikonu spravce duchovni vp. Fr. 
Vohnout mél nasledujici rec: 

»Nebude-li Hospodin stavéti domu, na- 
darmo pracuji, kterf stavéjfjej.“ (Zalm 126, 
1.) Potéchou naplnilo mne pranf pronesené, 

aby tovdrna nage pred pocetim prace slavné 
vysvécena byla. Chvalny to umysl, tak di- 
lezity podnik poéiti nejinak, le¢ ve jménu 
Pané; tut vyjddteno to nezvratné presvéd- 
— éenf, Ze na Boxim pozehndnét vsechno zdledi. 
A tak tomu v pravdé. 

Vétsina Vds, pdnové, jenz v podniku 
tomto primysiném jste se ztéastnili, nale- 
zite k stavu roluickému, aneb alespon za- 
méstnani rolnické neni Vam nepovédomé; 
a tut tedy zajisté dobre vite, ze ani ten, 
kdo sazi, jest néco, ani ten, kdo zaliva: 
ale Bih, jenz diva zrist. (I. Kor. 3, 7.) 
A ne jinak jest to i v primyslu. Nezavisi 
tu vse jediné na mnodZstvi podnikateli, aneb 
na velikosti kapitalu, ani snad jen na praci 
usilovné, ani toliko na zruénosti té nebo 
oné ridici osoby: ku zdaru potiebi jest né- 
éeho vice. Pripomina nadm pismo syv., ze 
druhdy v dobach starodavnych lidé vétsi a 
ohromnéjsi poéali stavéti budovu (1. Mojz. 
11, 1—8), a hle obrovska prace ta v ssu- 
tiny se rozpadla, ponévadz nespocivalo na 
- mf pozehnani Bozi. Dobie tedy tvrdi Zal- 
mista Pané: Nebude-li Hospodin stavéti 
domu, nadarmo pracuji, kteri stavéji je): 
(126, 1,), a protoz dim: Na Boztm poze- 
hndnit vsechno zdlez. Stastné beze vSeho 
tirazu dostavena budova, sestaveny rozliéné 
ty stroje, takze pripominajice s pochvalou 
obezrelosti téch muzi, jenz stavbu vedli, 
spolu i tvrditi smime, Ze az doposud mi- 
lost Bozi podporovala nds; kéz ani nadale 
neodepre ndm Pan pozehnani svého! 

Rika se, v primyslu ze rozhoduje ¢is- 
lice: a tak tomu pravem. Napiste nicek 
vedle sebe kolik chcete, nic vam to neplati, 
pokud pred né nepostavite ¢islici — a G- 
slice ta jest: pozehnani Bozi; bez tohoto 
ale vSechen primysl, vSechen zdanlivy vy- 
tézek jen holé nicce se rovna. Tedy na 
Bozim pozehnani vsechno zdlezi. 

Vypravuje pismo sy. ze archa umluvy 
postavena byla v domé Obededoma gethej- 
ského, a Ze Buh pro tuto archu pozehnal 
Obededomovi i vSemudomu jeho (I. Kral. 
6.); a takového pozehnani vyzadati chceme 
na Bohu slavnosti dnesni pro dim a pro z4- 


| vod tento. Ne prazdny, plany tedy, nena 


4 


odiv toliko budiz tento posvdétny obfad; 
ale kéz Bih vyslysi prosby nae, jez spo- 
leéné k nému zasylati budeme anaplni nad 
ndmi pozehnanf své! — A kterak si toho 
pozehnanf Boziho mfiizeme zaslouziti? Viz- 
me, proé s archou umluvy slouéeno bylo 
pozehnani Bozi, a dle toho necht uspora- 
din jest i domaci rad v mistnostech téchto. 
Archa umluvy byla svatyni lidu israel- 
skému; nuze nedopustme, aby dim tento 
nepravostmi, neslechetnostf znesvécen byl, 
éim by i pozehndni Bo#i od ného odvra- 
ceno bylo. Na arse nalezali se kle¢ici an- 
délé; necht modlitba, zboznost a pocta 
Bozi neni vypovézena z mistnosti téchto. 
V arse uschovany byly desky s desaterem — 
prikazini Bozich; a tak sprévnost, poradek, 
zakon necht vlddne i zde. Ano dbejme nej- 
prvé o vyplnéni téchto podminek a pak 
zaruciti mohu pozehnani Boz, A byt i hned 
snad valny hmotny prospéch nekynul nam, 
proto prec netratme mysli a divéry; vSak 
ani rolnik neklidf hned po zaseti, ale delsi 
éas ¢ekati musi na Zen: a tak v ruce Ho- 
spodinovy poruéme dnes podnik tento; neb 
moudry Sirach (32, 18) ujistuje, ,ze kteri 
bditi budou k Hospodinu, naleznou  poze- 
hnani,“ a ,pozehnani Bozi, jak Prislovi di 
(10, 22), to bobaté Cini.“ 

Vsak hodlaje jménem Vasim panové, 
dovolavati se pozehnani Boziho, nemam na 
mysli toliko to pozehnani hmotné, jakym 
pozehnal druhdy Isak Esauovi (I Mojz. 27, 
39.), nébrzZ vyprositi minim na Bohu poze- . 
hnani, jez Jakubovi ptizei a lasku Hospo- 
dinovu zjistilo, — pozehnanf, které by mi- 
mo zdar zavodu naseho i svornost, divéru, 
upfimnost a vzdjemnou lasku rozhostilo a 
udrzovalo ve spolku naSem. A v tomto 
smyslu volém zdvodu a spolku nagemu sr- 
deéné ,,Zdar Bah! 3 
Z Piseéné 28. tijna 1871. 

(Svéceni sochy nejsvétéjsich tri osob.) 

Ode doby, co se v Piseéné vodi pro- 
sebni priivody, mivali jsme na den sv. Marka 
a v pryni den ktizovy prvnf Staci bez sochy. 
Byvalo pokazdé praénim jednoho kazdého v 
privodu: kyz by stdlo zde nabozenského 
predmétu, u kteréhoz bychom se pomodliti 
mohli! I postavil r. 1859 Jan Doskoéil, ho- 
spodér na témZ pozemku dfevény sloupek 
S obrézkem a lucernou, z Gehoz jsme méli 
radost. Sloupek segel letos, a tu, aby Stace 
ta pojistena byla pro budouenost, zalozil 
tentyZ hospodat zde sochu kamennou, 1° 
4! avysi, § péknym obrazem na plechu tif 
nejsvétejsich osob: Jezise, Marie, Josefa, 


svrehu s ocelovym kifzkem a pod obrazem s 
6hrannou lucernou, é{mz vSem, jenz podle 
té sochy do kostela chodi, potéSenf pripravil. 
_ V nedéli XXI. po sv. Duchu, dne 22. 
fijna odpoledne byla socha ta, kter4z smr- 
cim obsazena byla, pri slavnostnim prévodu, 
kteryZ 15 pari mlddenci a druziéek zdo- 
bilo, dle timsko-katolického F4du posvécena. 
Rany zhmozdffi i celému okoli ohlasovaly 
tuto nasi slavnost, a ozyvaly se i pti ve- 
éernim klekéni. Po svécenf jsem ve své pro- 
mluvé napomenul posluchaéi, by modlitby 
u této sochy sméfrovaly k VSemohoucimu 
Panu, aby ourodu zemskou dati a zachovati 
racil; procez jim na obraze nebes kraélovna 
plod Zivota svyého, Pana JeziSe Zehnajiciho, 
se sy. Josefem ukazuie. Slych4 se, mluvil 
jsem dale, ze nenf treba se modlit, Ze bez 
modlenf také roste, jakoZ i tém, jenz jsou 
jiné viry: nez tu slusi ohled vzfti na slova 
Kristova (usv. Mat. 5, 45.): ,Otec nebesky 
veli slunci svému vzchadzeti na dobré i na 
zlé, a déSt dava na spravedlivé i na ne- 
Spravedlivé.* Ten tedy, jenz krkavce krmi a 
kviti polni odiva, o ySecky lidi, kteréz k 
obrazu svému stvoril, otcovsky pecuje, byt 
se k nému nehlasili, ano byt se i nevdéé- 
nymi ukazovali, jako treba, bohuZel, synové 
a dcery namnoze otcim svym pozemskym. 
A jakoz i tito, zli jsouce, umnéji dobré dary 
davati svym ditkam, aniz by jich tyto pro- 
sily, a nedavajf jim za chléb kamen, aneb 
za rybu hada a za vejce Stira, (Luk. 12, 
11—13,) takz i Otec nebesky dava ourodu 
’ j tém, kteriz ho neznaji, ba znati nechti, 
aby praci jejich, ku kteréz je stvofil, od- 
lidé. I naplhuje se, jak psdno jest u sy. 
Matouse (5, 44.), ze krestané modli se za 
ty, kteriz jim protivenstvi Cinf a utrhaji jim; 
_ Hospodin pak slysi modlitby jejich, a pro 
vyvolené tyto i neznabohiim pozehnava ou- 
rodu zemskou. Neznabohim pak, ktetiz ne- 
zavinili neznabozstvi své, a radi by prosili 
Boha a dékovali Mu, kdyby Ho znali, ne- 
povede se jedenkrat pri soudu Bozim, az 
jedenkazdy z vladaistvi svého poéet klasti 
povoladn bude, jako neznabohtim svévolnym, 
kterymz volé Kristus u sv. Lukase (10, 
12—14.) béda, tka: ,Pravimt vam, Ze v 
onen den lehéeji bude Sodomskym, nedZli 
tomu méstu. Bédatobé Korazaim, béda tobé 
Bethsaido, nebo kdyby v Tyru a Sidonu 
byly uéinény divy, kterézZ u vas ucinény 
jsou, davno by v 2ini a popeli sedice po- 
ani Ginili, Avsak Tyru a Sidonu leh¢éeji 
bude na soudé, neZli vam.“ 
Zit tedy a nespravedlivi uzivajf urody 


OE ae 


zemské, ani té zbozhované pifrodé nedékue 
jice, hite nez pohané, kte¥fiz Boha neznajf, 
kdezto pfSe Isaias prorok (1, 3.) tka: ,,Znat 
vil hospoddte svého, a osel jesle pana své- 
ho, Israel pak mne nepoznal a lid méjne- 
porozumél.“ My pak kiestané dle sv. 
Pavla (I. Kor. 10,31.) ,budto Ze jfme, nebo 
pijeme, nebo cozkoli jiného ¢infme, vSe- 
cko k slavé Bozi ¢infme,“ védouce, Ze 
Hospodin to jest, jonz dle Zalmu 146, 
8. 9. ,zastira. nebe oblaky a pfripra- 
vuje zemi dest, vyvozuje travu na horach, 
a bylinu k sluzbé lidské, dava hovadim 
potravu jejich, i mladym krkavcim, jenz 
volajf k nému,“ ,otvira Stédrou ruku svou, 
a_naplhuje vSelikého zivo¢icha pozehnanim.“ 
(Zalm 144, 16.) My vime, Ze dle slov sy. 
Jakuba (1, 17.) ,vSeliké dani vyborné a 
vSeliky dar dokonaly s hairy jest, sstupu- 
jicfi od otce svétel“, a protoz upénlivé vo- 
lame: ,Chiéb na8 vezdejSi dejz ndm dnes.“ 
A proto zidny jiny stav neuznava tak pa- 
trné pritomnost Bozi, jako rolnici. Oni na- 
sejf, a nevéif, zdali sklidf, nebot védi, ze 


| S nimi jesté nékdo hospodari, na jehoz po- 


zehnani zalezi ; nebot dle sv. Pavla (I. Kor. 
3, 7.) ,ani ten, kdo sazi, jest néco, aniten 
kdo zaléva : ale ten, jenz vzrist diva, Boh.“ 
A kdo medle prirodé porou¢i? Ani nezna- 
bozsti prirodomilci nejsou s to porucit slun- 
ci, aby svitilo, ani desti, aby padal, ani kru- 
pobiti, aby neskodilo. 

A ze se modlime u soch? My vime, 
ze Buh vSude proshy nase slySi, ale my si 
volime mista pohodlné, kde bychom se k 
spoleénym modlitbam schazeli, a tu libu- 
jeme sobé zvlasté na téch mistech, kde vi- 
me, Ze jiz Bih prosby modlicich se k né- 
mu vyslySel. Mimo to vyzndvame sochami, 
ze, dle listu k Zidim 13, 14. ,z2de mista 
trvalého nemime, ale budoucfho, jako svati, 
hledame,* a Ze dle Filip. 3, 20. ,obcova- 
ni nase v nebesich jest, odkud i otek ava- 
me Spasitele naSeho JeziSe Krista, kteryz 
proméni télo ponizeni naSeho, jako promé- 
nil téla svatych, jenz se sochou predstavuji, aby 
prtipodobnéno bylo k télu jasnosti jeho.“ 
Jak jest to smutnd véc, kdyz jdouce osa- 
dou, nenalezime ani kyize, ani jakékoliv 
jiné sochy ; tu mimovolné napada nam, Ze 
snad osadnici nevyznavaji zadnou viru a 
ze nepfrizndvajf se ku Kristu, nybrZ jsou 
proti Nému; kde ale stéva odznaku viry, 
veseli se srdce nase, a my vidime, ze opu- 
§téni nejsme, Ze svati s nami prebyvaji, 
na nichzZ zvlastni orodovniky mame u Boha, 
jen% chtf, aby kde oni jsou, i my byli. 

Mimo to budiz uvdazeno, Ze zanedba- 


om 492, 


yanim soch za liberdlnich osvicenych cast 
se zanedbavd i uméni, a ze pravé katoli- 
cka, pro zpatecnictvi a zatemhovant nepra- 
vé oso¢ovand cirkev to jest, kterd uméni 
podporuje, socharstvi, malifstvi a jiné, a 
ze kdyby ji nebylo, mnohy umélec by za- 
krnél. Mnohé slavné budovy by nebylo, 
a mnohého vznesencho predmétu, kterymzZ 
az podnes se obdivuji a pravé na pudé cir- 
kevni jest mnohé odvétvi védy tak vyvi- 
nuto, ze ji posud. liberdlné osviceni umélci 
nedostibli, a z ného se priucovati pouka- 
zani jsou, ba pravé illuminati to jsou, jenz 
ve své surové nevdzanosti takové vzacné 
pamatky kazi a boft. 

K zavirce prdino jak zakladateli, tak i 
vsem pritomnym. hojnost pozehnani s nebes, 
— ma-li pak pozehnani to na né sstoupiti, 
aby ysecko své ¢inéni a jednani konali ve 
krate hodni ucinéni byli v poslednim ta- 
zeni vzyvati a vyrknouti ta nejsvétéjsi jmé- 
na: Jezis, Maria, Josef. 

Po promluvé fikaly se litanie s pfi- 
méfenymi modlitbami. Na to se zapél chva- 
lozpév sv. Ambroze: Tebe Boha chvalime, 
pri kterém jsme se vraceli de kostela. U- 
délenim svatostniho pozebnani ukonéena 
tato slavnost. Bare aa: @ 

(Z Ameriky.) V Baltimore, 13. fijna 1871. 

(Umrti. Pozér. Touha po zpravach z ylasti.) 

Bolesti puzen musim sdéliti, ze jsme 
atratili dne 5. fijna otce aucitele drahého, 
ktery nejen zde, nybrzina brehach evrop- 
skych od vSech, ktefi jej znali, a stésti 
méli jeho uceni jen jedenkrate slyseti, mi- 
lovan byl. 

Jest to otec duchovni radu Redempto- 
risti, Rev. Frantisek Klaholz. Narozen v 
Brilonu, vy Prusku, v biskupstvi Paderborn- 
ském, dne 11. tijna 1803, byl 24. zati 1829 
na knézstvi vysvécen. V Saint Troint v 
Belgii vstoupil 14. dubna 1848 do fddu 
nejsv. Vykupitele aneb Redemptoristi, v 
kterém az do své smrti zistal a pilné ctno- 
sti zakladatele radu svého ndsledoval. 

Zivot jeho byl velmi ¢inny: 18 let pi- 
sobil co farar jedué osady v Prusku, az pak 
vstoupiv do radu roku 1849 vydal se na 
misie do severni Ameriky, kde ve vsech 
konéinadch po 25 dlouhych let v rozlitnych 
obeich velmi ¢cinnym byl. V sluzbé Bozi zbé- 
lely .vlasy jeho, ctnost-a zasluhy kraSlily 
vék, jehoZ byl dosahnul, a v smrti mohl 
se svatym Pavlem zvolati: , Vice nedli jinf 
jsem pracoval, ale ne ja, nybrz milost Bozi 
ve mné. Dobry boj jsem bojoval, béh do- 


konal a viru zachoval, neméla by i koruna ° 


> <a SS he Sok “ “ . . +6 
Sy = <= EE ag he 
; be Sx hi 
fe ot oa 2: an bias ees; an 
< , Tue Loew 5 


eh. 
a 


spravedInosti, zivota vécného pro mé useho- “4 


vana byti?* 


Dne 8. iijna byly pozistatky toho dra- 


hého otce do knézské hrobky ulozeny.. Ne- 
budu popisovati pohfeb jeho, ale rici musim,. 


ze byl privod vice nez 3 anglické mile 


dlouhy, z Gehoz vysvita, Ze byl v Panu ze- 


snuly ve velké vaznosti, jak u starych, tak 
u mladych. en en 

Dnes jest mné jen samé truchlivé zpra- 
vy, drahy ,Blahovéste“, tobe zvéstovati. 

V sobotu dune 7, rijna, v 11 hodin v 
noci vypukl vy mésté Chicago Ills., v jedné 
truhlérské tovdrné ohen, ktery prudkym 
vétrem hnan, bray nékolik rad domi stravil. 
Kdyz se jiz myslelo, ze ohen udusen a u- 
hasen jest, znova vypukl nastrané zapadni 
zivel tento a za kratky ¢as Jehlo mnoho 
ulic popelem. Z vic nez 10,000 domi, které 
as 5 anglickych mil zabirajf, stoji nyni jen 
ucernéné zdia vysoko strmfici komfny. Stra- 
Sny jest pohled na divadlo toto. Skoda 
paéi se na vice nez 150 millioné dollart. 

Nemohu Vam vypsati, jak zde ,Blaho- 


vést“ od domu k domu putovati musi. Sotva. 


ze jej obdrzim, jiz nékolik zachovalych ¢e- 
skych katol/ktit si pro néj posle. Nejlépe 
se jim libf mfmo ¢lanky ty rozmanité do- 
pisy ze vSech uhli ¢eské viasti. 


KBRONIK A. 


Z% Prahy. J. Emin. nejdist. p. kar-- 


didal navStivil v nedéli 29. rijna arcib. se- 
minaf. O 2. h. odpoledne byl na neSporach 
v semin. chramu sy. Salvatora, naéez k a- 
lumnim v domaci kapli semindtské pro- 
mluvil o slovech Pisma (Mat. 6, 24.); Za- 
dny nemize dvéma pantm slouziti. Po té 
navstivil téz chovance k. arcib. konviktu, 
jichz jest 61. 

*—_* Poboznost 40hodinnd bude se 
konati od 6.—-10. listopadu u sv. Jiljf (u 
Dominikanf), od 11.—15. u V8ech Svatych 
na hradé. . 

*_* Dalsi stavebni prace na chramu 
sv. Vita svérilo teditelstvo jednoty sv.-Vit- 


ské dosavadnimu stavebnimu mistru. panu 


Krannerovi, synu zeméelého stavitele 
Krannera. 

Z Moravy prinasi ,Hlas“ radostnou 
zvést, Ze na vSech strandch se zakladaji 


JOS. 


katolicko-politické jednoty. Tak n. pr. v~ 


Rajhradé, Paskové, N. Bélé, v ‘Kominé, 
Zubtim, Kravsku atd. — Na ném. gymna- 
sium Brnénském, kdez lonského roku mod- 
litba pred vyuéovaénim a po ném byla od- 


Fr. Tykal. ~ 


@ stranéna, letos se ZAci opét modli pred a 


x 


po Skole. - 


 &Z Vidné. Jisty 7k obchodni skoly, 
14, pravime étrnacte let véku svého éftajici 
ohlasil _u svého p. fardte vystoupent syé z 
. cirkve katolické a prestoupenf nevi se ku 
_ kteremu nabozenstyi. Pan otec nadéjného 
tohoto mlddene¢ka potvrdil vyjadten{f jeho 
svym otcoyskym svolenim. — V I&lu sla- 
vila se 9. t. m. Zidovské svatba s takovou 
nadherou, Ze na pr. jenom uprayenf hodovni 
siné v hostinci stalo 10.000 zl. Hosti bylo 
80, za jidlo kazdého z nich dano 30 2l., 
napoje v to nepocitaje, rabin k tomu povo- 
lany dostal za svou sluzbu 15.000 zl, Otcové 
snoubenci jsou penézoménci. — Zaddost za 
propusténou ctihodného ministerstva Ho- 
henwartova jest od cfsate pana ptijata i 
sestavuje se ministerstvo jiné. 
_. _& Berlina. Dne 1. fijna t. r. v Panu 
zesnuly vrchni 1ada v ministerstvu sprave- 
dlnosti dr. yon Miihlen, horlivy katolik, od- 
kazal vy zavéti Spitdlu u sy. Hedviky, Vor- 
Sulinkam a Sedym sestrim v Berliné, panim 
dobrého Pastyfe v Charlottenburgu a skol- 
nim sestram ve Frankfurtu po 20.000 tol., 
thrnem tedy 100.000 tolarti. Po jeho umrti 
zbyl sice v ministerstvu spravedlnosti jesté 
jeden vrchni rada, katolik, 0 némzZ ale ka- 
tolické obec Berlinska ni¢eho nevi. 

ZZ Rima. Italska vlada pokraéuje v 
zrusovani klasterfi. Dne 14. tijna ubéhla 
lhfita, do které.se chudé jeptisky od _ sy. 
Antonina vystéhovati mély zklastera svého. 
Odchod jejich dal podnét k tklivym vyje- 
vim. Vysoka Sslechta poslala své povozy 
k prevezeni ctihodnych sester achudiékého 
jejich nabytku do klaStera sv. Susanny, 
kdez pristresi nalezly.. Ve vsech ulicich, 
kudy se jelo, daval lid hlasité najevo svou 
naklonnost k ubohym jeptiskim a syou 
rozhorcenost nad radénim novovékych Van- 
dali. Za jeptiskami jela co cestny privod 
dlouha fada voztii se zastupci Slechty a 
méstanstva. VSak jesté neni konec téchto 
tirednich vypovédi. Uredni list prinasi no- 
‘vy uikaz, jimz noviciat Jesuiti u sv. Ondre- 
je na Kvirindle se zrusuje a obyvatelim 
14denni Ihita k prestéhovani se dava. — 
Ze 36 professori na université, jimz uloze- 
no bylo, aby slozili prisahu vérnosti nynéjsf 
vladé, odhodlalo se k tomu jen 17, a ti 
nejsou Rimané, nybrz z vétsi ¢asti cizinci 
s revoluc{ do Rima pfised8f. Professofi, 
kteriz prisahu odepfeli, ani se nedostavili 
a jenom jediny Tancioni, professor chemie, 
‘svaj odpor pisemné odivodnil, tka, Ze co 
katolfk pifsahu tu sloziti nemtze, co Riman 


“et! 403 


ji sloziti nesmi a konetné ¢o utitel svo- 
bodné védy ji sloziti nechce. 

Z Ruska. Za Irkutskem, hlavnim mé- 
sté Sibfrska, lezi vesnice, odkudZ neddayno 
zidem jakymsi donesen za hranice list, v 
némz ¢isti bylo: Zde Zije 170 katol. knézi 
vypovézenych z Polska. Zakazdno nam méi 
sy. slouziti, zpovidati, sv. prijimanf podavati 
a s obyvatelstvem seznamiti se. Ze zou- 
falstvi p¥islo jiz 7 téchto vyhnancti o roz- 
um, 3 opilstvim nalezli_ smrt apres 10 jich 
prijalo viru ruskou. — Za hroznou touto 
zpravou prisla jina, z kteréz vysvita, Ze v 
tusku nastal obrat k lepSimu. V_ mésici 
zati t. r..zvéstovano totiz v8em tém-~ vy- 
hnancim z krajin baltickych, kteriz se od 
polského povstani r. 1863 v Sibifi a jinde 
v Rusku nalezali, ze jim udélena jest mi- 
lost a ze se mohou do vlasti své navratiti, 


-aniZ by se védélo, kdo se za né primlouval. 


Z této uddlosti soudt se, ze vlada ruska 
preje si vyrovnani sporu a dorozuméni s 
apostolskou Stolici, kterdZto domnénka by 
pravdé podobnou byla, kdyby vlada dotéené 
vyhnance na predesla mista byla dosadila. 
Tomu vsak neni tak: nebot fary duchovnich 
spravei zbavené a tudfz ositelé byly bud 
zruseny aneb jinymi duchovnimi osazeny. 
A tim sptisobem jsou onino knézf ze zajeti 
se vracejicf vydani vSeliké bidé Otrhani 
a bez pristresi jsouce zebraji o almuznu u 
dobrych lidi. Pri jejich navratu udalo se 
mnoho tklivych vyjevi, Cemuz se diviti nelze, 
nebot koho Sibir opét na syobodu propusti, 
ma proé by se radoval. Tak jeden zpivaje 
vkostele ,Gloria“ omdlel, jiny konaje sluzby 
Bozf byl tak dojat, ze musel ustati a ne- 
mohl dokonéiti. Kterak s nimi vldda na- 
lozi, nenf povédomo; v Rusku ale stézi bu- 
dou v duchovni spravé ustanoveni. 

Z Ameriky. V mésté Chicagu vy- 
pukl dne 7. ifjna zhoubny pozar, ktery dvé 
tretiny ohromného toho mésta v_ popel o- 
bratil. Hlrozné jsou zpravy, které nas o 
tomto pozaru- dochazeji. Ohromné domy 
obchodni, verejné budovy, kostely, neimo- 
cnice, sirotcince, tiskérny, banky, a okolo 
20.000 jinych domt lehlo popelem, takze 
nejméné 150.000 lidf nynf — v zimé — 
bez piistiesi jest. 

Chtfce kostely, a aspon éetnéjsf kato- 
lické budovy vypoéisti, které zhoubnému po- 
zaru za obét padly, musime jmenovati — 
na strané jizni mésta: chram sv. Pavla, 
chram sv. Ludyfka, chram P. Marie i s bi- 
skupskou residenci, a na strané severnf: 
hlavnf chrdm nejsvétéjSiho Jmena, benedik- 
tinsky chram sy. Josefa, chrém Neposkyr- 


a 494 = 


néného poceti P. Marie, a krasny, veliko- 
lepy chram Redemptoristi u sv. Michala. 

Z katol. budov pak jmenovati jest: 

akademii Skolnich bratfi, klaSter tak zva- 
nych Sisters of Mercy, klaster milosrdnych 
sesteY, klaster Benediktinek a Dominikanek, 
klaster Redemptoristi a Benediktint, katol. 
sirotcinec, a mnohé skoly katolické. Prote- 
stantskych chramé vyhofrelo 40 az 50. 

Viibec padi se skoda pozdrem timto 
spiisobend na 400 az 500 miliont tolard. 
Zajisté, ohromna to ztrata, jesté vice ale 
jest litovati‘ Ze i lidské zivoty, a sice ke 
dvéma stim lidskych zivottii v plamenech 
zahynulo; posud nalezeno v ssutinach jiz 
asi sto mrtvol, a kazdou chvili nalezajf se 

“jing. A aby mfra nestésti dovrsena byla, pri- 
cinila, seé byla, i zloba lidska, nebot v ne- 
smirném zmatku pozdrem sptisobeném, lou- 
peno a drancovano, ano i vrazdénoajinych 
zlocini pachano, které ani vysloviti nelze. 
Z mnohych hanebnych zlo¢ini vyjimame 
toliko, ze stari¢ky knéz, ktery se osmélil, 
bezbranné, ctihodné panf proti vilné di- 
voké sbéri hajiti, kyjem ubit ausmrcen byl. 

Koneéné smiloval se Bth nad hroznou 
bidou ubohych obyvatelii Chicaga, a seslal 
prudky dest, ktery zhoubnému pozaru ko- 
nec ucinil. 

Jak politovani hodny jest stav neStast- 
nych téchto pohorelych, patrno z listu, jejz 
biskup Foley svému arcibiskupovi poslal, 

'a jenz doslovné zni takto: 

V Chicagu, dne 11. fijna 1871. 

Drahy Pane Arcibiskupe! 

Racite jiz hrozné ono nestésti znati, 
které nas zastihlo. Nas hlavni chram, 6 
kosteli, sirotcinec, 3:klastery, dim u_,do- 
brého pastyie,“ nemocnice, a mnohé skoly 
lebly popelem. Sest étvereénich mil obvodu 
mésta obraceno v ssutiny. Na strané jizni 
stoji jiz jen jediny dim. Z mé residence 
zustal jen stit; knihovna ma jest zniéena. 
Dnes odstranime posledni ssutiny chramu 
St. Mary z ubohé ¢tvrté biskupské. 

Sto tisic obyvateli vyhndno z pribytki 
svych; mnoho jich zhynulo v plamenech, 
jini zadusilise koufem. Plynarny a vodarny 
jsou zmafeny. Jesuité prijali do své koleje 
vsecky sirotky. 

Jiz jsem Vasnosti telegrafoval a zadal, 
abyste vSem biskupim spojenych stati te- 
legrafoyati racil, by pristi nedéli aneb co 
mozna nejdifve sbirku zatidili. Myslime, 
Ze kdyzZ tuto prosbu v zdpéti na celou zem 
vaneseme, zajisté néjaké pomoci a néjakého 
ptispéni dosahneme, a mohu YVasnost uji- 
stiti, ze pomoci yelmi pottebujeme. 


Obyvatelé nepozbyli mysli, nybrz jsou 
pevné odhodlani, Ze mésto opét vystavi. — 
Zadém Vasnost, abyste pifspévky sdm pri-. 
jimati rd¢il; nebot zde panuje nesmirny 
zmatek. Jé pak mohl bych prispévky podle 
potieby od Vagnosti vybirati. Nedostane-li 
se naém od jinud pomoci, nemizeme zde 
pranic délati. 

RattezZ mne vSem mym pfratelim la- 
skavé odporuciti a modliti se za svého od- 
daného syna v Jezisi Kristu. 

Th, Foley, biskup v Chicago. 

ZAdanou sbirku arcibiskup hned vy ce- 
lém soustat{ nafidil. 


Pabérky. 
43. Uherska povést. 


V Uhrach bylo a jest snad jeSté roz- 
Sireno minénf, ze vrah hiichy zavrazdéného 
na se bére a za né odpovidati musf, poné- 
vadz obéti své piilezitost a prostredky ku 
pokani odnal. Toto minéni jest nepravé, 
nebo za své ¢iny bude muset kazdy sam 
odpovidati a kazdy ma, pokud ¢as, 0 svou 
posledni hodinku starost miti, aby ho ne- 
piipravenébo neprekvapila. S timto mi- 
nenim souvisf povést, ktera pravdé nepo- 
dobna neni a z které vidéti Ize, jak 
v ruce Bosi i to nejnepatrnéjsi lidem 
k zachranéni slouziti mize. Na osainéle 
stojicim zamku v uherskych horach zil Slech- 
tic se svym synem, ktery jesté dité byl a 
malo let poéital. Jak se to ¢asto v Zivoté - 
stava, ze jsou lidé svym pribuznym p/fflis 
dlouho ivi, zvlasté kdyzZ penize maji, nebo 
z jejich milosti ziti museji, mél i uhersky 
Slechtic pribuzného , jenz by rad po ném 
byl dédil, ponévadz ho jeho prostopasny Zi- 
vot mnoho penéz stal. Slechtic, aé byl jiz 
véku pokrodilého, nepodobal se jesté k 
smrti a v kolébce byl syn, jenzZ jméni otcovo 
zdéditi mél. Za penize mize se vSe do- 
stati, jak se ze zkuSenosti rikdva a tak se 
nasli za penize také dva lotri, kteff tomu, 
jenz se dédictvi do¢kati nemohl, zavrazdé- 
nim §slechtice a jeho ditéte kcflijebo prani - 
dopomoci méli. V noci, ktera se jejich dilu 
priznivou byti zdala, vylezli na zed, jenz 
zimek obkli¢ovala a chranila. Tichymi 
kroky jako kocky yvkradli se ke komnaté, 
kde Slechtic se svym ditétem spal. Na- 
slouchali, zdali vSechno jiz v spdnek uko- 
lebano jest, slySeli ale mluviti. Otec se- 
dél u postele je&té bdictho syndéka a vy- 
pravoval mu> povidky, az by mu spdnek 
ocka zavtel, Vrahové museli¢ekati. Skoro 
ani nedychali a slySeli kaZdé slovo, které 


-uvnit? mluveno bylo, ,Ano, mé dité, tak 
jest, ukonéil otec prévé povidku, ,,vrah 
musi za vSechny hiichy trpéti, které za- 
vrazdény spachal.* 

‘Znenahla vSe utichlo. Vrahové vstu- 
puji a obracejf se oba k mistu, kde dité 
v sladkych snech spalo. ,,Jdi ty ku sta- 
rému!“ volal jeden k druhému, ,,j& s di{té- 
tem hned budu hotov. .,Nikoli, ty musf§ 
jiti; jest vyjednano, abys ty starého zabil. 
Tak se hadali nejprv v tichosti, nebo kazdy 
chtél jenom dité usmrtiti, které jesté zaAd- 
ného hifchu nemélo, pak poéali hlasitéji se 
domlouvati, tak ze slechtic se probudil a 
po ruénicich sahnul, které tu na blizku vi- 
sely. Padla réna a loupeznici udéseni od- 
tud utfkali. Otec i dité byli zachranéni, 
ponévadzZ zadny z loupezniki nechtél 
hifchy starého své svédom{ obtfziti. 

O kézby kazdého svidnika podobna 

mySlénka od zlého skutku odvracela! 2. 

44, Postavenié redaktorovo. 
Postaveni redaktorovo nenf bez trnf. 

To ukazalo se na p. W., jenZ v jednom 
irském mésté zarazil noviny. Prvni slo 
obsahovalo titok na hernu, kdeZ se nékteri 
nigemové schazeli a o penize okradali. 
Panu W. bylo pisemné dano na védomost, 
aby v svych titocfch ustal, a¢é nechce-li si 
utrziti notny vyprask. On vSak odpovédél, 
Ze pristi cislo novou duitku prinese, coz se 
i stalo. Téhoz pak dne, kdyz nenavidény 
p. W. ntizky drze v rukou sedél v redakci, 
vrazil nahle do dverf zavality muzkratkym 
ale silnym kyjem jsa ozbrojen. ,Kde jest 
redaktor?“ otazal se zhurta. ,,VySel- ven,“ 
odvétil p. W., ,ale hned zase pfijde. 
Raéte se zatim posaditi a novinami se ba- 
viti.“* Hrozny chlap se posadil, polozil 
nohy jednu pres druhou a poéal Cisti. Za- 
tim Sel redaktor po schodech doli, u dveri 
nalezl jiného Clovéka rovnéz dlouhym klac- 
-kem ozbrojeného, z Gehoz seznal, ze ¢lan- 
kem svym v novinach uhodil do Zivého. 
»Kde jest redaktor“ tazal se ho novy pit- 
chozi hlasem hromovym. ,,Jest-li v_ re- 
dakci ?“ ,,Ano,“ odpovédél p. W.,_,,na- 
leznete ho v redakci ¢tenim novin zamést- 
naného.“* MuzZ s klackem hnal se po scho- 
dech vzhiru bera vady ¢tyry na jeden skok, 
vrazil do pokoje a bez prodlenf i na toho, 
kteryZ tam ¢ekal. Vzplanul boj vztekly, 
v nemz se oba chlapici na vzajem modfi- 
nami zmalovali a posléze vérné se jeden 
druhého drzice po schodech doli se syalili. 
Dole je zdvihli dva straznici a pozvali, aby 
na nejblizsi straznici od namahani syého 
gobé odpocinuli. 


a 408 oe 


-Literarni oznamovatei. 


*—* | Posudtnd kazatelna.‘' Syazek 11. 
(ifjnovy) obsahuje duch, feé pri svécenf Bozt 
muky, pri odhalenf pomniku dr. Fr. Suiila, 
nad rakvi P. rektora Ondfeje Rettiga, nad hro- 
bem dékana Jos. Zemana, pii slavnosti svéceni 
praporu Roudnickych vyslouzilei vojenskych, 
na slavnost riZencovou o riizenci; na ned. 
XVIII. po sv. Duchu: Zpovéd jest kazdému 
pottebna a uzZiteéni; na ned. XIX. o doyole- 
ném hnéyu; na ned. XX.: Bih kazdého élo- 
véka zyléstni cestou k sobé vede; na ned. 
XXI.: Buh jest nejvys milosrdny; na slavnost 
posvéceni chramu: 1. Posvétné véci zevnitr a 
uvniti chraému, 2. Jméno, Oko, Srdce bozi pre- 
byvaé v chramé, 3. Va4ziS-li si chramu P4né; 
na den sy. ap. Simona a Judy: Proé nendvidi 
svét sluzebniky Kristovy ; na ned. XXII.: Laska 
k ylasti nuti, abychom davalico jest cisarova, 
cisati a co Boziho Bohu. 

*__* Katol. spolek tiskovy odboru némec- 
kého rozesilé idim svym co 3. a 4. letosni 
podil tyto dva spisy: ,Das Leben der hel. 
Landespatrone Béhmens Cyrill und Methud, 
Ludmila, Wenzel, Adalbert, Benedict mit den 
Briidern, Procop, Veit, Cosmas und Damian, 
Sigismund und Norbert.“ Von J. Zenefels. 8. 
76.— , Volkskalender des katholischen Press- 
vereines in Prag fir das Schaltjahr 1872.4 
I. Jahrgang. 8. 112. Oba spisy nékladem spolku 
a tiskem kniz. arcib. knéhtiskarny. 

*_* Dédictvt Malitkjch v Hradei Kra- 
loyé uéinén, jak doslych4me, z arcidiecése Praz- — 
ské véasny navrh, aby upustilo od ustanovent, 
ze kniZky na podil ditkam jen zivym vydavati 
a po smrti pred jich 16. rokem zastavovyati se 
maji. — Ndvrh ten jest prijat, a tim odpada 
velika prekézka, proé rodiée a kmotfi pri kitu 
sv. ditky slabé zapisovat nedavaji. Védouce ale, 
Ze rodite ditéte do D. M. zapsaného, i kdyby 
zemfelo, do plnych 16 let od jeho narozenf, 
kniéky dostdvati budou, zajisté nyni bez obavy 
ztraty dvou zlatych ditko svoje do D. M. za- 
psati daji. Piejeme tstavu tomu z tohoto v 
praydé liberalniho ustanovenf hojného zdaru! 

*_#* Obrazy 2 prirody.“ Sestayil pro 
mlddez katolickou Antonin Dudek, uéitel v Slu- 
hich. Podil pro tidy ,Dédictvi Malitkych“ 
éislo 15 (r. 1871). Tiskem Ladislaya Pospf- 
Sila a nakladem Dédictvi Mali¢kych vy Hradci 
Kralové. Str. 174s mnohymi péknymi obrazky 
as napévy, Vyobrazeni tu  ssayci, ptici, 0- 
bojzivelnici, ryby, hmyz, ¢ervi a ndlevnici, — 
Spoluoudy Déd. Malitkych stati se mohou ditky 
az do yyjiti 16. roku svého stati polozenim % 
al, jednou na vidy, skoly arody vkladem 5 zl, 

*onw* »Zlaté listky.“ Darek utloyékym 


ditkam do ,,Zlaté knihy* zapsanym. | Sporddal 
prof. K. A. Madiera. Cislo IX. Nakladem 
»Zlaté knihy vy Pisku 1871. Str. 164, mimo 
11 str. spravnich zdleZitosti a 10 str. vykrest, 
-s 3 obrazky. Obsahuje bajky; navod. k vy- 
-ucovani kresleni volnou rukou; povidku Sofie 
Podlipské : Ziva loutka; Erbenovu povest : 
-Diouhy, Siroky a Bystrozraky; Na fece o fece; 
Vyprayovani 0 opicich; Hry ditek; sprayni 26 
lezitosti. 
—* ,Zlaté klasy.*  Daérek dospélejsim 
-divkam do ,,Zlaté knihy“ zapsanym. | Sporadal 
prof..Jan Suda. Cislo [X. Nakladem , Zlaté 
knihy“ vy Pisku 1871. Str. 164 mimo 11 str. 
spravnich zdlezitosti. S obrazkem. Obsahuje: 
Libusin soud z rukopisu Zelenohorského a roz- 
bor basné této; divéi obrazek od Zofie Pod- 


lipské: NaSe Matenka; Bendtky ylaSské (obra- | 
zek cestopisny); O- rostlindch vlaknovitych a | 


basné ; pak téZ spravni zdlezitosti, 

*_* Tiskem a nékladem knéhkupectvi 
B, Stybla vy Praze vySsly tyto kalendafe na r. 
1872.:.,,Pokrok.“ Prostonarodni kalendat, po- 
kladnice ¢éteni zibavného a poutného. Roénik 
XVI. Stitulovym obrazkem a 2O illustracemi. — 
,Holeduiéek.“ Narodni kalenda? katolicky. — 
»Lrager Bote.“ Haus- und Kirchenkalender. 


-Tyto dva kalendare maji mimo ilustrace y textu | 


co titulovy obrazek dievorytinu pfedstavujici 
‘nejdist, svéticiho biskupa Prazského dr. Karla 
Fr. Pruchu. 


hk s w | 
*_* | Tvarognalstvi pro skoly obecné,“ 


Sepsal Jan Hrdy, uéitel prazsky S 35 pfivod- 
“nimi obrazci. V Praze 1872. Nakladem knéh- 
-kupectvi Mikulase a Knappa v Karliné. Str. 
52. Cisty vytézek pripada ,,Jednoté utitelské“ 
y kral. hl. mésté Praze. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazskéin. 
V Panu zesnuli: 

p- Karel Uilik, jubil. knéz, faraét v Liboci, 
2. listop. (nar. v Praze 29. ledna 1797, 
vysy. 6. srpna 1820); 

p. Bernard Sorgen frey, os. dékan ye Frau- 

enreuthu, ¢. kons, rada, byv. k. arcib. vi- 
kar a okresni Skoldozorce Chebsky i ordin, 
komisar c, k. gymnasia tamtéz, kand, dr, 
theol., atd. 25. fijna, (nar, 24. pros. 1801, 
vysv. 28. brezna 1825).*) 


*) Dovidame se, ze v den a hodinu pohibu to- 
hoto horlivého a zaslouzilého sprayee du- 
chovniho, jenz pres 20 let byl nad jiné bed- 
livéjsim arcib, vikétem a skoldozorcem, bylo 
naiizeno vyucovani mladeze ve Sskole.’ Po- 
hieb otce a pritele mladeze odbyvan) tedy 
bez mlideze, aby zjeyna byla ucta a vdé- 
énost noyoy ka. 


; Vienne jso: : 
p. Ant. Conrad, sekretat vikariatu Kladskeho 
a duch. spravce nemocnice v Scheibe, 
p. Jos. Bendelin, far. y Eisersdorfu, 


p. Jindiich Zépfer, dozorce elem. “Skok farsé a 


vy Mittelsteinu, a 
p. Vac. Eber, zpovédinik Milosrangete enter 
v Praze, obdrieli expositorium canonicale. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Jan Roskot, kapl. v Sedléanech, za adm. 
do Krasné Hory ; 
p. Frant. Svobodny, adm. v Schénlinde, Za 
kapl. do Sedléan ; ° 
p. Vae. Brzek, kapl. z Podéepic do Jesenic: 
p. Frant. Bladek, k. z Jesenic do Padéepic: 
p. Fr. Dolejst, neom,, za koop.do Schonfichtu ; 
p 
Pp 


oa 


Fr. Maurer, n., za koop. do Schénlinde; 
Jindfich Scholz za adm. do Oberschwe- 
deldorfu (v Kladska) ; 


p, Ant. Conrad za duch. sprayee nemocnice 


v Scheibe (v Kladsku) ; 

P. Ant. Schneider, kiiz., za koop.:u sy. Fran- 
tiska v Praze. 

Uprazdnéna mista : 

Krdsnd. Hora, fara patron. p. Maurice: kniz. 
z% Lobkovic, od 24, Fijna: 

Klinghart, fara patron. nabo%, matice, od 25. 
rijna. 
V_ biskupstvi Kralohradeckém, 


V Panu zesnul: 


| P. Basil Budésinsky, t. prem, y¥ Zelivé, farat 
ve Vojislavicich, 26. tfjna (nar. Vv Chrasti . 


238. led. 1808, vysv. 25. Cervence 1834). 
Ve spravé duchovni ustanoven jest : 

P.. Method Nyult, #. prem. v Zelivé,.za adm. 
ye Vojislavicich, ‘ 

V biskupstvi Litométickém, 
Vyznamenani jsou: 

P. Leonard Ant. Patzelt, %. sv. August., he 
fary v C. Lipé, jmenovan Os. farétem; 

p. Vince. Hames, kapl. v Libuni, opdrgel prayo 
synodalii. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Jak. Anechtel, admin, za farate vy Hornich 
Habarticich ; 

p. Ferd. Wagner, katech. na divéi skole, vy 
Litoméficich, za koop, v Jilové ; 


p. Frant. Grosse, kaplan v Sluknové, za adm, 


ve Fugavé ; 
p. Kajetan Hartig, farat vy Heinersdorfa, ystou- 
pil na staly odpo¢inek ; 


-p. Ant. Schneider, kapl. vy BOM estoupil do. 


fr. ktizoy. v Prive 


Do Budéovic: Ve prospéch Kostela pe 


Vaclava slouzil vp. Jos. Plasil 40 m&i sy.” 
Rozlusténi hadanky v p¥edeslém Cisle: 


Morava, Avar, var, vor, mor, rov, anos Roma , 


~Tiskem kniz, arcib, Tmibtiskamny za Rohlicka a Sicverse Y Praze, 


g Roénik XXI. py Praze dne 15. listopadu 1871.  Cislo 32. 


Vydava se Predplaci se 


i 4 4 @ f 
5. 15. a 25, : v expediei 
kazdého mésice. & u véech rddnych 
Redakce: ; 
sale. pa seminéfi na rok Ag. kr 
3. Lee 2 : » . 
Bi na pilr.: 171.30kr. 


Expedice: Po posté: 


katol. knéhkupectvi 4 : ‘i asp th 
, Celoroé. 3 zls— kr. 
B. Stybla as a 0 1¢ Q pilroé,1 zl. 55 kr. 
na_ sy,-Vacslavském e . 


némésti, dis. 786-II. odpcaparkk y 
Nedoala éisla etnise neprijima. 


reklamujte neidéle v  Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, — _2odetliva disle 


se neprodayaji 


»Spravedinost zvysuje narod, ale hiich bidné éini narody.“ (P¥isl. XIV. 24.) 


0 zrnu horcic¢nem. neutlumi tito pohansky smasleficé lidé pravou 

ee : cirkev ? Kdoz to mnozstvi obrdté a posvéti? 

Dyé feti (dle Hirschera) podav4 Boh, Hakl. A nezajdou brzy kiestané horlivi v. tom 
Il. mnozstvi? — 


Ne dosti na tom: dobiia uprimni, kteri 
»Podobno jest krdlovstvi | y dobé prondsledovani s prikladnou veér- 
nebeské zrnuhorcicnému." | nosty yytrvali, méli nyni novd a velmi 
(Mat. 13, 31.) Sten PEON TAD TE ‘ , 

tézkaé pokuSeni prestati. Doslat cirkey ve- 
liké cti a vaznosti, dostalo se ji bohatstvi 
a statki, a knézi a biskupové, kteri diive 
die prikladu apostoliv v chudobé a sebe- 
zapreni travili zivot svaj, nynf bohati, vzne- 
Seniave vSem dostatek majici ucinéni jsou. 
Povstavaly vSudez nadherné, Kristu zasvé- 
cené chramy, skvélé slavnosti a privody. 
Drivéjsi smutek stal se radosti a prisna 
vaznost véricich vzala nyni na sebe tyat 
veselou. Aj, jaka ztoho nebezpetii dobrym 
a vérnym! — 

A skutecné, jestlize s podivenim jest, 
ze cirkev: Kristova jesté mala nepodlehla 
krutym prondsledovdnim vnéjsim: s vétSim 
jesté podivenim bylo a vétsim jesté dika- 
zem pomoci a ochrany s hury, Ze zrno to 
horciéné vSemi témivystirelky bohatstvi, cti, 
slavy, mnozstvim pohansky smislejicich, je- 
jich zvyky a mravy, uduSeno nebylo! A 
hle, ani tato nebezpeci semeni horéi¢nému 
neuskodila. 

Na tom vSak nebylo dosti. Postupem 
éasu strasné boute a hrozné prevraty sti- 
hly ty zemé, v kterych cirkev rozvinovati 
se pocala, Ndrodové povstali proti ndrodim 
ajedni tisklidruhé. Tam, kde az po tu do- 
bu v jihoevropskych krajinadch cfirkey v 
miru a pokoji zkvétala, privalili se na ni. 
barbarsti ndrodové od severu, opustivsi vlast 
a krb a hledajicf v krasnéjSich krajinach 
jiznich nova sidla rodinam svym. O nekles- 
ne pred témito barbarskymi narody, jako 
klesli nadrodové, i cirkey Paéné ledva se 

32 


Uvazovali jsme v piedeslé feci v tom, 
kterak podobenstvi Pané o zrnu horéi¢ném 
se uskutetnhovalo, kterak z nepatrnych po- 
éa4tkii cirkev vzrostla vy mohutny strom, 
kterak neuSkodily ji ani boure zevnéjéi, 
pronasledovani od cisattiv rimskych, ani 
utrzky a zlomyslné, krivé povésti, kteréz 
o krestanech roztrusovali nepratelé » jejich 
ustné i pfsemné. — AvsSak tim nebylo vse- 
mu konec, tim neznikla cirkev vsech strasti 
aboji. Jiné boure dolehajici na ni bylo ji 
jesté prestati; jak zevnéjsi, tak boure po- 
vstalé v liné jejim od vlastnich déti jejich. 
Rozjimejmez o tom, abychom poznali, Ze 
cirkevy skutecné jest Ustav spasy, ustav 
bozsky, 

Kdyz cirkvi Pané dana svoboda a ci- 
sar Konstantin ediktem vydanym v Milané 
r. 313 krestanstvi nznal a prohlasil za na- 
bozenstvi statni, hrnulo se na tisrce poha- 
ni do ovcince Kristova. Av8ak vyznani je- 
jich z veliké Casti nebylo upifmné. Srdce 
jejich nendsledovalo Krista, ale spfSe béa- 
ze a ohledy lidské, ze tak v obyéeji bylo, 
anebo Ze krestanstvi ¢asny zisk jim pfrina- 
Selo. Nevédéli niGeho o kifzi Kristovu, nic 
0 zapreni sebe a odeprenf si svéta, byli 
jesté plni svétského, pohanského ducha. A ro- 
ynéz takové byly jejich mravy, necudny a 
prostopasny ; byli krestany slovem a jmenem, 
ale srdce jejich daleko bylo od. Krista. I 
taze se srdce citlivé: Jaké zlo z toho asi 
povstane cirkvi Pane? Nezaplayi tito a 


ee se RN if eps 
uchytivsi ? Nezaslapou jivprach jako ony? 
Aj, ty hordy divoké, coz budou rozumeti 
nauce té vznesené, kterdz kaze zaprent sebe, 
pokoru, ldsku, éistotu? — A hile, stal se 
pravé opak toho, co by élovék o¢ekaval! Ty 
divoké hordy piijaly viru Kristovu a suro- 
vost jejich tak mdlo uSkodila ji, ze pravé 
opacné vira tato mravy jejich znendhbla 
zmirnila a uslechtila, a bujarou silu vnich 
spocivajicf k nejhlubsim citim, k nejvzne- 
Senéjsim ¢inim krestanskym roznitila a nad- 
chla. Kiestanstvi jako kvas proniklo evrop- 
ské nérody a stalo se ndbozenstvim u nich 
panujicim. 

PoukazavSe k tomu, jak velikych ne- 
pratel zevné cirkev premoci musila: nevy- 
pravili jsme tim nikoli ta nejvétst jejt ne- 
bezpeti a zla nejhorst. Nejzurivéjsi nepidtelé 
jejt povstavali v lind jejim vlastnim. Pomy- 
slemez na to mnoZstvi bludariv, kteri po- 
ystavali (a hledice k neposlusnosti, pySe a 
nedovére lidského ducha) také poystavati 
musili. Povazmez, jak dilezitych ¢lankt 
‘viry se dotykali, jak mnoho privrzenct zis- 
- kaliadle prevracenosti lidského srdce také 
ziskati musili! Aj, kdoz, rcete, pozna tu 
pavodni, ¢cistou, ryzou pravdu, jak ji boz- 
sky onen utitel s nebes pfines], kdoz ji 
pozna u prostred tolika bludi, kdo ji ¢i- 
stou aneporuSenou zachova? — Nebylo-liz 
hned na zacatku krutou rozepri, ma-li kre-, 
stanstvi byti nabozenstvim svétovym, tedy 
ipro pohany, Cilijen pro zidy? nespolehali 
se titona télesny piivod svij od Abrahama, 
na obfizku, naskutky zikona, zapominajice, 
ze evangelium dar jest svobodné lasky Bo- 
zi, a smireni s Bohem vy krvi Kristové ze 
vyhradné jest dilo milosti Bozi? — A kdyz 
hlasdno lidu o distojnosti Clovéka, 0 rov- 
nosti vsech pred Bohem, o osvobozeni od 
hrichu a o povolani k duchovné svobodé, 
aj, nerozuméli-liz mnozi tomu tak jakoby 
zadného zakona a zadné vrchnosti svétské 
jiz poslouchati nemusili? — A kdyz hldsa- 
no o blazené nesmrtelnosti, a ze Kristus 
opét prijde, zdaliz mnozf, smyslnou fisi a 
smyslné radosti o¢ekavajice v_ blouznéni 
svém od prace neustavali ruce v lino skla- 
dajice? a kdyz Kristus neptichdzel, zdaliz 
mnozi v prevracené vire své hned zase ne- 
fekli, Ze neni ani zidného z mrtvych ysta- 
ni, anebo Ze jiz bylo? — 

A jako v prvnich dobdach cirkve: tak 
se dalo i pozdéji. — 

Jest zakladnf pravdou uéeni Kristova, 
ze jest jeden Bih, phvodcea stvoritel vsech 
viditelnych i neviditelnych vécf, a Ze jest 


a a err ee ee ee ee 


jeden Syn Bozi, ktery od vékG u Boha ° 


4 


Otce byl a skrze néjz véecky véci u¢inény 
jsou, aZe v ¢ase Clovékem se stay za nas trpéel a 
umiel: a Zejest jeden Duch sy. osobny, jako 
Otec a Syn, staly ndS uéitel a utéSitel. A 
viak vSecky tyto zdkladni pravdy sv. naSeho 
ndboZenstvi od bludativ jinaéenya upirany 
jsou; tak upirali nékteti, ze dobry Buh ten- 
to svét stvoril (Gnostikové) ; jini, ze nestvoril 
ho svobodné az niéeho; jini zase vedle Syna 
Bodiho myslili si veliké mnozstvi z boha 
vyplynulych bytosti; jedni upirali bozské 
poslanf Kristovo a stejnou s Bohem Otcem 
prirozenost; jiniskuteéné jeho ¢lovécenstvi, 
tvrdice, Ze télo mél jen zddnlive; jinizase upt- 
rali osobnost a bozstvi Ducha svatého, — Je- 
dniupfrali pot*ebnost pro clovéka nulosti Boze 
(Pelagius) tvrdice, ze Clovék sim ze sebe, vla- 
stni silou spasitise miZe, upfrajice porusenost 
élovéka prvotnym hifchem; jini zase tvrdili 
(Luther), ze élovék prvotnym hrichem skrz 
naskrz zkaZen jest, a nicim z viastnich sil 
ku spasenf svému pfispéti nemize. 

A jako s témito, tak nakladano i s o- 
statnimi ¢lanky uceni Kristova; nenf snad 
jediného, kteryzby nebyl upiran, aneb pretvo- 


-fen, aneb premudrovan byval, ana néjz by dr- 


zou kacirav rukou nebylo sahauto byvalo! — 

Opakujeme otazku: Kdo po tolikerych 
bludech, po tak drahném Gase pozna jesté 
presné, neporusené uceni Kristovo?  je-li 
mozna, aby se¢isté a pravé bylo zachovalo? 
a jestli Ze se zachovalo, kde ho nalezti? 

A hle, coby se lidem nemoznym zdalo, 
jest a stalo se skuteéné, U prostired toli- 
kerych bludii udrzelo se, jako lod Noemova 
na spoustach vod, ryzé evangelium Kristovo 
v pravé cirkud, v té tctiz, ktera phvod svij 
ma v Kristu a v ném trva od potatku a 
také jedina tento ptivod svdj dokazati mize. 

A tak skutkem se stalo slovo Pané: 
rA aj, jd Svdmi jsem po vsecky dny, az do 
skondnt svéta, ajiného Utésitele dim vdm, 
Ducha pravdy, kterjZ by s vdmi zistal na 
véky!* Bludy zmizely a ptivodcové jejich 
jen z déjin zndmi jsou; co jeden den utvoril, 
druhy zase zboril; avSak cirkev Pané trvd 
stdle, nebot zalozena jest na skdle a slovo 
Pané neustdle se plni, Ze brany pekelné jt 
nepFemohou. 

Tak tedy zrno horéiéné, krvi Kristo- 
vou zalité, prese vSecky ptekdzkya vieliké 
boure vnit* 7 vné vyvraceno nebylo.  Po- 
znejinez zZ toho, ze bozské ustanovent jest 
ta sv. nase cirkev, ten tstav spdsy; a u- 
znavajice bozsky pivod jeji, pfivinme se 
k ni s tim vétsi vérnosti co pravi jejf sy- 
nové. Budmez i my tim ptactvem nebe- 
skym, kteréz priléta a bydli v stinu ratolestf 


ay ot. 


woe 495 os 


~ stromu toho; bydlemez tu vidycky, vérné 


stromu toho se drzice a jisti budme, Ze, 
jako strom sam chranén jest vy88i moet 
(Bozi), i nas t&aZ moc vzdy chraniti bude 
ode vSeho zlého a pfrivede Stastné do cirkve 
Bozi oslavené — tam na véénosti. Amen. 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LXV. V nedéli XXIV. (posledni, letos 
XXVL) po sv. Duchu. 


Fosledni evangelium y .cirkevnim roce 
(Mat. 24, 15—35.) jedna 0 verejném, po- 
slednim soudu. 

1. Hrozné, straslivé jest vsecko, co ndm 
dnesni sv. evangelium oznamuje. Sami svati 
se trasli pfi pomnént na den posledniho sou- 
du. ,Béda mné, vzdycha sv. Cyprian, az 
budu muset predstoupiti k soudu.“ — Vice 
zajisté my kr. priciny mame bati se; soudu. 
»Hroznét jest upadnouti v ruce Boha 2Zi- 
vého.* (Zid. 10,31.) ,,Ponévadz spravedlivy 
sotva spasen bude, bezbozny a hrisnik kde 
se okaze?“ (I. Petr. 4,18.) Prestanme tedy 
hfesiti a nemusfme se posledniho soudu 
strachovati. — 

2. Dilezité, krasna jest poznamka, 
kterou u¢inil sv. Augustin v dneSnim_ sv. 
evangeliu: ,,Den posledni, di on, zastane 
kazdého v tom stavu, v jakém odeSel v po- 
sledni den svého Zivota. Jak kdo zem*el, 
tak bude souzen.* — Proto dbejme kr. 0 
dobry den své smrti, pak bude iden soudu 
pro nas dobry, radostny, potésitelny.“. — 

3. Tehdyé — kdyz Pan Jezis prijde 
soudit — tehdyf budow kvileti vsecka poko- 
lené zemé.* Nez tu bude pozdé hifsniku 
natikati. Nyni, dokud jest ¢as, oplakévejme 
hiichai svych, abychom potom nemuseli kvi- 
leti pro né. ,VSichni zajisté ukdzati se 
musime pred soudnou stolici Kristovou‘. (II. 
Kor. 5, 10:) ,Spravedlivého i bezbozného 
souditi bude Bah a tehddéz bude éas kazdé 
véci.“ (Kaz. 3, 17.) ,,Syn Glovéka pfijde v 
slavé Otce svého a tehdaz odplatijednomu 
kazdému podle skutki jeho.* (Mat. 16,27). 
»Vizte bratif, kterak byste opatrné chodili 
ne jako nemoudii, ale jako moudif vyku- 
pujice ¢as.“ (Ef. 5, 15.) 

4. ,,Ohavnost spustént na misté sva- 
tém‘, jizto Pan Jezis v dnesnim sy. evan- 
geliu predpovédél, znamena netoliko zneuc- 
ténf chrdmu Jerusalemského, nybrz i po- 
skvrnéni chramu Zivého, chramu Ducha sv., 
kteryZ jsme my lidé, dle téla iduse. ,»obram 


Bozi, pise sv. Pavel, svaty jest, kteryz jste 


vy.“ (I Kor. 3, 17.) Proto chrante se kt. 
vseho, co tento chram Bozf poskvriuje a 
pozorujice ohavnost spustén{, jizto hitch 
sptisobil v ném (vy télei v dui), utecte na 
hory t. j. pozdvihnéte o¢i i srdce k nebe- 
sim. Buh jediné maze a bude vas chraniti. 
Proste Boha, aby utikanf vase nebylo v zi- 
mé, t. j. abyste pokanfm neodkladali az na 
konec Zivota; nebo ,, bude tehd4z souzent veli- 
ké,‘‘ tehdy nesnadno bude moci hiisnfk se kati, 
proto ze nechtél se obratit, kdyZ snadno 
kati se mohl. — ,,Viztez bratii, aby snad 
nebylo v nckom z vas zlé a nevérné srdce, 
kteréz by odstupovalo od Boha Zivého.... 


| Dnes, uslySsfte-li hlas jeho, nezatvrzujte srdcf 


svych. (Zid. 3, 7—11.) 

5, Jak starostlivé vystitha Pan Sex¥ 
své ucentky falesnyjch prorokd, ktert, aé sli- 
buji lidem blaho a spaseni, jen neStastny 
je Ginf. A takovych falesnych prorokiv a 
svidciv je dosavad mnoho, kteri by radi 
lidi pripravili o virua nevinu. Nevérte jim 
ky.! Jen Kristus s nami dobre a upfimné 
minf, On toliko maslova Zivota, Onjest cesta, 
pravda a Zivot, jen skrze Ného prichazime 
k Otci, dosahujeme spaseni. (Sk. ap. 4, 12. 
Jan 6, 44, 10, 7—9.) 

6. Tehdy — 0 poslednim soudu, di 
Pan Jezis — ,,ukdZe se znamené Syna élo- 
véka.* Aby pak nam toto znameni — sv. 
kiize — bylo k spasenf a ne k zavrzZenf, | 
ucinme ho jiz nyni heslem veSkerého své- 
ho jednania opominani. V krizi zvitézime. 


Duchovni skoly vychovaci. 
Podayé Vaclav Krupsky. 


1. Nejstarsi zpravu o tstavech, které 
se vychovavanim mladeze k ctnostnému Zi- 
votu, a jejim vyucovanim ve vécech k du- 
chovnimu stavu nalezejicich obfraji, nalezame 
v prvni knize kralovské v k. 19, 19., kde 
Se oznamuje, Ze v mésté Ramatha ziizen 
byl takovy tstav vychovavaci, jmenem Na- 
joth, kde se Samuel prorok se svymi uée- 
niky zdrzoval. Citani a rozjimani zakona 
Mojzigova, spoleéné modlitby a skladani i 
zpivanit posvatnych Zalmt a jiné tomu po- 
dobné prace duchovni byly zaméstnanim 
téchto uéeniki prorokovych. Pouceni vsak 
0 posvdtnych ukonech, které se od knéi a 
leviti starozdkonnich v chramech ditimély, 
davali otcové svym syntim, kteri v ouradé 
knézském neb levitském, a¢-li k tomu dle 
predpisii Mojzisovych sptisobni byli, po ot- 
cich nasledovali. T'yto Skoly prorocké byly 
ysem jivochtim, jak z levitického tak i 4 

32s 


— 600 ~ | 


jiného pokolen{, pifstupny, a doély avlaste 
za ¢asu prorokd jElidse a Elisea velike 
obliby. Zbytky téchto prorockych skol, ac- 
koliv jiz nakazené duchem farisel, udrzely 
se az do Gasu nageho Pana Jezise Krista; 
bylyt zidovské Skoly v Jerusalémé pod na- 
zvem Alexandrinskych, Cyrenskych, Libertin- 
skych atd. Sdm sy. apostol Pavel pravi 0 
sobé, Ze byl vychovan v Jerusalémé u no- 
hou uéitele Gamaliele. (Sk. ap. XXII, 3.) 

2. Prechdzejice ze zdkona starého do 
nového, nalezime prvni a nejdokonalejsi 
Skolu u samého Vykupitele naseho. Vy- 
chovavalt po tii leta své apoStoly a uée- 
niky slovem a zivotem svym k jich budou- 
cimu povolani, Ginil je na chyby vlastni i 
cizi pozorny, (Luk. XII, 1. IX, 55.ajinde) 
_ vykladal jim v soukrom{, o éem byl verejné 
k lidu mluvil, (Mat. XIII. 36.) hlasal jim 
_ vSeliké tajemstvi kralovstvi Boziho (Sk. ap. 
I. 3. Efes. I. 9.), a ved] je cestou ldsky 
a pratelstvi knejdokonalejsim ctnostem, tak 
Ze vsecko opoustéli, vSeliké obtiznosti chu- 
doby a nouze a opovrzenf a prondsledovani 
mileradi snaSeli, ano i s radosti svaj Zivot 
pro Boha a své apoSstolské povolani v obét 
kladli. 

3. Die tohoto prikladu Spasitelova 
Fidili se pak sv. apostolové a_ biskupové 
prvnich stoleti krestanskych u vyucovant 
svych duchovnich pomocnikti a nastupcd. 
Jako si sv. ap. Petr sv. Marka, Materna, 
Apollinare, sv. ap. Pavel svého milého Ti- 
mothea, Lukase, Tita a jiné, sv. ap. Jan 
svého Ignacia Antiochenského, 
Smyrnenského atd. vychovavali: tak mi- 
vali i biskupové jinochy a muzeokolo sebe, 
které vykladem zakona BoZziho a pisem sva- 
tych, a navodem k sluzbé Bozi schopnymi 
uciniti se snazili, aby stédo duchovni po 
nebeské cesté voditi mohli. Kde toho mist- 
nost a almuzny véricich dopoustéli, zi- 
stavali biskup a duchovni synové jeho po- 
spolu; kde vsak, jako na venkovéa v men- 
sich osadach,spolecny zivot nemozny byl, adu- 
chovni v ru¢éni pracianeb ve vzdélavant rolf vy- 
zivu svou hledati museli, tu spokojili se, kdyz 
treba jen jediného dosti vycviceného a ctno- 
stného krestana za svého pomocnika neb 
ndstupce yvysvétit mohli. Tak vstoupil sv. 
Serapion (Brev. Carm. p. hiem. 14. Dec.), 
jenz dtive pastyrem byl, na biskupsky sto- 
lec mésta Trimythus; sv. Severus, jenz dle 
legendy bud tkalcem neb soukenikem by), 
stal se pro svou zboznost biskupem mésta 
Ravenny (Off. prop. Boh. de anno 1767); 
sv. Eligius stal se ze zlatrika biskupem 
Noviomskym. (Karlika Ziy, Sy. 1. pros.) 


| tiz uirad katechetiv. 


Polykarpa_ 


Tak stavali sé svati synové svatych matek 
sluhy svatyné! : 

4. Tito sluhové svatyné méli tehdaz 
dvojf praéci; muselit totiz nejen vlastni své — 
stidecko slovem Bozim pasti, nybrz mimo 
to i pohany, kteri o piijeti do cirkve za- 
dali, v ¢lancich ktestanské viry vyucovati. 
Takto povstal zvlaStni urtad v cirkvi, to- 
Pro tyto katechety 
ztidil k¥estansky mudiec Ammonius v dru- 
hém stoleti v mésté Alexandrii zvlastni Skolu, 
nazvanou skolou katechetickou, kterd co 
prvn{ krestanské skola v déjepisu cirkevnim 
vynika; bylat dlouha leta proslavena jak 
mnozstvim z4ki, tak ucenosti uciteli svych. 
Nejslavnéjsi uéitelé na této katechetickeé 


Skole byli po onom Amoniu, jehozto zivot 


n4m ostatné neznamy jest, svaty Pantaenus 
(t+ 216), Clemens Alexandrinus (+ 220), 
prosluly Origenes, s piijmim Adamantius 
(+ 254), Heraclas, Dionysius Veliky, + (264) 
Theognostes, Pierius a Didymus, od narozeni 
slepy, ale svou velikou uéenosti prosluly 
muz ve 4. stoleti. (Sv. Jeronym de viris 
illustr. cap. 109.) Brzy povstaly také vji- 
nych méstech podobné Skoly, aé nebyly tak 
Slavné jako Alexandrinska. Nejslavnéjsi po 
této byla na vychodé skola Antiochenska, 
na které slavny Sextus Julius Africanus 
(¢ 222), Dorotheus, Lucianus muéenik 
(¢ 311), Polychronius a jini uéili; na z4- 
padé pak Skola timska. I Skoly v méstech 
Nisibis, Emessa, Caesaraea Pal. a v Mila- 
né se vyznamenavaly hojnou navstévou a 
dobrymi uéiteli. Nejslavnéjsi katecheta, je- 
hoZto spisy se ndm az podnes zachovaly, 
byl svaty Cyrill Jerusalémsky (+ 386), jehoz 
23 katecheze nam hojnychfzprav o vite a 
mravouce staré cirkve podavaji. — Na vSech 
téchto Skolach vyucovalo se toliko ktestan- 
ské vite; ale co se tyké mravi a Zivota 
byla Studujici mladeZ sobé zcela zanecha- 
na; nebot ustava neb Skol, v_ kterych by 
se mladi muzi jak védam tak ctuosti uiti 
mohli, posud nebylo. Brzy ale povstaly. 
Podnét k nim dali-poustevnici a jejich zfri- 
zeni. — 

d. Jak se totiz kirestansky svét 0 sya- 
tém Zivoté prvnich pousteyniki v zemi e- 
gyptské dovédél, privabilo nebeské obcovd- 
ni téchto muzgi za kratky éas tolik zboz- 
nych, po pfisném Zivoté touzicich dusi na 
poust, ze sv. Antonius sim ku konci svého 
zivota 5.000 nasledovnikii ¢ital, mimo ty tisice 
zikiv sv. poustevnictvi, které Ililarion, Pa- 
chomius, Makarius a. t. d. kolem sebe 
shromazdili. Mezi timito poustevniky byli 
tez osoby duchovniho stavu, jakni a knédf, 


ap ASHE ae 


+ 


kterfZto, aby lépe o svou spdsu_ pecovati 


mohli, na poust se odebrali, kde modlitbou, 
postem a zapiranim sebe Bohu a dusi své 
slouzili. Jelikoz ale vSickni tohoto piikladu 
ndsledovati nemohli, a prece po takovém 
skrytém Zivoté dychtili, povstaly brzy i v 
hluénych méstech budovy klastern{. Jiz v 
roce 355 nalezl sv. Basilius Veliky takovy 


klaSter v Athendch. Nez ani poust, ani klas- 


tery tehdejsi nehodily se k vychovavan{ du- 
chovnich, coz jizz toho patrno, Ze s4m sy. 
Basilius s pritelem svym Rehotem Nazian- 
skym v Athenach Skoly pohanské navStévo- 
vali. Bylt to ¢as, kdezto se jako mnohé 
jiné ustavy cirkevni, tak i tyto tistavy pro 
vzdélani duchovnich teprv  pripravovaly ; 
schazelt toliko muz, kteryby veSkeré tyto 
pripravy v soulad uvedl a dilo zapoéaté 
korunoval, a timto povolanym muzem byl 
— sv. Augustin. 

6. Mnozi sice pricitajf zasluhu o ziize- 
ni semeni8t duchovnich snému Nicejskému 
(325) a sv. Eusebiovi, biskupu Veréelskému, 
ale nepravé. Neda se sice upfiti, Ze se mezi 
80 starymi, v arabskéfe¢i sepsanymi ¢lanky 
tohoto snému v hil. 55. nasledujici natizenf 
nachazi: ,Biskup necht cviéi duchovnf...; 
necht roztiidi je po chramech a klasteyich, 
a pecuje, by se uéili a schopnymi Cinili ku 
vzdélani klasterii a osad a jinych mist, kte- 
ra ptsobeni jejich potiebujf.“ 

Pravda také, ze se sv. Leo Veliky, 
(+ 461) na ,staré“ pfikazy odvolava, dle 
kterychz kazdy, jenz knézského dtstojen- 
stvi dosfci zida, jiz od ovtlého mladi v 
duchoynim zivoté vychovan byti musi (list 
XH. hl. 4.): ale slova tato vztahuji se na 
vychovani utlé mlédeze, a nikoliv duchov- 
nich, a onen kaénon jest nejen od vSech 
znaleti kénond cirkevnfch (Labbe, conc. Ni- 
caenum, tom. HH.) za nepravy uzndn, ale 
téz praxi vychodni cirkve odsouzen, ktera 
takovych skol, nasim seminaétim podobnych, 
nikdy neméla a teprv pozdéji sem a tam 
pokusy v tomto sméru Cinila. 

O svatém biskupu Eusebiu Veréelském 
(+ 1, srpna 371) pak vypravuje nim bre- 
vit Rimsky: ,On byl v zdpadn{ cirkvi pr- 
vni, jenZ duchovni své diecése spolu mni- 
chy uéinil.« Nez ani vyrok tento nenf s to 
zyratiti, co jsme o sv. Augustinu povédéli, 
nebot dle tchoto textu i dle listu 82. a re- 
¢i 69. svatého Ambroze jednd se tu omni- 
chy, které onen sv. biskup vysvétil as kte- 
rymi ve svém biskupském doméZil, nikoliv 
ale o ustav pro duchovni. 

7, Nez vratme se jizksv. Augustinu. 
Possidius, vérny pritel tohoto cfrkevnfho 


otce a népotomni biskup, ktery jeho Zivot 
sepsal, vypravuje ndm v hil. 3. 5. 11. 25. 
ze syaty Augustin (okolo r. 388) se svymi 
prately na svém statku u mésta Tagaste se 
usadil, aby se zde bohumilému 7ivotu a 
pracem literarnim vénoval. Roku 391 byl 

vsak proti své vali, jsa k tomu od lidujej 

milujicfho donucen, od stati¢kého biskupaVa- 

leria v Africkém mésté Hippo, na knézstvi vy- 

svécen a uby svou milou spoleénost opu- 

stiti nemusel, od téhoz biskupa zahradou 
obdarovan, v kteréz si novy pribytek pro 
sebe a syou duchoynf rodinu vystavél. Ro- 
ku 395 stal se pak biskupem inésta Hippo. 
Prvni jeho starost nesla se k  vychovani 
dobrého duchovenstva. Proto vysvétil své 

duchovni spolubratry na jéhenstvi a na 
knézstvi, a ponechav si nékteré z nich ku 
své podpore u sebe, rozesflal jiné do va- 
kolnich osad, napravilmravy starsich knézi, . 
povolal mladsich do své domécf spoleénosti, 
a netrpél jak v biskupském svém sidletak 

i na venkové zidného knéze, ktery by se 

nebyl dle zivota jeho domaci spoleénosti 

Fidil. Toto domacf druzstvo jeho prebyvalo 

v jeho biskupském domé, a zaméstnavalo 
se modlitbou, uéenim, obsluhou chramu P4- 

né, opisovanim neb spisovanim udziteénych 

knéh a ruéni pracf, nemélo vSak ani zvla- 
Stniho odévu ani néjakych slibi, zavazujic 
se vstoupenim do této spolecnosti pouze 
k bezzeustvi, k posluSenstvi, a k dobro- 
volné chudobé. Sam sv. Augustin sepsla 
domaci poradek této spolecnosti a byl ne- 
jen otcem a ucitelem, ale i nejlepsim vzorem 
této duchovni rodiny. On sam popisuje ji 
v fFedi 49.a 50. ,oraiznych vécech.* Odtud 
se rozesilali svati a vadélanf knézi do vi- 
kolnich krajin; odtud vy8li téz mnozi_ bi- 

skupové, kteri népotom ve svych méstech 
sidelnich podobné tstavy pro své ducho- 
venstvo zridili. I mize se tedy vim pra- 
vem sv. Augustin praotcem vsech vycho- 
vacich skol duchovenskych nazyvati. Jeho t- 
stav byl pozehnanym semenem, kteréy za- 

padnich zemfich hojného vydalo ovoce. Sy. 
Augustin zemrel 28. srpna 430. 

8. Ne tak Stastny byl ve vychod, zemich 
koneény vysledek dlouholeté snahy, aby se 
duchovenstvu rédného vzdélani dostalo. Jak 
mile prondsledovani krestaniod cfsarai pohan- 
skych pfestalo a cfrkev vétsi svobody do- 
sdhla, vzrostla touha po tichém, od svéta 
odlouéeném a jen Bohu zasvéceném Zivote 
ve vychodnich zemfch velmi a tim zmahaly 
se utéSené kldstery. Nejvétsf zasluhu o 
rozmnozen{, uspotaddni a zvelebenf kla- 
sternfho Zivota ua vychodé ma sv. Basilius 


i 


(+ 1. ledna 379), ktery sam dlouhé leta na 
samoté nejpiisnéjsi Zivot vedl, a také jiz 
roku 361 svou knihu feholnf (obsahujicf 
55 predpist) ajinou (313 krat&fch pravidel 
obnasejicf) pro klasternf Zivot sepsal. Do 
téchto klaSterii pospichal. kdo Bohu, ctno- 
sti a védaém Ziti chtél, tak Ze se ponendhlu 
vychovacimi ustavy pro 
svétské i feholni staly. Zvldsté pak  bi- 
skupové zhusta voleni byvali z klAsterntkd, 
a tak povstal obyéej, kterého seaz podnes 
ve vychodni cirkvi Setii, Ze feholnfci okolo 
biskupa zijicf bisknpskou konsistof tvoft. 
Poutémi do svaté zemé obeznamili se bi- 
skupové a knézi zaipadnich zemi s_ timto 
zrizenim vychodni cirkve, a kdyz Rufinus, 
knéz z italského mésta Aquileje (+ 410) 
pravidla sv. Basiliaz teckého na latinsky ja- 
zyk byl ptevedl, iidily se veskeré klastery 
v latinskych zemich (v Africe, Spanélsku, 
Italii a Francouzsku) dle tohoto spisobu 
Zivota, ai biskupové zaéali v klastetich 
prebyvati, z nich knéz{ vybfrati, a jinochy 
k cirkevnf sluzbé zde cviéiti a vychovavati. 
Dikazem toho jest Zivot svatého biskupa 
Ruspenského Fulgencia (+ 533) (Karlik, 
Ziv. Sv. Fulg. 1. Jedna. aFerrand. Diac. in 
vit. b. Fulgentii c. 4. 12. et seq.) 

9. Jesté jiné spisoby vychovdvdni du- 
chovnich nalezaji se v zdpadnich zemich. 
Jak ndm Julian. Pomer (de vita contempl. 
jib. H. cap. 10.) vypravuje, nalezaly se v 
zApadni cirkvi tézZ domy. v nich#to mladsi 
duchovni k sluzbé Bo#i vychovavani byli, a- 
niz by jim vsak jméni jejich bylo odnato, 
jakozZ ivétsf svoboda v domacnosti jim po- 
nechéna. Mimo. to udrzely se zde nejen 
vychovavaci ustavy v domech biskupskych, 
(viz jinossky vék sv. Petra Chrysologa), ny- 
br? (dle snému Vasenského r. 529. él. 1.) 
zrizeny u zdmoznéjsich far jak v méstech 


tak po venkové i mensf ustavy pro ducho- | 


vni (srov. téz: Justus Nicomedis clericus 
IX. lectio 15. Septembris.) 

10. Takovy byl stav duchovnich seme- 
nist aZ do ¢asu sv. Isidora, biskupa Spa- 
nélského mésta Sevilly, (nar. okolo r. 560 
a zemfel r. 636, 4. dubna) Co biskup tento 
pro vychovani duchovni mlddeZe uéinil, vy- 
pravuje Karlik: ,,Ponévadz zkvetani cirkve 
svaté nejvice na dobrém duchovenstvu spo- 
¢ivé a mladf lidé, kteriz by se k sluzbé 
cirkevni obétovati chtéli, nejsouce jesté v 
ctnostech utvrzenisnadno poblouditi mohou, 
vystavél (sv. biskup Isidor) za méstem 
krasny dim a tam je po 4 leta na své 
ttraty choval, vyuéoval apéstoval, dokavadz 


by se neupevnili a dostateéné nevycvicili- 


duchovenstvo - 


we 502 


Ze ale stm mnohymi zdlezitostmi zaneprazd- 
nén neustdéle se Zdky svymi obfrati se ne- 
mohl, povolal i muze uéené a_ bazni Bost 
naplnéné za utitele; jim svéril vychovant 
budoucfch sprdvci duchovnich, a bedliveé 
na to dohlizel, by se vSude rad Boii a cir- 
kevn{ zachovaval, anizsobé obtézoval, kdy- 
koli mohl, s4m je vésti k bohabojnosti, pi- 
sma svata jim vyklddati a spisy svatych 
Otel jim vysyétlovati; ... aby napotom 
duchovn{ oufad syvaj distojné zastavali a u 
osadniki vdznost a uctivost k svaté cirkvi 
ik sobé samym vzbuditi mohli.‘ (Srov. ¢l. 
25. snému Toledského IV. sub s. Isidoro, 
mense Majo et anno 633 celebrati apud 
Gratianum can. I. causa 12. qu. 1.) ,,VSi- 
ckni naklonéni jsme od mladosti k zlému. 
Proto bylo potiebf stanoviti, aby mladst 
duchovni pospolu y jedné sini bydleli, “by 
mlady svij vék nikoliv v zhyralosti, nybrz 
v kazni cirkeyni travili, svéfeni jsouce o- 
svédéenému viidci, jen% by byl i ucitelem 
jejich i svédkem jejich zivota. — Takove 
ustavy nalezime v Rimé za papeze Rehore 
Velikého (Joannes Diac. de vita s. Gr. 
liber Lt. cap. 11. 12.), ve Francouzsku za 
Rehofre, biskupa Tourského (7 595) a po 
druhém snému Tourském, roku 663 (can. 
12. 13), v Anglicku za Gasu samého. apo- 
Stola této zemé, sv. Augustina, (7 610.) 
(Beda Venerabilis in vita s. Cuthberti 
cap. 16.)_ 

11. Reéeno jiz, éemu se duchovni mla- 
dez ve jmenovanych tstavech u¢ila. Ku 
éteni pisem svatych a Otci cirkevnich, a 
k navodu k vykonavani obradi cirkeynich 
pridati se musi také zpév, jenZ jiz v nej- 
prvnéjsi dobé cirkve svaté, a¢ skrovné, se 
péstoval, a proto% i v duchbovnich Skolach 
predmétem vyucovani byl. ,Slovo Kristovo 
prebyvejzZ ve vas hojné, ve vs{ moudrosti, 
ucice a napominajice sami sebe Zalmy, zpévy 
a pisnémi duchovnimi s milosti, zpivajice 
v srdcich svych Bohu,* piSe jiz sv. apost. 
Pavel Kolossenskym (III. 16.) Téz% pouste- 
vnici zpivali chvalu Bozi v Zalmich a pf- 
snich. Od téchto preSel zpév zalmovni v 
cirkevni obrady za papeze Damasa, (+ 384), 
ktery sAm_ nékolik pisni. slozil. Zaroven s 
nim pecoval sv. AmbroZ v Milané o zlepSeni 
a zdokonaleni zpévu cfrkevniho, a po ném 
ziskali si o zpév Claudianus Mamertus (4 
470) v jiznim. Francouzsku, a svaty papez 
Rehor Veliky (+ 604) zdsluhy veliké. 

12. Tito ¢ekanci knézského dastojen- 
stvi obdrZeli, pakli jich biskup co se mravi 
i elementaérnfho vzdélani tyée za schopné 
uznal, slavnym zpisobem tonsuru a vysvé- 


cent na lektorstvi, a prebyvali, pakli k tomu 


jiné mistnosti uréeny nebyly, pod dohlidkou ° 


biskupovou a zvla8tniho ucitele v biskup- 
ském domé, a cvicilise od osmnactého roku 
v efrkevnich obiadech, a po prestalé dvou- 
leté zkousce byli v dvacitém roce na pod- 
jaéhenstvi vysvéceni a jistému chramu pii- 
déleni, kdez se na vys8i stupeh svécen{ 
pripravovali. Néktera z téchto natfzen{ dal 
jiz druhy sném Toledsky. 

13. Mezi tim, co se takto svati bis- 
kupové o vychovanf dobrého duchovenstva 
starali, rozsitoval se ve vsech zapadnfich 
zemich stary aslavny rad svatého Benedikta, 
(nar. 480 vy mésté Nursii v italské krajiné 
Umbrii a + 543 v klastere Monte Cassino 
vy Campanii.) Brzy se spoiily s timto radem 
i ostatni klastery (az do trindctého stoletf), 
a Tidily se dle benediktinské rehole. Svou 
bezthonnosti, uéenosti a pilnosti stal se 
tento rad za nedlouhy éas stredem vselikého 
cirkeyniho zivota v tehdejsich éasech, a 
byl téz nejlepSim tstavem vychovavacfm 
jak svétského tak reholnfho duchovenstva. 
Kazdy tid tohoto radu musil denné dvé 
hodiny vynaloziti na ¢tent duchovnich knéh 
a obzylasté v zimnim a postnim éase, kde 
praci ruénick nebylo, opisovanim knéh uZi- 
teénych, kterych dle predpistt svatého za- 
kladatele kazdy klaster v hojnosti mél, se 
zabyvati. Znenahla zaridily se také Skoly 
klasternt, které (ve vétsich klasterich) takto 
usporadany byly: I. skola vynitrnf, (clau- 
stralis, interior), pro jinochy, kteri bud od 
svych rodici jiz v nejoutlejsim mladi kla. 
Sternfmu zivotu odevzdani byli aneb dobro- 
volné se svéta odrekli; II. skola zevnéjaf, 
(exterior, canonica), ktera se opét ve dyé 
délila: a) ve Skolu mensf{ (schola minor), 
verejnou, a b) ve Skolu vétsi (schola ma- 
jor), ve které se vSemu ,svobodnému_ u- 
méni,“ (totiz grammatice, dialektice, rhetorice, 
arithmetice, geometrii, astronomii a musice) 
vyucovalo, a mimo to pro duchovni svate 
pismo a otcové cirkevni se vykladali; mu- 
sili v8ak éekatelé svétského duchovniho sta- 
vu v pribytcich venkovskych bydleti, a své 
zaopatreni si sami obstaravati. (Vide Ma- 
billon, Ord. s. Bened. Cong. s. Mauri, 7 
1707 in praefatione ad saeculum II. ordi- 
nis s. Bened.) Ze se v téchto ajinych Sko- 
lich tehdejsiho éasu v8emu y latinském ja- 
zyku vyuéovalo, staly se pristupnymi i Za- 
kim z nejvzdalenéjsich zemi. (Vide juven- 
tutem s. Stanislai, ep. et mart. Cracoviensis, 
+ 1049.) Nejslavnéjsi 8koly radu bene- 
diktinského byly Monte Cassino, Tours, S. 
Victor v Marseille, s. Honorat na ostrové 


- 603 ~ 


Lerins, Corbie, Jarov v Irsku, Fulda, 8. 
Gallen a jiné. (Benediktinsky klaster v Brev- 
nové a Prahy, od svat. Vojtécha, + 997, 
zalozen.). 

14. Co se takto rid sv. Benedikta 
zmahal ao vychovani dobrého duchoven- 
stva s biskupy pecoval, zavedli biskupové no- - 
vy poradek ve svych biskupskych Skolach. Paé- 
vodce tohoto obratu byl sv. Chrodegang, 
biskup Metsky (+ 766) Aby totiz své nej- 
bliz8i duchovenstvo od svétské ndkazy za- 
chranil, prflisné obcovanf jeho s laiky za- 
mezil, a jak v knézskych ctnostech, tak v 
potrebnych védach je vycvidil a upevnil, 
zavedl pro duchovenstvo, své klasternf rad, 
vystavél k tomu cili u svého biskupského 
chrému Péné velkou budovu, v kteréz pro- 
stranné syétnice pro spoletny obéd a spo- 
leéné loznice byly, rozdélil trady a prace, 
a predepsal jina spasitelna pravidla cirkev- 
nfho zivota (canones) pro_ tento pospolity 
zivot svych duchovnich. Ze se tito knézf 
dle téchto pravidel fidili, byli nazvani ,ca- 
nonici,“ a ze se denné k veceru schazeli, 
aby jeden oddil (capitulum) téchto pravidel 
poslechli, nazvalo se napotom celé toto 
shromazdéni .kapitola.“ Jeden z téchto. 
duchovnich mé] svétenou sobé dohlidku a 
pééi 0 vychovanf a vyuéovani mlédeze cir- 
kevni, které dle svého stari rozliénym sluz- 
bam v kostele ajinym pracem pridélena byla, 
a dohlizel téz na venkovské skoly. Odtud 
ma kapitolni ,praelatus scholasticus* svéj 
titad a titul. Ctnostnym timto zivotem a 
péstovanim mlddeZe ziskaly sobé kapitoly 
brzy diivéru a prizen takovou, Ze za _ ne- 
dlouhy éas ve vsech biskupskych sidlech 
zavedeny byly, ¢imz se vSudy &kolnf budovy 
rozsititi a pocet cirkevni mladeze rozmno- 
ziti mohl. Zvlast pricinila k tomuto roz- 
kvétu kapitoInich Skol druh& Cdachenska 
synoda (Conc. Aquisgranense, anno 816), 
ktera v élanku 135. kapitolém nafidila, aby 
0 vychovani duchovni mlddeze peéovali, tato 
pak aby pospolné Zila, svého dozorce a 
ucitele, jenZ by k tomu titadu schopen byl, 
méla, a ku vzdélavadnf-se v pottebnych u- 
ménich pfidrzovana a pro budouci sluzby 
v cirkvi vychovana byla. Muoho vyteénych 
muzi, ktetfi skoro vesmés z ucitelského u- 
Fadu na biskupsky stolec dosli, zastavalo 
misto téchto kapitolnich uciteld ; pripominame 
jen: Anselma Laudurského (f 1117), Ra- 
dulfa Laonského, Herigera (+ 990), Adel- 
mana (+ 1050), Algera (+ 1131 v_ meste 
Leodium, Liittich,); Berengara (+; 1088) Hil- 
deberta de Lavardino (+ 1134 v_ Tours), 
Fulberta s pifjmfm ,venerabilis Socrates* 


~- 504 — 


(+ 1007), Bernarda (+ 1140 v Chartres), 
Gilberta (+ 1154 v Poitiers), Flora, zvaného 
ucitelem Lugdunskym, (+ 860), Adama Brem- 
ského (+ 1076), Annona Bamberského, (tT 


ves 


15. 


~ rovatelii tehdejsich semenist duchovenskych 


byl Karel Veliky (+ 814). Nejen ze sdm 
jesté ve svém pokrocilém véku védim se 
priucoval a vybornou skolu pro svij cisar- 
sky dvir vydrzoval, na které velicf uéenci 
(jako Alkuin, + 804, Pavel Varnefried, + 
799, Amalarius, + 827, Klaudius + 840 
atd.) mladez cvitili, — nejen ze mnozstvi 
biskupskych sidel a klasteri, které vesmés 
se Skolami spojeny byly, zridil a bohaté 
nadal; nybrz on i zvlasté 0 mravni a vé- 
decké vzdélanf duchovenstva peéoval. Tak 
k. pr. natizuje (cap. 163. lib. VI. Car. Ma- 
gni) jeden jeho rozkaz: aby sejeden kazdy 
knéz, v éase od biskupa jemu najyizeném, 
v biskupském domé k svému arcipastyri 
dostavil, a od tohoto zkouSen a po néjaky 
éas v rozliénych bohovédeckych vécech cvi- 
éen byl. — Za jeho panovani nafidila téz 
treti synoda Tours-ska: aby kazdy ducho- 
vni jinoch, diive nez se naknézstvi vysvéeti, 
v biskupském sidle cvi¢en a zkouman byl. 
(Priusquam ad consecrationem presbyteratus 
accedat, maneat in Episcopio discendi gra- 
tia officium suum tamdiu, donec possint et 
mores et actus ejus animadverti, et tunc 
si dignus fuerit, ad sacerdotium promo- 
veatur. Conc. Turonense III. can. XII. anno 
813.) Jiny rozkaz, ktery se ale synovi Karla 
Velikého, Ludvikovi Poboznému pripisuje, 
napominal biskupy, aby vétSi starost Skolam 
a vychovani duchovenstva vénovali a na- 
rizuje, aby kazdy predstaveny tohoto knéz- 
ského Ustavu své svérence provincialnimu 
snému predstavil, jakZ to ustanoveni dvou 
synod, Parizské od roku 829 (conc. VI. 
canon 30.) a Meldenské (Meaux) od roku 
845 (canon 35.) naridilo, (Capit. Caroli 


- Magni Additam. I. cap. 5.) 


16, Tak se starali jak biskupové a 
klastery, tak i panovnici o zdaérné vyeho- 
vani duchovenstva, védouce, ze na dobrych 
knézich téz dobré mravy krestanského lidu 


zavisejf. Té% nage mild viast éeska poztvala 
této blahonosné starosti svych duchovnich 
i svétskych spradvei v hojné mire. 
Vaclav (7 935), klaster Sazavsky od vévody 
Oldiicha (+ 1037) zalozeny, kapitola Vyse- 
hradska, od vévody a napotomniho krdale 
Vratislava II. (7 1092) zalozend a jiné u- 
stavy a osoby duchovni i svétské pecovaly 
nochové také v ciziné se studiim oddavali, 
k. pr. v Rezné, kam nage zemé az do roku 
973, co se tykalo vrchni biskupské spravy, 
nalezela, — aneb v Déviné, kde sv. Voj- 
téch od arcibiskupa Adalberta (F 981) vy- 
chovan byl, a jinde. Kdyz pak vévoda ¢e- 
sky Boleslav II. s prijmenim Pobozny, jak 
u cisare némeckého Otta II. tak u papeze 
Benedikta VI. vymohl, by v Praze zvlastni 
biskupské sfdlo pro Cechy ziéizeno bylo, 
starali se zajisté prazsti velepastyrové co 
nejlépe o dobré vychovanf svého knézstva. 
Na sesterské Moravé méli tutéz péci nej- 
starsi klaster Rajhradsky, radu sy. Bene- 
dikta (za prazského biskupa Severa (1030 
— 1063) a za panovani ¢eského kniZete 
Bretislava I. (1037—1055) roku 1048 zalo- 
zeny a arcipastyrové Olomoucti, kterf od 
zrizeni tohoto biskupstvi (od éeského krale 
Vratislava l. a papeze Alexandra II. roku 
1063) duchovni spraévu této zemé vedi. 
Jan I, mnich z klastera Brevnovského u 
Prahy, byl prvnim biskupem Olomouckym 
(1063—1055). Podobné vyznamenal se pé¢i 
svou 0 Skoly a vychovani dobrych knéai 
svaty Stépdn kral uhersky, (od r. 997— 
1038), slavny arcibiskup Mohuésky Raba- 
nus Maurus, (+ 856) a kral anglicky Al- 
fred Veliky, (+ 901) ktery nejen vybornou 
Skolu v mésté Oxfordu, ale téZ v Rimé 
Skoly pro bohoslovce z jeho zemé zalodil. 
V jiznim Némecku kvétly duchovni skoly 
v tomto case v Kostnici, Frysinkach, v kla- 
Stere Svycarském u sv. Havla, biskupska 
skola v Brixenach, (Vide vitam s. Albuini. 
Brey, Brixin. 5. Februarii) a jinych méstech. 
Bray ale nastal neutéSeny obrat pro tyto 
rozmile se zmahajici ustavy; piféinou toho 
bylo mimo jiné ztizeni vysokych skol, uni- 
versit. 

17. Pavod téchto skol padd do éasu 
cisare Karla Velkého, jehozto péé{ nejen 
biskupska skola, nybrz téz Skoly u kostela 
sy. Viktora, Germana a jiné v mésté Pa- 
rizi slovutnymi uciteli a svou tpravou vy- 
nikaly. K témto skoldm pfipojili se pone- 
nahlu ucitelové svobodného uméni, prava 
a lékarstvi, jeliko% na mensich skoldch 24k 
pro své vyucovdni nenachaézeli. Kanovnik 


Svaty 


7 


Skoln{ mél dohlfdku na uéitele a Zdky téchto 
8kol, v nichZ nébozenské ptedméty vidy 
prvni misto mfvaly. Za krdle francouz- 
ského Filipa Augusta, a pozdéji za krale 
sv. Ludvika, dosahly tyto Skoly nového zif- 
 zeni a zvldStnich prav, a papez Klement 

IV. roku 1268 potvrdil je zvlaStnf bullou, 
udéliv jim pri tom novych prav a vysad, 
Brzy povstaly pri této vysoké Skole v Pa- 
fizi také domy pro chudsi neb cizi studu- 
jicf, nazvané collegia (le Moine, Montaign, 
Navarra, Thésoriers ete.) a budovy kldsternf 
pro reholniky, kteff v Parizi své studia od- 
byvali (Frantiskani, Dominikéni, Premon- 
_ Strati, Karmelité etc). Tim se stalo, Ze 
mladici po studifch dychtivi ze vSech zem{ 
do Parize spéchali, ze tam nejvybornéjsi 
ucitelové povolani byli, a Ze biskupové a 
klastery své nejnadanéjs{ schovance do Pa- 
riZe (a pozdéji nua jiné vysoké skoly) po- 
Silali. Zaci, na téchto skoldch vycviéent, 
dochazeli vSudy pfednosti a vy8sich mist 
ufadnich, kdezto studujici Skol zemskych 
S nuznéjsim postavenim spokojiti se muse- 
li. Tim vSak rozpadavaly se jak biskup- 
ské tak klasternf skoly duchovni, a Zaki 
na vysokych Skolach pribyvalo. Nejstarsi 
universita po Parizské jest naSe Prazskd, 
r, 1348 od kradle a cisate Karla IV. zalo- 
zena. 

18. Nasledky tohoto universitnfho vy- 
ucovanf duchovenstva ukazaly se brzy. Na- 
stavajici knézf cvicili rozum, ale zapomfnali 
na srdce a ctnost; ze skol vychazeli pak 
zhusta uécenci, ale nikoliv pastyri, mravy 
predstavenych i oudi svaté cirkve klesaly 
a brzy mohli Viklef, Hus a Lutr se svymi 
spoleéniky na tisfce ndsledovniki svych 
preyracenosti najiti. S bolesti znamenali 
tento prevrat svati biskupové a poznavali 
vzdy vice potrebu, nastavajfci duchovenstvo 
pod viastnim dozorem miti a je nejen v 
uziteénych védach, ale jesté vice v cnost- 
ném obcovani cviciti, jelikoz dle pisma 
»mladenec kraéeje dle cesty své, také kdyz 
sestarne, neuchyli se od ni,“ (Pifsl. XXII. 
6.) Ale oprava byla nesnadnaé. Odkud pro- 
stredkii vziti na takové dflo? Mistnosti, 
ucitelské sily, poéet jinochi, skrovné pft- 
jmy atd., které diive postacovaly, nebyly 
nyni po nékolika stoletich v nizidném po- 
méru k takovému podniknuti. Mohl sice 
ten neb onen biskup, jako k. pf. anglicky 
véhlasny kardinal Polus r, 1556 z vlastnfho 
jménf rddny tistay pro slusné vychovani 
mladsiho duchovenstva zafiditi: ale pre- 
mnohym jinym biskupim byla takova véc 
zcela nemoznou, — 


— 505 — 


19, Tu vsak pomohl sném Tridentsky. 
Dle tisudku vyborného kardindla Pallavi- 
cini (hist. conc Trid.1 XXII. c. VII. num. 
3.) prindlezi o naffzeni a opatieni téchto 
novych duchovnfch skol nejvéts{ zdsluha to- 
muto snému. Ve svém XXIII. sezenf, dne 
15. Gervna 1563 (cap. 18. de reform.) ur- 
ilo svaté shromazdéni, aby : 

a) kazda diecése jisty poéet jinocht 
dle své potreby ve zvlasnim domé vydréo- 
vala, kdeby se k pobognému Zivotu a cir- 
kevnim védam vedli; b)-aby tito jinosi v 
stati 12 rok, manZelského pivodu, v psanf 
a étenf zbéhli a té povahy byli, aby se od 
nich vytrvalost v sluzbé cfirkevnf o¢ekavati 
dala; c) pri tom ma se brati ohled na déti 
chudych rodiéa, anizby se zimoznym, pakli by 
na své ttraty ziti a Bohu a cirkvi slouziti 
chtéli, pristup zamezoval; ) dle poétu, 
schopnosti a stati rozdéliz je biskup na 
tifidy, uvediz schopné v patiiénou cirkevni 
sluzbu, a vyplniz jimi uprdzdnéné ‘misto v 
lstavé novymi schovanci; ¢) vyucovacf pred- 
méty budtez: ,mluvnice, zpév, rad cirkevni 
a jind uménf, svaté pismo, knihy cirkevni, 
homilie svatych, rad udélovant svatosti, zvlas- 
té éeho k slySenf zpovédi potiebf, obrady a 
ceremonie;“ /) schovanci necht nosf cirkevni 
odév a tonsuru, necht jsou denné pritomni 
obéti mSe'sv., prijimaji mésiénésvatosti poka- 
ni a oltdinf, prisluhujou na posvatné dni v 
biskupském neb jiném chramu Pané, ane- 
poslusni mezi nimi budtez potrestani neb 
propusténi. g) Prijmy tomuto knézskému 
semenisti vykazal sném z dichodai biskup- 
skych, kapitolnfch, klasternich a kostelnich, 
pakli by jméni na ten téel jiz zrizenych 
nadaci nepostacovalo. h) Sprava ponechana 
biskupu, kterémuz vybor dvou kanovnikt 
pro disciplindrnfajiny vybor dvou kanovnikt 
a dvou jinych knési pro hospodatské za- 
lezitosti tohoto tistavu priddn jest. — 

20. Sv. Karel Boromejsky, arcibiskup 
v Milané, byl prvni, jenZ tato narizenf tri- 
dentska ti plné provésti se snazil. Jak oném 
Raciné v cirkevnim déjepisu vypravuje, (dil 
14. hl. 23. num. 9.), zalozil tento sv. ar- 
cipastyr troje semenisté pro duchovni: 

a) prvni pro takové chovance, kteri 
vlohy majice vybornéjsi téz ve védach vice 
pokraéovali a k vySsim uradim se pfripra- 
vovati mohli; 

6) druhé pro takové, kteti méné vyborny - 
mivlohami obdateni, toliko nejpotrebnéjsim 
védam pro duchovni stav se ‘priuéovali ; 

c) treti bylo uréeno pro takové knéze, 
kteri se neschopnymi prokazali, a protoz 
v tomto domé se zdokonaliti méli. 


- 506 — 


> Mimo tyto mildnské ustavy zffdil sv. 
Karel jesté jiné tri tstavy na venkové pro 


jinochy, by zde od mrayni zkdzy zachranéni | y 
_vynalozili, pripoéten budiz svaty Alfons Li- 


a jiz od utlého véku svého k cirkevnimu 
zivotu, navadéni byli. 


Téz v Rimé byly zahy péti papezi vy- 


chovaci ustavy pro knézstvo ziizeny. Aby | 


se vsak i tém ndrodim, kteri vychodnim 
odstépenfm neb Lutherovoureformac/ na, cir- 
kevnim jmén{ zkraceni byli, k takovymto 


- tstavim pomohlo, zalozil vy Rimé roku 1552 
~ papez Julius HI. semenisté neb kolej Né- | 
meckou (collegium Germanicum), vr. 1577 | 


p. Reho¢ XIII. kolej Reckou (collegium Grae- 
corum), r. 1579 tyz papez kolej Anglickou 
(collegium Anglorum) a roku 1584 kolej 


-Maronitskou (collegium Maronitarum); r. - 


1600 zrfdil p. Klement VIII. kolej Skotskou | 


(collegium Scotorum) a r. 162° kardinal | 
Ludovisio kolej Irskou (coll. Hiberniae). | 


Sném tridentsky, priklad sv. Karla Bo- 
rom.asnahy papezt neztistaly bez uspéchu. 
Brzy povstaly zde onde tstavy knézské, 
které nejvice dle ,Institutiones seminarii“ 
sy. Karla B. ziizeny byly. Jich ‘editeli 
byli nejyice kné#{ z TovarySstva JeziSova, 
neb Oratoriani neb missionari sv. Vincence 
de Paula. Zvlést se snazil ctihodny muzZ 
Bartoloméj Holzhauser v némecké f{si, aby 
dobré duchovenstvo cirkvi Bozi vychoval, 
ku kterémuz téelu zylastni spolek knézsky 
zalozil, jenz ale po nedlouhém pitisobeni za- 
niknul. Takovymto spfisobem starala se cir- 
kev'o nabozné a vzdélané sluzebniky, kteri 
jak Benedikt XIV. (de synodo d. lib. V. cap. 
11. num. 4. a jinde) pravi, nikoliv sami se- 
bou se uzitecnymi stavajf, ale aby tact byli, 
prvé vychovani byti museji. Z toho se také 
vysvétluje ona veliké péée papezi a zboz- 
nych krali o vychovan{ vyborného knézstva. 
Pius V. povzbuzoval zvléstni bullou biskupy 
némecké, aby nafizenf Tridentské o semi- 
natich knézskych co nejlépe uskutetniti se 
snazili. Benedikt XIII. zavedl novou kon- 
gregaci z kardindli timskych pro ducho- 
-venské semindite ve Vla8sku. Prvni bulla 
uceného Benedikta XIV. v’em_ biskupim 
(,Ubi primum“ 3. Dec. 1740) zasland, jedna 
0 téchZe semindyich, 0 kterych% také kon- 
gregace snému Tridentského mnoha. naff- 
zeni a pouceni vydala. (Vide Gallemart 
Editio Conc. Trid. ad sess. XIII, de reform. 
cap. 18. et Ferraris prompta Bibliotheca, 
verbum: Seminarium). Filip H. a Ul. kra- 
lové Spanélsti, Ludvik XI. a XIV., kralové 
francouzsti (edictum Blesense,) Maria, kra- 
Jovna anglické, a Ferdinand IL, cisar né- 
mecky a kral esky, zasluhujf’ veliké po- 


chyaly za svou pédio tyto vychovact tstavy 


| knézské. K premnohym biskuptm, jenz na 


své semindte mnohou pééi a mnohou obét 


euori, od kterého% zvldstn{ spis o semina- 


tich md4me a o jehozto ptsobenf v tomto. 
odvétvi biskupského téadu ném Jeancard 
_v jeho Zivotopisu (IV, 8.) krasny obraz po- 


diva. Smutnou pamatku v této véci zane- 
chal cfsat Josef If., ktery, aby knézstvo no- 
vovékou nekfesfanskou vzdélanosti nakaziti 
mohl, roku 1783 generdln{ semindte v kazdé 
zemi své zalozil, z kterychz napotom tak 
zvané ,josefinské* duchovenstvo vyslo. Pi- 
sobeni téchto pod svétskou dohlidkou sto- 


| jfcich tistavia miizeme pominouti, jelikoz 


dlouho netrvaly, a biskupové za cisare Fran- 
tiska I. opét vétsi moci v spravovanf svych 
seminarii dosahli. | 

Vysvité z téchto kratkych zprav po- 
treba a dilezitost téchto tistava, jakoz i ja- 


_kou pééi cirkevni predstavent o jejich zdar~ 


povidy méli. Kéz by se iv nagich éasech 
péée nasich biskupi o semindie u véricich 
s ldskou a podporou potkavala, aby tyto 
ustavy hojného vydavaly uzitku. 


Obrazky zduchovni spravy v Americe. 
1. 


Dva snoubenci prichazeji ke mné se 
zadosti, abych je oddal. Pozeptav se ze- 
nicha na jméno, byl jsem velmi prekvapen, 
ze mladik ten se hlas{f o katol. shatek. — 
Jiz dtive jsem totiz slySel o neptiznivych 
pomérech domacich, v jakych se prichozi ze- 
nich posud*nalezal. Rodice jeho dali se 
pred mnohymi roky svétskym sudim roz- 
vésti, a obé strany uzavrely pak novy sna- 
tek ovSem ob¢ansky, v némz az posud Zi- 
jou. Tim vSak pretrhli spojeni své s kat. cir- 
kvi a 0 néjakém ndbozenském Zzivoté mezi 
nimi nebylo ani slechu; déti z prvniho 
radného manzelstvi pochazejici vyrostly zce- 
la bez viry. Mladik ten, o némz pravé se 
zminuji, prisel sice jednou pred nékolika 
roky ke mné, a Zddal o néjaké cviceni ve 
vire, nepriSel vSak po druhé, a¢ jsem mu 
s ochotnosti slibil, ze jej cviciti budu. My- 
slil jsem, ze ho vice nespatiim; zatim ysak 
krom vseho oéekavanf prisel prece. 

I pravim mu, ze ho s_ radosti oddam, 
pod tou vsak vyminkou, jestlize néjaky ¢as 
bude. chodit na cyiéeni, abych s nim to 


nejpotrebnéjsi prosel a k sv. svdtostem ho | 


pripravil. ,,Udélam, velebny pane, co jen 


budete chtit.* — Byl jsem z jeho horlivo-. 


Be 


fe 


op 
f 


sti velmi potéSen. — ,Jak pak to je s ne- 
véstou?* ptaim se ho, ,je katoli¢ka?« — 
~Katoli¢ka je“, pravi mi, .co se vsak cvi- 
éeni ve vite tyce, md se to s nf asi tak, 
jako se mnou, ne-li jesté hfe; racte se ji 
jen sam na to zeptat.“ — Nevésta byla 
Némkyné. ,Jste skuteéné katoli¢ka?“ tazu 
se ji. — ,Jsem, odpoviddé ona, avSak o na- 
boZenstvi hnedle ani nevim.“ — ,Um{te se 
modlit?“ — , Neumim.* —- , VSak odkud to, 
ze jste u vite docela zanedband ? jaké viry jsou 
vasi rodiéové ?“ — ,, Matka je katoli¢ka a otec 
mj je protestant; ja byla katolicky pokrténa, 
ale ostatné jsem nedostala zddného nabozen- 
ského vychovani.“ —,,A coz matka chodf 
do kostela?‘ » Malo kdy.“ vA 
otec?* — ,Ten nechodi nikdy, neslysi do- 
bre.* — ,Chodila jste nékam do skoly ?* — 
»Nechodila, rodiée bylichudi, jak jsem dro- 
bet povyrostla, poslali mne do fabriky a 
pak mne dali slouzit.« — ,A coz svaté 
svatosti pfijala jste nékdy?* —- ,Nikdy, 
zadny mne k tomu nemél.“ 

Bolestné jsem si vzdechl po tom vy- 
slechu. Jaké to bude manZelstvu? Oba 
bez Boha, oba beza vSeho skolniho cviée- 
ni vyrostli. A jaké to potomstvo z tako- 
vého spojeni? 

Ysak nesmime doutnajiciho knotu zha- 
snouti aniz nalomenou titinu zcela zlomiti; 
kde dobra vile, tam se jeSté mnoho daéna- 
praviti — S témi city av té nadéji vy- 
svétlil jsem nevésté, ze jen pod tou vymin- 
kou ji mohu dle kat. spisobu oddati, pak- 
lize radné bude chodit na cvicenf a k pii- 
pravé k sv. svatostem a pakli slibf, ze v 
budoucnosti se kat. viry vérné bude drZeti. 
Slibili tak oba dva, svédomité chodili na 


evicenf a s dobrymi timysly vstupovali v ; 


stay manzelsky. — Jednu podminku tedy 
vyplnili, jestli vSak také tu druhou pod- 
minku, ze se vérne budou drzet kat. viry, 
radné vypIni, to u Boha. A pfipad tento 
neni jedinky; podobnych se bohuZel nasky- 
tuje muoho. 


ae 


Nas kostel jest nedaleko méstské ne- 
mocnice. V prvnim roku mého zde pfeby- 
vani pozidal mne nejdist. pan arcibiskup, 
abych dle moZznosti do nemocnice dohledl 
a které bych tam nalezl némecké neb ée- 
ské katoliky, abych jim sv. svatostmi pfri- 
sluhoval. Uéinil jsem tak a to tim ochot- 
néji, anazZ nase Skola tehdaz jesté zafizena 
nebyla a tudiz jsem vice pokdy mél. 

Podotknouti musim, ze duchovnim kte- 


om BOT om 


réhokoli vyzndn{ pifstup do nemocnice je 
vzdy volny, aniz se mu ta nejmens{ pre- 
kazka v-cestu klade, kdyZ za svym povo- 
lanim nemocné navSstiviti chee. Véak vol- 
nosti této vyjma kat. knéz{f, duchovnici ji- 
nych vyznani bud velmi malo aneb nikdy 
neusivaji, zvlasté v nemocech nakaZlivych. 
Zurila zde pravé toho roku silna cholera, 
uchvacujfc mnoho obétf. VSak po cely ten 
Gas se ani jeden protestantsky pastor v ne- 
mocnici neukazal; irsky jeden knéz zaopa- 
troval anglické katoliky, j4 mél na starosti 
Yechy a Némce. 

Prochézi-li Glovék jednotlivé svétnice, 
jenzZ vzdy vSecky nemocpymi nap|nény jsou, 
jakou to smésici lidf ze vSech koutti svéta 
shledanych tu nalezi! A coz pak, ptas-li 
se po vire jejich, jaka to teprv smés! Ka- 
tolik, baptist, anabaptist, lutheran, metho- . 
dist, episkopdl a jak se vSecky ty odrady 
odstépench jmenuji, se tu nalezajf pohro- 
madé; mezi nimi jsou ovSem téz mnozi, 
kterf v zddné vite vychovani nebyli aneb 
kteri se veSkerého nabozenstvi sami davno 
zhostili. 

Co se s pochvalou dosvéd¢citi must, 
jestif to, ze jako zde u verejném pospoli- 
tém zivoté ohledné nabozenstvi panuje vi- 
bec ta nejvétsi snaselivost, tak i v nemoc-. 
nici totéz se naleza. NepromJuvi nikdo po- 
tupného slova proti vite druhého a proto 
kdyz pfrijde na pr. katolicky knéz do né- 
které svétnice, aby nemocného katolika sv. 
svatostmi zaopatril, byt i svétnice jinovérci 
napInéna byla, sméle bere na sebe knéz 
rochetu a Stolu a slysf zpovéd nemocného 
a podava mu Télo Péné a udéluje posledni 
pomazani, aniz by potupného pohledu od 
nékud pozoroval, nerku-li aby hanlivého slova 
uslySel. — PYeje-li si néktery nemocny du- 
chovni ttéchy a knéz pravé pri ruce nent, 
jsou posluhové z nemocnice volni, pro Za- 
daného duchovniho dojiti. Mnohokrate jsem 
byl i v noci do nemocnice volan. Nechei . 
vsak popisovati Site zdejSi nemocnice aniz | 
rozliéné druhy nemoci vypocitavati, cos po- 
dobného vidéti v kazdé nemocnici vibec; 
jediné s jednou nemocf té, mily ¢tenari, 
seznadmim. 

Na posteli lezi mlady ¢lovék v kvétu 
zivota. Obliéej jeho jest sice bledy, ale dle 
celého vzezieni nemyslil bys, ze nemoc jeho 
jest nebezpetna. Na otdzku, co mu schazf, 
odpovida temnym hlasem: ,,Mne takto nic 
neboli, jediné na prsou mne drobet dusf a 
v celém téle cftim velikou slabost.“ ,Jak 
dlouho jste vy Americe?* ,,.Nejsem zde dlou- 
ho, tepry pred pal rokem jsem pfisel sem, 


— 508 — 


Utek! jsem pted vojnou, rodiée jsou na 
zivé v Cechdch.“ I zamléuje se nemocny 
a zadumCivé pohlizi pred sebe. 

Nikdo by nepochyboval, ze se mlady 
ten pacient pti lékarském oSetitovani brzy 
_uzdravi, a prec by se v tom mylil; ne- 
mocny nepovstanet vice, v kratkosti nebude 
ho mezi zivymi. — 

A taéze8 se udiven, co to za zvlastni 
- nemoc, ze zddné Jéky nepomohou? Ano jest 
to zvldstni nemoc, jaké jsem co knéz v 

echdch nikdy neshledal u nemocnych, 0 
které jsem vSak nejednou slySel. — Nevi- 
dé] jsi nikdy strom z jedné krajiny do druhé 
preneSeny a vsazeny, jak pres vse oSetro- 
vani a zalévani vadne a schne, az posléz 
uplné zaniké? Toutéz nemoci byne onen 
nemocny; jestit to tak zvana domdci nemoc, 
aneb jak se obyéejné rikaé styskani se po 
domovu, jestit to prudké touha po rodné 
zemi, kterou vystéhovalec byl opustil, a 
touha ta hlodé co Zravy éerv na srdci jeho, 
odejima mu chut k jidlu, zahani spanek od 
jeho oi, tisnf mu srdce, az ho posléz umofi 
k smrti. 

Jsou to nejvice mladi lidé, jinosii dév- 
éata, jenz prijdouce sem bez rodi¢i pod- 
léhaji té nemoci. Nejsou to sice pffpady éa- 
sté, v8ak prihazuji se prec; mnohy bez roz- 
vazeni opustil domov a své milé, av dainé 
ciziné touhou po nich umir4, — umfra na 
domdcé nemoc. 


If. 


Prochazeje jednou siné nemocnych, 
prisel jsem k jedné Zené, 0 kteréz mi pra- 
veno bylo, ze jest Némkyne. Pristoupiv k 
jeji posteli, ptam se ji, je-li katoli¢ka? — 
Pohrdlivy usméch pyeletél pri této otazce 
pojejitvari. Ja jsem methodistka,“ odvétila, 
»J4 jsem dosla toho stéstf, Ze jsem poznala 
éisté uéeni Kristovo, anoz osvécuje ducha 
mého a posiluje dusi mou ve svizelich Zi- 
vota vezdejsiho.* Pri slovich téchto jisktilo 
oko jeji a tvar jeji se rozpalovala. — Aé 
zde clovék na takové fe¢i jest zvykly, prec 
mi byla napadnd zvlastuf vtelost té zeny 
ohledné viry jeji. — 

As po dvou letech jednoho dne po mii 
sv. prisia do mého pfibytku slusné odénd 
pani v éerném obleku, Némkyné, ZAdajic 
mne, abych vyslyseljeji zpovéd. ,S radosti, « 
pravim ji, ,jdéte jen do kostela, j4tam za 
chvilku pfijdu." 

Kdyz pak jsem na pani tu blize po- 
hlédl, zdala se mi tvdr jejf jaksi zndma. I 
yzpomindm, kde bych ji byl vidél. ,Nebyla 


jste,“ ptdm se jf, ,pted néjakym casem 
nemocna ve zdejsf nemocnici ?“ —_ , Ano, 
byla jsem,“ odpovida ponékud zarazena. — 
,Ale vy jste methodistka, neni-liz pravda ?* 
ptam se dale. — ,Tak jest,“ pravi mi, df- 
vajic se s uzasem a leknutim na mne. — 
Byla to skuteéné ona Zena z nemocnice, 
které jsem si tehdaz pro jejf zvldstni na- 
boZenskou horlivost blize povsiml, kteraé mne 
vsak ted nepoznala. — ,,VSak kterak to,“ 
tazu se jf udiven, ,ze vy, jsouc methodist- 
kou, prichazite k zpovédi ku katol. knézi? 
Vidyt vy nemdéte a neuznavate zadnou 
zpoved ?“ 

Nevédoue v prvnim okamZeni co od- 
povéditi, posléze priznala se: ,Ja mam jiz 
dlouhy éas zimnici a nemohuse ji nikterak 
sprostit; i poradili mi, abych sla ku katol. 
zpovédi a Ze se zimnice nejsnaze zbavim.“ 
Musil jsem se pri tomto pfiznani srde¢né 


zasmat. I vysvétlil jsem zarazené zené, Ze 


katol. zpovéd neni ustanovena pro neduhy 
a zimnice télesné, nybrz pro zimnice du- 
Sevni, a tyto ze hoji velmi dobre, pakli se 
nalezité vykona. Chce-li tedy, pravil jsem 
k nf, katol. zpovéd vykonati, zemusf diive 
katol. vyzndni viry sloziti. Po téch slovech 
odegla Zena cela zahanbenaanepfisla nikdy 
vice. — Jestit skuteéné pozoruhodne, 
ze pravé ti, jenZ nam katolikim nejvice 
vycitajfi povércivost, sami se k povéram 
nejvice kloni, a co tim podivnéjsiho, ze ve 
svych nesnazich chtéji si pomoci pravé tim, 
¢im nejvice pohrdali, — obradya svatostmi 
katolické cirkve. Jos. H. 


DOPISY. 


Od Metuje, 11. listopadu 1871, 

(Obrdzek z bojisté, rf 

V bitvé dne 27. éervna 1866 na Brance 
svedené padl také mlady jeden vojin prusky, 
jmenem Jiri Némec, z Berlina, katolfk, jehoz 
predkové z Golé. Jenfkova v Gechdch pocha- 
zeli. Drubové jeho poznamenavése misto, kde 
padl, pochovali je} tu a kazdého roku za- 
silala sestra jeho z Berlina ¢astku penézitou 
na udrzovani hrobu, nalezajiciho se v sirém 
poli nedaleko vesnice Provodova. 
letoSniho roku p. dékanovi Novoméstskému 
zaslanym projevila prani, aby preneSeny byly 
ostatky padlého bratra v posvatnou pidu 
na hrbitov k sv. Vaclavu na Dobeniné, k ée- 
muz p. dékan ochotnym se projevil. Dne 
6. t. m. prijela se svym manzelem prote- 
stantem do Nového Mésta a druhého na 
to dne u pfitomnosti p. dékana a lékate 
télo vykopdéno a na hfbitov preneSeno. Na- 


Doplnék dopisu v ¢isle 28.) 


J.istem. 


> 


lezetta byla pouze kostra, kozené a kovové 
éastky odévu a tobolka, i dojemné bylo. po- 
divani, kterak sestra slzic lebku uchopila 
a ji libala. Vzala si na pamatku dva zuby, 


- tobolku a knoflik, na némz bylo ¢éislo sboru, 


% 


Tile vyvedl. 


v némz zesnuly slouzil a ¢imzi pravost téla 
zjisténa; nebot od sboru onoho pry on je- 
diny toho dne o Zivot prisel. Ostatky u- 
lozeny do rakve «a na Dobeninském htbi- 
tové p. dékanem pochovany. Podotknuto 
budiz, ze majitel pole, kdez pri samé mezi 
hrob se nalezal, evangelik, zadal za odsko- 
dnéni 20 tolaré, na domluvu vgak p. dékana 
s 10 zl. se spokojil. Obrazek ten z bojisté 
jenom proto u verejnost podivam, abych 
ukazal zboZnou mysl pruskych katolikd, jich 
oddanost a lasku k syym zemyelym. 

Pri popisu chramu sv. Vaclava na Do- 
beniné v ¢is. 28. tohoto listu. opomenul 
jsem podotknouti, ze vyte¢ny obraz sv. Vac- 
lava, Hellichem r. 1853 vyvedeny, v kruté 
seci, kteréz dne 27. Gervna 1866 kolem 
chramu zurila, grandty pruskymi byl pro- 
stiilen a roztrhan. Na pamatku désnych 
onéch dob podlepen a zayéSen na postran- 
ni zdi a vd. pan dékan Budynsky Rojek 
svym nakladem zhotoviti dal kopii, jiz tyz 
vyteény malfr Hellich z Prahy roynéz zda- 
Kostel pak kulemi a granaty 
valné porouchany, obilen a novou Sindelo- 
vou krytbou opatien. — k, 


Ze Zatecka 4. listopadu 1871. 
‘(Poznémky k dopisiim v ¢. 29.a 30.,,Ze Zateckaa od Slaného.“) 


Nedivime se tomu, ze ,,nemalé podi- 
veni vzbudil dopis ze Zatecka v ¢. 29 — 
ano myslime, zeby nejyétsi podiveni asi spi- 
sobil u vSech, kte?i poradé Zatecké, o niz 
se tamto podava zprava, byli pritomni, kdyby 
jednani a rokovani jeji porovnali s onou 
zprayou. 

K vysvétleni slouziz toto: Otazku 0 msi 
de requiem zodpovidal vy. p. J.Stanka, ktery 
ovsem, pominuy vsech novéjsich narizentf 


vy té véci vydanych, drzel se jenom rubriky | 


v missalu, jejizto vaha a dulezitost byla 
v dopisu ,od Slaného“ dosti ocenéna, a 
pridal pak néktera zcela vSeobecna pra- 


vidla. — Co do poétu a postupu modliteb | - 
| (Chram a dluhy. 


zodpovédél otazku sprayné. 

Po piecteni jeho prace ihned pouka- 
zano na to, ze tato rubrika ,k véci nepa- 
tri‘ a po delsf rozmluvé zodpovédél jeden 
z poradnikt otazku tuto na zakladé ,,vysvé- 
tlivek semindrskych*, doplnuje tyto vysvé- 
tlivky vyhatky z ordinariatniho listu a ku- 
rendy Litomérické, z HOflingra a Schneidra. 

Ze vysvétlivky ty nepostacovaly, mozna 


vee, BOY. ss 


tlivky, jako spiSe na ty, jenz beze vSech 
rozpaktii berou i Missam quotid: pro 
def., kdy se jim zlfbif, neohlfzejice se pranic 
na to, Ze v jisté dny smi byti pouze jedna 
mse sy. v éerné, ostatni pak v barvé offi- 
cia toho dne. 

Svata pravda jest, co se pravi v do- 
pisu ,od Slaného“, ze mnohy ,zlorad neni 
posud, Bohu Zel, ze vSech osad vykorenén“ 
a my bychom* pfidali, ze asi jesté mnoho 
vody uplyne, neZ se podobné zlorady od- 
strani — nebudou-li si toho predstaveni cfr- 
kve vice vSimati, jak se rubriky a predpisy 
cirkevnivibec zachovavaj{, nez Ginili aZ posud. 

Otazky o svatém prijimant véricich pfi 
mSi sy. v Gerné barvé, a o udélovani po- 
Zehnani s nejsy. Svatosti po takové m&i 
byly po debaté o Missa de req. pouze podo- 
tknuty a sice co do prvnipoukaz4no jenom 
na onen dekret z roku"1868 d. 27. éervna, 
a véc byla tim odbyta. Upozornéno na to 
jenom z té pfriciny, aby se predeslo pohor- 
Sent: stalot se, ze kdyz jeden knéz ve smy- 
slu onoho dekretu jednal, druhy, neznaje 
toho dekretu, mu to vytykal co chybu. © 

Stranu udélovant pozehnani s nejsv. — 
Svatosti po mSi sv. v éerné barvé, rozeha- 
zely se hlasy a jelikoz nikdo nebyl s_ to, 
podati néco urcitého (ani to, co pravi_ cté- 
ny p. dopisovatel ,od Slanébo“, neni nic 
urcitého — jes to také ,jen dlejeho domy- 
slu“), ucinén o tom dotazk vy. dtist. konsistori. 

O druhé tiloze konferenéni budiz jen 
kratce feceno, ze onen pan, ktery byl jeji 
vypracovani vzal na sebe, se omlouval, Ze 
nemohl praci dokontiti. A tu v nouzi po- 
dal jeden z poradniki pouze ndstin kazani 
0 predmétu nadbozensko-politickém. V u- 
vodu mluvil o faleSnych prorocich za éasu 
Krista Pana a poukazal pak na_ rozliéné 
faleSné proroky nynéj8i doby a Zz jejich 
nauk, kterymi lid mamf; vybral si dvé, to- 
tiz zdsadu ndrodnosti a zdsadu nezakroco- 
vdnt, V pojednani pak snazil se ukazati, 
zdali a pokud se tyto zaisady srovnavaji 
s ucenim krestansko-katolickym. 

Garr 6 Oe La 


V St. Louis Mo. 18. tfjna 1871. 

Nibozensky Zivot. Katol. Casopis; misie.) 

JizZ dlouho jsem zadnou zpravu pres 
ocean do Blahovésta neposlal, aé nemohu 
fici, Ze zde k tomu dosti latky neni. Meél 
jsem aspon psati 0 dohotovent a posvece- 
ni naSeho nového kostela, jakoz jsem — 
— podavaje zpravu o slavnosti svécent za- 
kladniho kamene dne 15. kvétna lonského 
roku, — byl piislibil. — VSak ted jiz po- 


- aysak vina toho nepadd tak na vysvé- | Zdé slavnost onu popisovati Toliko po- 


— 510 — 


dotjkam, Ze stavba &tastné dokonéena a | 0 vyddvdni Geského katol. listu a cheemé 


nova svatyné na 1. nedéli adventni (1870) 
za velikého téastenstvi druhych katolickych 
obei zdejsich slavné posvécena byla. Nynt 
se zdejsi vétici Cesi nemus{ za svij ko- 
stel stydét jako diive; Cesky kostel St. 
Louisky patti ted k tém nejpéknéjsim ko- 
steliim v mesté. Mezi vSemi Ceskymi obce- 
mi v Americe mame ted nejpéknéjsi Skolu 
a nejozdobnéjsi chrém Pané, také ale — 
musime se priznati — nejvice dluht. Cela 
stavba kostela nam pfriSla na 30 tisfe do- 
lari, a as 20 tisic jsme jesté dluzni. To 
_vSak dobré pti tom jest, ze nemusime pla- 
tit prilis vysoké troky a ze dluzni jsme 
toliko nasim osadnikim. Jinak jsme zaji- 
sté nemohli stavét, leéby ob¢ané sami ptj- 
ili k tomu své penize. V té nadéji jsem 
se do stavby pustil a nas lid vyhovél Sle- 
chetnym sptisobem nadéji mé. V tom o- 
hledu vSecka Gest se mus{ dati zdejsim 
véricim Cechtim. — Paklize bohaty ¢clovék 
pujéi néjakou maliékost ze svého velkého 
jméni, neni na tom nic zvlastniho, kdyz 
vsak chudy Clovék odvazi se ku slova své- 
‘ho knéze na stavbu nérodnisvatyné pdajciti 
to posledni, co ma, pak ma takova pijtka 
velkou cenu a zasluhuje vSecku vaznost. 
OvSem musime ted dobre hospodarit, aby- 
chom radné splatili Slechetnym veéritelim 
jistiny jejich. — 

Ohledné nabozenského zivota mezi nasi- 
mikrajany vAmerice bylo by mnoho psati, po- 
téSitelného a Zalostného, jenze toho posledni- 
ho je mnohem vice nezZ toho prvniho. 

Potésitelné jest to, Zev poslednim roku 
opét nékolik ¢eskych kosteltii dilem jiz vy- 
staveno jest, dilem se stavi, tak ze se ted 
mize pocitat as 17 Geskych obci v Spojenych 


vies 


tisic dusi, tu se musi fici, co jest to na tak 
mnohé? Pocitejme na kazdy kostel v pri- 
méru dva tisice dusi, kde jsou pak ti ostatni ? 
Ovsem, ze mnozi z téch, co po Americe 
roztrouseni Zijfi a netvor{f samostatné obce, 
chodi a posilaji své ditky do jinych. katol. 
kostelf, prece v8ak se musi fici, jak véci 
az posud stojf, ze velk& vétSina zdejsich 
pristéhovalcé pro sv. virujest tiplnéztracena. 
Priéiny toho jsou mnohé; o téch viak ten- 
tokrat mluviti nechci. 

eho bychom zde méli predevsim za- 
potiebi, jest dobry kato]. Gasopis. Zaéalijsme 
jiZ sive pred nekolika roky, véak tehddz 
neslo to; bylo nas prilis malo. Ted vsak 
jest nas zde jiz vice a tudiz jest nadéje, 
Ze-to pfijde lépe. Vyjednavame tud{z opét 


zacit s novym rokem. Aé strasna pohroma, 
jaka zastihla mésto Chicago, a pak lesni a 
zemni pozary, kterymi mmoho utrpély ceské 
osady ve Wisconsin a Michigan, valné u- 
Skodily naSemu podniknutf, budeme prec 
hledét, abychom pfrikro¢ili k dilu. — 

Velmi dobre by téz mohla wucinkovati 
missiondfské stanice, jakou dist. p. Gartner 
vy Milwaukee zariditi se snazi. .Vystaven 
tam totiz dim, uréeny pro knéze misionaée, 
jenz by jednou neb vicekrate za rok na- 
vstévovali roztrouSené settlementy a mimo 
to odbyvali téz missie v osadach jiz zart- 
zenych. -— Kéz by se jen pfrihlasili horlivi 
knézi, kterf by se ujali vzneSeného ukolu 
tohoto! Bylot by to dilo pravé apoStolské, 
obtizné sice, ale na nejvyS zasluzné pred 
Bohem i pred lidmi. Nejlépe by bylo, kdyby 
véci té se ujala néktera jiz stavajici rehole 
éeska, nez aby se mél pro toteprv zrizovati 
néjaky zvlastni fad, coz by se velmi tézko 
provésti dalo. 

Za tou pricinou chce se dist. p. Gartner, 
jenz jest od nejd. p. biskupa Milwaukské- 
ho Geskym generdlnim vikarem pro taméjsi 
diecési jmenovan (ne vSak, jak mylné v 
Blahovéstu bylo udano, pro vsecky ¢cesko- 
slovanské obce ve Spojenych statech), pristfho 
jara odebrati do Evropy, zdali by nemohl 
v Cechdch neb na Moravé ziskati nékteré 
ceské reholniky k bohumilémn dilu tomuto. 
Pan Bih udéliz k tomu svého pozehnani! 


KRONI HK A. 


Z Prahy. J. Emin. nejdist. p. kar- 
dinal arcibiskup navstivil J. Exc. p. biskupa 
Kralohradeckého za _ pritinou jeho 4Oleté 
pamatky, z kterézto cesty ve véera do Prahy 
nayratil. 

*—* Poboznost 40hodinnd budese ko- 
nati od 16—2O. listopadu u sv. Jindficha, 
od 21—25. u P. Marie Vitézné na Malé 
strané (u Karmelitant. ) 

*—_* Q slavnosti sv. Klementa, pap. a 
mué., ve ¢tvrtek 23. t. m. budou v kostele 
sv. KlementanaStarém mésté v7, 8 a 9 h. 
tiché mse sy., v 11 h. slavné m&e sv. ao 
pul 7. h. veéer neSpory s pozehndnim. 

*—_* | Katolicko-politickd jednota v kra- 
lovstvi Ceském* bude obéasnou schiizi svoji 
konati dne 18. listopadu 06. hodiné veéerni 
v mistnostech katolické besedy v_ liliové 
ulici. Ve schtizi té mimo jiné recniti bude 
Jeho Exc. p. hrabé Leo Thun. 

*—* Ve valné schizi katol. spolky 


tiskového, kteraz se 7. t. m. odbyvala za 
slabého téastenstvi, poddna zpravai slozeny 
ucty za r. 1870, ucinén a prijat névrh, aby 


v kazdém odboru zélezel vybor z 8 élent 


misto 6, dale predsevzaty nékteré opravy 
éeskych stanoy a vykonany volby. 

*—* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici rijnu 71 chudych, v pragzskych ne- 
mocnicich zemrelvch krestanii; celkem letos 
jiz 992 osoby. V outery dne 7. listopadu 


slouzena byla v chramu P. u sv. Jana Ne- | 


pom, na Skalce slavna zidusnf mSe sv. za 
vSechny v Panu zesnulé dobrodince spol- 
kové a za vSechny spolkem pohrbené. 
*_* Z Hradee Krdlové, J. Excel. nej- 
dist. p.  biskup Karel Bor. Hanl byl 
ke 40leté pamdtce jmenovini biskupem po- 
etén timto vlastnoruénim listem cisare pana; 


-»Mily biskupe Hanle! Dovédél jsem se, Ze 


dne 4. listopadu slavite 4Oletou pamatku 
jmenovani sveho biskupem. Vzpominka na 
tak mnoholetou chvalnou éinnost a védomf{, 
ze vidy pilné konal jste povinnost syou i 


0 vzacném tomto dni slavnostnim, k némuz 


27. fijaa mél Pius IX.k nové jmenovanym 
biskupim promluvu v tato slova: Dnes 
mohu opakovati slova Pané: Pos{laém vas, 
pokojné berauky, mezi hitavé viky! Bez- 
boznost nezna nyni jiz zadnych mezf{: slovy 
nelze ani vypovédéti nendvist k duchoven- 
stvu, protivenstvi, jaka snasi cirkev Pané, 
protoze cirkvi jeho jest, zapirani vSech mray- 
nich a nabozenskych zésad. Rovnéz jako 


| ja, budete i vy, moji bratif, velmi mnoho 


trpéti; snasejte, cokoliv se vam prihodi, tr- 
pelivé a s oddanosti do vile Otce nebes- | 
kého. On vas posilni! Vase vira bude vas 
povznaseti, vaSe naéboznost bude za priklad 
slouziti duSim vam svérenym; vasi nejvét- 
Sf utéchou bude, jakoz mné byla v téchto 
dnech zarmutku a bolesti, radost, kterouz 
pocitite vidouce a prijfmajice dikazy vérné 
lasky a nadboznosti véricich. Jdéte s Bo- 
hem a nastupte vzneSeny urad svij! Po 


| té nasledovalo apostolské pozehnani. — 


| Zprava, Ze sv. Otec zamySsli pfesfdleti do 


: _ Francie, jest nepravdivé, rovnéZ i vseliké 
loyalnost zachoval, oblazi a povznese Vas © 


nechci opominouti uprimna vysloviti Vam | 


blahoprani. Ve Vidni 3. listopadu 
ta letos 100alumniia sice vIV. r. 20, v III. 
r. 26, v H. r. 28 avI.v.24mimol absolv. 
bohoslovce a 1 externistu. 

*#_* Z Budéovic. Vii ztizeni zdejsiho 
biskupstvi byla sice kathedralni kapitola se 
sedmi kanovniky ustanovena, ale ziizent 
éestnych kanovniktv bylo opomenuto. Co 


se tehdaz nebylo stalo, doplnilo se - nyni 


- gvlaStni milosti cisare pana, jenz d. 6. fijna 


t. r. povolil ziizeni ¢estnijch kanoontki pri 
kathedralni kapitole v Budéjovicich s vy- 
hrazenim prava od biskupa navrzené knéze 
jmenovati Gestnymi kanovniky. — Bisk. ée- 


ské gymnasium stalo segymnasiem statnim. | 


— Nové zrizeny uistav pro hluchonémé po- 
svétil J. Excel. nejdist. p. biskup v pondéli 
6. t. m. za valného uéastenstyi lidu. V u- 
stavu naleza se 11 chovancai (9 chlapet a 
2 dévéata); mista vSak jest pro 80 chovanct. 

Z Rima. Kdyz dne 26. rijna kralovna 
Holandska navstivila sy. Otce, omlouval se 
Pius IX. u kralovny, Ze pro smutné poméry, 
v nichz Zije, nemiize, aé by rad, jina vza- 
jem naystiviti. Kralovna odvétila: To na- 
hlizim, sv. Otée, i doufam, ze mi dovolite, 


Mae ev ye Cee 


za pobytu mého v tomto mésté jesté jednou | 


Vas navstiviti, aby smutné ty poméry ne- 
byly mné prekaézkou Va%i Svatost aspon 
jesté jednou spatiiti. Dne 4. listopadu na- 
ystivila kralovna sy, Otce podruhé, — Dne 


f 


1871. | 
Frantisek Josef y. r.* — Bisk. semind* ¢{- 


povesti, jakoby churay byl; jestit chvala 
Bohu zdrav. 

Z Bosnie. Duchovnimi spravci v této 
diecési jsou vyhradné Frantiskani. Diecése 
éita 78 duchovnich sprav s 135.153 katolf- 
ky. Biskupem jest P. Paschalis Voéié z fe- 
hole sy. Frantiska, byvaly biskup Alexan- 
drinsky. Chudoba v celé zemi jest naramna. 
Nenit tam nez kapliéek, v nichzjenom knéz 
mista ma; lid obcuje sluzbam Bozim pod 
Sirym nebem, coz pri chladuém ponebi této 
hornaté zemé neni bez obtizi. O chudobé 
svéd¢ci mimo jiné ,kathedrala“ nejd. p. bi- 
skupa v Brestovsku, Svatyné tato ma dva 
oltare, 6 alb, 10 meSnich kasulf, ale ani 
jediny pluvial. Nejd. p. biskup vydal se 
na cestu, aby sbiral darky pro svou chu- 
di¢kou osadu biskupskou. 

Z Baltimore. Na vsech stranach ko- 


| naji se sbirky, aby hrozné neStésti, které 


mésto Chicago zastihlo, ponékud zmirnéno 
bylo. Slova nejdtst. p. arcibiskupa padla v 
pudu dobrou, jak zrejmé ukazuji skvélé vy- 
sledky sbirky. Mezi katoliky némeckymi se 
vyznamenala osada sy. Michaela, ktera sa- 
ma pres Sest set dolarf ubohym pohorelym 
zaslala. Za jejim prikladem nasledovaly o- 
sady jiné, spolky katolické a KlaStery. Cti- 
hodné sestry S8kolni — ackoliv chudé — 
zaslaly mimo penézité pfispévky nékolik 
beden, prdadla. ‘ak se osvédéuje laska a o- 
bétavost kfestanskaé v jasném svétle, bratr 
pomaha bratru a ned& mu hynouti hladem. 
DastojnyP. J. Madden, farat u Panny Marie 
y Chigagu, tyrdi, ze kostely a ustavy ka- 


a 


bit 


ht! . f 
Osobni véstnik duchovensky. " 


tolické bezboznou. rotou a bohaprazdnou 


rukou zapdleny byly. Tak hofel ustav ,u 


dobrého pastyte“o celé ctvrt hodiny drive 
nezli veliky pozdr se ku stavent pribliail. 
Katolické kostely a ustavy utrpély pozarem 


8kodu okolo dvou millioni dollara. — Ce- 


chové katolici v Baltimore, jichzto se 
zde éité asi 150 rodin, obdréeli prizni nej- 
dist. p. arcibiskupa duchovntho spravce. 
Jest to vp. Vaclav Vacula, priSedsf z amer. 


oleje Lovanské v Belgii. Od téch nékolika 


mésici, co mezi nami Zije, smérovala ves- 
kera snahajeho_k tomu, by co moZna ne)- 
diive také pro Cechy chram Pané v Balti- 


_more se nalezal. Chtél zakoupiti jiz néko- 


lik mist. ale pro pfilis velkon cenu nemohl, 
koneéné prispénim nékolika pratel koupil 
némecky kostel lutheransky. Jest to bu- 
dova prostrannd, v nfiZto se v prvnim pa- 
tre svétnice skoln{f nalezaji a jejizto horej- 
Sf éast s nevelkym nakladem' co galerie 
éi kiiry upravena byti mize. Duchovni spra- 
yce isvérend mu obec Geska téSise z koupi té- 
to. Dle prdvuf umluvy teprv od velikonoc 
kostel jim ndleZeti bude, ale nic méné se 
raduji, ze koneéné svij chrdém Pané miti 
budou a to na misté pékném ve stfedu mésta. 
Koupili téZ varhany a lavice, a to vSe za 
cenu dosti levnou a sice za jedenact tisfc 
dollar, kdezto Lutherani 17000 dolarti pry 
prostavéli. Aékoliv Cechové zde chudi a 
casnymi statky pozehndni nejsou, kojime 
se nadéji, Ze sesvym podnikavym duchovnim 
spravcem chram Pané si upravi, obzvlasté 
prispéji-li jim némeécti a angliéti katolikové, 
jak to az posud ¢inili, pomocnou rukou 
gvou. Az do velikonoc budou konat sluzby 
Bozi u sv. Michaela, kteryz chram jest s vé- 
fen Redemptoristim. 


Literarni oznamovatel. 

*—_* | Hlasy katol. spolku tiskového,” Rok 
1871. Cis. 7. , Uprimné slovo nasim katoli- 
ekym a vlasteneckym délnikim,* jez dle je- 
dné feci biskupa mohuéského povidé éesky 
Jan Nep. Fr. Desolda, knéz i. prem, vy Teplé, 
kniz. arcib, notaét a profesor feti klasickych 
na c. kr. gymnasium plzeiském. V Praze 1871. 
Nikladem spolku. Tiskem k. arcib, knihti- 
sk4rny. Str. 29. — Touto knizZeckou ukonéen 
druhj roénik (r. 1871) spiskiv tisk. spolku, 
a Zddaji se odbératelé, jichz bylo 2000, aby 
obnoyili vklad syij (1 zl.) a ziskali hojnéji 
Genii na rok budoucit (1872.) Roénik If. (10 
brozur z r. 1870) prodavaé se Gleniim y_sni- 
zené cené za 80 kr. Pryni broZirky na r. 
1872 jsou jiz na vétsim dile vytistény aroze- 


silant jich zapoéne hned pocdtkem noyého roku, 


> 


’ V arcibiskupstvi Prazském. 
Ve sprave duchovni ustanoveni jsou : 


p. Jan Hajek, far. 2 Nové vsi do Beéova; 


p. Ant. Priickner, byy. admin, y Schoénthalu, 
za fund. katech. v Sangerbergu ; 


p. Ant. Thiirmer, far. na odp., za fundatistu | 


v Chodové Plané; 

p- Karel Kugler, kapl. v Beéové, za admin. 
v Nové vsi ; y 

p. Frant. Jacob, kapl. z Utvina do Beéova; 

p. Vac. Kunz, kapl. za administr. ve Frauen- 
reuthu. 

Uprazdnéné misto: 
Frauenreuth, fara patr. m. Chebu, ‘od 6. listop. 
V biskupstvi Litomérickém. 

V Panu zesnul : 

p. Ferd. Schindler, vysl. b. vikéf a Skoldo- 
zorce, kons. rada, dékan vy Duchcové 7. 
list. (nar. 14. srp. 1804, vysv. 1. za¥i 1828). 

V biskupstvi Budéjovickém. 

Vyznamenan jest: 

p. Jan Cort, cirk. knéz a tit, faraé diec. Bu- 
déjovické, c. k. voj. farat vy Linci, bisk. 
kons. rada a notaé atd., jmenovdn nejvys. 
rozhodnutim d. 6. fijna éestnym kanoyni- 
kem kathedr. kapitoly Budéjovické. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p. Ant. Maza, kapl, ve Velharticich, za ad- 
ministr, v Horach Matky BoZi; ae 

p. Theodor Puchta, byv. administr. v Sitbofi, 
za administr. ve Waier. 

Uprazdnéna mista: i 

Hory Matky Bod, fara patron. c. k. horniho 
eraru, do 17. listopadu, 

Waiter, fara patron. p. hrab. z Coudenhove, 
do 1. prosince. 

Misto profesora mordlky na bisk. bohosl, t- 
stavu v Budéjovicich ; Zadosti k nejd. ordi- 
nariatu. 

V Pacové misto pro knézena odpotinku, Pif- 
jem 30 zl. na byt a 3 s&hy pol. ditvi. 
Povinnost ; vy nedélia ve svatek slouzit mii sy. 

(4% Budejovic.) % 

Jak mily ,Blahovést* éas od Gasu ozna- 
muje, neprestavaji ddstojni pdni  spolubratfi 
Vv prospéch chrému sy. Vacslava v Budéjovicich 
mesni intence z lisky persolvovati. 

Vsem témto milym velebnym panim ve 
jJmenu Jeho Excelence nejdistojnéjsiho pana 
biskupa budéjovického ty nejsrdetnéjsi yzdavaje 
diky pfipojuji, ze takych intenci znaénd jesté 
édstka u veled. zdejSi biskupské konsisto%e 
k zadani jest, a dotéenému chramu Pané mno- 
ho potud véci se nedostavy4, jichz nevyhnu- 
telné potrebi jest. 


P, Vil. Krdlik, 


kanslét budéjovické bisk. konsistote 


~‘Tiskem kniz. arcib. kniltiskarny za Rohlicka a Sieverse y Praze. 


: 
a 

nt 
oe | 


Te ine a iti ae a 


Roénik XXI. 


Vydava se . 
5. 15. a 25. 


Repedice: 
katol. knéhkupectvi 
B. Stybla 
Da sv,-Vacslavakém 
némésti, dis. 786-11. 
Nedoala disla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


V Praze dne 25. 


OOP RO nn 


/ 


Predplaci se 
v expedici 


Po poste: 
fenom wv expedict 


Celoroé. 3 zl;— kr. 
pilroé.1 zl. 55 kr. 


Predplaceni ¢tvrt- 
letnise nepfijima. 
Jednotliva tisla 


ge neprodavaji. 


(Prisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 


LXVI. V nedéli L adventni. 
(Evang. sv. Luk. 21, 25-33.) 


1. Poéindme novy rok cirkevni, snad 
pro mne a pro tebe kiestane posledni. Pri- 
pravujme se tedy bedlivé ku pii8ti Pané, 
které nam nastava. Vzhiaru srdce! Nehle- 
dejme vécf Gasnych, abychom neztratili vé- 
énych. Ne zde, nobrz tam na véénosti jest 
cil nasi pouti pozemské. 

2. , Vizte, dibozsky Spasitel, Ze blizko 
jest krdlovstvt Boz.“ — Na potdtku i na 
konci cirkevniho roku pripomind nam cir- 
kev sv. dvojé pristti Pané. Poprvé prisel Pan 
Jezis jakozto Spasitel, podruhé prijde jako 
Soudce; poprvé milostivé, podruhé s hrizou. 
Radujme se z jeho prvniho piisti, abychom 
se také na jeho druhé pfisti tésiti mohli. 
»Lehdy, pravi sv. Salvian, nespokytne utéchy 
leé dobré svédomi a nevinnost zivota, aneb 
uéinné, hojné pokanf. Kajme se tedy z hri- 
chi minulych a chraime se budoucfch, aby- 
chom se nemuseli désiti, az zavzni hlas: 
Ejhle Hospodin jde — k soudu.“ — 

3. Rorate ...— ,Rosu dejte obla- 
kové a nebesa dététe spravedlivého!“ Tak 
touzili sv. otcové v predpekli po Spasiteli 
a touha jejich se naplnila. — Rosa ta padla 
na zemi vyprablou a obéerstvila ji. Slovo 
télem uéinéno jest, a prebyvalo mezi nami. “ 
Spasitel piisel a obnovil tvat zemé. — Za 
to vzdejme Bohu chvalu a diky a pri¢iime 
se, aby vtéleni bozského Slova nam pro- 
spivalo k spasenf a nebylo k zahynutt. 

4. Kristus, dokonav spasenf{ nase, vstou- 
pil na nebesaa sedi na pravici Bozi, odkud 
pride soudit tivych i mrtvych v den posledni. 


»lehda% uzii Syna Clovéka, an se bére y 
oblace s moci velikou a,velebnosti. “ 
ty kfestane ija, my vsickni budeme jeden- 
krate stati na soudu. 
rou stranu budeme postaveni, zdali v pravo 
nebo v levo, mezi ovce nebo kozly, zdaz 
budeme mezi témi, kteri s plesanim budou 
voiati: ,Rorate —. rosu dejte oblakové !* 
anebo s hrazou: ,Hory padnéte na nds, pa- 
hrbkové prikryjte nas!“ Kam prijdeme, to 
zalezi na nds, dokud trvame na zemi, dokud 
smrt neucini konec naSemu Zivotu. 
strom padne, tam zistane.“ 
den, konejme; prijde noc, kde nebudeme 
moci vice ¢initi: — Odvrzme tedy skutky 


| temnosti a oblecme se v odéni svétla. ,Ja- . 


kozto ve dne poctivé chodme a oblecte se 
v Pana Jezise Krista.“ (Rin. 13, 12—14). 


LXV. O neposkvrnéném Poéeti 
Marie Panny. 


Cirkev sv. kond dnes slavnost nepo- 
skvrnéného Poéetf Marie Panny. 

1. ,Kdyzsejedné o hifchu, disv. Au- 
gustin, chceme, aby Marie Panny nebylo pfi- 
pomindno.“ VSak i mezi krestany by ne- 
mélo byti ani zminky o hfichu. _ VSsickni 
lidé jsme-sice v hifchu zrozeni (Zalm 50, 
7.);. v8ak na krtu sv. byli jsme od hfichu 
prvotného o¢isténi. I po kftu sv.. zistala 
sice v srdci naSem Zadostivost, naklonnost k 
hiichu, nicméné nam Bihsvou pomoci pri- 
spiva, ze mizeme jako Maria hfichiy osob- 
nich se vystifhati. Proto ki., chrante se, 
abyste dusi svou -neposkvrhovali nizidnym 
hiichem. ,Blahoslaveni, péje David, kterf 
jsou ctného obcovadnf, kteriz chodi v zakoné 


' Hospodinové.“ (Zalm 118.) Ovsem Ze jsme 


lidé ktehef a ndchylni k hifchu, ize mnoha 
jsou na syété pokuseni; nebo pokousi nas 


33 


et pA SR, 
listopadu 1871, = Cislo 33. 


Také — 


Vsak nevime na kte- 


yg arenes &u yéech tddnych 
kn{d. arcib. seminé#i ae ghee 
dis, 190—1, narok: 2 zl. 50 kr. 
rit E na pilr,: 121.30kr. 
dSY KaLlOUCKe, 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


»Spravedinost zvySuje narod, ale hiich bidné dini narody.* 


»Kam o 
Dokavad je 


Pa 


— 514 —~ oe | A 


J& naérody ve pravodu vitézovemh == 


télo, svét i @abel (Ef. 6, 12.), ‘proto budte 
tim bedlivéjsi, abyste nepochybili, neklesli, 
byste srdce své neposkvrnili ani neymensim 
hifchem. Bdéte a modlete se, abyste ne- 
veili,v pokugenf. (Mat. 26,41.) ,,Vezméte 
odénf bo#i, abyste mohli odolati v den zly.“ 
(Ef, 6, 14.) A jako éistite pifbytek od 
kazdého présku a télo i Sat ode vsf po- 
skvrny; podobné dusi svou bedlivé o¢istujte 
svdtosti pokanf. 

2, Je to tlinek viry, Ze Maria bez 
poskurny hitchu byla pocata, Velika to mi- 
lost, kterouz ji obdartil Ten, jehoz bez hrichu 
poéala i porodila. My sice v hyichu se ro- 
dime; véak hiich prvnich rodiéti byl ném 
prominut na kitu sv., kde stali jsmese dit- 
kami Bozfmi a dédici nebeského kralovstvi. 


A této milostiindm se dostalo skrze Toho, 


jenz se pro nas vtélil a za nds trpél i ze- 
miel na dfevé kiize. — (Jan 3, 17. Gal. 
4, 4.5.) Maria s milostf toupo cely Zivot 
spolu pisobila, tak ze zistala neposkvrnéna 
a hned po smrti s télem i s duai byla pri- 


jata vslavu nebeskou od svého Syna. Tak 
i vy kf. s milosti Bozi pasobiti se snazte, 


a nejen hfichu se bedlivé chrante, nybrz i 
vselikymi ctnostmi Marie Panny, zvlasté pak 


 Gistotou, pokorou, poslusnosti, tichosti a tr- 
- -pélivosti srdce své ozdobujte, abyste jako 


_bedlivé uzivejte. 
_ jimejte Casto utrpenfasmrt Kristovu, éasto 


Maria nebe si zaslouzili. i 


3, Maria jakkoli bez poskvrny byla po- 
cata i narozena, nicméné tak byla bedliva 
~ opatrna sama na sebe, jakoby se musela 
bati poskvrnénf. A.my pohfichu dfitky (sy- 
nové, dcery) Eviny byvame Casto velmi ne- 
opatrny. Uéte se m. b. as. od Marie opa- 
trnosti. Nevydavejte se zbyte¢né v nebez- 
pecenstvi htichu, v pokuSenf; vyhybejte se 
zvlasté blizké prilezitosti, premahejte usilné 
zadost oci, télaipychu Zivota a vsech pro- 
sttedka, jezto vam cirkev sy. na ruku dava, 
Bdéte a modlete se, roz- 


svého Spasitele v chramu Péné navstévujte 
a se vsi vroucnosti k stolu Pané pristupujte ; 
také do ochrany Marie Panny se odevzdé- 
vejte. Paks milosti Bozi budete moci ctno- 
stné a pobozné bytizivijako Maria. Méjte 
uprimnou vali a Buh, kteryz dal chténi, dé 
vam i dokonani. 


Znélky. 


I. 
Mnoho ja snil o Zivoté lidstva noyém: 
ja jiz nedaleké spdsy jaro vital, 


prede. mnou sad lasky, mfru rdj zalvital 


na vysluni pravdy yétnym Péné slovem. 


blahé pod prapory Kristovymi ital, 
pred odima duch se Salby darmo zmital 
udolany nad bezednym svojim rovem. 


Kde jste prezZidouct duSe mojf snové? 
Kde jste raje moje ? Kde jsi lasko blahé, 
slibovavsi potrit uhlavniho yraha? 


Ach, ja vidim, Ze vrah pouta nova ‘ove, 


vidim,-slySim, ana pravda Bozi draha 
oblouzenym davim yetchou béji slove! 


a; 


Mudraci se sméji véstem o Babela, 
kdezto jazyky se-zmatly hrdym lidem, 
a druh druha méfil rozlicenym videm, 
ruka ruce, éelo pfi¢ilo se ¢éelu. 


Ale vizte shodu novych véstiteli, 
zhrdajicich nebes lasky slovem, klidem,- 
blaho slibujicich omamem a Sidem, 
véricich jen choutce, slouzicich jen télu. 


Nebyl niéim Babel proti této shodé; 
lez se Sat{ pravdou a z4st pouta kuje, 
hovyor vedouc 0 lasce a 0 syobodé, 


Ba ten Babel stary k nebi chtél svou vézf: 


ale co mudraékim osvétou ted sluje, 
rouhajic se Bohu do tmy kalem tézi! 


Ill. 


Smutno mi, ach smutno; trud a hore 
rozbolelé utroby mé hnétou — 

jezto zraky vidi hydru kletou, 

ana jedy lije v bidy mofe. 


Ach, ja vidim, kterak po obzore 

z chmur se bice hnéyu Pané pletou, 
a na seji dechem débla setou, 
élovék slepy kleté zviry ore! 


Vidim — Zasnouci mi puk& duse — 
jak povecné lasky prava ruse 
zaslepenec do zdhuby kluge, 


O slituj se Lasko mého Boha, 
at ozivnu znova ziti moha, 
jak Tv utky pekel nif ruka, — 


IV. 
Z Boha neni, kdoz neceni zivé krdsy, 
kterou laska nebes titvory své Sati: 
tu je zdobi rizemi, onde leskem lati 
svitic perlou rosy a lupénkem Fasy. 


7 


"ee ay ee 

‘ “ iy 
. ‘ 

ry Sele ae ii ihieipee ae 


na podnozi své si drahokamy hlatt, 
a kde slunce vstévé, kde se do tmy tratti 
vdéky ldsky oviji vSe zemé pasy, 


A toz kde kdy v svété tane moje noha, 
kde mi krisa kyne pukem svym ¢i kvétem: 
duSe moje vidi krasy tvirce Boha. 


Krdsou nejluznéjii ale jest mi krasa 
duse svaté, planym nemylené svétem, 
jezto laskou Bozi plane, Zive, jist. | 
: Vde. Stule. 


{nstalla¢ni rece. 


Podéyaé Frant. Cernohouz, zim. kaplan na 
Klastefe u Mnichova Hradisté. 


»Budiz vérny az do smrti, a 
dim tobé korunu Zivota.“ 
(Zjev. 2, 10.) 

Jedno latinské piislovi pravi: ,Casové 
se ménfi a my ménime se vnich.* A kdoz- 
by znas, rozmilf pratelé, nechtél uznati, ze 
v jistém smyslu i jistaé pravda skryva se 
v slovich téch? Letos osmého kvétna 
jsem uprostred vas stal zde na _ tomto po- 
svétném misté, nad mrtvolou v Panu ze- 
snulého duchovniho pastyre vaSeho Jana 
Bubaka, prose a vybizeje vas, abyste t- 
mrti a pamatce jeho vénovali slzu, vénovali 
modlitbu svou. — 

Dnes vsak bych vas rad povzbudil k 
duchovni radosti a k zboznému veself. A 
véru co mize osifelou osadu kiestanskou 
vétSi naplniti radosti, jako kdyZ se ji opét 
nového dostavd pastyre, nového duchovniho 
spravee? A protoz raduj se pocestna farni 
osado Bakovska! Nebot hle, dnes kond se 
dle r4du cirkevnifho inStallace Gili slavné 
uvedenf nové ustanoveného vaSeho p. fardre 
ve farni vasi sprévu duchovni. Jestit to, 
jak jiz dobre vite, velebny pan Antonin Ci- 
hlar, ktery k blahosklonnému podani Jeho 
Excelence, vysoce urozeného pana patrona, 
Arnosta hrabéte Valdstyna od Jeho Milosti 
biskupské, nejdistojnéjsiho vrchniho pastyre 
naseho Augustina Pavla vam co milym ove- 
ék4m za vaseho fardte se uvad{ a predsta- 
vuje. Dnes, jak jste vidéli, z rukou vele- 
dist. biskupského pana zastupce a kanovnika 
Vysehradského. Ignace Franka obdrzel klfte 
zdejsiho farnfho chramu Pané na patrné 
znameni své prdvomocnosti zde mezi vami. 
Novému tomuto spravci duchovnfmu pfeji, 
aby se na ném vyplnila slova Pisma: ,,Bu- 


2 


= iG 


“Yorliv krisou Tvarce roucho slavy tkA si, 


diz vérny az do smrti a dém tobé korunu 
zivota.* - . 
Prichizi k vam co zkuSeny, horlivy 
‘knéz, prichazi s upifmnou k vam divérou 
a ochotou: -chce byti vasim uéitelem vu- 
méni krestanském, vaSim vidcem na cesté 
spasenf, vasim rddcem ve vSelikych pochyb- 
nostech, chce byti vasim pomocnikem ve 
vselikych potfebach a rozdavatelem tajem- 
stvi Bozich, svatych svatosti, slovem dle 
prikladu nejvyssiho pastyre a Pana naseho 
Jezfse Krista chce byti vam vsechno, aby 


vas vSech ziskal Kristu, zfskal a zachoval 


tam pro to krasné nebe. 


Mize-liz pak, feknéte samir.p.,mize- — 


liz byti Slechetnéjsiho, lidumiJnéjsiho povo- 
lanf, vzneSenéjsiho ukolu i cile? A za tak 
zavaznou pricinou mizeme dnes vsim pravem 


zvolati: ,Tentot jest den, kteryzndm uéinil — 


Hospodin a protoz veselmez a radujmezse 
v ném.“ 


Aby ale radost vase byla uplna, musfte 


a vim zéi chcete a budete, rozmili farnici, 
stejnou dobrou, ochotnou villi, stejnou pra- 
telskou divérou i laskou se nésti co dobré 
ovecky k novému pastyri svému, pamétlivi 
slovsv. Pavla (I."Tim. 5, 17.); ,,Knézi, kteri 
sviij outad dobre spravujf, dvoji cti hod- 
nymi jmini budtez, zvlasté ti, kteti pracuji 
v slovu’a uceni.“6 — 
Ak uskuteénéni tohoto prani, abych 
$s pomoci Bozi i ja dle slabych sil svych 


ponékud prispél, chci podati vam skrovny 


obraz knéze katolického v jeho Ziti a pi- 
sobeni. 

Obraz ten pokusim seco mozna kratce 
nakresliti vdm se strdnky jeho jak svétlé a 
jasné, tak ¢ se strdnky jeho stinné a temné, 


I, 


Dva muZové vydali se na cestu. Jeden 
mél hojnost penéz, druby toliko néco chle- 
ba a lahev vina. 
kde ani sousta: chleba, ani douSku vody ne- 
bylo. Jaky div, ze tam cestovatel penézi 
obtizeny bidné zahynul hladem, druhy pak 
posilen chlebem a vinem brzy dorazil ci- 
le svého. — 

Podobné se to ma i s nami a § virou. 
Coz jiného jsme r. p. leé cestujfct ubfrajice 
se slzavym tdolim vezdejsiho zivota? I my 
potiebujeme posily a obéerstvent a obéer- 
stvenim a silou tou jest nim nage svata 
katolické viva. Byt jsi 6 Clovéce zlatema 
stifbrem celého svéta oplyval, nemaje viry, 
zahynes vééné; nebot bez viry nelze se Ii- 
biti Bohu, aniz Ize spasenu byti. 

33* 


#8 . 


Oba zabloudili na pousti, - 


s 


— 516 — 


Tuto viru prinesl ném s nebes vyse 
sim Jezi$ Kristus, Syn Boha zivého, a proto 
jaky div, Ze vira ta opét vede do nebe? 
Tuto viru, co jistou vadkyni do stanki nad- 
_ hvézdnych, predklad&é vam knéz, kdyz pa- 

- métliv rozkazu bozského Mistra: ,,Jdouce 
utte vsecky nérody,* hlasdslovo Bozi, kdyz 
utyrzuje vas v sv. ndbozenstvi, abyste jisté 
a bezpeéné skrze pusté bludisté vezdejsiho 
Zivota dosli onoho krasného a vzneSeného 
efle, ku kterémuz vSemocny veskeré prirody 
Styoritel ve své nevyslovné lasce povolal élo- 
véka. 

Svaté vira, tato zpanilé dcera nebes, 
Gini Glovéka Glovékem; bez sv. ndbozenstvi 

prestava ¢lovék byti obrazem BoZim, zaha- 
zuje, hyzdi nesmrtelnou duSi svou, predra- 
hou krvi Syna Boziho vykoupenou. Ach ano, 
bez viry kles& Clovék hluboko pod distoj- 
- nost lidskou. Zastitete slunce na nebi ai 
hned tmy a mradkoty egyptské pokryjou ve- 
Skeren okrslek svéta. Vezméte lidstvu viru 
Kristovu a zem Pané proméni se vstrasné 
rejdisté rozsapanych, divokych vasni a zzi- 

rajicich zvirecich naruzivosti. 

,Zbavte, pravi jisty ucenec, zbavte ¢lo- 
vécenstvo viry, a svét bude obracen v poust.* 
Pravost tohoto vyroku potvrdila bohuzel 
patizské komuna v éase jak zn4mo. nejno- 
véjsim. 

To aby se nestalo, k odvracent této 
zpousty a mrakoty namahé se a seé sily sta¢i 
pracuje knéz kazatel hlasaje slovo Bozi, kte- 
ré jako jasnaé pochoden mysl lidskou osvé- 
cuje a ke vSemu dobrému vili i srdce na- 
klohuje. Zdaz pravé tim, ze knéz pracuje na 
kfestanském vzdélani, osviceniazuSlechténf 
lidu sobé svéreného, neosvédéuje se pravym 


synem vlasti své, uprimnym prftelem sveho - 


narodu? — 

. A hile, tento posvatny, blahoddrny tikol 
jest a bude v zdej&f pocestné farnosti u- 
kolem Tvym, premily velebny pane bratie, 
nové ustanoveny zdejsi duchovni spravée. 
A v tomto posvatném tradé kazatelském 
necht Té sili sv. apostol Bartoloméj, jemuz 
na pocest zasvécen jest tento chrdém Pané, 
a ktery pro neohrozené hldsdnf viry ukii- 
Zovaného Krista podstoupil smrt muéeni- 
ckou. Necht Té sili a podporuje i sv. An- 
tonin Padudnsky, jehoz jmeno nosfs a ktery 
pro vymluvnost a horlivost svou od samého 
papeze Rehore IX. nazyaén byl ,archou u- 
mluvy.“ — 

O yeknéte sami r. p., zdaz to neni své- 
tla a jasnd, utéSend a libeznd stranka na 
Obraze Ziti a ptisoben{ knéze, kdyz co hla- 
satel slova Boziho mize se piipodobniti boz- 


skému utiteli Kristu? Jak se téia raduje 
knéz, vidi-li, Ze slovo Bo#f pada v_srdce 
dobré a prinds{ ovoce stondsobné! Nez po- 
hledte jesté na jinou naSeho obrazu stranku. 

Désné mraéno zurivych nepratel, krve- 
laénych vrahi sbihalo se nad hlavou boz- 
ského Mistra. Kristus okem vsevédoucim 
vidi bliziti se hodinu své smrti pro nas a 
za nds na hore Golgoté. V. této posledni 


dobé jako umfrajici otec d{tek svych, svo-— 


lavé Kristus k posledni veéeri svych apo- 
Stoli a pod4v4é jim a zanechavé nam své 
viastni télo, svou vlastnf krev v nejsvétéjsi 
Svatosti oltaruf. 

»To Giitez na mou pamatku !“ tak zni 
plnomocenstvi Pané, 

A hle, knéz svolavaé ve jménu téhoz Je- 
zie Krista co plnomocnik a zdstupce jeho, 
svolav4 vsech véricich k oltati jakoby k 
hore Kalvarii, svolav4 k sluzb4am Bozim, 
ke msi svaté. A zde pii obéti nejsvétéjsi 
proménuje slovem Kristovym chléb a vino, 


a uprostfed posvatného ticha vzhtru po- 


zdvihuje télo a krev Pané. Piitomny sbor 
véricfch po prikladu sv. andélé, cherubfot 
a serafinti sklani se v nejhlubsi ticté a po- 
kore pred Spasitelem svym zde v skutku 
av pravdé a v podstaté piitomnym. Ze- 
ynéjsim chovanim svym dokazuje lid, Ze 
pochopil vyznam slov pisné: ,Boze, pred 
Tvou yelebnosti na kolena padame* A 
knéz co obétnik za zivé i za mrtvé vida 
se obklopena ndéboznymi véricimi, tési a 
raduje se v Panu. TéSi se proto, ze slySsf 
hlas volajicfho Spasitele: ,Pojdte ke mné 
vsichni, ktefi pracujete a obtizeni jste, aja 
vas obéerstvim.* Ano zde pred oltarem 
Nejvyssiho otevrte srdce syé, zde vylejte 
své vzdechy, strasti a domaci souzeni a 
Ten, ktery pomahal a pomaha jinym, po- 
miize i vam. Raduje se knéz i proto, Ze 
znd zaslibeni Pané: ,Kde budou dva neb 
tri shromazdéni ve jménu mém, tut jsem 
u prostred nich.“ A tu spoleéné s véri- 
cimi za né i za. sebe volaé k Bohu o mi- 
lost a pozehnani. 

Hle, jaké to jasna stranka na obloze 
zivota knézského! 

A kdyz jsi 6 Glovéée byl tak nestasten, 
Ze jsi upadl v zkazonosnou prohluben hit- 
chu anepravosti, kdyZ jsi poskvrnil roucho 


‘“nevinnosti, kterym té priodél knéz na kitu 


svatém, a zlé svédomi se svymi vy¢itkami 
co rozkacené boure zmiti nelitostné ubo- 
hou dusf tvou, a se bolestné zatind co zu- 
fivy dravec do srdce tvého a pomyslenf 
na soudnou stolici vééné spravedlnosti tebe 
leka a dési; — kde, té#i se, kde a y 


~ 


* odpoustéjf se jim. 


 koho v tak strainé dobé najdeS uitéchy a 


pokoje? U knéze zpovédnika, sedicfho na 
misté Bozim. ,Kterym 
Tak zretelné pravil 
Kristus Pin. Ojak se raduje otec duchoyni, 
vida cozpovédnik, kterak ubohy hifSnfk v- 
plnou, upimnou zpovédi, dokonalou litostt 
obracuje se opét k Bohu, ktery nechce smrt 


' h¥fSnfka, ale aby se obratil a Ziv byl. A 


coz kdyZ mu rozhiéeSenému a odisténému 
podati mize Télo Panéco zivdavek Zivota 
vééného ! 

A kdoZ, abych se jen zbézné o tom 
zminil, kdoz vyslovi tu radost, kterou po- 
cituje knéz co ucitel outlé, nadéjepIné mla- 
deze vidi-li, Ze prospivid moudrost{ a mi- 
losti u Boha iu lidf, ze odrasta k poté- 
Senf rodi¢i, ke cti obce, na zdar vlasti? 

Anebo kdyz koneéné pastyr duchovn{ 
stoji u lizka nemocného a mize jej po- 
téSiti a posilniti svatostmi umfrajicfch a 
shled&, Ze a kterak co pravy hrdina kie- 
stansky neohrozené hledi neuprosné smrti 
vstiic a se divérné hotovi na véénost. 

O reknéte sami, r. p., neni-liz to, co jsem 


‘aZ dosul o Ziti a pisobeni knézském jen 


slabé podotknul, obraz prostomily, ozdteny 
andélskou jasnosti? O kézby takovychto 
povznasejicich radosti na dlouha, dlouha 
leta v hojnosti zazil mezi vami, oveékami 
svymi, novy vaS pastyr duchovni! 

Nez kde svétlo, tam i stin. 


i. 


Pravil jsem, ze kde svétlo, tam i stin. 
A jinak to ani byti nemize. Vzdyt zadna 
rize neni bez trni. ,A kde jest — tdze 
se sv. Terezie, kde jest ve svété néktery 
stay, jenzby byl bez souzeni?“ Jak by tedy 
i stav knézsky chtél anebo mohl byti bez 
tajnych averejnych utrpeni? A proto dobre 
pravi sy. Augustin: ,Nizddny sluha Kri- 
stiiv bez souzeni nenf. Shledavas-li, ze nejsi 
prondsledovan, nepoéal jsi jesté byti kre- 
stanem.“ 

Ci jest snad ,ucenik nad mistra?* A 
nad jakého mistra? Ach nadtoho Mistra, 
ktery jsa pramenem svatosti, lasky a mi- 
losti vykrvacel pro nds pred osmnacti sty 
lety na potupném dievé krize! Jesté se ne- 
narodil ten, jenzby se zalibil lidem ysem. 
A jakby to mohl knéz, jenz ptfsahal k pra- 
poru ukyiZovaného Krista? Pastyt duchov- 
ni nepracuje toliko na svém vlastnim spa- 
seni ,aby snad sdm, jesto jinym kazal, za- 
vrzenym nebyl uéinén ;* alebrz vSechnu sta- 
rost dnem i noc{ vénoyati musi oveckém 


odpustite htfichy, | 


ee 


sobé svérenym, aby Z4dna z nich nezhynu- 
la snad vinou jeho. 

Proto nelekaje se nizidné obtfZe vodi 
stidecko své na dobrou pastvu, vede ho 
Skrze onu pivabnou branu, na_nizZ zlatym 
pismem rukou samého Jesu Krista vryt — 
jest napis: ,Miluj Boha uade vSecko, a bliz- 
nfho jako sebe samého.“ 

Jakaé to Zalost hnéte jej, kdyZ k své- 
mu ustrnut{ vidi, kterak mnozf z jeho stdd- 
ce Boha nemilujf, od Boha' se odvracuji, 
zapominaji na svého laskavého Spasitele, ~ 
na jeho uéenf, naklonujf sluchu svého ra- - 
déji falesnym prorokim , lichotiyym svid- 
nikim, Istivym a ouskoénym celniktim. Jak- 
by nemél vzdychati patre, kterak mnozf 
zrazuji ndbozenskych pYedki svych:vrha- 


jice se v ndrué zk&zonosné nevéry a bez- 


boznosti. 

Jakby nemél otec duchoyni narikati, 
kdyz shled’, Ze mmozi farnici jeho vyhy- 
baji se chrému Pané, zanedbavaji sluzby 
Bozi, ba ani v Gas velikonoéni nejdou k 
spravé Bozi, nepristupuji k stolu Pané ? 

A coz kdyz povolan k nemocnému 
k svému tzasu spatii, ze volan byl pozdé 


a to vinou domacich anebo docela k své — 
hriize seznava, Ze tu lezi ¢lovék, jenz Zivot — 


svij prozil bez Boha a nyni nekajicné u- 
mira opét bez Boha! 

sudtez sami r. p., jakby tu trpce © 
nezalkal pastyr duchovni pri bedlivém roz- 
jimanf vyznamu slov: ,Nesmrtelna duSe, 
posledni soud, nekoneéna véénost !“ 

Nez to jest trni, samorostlé na rizo- 
vém keri tradu a povinnosti stavu knéz- 
ského. JeSté jinych bodavych ttrap pfipra- 
vuje knézi svét neuznaly, lidé zli. Tu za- 
vist ¢iha na knéze, neprejfc mu ani toho, ¢im 
ho nabozni predkové nasi v bohumilé stéd- 
rosti své obdarili, a rddaby ho oloupila ze 
vseho, Gehoz potreba kazdému ¢lovéku k 
pozemskému Zivotu, nedbajic slov sy. apo- 
S§tola Pavla, ze ,kazdy délnik hoden jest 
své mzdy a kdo oltari slouzi i od oltare 
ziti ma.“ 

Tam zase pomluvacny jazyk vysila je- 
dovaté své stiely na knéze, aby v podezfe- 
ni uvedl kazdy krok, prekroutil kazdé slovo, 
zmaril kazdy sebe poctivéjsi zimysl jeho. 

A proé a k éemu to? Aby ho oloupil 
o Gest a vaznost, pripravil o potrebnou u 
osadnikai diivéru. PiiSernd, ba dabelska ta, 
zlomyslnost dobre vi, ma-li pasty duchovni 
blahodarné pisobiti mezi farniky svymi, ze 
zapotrebi mu jest divéry. Ano divéra 
jest onen nézny ttly svazek spolecnosti 
lidské, ktery ¢lovéka s Bohem, déti s ot- 


eee OS Ee 


vem, piitele s pritelem akrestanskou oveé- '  Pfani ku knézskym druhotinam 


ku s duchovnim pastyiem. libovonnou pas- 
~kou rézZovou v jednu spojuje lasku vza- 
jemnou. 

~,Divéra ovéiéek dodivaé dle vyroku 
sy. Augustina srdci kyprost a slovim pa- 
styte podzehnaného vzrtstu. A to do- 


tvrzuje sv. Jan Zlatousty tka; »Laskaa divéra | 


ovéiéek jest mocny balsam, ktery duchovni- 
ho pastyye sili, obéerstvuje ana mnoha léta 
zachovava.“ 
: A z toho ze vSeho snadno r. p. po- 
gnate désnou zlomyslnost téch, jenz na sko- 
du a zdhubu farnikii samych knéze o da- 
 véru a lasku pripraviti usiluji a trpky jeho 
- Zivot novou, jinou a jinou ztrpcuji mu trp- 


* ~ kosti. — 


Nez nechci jiz déle nuditi vas obrazem 
tim temnym, plnym stinu — dnes, v den to 
_ velké duchovni radosti. Vim a divéruji se, 
ze i nadale budete péstovati v rodindch 
svych bazen Bozi, jenzjest pocatek veSkeré 
moudrosti. Vim a dtivéruji se, ze vazice 
sobé viry Kristovy, ji i nadale proti vSeli- 
kym najezdiim hajiti budete co zietelnici 
oka svého, co nejdrazst dédictvi néboznych 


 praotci nasich. 


Pod praporem Jezise K., jemuz prisahali 
~ jste vérnost na kftu svatém, bude vam, 
bude nam yvsem nejlépe v tomto iv Zivoté 
zahrobnim. A tosespomoci Bozitim.spise 
stane, kdyz povzdy seradéni stati budete 
co farnici kolem svého fardéie, co ditky ko- 
lem svého otce duchovniho, co brat?i kolem 
_ bratra, co pratelé okolo piitele sndSejice se 
vespolek a se podporujice v lasce a trpé- 
livosti. A tento krasny, utéSeny a prezd- 
douci duchovni svazek aby panoval zde mezi 
vami ve farnosti Bakovské, kdozby z hloubi 
srdce nepral sobé i vam? 

Jiz pak nebudu déle zdrzovati od o- 
béti nejsvétéjsi Tebe, premily velebny pane 
bratre a zdej8i spravée duchovni. Modle 
se u oltare Pané, pros Boha vSemohouciho 
za Svérenou sobé celou osadu farn{; pros, 
aby osadniktim Tvym Zehnal ve vSem svou 
milosti a je utvrzoval ve vSsem dobrém. 
Vzpomen téz na zemrelé, éehoz od Tebe dnes 
dfiivérné o¢ekava v Panu zesnuly predchiidce 
Tyvuj, ocekavaji Tvoji v Panu zemfeli rodi- 
cove a farnici. 

Vrouci modlitby’ Tvé a srdeéna blaho- 
prani nase k trinu Boha trojjediného do- 
provazej prfmluvou svou svata Bozi Rodi- 
cka, sy. Bartoloméj, sv. Antonin, abychom 
jako dnes jsme shromazdéni zde v radosti 
duchovni, shledali se opét jednou spoleéné 
v nebesich k radosti vééné. Amen. 


ae 4 
x > eon 


veledist. p. Karla Huska, - 


os. dékana v St. Koliné, k. arcib. kons. rady, 


“byv. vikdée a Skoldozorce sti{dnictvi Kolin- 
ského, atd.. ° 
dne 30. listopadu 1871, 


»Dlouhosti dna naplnim jej: 
a ukazi jemu spaseni své.¢ 
(Z. 19, 16.) 


Pres velky den zavital Tobé, 

Ty sedy, drahy otée nas! 
6 privii milé ditky k-sobé, — 
jichz vérné srdce dobre znas ; 
vidyt péée Tva je zrodila, 
ku ctnosti, dobru vodila, 
co pasty bdély stirehl’s nas — 
bud dlouhy, dlouhy s némi ¢as! 


Tys vénoval se lidstvu cele, 
Tys vy duse bidnych balsam lil, 
poroby znak jiz nesli v éele 
ku ctnosti vést se avolil. 

By’s podle Mistra prikladu 
jich duSim zjednal potravu — 
to Zivot Tvaj, to touha Tv, 
by nezhynula jedina.*) 


Tys radou, ¢inem bratry silil, 

jim s éela horky stiral pot, 

i kdyz se den ku konci chylil, 
nechébnul Tvij k prispéni chod; — 
vzdyt nasel v kruhu ditek zas,. 

co vzal mu nelitostny éas, 

a v jejich zraku nevinném 

omladu éerpal v stafi svém. 


Tak dosahl jsi véku ctného, 

ve praci lidstva k prospéchu 

a dotkal dne se velikého, : 
jejZ Pan Ti skytnul v ttéchu; — 
aé veéer se Ti schyluje, 

krey jara v Zilach koluje, 

pro vlast a cirkev bije hrud — 

jen dlouho, dlouho s ndmi bud! 


Svéfec Otto.**) 


Veskera starozitnost ktest. dikladné o 
tom svédéi, Ze jsou vZdy vyteénici cirkeyni 


*) Jakozto nékdejsi duchovni feditel kdranct 
Vv prazské trestnici. — 

**) V lonském roé, ,Blahovésta* piedeel svétec 
Iudvik krdl franc. a svétice Klotilda, potom 
z Némec nasledoval sv. Fidelis, a nyni ze 


staroslov. Pomofanska svétec Otto, rodem Svab, — 


jenz k vili Jez. Kristu a jeho sy. vite pii- 
util se slovanské mluyé, : 


x 
2 
af 

ri 
“' 
S 
4 
& 
3 
* 
a 
s 
} 

é 


~ 


ys 


em 
Bh, 

2 

Re 
] 


J rozlitnych “zemi, néroda a jazyki mnoho 


—davali na autoritu viditelné hlavy vseho pra- 


4 4 vého kiestanstva vibec a zvldsté v styku 


$ odpornymi snahami svétskymi, 5 tsilfm 
Zivotn{ sily lidu kiest. a cirkve rozptylu- 
jicfm, védouce ze bez onéno netrvala by 


— jednota viry, mravi, vSelikého uéent a u- 


méni, jednota a mir obce, vlasti a spora- 
danych ndérodi. Sem ndlez{: 

Sv. Otto, z vzneSeného rodu ve Svdb- 
sku posly, jenz zihy pozbyy svych rodiéa 
bohabojnych, jezto o ctnostné a fradné vy- 
chovan{ jeho peéovali, tak Sfasten byl, ze 
Bih ziidil mysl jeho starSfho bratra, by 
jej v Studifch dale podporoval a dflo od 
rodigi zapocaté dale provadél. A dospéy 
hledal sluSné vyzivy drahu, i odebral se 
do Polska, kde tehdaz uéiteli se hrubé ne- 
dostavalo , a vyucéovdnim v liternich pred- 
métech sluSnou vyhledaval vyzivu. Nez ale 
gnaje rozsahlé pole uménf a poznanf lid- 
ského, neprestaval na dobytém umén{, 
nybrz pouzfval prazdné své k vlastnimu 
vzdélanf a zdokonalen{, tidé se dle slov 
Pané: ,,Budte dokonali® ... Slitné jsa 
tvaire, uslechtilé postavy, i mravé nethon- 
nych a lahodnych i vtipu bystrého, mél 
sim vy sobé odporuéujfci list, jimz v brzce 
sobé ziskal pirizen a naklonnost u Polskych 
velmozi, neb ti na jeho zevnéjSku a spii- 
sobech si zaklddajice a schopnost i sbéh- 


~ Tost jeho ve verejném frizenf mnoho cenice, 


obrali si jej za jednatele vy zdlezitostech 
svych. I sam kral polsky Vladimir nabyv 
0 yvzacném tom muzi védomosti povolal jej 
ku dyoru svému, a vida ze jest ve vSem 
potinani a fizenispravny a spolehlivy, mél 
k nému den ke dni véts{ divéry, i svéro- 
yal mu veledilezitych dkoli k porizent. | 
poctén jest také poselstvim s jinymi pany 
k cisatt Jindiichovi, aby pro vévodu se 
uchazel o ruku Judity, cisatovy sestry. Ci- 
sar seznav vyborné vlastnosti Ottovy obli- 
bil si jej velice, a také po svatbé u vévody 
o to stdl, by mu do fiSe navratiti se po- 
volil. 

‘ Naéez Otto stav se dvornim kaplanem 
u Jindiicha IV. jmenovain jest za nedlouho 
jeho kanclérem. Tyz dilezity a rozsihly 
ourad svij moudie a opatrné zastavaje, 
zdobil jej svou poctivosti, tak ze vSichni, 
kdoz jej nautili se znati, strnuli nad jeho 
“nezistnosti, jeho usluznou pokorou a mra- 
-yni uslechtilosti, Bohu za to diky cinice, 
ze postavil ku blahu mnoha kfestant, k 
zezlu vlddy svicen, aby svétlo na ném Vv 
daleké krajiny, v temnost svitilo a ari 
svou zahitivalo ledova srdce. Nadéji tu v 


eit 5 | oes 


ae skladanou stvrdilo dal&f pisobenf Ot- 
Ovo. 
__ L. P. 1102 umtel Rupert, Bambersky 
biskup. Na poédtku pfisttho roku ustanovil 
cisaf svého kancléfe za biskupa, na kte- 
rouzto distojnost sv. Otto, jsa sobé védom 
ditklivych napomindn{f a ostrého pokdéranf 
prostopasného, zakony BoZimi a cfrkevnimi*) 
pohrdajfcfho cfsate, ani pomysliti nesmél, 
ba ani nepomyslil, Proto také tu nabizenou 
distojnost prevziti nechtél, jednak proto, ze 
takova hodnost s neliéenou jeho pokorou 
se neshodovala, jednak Ze zdkony cirkev- 
nimi zakazino bylo jakoukoli distojnost 
cirkevn{ z ruky svétskych pant, byt i sa- — 
mého cfsare prijmouti. Kdyz ale koneéné 
prec proti své vili v biskupsky tad tento 
uvazati se musel, zidnou mérou na to na- 
mluven byti nemohl, aby prv posvétiti se 
dal nezli by byl od svatého Otce v distoj- 
nosti té potvrzen. ProéeZ nastoupil pout k 
hrobim sy. apoStoli do Rima, kde jej pa- 
pez Paschal II, se vii privétivosti a pocti- 
vosti privital, avyslechnuv od ného, co 
a jak se pri jeho volenf vse bylo dalo, po- 
tvrdil ho v tradé a gdm na biskupstvi jej 
posvétil. A tak sv. Otto ve svém tiadé 
apostolském opravnén a splnomocnén vra- 
til se na mfsto ustanovenf svého, do osady 
Bamberské. Mytil zlé zvyky a obyéeje, knézi 
zbuzoval a vSude rozsival simé slova Bo-. 
Ziho, simé kazné a bazné Bozi. Kazaval 
velmi éasto a to s vybornou vymluynostf, 
veda pri tom Zivot tichy a prikry, a na- 
sleduje bozského Mistra svého na malu pie- 
staval, podzivaje sprosté stravy a té jen 
stiidmé. Také jeho odév byval sprosty, jejz 
z pokory neziidka sim opravoval. A kdyz 
se néktefi nad tim pozastavovali, odvétil 
jim rka: ,Milf bratii! nehorSte se nad mym 
zivobytim a spokojte se s malem: neb za- 
dusi dle svého uréeni na milodary se vy- 
nakladé a obraci; k tomu cfli také krestané 
je udéluji, procez neslusf naém na véci zby- 
teéné a marné je vydavati.“ S reci tou se 
vyborné shodovali skutkové jeho. U ného 
nalezal kazdy chudy a nuzny utéchy i po-, 
moci. A kdyz jednoho ¢Gasu osada jeho hla- 
dem souzZena byla, rozdal vSecky zasoby 
mezi chudé, a kdyZ tam i po vsSem okoli 
rozliéné nemoce se Sitily, tu byl sv. Otto 
jako andél strézny vsude, dnem i v noci 
hledaje nemocné, zaopatioval je, pochova- 
val mrtvé péci maje o Zivé jich poztstalé. 
On vsem vsecko uéinén, aby vSecky k spa- 
seni privedl. ,,Jestif pak zisk veliky pobvoz- 


*) Vieob. déjep. V. VY. Tomka str. 99. — 


nost a prestdvdnt na tom, co mdme. Nic 
zajisté neprinesli jsme na tento svét, bez 
pochyby Ze také nic odnesti. nemizeme. 
Ale majice pokrm a odév, na tom prestdvejme,“ 

Mimo to, ze sv. Otto hojnych miloda- 
riv chudym udéloval, vystavél také 12 kld- 
ster. Jaky zimér a ouéel piri tom mél, 
vysviti. z jeho odpovédi, jakou jednomu 
muzi, jenz mu to vytykal, udélil: ,, Veskery 
tent@ svét, pravil on, jest misto vyhnanstvi, 
a dokavad na tomto svété bydifme, jsme 
jako v ciziné a vzddleni od Hospodina, a 
proto potreba ndm domiv pohostinnych. 
Proé se medle rmoutite, Ze mnoho tako- 
vych hospod stavim? Pakli na rozliénych 
nifstech toho’ syéta poutniki k nebesim 
jdoucich se nachazf, zdali nenf lépe, kdyz 
radéji vice, nezli méné takovych hospod se 


naleza ? Nebot pakli by jich poridku bylo, 


jak by sta¢ovaly pro také mnozstvi pout- 
niki, pro také mnozstvf chorych atd.. Kéz 
boha¢ové jméni své, na nézZ marnotratni, 
rozmarili dédicové dychtivé ¢ekaji, radéji k 
zalozeni naboznych a milosrdnych. tistavi 
vynakladaji, a tak k rozmnozeni kralovstvi 
_ Boziho pfrispivaji !“ 

Sv. Ofto po 20 let tidil cirkev svou* a 
pozehnani Bozi dlelo na praci jeho, anto 
Hospodin okres jeho ptsobentrozsiriti racil. 
Boleslav IL, vévoda polsky, podmaniv:sobé 
Pomofany, v8emozné o to pecoval, aby narod 
ten oblazil. K tomu ticelu zdaéla: se mu vira 
kresf. nejvhodnéjsim prosttedkem. Boleslav 
Chrabry syn Mé¢islava, jehoz manzelka Du- 
bravka byla dcera Boleslava I]. Ceského, od 
kteréz on s ndérodem svym viru kyest. pfrijal. 

Bylot malé pred tim panstvi Polské a 
- to okolo Hnézdna, kde stary rod  Piastiv 
~ panoval. Boleslav vSak nemajeZzadného, jenz 
by se na ourad ten ovSem nebezpeény od- 
hodlal, upamatoval se na biskupa Bamber- 
ského, 0 némz presvédéen byl, ze jak pro 
znamost slovanské #e, tak i pro mravni 
dokonalost a vzdélanost k tomu jest nejspt- 
sobilejsi. Pozval jej tedy uctivé k sobé a 
aby pohanskym Pomofaniim spasnou viru 
hlasati se jal, prosil jej. Ten kdo Boha 
 uprimné miluje, pouziva vhodné pfrilezitosti 
k .rozimnozeni krdlovstvi Boziho. Otto prijav 
vyzvani vévodovo s ochotnosti, premital o 
prostredcich, kterak Ize by bylo dosfci uéele 
toho. A vSak bez povoleni a pozehnan{ sv. 
Otce nechtél sv. Otto: tu cestu apost. podni- 
knouti, a proto teprv kdyZ z Rima k tomu 
uéelu plnomoc dosdhl, s nékolika knézmi 
bez prodlenf se na cestu vydal (r. 1125). 
Vida pak, ze Pomofané jsou ndrod bohaty 
a nadherny a tudiz missionérim pfiznivi 


— 590 oy 


nebudou, protoze ném. cisat Karel Veliky 
k vite krest. je nutiti chtél, vzal s sebou 
mnoho darfiv a potravy, a nad to i sdm v 
nddherném rouchu sek nim ubjral, chté 
ukdzati, Ze nestoji o jejich dary, alebrz beze 


OS 4 


4 


* 


: 
' 


_ 


vseho zisku Ze prichazi a toliko o jejich 


blaho duchovni se pokusiti chee. Zajisté 
tak pravd a uprimna ldska si potina, v po- 
volenych a lhostejnych vécech rada se podle 


jinych ffdf, aby je Kristu ziskati mohla. (I. 


Kor. 9. 23.) Sv. biskup Otto konal cestu 
pies Cechy*) a Polsko. Na pomezich pomo- 
fanskych privital jej Vratislav, Pomor. knize, 
v srdci svém od dadvna jiz vite Kristové 
ndchylen jsa.- Na mnohych mfstech pfrijali 
pohostinu Pomofané sy. biskupa vlidné a 
otevireli mu srdce sva, najinych opét azvla- 
&té v povéstném obchodnim mésté Voliné 
(na ostrovu) mnoho sporu a_protivenstvi 
snaseti musil. Povdécen tomu, ze pro jméno 
Bozi protivenstvi snaSeti. musi, hlasal slovo 
Paéné s plamennou horlivosti i s trpélivosti 
neunavenou. Duchovni jeho privodéi vée- 
mozné jej podporovali. Jeho tichost, nezi&t- 
nost, la4ska k bliznfmu, uprimna bohaboj- 
nost, neouhonné obcovani obmékéily konetné 
i nejtvrdsf srdce; modldrny se rusily, ko- 
stely se stavély, a duchovnich semo tam 
stanoveno. Ve Voliné ale zarazeno sidlo 
biskupské a prv nez minul rok bylo témér 
celé Pomofransko v lino cirkye sv. kat. 
prijato. Po dokonané tu praci vratil se sv. 
Otto do Bamberka a bamberSti uvitali milo- 
vaného pastyre svého nad miru slavné, on 
ale, jehoz duse po radosti nebeské touzila, 
pracoval s obnovenou horlivostf na _vinici 
Pané a neustale se s novou osadou v duchu 
obiral. Po 4 letech proneslo se, ze Stétin- 
sté opustivSe Krista opét k modlarstvi se 
navratili. Tu jiz nemél sv. muz ani utéSené 
chvile a poznovu do Pomoran na cestu se 
strojil. Nékterf z priivodéich jeho, jezto ne- 
snaze a protivenstvi, s jakymiz jim bylo za- 
pasiti, porozvazili, zpééovali se s nim opét 
na cestu se vydati.a vSelijak tmysl jeho 
zméniti hledéli. DobromysIny biskup to zna- 
menaje, pravil k nim fka: ,Prisli jsme sem 
snad toliko pro rozkoSe? mozZno se naditi, 
ze budeme vzdy v&eho protivenstvi prosti? 
OvSem bych rad tomu byl, kdybyste vsickni 
na mucenictvi pyipraveni byli, ale chraniz 


*) Sy. Otto biskup Bambersky byv v Gechach 
(1125. 2. Febr.) vyzpovidal knizete éeského 
Viadislava 1. a skrz ného poslouzeno jemutaké 
svatostmi umirajicich, jak% on také ZAdal. Vla- 
dislav se s bratrem Sobéslavem smifil, naéez 
tento na Vysehrad povolan jest. (Palacky D, 
n. ¢. I. 1. str. 401). 


4 


_ vydal se sim a sim na cestu do 


Buh, abych néktercho z vis k tomu_nutiti 


ehtél. J& vam davam na vili, abyste 8li, 
_ kam se vam koli libf, ale podobnou svobodu 


také pro sebe 24ddm, nechcete-li se mnou 
jiti, tedy aspon mné nebrante.« To povéedéy 
tétina. 
Priivodéi jeho tak svatou horlivosti zahan- 
beni a zmuzeni rychle za nim chvatali, ho- 
tovi, vSe i to nejkrutéjsf sndseti. 
Obyvatelé Stétinsti dovédévie se, Ze sv. 
Otto se soudruhy svymi se navratila v ko- 
stele dif, srotili se v hromadu a pohanskymi 
knéZmi drazdéni, smrti jim vyhroZovali. Sv. 


Otto dommnivaje se, Ze davno oéekavand ho- 


dina muéenictvi se pfriblfzila, oblekl se y 
roucho biskupské, vzal do ruky kiiz a o- 
statky svatych a zpivaje s knézmi svymi 
zalmy neohrozenou mysli smrt oéekdval. 
»Hospodin svétlo mé a spasent mé, kohvé 
budu se bdti? Hospodin sila zivota mého, ko- 
hoz se strachovati? a byt i stany své proti 
mné rozbli, nebude se lekati srdce mé, Dou- 
fam vidéti dobrotu Hosp. v zemi Zivych.* (Z. 
26, 1. 3. 13.) Pohané uztev8e muze, ani 
v daivérnosti na smrt jsou odhodlani, zara- 
zili se. Sila ducha mocné pisobf. Zne- 
nahla uti8ila se zurivost jejich. srdce je- 
jich otevrelo se svétlu viry, a Otto odpadlé 
r ezhFesil, jiné zas pokrtil a divy. jez konal, 
viecky u vire posilnil. Maje toho nynf ji- 
sté presvédéeni, Ze vira v Pomoranech za- 
seta pevné se ujala a stery uzitek ze bude 
vydavati, uznal svétec toho potiebu, do o- 
sady své se navratiti. 

Jakozto muzi v Pismech sv. sbéhlému 
nebyla tajna slova, ktera andél k milackovi 
Kristovu by] povédel rka: ,,Adoz spravedliv, 
ospravedinizZ sejestéa svati posvétiz se jesté“ 
(Zjev. 22, 11.) a ze neustale po svatosti a 
spravedlnosti touzil, povazoval také feé tu 
jako k sobé pravenou a protoz jak dlouho 
mohl, outad svij s nejvétsi bedlivosti konal 
a bez prestani zapiranim sebe a kajfcimi 
skutky zdokonaliti se snazil. Koneéné upou- 
tan k lizku nezapominal na milé chudé, 
jimzZ Stédre almudny udileti rozkazal. Cité 
pak, Ze se blizi hodina smrti pripravoval se 
ysemozné na soud budouci. V den svého 
umrti narfdil, aby duchovenstvo pred nim 
hodinky se modlilo. Coz kdyz se dalo, po- 
zdvihl o¢i svych a vztahl ruce k nebesim 
jakoby Krista P. obejmouti chtél, a skonal 


 d. 29. éervna 1139 v Panu. Télo jeho po- 


chovano v kldstere od ného zalozeném sv. 
Michala. Papez Klement vyhlasil jej za 
svatého r. 1189. 

Pozndmka. Nelze zde neuvaziti, kterakvele- 


prospésné jest pro knéze znalost. rect, Nebyl 


= Bel — 


| 


by sv. Otto Slovany na Piimo# ke Kristu pri- 
yedl, kdyby nebyl z mlédi se tomu jazyku 
priuéil z vlastniho puzent. * 


DOPIS Y, 


Z Bestviny 17. listopadu 1871. 
(Svécepi opatrovny, Dobrocinnost.) 

V zivoté lidském byvajfi dnové, kteri 
dlouho jsou v pamétiradostnou upominkou. 
Takovym dnem stal se pro Bestvinu letos 
‘15. Ftjen. Vysoce urozend pani hrabénka — 
ovdovélaé Rothkirchova vystavéla totiz v Be- 
stviné s nemalym nakladem novou budovu 
pro opatrovnu malitkych, kterou% i stédie 
nadala 15.000 zl. a svérila péti ct. Skolnich 
sester. z materince Horazdovického. Velikost 
tohoto dobrodini pro Bestvinu, zarizenf opa- 
trovny, dovede Oceniti jen ten, kdo s_po- 
méry obéanstva zdejsiho obeznaly jest. Oby- 
vatelé zdejs{ jsou ponejvice chudobni a vét- 
Sina jich na _ praci rukou svych-mimo dim 
odkazana. jak smutné byva s ditkami. — 
kde otec i matka obzivu svou vyhledavati 
musi mimo dim a tim nuceni jsou malé 
ditky bez opatrovani doma zanechati. Ubohé 
takové ditky upoutany na uzkou a tmavou 
svétni¢ku, v zkazeném ¢asto vzduchu dlou- 


| hou chvili trapeny, nebezpeénych her vy- — 


mvsleji, sobé aéasto icelému domu a obci 
na Skodu. Jaky trapny stav pro matku, 
kdyz z domova odchazi a potom pfi praci 
na né, Ze jsou samy pomysli, bojic se usta- 
viéné, aby se jim nic zlého za jeji neprito- 
mnosti neprihodilo. Nechaji-li rodiée malé di- 
tky po vsi toulati, 6 jak snadno mohou tytok t- 
razu prijfti aneb na dusi zkazu utrpéti. Svért-li 
rodiée jdouce sami po praci mimo dim, své 
malé ditky odrostlejsim, které Skolu navsté- 
vovati povinny jsou, jakaé to zase nenahra- 
ditelnad Skoda pro tyto. A proéez kdo be- 
dlivé toto vse uvazi, nebude se tomu diviti, 
ze den 15. *ijna, v kteryZto den opatrovna 
Bestvinskd vysvécena a otev*ena byla, pro 
Bestvinu dnem vseobecné radosti byl. 

Jiz v svatveéer slavnosti, dne 14. rijna, 
oznamovaly hluéné rany zmozdira a zvucny 
hlahol zvonti zdejsim a okolnim nastavajici 
slavnost. Sotva rany z mozdiri zavznély, 
byla okna ve vSech pribytcfch osvétlena, ano 
i nékolik transparentii jsme spatrili. Osvé- 
tlenf bylo vSeobecné, tak Ze i ten nejchudsi 
délnfk neopomenul osvétliti. 

Po ukonéeném vyzvanéni sefradili se 
zdejsi obéané pred farou a odtud shudbou 
v éele a s raznobarevnymi lampiony ubi- 
rali se do zAmku, aby pani hrabénce, co 
zakladatelkyni opatrovny, zastaven{¢ko uti- 


nilii Mezi tim, co hudba p{fsné pred ziamkem 
hrala, odebralo se obecni zastupitelstvo s p. 
starostou k pani hrabénce, kterd na bal- 
konu hudbé naslouchala, aby jf ve jménn 
svém a veskerého obéanstva za toto velko- 
lepé dobrodini nejvroucnéjsi diky vyslovilo. 
’ Kdyz jf n4potom éetné shromazdéné obe- 
censtvo hifmavé ,,Sldva /* , AtZijejestémno- 
hid léta nase milostivd dobroditelkyné!* pro- 
volalo, vratil se privod zpét k fare, odkud 
byl vySel:a po hluéném provolani ,Sldva 
nasemu distojnému p. fardri!* rozesli se 
vsickni piitomni ve vsi tichosti domt. 

V nedéli dne 15. jiz Gasné z rana_hlu- 
énd stielba pozdravovala slavny ten den a 
budila spicf k sv. veself. O 9. hodiné rano 
svolavaly na vézi vSecky zvony osadniky 
zdejsi do chramu Pané. V 10 hodin zapél 
mistni p. fardt Jan Alois Nozitka , Prud 
sv. Dugse!“ a po ukonéenych modlitbach v 
chréamu Paéné hnul se prtivod k opatrovné. 
Napfed kraééela Skolni ml4dez zasvym pra- 
porem, za ni osadnici muzského poblavi, za 
témi hudba, sbor zpévacky, dlouha rada dru- 
zi¢ek, velebné duchovenstvo, obecni. vybor, 
napotom ostatni z okoli pozvani hosté a 
privod uzavrelo zbozné pohlavi Zenské, pé- 
jic litanie o VsechSvatych. Zvony a stielba 
doprovazely priivod k opatrovné, kde pani 
_hrabénka Rothkirchova, p. baron Herzogen- 
berg se svou choti a s patronatnim tredni- 
ctvem priivod o¢ekavali. Se vSech domt, 
kudy se privod ubiral, vldly prapory na- 
rodnich barev, nejvétsi s kostelni véze a 
s fary. Pred opatrovnou byla velmi vku- 
sna brdna postavena, jakoz i celd opatrovna 
_yné i zevné ovéncena a prapory ozdobena. 
Kdyz privod u opatrovny stal, konal dust. 
p. farét prvni modlitby uw hlavnich dverf, 
nacéeZ v nich, u vniti ve Skolce, pred olta- 
fem schvalné upravenym pokraéoval. Po 
ukonéenych obfadech zapél zdejsi zpévacky 
sbor slavnostnt kantatu, mistnim p. fardtem 
k tomu zyvlasté slozenou ap. ucitelem v hud- 
bu uvedenou. Po té mél p. fardt k éetné 
shromazdénym véricim pred opatrovnou do- 
jimavou *et, v nizZ Zivé vyliéil, Ze na do- 
brém vychovani mlddeze. netoliko jednotli- 
ve, ale i celych rodin, obei indrodiéblaho 
se zaklada4. Kazdé vychovanf, mé-li dobrym 
slouti, stanoveno byti musi na ndboégenstvi 
spojené se soumérnym viyvinem vsech moct 
prirozenich, dusevnich i télesnych. Na ndbo- 
Zenstvz, nebot nemize ¢lovék bez ndbozen- 
stvi stati se ctnostnym, aniz bez ctnosti 
blazenym. 

K dobrému vychovani mlddeze nedo- 
staci, aby se toliko nékteré stranky vloh vzdé- 


~ 


lavaly, ostatnt pak zanedbavaly, aby n, p. 
toliko pamét se ostrila, rozum pak, cit a 


vile neglechtila) Takovym kusym cvi- 
éenim vice by se uSkodilo, nezZ prospélo. 
Takové vychovani vyzaduje velmi mnohoa 


sice vzdélaného rozumu, ¢isté lasky, dosta- — 
teéného éasu. Rodic¢ové jsou prvnf, Bohem — 


samym ustanovenf vychovatelé svych ditek: 


‘ a 

. (enn 

ee 
eee 


vsak mnoho jest rodiéi, kteri k vychovaéni — 


ditek jsou nespisobilf, jinf u vychovani 


nedbanlivi a koneéné mnohym rodi¢im ne-- 


dostavé se k vychovdni ditek potiebného 
éasu, an mimo dim chleba vezdejsiho pro 
sebe asvourodinu dobyvati musf. A pfece 
maji vSechny ditky vychovany byti. Poznani 
toto, Ze mladez vychovévana byti ma, ja- 
koz i ono, Ze nejsou vsickni rodi¢ové k vy- 
chovavani bud spisobilf, bud zese jim do- 
state¢ného éasu k tomu nedostava, dalo 
podnét & z%izovdni skol, v nichz se jedno- 
tlivym osobdm vychovani ditek od 6. roku 
jejich stati svétovalo. Zarizeni toto jest 
velmi dobré, ale nepostatitelné k tomu, k 


cemu byti ma, a velmi pozdni vzhledem — 


na prirozenost détskou a vék ditek. Ditky 
museji od kolébky vychovdvany byti; to 
vsak se nestivi, jestlize az do 6. roku 
samy sobé zistaveny jsou, nemajice nikoho, 
kdo by je opatroval, vécmi dobrymi za- 
méstnaval a k dobrému navykal. A yék 
tento jest pravé nejvhodnéjsi, aby se v di- 
téti bud dobré ujalo aneb zlé zakorenilo, 
vzdy podle toho se fridic, ¢im se mysl dét- 
ské zanasf. Mysl détska jest ve véku tom- 
to pida kyprd, na niz jasné slunce mile 
zari a dest teply a tichy mirné pada, do 
které jestlize semeno dobré zaseto byva, 
puci, roste, kvéte a pozdéji hojného ovoce 
vydava; neoseje-li se ale, zaristé travou, 
trnim i bodla¢im. fs 

Zapotiebi tedy, jesto mmnozi rodiée 
potrebného éasu k vychovani ditek jiz_od 
kolébky nemaji, ani Casto patri¢éné k tomu 
sptsobilosti, aby zatizeny byly skolky 7 pro 
ditky outlé, jimz pak proto, Ze mlddez v 
nich opatrovdna byti ma, aby na téle ani 
na dusi ku zkaze nepfisla, jakoz i proto, 
ze ona vychovanim opat*iti se ma tim, jez 
domacnost dati ji nemiize, opatrovny ri- 
kame. . 

Ci péti m4 to pfedevsim byti opatro- 
vny zakladati? PredevSim m4 to pé¢i obce 
byti; nebot ona z toho veliky uzitek ma, 
jestlize obéané dobrého vychovan{ v mlddi 
svém nabyli; naproti tomu skodu velikou, 
jestlize v ohledu tom se zanedbali; vsak 
ale je-li obec chudé, nemajici, kdo m4 na- 
klad na opatroynu nésti? V takovém pit- 


< 


~ 


ah. Pe 


trovny ani pomysliti, nenaskytne-li se Sle- 
chetny dobrodinec, ktery by na svij nd- 
klad v obci opatrovnu zfidil. A hle, ta- 
-kovou chudou nemajici obcf jest Bestvina ; 
nikdy, ba nikdy by sama na opatrovnu ani 
pomysliti nemohla, kdyby s4m Duch Boizf 
byl pani hrabénce tu mySlenku do srdce 
nevlo7zil, aby v Bestviné na svij naklad 
opatroynu zridila. Nyni upozornil dist. p. 
Te¢nik na to veliké dobrodini, jakého se 
obéanim Bestvinskym od pani hrabénky 
dostalo a vyzyval i pouéoval jich, kterak 
svou vdéénost maji Stédré zakladatelkyni 
dati na jevo. Na to oslovil etih. skolné sestry, 
poukazav na jejich sice tézké, ale hrdsné 
a pri tom velmi zdsluZné povoldni. Teeké, 
an veliké trpélivosti vyZaduje, krdsné, an 
svého neb. zenicha nasledovati mohou, ktery 
pravil: Nechte malitkych jiti ke mné a ne- 
brartez jim, azdsluéné, an tyz laskavy Spa- 
sitel ujiStuje: Coz jste jednomu z mich nej- 
mensich brat*i ucinili, mné jste ucinili. Po- 
dékovayv p. baronovi Herzogenbergovi, ktery 
pro opatrovnu stavebni misto a zahradu 
bezplatné ponechal, vyslovil napotom vzne- 
Sené zakladatelce nejvrelejsi diky a doloZil, 
ze si zarizenim a nadanim opatrovny po- 
stavila pomnik nad kazdy jiny skvélejsi 
a trvanlivéjSi aze Bih, jenz ani ¢iSe vody 
bliznimu z lasky poskytnuté nenecha bez 
odplaty, tento jeji spanilomyslny skutek 
krestanské lasky zajisté hojné odplati. ,, Ne- 
zustane zajisté Pdn dluznikem  nikomu, 
kdoz cinil milosrdenstvi jednomu z nejmen- 
Sich jeho.“ Na to odevzdan ji p. faraérem 
list od nejdistojnéjstho p. biskupa Kralohra- 
deckého, Vv némz i on, jsa jiz na sklonku 
Zivota svého, z tohoto pani hrahénkou vy- 
konaného skutku srdeéné se tési, Slechet- 
né zakladatelkyni vSeho zdaru na Panu 
Bohu pieje, udéluje ji zaroven vrchnopa- 
styrského pozehnani. 

Nyni Sel privod, k némuz se pritomna 
Slechta pripojila, touz cestou a tymz radem, 
jak byl piiSel, zase do chramu Pané, kdez 


- cela tato slavnost slavnymi sluzbami Bo2zimi 


a chvalozpévem: ,Té Boze chvdlime* do- 
konéena byla. 

V den sy. Karla Borom. oSatila pi. hra- 
bénka 6 chudych Zaki a 6 chudych divek 
ze Skoly Bestvinské tiplnym novym oblekem ; 
v den sv. Karla se to stalo z té priciny, Ze 
vten den pripadaji jmenoviny zemielého je- 
jiho manzela, J. Ex. p. Karla hrabéte Roth- 
kircha, byvalého zemského. marSdlka a na- 
potom mistodrzitele Ceského. 


Letos se téSime jiz napred na Sstédry | 


— BD 


padu nemize obec sama na zifzent opa- 


den v opatrovné. V ten den budou ditky 
navodem ctih. sester hrati jesli¢ky, a vSecky 
ditky v opatrovné (jest jich 45) budou 8sté- 
drosti pi. hrabénky darky podéleny, Spa- 
nilomysiné dobroditelkyni z hloubi srdce pre- 
jeme: Mnoha jesté léta! 
V Piseéné, 16. listopadu 1871. 
(Svécen{ sochy BoZského Ditka Jeziska,) 

Do tretice vseho dobrého. Tak zvolal 
jsem pri svéceni treti sochy zde, v letosnim 
podzimku v nedéli XXIII. po sv. Duchu, 
dne 5. listopadu, a to se vi chuti, poné- 
vadz to svédéi, ze posud zde vitr Ducha 
Pané véje, nebot mezi zednayi se sochy ne- 
stavéjf, nybrz se borf. O prvni sose jsem 
psal v letoSnim Cechu, o druhé v Blahové- 
stu ¢. 31. str. 490, a tato tieti jest téz v 
Piseéné na pozemku a blize statku Franti- 
ska Martinice. Jest ve strani pod lesikem 
z piskovce vkusné vypracovana, 11 strevict 
vysoka s 18palcovym obrazem, od KySpe- 
reckého malite p. Jana Umlaufa, chvalné 
povésti, predstavujicim Bozské Ditko Jezis- 
ka, dle vzoru ditka Jeziska v kostele u P. 
Marie Vitézné (u Karmelitand) na Maléstra- 
né v Praze. Roztomilé to ditko s korunou 
na hlavé, v odévu v popfredi zlatém, v levé 
ruciéce svét s krizem drzici, a pravici Ze- 
hnajici vSem, jenz kolem jdou a libé se u- | 
smivajici na vSecky, kdoz nan patri, pratele 
i nepratele,a jako volajici: Vy, kteri jdete 
cestou, pozorujte a vizte: ,,.Nebudete-li jako 
maliéci, nevejdete do kralovstvi nebeského.“ 
(Mat. 18, 3.) . 

V levici drzi Jezisek kouli svétas kriz- 
kem na vyznam, ze ,Svét skrze ného uti- 
nén jest, neb vSecky véci skrze ného uti- 
nény jsou, a bez ného nic neni uéinéno, 
coz ucinéno jest“ (Jan 1, 3. 10.), kiizek 
pak navyznam, Ze skrze sv. kriz svij svét 
vykoupil a Ze se nam skrze Néj spasenf 
stalo, kdyzZ nas od viny a trestu hrichu, od 
vé¢né smrti vysvobodil: pravou pak ruti- 
ékou Zehna, anot pozehnani a odpusténi 
hrichi vezmou skrze jméno Jeho vsickni, 
kteriz véri v Ného.“ (Sk. Ap. 10, 43.) 

Zalozena pak jest socha tato nad zit- 
dlem dobré vody ze skaly se finoucf,a sice 
tak, ze z podstavku sochy tece voda do na- 
drzky pod sochou, ku kteréz dva_ schody 
vedou: z nddrzky pak vytraci se voda pod 
krajem odtokem do zemé, a vybiha, Ze neni 
ani pozorovati, proto% ani kasSna, ani scho- 
dy nebudou se oblejvati Jedem. Podstavec 
pak vyzdoben jest vytesanym vypuklym 
obrazem viry, nadéje a Jasky, a voda ze 
srdce, pamatujicfho na laskavé srdce Jedi- 
Sovo, z néhoz na obmyti hiichinagich krev 


Be ‘ PAY ras Oe 


Pe eee UR 


2 voda se vypryStila, plyne. Vubec cela ta 
socha poskytuje mily pohled. Upozornil jsem 
posluchaée ve své feci naevangelickou stu- 
dnici Jakubovu, o niz sv. Jan piSe, a pra- 
vil jsem, Ze jako tehd4z ustav na cesté 
Jezis, posadil se u studnice, tak i zde Pan 
Jezis co Bozské ditko napomina vsech, kdoz- 
koli sem prijdou vazit vody, aby nazapo 
mnéli na tu vodu, kterouz on da kazdému 
viznicimu véricimu, kteréz bude v ném stu- 
dnicf vody Zivé, skdkajici do zivota vééné- 
ho a pamatovali ,na spaseni skrze obmyti 
druhého narozeni a obnoveni Ducha sy.“ 
(Tit. 3, 5.) 


Slop sochy jest ozdoben vypuklym 


_kalichem s hostii, pri cemZ napada okolo- 
jdoucimu, ze Pan JeziS podava mu kalich 
tka: ,Zizni-li kdo, pojd ke mné a pi. Kdo 
véri ve mné, tomu, jakz di pismo, poplynou 
z téla feky vody Zivé“ (Jan 7, 37.), aby 
rad k stolu Pané pristupoval a tak télem 
a krvi Pané sesilil k zivotu véénémua na- 
‘pil se vody, po které ,nebude Zizniti na 
véky.“ Pod obrazem jsou vytesané tii krizky, 
‘aby kazdy dal slavu Otci i Synu i Duchu 
SV., znamenaje se sy. kitzem. Socha jest 
opatrena lucernou, na spisob krize sloze- 
nou. Nad sochou naskyté se ocelovy kiiz. 
Vzhledem lucerny o¢ekavd se od zaklada- 
tele, ze, jako vSickni v kollature Gini, jenz 
‘sochu zalozili ana starosti majf, i on hojné 
lucernu, zvJ4st v postni patky a na vyroénf 
slaynosti osvétlovati bude. ; 

Cel& prostora kolem sochy slusné a 
pohodlné vyrovnana byla a obsdzena jedli- 


ckami, socha pak sama ovénéena; na stole. 


plaly 4 voskovice a na kazdém rohu ko- 
stelni lucerna, kterézZ sem mlddenci donesli. 


Anof vy tuto nedéli pripadla podékovact | 


poboznost za Stastné dokonanou zen, bylo 
toto svéceni velmi vhod, proéez také valné 
bylo shromazdéni ku processi slavnostnimu, 
jemuz i nebe prdalo, nebot rdno bylo poéasf 
sichravé, neprijemné, a odpoledne se zmé- 
nilo v pfiznivou povétraost. Po svéceni a 
osloveni lidu v smyslu, jak zde vypisuji, 
nabral jsem do sklenky vody, a pil na do- 
bré zdravi vSem, jenz zde vodu vaziti a 
piti budou, pak na ochranu Bozf pied pa- 
dem ohné, kterymz zakladatel v roku pred- 
minulém stizen byl. Ndasledovaly litanie s 
prislusnymi modlitbami, po nicht jsem za- 
notil chvalozpév: ,,Tebe Boha chvalime, pti 
némz jsme se vraceli do kostela. Hmozdi- 
fové, kteriz rany vyddvali hned jak mile 
Se odzvonilo do kostela, rachotili a% do 
vecernfho klekénf. Svdtostnim pozehnanim 


v kostele hojné voskovicemi osvétleném, | 


kde lustr se 12 yoskovicemi nemalo k 0- — 
krase prispfva, skonéila se slavnost tato. 

K zavirce slouziz k dobré paméti, Ze 
zakladatel slozil na vydrzovani a zdobeni — 
této sochy jistinu 50 zl. r. ¢. a Ze misto, — 
kde socha stojf, do knih zemskych vloziti — 
di, aby zadnému nikdy, byt byl jakékoliv — 
nebo #ddné viry, nenapadlo, tuto sochu od- 
straniti. Jd. St EGe 


KRONIK A. 


Z Prahy Staroteské zpévy rordtné bu-- 
dou se od nedéle 3. prosince zpivati po 
cely advent na kazdy den od pil Sesté ho- 
diny rano v kapli sv. Vaclava na hradé, u 
Matky Bozi pred Tynem, (vnedélia ve sva- 
tek o pail 7.), u sv. Vojtécha v Jirchafich, 
u sv. Petra na Pofici, u sv. HaSstala a u 
sv. Cyrilla a Methodéje v Karliné. V semi- 
ndiském chrému Pdné u sv. Salvatora zpi- 
vaji je alumnové ve vSedni dny v 6 h. a 
v nedéli v 7 h.-pri zpivané mi sv. — V 
témz chraému Péné bude se od 3—11. pro- 
since konati réno o 6. hodiné a odpoledne- 
o pal 5. h. pobognost kucténi sv. Frantiska 
Xav. — V tomtéz chramu Pané u sv. Sal- 
vatora bude d. 3. prosince jakoZzto v nedéli 
po pamatce sv. Hligia, patrona zlatnika, v 
10 hod. slouzena pontifikalni mSe sv., pri . 
kteréz jako za minulych let na odiv vysta- — 
veny budou drahocenné relikviate a jiné 
pamatky darované zlatnikim od Karla LY. 

*_* PoboZnost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 26—30. listopadu u sy. Petra na 
Porici, od 1—5. prosincev Loreté na Hrad- 
éanech. 

*—* Dnes v den sv. Kateriny bude 
v starozitném kostele sv. Kate*iny pri bu- 
dové zemského blazince v 10h.’ slavna mSe 
sv. a odpoledneo3. h. pozehnani. K odpole-: 
dnim sluzbam Bozim bude obecenstvu pristup 
nejen do kostela, nybrz ido ustavu povolen. 

*.—* Z Rep.-V nedéli 19. tm. bylo 
odtud z kostela Milosrdnych sester v sla- 
vném privodu do chramu Hostivického pre- | 
neseno télo sv. Simplicie, kteréZzto sv. o- 
statky J. Vel. cisar Ferdinand nakladem 
svym ozdobiti dal. — Do Zubrf u Roznova. 
na Moravé odeslaly zdejsi Milosrdné sestry 
bohosluzebna roucha v cené 200 zl., jez 
byl dp. farat Liebner objednal a za kterouz 
vytecnou pracijiz i pisemné diky vzdal. 

Z Brna. Reditelstvo nemocnice ozna- 
milo vyboru zemskému, kterak nynéjsi vy- 
pomocné osetrovatelky nemocnych, jakz na- 
byté zkuSenosti tomu nasvédéujf, nadobro 
nevyhovuji ukolu na né vlogenému, i na- 


_ Yrhnuto, aby oSetrovatelky vesmés braly se 
_ ze stavu sester tietiho *ddu sv. Frantiska, 
_ jakoz déje se jiz v nemocnici Olomtické gs 
- uspéchem predobrym. Moravsky vybor zem- 
sky uvaziv tuto zalezitost privolil k dotée- 
nému navrhu a nafdil, aby nynéjsi vypo- 
 mocné oSetiovatelky v nemocnici Brnénské 
_ byly propustény a aby feditelstvo s_ pred- 
Stavenstvem jmenovaného fadu y priéiné 
prijeti sester k oSetrovdni ndlezité vyjedna- 
vani provedlo. (Hlas). 

Z Rima piSe se 0 zohaven{f pomniki 
na hrobech padlych v boji vojini papezskych, 
jmenovité zudvi. Kiize jsou zprerdzeny, 
napisy blatem pokdaleny, sochy bez ui, no- 
sti, rukou. Za to vSak bez urazu shleddn 
pomnik, kteryz freimaurska loze Palermska 
postavila na poéest Tognetti-mu, jenzZ jak 
_povédomo kasarnu Serristori prachem do 
poveti{ vyhodil. — Za poslednich dni do- 
Stavaji zamozni mésfané psanf, v nichz se 
jim vyhrozuje smrti, neodvedou-li bez od- 
kladu 100 franki do pokladnice spolku 
Garibaldiova. —- Dne 1. listopadu zahajen 
v Rimé sjezd italskych délnika pod vedenim 
Mazziniho, k némuz vSak délnické spolky 
timské se nedostavily, nechtéjice mfti zad- 
ného spolku s Mazzinim. — Dne 70. listo- 
.padu piibyl do Rima kraél Viktor Emanuel. 

~ Dne 27. t. m. bude zahajen sném, k Cemuz 
se chysta velkolepé osvétlenf. 

Z Ruska. Nejvyssi dnchovni trad 
rusky ve Vilné pyisné zakazal katolikim 
litevskym stavéti krize na verejnych cestach. 

' Na hroby svych zemyelych mobou davati 
krize, avSak ne latinské, nybrz tecké.. Tim 
ma kazdy .oznak katolické viry z ruské 
drzavy vymizeti. 

Z Ameriky. Cechové vy Chicagu utr- 
péli veliké ztraity, dva kostely, z nichZto 
jeden teprv se dostavoval, lehly popelem. 
Osm set Geskych a polskych rodin, které 
za morem novou viast hledaly, jsou bez 
pristtesi, vydany bidé, ktera se perem vy- 
psati nedé. Veliké mésto s ohromnymi za- 
‘hradami,..které obyvatelé severnich stati 
nazyvali hrdou kralovnou zdpadu, lezi v 
rozvalinach. Jako jednou Jeremias plakal 
“na z¥icenindch Jerusalemskych, tak plakati 
musi kazdy slechetny ¢lovék, prochazi-li se 
po ziicenindch Chicaga. Katolici jsou vsak 
cdddéni do vile Bozi, a nedavaji mysli své 
klesati, a¢koliv vétsina jich na mizinu pri- 
éla. Ma se vibec za to, Ze pozar v Chi- 
cagu posel od tdi zlopovéstné _ ,Interna- 
tionale“, kterd jiz zapalila Patiz, a nyni v 
dabelské zlomyslnosti i jina mésta zkaziti 
chce, Nezdd se to byti pravdé nepodobno, 


he kee 


nebo usttednt vybor ,Internationale* vy Lon« 
dyné do vSech whli svéta svym udam také 
navedeni zaslal. 

*_* Ze vSech témér stdth severnti 
Ameriky prichazejf zpravy o zhoubnych po- 
zarech lest a prairif. AZ dosud se myslilo, 
ze jen mor, hlad a valka celé zemé y bidu 
a v nestést{ uvrhnouti mize. Zprdvy v8ak 
z Ameriky poucujf nas, Ze i ohen podobné 
Faditi s to jest. Celé dédiny a mésta lehly 
popelem, i mnoho Zivoti lidskych padlo v 
obét zdahubnému Zivlu. Nékolik stété jiz 
dano ve stav oblezenf, aby se pali¢éim pfi- 
Slo na. stopu. 

*_* Z Clevelandu. Jaka horlivost 
a obétavost mezi katolfky v Americe panu- 
je, vysvita z toho, ze se ustaviéné velebné 
chramy zaklidsji adostavuji. V Clevelandu, 
kam se nejvice ubfrajf naSi;krajané, pied 
kratkym ¢asem polozen zdkladni kamen ku 
chramu sv. Josefa. V mésté se nalez4 14 
katolickych far, ze kterych témér véSichni 
osadnici, shromazdivSe se se svymi duchov- 
nimi spravci v kathedraélnim chramu Pané, | 
ubirali se ve slavném pritvodu~za korouh- 
vemi na stavebni misto. I nekatolické listy 
Clevelandské pravi, ze jesté nikdy tak 
dlouhého a tak sporddaného privodu ve 
mésté nebylo. Za prekrasného poéas{ seslo 
se na misté stavebnim asi 8000 lidf. Za- 
kladnf kamen svétil nejdist. biskup Con- 
vingtonsky A. M. Tobbe, ktery uprostred 
duchovenstva a alumnté biskupského semi- 
nare vystoupil na leseni k tomu téelu pii- 
pravené, aby lidé se vSech stran posvatny 
ukon vidéti mohli. 

Posvétiv dle cirkevniho tadu kamen 
zakladni — veliky balvan Zulovy s napisem: 
,lcclesia Sti. Josephi aedificata 1871,“ 
mél k shromazdénému lidu dojemnou ‘¥eé. 
Pak pozehnal zakladni zdé, které jiz asi 
4 sttevice zvysi ze zemé vyénivaji, a udélil 
vsem biskupské pozehnanf. Spolkové se 
navratili domi, duchovenstvo a zastupitel- 
stvo obecni se odebralo do kaple vel. OO. 
Frantiskani, kde se dojemna slavnost po- 
zehnanim a hymnou ,Te Deum laudamus“ 
skon¢ila. . Bah da, Ze zapocaté dilo v miru 
a v svornosti brzy bude dokondno. Chram 
bude stavén v gothickém slohu v poméru 
69 strevici ke 160 a bude zajisté predni 
ozdobou mésta. Péstoun Spasitele naseho, 
ktery vyréenim vatikanského snému zvolen 
za patrona celé cirkve na veskerém oboru, 
bude prositi za své ctitele u Boha svou 
mocnou primluvou. 

*_* VY New-Yorku stal se vp. Jiri Wei- 
dlich 2. assisteutem (kapl.) u sv. Mikulage, 


| Pabérky. 
45. Vyvinuté pravo a kiest. uslechtilost. 


Jsou jisté doby v Zitf lidském, v nichz 
svétské zakonodarstvi a pravnictvi zd4 se 
na nejvyssim vrcholu védy a uménf statia 
tudfZ proti vsem pfirozenym zdkonim, de- 
gateru prikdzdni Bozich, proti vsemu krest. 
- vyvinu kulturnfmu a proti vSem nérodnfm 
dobrym mravim vystupujic nici a kazf zi 
zeny stav zemé arddy nejvyssi -dokonalosti 
_y kfest. vzdélanf upravené. Co se u poha- 
-mai v tom sméru délo, poddva jasny ob- 
razek slovitny déjepisce Diodorus Siculus, 
z Argerionu v Sicilii posly, jenz za ¢asu 
fimského vlddce Cesara Augusta po 30 let 
pracoval na svétovém déjepisu az do roku 


60 pred Kristem P. sahajfcim v 40 kni- | 


hdch, z nichz pouze zlomky neb ¢asti 1. do 


5. a 11. do 20. knihy se zachovaly. V Il. 


kn. 3. kap..vypravi, Ze na ostrovu Sicelit pred 
_ éasy byval obyéej, kdyz nékdo na zlodéjské 
femeslo oddati se zamyglel, Ze se u soud- 
ce hidsil a prones] se takto: Pane, chei 
zlodéjem byti. Naéez soudce odvétil: Bud 
tedy zlodéjem a vpiS jméno své do této 
knihy. A tak zapsal své jméno do knihy, 
v niz jména vsech zlodéjfi zanesena byla. 
Potom soudce mu domlouval, aby své za- 
méstnani s poctivosti odbyval, a dle ffs- 
skych zakont, jezto predpisovaly, aby se ni- 
zadnému nasili necinilo a vzdy jen Isti a 
schytralosti uzivalo, nikdy ale presily a 
moci. A tim mu povoleno, po tajmu krasti, 
ale ne loupiti. Z kazdé kradeze vSak, kte- 
rouz byl vykonal, povinen byl soudci na- 
véSsti podati, jenz pak ne zlodéje, ale okra- 
deného vySsetroval i pokutoval pro jeho 
nedbanlivost, ze své jméni lépe neopatro- 
val. ,Hle, pravil soudce, tyto penize, tento 
klenot, toto krasné drahé roucho bylo tvé; 
mnoho jsi se namahal k dobyti jeho, ale 
neukryl jsi je a Spatné opatroval. K_ tvé- 
mu stésti vracuji ti to nazpét, ale ne zcela, 
na poucent pro tebe, abys budoucné jméni 
své lépe opatroval.“ A tak musel ¢tvrty 
dil z odcizeného statku co odménu zlodéji 
ponechati. Zvlastni to zikon, pomysli sobé 
kazdy. A hile, tento zakon stava podnes, a 
kazdy die ného nékdy souzen bude. Ten 
zlodéj je satan anebo jeho zdstupce, jenz 
sice Isti a oSemetnosti, nikdy vsak ndasilim 
nam skoditi nemfize. Okrada-li tebe, zi- 
stane bez trestu: neb krasti jest jeho za- 
méstnani, ty ale pohnan budes pied soud 
k zodpovidani pro zanedbani tvého jménf, 
A tak vezmi véecka prikazanf Bozi od prv- 


nfho do posledniho, a shiledé%, jak Ze 
se srovndava Istivy a schytraly svét 8 
pravdou, slechetnostf a spravedInosti Bozf 
‘a lidskou z oné vyplyvajfci. D. 


tye 


46. Nouze nejvyss, Fags nej blizse, 


Otyti sta let upéli 


ekové pod krutou — . 


vla4dou tureckou, étyfi sta let bylo se jim — 


divati, jak role jejich pustoSena, statky okra- 


-dany, ditky do ciziny za otroky odvadény, 
g%eny a panny jejich hanobeny, Jadbozenstvi 


jejich od Turki tupeno a sv. kriz, ze kte- 
rého sp4sa vzesla, ponfzen byl. Kdyz Zalo- 
vali u titadu tureckého na bezpravi spacha- 
né Turkem, nedostalo se jim nikdy prdava, 
spfse jim bylo spflano nevérei a krestan- 
skych otrokt. 
kou déle snésti nemohli, sdhli ku zbrani, 
bojovali proti vrahim stateéné, ale valecné 
stésti jim neprdlo. V boji tom na Zivot a 
na smrt pomahali jim Sulioti, potomci slo- 
vanskych Vojniéiv, kteri diive bydleli na 
pohori Suli v krajiné Janinské, az byli roku 
1803 po tuhém boji od pasi Janinského 
Aliho Isti premozeni a skoro uplné potie- 
ni. Nékteri utekli se do Recka a na ostro- 
vy Jonické,' kde jim’ Rekové pfistiresi po- 
prali. Za dobrodini prokaézané prokazova- 
li vz4jemné Rekim pfi povstani proti_Tur- 


KdyZ krutou vladu turec- — 


kim r. 1830 veliké sluzby. Spojenf Reko- 


vé i Sulioti byli v nékolika bitvach od pire- 
sily turecké porazeni a mnoho jich pobi- 
to; kteff zachovali Zivot, utekli se s ditka- 
mi a Zenami svymi do jedné tvrze v no- 
marchii Akarnanské. 

Nedlouho na to pritahl svetepy ne- 
pritel ku tvrzi a poéal je oblehati. Osm 
nedél branili se krestané co lvové v pev- 
nosti, nebo laska ku sv. kiizi, k vlasti a 
k pribuznym dodavala jim sily, ze vsechny 
utoky odrazili a neprdtelim veliké skody 
nadélali. Pak ale v devétém témdni poéal 
je prondsledovati horSf jesté nepritel, neb 
Vv pevnosti na vysoké skdle nenalezala se 
Zadné studna a voda, kterov zdsobeni byli, 
dochazela. Nemyslili ze eblehdni tak dlou- 
ho bude trvati. Smutné pohlizeli k nebe- 
sim, zdali by snad se nesmilovala a jako 
jednou v prvych stoletich kfestanskych na 
prosbu kfesfanai desté neseslala, aby zizen 
svou uhasiti mohli. Obloha byla ustavicné 
jasna, panovalo yedro, nikde ani nejmensi- 
ho mraku se neukazovalo- — Kdyz koneé- 
né ani rosa, kterou z travy a z lista setf- 
rali, nedostacovala: uzavreli Ze radéji vy- 
hodf sebe i tvrz prachem do povétii, nez 
by se vzdali na milost a nemilost nelid- 
skym nepratelim, Vyzpovidali se ze hiicht 


f 


|) Sai Py Ree; } ‘ante - ” ype 
PA lc A oe ae nare 
ete ; ya 
vt oor Ss ee ey 
ae - FS ee 


. ‘svyeh, rozloutili se jeden s druhym, dali 
Si naposled pratelské polfben{ a zvolili lo- 
sem muze, 


ktery by pracharnu zapalil. 
Naposled klekli, modlili se modlitby umf- 


_ rajicfch, vzyvali jesté jednou Boha vSemo- 


houciho, ktery udetenim hole MojzfSovy ze 
skaly vodu vyvedl, aby, ponévadz za Jeho 


_ -Viru, za svij zivot a své prdvo bojovali, v 


hrozné hodiné jim pomohl, aneb je v Zi- 
voté onom na milost pfrijal. Modlitba spra- 
vedlivého proraézi nebesa. Jiz se zdvihal 
losem vyvoleny, jiZ se blizil k osudné pra- 
charné, za minutu, za dvé bude strasn4 
spousta, Rekové se pohibf, pohtbi ale také 
velikou Gast neprdtei. V osudném okamZenf 


_pfiletéla koule turecka, zaryia se hluboko 
do skaly, ve skaleto poéalo huéetia vifiti, 
 pravé z otvoru, ktery kule ku zkaze a smrti 


jJejich urcend utvorila, vyrinula se voda. 
Opét poklekli udiveni Rekové, opét se sl- 
zami dékovali Bohu, nastavovali nadoby a 
ukajeli svou velikou zizeh. Patrné vidéli, 
Ze Buh s nimi, tim povzbuzeni vyhrnulise 
na Turky, zahnali a porazili je a dosdahli 
— podporovani jsouce mocnostmi evrop- 
skymi horoucné zadané svobody a samo- 
statnosti. Od té doby poskytuji kazdému 
— od Turki pronasledovanému titulek a, 
aZ posledni hodina panstvi tureckému na 
balkanském ostrové uhodf, zajisté neodeprou 
pomocné ruky své ujarmenym narodim 
slovanskym Bulharim a Srbtm. Kr. 


Literarni oznamovatel. 

*_* | Fosvdtnd kazatelna“. Svazek 12. 
(listopadovy), jimz ukonéen roénik osmy-tohoto 
éasopisu kazatelského, obsahuje duch, reci na 
slavnost Vsech Svatych: Toliko protivenstvim 
nabyti Ize vitézstvi a slavy ; o pam4tce vérnych 
zemrelych: Smilujme se nad nimi a nemnozme 
muka jejich; na ned. XXIiI. po Sv. Duchu: 
Co mame z viry, co davé nam ndbozenstvi ; na 
ned. XXIV. vyklad sy. evangelia ;na ned. XXV. 
Podobenstyi o zrnuhortiéném y Zivoté lidském ; 
na slavnost sv. Kateriny: Cim pohrdlaa cona 
sé vzala sy. Katerina; na ned. XXVI.: Vée 
se splni, co neomylnou pravdou Bozskou pred- 
povédino ; feé v den Matky Bozi z hory Kar- 
melu ; promluva pri svéceni praporu télocvicné 
jednoty, pri svéceni nového kiize, nové skoly, 
pred Zehndinim sy. kifze, k snoubencim, pri 
prvnim sy. prijimani a k poutnikim na sy. Ho- 
ru se ubfrajicim. — Roénik tento obsahuje pré- 
ce 59 vel. kazateli, 
. *__* | Posvdtnd kazatelna.* Gasopis ka- 
zatelsky, vydava B. M. Kulda, sidelni kanovnik 
na Vysehradé, s mnohymi spolupracovniky. Ro- 


ik devdty. Svazek 1. (prosincovy Gili vano- 


ey A 
7 ‘ 
: aA —- 
. 


nf). ‘Obsah. Ned. I. adventnf: 1) Vyklad st. 
evangélia, 2) Den soudny bude spravedlivym 
k radosti, hifSnikim vSak k zahanbenf. Na 
slavnost nep. Poéeti P. Marie: Vira vnep. po- 
éeti P. Marie vidy byla v Cirkvi~ katolické, 
Ned. H. adv.: 1) Vyklad sy. evangelia. 2) 
» Ly-li jsi, jenz prijiti mas?“ — otazka dasova 
pred narozenim Pané. Ned. III. adv.: 1) Vy¥- 
klad sv, evangelia. 2) Sebeznaénf véda nejspa- 
snéjsi. Ned IV. adv.: 1) O nesmrtelnosti duge 
lidské. 2) Piiprava na p¥ichod Pané. Hod Bo- 
i vanotni: 1) O nesmrtelnosti duse lidské, 2) 
Zpominka na doby mladosti a na doby nynéj- 
Sf. Slaynost sv. Stépéna: Bih jestnejvySbla- 
zeny. 2) Syét prondsleduje to co z Boha jest. 

*_*  Casopis katol. duchovenstva.* 
Svazek 7. obsahuje: Naértky k novému kate- 
chismu; Zizraky N. Z. a uéeni katolické (do- 
konéenf), V kronice: Zaipis do matriky kfe- 
stni; o nékterych nepfislusnostech pri admini- 
straci ruralnich beneficif; seznam vkladi do 
Déd. sy. Prokopa. V Literdrnim Oznamovateli 
ohlaseno a posouzeno 17 spisi. — Svazek 
8. vyjde 21. prosince. 

*¥_* | Téipovy vénec, deklamace, pisné a 
jiné bisné mladezi* jest nazev knihy (str. 342), 
kterou sepsal a kvétnym vybérem ze spisova- 
teliv éeskosloyanskych doplnil stdle ¢inny knéz 
Fr, Doucha. V této u Jarosl. Pospisilay Pra-. 
ze vyslé knize, ustanovené jakoZto prvni oddil 
ditkim menstm, podéno jest pul cturta sta 
rozliénych bdsnt a basniéek, ke kruhim Zivota 
mladistvého se vztahujicich ; prinichse potké- | 
vame se jmény sptsovateliv starsich i novéj- 
Sich ve mnozstvi takovém, ze téchto spisovae | 
teliiv, ktefi kdy napsali verstiv ditkém se ho- 
dicich, uvedeno jest pres sto sedmdesdt. Nej- 
vétsim pottem ovsem zastoupen s4m Doucha, 
od néhoz se ve knize nachazi hnedle ke stu 
bdsni vétsich mensfch. Vidéti z toho, jak pre- 
hojnou zésobu zde shledati jest pro rozmanité 
stranky détského véku, at jiz k néZnym svaz- 
kim v roding a k éetnym pomérim skolnim, 
at k otéiné a k budoucima blahému pasobeni 
v jeji prospéch a ozdobu, at kzdbavdm ditku 
oblibenym hned v dom4cnosti hned ve volné 
krasné pirodé zietel se m4. Zndm jest Dou- 
cha na poli nérodniho vychovatelstvi jakoz je- 
den z nejpilnéjsich a nejobratnéjsich vzdéla- 
vateliiv ; jizZ uvedeni toho jmena za to rucf, 
ze pritel mladinkych nadéjnych poupdtek na 
zeleném svézim keri néroda s ubezpecenim o 
dobrém tispéchu déti miZeoutlym ditk4m (hla- 
vné & svdteénim dobdm) do rukou tuto knihu, 
v nizto k jejich mysli a srdci se mluvi v tak 
dobrém vybéru basnf, zvlasté k utkvénf v pa- 
méti a k odtikivani i prednasentfs velkou péct 
shledanych a sestavenych. Jelikoz pri podobné, 


_ Vynaty ze SStépnice", 


x 


“Knappa v_ Karliné. 


aoe t orm i 


od Douchy jiz r. 1855 vydané a tehdd ei p.  Vojt.. Cereal, kaplan 2 a do ‘Rataj; ‘ 


svujobsah velmi oblibené sbirce pod ndzvem 
yoaré listy “ néktert po mensim formaté touzili, 
vyhoval nyni pri ,Lipovém vénci~ nakladatel 
tomu prdni prirucnéjsim formatem knihy, je- 
jizto zéroveh cena zajisté mirnd jest. 

*#_* | Hddanky a kreselni zdbavy.* 
prilohy pedagogického 
éasopisu ,Skola a Zivot.“ V Praze 1871. Ti- 
skem a nakladem Rohlitka a Sieverse. Str. 
52. Vhodny to d4rek pro mlddez k sv. Mi- 
kulasi, k 8tédrému veceru, k novému roku, atd. 

*_* | Divadelni ochotniéex pro mlidez* 
obsahuje v "sesitu 5. tyto hry: ,,Nehody_ le- 
nochovy a zdarild zkouska.* Pavodni tinohra 
v jednom jednani, Sepsal Frant. Hauser, ma- 
jetnik a feditel vyué. ustavu v Praze.— , Ne- 
pritel v Horazdovicich.“ Ptvodni historické 
éinohra ve tiech jednénich. Sepsal Jos. B. Re- 
bec, fidfcf uditel v Pfesticich. Stran 95. V 
Praze 1872, V komis{ knéhk, Th, Mourka. 

*#__* Vanoéni hra pro ditky: ,,Mladt 
pasty betlemst,“ Melodrama ve 3: déjstvich 
sé zpévy a deklamacemi. Text upravil P. Jo- 
sef Baar, katecheta v Pisku, Hudba a napévy 
od Josefa Soukupa, freditele vy Pisku. V Praze 
1872. Nakladem knéhkupectvi Mikulase a 
Str. 92 partitury. — To- 
téZ. (text) co sesit IV. ,,Divadelnich her pro 
déti tymz nikladem, Str. 29. 

“*_*- | Zilatd domdct kniha.“ Nevyéer- 
patelna, pokladnice, domaci vérny radce hospo- 
détsky pro kazdého, komuzZ domédcnost jest 
milé, Sporadal a vy dal zkuseny hospodar. Dil 
II. Sesit 1. (str. 80) a 2. (str. 61—160), V 
Praze 1872. Nakladem vlastnim. V_ komisf 
knéhkupectvi Mikulése a Knappa vy Karliné. 

* —* Matica Slovenské v Turé. Sy. Mar- 
tinu vydala tyto spisy: ,Uklad a matka.® 
Smutnohra v_ piatich dejoch. Od Dana Zab. 
Lauéeka, (Cis. 25. Mat. spisiv. ,, Véeldr na 
Slovensku.“ Sostaveny a vypracovany kroz 
Jana Cajdu, uditela, pomocou Stefana Zavod- 


‘nika, farara a dekana. (C, 26.) , Letopis Ma- 


tice Slovenske.“ Rotnik VIII. Svazok II. 
Sostayil Viliam Pauliny-Téth. (C. 27.) 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském, 
V Panu zosnul: 

p. Fr. Vondich, farat v. Cerhovicich, 22. 
listop. (nar. v Horovicich 10. pros. 1800, 
vysv. 10. srp. 1825). ~ 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 

p- Karel Braungarten, admin,, za fardte v 
Tatroyicich (Dotterwies) ; 

p.' Jan Cernohouz, kapl. za administr. v Li- 
_boci ; 


p. Ant. Gebert, farét vy Dubci, 


p. Vac. 


p. Vojt, 


Ferd. Cejka, kapl. v Lidicich, za administr. 

in spirit. v Hostivici; 

Hefman Haaser, kapl. z Hostivice do Lidic ; 

Frant. Matousek, za proz. 3, duch, sprayce 

v trestnici u sv. Vaclava vPraze. 
Uprazdnéna mista : 

Liboc, fara patron. zemsk, vyhorn, od i, li- 

stopadu. 


eee, 


“Misto L duch. sprduce vy c. k. zemské ae 


nici u sv. Vaclava v Praze od 15. list. 


V biskupstvi Budéjovickém. 
Vyznamenani jsou: 


-tajemnikem b. vikar. . 


tiadu Tynhorsoy- 
ského ; 


sit. canon ; 


p. Tomas Masopust, kaplan ve Svihové, obdr- 


zel pravo synodalif. 

Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
Vorel, farét vy Bernardicich, za dékana 
v Bechyni; 

Vik, farat ve Vézovaté Plani, za farat e 
v Besenicich; 


p. Jos. Hejna, kapl. za adm. v Bernardicich ; 
p. Aug. 


Krenek, b. notét a faraé ve Velesiné, 
vstoupil na staly odpodinek. 

V biskupstvi Litomérickém. 

V Panu zesnul: : 

Jan Wéohle, jubil. knéz, b. notaét a os. dé- 
kan v Rozbélesich na odp., 12. listop (nar. 
1. ledna 1788, vysv. 7. srpna 1813). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou; . 
Vil. Ullrich, far. ve Vesey za. fardte 
v Jestiebi (Habstein) ; le 
. Ant. Kostadk, adm. za fardte y Strenicich; 
Jos. Friedland, kapl.za adm. v Duchcové ; 
. Vince. Ullmann, koop. y Sunfperku, za fa- 
rate v Louchové, 


Ss 


fd 


sod 


Milodary: Z jisté sbirky chrdmu sv. Vi- 
ta na hradé Prazském’ 10 zl. a chramu sy. 
Prokopa v Sazayé téZ°10 zl.; ve prospéch po- 
slednéjsi svatyne odslouzi té% v. p. Matéj Se- 
dlik 24 mé&e sy. 

PSEA TROL E eae ORE a BSE PRE FEE 

Omylové v pojednani 0 Odistei : 
Str. 466 2. slp. 7.16. misto: milodar& éti: milo, dara 


Oe Levins yy hey mutnost ,, matnost. 
ae :3. § (rare ne bazen »  kézen. 

, » 4681. ,,,, 55, Nachlesen aus ,, Nachlese aus. 
Mand Bos, BBs oo, vira > Vina. 
PACTS: co Bae dokonalé ,, dokonané, 
7 OD Deo gap BB yy dokonalaé , dokonan4. 
» 4861. ,,, 38 , mu » 2a 
» 4871. pS | leet (2 jest. 


Tiskem kniz. arcib. knihtiskarny za Rohlitka a Sieverse ¥ 


obdrzel expo- ; 


p. Ant. Gregora, dékan v Trhov. Svinech, jme- 
novan tajemnikem b, vikar. tikada Novo- 
hradeckého; _ . 

p. Jan Soukup, farét yv Stankové, jmenotius ss 


a Vetoes, oe oe. se. hae ri 
A CO eae Aa age 


Vydava se 
5. 15. a 25. 


Saag au viech rdnych 
nid corn penta : pe ae 
Ses 190—1 ; na rok: 2 zl. 50 kr 

| i na pilr. ; 1z71.80kr. 

ASY KalOlcke. 


Redaktor a nakladatel: knéz FRANTISEK SRDINKO, 


_ Kepedice; 
katol. knéhkupectyi — 
B. Stybla 
fa sv,-Viacslavském 
ndmésti, dis. 786-11. 


WNedodsla Gisla 
reklamujte nejdéle v 
mésici. 


= =e 


 Rognik XXIV Praze dne 5. prosince 1871. 


vo : 
Cislo 34. 


Predplaci se 
Vv expedici 


Po posté : 


fenom v expedict 


Celoroé. 3 z1;— kr. 
pailroé,1 zl. 65 kr. 


Pfedplaceni étvrt- 
letnise neprijima, 
Jednotliva ¢isla 


se neprodayaji, 


»Spravedinost zvySuje narod, ale hiich bidné éini narody.“ (Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 
LXVIIU. V nedéli IL. adventni. 


1. Dnesni sv. evang. (Mat. 11, 2—10.) | 


“vypravuje o Janu, predchitde: Pdné, kteryz, 
ac byl spravedlivy, svaty, nicméné sedf ve 
-vézeni, protoze vydal svédectvi pravdé, ko- 
nal svou povinnost. Frotivenstvi sndseti jest 
osud spravedlivich, coz Bah na né dopoustt, 
aby zkusil ctnost a piimnozil zdsluhy je- 
jich. — KdyZsendm pro Boha, pro ctnost 
déje nespravedinost, prikorf, budme_ trpélivi 
a Bohu vérnf, abychom jako Jan byli mu 
prijemnf. 

2. Jan, poslav dva z uéenfki svych 
ku Kristu, tazal se, je-lizaslibeny mesids ? 
Pin JeX#s poukdzal na své skutky: ,,Jdouce 
zyéstujte Janovi, co jste slySeli a vidéli.“ 
— Toté pravy sptisob dokazati jinym, co 
jsme, i poznati samy ch sebe. Slova, roucho, 
stav mohou klamati a ¢éasto klamou; ale 
skutky neklamou nikdy. — Dokazuj tedy, 
priteli, svymi skutky, ze jsi pocestnym, pra- 
-yym krestanem. 

3. ,Blahoslaveny jest, di Pan, kdo se 


nebude horsiti na mne.“. A kdo se horsi | 


na Pana Jezise? Kdo jiného Krista o¢eka- 
va. Mnohym se nelibi jeho chudoba, poko- 
ra, tichost a trpélivost a méli by radi ji- 
ného spasitele, jehoz priklad by zivotu je- 
jich neéinil vycitky. Pokora Kristova za- 
hanbuje pychu, chudoba jejich lakotu, ti- 
chost jeho vyéité jim hnév, kf{z kare je- 
jich smyslnost. Ale jim k vili Kristus se 
nezjinati. Ocekavaji-li jin¢ého Krista, o¢eka- 
v4 Kristus jiné krestany. — Proto vy br. 
as. velebte a ndsledujte ctnosti Kristovy. 

4, Pan Jezis pravilo Janovi: ,,Q jste 
vysli videt? thtinu-livétrem se klatict?* Cim 
Jan nebyl, tim bohuzel byya mnohy kfe- 


z 


“— 


stan, titinou, nestalym v. ctnosti a ywrtka- 
vym v dobrych tmyslech. Dost slaby vé- 
nek pokuSeni nebo souzeni jest sto, pre- 
moci, zvrhnouti jejich ctnost. — Cim Jan — 
nebyl, byvi mnohy krestan, rozmarilym yv fogs 
odévu, vjidlea pitf a v celém Zivoté. Nad- 


hera, bujnost panuje pohifchu za nasich 


casi nejen v palacich, nybrz i v chatréich. — 


— Budme jiz pravf krestané, sprostni v_ 
zivoté, ahychom si jako Jan  zasloudili . 
chyalu svého Pana. . nae 
5, ,Cojste vyslividét? — Pravim vaém, 
vice neésli proroka.“ Jaké to vyborné vy- 
svédéenif dava Kristus Janovi, jako za od- 


ménu svédectvi, kteréz Jan driv o ném 


vydal. Z toho ucime se, ze mdme dobré 
spldceti zase dobryjm. Nez mnozi Casto na 
prokazana dobrodini zapominaji. Radi jsou 
tomu, kdyz. o nich jinf dobre, pochvalné 
mluvi; vSak sami spiSe zlé nez dobré 0 ji- 
nych rozhlaguji. Vy kr. drzte se pravdy. 
Co by nam prospélo sebe lepsi vysvédéenf, 
kdybychom ho nezaslouzili? kdyby nam 
svedomi Spatnou zndmku z mravi vydava- 
lo? O to tedy dbejte, aby vas svédomf ni- 
kdy neodsuzovalo. . 

6. ,Tentot jest zajisté, 0 némz psa- 
no jest: Aj, jd posilim andéla pied tudit 
tvou, kteryzto pripravi cestu pied tebou.“ 
Tak dolozil Pan Jezis 0 svém predchidci 


.Janovi. A tak Bah dosud sesfla téch, kte- 


f{ ‘pripravuji cestu. Kdokoli nas zlého vy- 
striha a vzbuzuje k dobrému, jest takovy 
andél, posel, kteryz ndm cestu ku Kristu, 
k spaseni ukazuje. Nez, co by nam to pro- 
spélo, kdybychom onu cestu nechtéli nastou- 
piti ? kdybychom jako Herodes slova Jano- 
va poslouchali, ale podle nich se nespra- 
vovali? — Plate tedy ki., co jste slyseli! 
— Blahoslavenf, kteri slysi slovo Bozi a 
ostifhajf je. (Luk, 11, 28.) fi 


—==—==s 


~ 


oe 


Ao eS 


% 


af 
% 
- 


LXIX. V nedéhi Ii. adventni. 


Podle dnesniho sy. evangelia (Jan 1, 
19—29.) svédéi Jan o Kristu. 


1. Zidézaslepeni vsudy hledali mesiase, - 


jen tam ne, kde ho mohli snadno naleznou- 
ti. Vidyt byl jiz mezi nimi, jakoZ Jan Kyti- 
tel jim ohlasil, tka: ,,Uprostred vds stop, 
kteréhoZ vy nezndte.“ Kézby tato vycitka 
netykala se nas! Kristus uprostred nas 
dli jak svym uéenim, tak i svym prikladem; 
On jest s némi dle ducha i téla v nejsvé- 
téjsf Svdtosti: ale mnozi krestané nechti Ho 
gnati; hledajf spdsu, blazenost vsudy, jen 
ne u ného. — Apfece bez Krista, bez viry 
v ného nenf spaseni! Jeho se drate, jenu 
ného spasy vyhledavejte ! 
34 2. ,Ty kdo jst? tazali se vyslanci Zi- 
 dovétfi Jana. ,Ty kdo jsi? Otdzka to vse- 
teéna, tazeme-li se jinych: vhodna i spa- 
sitelna, kdyz se taézeme sami sebe. Nemno- 
- zi pohrichu byvajf, kteri by jako Jan pokor- 
né a upiimné vyznali: ,Ten a ten —jsem, 
a takovy — dokonaly, za jakého mne mate 
-— nejsem!“A proé? Zese lidé ztidka sa- 
mi dokonale zpytujf. Proto vidaji na sobé 
spfse dobré nez zlé a na jinych spfSe zlé 
neZ dobré. ,Pokrytée, di Pan, vyvrz nejprv 
brevno z oka svého a tehdy prohlednes, 
abys vyvrhl mrvu z oka bratra svého.“ 
(Mat. 7, 5.) — Hledme se bedlivym zpytovd- 
nim svédomt dokonale poznati, pak budeme 
vzdy skromné a pokorné o sobé mluviti. 

3. Ly kdo- jst? Odpovée pravdivé! 
Co ti prospéje stin, schazi-li skute¢nost. Li- 
di mtizeme klamati, ne ale Boha; proto 
nejen se dobrym zdej, ale také bud. Kdo 
jsi dobry, nikdy nezapominej, Ze jsou jini 

a jinf snad jesté lepsi a ze by v tvych po- 
mérech mnozi se stali dokonalejSimi. A jak 
chatrnf, bidnijsme vsickni proti nejdokona- 
lejSimu, prirovname-li se totiz k Panu Je- 
“Si, jemuz — jak di sv. Jan Kit. — ne- 
jsme hodni rozvazati femenka obuvi. A hle, 
On prichazi k nim, aby nds uéil, nam slou- 
zil, ném dobre ¢inil, ano aby nam télo i 
krev svou za pokrm dal k Zivotu véénému. 
Proto ki., pokorné bijice se v prsy volejte 
u stolu Piné: Pane, nejsem hoden, abys 
vsel pod sttechu mou... : . 

4, ,Jd hlas volajictho na pousti: sprav- 
te cestu Painé,“ — Zanechte zlého, konejte 
dobré, ciite pokani! — Hlas tento ozyva 
se po cely ¢as adventni, v némZto. cirkev 
Sv. co dobrotiva matka k nam vola: Sprav- 
te cestu Pané; hledte, abyste dobrym, kajf- 
cim, ¢istym srdcem pfijali svého Spasitele! 

— Takovy hlas jest také naSe svédomi i 


kazd& uddlost, kazdy kifz, kazdé souzeni — 
nase. To vse volé k nam: Spravte cestu 
Péné, Gitte pokénf, abyste nezhynuli! — 
Koneéné ozve se hlas tento ditklivé v po- — 
slednf nemoci na lo#i smrtelném. Béda, — 
kdoby ani pak neuposlechl! VSak necekej — 
na onu dobu; nebo nejisto, nebezpecéno jest _ 
chtit teprv pred smrti Giniti pokadnf. ,Mno- 
ho dobrého, di blah. Tomas Kp., muiZes -vy- 
konati, jsa zdrav, vSak na lozi smrtelném 
nevin, co budeS moci!* A v poslednim 
okamzeni ,padne-li strom na poledne, neb 
na pulnoci, na kterézkoli misto padne, tut 
bude.“ (Kaz. 11, 3.) Hrozné to pomyslenf! — 
Jedina& tu vitécha pro nds, Ze dokud strom 
stoji mizeme dati mu smér, aby k Bohuse — 
klonil. Spravujte tedy, ktestané, bedlivé cestu 
Pané, k nebi vedouct! — : 


LXX. V nedéli LY. adventni. 


Sv. evangelista Lukas (3, 1—6.) v dne- 
Snim sv. evangelium vypravuje : FES 
1. ,Za Gasu knizat knézskych Andse a 
Kaifase stalo se slovo Panék Janovina pousti.* 
Proé nemluvil Bah k nejvyssim knézim 
Anasi a Kaifasi, ale k Janovi? Protoze Anas 
a KaifaS byli hiisnici, bidni otroci svych 
zadosti a naruzivosti, Jan pak zil v prostnosti 
a v kajicnosti na pouSti. — Kdo chce tedy 
mluviti s Panem, nasleduj Jana v pokore 
a sprostnosti srdce. Ne v hluku, v hlomozu 
svéta, ale uv tiché samoté mluvi Bahk srdci 
clovéka. V té si tedy oblibuj, kdo chces - 
rozmlouvati s Bohem, kdo si chceS v mo- — 
dlitbé rady neb pomoci na ném vyprositi. 
2. Jan kazal kirest pokdni na odpustént 
hitchi. — Tedy neni odpusténi bez kttu 
pokani. Ku pokdanf nélezf, jak zndmo, Ze 
ma hrisnik svédomi své zpytovati, hifcha 
svych Zeleti, uprimné chtit se polepsiti, skrou- 
Sené se vyzpovidati a za htichy své zadost 
uciniti. —- Svatost pokinf je druhy kiest a 
slzy kajici jsou krestnf vodou hifintka, jak 
uz David ¢inil. , Ustdval jsem v upénf svém; 
svlazovati budu kazdé noci loze své a sl- 
zuml svymi postel svou smaéeti budu.* (Zalm 
6; 7.) Proste tedy m. br. a s. Pana, aby 
vam dal ducha kajiciho, byste’ slzami smyli 
vSeliké poskvrny duse. : 
3. ,PMpravujte cestu Pané, primé citte 
stezky. jeho.“ Jak se to méa mize: diti, uéi 
Isaias prorvok tka: a) ,Kazdé vdoli budvy- — 
plnéno.* Kdokoli poklesl v nizinu, v prohlu- » 
bei mysli pozemské, pozvedni se opét > k 
mysli nebeské a prazdno-li je srdce_ tvé, 
prosto-li je dobrého, hled je naplniti vée- 
likymi ctnostmia dobrymi skutky. 6) ,Kaédd 


,? 


_-nebohy élovéée svou pychu a vysokomys}- 
_ nost, pokor se pred Bohem, nejvyssim Panem 
svym, lidmi pak, bratiimi svymi, nepohrdej. 
c) ,Artvé véci at jsou piimé a ostré cestami 
rovnymi.“ Srovnej cesty nespravedlnosti, 
klamu a Salby a odstrai vée, cokoli prekazi 
napravent Zivota a ctnosti. — Tak pfipra- 
vujte ki. cestu Pané a kdy% ji nalezne pti- 
_ pravenou, jisté prijde a ptibytek utini v 
srdci vaSem. 

4, ,A uzrt vgeliké télo spasent Boii,“ 
t. j. vSickni lidé vSech vékfiv a ndrodiv 
uvid{ Spasitele svého ptichdzeti. Jaka to 
zprava radostna; vSak ale potésitelnd jen 
pro ty, ktefi mu dokonale cestu pripravi. 
Zli oySem také uzt{f jednou Spasitele, ale 
nikoli s radosti, nybrz s uzkosti a hrizou; 
nebot shledajfi v ném Pana rozhnévaného 
a pfisného soudce. Proto ky. dokonejte 
tento posvatny advent s pevnym tmyslem, 
ze chcete Siroké cesty hifchu se _ bedlivé 
vystrihati a po cesté ctnosti, byt i prikraa 
obtizna byla, statecné kraéeti, anat jediné 
vede k spase a k Spasiteli. 


Znélky. 


V. 
Byla noc a mir ovival Siré kraje, 
hyézdami se posul nebes obor cely, 
na zipad se chylil mésfc ochabély, 
v pravo v levo Gelfim hor se uhybaje. 


Tichou noei nade hvézdy k branam raje 
‘dusi obtizenou titrapnymi Zely 
osmélené peruté tam undsely, 

mir kde véény kyéte — blaho lasky zraje. 


A vidy vy8e smélé duse ma se nesla, 
hvézdy kolem za schody. se prostiraly — 
brany rajiiv jiz tu v nedaleké dali: 

V tom tu z nitra nebes zaguméla hesla: 
a mij duch se vratil ku pozemské dili 
trpét ticho — konat vééné lisky vali. 


VI. 


Byla noc, a du&né parno syiralo mi 
jarou dusi, rozryvanou bolnym citem, 
a po Sfrosirém nebi, mraky krytém, 
x terné hloubi rachotily désné hromy. 


Vichry zaskuéely — rozechvélé stromy 
mihem zaplanuly v lesku hadovitém, 
chtivém z Sedych mraki svitit rudym svitem 
na tzasné, valici se na pohromy, 


= st ae 


hora a pakrbek bude pontien.* Skloti marny, | A j& stoje pevnym krokem na tiskali, 


a” 


nad nimz mraky, podnim%Z doubravy se chyély, 
hledél, jak se temnou nocf boufe yall, 


Ja stal ticho s ubolelou duSi svoji; 
moje zraky nade mraky vyletély, 
kdez za boufe Bah mir vééné lasky strojf. 


Vik 


Mladf kraétké bylo na Zivot mi dlouhy : 

pred mou dusi — na ohradce tizké, malé — 
tlohy se mihotaly neskonalé, 

a ja cftil, jak mé vsude vidi stouhy. 


Dolinam i horam znély moje touhy, 

sadim, hajim, lesim zpival j4 syé Zale: 
av mé nitro, bolem lasky rozharalé, 
odeysSad se vracel vZdy jen’ — ohlas pouhy! 


Darmo v sirou zemi Zale moje tekly, 
darmo ,slzami ja zihonky své rosil, 
pokud prachem touhy lasky mé se ylekly. 


A ted, zale své i touhy jevé Bohu, 
plesim, Ze di Zeh mi role, jez jsem osil, 
a ze s nebestany o zévod sit mohu. | 
Vdc, Stule. 
Rec, 
jiz u prilezitosti knézskych druhotin veled. p. 
Karla Huska, dékana Staro-Kolinského, v den 
sv, apostola Ondfeje Cinil 
Jos. Ehrenberger, sid. kanovnik na Vysehradé. — 
»Zadny, kdoz v Ného vért, 


nebude zahanben.“ 
Rim, 10, 11. 


Dvoji slavnost dnesnfho dne v chrému 
Pané Staro-Kolinském se kona; jedna, kte- 
riz obratem kazdého roku na posledni den 
mésice listopadu pripada: a druha, kterdz 


na osadé treba ani obratem celého stoleti 
neuda se. Jest.to predné vyrotni pamdétka 


sy. apostola Ondreje, oslaveného patrona 
osady achramu Pané zdejstho: a dale slav- 
nost knézskych druhotin veledtistojného 
kostela tohoto spravce a vysoce zasloudzi- 
lého osady zdejsi duchovntho pastyre. OvSem, 
podstateu a vyznamem slavynost jedna od 
druhé se lisi: ale k obéma dobie hodi se 
heslo jedno, heslo obrané z listu apoSstola 
narodii k Rimantim, rkoucf: ,Zadny; kdoz 
vy Ného véij, nebude zahanben.*“ 

KdyZ apostol Pané svaty Ondtej, Ze 
k bidnému rozkazu smrtelnych lidi Boha 
Krista zapriti nechtél, v achajskemmeésté 

34 


4 


Patrase, z poruéen{ vladate Egea, od ni- 
éemnych pochopi jest popaden a viecen 
na popravisté, aby smrti, po nazoru teh- 
dejsim tou nejpotupnéjsi, aby smrti kri- 
ze za své vzal: nepodobalo-liz se, ze vérny 
a véricf mistra bozského uéeni vydan jest 
v zahanben{f nejhorsi? v zahynuti bezuté- 
Sené? — Nez ono zatim jindée byti se ukd- 
zalo. Ondrej uzrev 
uziev kif{Z na popravisti, zaplesal radosttf 
nadsenou: a jiz.s nérucim touzebné ote- 
vrenym ku kfizi chvaté, kriz objima, kriz 
libd, avelikym hlasem velebi Pana, Ze jej ve 
cti sobé rovna ¢inf, a na krizi umfiti mu 
diva. A kdyZ potom ku kfizi pripoutan 
a za celé dva dny jesté ziv jsa, s domnéle 
potupného lizka svého JeziSe Krista ukri- 
zovaného neunavené hlasd4, a mnozi z téch, 


jez poubha zvédavost privedla, k slovam jeho~ 


se kaji, viru svatou prijimajice: tujiz apo 


Stol, byt i na kiizi, pohanéni netrpél, bez | 
Svét mu chystal potupnou | 


utéchy nebyl. 
smrt zlocince: on ale skonal co slavny, ne- 
premozeny vitéz. A nemohlo byti jinace; 
nebot pravdivé na véky jest slovo Pané, 
rkouci: ,Zadny, kdo v Ného, v Jesu Kri- 
sta, véri, zahanben nebude.* 


N! Kdo, co. uptimny strazce Siona Bo- | 


 dtho, co vérny véticf sluha a knéz Kristay, 
celého pil stoletf, jako veledistojny du- 


chovni pastyr vas, na vinici Pané stravil: 


véru tomu, uvazuje-li na mysli, jak byvalo 
druhdy a kterak jest nyuf, velmi snadné 
pripadati a vidéti se mize, ze na sklonku 
zivota, po vSi své upfimné praci a snaze 
v takovém bez mala naleza se postaveni, 
jako svaty apoStol Ondiej, kdyz v Patrase 
jest ortelovan. A neuf se Gemu diviti. Ne- 
bof zmény, jakéz ve mnohych vécich, a ze- 
jmena také ve zboZnosti kiestanského lidu 
a ve smysleni nabozenském vibec, za doby 
novéjsi naproti véku starSimu nastaly : jsou 
bohuzel takové, ze nikomu, kdo pro Bozi 
éest a pro spdsu véricich horli, ku potése 
byti nemohou. 
nestrannym a spravedlivym, tazi se, doslo- 
liz u nas jiz tam az, Ze by vérny pastyr 
duchovni, jako u zahanbeni a bez potéchy, 
jen s beznadéjnym zalem v budoucnost hle- 
déti mél a musil? — A tu odpovidém ur- 
cité: nikoli! Pravdivy na véky jest Pan vy 
slové svém: a On usty apostola svého po- 
védél toto; ,Zddny, kdo v Ného véii, za- 
hanben nebude.“ 

Arcit, nen{f za piitomna pro vérného 
pastyre duchovniho beze strasti: ale nent 
pro ného také bez itéchy. A vyrokem timto 
opovidam zdroveh smér dnesni své edi, 


: hodlaje za Bod pomoci promluviti, jak mi- 


smrtelné své lizko, | 


| 


| 
) 


Nez hledé ke vSemu okem | 


vyslovnym pfdnim veledistojného pana ju- 
bilanta naznaceno bylo: 
1. o strasti 


‘tomna, a 


2. o jich za pritomna utése. 
Doufaje, Ze mne trpélivé poslechnete, 
pocinam ve jménu Pané. 
1: 


Maje nyni mluviti otézké a kormutlivé 
strasti upfimnych pastyri duchovnich za 


piitomna, predem o sobé povéditi musim, 
ze nejsem citlivistkatem povahy choulostivé, - 


abych pro nic za nic do nairku se daval. 
Vim bohudfk, dokud rana pokoZni jest, a 
kde do zivého zabihati po¢ina. Pro¢éezne- 
mnéte, Ze maje liéiti pastyri duchovnich za 
pritomna strast, snad o tom Sifiti se budu, 
kterak duchovenstvo uznalosti a ndalezité 
licty nedochazf, aneb kterak slovo Boditou 
mérou, jak by byti mélo, ovoce neprinast 
— a tak dale smérem podobnym. Ndarky 


| toho znénf byvaly snad mistné za dob klid- 
| néjstch, 
mutlivé strasti, jakouz nejen pastyfi, ale — 
 také uptimni véifei nyni bolestné se uhné- 


ale naproti opravdu tézké a kor- 


taji, natky dotéeného zn éni v zazadi ustu- 
pujf, ba pifmo se trati. Nuze, ktera jest to 
tedy ona opravdu tézka a kormutliva strast 
pastyri duchovnich za piitomna? — 
Abych s patri¢nym dokladem a dirazem 
odpovéditi mohl, k minulosti, davno zaslé, 
jest mi zajiti a vstoupiti do zalaini siné, 
kdez pred osmnacti sty let veliky apoStol 
narodi, v sttedu tehdejsiho pohanského Ri- 
ma, ve vazbé se nalezal, Ano, ve vazbé 


| upf apostol; ale krowé ztraty volnosti v Za- 


lati mnoho nezakousi: vzdyt i navstévou 
prichazeti k nému jest dovoleno. <A pravé 
prijal apostol u sebe v Zalari Epafrodita, 
posla, od kiestani macedonského mésta Fi- 
lipi vypraveného, jenz zpravy neblahé o 
zmatcich, 0 nesvornosti a bludech, mezi 
Filipinskymi se vzmahajicich, apostolovi pri- 
nasi a predklada. Pavel vyslechnuv ‘ vse, 
Epafrodita zatim od sebe propouSti: apotom 
hned k tomu se chysta, aby Filipinskym na 
zastaveni zlorada, u nich se Sificich, zvlastni 
list napsal. A dlouho jiz pfSe apostol; po- 
jednou ale se zastavil, odlozil péro — tva¥ 
jeho bolestné sezasmusila, a z o¢{ vysko¢ily 
mu slzy, na list rozepsany padajfce. Pro 
Buh, veliky apoStol nérodi pladte! — Co 
to? — On, jenz od zavilych zidi étyticet 
ran bez jedné vytrpél: on, jenZ trikraéte me- 


<8 ore ¢. 


7 


vérnych pastyra za prf- 


' 


o : . ; : 1 


jenz trikrate na moti tonul, z nebezpeéen- 
stvi a ukladnych nastrah témér nevychizel, 
a to vsechno pro milého Jezfgse Krista vesele 
a s radostnou myslf sndSel: on, veliky Pa- 
vel, on, nevyrovnany bojovnfk Kristfiv: on 
plage! — Co bylo s to, hrdinnou mysl 
predniho ze zapasniki Kristovych rozechvé- 
ti? — co bylo s to, velikého Payla rozpla- 
kati ? Nahlednémez do rozepsan¢ého 
Pavlova listu, preétémez sobé slova, pri 
nichz slzy z ofi apostolovych se vyrinuly ; 


a dovime se. A slova, slzami velikého apo- 


Stola ndrodd skropena, jsou tato: ,,Mnozi 
chodf, o nichz jsem Gastokrdt pravil vam, 


nyni pak s plaéem pravim, ze jsou nepratelé | 


krize Kristova . - . jichzto Bah bficho jest 
a konec zahynuti.“ Filip. 3, 18. 


Ted jiz zndme tézkou onu strast, z nfzto 
hrdinna mys! predniho z bojovnfka Kristo- 
vych zalné se rozechvéla: zndme ten srdce 
bol, z néhoz veliky Pavel serozplakal. Ne- 
pratelstvi ku krizi Kristovu a bezohledné 
nadrzovani mrzkym téla chtiéim, ¢ili zkratka 


- nevéra a télesnost nékterych to byly, z éehoz 


oko apostolovo za strastného Zivota snad 
poprvé horkou zalilo se slzou. 


O, veliky apoStoli Bozi! jenz jsi pro 
nevéru a pro télesnost nékterych ronil slzy 
horké, jaké pak slzy plakal bys nyni, kdez 
nevéra a télesnost za plné nahoty,jako hro- 
zitanské osidlo, celou spole¢nost oprada, 
sméfujic k tomu, abytad a mravkrestansky 
byl zardouSen a kifz Kristiv, vitézny ten 
znak zjevené pravdy Pozi, podkopan a pfe- 
kocen ? — Ci-li Ze snad tvrdim presprilis ? 
— Kézbych umirniti moh] vyroku svého! 
— ale nemohu. Nevéra a télesnost vypo- 
védély valku zjevené pravdé Bozi, vypové- 


dély valku kiizi Kristovu; a popatiime Ji, | 
koho sobé obraly za spojence, aZ hrizno | 


z toho se déla. Verejny tisk nikoli bez pif- 
Giny nazyvé se velmoci svétovou; také védu 
nazyvaji mocé: heslem pak doby jest svobo- 
domysinost, ¢ili liberalism. A hle, vsichni 
tito tri mocnf éinitelové stojiv Zoldu nevéry 


kiizi Kristovu valéfcich. Aneb jak nazvati 


mam to Izivé pésmo han, potup aposméchu | 


na vse, co zejmena katolického jest, jezto 
listy vefejnymi jiz po leta co jedovata zmy- 
je se plizi: ne-li vrazednym utokem na 
zjevenou pravdu Bozi, na virua cirkev Kri- 
stovu ¢inénym? — Aneb kdyz pod zneudai- 
vanym jmenem védy, abych 0 jinych toho 
druhu ndstrahaéch pomléel, vykladajf se nam 
y listech verejnych vrtochy Darvinovy, jimiz 


 tlami mrsk4n a jednon byl kamenovan; on, 


a télesnosti, protizjevené pravdé Bozi, proti | 


élovék s hovadem do jednoho rance se hdzt 
neni-liz to, nejmfrnéji receno, zdéketnickym 
ikladem na kfestanskou zvedenost a mra- 
vnost? a zdroveh mrzkym rozuzdovanim té- 
lesnosti? — A kdyz zase pod zastérou li- 
ché svobodomyslnosti a% i svdtostnym z4- 
kladem svatého manZelstvi se otirdsa, a na 
mfstech ze Skol, jak o tom slySeti a Cisti 
bylo, obraz Spasiteliv, co prezila vete’, od 
obligeje mali¢kych, jejichzto jest krdlovstvi 
nebeské, za neslychané drzosti pryé jest 
odklidén: nenf-liz to v prfpadu prvnim hrubé 
nadrZovant télesnosti ? — av pripadu'druhém 
zjevny odboj proti kiizi Kristovu? — O, 
mnozi, premnozi, ba celé davy chodf, co zje- 
vni nepratelé ktize Kristova, jichzto Bohem 
jest télo. A plakal-li apostol pro nékteré 
takové za své doby slzy horké, musil by 
nyni plakati slzy krvavé. 

Pijdou li véci tim smérem dale, pro 
Bath, kde na konec sé ocitime? — a co. 
bude ze spoleénosti, pakli zaklady trvani 
jejiho, zvedenost a mravnost kyYestanska, 
zhoubnymi rejdy nevérci a télesniki tou 


| mérou podryvany budou ? — Takovym .a 
' podobnym otdzkim nikoli bez hrizy za- 
| jisté se neubranf, kdo okem jen ponékud 
'jasnym a nestrannym v_ budoucnost hledi, 


treba zrovna nabozenskym horlitelem nebyl. 
A jaké teprvé nastavajf pocity tém, jez Pan 
za strazce Siona svého, za délniky na_ vi- 
nici své, za obhajce pravdy svaté povolal? 
a za spasu oveéek odpovédnymi ucinil; spra- 
veim a pastyrim duchovnim? --— Pocity 
ony slovy vyloziti nelze; adim-li, ze strast 
vérnych pastyri duchovnich za pfitomna 
tézka jest a kormutliva: jen mdle a slabé, 
co povédino byti ma, jsem naznacil. 

A coz na oblevu strasti takové nent 
litéchy Zidné? Cili Ze jiz pravdou byti pre- 
stalo slovo Pané, tkoucf: ,Zadny, kdo v 
Ného véri, zahanben nebude?“ — Slovo 
Pané pravdou byti neprestalo: a tudy ani 
vérny pasty duchovni za strasti ptftomné 
bez utéchy neni; o kteréZto wtéSe v dilu 
druhém. 


2. 


Vypukla-li valka a nastal-li boj, pak 
ovsem v Siky predni jest se stavéti vojsku 
fadnému, na zapasy vycvicenému. A bojov- 
nik fadny k tomu zvlasté hledi, jakou zbrantf 
jest vyzbrojen, a potom jesté, jak zdloha 
jest opatrena. Je-li zbrai dobra a v zaloze 
spojenec spolehlivy, tu arcit zmuZilost bojo- 
vnikova vzristé, a mysl jeho neklesa. 

V boji prtomném, jimZto nevéra a te- 


oe B34 me ae 
Je-li véak jiz zbrah, na ‘odrdzenf titoka ; 


‘Jesnost za pomoci zloby, 1zi a drzkosti na 
pravdu a cirkev Bozi se odvazila: v_boji 
pritomném nemfze rovné byti jind¢e. Tem, 
jez ustanovil Duch svaty, fiditi cirkev Bozt: 
spréveim a pastyrim duchovnim v_pfredni 
jest se stavéti Siky, a zbrah ohledati, a po 
spojenci se ohlednouti.«.A hile, zbraii jest 
vybornd, a spojencc v zdloze nepremozitelny ! 
Protez netieba se bati; nebot vitézstvi jest 
jisté. A ve vyteénosti té zbrané, v nepre- 
mozitelnosti toho spojence, a v, zarucené 
tudy jistoté koneéného vitézstvi spociva ona 
itécha, jizto vérnému pastyri duchovnimu 

-za pritomné strasti tézké a kormutlivé se 
dostava. ; 

A ktera jest to zbran, jizto v ptitomném 
boji proti nevére a télesnosti pastyr duchovnf 
jest vyzbrojen? a jejizto vytecnost nadéji 
kone¢ného vitézstvi nepochybnou Cini? a 
kterdz tudy zdrojem utéchy se stava? — 
Zbrani onou prevybornou nas opatril, nas 
opdsal bozsky na&S vuidce a mistr, Jezi8 Kri- 
stus, kdyz u sv. LukéSe 21, 15 povédél a 
- zaslibil toto: Jd vam dam tista a moudrost, 
_kteréZto nebudou moci odolati, ani odmluviti 
‘ ySichni protivnici vasi.“ Distojna to zbran 
a dostateténa bohaté. Moudrost Bozi dana 
jest na obranu pravdy Bozi. Tu vSady a 
ve vsem jest Bih,a opét Buh: proéez vi- 
tézstvi jest nepochybné po vyroku pisma, 
rkouciho: ,Kdyz Bih s nami, kdo, proti 
ndm?* — Marna zajisté jest fe¢, jakoby 
zbran, Kristem proptijéend, zbran slova Bo- 
Ziho za poméri pritomnych namyslea srdce 
lidska nedostaéovala. Coz mysl a_ srdce 
élovéci pojednou zvrhly se v kremen? — 
ili Ze jiz pravdou neni, co apostol nérodi 
v listu k Zidim4, 12. povédél,rka: ,,Slovo 
Bozi jest. Zivé, a mocné a pronikavéjsi nad 
vseliky meé na obé strany brouSeny?“ — 
Slovo Bozi bylo, slovo Bozi jest a bude na 
véky neprekonatelnym mecéem dvouseénym, 
jenz, jak tyz apostol narodéi povédél, az do 
-rozpoltént srdce i ducha dosahuje, Ale ten, 
vse potirajici, dvouseény meé slova Boziho 
vyzaduje zvlaStniho s sebou zachaézeni. On 
musi byti kalen v plamenu vériciho, nezvra- 
tné presvédéeného srdce: musi byti brousen 
za mnohé pripravy, a sice nikoli na vysi 
daivtipu lidského, nybrz v prachu na kolenou 
pred obrazem Jezise Krista ukrizovaného; 
dale musi byti tasen neohrozené a bez ba- 
zné pred lidmi: a koneéné vezdy a vsady 
na hajeni pravdy Boziakrestanského mravu 
musi byti naprazen, jak opét apostol narod& 
II. Tim. 4, navedeni dava, rka: ,KazZslovo 
v Gas i v neéas: tresci, Zehtii pros ve véi 
trpélivosti.“ 


proti pravdéa cirkvi Bozi propijéeud Kristem 
pastyri 
zdrojem titéchy: co teprvé fici mdm 0 ne- 
premozitelném spojenci, jenz vezdy pohotovu 
jest, aby v dobé nebezpeéenstvi nejhorsiho 
prispél ku pomoci? — A kdo jest nepre- 
mozitelnym spojencem timto? Ten, jenz u 
sv. MatonSe 28, 20. pravil: ,Ja& 8 vami 
jsem po vsechny doy az doskonant svéta.‘ 
— Jezi§ Kristus, Bih sam, A nepoznali-liz 
jsme za dni neddvno minulych zazraéné 
prispéni Spojence vSemohouciho? Kdyz 
zpupnost a pycha lidska yzpinaly se proti 
nebi, tu, jak éteme v pismé, dopustil Pan 
zmatek na misté feceném ,,Babel'S ated 
‘kdez taz zpupnost a pycha nevérou a té- 


duchovnimu za pfritomné  strasti 


lesnosti rozuzdéna, znovu proti nebi se zene, | 


dopustil Pan opét zmatek v Babelu novo- 
vékém, v Babelu na Sekvané. Znimou ko- 
munou Parizskou, v nizto o¢ividné ukazano 
jest, ze lid virou v Krista nesvéceny, a od 
cirkve jeho odpadly, horsim jest dravého 
zvirete, ba potvorou, ve vlastni krvi se bro- 
dicf a pelech nad sebou zazehajici: ano 
komunou Parizskou dano svétu nauéent, 


jimz i zurivinepratelé krize Kristova znaéné 


vysttizlivéli. 

Avsak vedle vyborné zbrané a kromé 
spojence nepremozitelného, ma duchovni pa- 
styt v strasti své a v boji pfitomném pro 


<atéchu spojence jesté jednoho, ‘dobrého a 


spolehlivého.. A spojencemn timto dobrym 


' a spolehlivym jest nas poctivy, zachovaly 


cesky lid. Aby se plemé neodrodilo, aby 
se krey nezyrhla: tomu sam zakon prirody 
brani. A my Cechové, co kéestané, jsme 
plemé, vySedsi z beder svatych a -vyvole- 
nych Pané: nebot krev Ludmily, Vaclava, 
Vojtécha, Prokopa ob{ha a proudfy Zilach 
nasich. My svj kfestansky pivod nezradi- 
me, my krev svou bohda na véky nezapreme. 


OvSem na velikém poli pSeniéném néktera~ 


metlice, néktery koukol vezdy se ukdze, a 
ve velkém stadé rovnéz néjaky vrtvhlavec 
se vyskytne; ale tof piece jennepatrna vy- 
jimka naproti zdarnému pozehnanému celku. 
Narod ¢esky ve svém jadru, ve svem celku 
jest bohudik az dotud dédicem a nosiéem 
ctnosti svych svatych ktestanskych predka ; 
narod cesky ve svém-jadru, ve syém celku 
jestrozumny, dobry a nabozny: narod éesky 
zjevené pravdy Boat, viry acirkve Kristovy 
na véky se nespusti, a, divérou i victou k 
pastyrim vérnym Inouti neprestane nikdy. 

Doklad a diukaz toho utéSeny na vlastni 


své o¢ci spatiujemednes, kdez vérné ovecky 
Starozitné osady této vyteénému  pastyti 


“ 


: 
‘ 


. 4 


@ 


ee. ae 


. 


. habe hg 
a + = 7 
£ we oe 
. 


P svému v éestny a prepamatny den knézskych 


jeho druhotin, s takovym wéastenstvim, 5 


x -takovou srdeénosti a za_ tolikeré vzdcné 


as 


pocty se prokazuji, Ze radostno ipohnutlivo 
jest, svédkem byti. Dobie tak, pastyée do- 
brého ovecky dobré. Cticesvého vyborného, 
dnt i zdsluh plného duchovniho otce, ctite 
drazi, sami sebe: a zdroven podavate svétu 
novy ditkaz, ze vSechno usilovani nepratel 
krize Kristova o zviklinf lidu éeského u 
vire, po sv. predefch zdédéné, jest marné 
ana veky ztstane marnym. Néarod éesky 
nikdy nezapomene, Ze jest ndrodem svato- 
Vaeslavskym; a svaty ndS zemsky dédic 
Vaeslav, jehoz orodovinim vlast nejednou 
od zkazy jest uchoyana, piimluvou svojf 
ucinf, ze dédictvi-jeho, svou vlast leskem 
slavy byvalé zaifct brzce uztime a po skon- 
éené pouti éasné do vlasti jesté krasnéjst, 
do viasti nebeské Stastnéa radostné k nému 
zavitame. Amen. 


DuSevni rovnovaha. 


Ze spisu ,,Die physische Lebenskunst“ od dr. 
med, J. Klencke, vybral J; B—K. 


»Zdravi duge vy svaté spravedlnosti 
_ lepsi jest nez vseliké: zlato a stii- 

bro, a télo silné nez bohatstvi ne- 

smirné.* (Sir. 39, 15.) 


Télo nenizdravo, ve kterém duch, mysl, 
nenesou znamky zdravoty; z chorych my- 
Slenek a citi churavi téz fisicky organism 
Gili ustroji télesné, Duch a mys] majf mezi 


- sebou ais télem v primérené rovnovdze 


oe 


“ruzivy, potmésily, neptejici aneb zlym_syé- 


sil a vykoni se nalezati. Zdravovéda fisicka 
zasaha tuto do oboru mrayného, a mrayo- 
védla jest tolikéz zdravovédou dle pravidel 
pro zdravi duse stavajicich. } 

_ K-zdravému Ziti patiistale harmonické 


a klidné rozpolozen{ dudevni, kteréhoz ale 


jen mravnosti, pravdou, dobrou vali, piizni 


a 


a laskou-k blignimu a pokojnjm svédomim 
dosfci Ize — vyiibee prostredky takoyymi, 
-které v Glovéku saméia lezi. Ustarany, na- 
domim prondsledovany ¢lovék nese na ce- 
lém zevnéjsku svém znamky télesného padku. 
Tak jako zde duse na télo ucinkuje a. mu 
zvlastniho dodava fisiognomického vyrazu 
Gili tvafnosti, tak take naopak zase rusi se 
nemocnym tistrojim télesnym poklid dusevni 
a nemoc jest pak piicinou mnohé vasné, 
trudnomyslinosti, vibec zmatku a pfevratu 
v dosavadném. duSeynim pofadku. 

Jsou lidé, ktefi s nesmirnou peélivosti 
télo své stiez{, by vSemu prerusen{ pravi- 
-delného chodu predesli, pri tom ale namnoze 


bab 


0 zdravi své duge, o rovnovdhu ducha & 
mysle pranic se nestarajf. — Cim serovno- 
vaha ta docili? — Ptedevsim nesmime 74- 
dné naruzivosti doprati vzniku; letoru svou 
musime si vypéstovati, odchovati, aby se 
vpravila.v zivot predepsany mravem, povin- 
nostf, iéelem, jenzby klidné ploul ku ptedu 
a nikdy nezabredl do jediostrannych neb 
vystrednych bazin, kde ptevracendé vile pa- 
nuje rozumu, Musime si navykati veskeré 
osudy Zivota povazovati zaprostiedky k vys- 
Sim mraynim téelim, za vitli neb dopustint 
vysst moudrosti a prozketelnostije prijimatt ; 
céemu vyhnouti se nelze, to maéme-s pevnou 
myslf nésti, v Stésti i neStésti se na bozsky 
rad svétovy a svou vlastni dobrou vali spo- 
Jehati. Nesmime nikdy pozbyti vniterného 
citu ndbozenského, jenZ nas sili, bychom se 
povznesli nad bol nezaslouzeného zla a spo- 
leéenskych kori, a nds uci odevzdati se 
rizen{ velemoudrému, jez dle nejlepSich. se 
spravuje timysli. Neztrat nikdo za Z4dnou 
cenu vdznost k sobé samému, kterdz nas 
spisobnymi Cini, bychom nezaslouzené sni- 


| zovani a opovrhovani od jinych nam ¢inéné 


s mravni dustojnosti nesli; sebevrah této 
vaznosti pozbyl, ma se za bezcenna. Zij kaz- 
dy den tak, jakoby to. poslednt byl, jenz by 
té volati mohl k vydani poétu z viadarstvi - 
tvého. Pracuj a méj cit pro éas pritomny, 
stav na minulosti, nezanedbavej anemat co 
nyni konati slusi nadéji a éékou na zitrek 
a nejistou budoucnost; vyhov v kazdé dobé 
pozadavkim rozumu a nezapominej, ze bu- 
doucnost jest ve svych svétlych i stinnych 
strankach plodem éasu pritomného. Neod- 
davej se tudiz blouznivému, neodivodnénému 
hloubani a premyslovdnf o budoucnosti, 
kteréz té jen ouziteény vytézek pritomnosti 
pripravuje, a spisob si pro kazdy vecer po- 
cit radostny, Ze jsi den ztravil co dobry, 
uziteény ¢len lidského pokoleni. — Zacho- 
vej si ve vsech pomérech viru v lidi jiné, 
vy jejich dobré vlastnosti; neméjnikoho, ani 
protivnika svého, za horsfho, nezlivskutku 
jest; ocen dobré jeho vlastnosti, odplat zlé 
dobrym a vysin se na krasné stanovisko 
pravé lidumilnosti, které vSem dobre chce. 
Nic neni¢i zdravi duse i téla rychleji, ni¢ 
nekali Zivot vice a nekrati bo ostieji, nezli 
nedivéra, nendvist a stranéni se blizniho. 
Hled ale také osvojiti si jasné pojmy 
0 vécech a udalostech vesvété: nebot ne- 
stisiné nehody pochdzejiz nevédomosti, pred- 
sudkai, nedorozuménf, povéry. V8e co nas 
potka, musime jasné a rozumné umeét po- 


-soudit ase skuteénostisrovnati, nedajice se 


gaslepiti obrazctvornosti a vasni, Blud, v 


| So) ose eee 


némz kdo dije, jest duchu to, co zvolna u- 
cinkujici jed krvi. — 

Dale zachovej si kazdy v kazdé dobé 
neliteny pocit nadée; nebot nadéjc udrzuje 
Zivot v spokojenosti, zdravi, rovnovaze a 
sile. Ptede v8im ale jest t*eba zachovati st 
nadéjiiza hrob, viru radostnou a nezkalenow 
v nesmrtelnost, které nas povznasi nad vse- 
chny svizele tohoto svéta a lidské nespra- 


vedlnosti, dusi vZdy nové sfly a mrayvuého | 
naSemu vice nez , 
pouhy éasny cil.a planému nasemu lopocent | 


miru dodava, ptsobent 


yyrovnant slibuje. 

Ziti vezdejsi hled sizprf{jemniti radosti 
plynouci zeSlechetnych ¢int, nevinné zabavy, 
bezuhonného pratelstvi, 
kras ptirody. Pracovitosté a uzitecnymi sna- 


hami vydobud si prava k radostem témto, a | 
nezapomen nikdy, i kdyby tvé~povolani ti | 
zeela hmotné zaméstnani ukladalo, ducha | 


svého obratiti k néjakému poucnému neb 

yédeckému predmétu, ¢tenim a tistnym po- 

naucenim s vécmi tak zvané intelligence t. 

j. osvéty a vzdélanosti se seznamiti, s dé- 
jinami, zemépisem, silozpytem, lucbou atd. 
Takovéto duSevni zaméstnani jest nejen po- 

‘trebou a znamkou vzdélaného Clovéka, nybrz 
“jest zaroveh vznesSenou zdbavou, radostt 
duchovni, kterou ¢lovék uniké nebezpecné 

zahalce, roztrzitosti, nespokojenosti,- sprosto- 

té. Hlavou svov ma kazdy Glovék, byt i 

k nejhmotnéjsimu povolani byl prikovan, 

sdahati do svéta_idealného, nadsmys!ného; 
neb jen ten jest ponebim duchu priznivym 

a bez ného musi zakrnéti, v smySlenf i Zi- 

voté zustati sprostym. 

Neoddavej se nikdo blouznénf, jez sku- 

- teénosti'se pridf, a k pohrdaéni Zivotem lid- 
skym vede. Clovék musf Z{ti v skuteénosti, 
chce-li osvédditi povahu pevnou, primou, pra- 
vdivou, kterdz jest ovocem a zndmkou du- 
Sevniho zdravi. Clovék, ktery jinym se délé; 
nezZ jakym v skutku jest, vézi v nebezpeti 
dusevni i télesné chorohy. Vidime to na 
hercich, jak jiz znamy lékat Hufeland po- 
zoroval, kteti maji uméleckou wtlohu pred- 
stavovati charaktery jiné, nezli jakymisami 
jsou; statistika jejich vykazuje ndpadny 
tpadek jejich vnitrafho izevnitinfho zivota. 


lovék pak, jenz ne jako herecjen nékolik | 


hodin denné, nybrz po cely Zivot na jevisti 
svétovém osobu jinou a ne svou predstavuje, 
musi .touto ustavi¢énou 1zi brzo se octnouti 
v stavu neprirozeném, mdlém, v némz véech- 
néch ¢initeli zdravoty postrédd; Zije v u- 
Stavicném boji s mravnimi zakony a vykony 
vezdejsiho Zivota, v odporu proti sobé sa- 
memu, ve vasni nemajici prirozené ynady ; 


spanilych uménf, | 


yy 


bez tisté radosti a blahodarné lasky a pHzné 


bliznfho — zkratka, bez dusevni rovnovdhy, 


a stopy nesrovnalosti této musi se bray i- 
na télesném tistroji objeviti. — Kdo projde 


zivoty choromyslnych, shleda vZdy, ze ten 
neb onen ¢initel rovnovahy v duchui mysli 
u nich schdzel neb zanedbaén neb i otupen 
byl; Sflenstvi stoji co désna priSera v pozadi 


_ takového Zivota, a Geka jen na_ prilezitost, 


kdy osudy a pffpady lidského Ziti ony éini- 
tele duSevn{ zdravoty ku pomoci volajf, élo- 


vék ale jim nic nez toliko holou mezeru 
| podati s to jest. — 5 
Pozn. Uryvek tento slouzi nam za dikaz, 
| Ze pravd véda, a to i véda 


ona, o niz se 
namnoze domnivaji, Ze s materialismem. stoji 
a padé, nikdy neni vite naujmu, nybrz naopak 
ji jen potvrzuje a upevnuje, Zisady, které 
tuto muz yédy, clen nejslovatnéjsich lékatskych 
spoleénosti evropskych pronasi, mtize kazdy bo- 
hosloyec bez rozpaki podepsati. 


DOPISY. 


V Praze 1. prosince 1871. 
(KneéZské druhotiny v St, Koliné.) 

Kraje a lidi, jez jsme kdy vidéli, pred- 
stavuje ndm pamét nase i po dlouhych le- 
tech v obrazech milych neb nemilych dle 
toho, kdy a jaky dojem na nas spatieni o- 
néch krajit a lidi ucinilo. Obrazy ty po- 
dava pamét vérné dle skuteénosti. Tak n. 
pr. Stary Kolin tanul mi vzdy na myslico 
ticha dédina uprostied trodnych roli a luk, 
sada a haji s péknou Skolou, ozdobnym 
chramem, jemuz jen ta nizk&é véz a mako- 
vice méné slusela, s thlednou farou a pred 
okny zahradkou, v ofZ pracovdval nezapo- 
menutelny knéz Hertik; z fary pak vychd- 
zel statny muz piimé postavy, jemuz z oéf 


vaénost a vifdnost zdiila. Krééi do chrému = 
Pané, jehoz ozdobu miluje, kra¢i do Skoly, - 


jejiz pivodcem jest, a ditky vinou se k 
nému co k otci; jde dédinou a sousedé 
vsichni, mladi i staff, vitajf ho a pozdravuji; 
prochazi se v zahradé a v polich, ale ne 
samoten, nybrz s dotéenym knézem aneb 
s hostem, a téch byvalo v St. Koliné mno- 
ho z blizka i daleka, nejvice z Prahy, du- 
chovnich i svétskych, zvl&t péstiteli mla- 
deze. Neptichdzeli pro pouhou zdébavu, 
nybrz aby se vzdélali a pouéili, aby rady 
hledali a radou ptispéli. Sidlilt v St. Ko- 
liné horlivy spravee duchovni, obétavy li- 
dumil, vzorny pritel mlddeZe i dozorce na- 
rodnich skol, prikladny vidce duchovenstva: 
dékan Karel Husek, Tak ligila mi pamét 
Stary Kolin, get 


a 
3 


ee 


“a 


jako prstem k vlasti nadhvézdné. 


r 
* 


eee 
Po letech pfisel jsem tam opét a sice 


letos v svatveter pamatky sv. Ondieje, a 


-uz¥el jsem obraz jiny. Nad chrémem strmi 


vysoka, stihlé véz a ukazuje kifzem svym 
Zeleh s 


_ poli zmizela, vSe zasttel snth bilym pifkro- 


vem, a tak ozdobil i vék hlavu spravce 
duchovniho ctihodnymi ‘Sedinami. — Staff 
sklonilo hlavu jeho, ale nesklonilo ducha, 


sily télesné valné mu ubylo, ale neubylo— 


lasky a vaznosti. Diikazem toho bylo vse, 
co jsme vidéli a slyseli. U chrému Pané 
uzreli jsme dva jehlance a u fary braénu z 


chvojf ozdobenou praporeéky a blahopyejnym | 
napisem. Zastupcové obce a spolk& v obci | 


prichazeli s pranim a podavali dary: vzdc- 


nou Jampu, skvostné album, krasné polstdre | 


na oltar. 
Zatin se setmélo i zahimély rany z 
hmozdifi, aby i okoli zvédélo, Ze a jak 


slavi pocestna obec Starokolinské pamétku _ 
SOletého knézstvi vyteéného spravce svého | 


duchovniho. Razem osvétlila se okna Skoly, 
vSech statkti, chalup i nejmensich domkt: 
osvétleni bylo vSeobeené a nad to i mnoho 
vyznamnych v oknech ndpisé. Hned. pak 
postupoval z obce vzhiru k fare dlouhou 
fadou privod spestrobarevnymi lampiony, i 
jinych naskytlo se tu mzikem svétel. V kvé- 
tinové zahradce pred okny sefadil se mfstnf 
spolek zpévacky, opodal stal sbor hudebni- 
ki, dale spolek télocviény téz s lampiony, 
pfedstavenstvo, mlddez, cela obec. Nasle- 
dovalo zastavenféko. Po prynim zdatilém 
zpéyu spolku zpévackého hral sbor hudeb- 
niki milou hymnu papezskou a tak zavo- 
dili dale na poéest jubilanta, jenZ uprostied 
éetnych pratel a ctiteli svych tésil sez di- 
kazi ticty a lasky zdarnych osadnfki a od- 
chovanci svych. Kdyz byli na rozlou¢éenou 
duchovnimu pastyfi svému z plna_ srdce 
provolalijestéprani: ,Atzije* ajeden z pri- 
tomnych knézi jmenem hluboce dojatého p. 
jubilanta podékoval, nastalo divadlo nové: 
ohnostroj a na konci bengalsky oheh za 
ustaviéne stielby z hmozdiii. Po té se vse 
utisilo a za ticha no¢éniho zasazena do zdi 
nade vehodem do fary deska kovoya, kte- 
raz pak rano hlasala étoucim a hldsati bude 
vékiim budoucim, ze zde 30. listopadu 1871 
slavil. knézské druhotiny své vzorny kunéz 
ylastenec Karel HuSek. Po zmizeni svétel 
a lidu zahalila vse kolkolem noe perutémi 


svymi; na mysli tanul mi opét prvotny mQj | 


obrazek tiché dédiny, i doplioval jsem jej 
vyjevy (neSnimi a shledal, ze by prekrasny 
byl, kdybychom vie, co jsem dnes vidél a 
slysel, prenésti mohli z doby zimni do letni, 


Pee — 487 


z pozdntho staif do véku muZného, to, jest 
kdybychom oslavenci navratiti mohli kdyz 
ne jaro aspon leto Zivota. 

Stati jest nemoc, vetché télo jest na 
zavadu duchu sebe ¢ilejsimu. Z téch. priéin 
kondna na zejti{ porada, kterak bychom mi- 
lovanému stareékovi slavny jeho den nefku 
oslaviti ale usnadniti mohli, aby po nemoci 
jsa opét neulehl. I uéinén mu navrh, aby 
misto velké mél ranni mSi sv., coz prijal a 
slouzil v 8 h. tichou msi sv., obklopen jsa 
veskerym zde shromazdénym duchovenstvem, 
kterézZ jej podporovalo piisluhou i modli- 
tbou svou. ; 

V 10. hodin vySel za hlaholu zvond a ~ 
strelby z hmozdiri slavny privod z fary, 
prosel prvuf i druhou slavnostni branou a 


' pohyboval se radami mistnich spolka a o- 


sadnikii do chramu lidem naplnéného a — 
vkusné ozdobeného pééi nynéjsiho velehor- 
livého p. kaplana. Prayil jsem, ze privod 
slavny byl. Ba ovsem, vadyt tu kraéelo za 
korouhvemi, druzi¢ékami a vz4cnymi hosty 
26 knézi a v jich Gele co privodéi p. ju- 
bilanta vd. p. kanovnik Bradaé pod infulou, 
jenz s sebou privezl skvostné roucha, kteraz 
+ kan. Pegina k svym druhotindm knéz- 
skym zjednal a berlu, kterouz + biskup 
Petr Krejci k svému juabileum zakoupil a 
rovnéz jako kan. Pesina, oba to divérni 
pratelé p. jubilantovi, metrop. chrému Praz- 
skému daroval. V kostele konaly se pak 
dojemné obrady jubilejni, jez vypisovati 
nehodlam, podotykam toliko, ze pohnuti bylo 
veliké, kdyz dast. p. jubilant v levici drze 
berli¢ku ktizen a véncem ozdobenou udé- 
loyal tresouci se pravici pozehnanf vdééné | 
osadé své. Po ukonéenych obradech mél 
kazanf vd. p. kanovnik VySehradsky Jos. 
Ehrenberger, kteréz v tomto Cisle ct. ¢te- 
ndtim poddvame, radujice se, ze netreba 
nim tuto pi o kdzani ni o kazateli slov Si- 
fiti. Po té mél pontifikalni msi svatou vd. 
p. kan. Braddé s pieéetnou assistenci, v 
jiz Gele stdl vd. p. kan. Staroboleslavsky 
Jos. Breischl. Hudby na ktru nebylo; vy- 
bornou nahradou byl zpévacky spolek Sta- 
rokolinsky, jenz zalm i odpovédi pri obra- 
dech, vzyvani Ducha sv. i slavnostnf mé&i 
k hlasu varhan zpfval tak zdarile, ze radi 
vyznavame: kde tak zpév se péstuje, tam 
netézke hudbu oZeleti. A pri chvalozpévu 
sv. Ambroze ,,Te Deum“ a pisni k pozZe- 
hnanf s nejsv. Svdtosti seznalijsme, ze ve- 
Skerd farni osada jest jedinyspolek zpéva- 
cky; zpivalt cely chram. Ze hlavni ¢asti 
mée sv. oznacovala stielba a Ze navrat z 
chramu Paéné dal se opét slavnym privo- 


He 


dem, net¥eba doklddati. Pri hostiné zapél 
spolek zpév. kantaétu z predeslého Cisla t. 
listi znamou, kter4z pak rozddvana byla. 
Piipitki bylo mnoho, hostf téz. Mile nds 
dojalo, kdyZ p. jubilant vzdavaje diky J. 
- Eminenci p. kardinalu, jenz jej zvlastnim pi- 
semnim blahoprdénim poctil, pripil na zdravi 
jeho; avsak pohnuti se utajiti nedalo, kdyz 
slovutny dr. Fr. Lad. Rieger povstav, s po- 
korou v pravdé kirestanskou vyznal, ze u- 
cinil-li kdy co pro narod dobrého, nemalou 
- toho zésluhu pripodisti-slusi p. jubilantu, 
vychovateli jeho. Ont jej vedle matky jiz v 
Panu zesnulé uéil Boha znati, k Nému se 
modliti, on 6letého nauéil ministrovati, on 
bujarého mladika v uzdu pojimal, muzi po 
boku stal, radou pfispival, radost i zalost 
vérné sdilel, v ném Ze vidi representanta 
duchovenstva naSeho. Mezi pripitky zpome- 
nuto téz pritomného p. patrona rytite Hor- 
ského o dnesni slavnost velezaslouzilého a 
_ nezapomenuto na obec, kteréz vSelika chvala 
a uznalost’ nalezi. Mezi hosty byl téz dr. 
Stétka z Kutné Hory, dr. Sicha z Nov. 
Dvori, dr. Kalousek z Prahy, duchovenstvo 
_ vSsech stupné a hodnostt asice u vétsim témér 
- poctu z diecése Hradecké nez z Prazské. 
~Dosla tézZ blahoprani postou i po telegrafu, 
ku pr. od p. generalniho vikdte Prazského. 
Ku konci rozdény byly vytisky basné na 
pocest vd. p. jubilanta, kterouz u vytahu na 
-pamatku sem klademe. Slozila ji vdéénost: 


Ty zasvétil jsi cirkvi Ziti celé, 
vse tuzby svoje, sny a zdpasy, 
a proto od ni 24% na Tvém éele 
palmovy vénec nad vse okrasy. 
A jako cirkev, pevna skdla v mofi, 
0 niz se darmo vina éasu_ boft, 
kraluje vééné Gasim budoucim: 
tak vééné v knize onéch bohatyra, 
jenZ bojovali pro ctnost, vlast a viru, 
jméno Tvé zéri pismem planoucim. 


A druhy vénec z laura Tobé klade 
na ¢elo narod pychou opojen — 
vadyt Ty jsi stteZil jeho Ziti mladé 
av poledne mu zménil polosen, 
Tys u kolébky stanul vzkri8encho 
a stfezil kazdy yzdech a pohyb jeho, 
Tebou mu mnohy rek byl -odchovan ; 
a kdyz on dale nesmrtelnou silou 
se slavy svoji vztyéil nad mohylou, 
Ty’s vady a vérné byl mu piipoutan. 


Trpici lidstvo vénec olivovy 
Ti k nohém sklani s tichou vdéénosti, 
zde zdsluhy Tyé nikdo nevyslovi, 


je stisti maize jen kral véénosti. ~ 
Ty’s mnohou potu krapéj sestiel celu — 
a lasky vétné roven archandélu 
Jsi zhojil ran, jez nikdo nezlééi, ° 
a seznameny s kazdym lidstva bolem 
Jsi podal mu, jsa pravym apostolem, 
zapreni Sebe dikaz nejvétsi. 


A véncem z rizi lisky ve hlaholu 
Té korunuji jesté pratelé, 
zisluhy Tvé 0 cirkev, obec, skolu,: 
ve knihu zdsluh pisi andélé. 
Naém jenom slza ticty vrouci zbyla, 
6 kézby ona city odhalila, 
jenz mocné vitf srdce v hlubindch ! 
Jak Gasto skutkem aneb moudrou radou 
Jsi omezoval, Slechtil: vili mladon, “a 
jsa hvézdou straznou Ziti na vinach!.... . 
Ze Zebraka, 1. prosince 1871. 


(Pohfeb pana: far. Fr. Voadricha v Cerhovicich.) ‘ 
Na den sv. Cecilie, patronky chramo- 
vé hudby a zpévu, odebral se po nedlouhé 


nemocina véénost. velezaslouzily favar Cer- | 


hovicky, dast. pan Frantisek Xav. Von- 


diich, o némz skuteéné platf slova moudré- — 


ho Siracha (1. 13.): ,,Tomu, kdozZ se bojf 
Pana, dobre bude v nejposlednéjsi. ¢éas, a 


vy den skonani pozehnan bude.“ Zesnuly na- 


rodil se dne 10. prosince [800 v mésté 
Hofovicich, odkud din na gymnasium sta- 
roméstské do Prahy, kde jmenovité v ma- 
tematice a fysice vynikal; po odbytych 
studiich filosofickych vstoupil do kn. ar- 
cib. seminéte a vyhovél tu uplné veske- 
rym. pozadavktim. Vysvécen na knézstvi 
10. srpna 1825, priSel co neomysta do Zdic, 
kde_kaplanoval 4 leta a 4 mésfce, odtud 
do Zebraka, kde stravil 6 let a 5 mésici; 


dosazen co samostatny duchovni na zamek | 


do Zbiroha prozit tu 18 let, vyuéovav té- 
mér veSkeré. ditky nékdejsich cisarskych. 
ufadniki, z nichz mnozi éestného postave- 


ni v spoleénosti lidské, jakozZ i velkych 


dastojenstvi dosahli. Na fare Vosecké u 
Rokycan pobyl pak 8 strastnych let, od- 
kud r. 1862 dosazen na faru do Cerhovic, 
kde az do své smrti s nevSednim sebeza- 
prenim duchovni spravu zastaval. 

-Jaké ticty a ldsky ve vsech vrstvach 


zemrely bojovnik bozského Mistra ‘pozival; - 
o tom nejlepsi podal, svédectvi jeho pohieb, . 
odbyvany na den sy. Kateriny za prehojné~ 


ho wcastenstvf lidu domdaciho i vikolniho, 


O 9. hodiné nebylo Ize'se dostati do far-. 
a -duch.: 
spolubratry, jichz vesmés bylo 26. Po od- 


niho domu, preplnéného  ctiteli 


bytém officium defunctorum s privodem hud- 
by zapéli pfitomni zpévaci, tizeni mistnim 


 panem uditelem, ptfsluSnou pfsei na slova 
»Dokonano jest,“ po které se vyzdvihla 
obvyklym spisobem rakev ozdobend knéz- 
skymi odznaky, a neSena jest pted faru, 
odkud se seradil privod skutetné na ven- 
-kové ztidka kdy vidany a vzdcny. 

Napred Sla Skolnf mlddez se svym 
_ praporem, provazena pany utiteli, jichZ se 
velmi mnoho dostavilo; dikaz to, Ze hod- 
ny kat. uditel dovede si vaziti muze, jenz 
zasvétil dny syého Zivota cirkvi a §Skole, 
kteryZ zéhy kladl seménka moudrosti do 
utlych srdef maliékych, jichZto jest kralov- 
stvi nebeské; po té nadsledovali veskera 
druzstva aveskeri cechové mistni s korou- 
hvemi, a pak sbor duchovnich s vys. dust. 
p. kanovnikem V. Bradaéem, jenz pfibyv 
sem z Prahy s_ nejvéts{. ochotou sam 
kondukt ved]. Rakev nesli stifdavé ducho- 
vni, ucitelé a méStané, za nf krééeli 2 spo- 
luzaci a_sousedé zvéénélého, totiz pan dé- 
kan ze Zebraka, Pavel Simandl a p. fara 
Zdicky a hudebni skladatel, Jos. Vorel, 
mistnf kaplan s pifbuznymi, okresni sou- 
dce, a. j. s neprehlednym zdstupem za- 
rmouceného lidu. 

Kdyz vsickni. za hlaholu vSech zvoni 
do prostranného a thledného chramu P. pti- 
byli a rakev, hoticimi svicemi obklopend, 
na zvySené misto postavena byla, vystou- 
pil na kazatelnu veled. pan vikdt Horo- 
vicky a ¢. kanovnik VySehradsky Fr. Eh- 
renberger, jenzZ pouzivslov sv. Pavla: , U- 
logeno jest lidem jednou um*iti,“ probral ve- 
Skeré stranky zivota vyte¢ného knéze a 
pastyre duch., ktery do posledni chvile své- 
domité a vérné povinnosti nesnadného stavu 
svého a téadu plnil, zbudovav si zajisté tak- 
to staly pomnik v srdcich téch,  kteit 
dovedli oceniti spravedlivé jeho snahy a 
zasluhy na poli. cirkevnim i Skolnim. 

Dojemnou reé svyou, v niz zéroveh vy- 
-zyval pritomné k modlitbé za nebodtika, 
ukon¢il yyznamnymi sJovy sy. Jana, mildc- 
ka Pané: ,Blahoslaveni mrtvi, kteriz v Pa- 
nu umiraji. Jiz od této chvile, pravi Duch, 
aby odpo¢inuli od praci svych, nebo skut- 
kové jejich nasleduji jich.“ (Zjev. 14, 13.) 

Slavné requiem s éetnou asistencf 
slouzil tyZ p. vikar pti zdatilé hudbé fi- 
guralni; pri postrannfich oltarich slouzeny 
zaroveh mnohé tiché zdduSni mSe sv. Po 
» Libera‘ seradil se opétné priived  z chra- 
mu Pané ku hibitovu za méstysem, by u- 
lozeny byly drahocenné poztstavky dobrého 
pastyre u prostited oveéek, jenz ho prede- 
Sly do véénosti, k slavnému z mrtvych vstanf. 
Po- obvyklych obradech zapéli zpévaci 


$89 — 


»oalve Regina”, natez vykond4ny zdroveh 
modlitby za v Panu <zesnulé. osadniky a 
za toho, kteryz setrval do konce. 

Andélskou msi sv. slouzil velectik. pan 
profesor K. Schwarz, rovnéz s éetnou as- 
sistencf pri figuralni hudbé. K. F. 

Od KySperka 39. listopadu 1871. 
(Pout vy Piseéaé.) 

Nebude snad nemila cténym ¢tenditim 
zvést o slavné pouti v Piseéné na den sy, 
Kateriny, tamn. chramu Péné patronky, ko- 
nané sptisobem uprimnému katoliku dojista 
potésitelnym a radostnym velmi. Aby cfr- 
kevnich slavnosti nedistojny, ba mnohdy 
primo pohorslivy o poutich zvyk trhti a 
taneénich i jinych zavadnych zabav pretrhl 
a pouti v osadé své raz ryze n&bozensky 
vstipil, jal se dist. p. faraf drZeti. pout 
pravé ten den, kdy ptipad& pamatka sv. 
patronky chrému farniho. Mnohy si snad — 
mysli, ze se zivod takovy s nezdarem_ po- — 
tkal k vali vSednimu dni, vysledek vSak 
pouti letoSni okézal, ze pdné fardittiv zamér 
ani lépe se vydariti nemohl a Ze treba jen 
uprimné viile, aby i jinde délo se podobné. 
Ohlasiv predeslou nedéli, ze v sobotu o 
svatku sv. Kateriny bude se slaviti pout 
slavnym spisobem v chraému Pané, vyslovil 
pan fardt své prdnf, aby osadnfci den ten 
jako. zasvéceny svatek slavili, ranni m§&i sv. 
i velké sluzby Bozi navStivili a sv. priji- 
manim slavnost toho dne dovrsili — a bo- 
hudtk, nezmylil se v oéekavani svém, nybrz 
velmi radostné byl prekvapen. Pyi ranni 
i hrubé kostel jakoby nabil, a pres sedm- 
desat kajicnikii vy pristoupilo ku stolu Pané. 
Osadnici jako o velkych slavnostech byli 
pristrojeni a po cely den ani mlatiti ani 
jinou hrubou praci konati v osadé jsi ne- 
spatiil. V Pfiseéné je toliko jeden duchovni, 
a-tudy cizi knéz mél pri slavné — assistenci 
velkou, jen% i kazanf mél o pravé a liché 
moudrosti, ukazuje na sv. Kateriné vlast- 
nosti moudrosti kfestanské, které se treba 
k vali stkvélym, jednotlivce i veSkerenstvo 
zde i po smrti oblazujicim vysledkim pfri- 
drzovati,-jelikoz nyni pohifchu oblibena li- 
beral& moudrost a osvéta, jak z kazdoden- 
nich ptikladi zrejmo, dusi i télu pouze 
zkazu a zihubu prinasi Zalostnou. 

O velké, horely, kde jaka v kostele je, 
vsecky svice, naskrz voskovice, jichz do- 
jista pres 50 bylo, Gemuz se snad diviti 
budou ti, kdoz k vali tspote necirkevni 
svétlo do chramfi zav Adéjf, nechapajice, Ze 
horlivou svédomitosti docfli se i pti chu- 
dém chramu, a tim skuteéné jest Pisecky, 
mnohem jesté vice nez voskové svétlo, po- 


névadz obétovna laska (a kde by té alespoh 
ponékud nebylo?) snahy vérného sluhy Pa- 
né nenechdéva bez podpory, 0 cemz se 
snadno kazdy presvédéiti mize v Pisecné, 
_ osadé vétSinou chudobné, kdez dim Bodzi 
opravdu vkusné ozdoben jest nakladem ni- 
koliv nepatrnym. Po stédrém obédé byli 
0 pozehnani veSkeri pozvani duchovni u 
oltdie, coz mile dojimalo. Nemohu zaml- 
éeti také, Ze i mlddez Skolni, majicf na ten 
den syobodno, od kostela zdrzovana nebyla, 
ale spfse k hojnému v slavnosti té zicast- 
néni vyb{dnuta jsouc nynéjsi trpkou dobu 
’ jako tam, kde ditky na pohieb zaslouzilého 
_vikdie jiti nesmély, svou v kostele hojnou 
pritomnosti cititi nedivala. Tak se skon- 
cila slavnost ta nejen k velikému potéSenti 
a uspokojenf pana fardie, ale i vSech vér- 
nych katolikiv. Slavilat se pout ta tak, 
jak si to Cirkev preje, bez hitichu, bez. po- 
horsenf. Kézby i na jinych osadach po- 
dobné zavody se dély, pak by se pomalu 
zamezovaly mnohé zlorddy, jimiz se cir- 
kevni slavnosti znesvécuji. Zdar ioe 2 


Z Haliée 20. listopadu 1871. 
(Riizné zprdvy a novinky.) 


Od jisté doby panuje nynf u nas Gi- 
lej8{ ruch a dej Buh, aby to vSe bylo k lep- 
Simu. Na vychod nové drahy otvirajf ce- 
stu do ubohych krajiv polskych pod zezlem 
ruskym, od Premysle zase stavi se zeleznice 
do Uher a jestéo jinych drahach, které by 
v zemi se kiffzovati mély, co nevidét se 
bude pracovati. Sném nas mimo jiné prace 
zabyval se letos hlavné zlepSenim nemocnic 
a chorobnic a rozmnoZenfm silnic. Ovsem 
i to jest dobré, ale radéji méli sobé p. po- 
slancové vSimnouti ndrodnich skol a slu2- 
ného u€iteliv, kteii jesté podle starého sy- 
stému na tom hie jsou nezli kde jinde a 
pri drahoté, uzasné se vzmahajicf, bud Ze- 
brati pijdou aneb opustivse skolstv{ tak 
nevdé¢né, uchopi se ruén{, prace — ve to- 
varnach. — Méli jsme také nékolik v¥stav 
hospodatskych a pote b ucebnych: ve Lyové, 
v Resové a v Kentach. 

Predeslé ministerstvo (Hohenwartovo) 
zamyslelo upraviti platy duchovenstva. Jiz 
otazalo se biskupfiv nasich, co by o tom 
soudili. Biskupové pak vyslygevse ducho- 
venstvo své udali, Ze kooperatori majf po- 
trebf nejméné 500 zl., farditi 800—1000 zl. 
r.¢., deficienti dle toho, éfm diive byli, téz 
po 500 neb 800 zl. a vikdrové aby dosta- 
vali 200 zl. r. 6 na vylohy s ttadem jich 
spojené; dale ustanoveno, Ze jura stolae 
nemaji byti pociténa do kongruy, a Ze he- 


520, = 


neficiati, ktetf majf vice pifjmi nex usta 
novuje nova kongrua, z nadbytku toho pla- 
titi maji dai jakousi. Tim by ovSem byly 


poméry ty\néco urovnény, a to nejen mezi — 


knézstvem samym, ale i v porovnani 8 ji- 
nymi stavy. Prosty éetnfk, beze vsech stu- 
dif, jenz sotva ¢isti a psati umf, dostava 
400 zl. roéné, ndbytek ma erarni, Sat do- 
stava téZ od eraru, a kaplan po 16letych 
namahavych studifch musi se spokojiti se 
210 zl. beze vSeho jiného. Jaka to spra- 
vedInost? Ten bagatel mu sotva stacf na 
stravu a obuv, kde nynf Satstvo, pradlo, 
posluha, svétlo? O knihach a Gasopisech | 
ovsem ani reéi byti nemize. — Nevim vsak, 
jestlize nové ministerstvo provede umysl- 
svych predchidcitv. S tézf zajisté, mizeme 
— éekati. ; 

Uroda letos vSude patna. Zita velmi 
malo, brambory a j. ani polovici nam ne- 
daly co jina léta. Jiz nynf vSude velka 
drahota, hospodaftové éekajf s obilim na 
lepSi (ovSem pro né) ¢asy, achudy lid, az 
ztravi co jesté ma, potom — _ uchopfi se 
kradeze a loupeze, jak se to jiz tu a tam 
jeviti pocind. Nouze vSude velika; draho 
a penéz prece malo, protoze skoro vSechny 
jsou v rukou pantv nasich — Zidtiv. 

Dne 4. fijna.konal arcibiskup Lvovsky 
25letou pamatku posvéceni svého na bi- 
skupa. Kanovnfci a knézstvo darovali mu 
sttibrny pastoral a pékné album s podobi- 
znami 200 knézi jeho arcidiecese. — Dne 
15. listopadu mél zase biskup tarnovsky 
sekundici, ktera byla konana s neobyéejnou 
slavou a okazalosti. Vsude brany a oblouky, 
na namésti poprsf jubilatovo vystaveno sla- 
vnostné, privod pochodnovy, hudba astielba, 
slavné sluzby Bozf, mnoho vzdcnych host, 


' mnohé dary a prani rozliénych stavi, jednot 


a spolki — vSe to uéinilo ném onen den 
véru slavnaym a pamatnym. ,Na mmnohad 
léta!“ Boh ndm jubilata jesté zachovej ! 
Konkurs farnf odbyvan velmi éetné a 
— dobfe. Na vypracovanf pfisemné ma 
kazdy 2 hodiny Gasu ve zvléstnim sdle; 
pritomen jest vzdy jeden z examinatorii pro- 
synodalnych. Pri zkouSce ustni jsou véi- 
ckni examinatofi, a kazdy z nich rozd4 neb 
necha vybrati knézim pritomnym tolik za- 
peceténych listki — otazek, kolik jich ma 
skladati zkousku. Odpovidéni na otdzky 
ty déje se porddkem alfabetickym; po zkou- 
Sce jest hlasovani examinatoriv. Ve tak 
asi, jako u Vas. 
O liternich novinkéch nemohu se ani 
zminiti; nic nového. ,,Unia“ zanikla pro 
nedostatek odbérateltiv ; 2000 polskych knéz{ - 


Ano mnozi udrzuji 
»Gartenlaube,* , Kladeradatsch,“ , Kikiriki,“ 
 »Presse“ a t. p. tahnouce za jeden provaz 
$s roztomilou §'echtou nasi. 

To Zivot naS v Haliti; jaky jinde v 
 krajich pols kych, o tom pristé. M.S, 


KRONIK A. 


Z Prahy. J. Em. nejdist. p. kardinal 
arcibiskup odjel 30. listopadu do Vidné. 
*—* Vyrotni pout wu sv. Mikuldse na 
Malé strané zapoéne dnes v 5 h. odp. slay- 
nymi nesporami a ukonéi se ve stredu 13. 
t. m. Zitra o vyroéni slavnosti sv. Mikulase, 
bude rano v 6 h.mSesy. s Geskou exhortou, 
v 7 h. zpivana ranni (matura),v 8 h. skolni 
me sy., v 9 h. slavnostné kazani Geské a 
v 10 b. pontifikalni mse sv. Po cely oktav 
bude kazdodenné y 8 h. rano zpivand mse 
sv. a odpoledne o 3 h. Geské litanie a vy 5 
h. neSpory s poZehnanim vyjma svatek nep. 
Poéeti Marie Panny v patek 3. t. m., vkte- 
ryzto den bude zachovan nedélni pordadek 
sluzeb BoZich. 
*__* Poboznost 40hodinnd bude se ko- 
nati od 6—10. prosinceu Matky BoziSnézné 
- (n Frantiskani), od 11—15. u sv. Hastala. 


: Z Bavorska. (P. Deharbe +.) Dne 8. | 


listop. 1871 zemfely Maria-Laachu P. Jos. 


- Deharbe, knéz ToyarySstva JeziSova. Zvéé- | 
| viv je} nedlouho pred smrti, 


nély nar. 1. dubna 1800 v Strasburgu vstou- 
pil 20. zdéti 1817 do iaddu Jesuitiv. Po 
dlouhych, s nejvétsi pili a prospéchem ko- 
nanych studiich na knéze jsa vysyvécen, pi- 
sobil nejprvé co missiondr ve Svycarech, 
az pro skvélé naddni kazatelské povolan 
byl za uéitele reéaictvi na kollegium brez- 
ské (Brieg) ve Wallisu. V této viastnosti 


vzdélal vétsinu Otetv, kteri po r. 1848 mis- | 


sie v celém Némecku poéali a dik vlidou | ke t 
| jiného, nez co On za dobré uzna.* Tak na- 


i lidem stejnou mérou uznané Cinnosti, usa- 
zeni Tovarysstva JeziSova v Prusich nejen 
umoznili, nybrz i trvale zalozili. O praz- 
nindch spéchaval P. Deharbe z Birehu do 
Bavor, aby s knéZimi cvicen{ odbyval. Brzy 
vsak dostati se mu mélo, byt na nedlouhou 
jen dobu, nepyetrzité ¢cinnosti v Némeich. 

Vévoda Anhalt-K6thensky snazné si 
pral, aby knézi Tovarysstva Jedisova du- 
chovni spréyu vy Kothenu pfrevaali. Aby 


| uloziti jediny svij majetek. 


| ano 


re = bal # 


této tuzbé vyhovéno bylo, poslan tam i P, 
Deharbe, kdez také zaklad. polozil k po- 
zdéjsimu literarnimu pisoben{ svému, jez ho 
daleko za hranice némecké proslavilo. O- 
ztejmélat mu zajisté brzo potreba nového 
katechismu pro katolicky lid, proto neotdlel, 
dokud na aém bylo, pomoci pilné potiebé. 
Nez teprvé v Luzernu, kam mezitim co- 
predstaveny k zalozeni nového tak osudného 
kollegia s P. Rohem poslén byl, katechis- 
mus vydati mohl. 

Z Lucernu vy listop. 1847 byv vyhnan, 
nenalezl ani v Italii ni vy Rakousich stdlé- 
ho bydla. Bouflivy rok 1848. vypudil To- 
varysstvo JezfSovo i z téchto zemf. Avésak 
ani tento uték se vSemi svymi ttrapami 
neodstraSoval neunavného knéze od yelké- 
ho katechetického dila, jehoz dokonéenf 
bylo mu Zivotni tlohou, k niz neobyéejné 
védomosti z theologie plnou mérou ho o- 
pravnovaly; naobrat umoZnil mu, Ze sdm 
v Bavorich o jeho pokraéovani se starati 
mohl. Bylyt to najmé dvé priéiny, které 
Cinnosti jeho tento urtity smér daly: jed- 
nak zavadéli biskupové bavorsti katechis- 
mus jeho ve svych diecésach, jednak ztrata ~ 
sluchu odkazovala jej k literarnim pracem. 
Vyledek literarni této cinnosti prevysil nej- 
smélejsi nadéje. Nebot jeho katechismus - 
byl nejen v celém témér Némecku zaveden, 
ale i do deviti jazykii prelozen, ano i v se- 
verni Americe a Indii uziv4no ho. V an- 
gliciné bylo étvero prekladd, v polStiné tré. . 

Détska& zbozn& mysl a bodrost zistaly 


_ dobrému knézi az do jeho staroby: dopro- 


vazely ho iv posledni nemoci, v tézkém 
neduhu jater. Blizké smrti pohlizel s ne- 
skalenym klidem a plesem v ustrety. Navsti- 
zastal jsem 
ho, an sedé na Zidli porada spisy své. Vé- 
délt, Ze brzy umifti musf, proto pal si 
V pravdé by 
si sena kratkou cestus vétSim klidem vy- 
pravovati nemuhl. ,Rozlouéent blizko jest“ 
pravil usmivaje se. V bolu svém dovola- 
val jsem se vile Bozi. ,Ano, odtuSil, ni 
v nebi ni na zemi neni nad vili BoZi nic 
lepsiho, a uchovej Bah, abych chtél néco 


ladéno bylo srdce jeho po cely Zivot, ta- 
kym osvédéil se v mnohych protivenstvich, 
iv hrizich smrti. Proto pomléeti 
moht o jinych jeho ctnostech; av8ak po- 
minouti mi nelze jednoho rysu, kteryz skrom- 
nost jeho nikdy nevyjevila a jehoz mané 


| z st druhého jsem se dozvédél. V spoleé- 


nosti jakés pryislo mluviti o Jesuitech, jez 
zutivé kommuna parizskd ubila, Kdosi 


~ 648 ae 


hanél jednoho z nich, P. Olivaint-a, proto 
ze, éastéji byv varovan, prchnouti nechtél 
a tém, kterf na ného doléhali, odvétil: , Coz 
jest smrt tak kruSnou? Jsou jesté bratti v 
domé, jichz predstavenym jsem! Dobry ka- 
pitan posledn{ opousti svého kordbu v ne- 
bezpeci.* 

Tato odvaha vyklddana mu byla za ne- 
prozfetelnost. Tu odpovédél knéz jeden: 
_,Ldska predstaveného jest neéco zcela zvla- 

Stniho. Doprovazel jsem totiz v listop. 1847 
P. Deharba na utéku z Luzernu. Dva dni 
neméli jsme ani klidu ani odpo¢inku, ani 
dostateéné potravy. Cestou pres Furku 
(presmyk mezi Urim a Wallisem) pro mnoz- 
stvf snéhu nebylo témér mozno jfti. Pozbyv 
vs{ sfly skles] jsem do snéhu s uplnou ji- 
-stotou, Ze brzo zemru. Vésak P. Deharbe 
mi domlouval, pomahal, tak to Slo nékolik 
 krokt, a% jsem opét sklesl. P. Deharbe na- 
_ pinal opét vSecku svou vymluvnost a silu, 
aby mne pozdvihl: jesté jsem mobl uciniti 
nékolik kroké, po térekl jsem svému pred- 
stavenému: Jest mi zhola nemozno, dale 
jiti; zachraite jen svuj Zivot; pripozdiva se, 
Berhdci mohou prijiti pres Grimfel a vam 
uték zameziti; pospéste, pospéste, abyste v 
noci v zavéjich nezabynul. Nez P. Deharbe 
odpovédél (a privodce jeho mohl sotva nynf 
jesté, po 25 letech, pro samy vzlykot vy- 
pravovati): ,Neopustim vas, volim s vami 
zde umfiti.“ Kde nebylo lidské pomoci, po- 
hledél vzhiru; modlil se slibuje i pristé 
slouziti mSe sy. na potest Nejsv. Trojice. 

A divéra v Boha ho nezahanbila. Vidi 
u vzdali dva svalovité muZe prichazeti. Byli 
~ to Wallisané, kteri vyslani byvse s_ posel- 
_ stvim do prakantonii nyni se vraceli. Ochotné 

ujali mne polomrtvého za ramé a viekli po 
moznosti dale. Mezitim kvapil P. Deharbe 
do hostince u rhonského ledovce, aby za- 
opatril potravu a mne ponékud obéerstvil. 
Jednal podobnym sptisobem jako P. Olivaint, 
kdo zvati mize lasku tu neprozietelnou ?“ 

Klamal bysi se, maje za to, Ze ze- 

snuly takou laskou jen k fadovnikim se 
nesl. Nikoli, vsichni, kdozZ snim se stykali, 
naklonili se mu prizni jak pro dobrotu srd- 
ce, tak pro vyteéné zasluhy jeho o cirkev; 


a proto pevné jsme nadéje, ze kazdy, laik 


~ i knéz, vroucf modlitbu k Hospodinu za 
ného vysle. (Salzb. Kb.) 

Z Pruska. Vsichni arcibiskupové a 
biskupové, v jejichz obvodech Zijou Jesuité, 
podali spolecny protest proti pronasledovanf 
jejich. Téz katolfci Hanoversti pripojili se 
k protestu tomuto. Prondsledovani ono 
-bude za nedlouho heslem vSeobecnym. 


Nechtice hdzeti kamenim po uboh¥ch, i 
pozorhujeme na vyrok, jenz nasleduje. 
Protestantsky rektor Kérner v Dobrosoli, 
dobry znalec skolstvi, pfge ve svém déjepise 
vychovatelstvi o Jesuitech takto: ,,Teprvé 
Jesuité zalozili Skolstvi, které za dob je- 
jich bylo nejztizenéjsi a proto v dobé nej- 
kratsi zjednalo si jméno zaslouzilé po celé 
Evropé. Veslo v dobach poslednich jaksi 
v mrav, lititi Jesuity co nelidské lidi plné, 
zlomyslnosti, iskoktiv a zrad|.aé dobre a 


nezvratné zndmo jest, ze zlociny, které se 


jim predstfraji, nijak historicky dokaziny 


-nejsou, a Ze zrusenf jich v prtedeslém sto- 


leti bylo naskrz krokem ndsilnickym mi- 
nistri byrokrati . . . Jest povinnosti spra- 
vedinosti, aby utlumila blaznovstvi téch, 
kteri pravé v soustavé vychovatelské ziti 
nejprohnanéjsi zlomysinost~ Jesuitiiv ku 
zkaze mlddeze. . . . Oni stojfi na vrcholi 
véku svého. A proto téch velikolepych t- 
spéchti se domohli, co bez zavisti i pro- 
testant uznati musi, Ze pojali studovani 
starovékosti se stranky praktické a valny 
zretel brali na vychovavani v tstavech 
svych. Oni jsou prvni paedagogové, . ktert 


S psychologickym dtmyslem ‘si potinajf, — 
kter{ nevychovavaji dle sablony, nybrz na ~ 
jednotlivce zietel berou, kterf odchovavaji 


pro Zivot prakticky, a tim skolstv{ jak v 
zivoté obéanském tak i-stdtnim misto dé- 
lezité zjednavaji. Jen odtud poéind perio- 
da védecké paedagogiky. Jesuité domohli 
se také mravni ¢istoty, jaké by se byla 
Meee hledala v nékteré ze Skol véku 16. 
a ae 

Z Berlina. (Osvéta a vzdélanost bez 
krestanstvi.) Velika spustlost mravai a bez- 
boZnost panuje nyni v Berliné, tak Ze se 
brzy hlavni mésto némecké rfSe novym Ba- 
belem bude moci jmenovati. I noviny Ber- 
linské zkazu tu uznavaji a hledaji priciny 
jejf; noviny délnické pfedstiraji, ze zlo vy- 
chazi od stavi a kruhi vys8{ch ano i nej- 
vySsich, jiné noviny vytykaji prostému lidu, 
ze od ného nemravnost pivod bere. Pravda 
vsak jest to, Ze vyS8i i niz8i tifdy berlin- 
ského obyvatelstva pokazeny jsou. Ze ale 
vyssf ttidy hlavni vinou zkazy jsou, vysvita 
z toho, ze povolenim vlddy pruské ndbo- 
Zenska netecuost a nevéra verejné po mnohdé 
jiz leta se hlasa. 
_. Alexander Humboldt aSchelling, jejichz 
jmena uceny a vzdélany svét s uctivostf 
Jmenuje, nebyli vzory mravnosti. Poméry 
manzelské, které dle desatera prikdzani Bo- 
zich kazdému _svatymi byti majf, byly u nich 
prasmutné, Manzelstvi jim a jinym vzdélas 


my be 
weory 
= i 
cal . 


7 
. 


 hym muzim bylo pouhou zéevnéjsit formou, 
‘Kterd nizddné ceny nema a proto v jistych 


pomérech lehko a bez obtize odstranéna a 


_ svazek manZelsky rozvazan byti mize. VZdyt 


se vysmival Alexander Humboldt ve vyso- 
kém stati syém, kdyzZ jiz nad hrobem stil, 
oném, kterf se vespolek hadajf, smi-li man- 
Zelka vedle svého manZela jesté jiného pit- 


tele miti. Schelling se dal s prvni manZel- 


kou rozvést a pojal za manzZelku chot pii- 


tele svého Schlegla, ktery pak co stary pii- 


tel byvalou manzelku i Schellinga navété- 
voval. Kdoby nebyl pamétliv slov apostola 
Pané: ,,PoznavSe Boha neoslavovali ho jako 
Boha, ani mu dékovali: ale marni uéinéni 
jsou v mySslenfch svych a zatmino jest srdce 
jejich; nebo pravice se byti moudrymi, uéi- 
néni jsou nemoudrymi, proto je Buh vydal 
v Zadosti srdce jejich.“ Kdo ale jest s to 
odolati pohorSenf, kdyZ od takych muzi 
vychazi, co si maé pomysliti clovék nevzdé- 
lany, kdyz vidi také hrubé poklesky u muze 
vzdélaného a véhlasného? — Prusko svymi 
ustavicnymi valkami vychovava pokoleni zdi- 
vocilé a surové; vojaci pruSti se domntyaji, 
ze co jim bylo doyoleno v Dansku, Rakou- 
sku a Francii, mohou téz pachati v miru 
doma. Poctivost a spravedlnost nemtize 
zkvétati v zemi, jejizto vlada sama prava 
ostatnich narodt urazi a-provolava, ze pravo 
musi podlehati moci. — Bida se v Berliné 
zmaha, ponévadz pracujici tifda primérne 
polovic svych prijmi vydavati musf na — 
¢inzi. Jiz roku 1868 dle statistickych udanf 
bylo v hiaynim mésté némeckém 14292 byta 
ve sklepich, devaty dil obyvatelstva musel 
sidliti v prostorach nezdravych, v nékteré 


svétnici jest 20 i vice osob stésndno. Pocet 


obyvatelstva ustavicné stoupaé a malo se stavi 
pro tiidu pracujicf, ponévadz tiida bohatsi 
se lizy obavaé. — Vychovavani chudé mla- 


- deZe jest bezbozné a Spatné, tak ze svédo- 


mitéjsi ucitelové nad nim zoufaji. — Aniv 
Pafizi ani v Londyné nepanuje v manZelstvi 


tak veika prostopésnost jako v metropoli 


yzdélanosti. R. 1869 umielo v Berliné ha- 
nebnou nakazou jen 1859 lidf, ktery pocet 
ustavigéné stoupd. — Dle listin tiednich 
bylo roku 1869 y krdlovstvf pruském pies 
3187 sebevrahi, a dle cirkevnich listin do- 
konce 3554; odpada tedy 15 sebevrahi na 
100,000 obyvateli. V ostatnich krajich pru- 
skych, vyjimaje nové provincie, bylo téhoz 
roku 2231 sebevrahi protestantského vy- 
gnani, 390 sebevrahi katolikti a 24 zidi. 


- V> provincifch pruskych pripadd tedy na 


100,000 obyvateli protestantskych 18 sebe- 
yraha, na 100,000 obyvateli katolickych jen 


a | aha” ms fa Ft ia! a a Z & oo - 
ee eee z =~ B45, << - 


7, na 100,000 zidd asi 9. — Berlinské list 
pokrytecky vycitajf knézstvu katolickému, 
ze uvadi lid ve tmu av hloupost.i povéru, 
proto slusi katoliktim uvadéti Gfslice. Dle 
statistiky. professora Kolba odpad& v Ba- 
vorsku r. 1857—1866 na sto tisfe prote- 
stanti 15 sebevraht, na sto tisfe zida 14, 
a na-sto tisfe katoliki jen 5. — V Sasku 
na sto tisfe 24 sebevrahai, v Meklenbursku 
16, v katolickém Rakousku jen 6, v katoli- 


cké Belgii jen 4, v Italii 3, a v Tyrolsku © 


jen 1. — Z toho patrno, Ze nenf Berlin 
metropolou intelligence a mravnosti, nybrz 
spustlosti, nevéry a bohaprazdaosti. 

Z Elsasu. Opét se zvéstuje rekovny 
skutek pruského velitelstva v Elsasu. V 


Hiininkach vyucuji jiz asi 20 Jet Skolnf — 


bratri ve Skolach a sice s tak dobrym pro- 
spéchem, Ze i nekatolici své:déti jim své- 
Tovali. 
urednik, dal si bratry svolati a rozkazal 
jim pfrikre, aby se ve 24 hodinach ze skoly 
vyklidili. Celé mésto bylo poboureno, kdyz 
bratti odjizdéli a obyvatelstvo je daleko za 
mésto provazelo. A proé byli asi vyhnani? 
Ponévadz v nepyitomnosti Skolniho bratra 
nékolik hochti elsaskych chlapci gardisty — 
pruského, v mésté bydliciho, strhli pruskow 
éapku. — 

Z Ameriky. Noviny, které v Chicagu 


Pred néjakym ¢asem pyisel prusky 


opét vychdzeti potaly, neustdle tvrdi, ze 


pali¢ci nédherného mésta jsou tidové ,In- 
ternationaly.“ -Dva z Parize uprchnuvsi 
kommunisté pyildkali k sobé nékolik od- 
vazlivych a zlych lidi, i uzavireli spolek za 
tim téelem, ze maji byti vSichni lidé na 
svété sobé rovni. Aby téele dosahli, kuli 


~rozli¢né dabelské zaméry, které ale yvzdy 


prekazeny byly. 


Koneéné se ustanovili na tom, zeChi- — 


cago zapali. Chtéli zaimér svij vykonati 
jiz 9. srpna, nebylo vSak poéasi pfiznivé. 
Brzy by se byl i podruhé zdmér jejich po- 
kazil, neb jakys Jiti Train, ud nekalé té 
spoleénosti mél veéir pred pozarem pted- 
nasku; ve které mimo jiné pravil: ,Jest to 
posledni verejna prednaska mezi zdémi té- 
mito. Méstu hrozi velké nebezpecenstvi. 
Vice nemohu fici, dale nesmim mluviti.“ 


| Severnf stranu Chicaga chtéli pali¢i usetriti, 


ponévadz tam bydli chudsf tiida, vitr ale ~ 


plameny zahnal i v stranu severnf.— Dale — 


uverejnuji listy v Chicagu tyto zdsady In- 
ternationaly: ,,Bih pry jest pramenem vse- 
ho zla, procez se must kazdy pficiniti, aby 
na zemi zui¢en byl.“ ,Nyni koneéné na- 
lezlo élovééenstvo nepritele, ktery je souzi. 
V politice se jmenuje nepfitel ten zakonem, 


pee Pye 


4 nabozenstvi Bohein a ¥ Socialnim Zivoté | p. Frant, Havligek, kapl. 2 Rataj do Logail + 


bohatstvim.“ Staré zndmé zdsady z fran- 
couzské revoluce; nejprvé se podkopava 
ndbozenstvi, pak zdkon a kone¢né se ohro: 
guje jméni vy8sich trid. 
druhému dovolila by vétSina obyvatelstva 


- amerického boj zdvihnouti, jakmile ale jde 


o jméni, tu nerozumi Ameriéané zertim, a 
tudy i ve svobodném soustdti americkém 
nékolik pali¢i jiz odpraveno. 


Literarni oznamovatel. 

*_* | Kazatelé slovansti.“ Svazek I. 
Sesit 12. (posledn{), k némuzZ piidén prosloy i 
dosloy, obsah a ukazovatel, prinasi kaézani na 
ned. III. adventni; O kitu Kristové a Janové; 
© otdzkach posliv Jerus. k Janovi (z pol8t.), 
na ned. IV. adv.: O pristi PAéné na tento 
syét i jak sy. Jan lidi na né pfipravoval (z 
polst.) na hod B. narozeni: 1) V ditku Je- 
748i mame se Gemu diviti, co milovati, co nasledo- 
vati ( horvét.); 2) O dvojim rodu Pané, o 
uzitcich ytéleni Syna Boziho, i jak my z Boha 
roditi se mame (2 pol8t.); na den sy. Stépdna, 
muc.; O syobodné vili nasi, o skutcich a mu- 
éenictvi sv. Stépana (z polit.) ; na den sy. Jana 
evang.: Vznesenost a chvdla pisem Janovych 
(z polst.); na posledni den v roce: O lidské 


- hevdéénosti k Bohu (ze slovinStiny). Sesit ten- 


_ to jest posledni ; nebot dalsi vydavant ,, Kaz. sloy.“ 


‘pro churavost vydavavateloyu se na Gas zasta- 
fae 


Pokraéovani bude v ¢as ozndmeno. Do- 


ae datkem k tomuto IL. svazku vyjde co nejdri- 
-ve v knéhkupectvi B. Stybla: 


»sedmero bole- 
sti Marie P.“, postni feti bisk. Slomseka, ve 
formdtu a tpravé. ,Kazateli slov.“ 

*_* , Robinson. “ Obraz ze. Zivota pro 
mladed i dospélé. Sepsal P. J. Sule. S 9 


malovanymi obrazy. Druhé, opravené vydanf. 


Ne 


V Praze. Knéhkupectvi B. Stybla. Str. 156. 

*¥_* | Déjny ndrodu Ceského* v Ge- 
chach a v Moravé dle pivodnich prameniy 
vyprayuje Frantisek Palacky. Dilu III. ¢Astka 
II. Od r. 1420 do 1431, Gili od bitvy u Vy- 
Sehradu do vitézstvi u DomaZlic. Druhé opra- 
yené a rozmnozené vydani. V Praze 1871. 
Nakladem knihkupce Fridricha Tempského, Str. 
$1—385. ; ses. 27—30, 


*_#* | Radhost.“ Sbirka spisiv drob- 


_nych z oboru feti a literatury ¢eské, krasové- 
_ dy, historie a politiky. Vydal Frantisek Pa- 
lacky. Sesit 7. Str. 80. Cast III. Spisy a poje- 
_ dnaniz oboru historie. Nakladem F’. 'Tempského. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 
p. Jan Celeryn, kapl. za admin. v Cerhovi- 
vicich ; 


Proti prvému a | 


p. Fr. Liska, za kapl. do Nové vsi u Kolina; 
p. Vac. Mach, neom., za kooper. do Abertaun. 
Uprazdnéna mista: 

Novd ves, fara patron. p- Alfreda yvévody z 
Beaufort-Spontin, od 22. listopadu. 
Cerhovice, fara patr. dr. Strousberga, od 29. 

listopadu. 


V biskupstvi Kralohradeckém. 
V Panu zesnuli: 

p. Vit Kaska, byv. kapl. a.katech. v Hoff- 
cich, na odp. v Kartousich, 7, listop. (nar. 
ye Lhani 16. éeryna 1841, vysv. 25. éer- 
vence 1868) ; 

p. Frant. Zeman, jub. knéz, fardf a os. dé- 
kan v Chocni, 11. listop. (nar. v Hosto- 
vicich 8. pros. 1791, vysv. 24. srp. 1819); 

p. Jos. Fejfar, jub. knéz, b. noté& a prvofa- 
raf Radborsky na odp, 11. 
v Hradci Kral. 23. brez. 1787, vysy. 16. 


srp. 1809); 

p. Bohumil Schiller, konsist. kancelista v 
Hradci Krdélové, 17. listop. (nar. v Polié- 
ce 19. kvét. 1833, vysy. 25. at 
1856). 


Ve spravé duchovni ustanoveni json: 

p- Jan Klein, rektor b. klerik. semindie v 
Hradci Kralové, za faraéte v Cinévsi, a jme- 
novan zdéroveh os, dékanem ; 


p.. Jan Dunddlek, fard¥ vy Koiicich, Za fara¥e ; 


v Suchdole. 


V biskupstvi Budéjovickém. 
V Panu zesnul : 


| p. Jos. Kobler, jub. knéz, b. notat, dékan vy 


Klatovech, 26. listop. (nar. v Klatovech 
27. brez. 1796, vysy. 15. dub. 1819). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Jan Kubicek, sid. kaplan v CeSticich, za vi- 
karistu pri kathedr. chramu v Badéjovicich. 
Uprazdneéna mista: 
Bernardice, fara patron. kni%. Paara, do 20. 
pros, 
Velegin, fara patr. hr. z Buquoy, do 20. pros. 
Kuméak, fara patr, studij. fondu, do 15. led. 
1872. 
Misto sidelntho kapl. v Cedticich (na Kalva- 


rii) u Volyné. Zédosti prijimaé tamni pa- 


tronatni ttad. 


Ve prospéch chrému sv. Vdclava vy Bu- 


“déjovicich uvoluje se slouziti 20 mii sv. knéz 


Jos. Bartak. 
Od p. Frant. Pravdy do’ly nas p¥ispéy- 
ky: 1) .,Chudy sirotek z Dlouhé ulice,“ Q) 
»Pracovita 
Uverejnime v tomto a pitstim roéniku. 


Tiskem kniz. arcib. Tubeekenay za Roblitka a Sieverse v Praze, © 


listop. (nar. . 


rodina“ a 3) ,Monika a Hata“, - 


™“ 


a Madr t Ne A GE Se OE ie A = ee 


~ Roénik XXL. Tae ae Cislo 36. 


Vydava se Predplaci se 


 & 15. ‘ 
eae © ae v expedici 
we au viech tdédoych 
knid, arcib. semindii erithkupos 
- 6s, 190—1, narok: 2 zl. 50 kr. 
~—- B na dat at ut kr. 


Kxpedice: 


katol. knéhkupectvi Bri) P pe SS 
y Celoroé, 3 z1;— kr. 

B. Stybla Hlas ato 1¢ ny Serene sn) 

os hare ra » Predplaceni Stwrt 
namesti, dis. =, - 
Nedodla éisla le ee Hate se neprijima, 


Rete» Redaktor a naktadatel; knéz FRANTISEK SRDINKO, stir 


se neprodayaji 


Spravedlnost zvyiuje narod, ale h¥ich bidné éini narody.““ (Prisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky | V prostych spo¢iva jeslech a po cely Zivot 
celeho roku. nemél mistecka, kam by hlayy své sklonil: 
chudobu blahoslavil. Pan vam jest pii- 
LXXL V svatveter Boziho narozeni. | kladem  <istoty, nebo z cisté. se narodil 
Panny a ¢istoty nikdy neposkvrnil, i bla- 
1. Cfrkev sv. dnes radostné nam zvé- | hoslavil ty, ,ktetijsou cistého srdce, ze Bo- 
Stuje poselstvi, ana péje: ,Dnes uvecer po- | ha vidéti budou. Podobnévam je Pan vzo- 
mate, Ze prijde Pan, aby spasil nas a zjitra’ | rem poslusnost?; nebo hned v Zivoté mater- 
uzifte slavu_Hospodinovu! Zittejsiho dne | ském sel do Betlema, aby se naplnila slova 
shlazena bude véelika nepravost zemé a Pisma. On podrobil se ve vsem vali Otce 
kralovati bude nad nami Spasitel svéta — . nebeského ano i rodi¢ém svym byl poddan 
alleluja!“ Jaky to den, jaka to noc, jezto | a jich poslusen. Ve jmenu Jehok poslusno- | 
jest zasvécena pamatce narozeni bozského | sti vas vzbuzuje sv. apostol, an pise: ,Ocist- 
ditéte, Syna Boztho, Krista JeziSe, jemuz te duSe své v poslusenstvi lasky k milovd- 
dnes m. br. a s. hluboce se koite. _ nf bratrstva’ (I. Petr 1, 22.) » Lepsit jest 
- 2. Dnes u vecer Josef a Maria pro Sy- | zajisté poslusenstvi, neZli obéti.« (I Kral. 
na Boztho hledaji hospodu, ale nenalezaji _ 15, 22.) Nuze N.dnes u jeslf svého Spasi- 
pro ného mista. ,Dovlastniho piisel* — po- | tele uéinte pevné predsevzeti, ze chcete vér- 
tomek Davidiv do mésta Davidova — ,a | né a svaté zachovatichudobu, ¢istotu a po- 
svoji ho nepfijali“ A tak dosud krestané | slusnost. — Dle piikladu svého Spasitele 
hrigni Krista neprijimaji, jim pohrdaji, ne- | méjte i vrouci lasku k Bohu a k bliznim 
preji mu pfristiesi, mista v srdcisvém; ne- | svym; vabec konejte svédomité vsecko, co- 
bot nemize Kristus, Pan nejsvétéjsi vejiti | koli jste slibili Panu. Proste dnes svého 
v srdce hri8né, poskvrnéné. Proto napomi- | Spasitele, by vam pjispival svou milostt, 
xd nas na zejtii v epistole cirkevslovy s. apo- | byste dokonale plnili své povinnosti a y- 
Stola Pavla, ,abychom odieknouce se bez- | tom ve vsem dokonce setrvali. 
boznosti a svétskych Zadosti stiizlivé a spra- | 
vedlivé a pobozné Zivi byli na tomto svété.“ 
Nuze ki., prijméte s radosti svého Pana a 
Spasitele, pripravte mu srdce své; ocistte Dnes v noci, jak sv. Luk. (2, 1—14.) 
je ode vsech poskvrn hiichu a ozdobte je | pise, zvéstoval andél pastyim narozent Spa- 
vselikymi etnostmi, aby mu bylo pifbytkem | stele. ,A s andélem bylo mnoézstvi rytir- 


LXXU. O slavnosti Narozeni Pané. 


milym a prijemnym. stva nebeského, chvalicfch Boha a rkou- 
3. Povzbuzent k obnoveni slibis eaue | cich: Sldéva na vyjsostech Bohu a na zemr 
osoby klasterni a Cleny tretfho radu). | pokoj lidem dobré vile.“ V pravdé, narozeni 


Aby Kristus zavital v srdce vase, obnovte Syna Bozfho jest Bohu k oslavé, nam pak 
L. V. dnes sliby, které jste byli Panu uéi- | lidem ma sloudziti k pokoji, ac jsme-li 
nili, — Hle, On s4m vas k tomu svym | dobré ville. Prosme tedy nové narozeného 
prikladem povzbuzuje. Pan Jezis je vdm pri- | Spasitele, aby odstranil, znicil, co v dusi 
kladem chudoby. V chudobé se rodf ten, | nasi jest necistého a v srdci prevraceného, 
jenz nebe a zemi stvoril, plenkami obvinut, | zkazeného;.i aby zachoval, rozmnozil a u- 


9) 


BF spe 


pevnil , co v nich dobrého a Slechetného, 


by narozeni jeho bylo nam ku pokoji, k | 


spaseni. } 

2. ,Kdyz se naplnili dnové, Maria po- 
rodila Syna svého prvorozeného; plénkami 
ho obvinula ‘a polozila v jeslech.* Jaky to 
pohled! Co by to musilo byti za élovéka, 
jehoz srdce by se nerozehralo pri tomto 
pohledu k, lasce Boha Otce, jenz tak mi- 
loval svét, Ze nim dal Syna svého jedno- 
_rozeného? Kdo by necitil lasky k tomu, 
jenz prvé nds_ miloval a sstoupiv s vyso- 
sti tak se sn{zil, ze vzal podobu -sluzebni- 
ka na se, jsa nam ve vsem roven kromé 
htichu? A éfm vice se pro nas ponizil Pan 
Jezis, tim budiz nim ovsem milej§i a drazsi. 

3. A toto vam znameni: ,Naleznete ne- 
mluviidtko plénkami obvinuté a polozené v 
jeslech.* Tedy chatrné plénky byly prvnim 
rouchem Syna Bozfho; tvrdé jesle a kriz 
byly prvnim a poslednim jeho lozem. — 
O jak zahanbuje a odsuzuje tento priklad 
bozského ditéte marnost a smyslnost nasi! 
Odieknéme se od dneska v3i marnosti a 
nadhery v odévu z lasky k Tomu, kteryz 
jako my ostatni lidé nahy priSel na zemi 
a nah ji opustil. — Krotme teké svon roz- 
matilost v jidle, piti a v spanku, z lasky 
k Nému, jenz pro nas trpél hlad a Zfzenh 1 
na tvrdém direvé zivot pocéal apro nas do- 
konal. — 

4. Poznej krestane, vola dnes sv. Leo 
k nam, pozne) svou venesenow distojnost a 
jesto jsi v Kristu a skrze Krista byh tiéa- 
Sten bozské. ptirozenosti, nezavrhuj sama 
Sebe, Ze bysi daremnym, nectnym chovanim 
k své byvalé, staré mrzkosti se vratil. 
- Povaz dale, jaké hlavy jsi idem a nezapo- 
minej, Ze jai vybaven z moci temnosti a v 
Si svétla i krdlovstv{ Boziho povysen. 
Dnes svétlo svéta s Kristem se objevilo a 
vsecky osvitilo, kterf byli v temnostech a 
vezeli v stinu smrti. Protoz krestané, kra- 
cejme v tomto 


yevey 


LXXHI. Na den sv. Stépana prvomu- 
_ €enika Pané. 

1. Sv. Stépén, jehoz pamatku dnes ko- 
name, byl jeden ze 72 uéenikt Kristovych 
a po seslanf Ducha sv., kdyZ bratii kie- 
Stanskych stale pribyvalo iapostolim prace 
a starost{ prirostlo, by] Stépan vyvolen za 
jahna, jemus 8 Filipem a jinymi péti bylo 
svéreno opatrovani chudych i édst titadu 
apostolského t. hlasanislova Boztho a pri- 


sluhovaat pri sluzbach Bozich. — Ki., ty 


sice nejsi jahnem cirkevnim, nicméné jako — 


vyznavaé Kristiv sluZ Bohu vérné a podle 
moznosti chudych se njimej, aby se podobal 
sv. Stépdnu, coz je povinnosti kazdého kr. 
, Ponévadz jste milovnici duchovnich dari, to- 


ho hledejte, abyste se ku vzdélani cirkve roz-_ 


hojnili. (Kor. 14, 12.) ,A pozorujme jedni 


druhych, vzbuzujice se k lasce a k dobrym | 


skutkim.* (Zid. 10, 24.) . 

2. Sv. Stépdan, jsa pln milosti a sily, 
hldsal viru Kristovu a cinil veliké edzraky 
v lidu; proto hddali se s nim lidé uéeni, 
ale nemohouce odolati moudrosti jeho bogské, 
pukali v srdeich sviyjch a skripél zuby na 
ného, t. j. zlobili se. Tak pravda dosud 
o¢ci kole, nicméné mluvme kf. pravdu, dle 
piikladu sy. Stépdna, treba. bychom i ne- 
prizeh svéta si sptisobili, 

3. Sv. St&pdn pro pravdu byl kameno- 
van, v8ak s radosti trpél kamenovant, ¢im do- 
byl si korunu slavy. Také tobé kr. mnohy 
kamen na_ hlavu padne; 
zlosti jej hryzeS, kazdou nejmensi urazku 
trpce sndasis. Jak nemoudré to jednani! 
Vzdyt kimen i kamenovatel jsou jen né- 
strojové v rukou Nejvyssiho! Prijméte tedy 
kr. vSeliké kiivdy a urazky jako sy. Sté- 
pan s radosti neb alespon. s trpélivou od- 
danosti do vile Bozi. — 

4. , Vidém nebesa oteviend a Syna élo- 
véka stojictho na pravici Boz.“ — Tak zvo- 
lal sv. Stépan, jsa kamenovan. Co Stépan 
vidél o¢ima télesnyma, to my patiime o¢ima 
viry, Gehoz ovoce ma byti trpélivost y sou- 
zenf. Pohled k.nebestim vSecko usnadnuje; 
nebo, di sv. Pavel, tak za to mam, Ze ne- 


jsou rovnda utrpent toboto éasu  budouci 


slavé, kteréz se zjevi v nds. (Rim. 8, 18.) 
A trapent ndm pravé nebe otvira. Také 
Kristus musel_ trpéti, aby mohl vejiti v 
slavu. Proé bédujes tedy kt., kdyz ‘i Bah 
podava klié k nebesiim t. j. kdyZ ti sesfla 
souzent a protivenstvi? SpfSe raduj se v 
souzent a v utrpenft. 

5..,,Pane, nepokldde) jim toho za hich.“ 
Tak modlil se umfrajfci Stépan a ,,kdyzZto 
povédél, usnul v Panu.“ Ano ten tise mize 
usnouti, kdo ktivdy trpélivé sndsi a od- 
pousti. —- Jako sv. Stépanse modlil, tak i 
my semodlivejme: ,,Pane, nepokladej jim 
toho za hifch.* Prosme za jedno, aby Bah 
odpustil nagim vinnikim,v éem ndm koli 
ubl{zili a za druhé modleme se za né, aby 
se brzo poznali, upifmné se kali a zddné- 
mu vice nekfivdili, — 

6. 5,4 kdy% to povédél, usnul v Panu. 
Smrt spravedlivyého je usnuti v Panu, Spra- 


vsak ty snad ze 


‘Vedlivy ik se usnul v Panu a kdyz jednou 
Se probudi, nalezi se v rakou Bodich. Kdo 
% nas by si nepial umiiti smrt{ spravedlivou ? 


_ Aby pak se zidost nage vyplnila, musime Ziti 


take Zivot spravedlivych. Jak kdo Zije tak ze- 
mre. ,,Strachujes se, di sv. Augustin, zlé smrti 


aprecezlého Zivota se nebojis? Nechtéj ki. 
 Zile Ziti, boj se zle umfiti. Kdo Ziv byl 


dobre jako sy. Stépdn, nemaiz umiiti zle, 
»Spravedlivy doufé prismrtisvé.“ (Piisl. 14, 
32.) ,.Blahoslaveni mrtvi, ktef{ v Panu u- 
miraji.“ (Zjev. 14. 13.) 


Klarisky. 
Druhy fad sy, Frantiska z Assisi*), 

_ Sy. Klara, zakladatelka f4du Klarisek, 
byla dcerou Slechtice Favorina Sciffo-na 
ze slavné rodiny stfredni Italie, z nfzZ mnoho 
véhlasnych yojenskych vidci pochdzelo. 
Narodila se r. 1793, a jiz v uithém mlddi 
podavala neklamné dikazy budouci svato- 
sti, vynikajic vrouci hlubokou zboznostf 
a prisnym zivotem. Duse jeji zabyvala se 

_nejradéji s Bohem a kochala se v_ rozji- 
mani nebeskych véci. Tak n. pr. jiz co di- 
té modlivala se denné 30U Otéendsii a 
Zdravast, Cfitajic je prekladanim kamfnkt. 

Zylast ctila a obdivovala svaty zivot 
krajana svého sy. Frantiska, ktery tenkrate 
blize Assisi v nové zalozeném klastete 
,Porciunkula* zi]. Denné vzméahala se v 
mladistvém srdci jejim nevyslovna touha, 


muze tohoto tvari v tvar spatiiti, jedinké | 


slovo z ust jeho slySeti, a jedinym pona- 
ucenim od ného se posilniti a obéerstviti. 
Nemohouc déle touze této odolati, odhod- 
lala se koneéné k navstévé svétce, jehoz kro- 
mé Boha nejvice milovala a ctila. A hle 
slova jeho roznitila novy ohen v srdci je- 
jim, nova tuzba zmocnila se duSe jeji. Je- 
ho piikladu nasledovati, jeho cestou kra- 
Geti, zenskému pohlayi tim, ¢im on muz- 
skému byl, byti co Mensi sestra,**) kruh 


#) Rad mnich4, itidicf se reguli od Sy, stolice stvr- 
zenou, jmenujeme yv déjepisu cirkevnim *ddem 
pronim, a tid jeptisek toutéz reguli se fidicf, 
vy némz duchovni spravu knézi téze regule ve- 
dou, nazyvime *dédem druhaym. 

K naznaéen{ pifsné chudoby a hluboké pokory, 
jakou synové sy. Frantiska zachovati méli, u- 
stanovil sv. zakladatel, aby se vespolek ,,Fratres 
minores,“ t. j. Men%i brat*i jmenovali, odkud 
pavodni jméno -i4du frantiskanského_,Mino- 
rité* povstalo. Tepry od casu snému Kostnic- 
kého, kdyz se jiz diive cely fad ve dva ta- 
bory byl rozesel, z nichzZ ti, kteti pri pivodni 
prisnosti regule sv. Frantiska setrvali, jméno 
Minorité Observanti, oni ale, kteti zmirnujici 
zmény regule od papezt postupem Casu zave- 
dené pfijali, jméno Minorité Konventudli ob- 
drzeli, veslo v obycej, pryni naprosto Frantis- 


#*) 


chudych a pokornych sester kolem~ sé- 
be sbromadditi, tot byl pravzor dude jejf, 
k jehoz dosazent cely Zivot svij nasaditi 
chtéla. . 

A proto r. 1212 v 18. roce véku syé- 
ho opustivsi dim otcovsky odegla do’ ko- 
steliéka Porciunkula, kde ji sv. FrantiSek v 
éele svych klaSternfch bratii radostné pti- 
jal, a k hlavnimu oltdti provodil. Zde v 
kruhu  klaSterniki, nesouefch hoficf svi- 
ce a prozpévujicich zbozné pisné, dala 
si nevésta Kristova rukou sv. Frantiska 
vlasy ostrihati, a odlozivsi vSechen sperk 
vzneseného rodu svého oblekla se v hru- 
bou sukni, opasanou provazem, a zaslibila 
se navzdy Zivotu klasternimu. Ze vSak ne- 
mél sv, Franti8ek vhodného bytu pro Zen- 
ské na blizku, odvedl ji k Benediktinkém 
u sv. Pavla, které ji s nejvétsi ochotou a 
laskavosti do klaStera svého pfijaly. 2 

Marné, bezvysledné byly vSechny hroz- 
by a prosby rodici a zjevné i Istivé tito- 
ky pribuznych, aby ji do rodinného kruhu 
nazpét uvedli: odhodlané setrvala v umysiu 
svém. : 

Aby sv. Klaru pred podobnymi pokusy 
pro budoucnost uchranil, odevzdal ji_ sy. 
Frantisek Benediktinkam u sv. Angela v 
mésté Pansa. Zde zakusila nejen té radosti, _ 
ze i sestra jeji Anezka za timtéz tmyslem 
k ni se pridruzila, nezi té bolesti, ze ob- 


movenym prosbim a hrozbim ‘pribuznych 


svych po delsi ¢as odporovati musela. Ne- 


' dlouho na to daroval jf sv. Frantisek v 


Assisi kosteliéek sv. Damiana, jejZ byl sam 
drive upravil a ozdobil, a zbudovay pri 


' ném skrovny pYibytek pro panny, uvedl obé 


sestry se vSemoznou slavou do chudiéké 
chysky. Povést o svatém, zbozném a pfri- 
sném Zzivoté sestry Klary, jakoz i patrné 
dikazy milosti Bozi, ji silici, privedly v 
kratké dobé vice pani a panen do kruhu 
jejiho, a tak jesté téhoz roku 1242 zalozil 
sv. Frantisek prvnf skrovny klaster pro no- 
vou reholi. Tyto klasterni sestry, jimzZ sv. 
Frantisek z pocdtku zadnych pravidel a 
stanov nepredepsal, nazyval on sim fadem 
chudych pani, lid vsak, Ze-u kostela_ sv. 
Damiana sfdlely, tikal jim Damianky. Ro- 
ku 1213 vystavél sv. Frantisek jiz druhy 
klaster pro sestry v mésté Hispalla, a i 
ten byl hned éetné osfdien, jelikoz z celé- 


kdny, a druhé Minority nazyvati. A proto 
sy. Frantisek #4d sv. Klary obdobné ftadem 
Menich sester pojmenoval. Od téchto Mensich 
bratii sluSi ale rozezndvati rad Nejmensich 
bratit (Fratres minimi), zalozeny r. 1474 sy, 
Frantiskem z Pavly. 

35° 


ey ee 


A a a 4 - SF a 
( f 


ho okolf najednou veliké mnoistvi pani a | pustosil krajinu Spoletskou. Ze surovéhd 


panen se hldsilo, které s prvnimi sestrami 
v bohulibém obcovanf 2{ti sobé praly. 

Sém kardindl Hugolin, protektor radu 
sv. Frantiska, naklonén f4du novémn, zfidil 
jemu v Perusii novy klaster, predepsal mu 
reguli sv. Benedikta, ustanoviv mu spolu 
jednoho knéze 2 fddu Cistercidki za do- 
zorce a podporoval vsemozné jeho rozsire- 
ni v sousednich zemich, zvldsté ve Spané- 
lich a ve Francii. 

Nez sv. Frantisek nezdal se souhlasiti 
s touto regulf sv. Benedikta, jelikoz r. 1224 
neoéekdvané s novou reguli o 12 kapito- 
lach pro novy rad sestavenou se vytasil, v niz 


mnohé prisnosti regule Benediktinské zmir- 
nil, za to ale predpis chudoby zostril a vy- 
slovpé uréil, aby jeden Mensi bratr dozor- 
cem Mensich sester byl; mimo to zboznou | 
Kléru na zakladé slibu poslugnosti napo- 
menul, aby své pfilisné posty a zapirani 
sebe, jenz zdravi jeji patrné podkopavaly, 
zmirnila a tak sebe nové vzkvétajicimu fa- | 
du na delsi éas zachovati hledéla. Pres to 
prece vsecko vedla sv. Klara i dale velmi 
tuhy Zivot; nosilaf dvé sukné z hrubé 1at- 
ky na pouhém téle, lihala po mnoha léta 
- na pouhé zemi, piri ¢emz ji otépka klesti 
za podusku slouzivala, a zdraovala se dva 
dny v tydnu vsech pokrmi, pozivajic ostatni 
dny néco malo postnich jidel; ano jiz co 
predstavena pokorovala se tak, Ze sestram, 
kdyz ze sbirky milodari doméi se ’vracely, 
a chudym vesni¢ankaém nohy umyvala. 

Nevyslovnou radost pocitila pri zpravé 
z nasi viasti doslé, ze Anezka, dcera krale 
éeského Premysla Otokara, vzdavsi se své 
kralovské distojnosti a slavy, Sat rddu je- 
jiho zvolila a prvni klaSter Klarisek v Pra- 
ze zalozila, do néhoz sama v privodu vice 
vzneSenych panen co prvnf abatySe vstou- 
pila.*) I poslala hned kralovské sestie své 
r. 1237 nékolik sester svych do Cech, aby 
v duchu jejim novy klaster zaridily a upra- 
vily, a tak se stala krdlovské Praha nase 
semenistém Klarisek pro celou. némeckou 
fisi, nebot vSechny sousedni zemé bravaly 
napotom pfi zaklddani Zzenskych téchto 
klaSteri: kolonie z Cech. 

Jak bohuliby zivot téchto chudiékych 
panen byl, a jak mocnd byla piimluva sv. 
Klary pred tvdii Hospodinovou, dokazuje 
tato historicky stvrzena udalost. Cisar né- 
mecky Bedrich II. vtrhl v rozbroji svém s 
papezem (1243—1253) do Italie, a hubil 
mecem a ohném zemé papezské, zvlast ale 


" *) Struény déjepis tohoto nékdy slayného klé- | 
gtera podava Slovnik N, VI. 802, 


vojska svého, v némZ se téZ mnoho Sara- 
centi a nevéricich nachézelo, zanechal po- 
sddkou 20 tisfe v zemich papezskych. Di- 
vochové tito, dychtivf pouze plenu a lupu, 
obsadili téz méste¢cko Assisi, a obklopivse 
klaster sv. Damiana, jenz vné mésta lezel, 
slezli jiz slabé. zdi jeho, chtice do tichych 
stank panen vniknouti. Sv. Klara, aé 
churavaé, dnla se pred klaster vynésti, a 
postavivsi ciborium s nejsv. Svatosti ol- 
tétui pted dordzejiciho nepritele, vrhla se 
na tvar prosic z utroby duSe své Boha o 
pomoc a ochranu svatostanku svého. A 
hle, ndhly strach pojal drzého nepfitele, 
tak ze v nejyétsim zmatku na uték se dal, 
zanechay mnoho ranénych a mrtvych na 
misté, a ze nikdy jiz klaster suzovati se 
neodvazil. 

Aé sy. Kldra stalou nemoci skliéena 
od prisného Zivota svého v ni€em neustu- 
povala, jevila prece k sestram-svym neka- 
lenou srdecuost a privétivou, veselou tvar. 
Zvlast v poslednich dobach bolestné nemoci 
své vyznamenavala se podivuhodnou trpé- 
livosti. Reguli od sv. Frantiska predepsa- 
nou zachovavala se sestrami vérné a své- 
domité, sama predchazejic ostatnim vzornym 
plnénim vSech povinnosti. Na doléhavé a 
opétovné prosby jeji dal ji papez Innocenc 
IV. ujisténi, ze regule sv. Frantiska v ce- 
lém yadu jejim v ptivodni prisnosti zacho- 
vavati se bude a vSechny od papeze Rehore 
IX. roku 1228 zavedené zmirhujici zmény 
ze platnosti své pozbyvaji. 

Zylast tkliva, ano uchvacujici jest ne- 
ligena jeji prostomysinost, vroucf ldska a 
sesterska uprimmost, s jakou se ve své po- 
sledni vili k poztstalym sestrém pronast. 
V smrtelném zapasu svém dalasi predé¢itati. 
umuceni Pana a Spasitele nageho, a dne 
11. srpna 1253 odebrala se mysli klidnon, 
ano veselou na vécnost, ¢itajic 60 rok& vé- 
ku a 42 r. teholntho Zivota svého. Druhy 
den, 12. srpna, byla pohrbena a tentyz den 
urcen napotom od cirkve k v¥roéni paméti 
jeji. S&4m papez Innocence IV. sborem kar- 
dindla oslavil pohteb jeji. Jiz roku 1205 
vradil ji papez Alexandr IV. mezi svétice 
cirkve katolické, a pét let pozdéji vyzdvi- 


| Zeno télo jeji z hrobky u sv, Damiana, a 


vlozeno do hrobky nového kldstera, jejz 
papez sdm uvnitr mésta sestrdm vystavéti 
dal. Roku pak 1265 piistaven ku kldSteru 
novy kostel, ke cti a chvale sv. Klary za- 
svéceny. Z vdéénosti a ticty k zemielé co 
k zakladatelkyni své pfrijaly Menst sestry 
nayZdy jméno Klarisek, 


4 


“£) 


Vyliéiv8e takto v struénosti Zivot této 
Svétice Bo#f, 0 némz se obsirndjsich zpray 
kazdy ctitel jejfi v knihovnach tddu sv. 
Frantiska doéisti maze, chceme jesté v 
kratkosti osudy fidu Klarisek v prvnich 
dobach jeho nakresliti. 

Ackoliv fad Klarisek nejptisnéjsi chu- 
dodou a tuhym Zivotem sester nade vsecky 


_ jiné zenské raddy vynikal, tésil se piece jiz 


za Zivobyti své zakladatelky z veliké obli- 


by; po smrti jejf vsak stal se ptedmétem 


wseobecné ticty, tuzby a obdivu pohlavi 
zenského. Celé zdéstupy vdov a panen od 
nejvyssfho az do nejnizsiho stavu prosily 
denné o rousku MenSfch sester, zeny o- 


 poustély muze a déti své, aby v skrovnych 


jizbach Klarisek tuhy, Bohu zasvéceny Zivot 
vedly, a tak zmahal se poéet kldsterfi Kla- 
risek den co den. A pravé toto rychlé &f- 
feni se radu bylo prféinou, ze se sprava 
jeho svétskych a duchovnich zdlezitosti, az 
posud generaliim*) Minoritii svérend, témto 
obtiznou, ano skoro nemognou stala; neb 
general sv. Bonaventura prohlasil v kapi- 
tole generalni r. 1263 v Pise shromazdéné, 
ze pro veliky naval praci, jemu z fizenio- 
bou radi, muzského i Zzenského, vzeslych, 
nejvyssi spravy Klarisek vzdati se musf, v 
éemz jemu i papez Urban IV. vyhovél, u- 
stanoviv Klariskim v osobé kardindla z 
Palaestriny, Stépana Uherského, zvlastnfho 
protektora. Nez i ten prosil v kratkém 
éase papeze, aby diustojnost tuto s ntho 
sniti racil, jelikoz nemohl Minority nikterak 
k tomu priméti, aby aspon duchovni spravu 
zenskych klasteri prijali. Papez vyslySev 
prosbu jeho, odevzdal protektoraét nad Kla- 
riskami protektorovi Minoritiv, a primél 
generala Bonaventuru k opétnému pfrijeti 
duchovni spravy panen. V postupu éasu 
opét a opét pokouSeli se Minorité, aby bri- 
mé vrehni spravy klasteri Klarisek se sebe 
svrhli, avySak védy papezové toho dovedli, 
Ze je podrzeli, az konecné papez Julius II. 
brimé toto tim ulehéil, ze Klarisky vSeho 
prfmého spojeni s protektorem muzského 
radu zbavil, a generdélim a provincidlim 
Minorité je podridil, 


*) Kazdy general, voleny od zastupci celého 
’ #4du na urdity ¢as, sidli co prvni predstave- 
ny jeho obyéejné v Rimé, kde pod predsed- 
nictvim jeho vy lhitach 3—6—12letych gene- 
ralni kapitoly celého fédu se odbyvaji, jak 
jiz pap. Innocence IV. byl narfdil, a stoji s 
papezem, co nejvyssi hlavou vsech radi, bud 
vy primém spojeni, aneb v nepfimém — pro- 
stiédnictvim totiz jistého kardinéla od pape- 
ze uréeného, ktery se pak protektorem toho 
neb onoho radu nazyva, 


a 


Be al Bedi s 


Slavny Bonaventura prijav podruhé vla- 
du sester, uznal za dobré, aby se nejen yie- 
chny od papezi Rehote IX., Innoncence Iv. 
a Alexandra IV. na piivodnf reguli sy. Fran- 
tiska vStipené tlevy zrudily, ale i réznd 
znovu povstalé jména radu odstranila,*) 
Proéez ptiivodnf jméno Klarisek pro cely 
rad opét zavedl, areguli sv. Frantiska, jen 
s nékterymi vzhledem k slabému_ pohlavi 
zenskému nutnymi zménami, v8em sestram 
predepsal. 

Regule sv. Frantiska pro Klarisky sta- 
novena vrcholi v slibu neobmezené poslués- 
nosti, neposkvrnéné ¢istoty a nejprisnéjsi - 
chudoby, dle které nejen zidna sestra ma- 
jetkem sebe nepatrnéjsim vlddnouti, ale ani 
cely rad Zadného jméni miti nesmél, ano i 
pidnu, na niz klastery zbudovany byly, za - 
vypajéenou a jen doéasné sobé svérenou 
povazovati mél. O nezbytné potieby (po- 
krm a Satstvo) postardno tim, Ze bylo do- 
voleno sestram almuZzny sbirati a milodary 
podavané pjijimati, jelikoz i Kristus Pan 
a apostolé podavanych dard nezamitali. Po 
odbytych domacich pracich byl veskery volny 
éas spoleéné modlitbé vénovan. Kromé 
nejvétsich svatki predepsdny éetné a pft- 
sné posty. Usivani strevici prisné zapové- 
zeno, toliko sanddély dovoleny. . Tvrdé lé- 
zko, hruby, provazem opdsany Sat, a chu- 
di¢ké cela znaciti mély opovrzeni téchto 
dusi svétem a jeho klamnymi radostmi a 
statky. Stalé dlenf v klasternf samoté bylo 
jim nejjistsim prosttedkem k zachovani za- 
slibené ¢istoty, stala mléelivost nejjistsim 
prosttedkem proti vSem poklesktim jazyka, 
a hlubokdé pokora koneéné, neznajici rozdilu 
mezi osobou vzneSenou a sprostou, podpo- 
rovana stejnym Satem, stejnou praci a vy- 
kondvanim sluzeb vzajemné lasky a milo- 
srdenstvi; — tot byly ony stupné doko- 
nalosti, po kterych sv. Frantisek panny Ze- 
nichu nebeskému vstiic vedl, a Ze cesta 
tato, aé tizké a drsné, s vé¢nym méstem 
se neminula, dokazuje cetny sbor svétic z 
tidu Klarisek, jimiz se honosf cfrkev ka- 
tolicka. 

Nez bohuzel nebyla horlivost v zachova- 
vani této od sv. Frantiska sestavené, a sv. 
Bonaventurou zmirnéné regule u vSech se- 
ster stejné a vytrvalad. V kratkém Case o- 
zvaly se ndtky a stesky mnohych sester na 
prilisnou prisnost regule, ano celé kla Stery 
naléhaly prosbami svymi na tehdejsiho pa- 
peze Urbana IV. 0 zmirnéni mnohych prted- 


*) Zavladla totiz jako v klastetich tak mezi lidem 
opét rfiznd jména, jako: Damianky, Chudé 
panny, Frantiskanky, Mensi sestry, @ J, 


ic. BBO 


pis o chudobé, v éemz kdyZ byl konetné 
papeZ povolil, rozstipil.se cely rad na dvé 
hlavni. haluze, jeliko% sestry, setrvavsi pri 
reguli sy. Frantiska, sv. Bonaventurou zmir- 
néné, jméno Klarisek podrézely, sestry. vsak 
pridrzevsi se novot papezem Urbanem po- 
volenych, jméno Urbanek pfrijaly. 

- Neni pochybnosti, ze by Urbanky co 
do poctu klésteri necetné pribéhem casu 
-byly bud vyhynuly, bud nasledkem éastych 
oprav radi Zenskych s Fédem Klarisek opet 
-y jeden celeksplynuly, kdyby zvlastni osob- 
nost svym rodem a mocnym vlivem rad je- 
jich byla neoslavila, a tak k rychlému roz- 
siteni jeho byla neprispéla. Minime Isabelu, 
knéZnuFrancouzskou. Bylat dcerou Lud- 


vika VIII. a Blanky z Kastilie, nar. r. 1225. 


Vychoyana s nadobyéejnou peclivosti, vy- 
nikala dikladnym vzdélanim svym ve vsech 
tehdejsich védach. Zvlast byla vybornou 


latindtkou, vlddnouc latinou tak hbitéa dé- | 


kladné, jako matetskym jazykem. Nez vzne- 


Senost rodu a nadhera dvoru kralovského — 


hnusily se ji prospivajici vékem vzdy vice a 
vice; védecka.studia, dobro¢innost, modlitby, 
zapirani sebe a samota byly ji nejmilejsi 
- gabavou a utéchou. Vsem. prosbém a do- 
-miluvam rodiéi, velmozi, ano i sv. Otce, 
aby podanim, ruky své Konradovi, 16letému 
synu cisafe Bediicha H.,; k smifenf obou 
- mocnych rodi a k upokojeni. Evropy pti- 
' spéla, naprosto odpfrala, ano znala diivody 
své proti kazdému shatku tak dikladné a 
ostrovtipné prondseti, ze vsickni od dalsiho 
donucovani a premlouvani ustati museli. A 
tak mohla beze vsi prekézky v krdlovském 
palaci zivotu tichému, zdrzenlivému a pfi- 
snému se vénovati. Zachovdvajic trikrat v 
tydnu prisné posty, bicovala se v den po- 
stni vZdy az do krve, akrotila jazyk svij 
kazdy den prisnou mléelivosti od Komple- 
tate az do Primy druhého dne. Veliké 
zkousky, jez Buh na ni seslal, jako dlouhé 
. @ bolestné nemoce, zajetf bratra Ludvika 
Svatého, a umrti matky jejf Blanky, pre- 
konala podivuhodnou trpélivosti; ano ony 
roznitily pravé touhu jeji po tiplném kla- 
Sternim -ziti. Proéez roku 1255 bliz Patize 
v obci Longchamps: klaster Klarisek pod 
jmenem Pokorné Matky Boz zalozila, a o- 
pustivsi kralovsky dvtr co predstavend Men- 
Sich sester do ného ystoupila, ale slibit slay- 
nych nikdy neslozila, ne snad z vrtkavosti 
aueb Z-hrdosti, nybrz zmoudré opatrnosti; 
neb jeji precastaé churavost vyZadovala nut- 
nou dispensi od zachovavant nékterych pied- 
pist reholnich, nechtéla tudy svym chové- 
nim ostatnim, slavnymi sliby vazanym se- 


stram byti zavadou. Umiela yoku 1270 a- 


a byla 1521 od pap. Lva X. za blahosla- 
venou prohlasena. Rad Urbanek ctil kazdo- 


per 


= 


= 


rocné 31. srpnaslavnosti cirkevni pamatku 


jeji. 


Kldster tento Pokorné Matky Bodi 


mize se povazovati za matetinec Urbanek, | 
| jelikoz v tomto klaStere regule sv. Fran- - 


tiska, v pfivodnim znénf papezem Urba- 
nem zmirnéna, hned zavedena a jeste za 


zivobyti blahoslavené Isabely, zvlast. vli- | 


vem jejim, i v jinych klé8tefich ve Fran- _ 


cii, Anglii a Italii co zakladni pravidlo u- 
gnana jest, tak Ze postupem ¢asu rad Ur- 


banek zvl4stni od Klarisek odlouéenou kon- 
eregaci tvoril. Satem jejich byly Sedé hrubé 
habity opasané bilym niténym provazem, krom — 


toho, vSak pouze v Italii, Skapulfé tétéz bar- 
vy, a koneéné dlouhé Sedé plasté, kteréz ale 


| pouze v choru a pri slavnostech nosily. 


Hlavni rozdil mezi nimi a Klariskami spo- 


cival v tom, Ze oném povoleno bylo, aby _ 


proti zrejmému znéni regule sv. Frantiska 
dichody a statky prijimati a podrzeti smély 


a ze jim prikaz mléelivosti znaéné zmirnén. 


byl, jelikoz duchovni spravcové jejich volné 
v kazdém pifpadu dispensovati sméli. 

Navratme se k radu Klarisek. Po- 
mijime mléenim rozli¢né vnitrni spory a 
hadky, jezto jako v kazdém jiném radu 
tak i v tomto povstaly, bud stran vykladu 
nékterych temnych, bud stran zmirnénf ji- 
nych velmi prisnych predpisi regule. Hlavni 
spor povstal stran Skapulife. 
0 Skapuliti se nikde nezminuje; naproti 
tomu papes 
stram habit, Skapulft a plast. Z toho 
povstaly vy radu samém rozli¢né strany, tak 
ze jedny skapulit zamitaly, druhé Skapulire 
prisné se drzely, jedny habity z drsné latky, 
jiné opét z hrubého suknanosily, jedny ko- 
necné plastti dlouhych az po patu splyva- 
Hicteh jiné plastii znaéné pristtizenych uZi- 
valy. 

Hlavy zahalovaly 
Klarisky i Urbanky, bilou rouskou a éer- 
nym az pres bedra sahajicim zavojem. 

Nez vSechny tyto a podobné pozdéji po- 
vstalé spory napomahaly, jak se zda, vice k 
rozkvétu nez k zdhubé radu; -aspon to- 
lik jisto jest. 
zboazny a vzorny klasterni Zivot svaj ticty 
a pfrizné vSech stavi krestanskych, zvldst 
pohlavi zenského, poZfval. 

Ve vsech zemich Evropy, ano ve vsech 
dilech svéta, kdekoliv Minorité a Frantis- 
kani se usazovali, povstavaly cetné klaste~- 


Sv. Frantisek . 
predepsal sestram kromé habitu:pouze plast, ~ 


Innocenc III. predepsal se- 


sestry obou fda, 


ze po vsechna stoleti pro — 


feholnic ital, a i v pozdéjsi dobé po né- 
mecké reformaci a tiicetileté valce jesté v 
900 klaStetich ptes 25:000 Klarisek Zilo, 
aZ konecné doba Josefinska, revoluce fran- 
couzské a sekularisace pruska, jakoz i ma- 
terielnf, ridim kontemplativnim neprizni- 
vy proud verejného smyslen{ naseho stoleti 
pocet klasteri znaéné stenéily, a vétsinu 
jich k tomu pfimély, Ze s pominutim po- 
savadniho zivota svého vzdélavani Zenské 
mlddeze se vénovaly. 

Ze slaynych a svatych zen a panen, 
jez tad Klarisek zvlast v minulych stoletich 


_ oslavily, stijtez zde jen tyto: Sv. Katerina 


z Bologny, Uherska kralovna Salome, Pol- 
ska kralovna Hedvika, sv. Kunigunda, Ka- 
tefina Rakouskaé, Albrechta Iabsburgského 
dcery Anna Rakouské, Anna. dcera Ludvi- 
ka Bavorského, Blanka, dcera sy. Ludvika, 
Blanka, dcera Filipa Krasného, dcery krali 
Sicilskych Bediicha a Manfreda: Katerina 
a Konstancie, a. j. v. 
P. Maxm. Krupsky, 


Cesta na jitrni. 


»Pospés, pospés, dité moje, 

tam, kde s vySin chram jiz z4ri ; ‘ 
pospés, Jezisek naS s nebe 

usidlil se na oltdfi.“ 


_.,Jitimi dneska, pospés dité, 

 slyS jak zvony zvuéné znéji! 
. @ Ze Kristus nim se zrodil -—- 
--- gstupové zbozni péji !“ 


ynsetkej, seckej, maticko ma, — 
hled, k nam JeziSek se blizi, 
hled, jak rucku ke mné sklani, 
laskavé jak na mé shlizi!** 


»yNezni zvony. — Andeélé to 
slavu Bohu prozpévuji: — 
hled, o hled, jakz kolem tebe 
oz Aten poletuji. —““ 


»Dobré dité, dej sem ruku, 
pritul se jen ke mné Dlize; 
pojd, az potom odpotines 

u blizkého tam si kiize. —““ 


Bére dftko do naruéi, 

k sobé drahé tlaci, vine ; 

k chrému spéché, — zvony znéji, — 

a ditko ji v loktech hyne. 
. : Kk, M~ka, 


+ 651 — 


ty Klarisek, tak Ze fdd tento v dobé svého 


. ) Poradna i radna Hata. 
rozkvétu. ku 2000 klasteri a pres 50.000 Lee neporadna Hata ; 


Hra pro dvé malé divky. 


Kond sev pokoji, vném%jsou dva stolky, étyry 
zidle a almarka, Stolky stojf u zdi, na kazdé 
strané jeden, a je na nich v pravo: dva hrnetky s 
mlékem, dvé lzice, dva kousky chleba a hodiny; ¥ 
levo: knizky, obrazky, papiry, péra, tuzky, do pile 
uroynané ado pile rozhazené, a mezi témito; nité, 
pentli¢ky, niizky, kalamaf a svicen. Pod stolem y 
levo jsouhracky loutky, postylky, petiny, podusky, 
Sati¢ky, stolecky, zidlicky, vozik, obrué, kosik, pun- 
cocha, stievice, jupka, éepec, skyva chleba a Sestak. . 
Na almarce le#i klobouk a dva utéraky na prach, 
v okné se nalezd plastik, na zdi visi jiny plastik 
s kloboukem a obraz, 

lopatka na smet{ a hrnec g drtinami. 


Monika, Hata. 

Monika. Musime si pospisiti, mil4-H4to, 
abychom byly hotovy, ne% pijdeme do &skoly 
a nezZ sem prijde maminka. i 

Hata. On sem mize pfrijiti také tatinek. 

Monika. Tatinek nebo maminka, to je 
stejné, oba chtéji, aby zdebylo pékné uklizeno, 

Hata. Uklizeli jsme véera, coz to bu- 
deme kazdy den délati? 

Monika. 
yidiS sama, ze zde neni vsecko v porddku. 

Hata, Ja nic nevidim a vidis-li ty, tak 
si_ uklizej. 

Monika. Mas uklizet se mnou, maminka 
to poruéila, 

Hata, Uklizela bych, kdybych védéla co. 

Monika Kdyz nevis, tedy ti to povim. 
Nenf zameteno, neni utfen prach, nen{ nddobi 
a néradi v poradku a na misté, kde m4. byti, 
nejsou schoyany hratky a odlozeny gaty. Rekni 
mi, Hato, kde mas oi, Ze nic nevidis ? 

H ita. (Ukazuje na své o¢i.) Zde je mam, 
Moniko. 

M onika. To vim tak dob¥e jako ty, ale 
divim se, ze p¥ece jsi slepa. 

Hata. O nejsem slepa, neboj se, ja vi- 
dim tuhle na stole hrnky a v téch je nase sni- 
dani. Napfed se najime a pak teprv uklidime. 

Monika. Snfdani ti neuteée a ono ti 
ani nevystydne, je bez toho studené. 

Hata. Dnes je vsedni den, mame mliko, 
kavu nam davaji jen v nedéli. 

Monika. A kdyZ je naky svatek. 

Hata. Ja bych rada méla jen nedéle a 
svatky. 

Monika. Proé? 

H Ata. Dostdvala bych poraid kayu a ro- 
hiféek k ni a nemusela bych jisti mliko s 
chlebem. 

Monika. Coz to neni dobré ? 

Hata. Je to dobré, ale kava s rohli¢kem 
je lepsi, 


U dveri jsou dvé koStata, 3 


Kazdy den je toho treba a- 


Monika. Nech si na kavu a rohlitek 
laskominy k nedéli, 
do prace. (Sla — sedla k stolu v pravo, udélala 
kiiz, vzala chléb, nakrajela si do hrnku a ji Izici.) 

TI 4t.a,. (él to samé co Monika, drobi ale 
velké kusy a ji drzic lzici pésti a bryndajic mliko 
na stil a na sebe. Mezi tim se mluvi.)  Snidanf 
nam neuteklo a prace nim také neuteée. 

Monika. Ale éas utika, mila sestro. 

Hata. J& ho nevidim utikati. 

Monika. Podivej se na hodiny a bu- 
des vidét, jak utiké. Bylo sedm hodin a jiz 
je osm. Brzy bude devét, deset, jedenact ho- 
din a pak poledne. 

Hata, J& hodinam nerozumim a aby ¢éas 
neutikal, zastavim je. 

Monika. Proto pfece bude poledne, 
bude veéer a bude noc. Jez ¢cerstvé, abychom 
nepromarnily a neztratily pri jidle mnoho ¢asu. 

Hata. Jad nebudu pospichat, zistal by 
mi v krku drob a mohla bych se udavit. 

Monika. To se ti miZe stati, proé délas 

 droby tak velké, az tuze velké, vidyt jsi skoro 


. eely krajic do hrnku stréila. 


. Hata. Kdo pak se s tim bude parat a 

loudat! 
Monika. A jak to drzis lzici? Drzis 
ji celou péstf jako hakou lopatu a méla bysi 
ji drzeti jen v prstech. 

_. Hata. To ja nedovedu a takhle jim radsi, 

Monika. Jis radsi, ale bryndéS na stil 
a na Saty, je to hanba pro tak velkou divku. 

Hata, Jednou jsem mala divka a po druhé 
~jsem zase velkaé divka, j4 jiz sama nevim,* co 
jsem! 

. , Monika. Na to, abysi dobre 1zici drzela 
a pokadné jedla, jsi jiz dost velki divka. Ja 
ti to uk4zu a musi8 si to pamatovat. (Dala ji 
IZici mezi prsty, jak se slusi a patff.) 

-» Hata. Ono mi to vSechno vyklouzne a 

pobryndim se jesté vic i stil. 

Monika. Dej pozor a zvyknes si na to, 
_hiled, jiz to jde a brzy to budes umét. 

Hata. Mné se to nelibi, 

Monika. Mné se to libi a libi se to 
kazdému, at je domaci nebo cizi. 

Hata. Kdyz to musi byti, tedy tak budu 
jidat, ale nevim, jestli se nékdy neomylim. 

Monika (postavila na st&il hrnek s liici a 
vetala ) J4& jiz dojedla a nyni budu zametat. 

Hata. (Vstala také,) J4 budu utirat prach. 

‘Monika. Prach se utiré az naposled. 

Hata. To asi je jedno: naposled nebo 
napfrud, utire se a je odbyto. 

Monika. Neni to jedno. Kdyby se utrel 
napred, udéla se zase, kdyz se mete, ystoupi 
yzhiru, padne na yéci a ztstane lezet, 


snime mliko a d4me se - 


‘WlAta. Vidyt h4zime na zem mokré dr- 
tiny, aby se prach nedélal! 


Monika. Nedél4 se ho tak mnoho, ale on 


se prece zdvihne, 

Hata. Co.tedy mdm délati? 

Monika. Rozhazuj drtiny a ja se cate 
do meteni, (Sla a vzala kosté.) 

H ata. (Sla, vzala drtiny v hrnci a hazi je 
po podlaze,) Jsou mokré, az z nich voda teée. 

Monika. (Mete za ni.) Naber do hrsti a 
yodu vytlaé, nez je’na podlahu hodfs, 

Hata. J4 ty drtiny nerada na podlahu 
hazim, je to tak, jako bych teprva musela dé- 
lati smeti, kdyz ho tu neni, 

Monika, Vsak je ho tu dost a ty ho 
bez toho nejvice nadélas. 

Hata, A ty se mnou, jana sobé vsecko 
nenecham, 

Monika. Jen se nezlob a hazej ty dr- 
tiny lip; tu je jich mnoho na jednom mistéa 
tam nejsou zadné, 


Hata. Kdyz ti to nedélim dobre, délej 


to sama, dej mi kosté a ji budu mésti. 

Monika. (Dala ji kosté a vzala si drtiny.) 
Jak chees, Hato, ale mésti je tiz nez drtiny 
rozhazovat. (Rozhazuje drtiny.) 

Hata. (Mete.) Nemusim aspon porad do 
hrnce séhat a maéet se ve vodé. 

Monika. Jen tim kostétem tak nemachej, 
drtiny se smetim litaji mi az na hlayu a litaji 
vSudy po pokoji. 

Hata, V8ak ony té nezabiji a kam za- 
litnou, tam je zase vymetu. 


Monika. Nemusi to ale byti, mas mésti 


poradné, 


budes opakovat ¢ 4 


Monika. Tolikrat, kolikrat j je toho tfeba, 


nez budes ve vsem poradns, 

Hata, Budu poradna jako ty, az budu. 
tak staré jako -ty. 

Mopvika, J& také musela zahy zaétti. 
(Odlozila drtiny a jde pro druhé kosté,aby s Hatou 
metla). Nyni budu s tebou mésti a pfjde to 
rychleji, (Metou obé.) 

Hata. Jiz toho mim dost a kdybysi 
chtéla, ja bych ti ty Zidle odstavovala. 

Monika. Tedy odstavuj, ale nezandsej 
smeti na druhou stranu. 

Hata. (Odstavuje Zidle.) Je s tim tahani, 
ze mi hlava jde kolem anohyi ruce mne boli. 

Monika. Jesté to bude trvati dlouho, 
nez budeme u konce. 

Hata. J&é bych se s tim tak nenaméhala, 
Soupla bych sem a Soupla bych tam a_ byla 
bych hned hotova. 

Monika, Pak by tv4 prace za nic ne- 
stala, 


= 


Hata. Poradné a porddné, kolikrat mi to i 


es ee, 


Hata. Mame dévetku, ta se s tim mie 
pachtit, 

Monika. My jsme divky a musime se 
spolu starat o porddek a ¢istotu v domé, je 
to nase povolani a je to nase tloha. (Je na 


 }raji pokoje a ma jiz smeti na hromddce u dveft.) 


Nyni vezmi lopatku, prihrneme na ni smetf a 
‘ty je vyneses. 

Hata. (Vzala lopatku a Monika na ni koé- 
tétem, prihrnuje smeti.) To je az tuze zdlouhavé 
a mohlo by se to vsecko dyermi vyhodit. 

Monika. Pak by to lezelo v sini. 

Hata. Vyhodim to oknem. 

Monika. Padlo by to nékomuna hlavu, 
Postav to pékné za dvéfe. 

Hata (vystréila lopatkusesmetim za dvéfe.) 
Jiz je to venku, co pak nynj bude ndsledovat ? 

Monika. Nyni ven postavi8 koStata. 

Hata. (Vyndala koStata také za dvéfe.) A 
co nyni ? 

Monika. Jesté tam dej drtiny. 

Hata. (Dala drtiny ven.) Co porouci dale 
moudra sestra ? 

Monika. Ona nic neporouéi, ona ti jen 
povida, co mds délat. Nyni budeme uklfzet. 
(Dfvd se pod stil vy levo.) Co pak to zde yése- 
cko lezi ? 

lata. To jsou moje hracky. 

Monika. Spatné jsi je ulozila. Hratky 
pod stil nepatif. (Klekla na zem.) M48 toho tu 
mnoho. Vése je rozhdzeno a pomichdno a vse 
az béda vyhlizi. (Vytahuje panny Gililoutky jednu 
po druhé a klade je na stil) Co jsi s témi lout- 
kami délala? Tahle nem4 hlavy, téhle schdzi 
ruka, téhle nohaana Z4dné neni kus celého Satu. 

Hata. Vidyt jiz je mim dlouho a proto 
nemohou byti jako nové. 

Monika. Moje jsou starsi nez tvoje a 
prece tak hrozné nevypadaji. I ta barva je 
s téch tvych setfena. Maji oskrabané a osou- 
stané tvdfe a éela, ztratily vlasy, priSly o ufi, 
nosy a brady. Snad jsi je Smejkala po zemi. 

Hata. Ja je vodila. 

Monika. Po hlavé, vid? 

Hata. Vsak j4 brzy dostanu jiné. 

Monika. Pochybuji, Ze tinékdo da jiné, 
kdyZ uvidi, jak s témi, co ma8, zachazis. 

Hata. Kam je schoviam? 

Monika. Do nasi almarky, kam patif. 
Pridej k nim i jejich postele, pefiny, podusky 
a vsecky ty hadry, co tu maji. (Poddva ji kus 
po kuse.) . 

Hata. (Oteviela almarku a uklidd do ni.) 
Tyé véci jsou tu pékné pohromadé aje pravda, 
ze jsou hezci. 

Monika. I tyoje mohou byti takové. 

Hata. Chei, aby byly a dam si na né 
JepSi pozor, 


~ 653 — 


Monika. M48 jich pod stolem jexté vie, 
Tu jsou stoletky a Zidlitky. Tu je polamany 
vozik, Tu je obrué. Tu je kosiéek a tu je 
také pundéocha, na které pleted a draty v nf. 
Ba jsou zde i tvoje stieviéky, tvoje jupka a 
tvij cepec. Pocitas to mezi hracky? (Odevzdala 
ji to a Hata to skryla do almarky.) 

Hata. Jd nevim, jak to tam prfislo. 

Monika. Ale j& to vim: kdy% néco od- 
lozi8, hodiS to, kamkoliv nam{ris a nech4s to 
lezet, Dévée, i skyyu chleba tu vidfm a potom 
tenhle peniz, je to Sestak. (Vstala a md v jedné 
ruce chléb a vy druhé gestdk.) : 

Hata. Ten sesték je mij, ztratil se mi 
a nadarmo jsem ho hledala. 

Monika. (Polibila chléb.) Mily dar Bodi 
nema se po zemi valet, dam ho Zebrdkovi i s 
tvym Sestékem, abych té potrestala. (Poloiila 
chléb a sesték na stil v pravo.) 

Hata. Dej si, Zebrak se za mne pomodli, 
aby mi Pan Béh odpustil a mne napravil. 

Monika. Modli se hodné také 


me délat ? 


Monika. Zde na stole jsou nage véci: 


knizky, obrazky, papiry, péra, tusky. Ja své 


mam uroynané, ale ty nikoliv, jedno ti tu leZi 
pres druhé a mezi tim jsou nité, pentli¢ky, — 
Seber a srov- 


nizky, ba i kalamdéf a svicen. 
nej si to, aby tu nebyla takova zmatenice a 
michanina. 

Hata. Zistalo to, jak to bylo, kdyz 
jsem se véera udila, (Rovnd své véci, svicen a 
kalam4é postavila do prostied.) 

Monika. M48 vidycky hned utiniti po- 
fadek a kazdou véc més dati na své misto, 
abysi ji trebas 1 v noci a po tmé nasla, 

Hata. J& ji sotva najdu ve dne a pri 
svétle. 

Monika. To véfim, kdyz vsecko zaho- 
dis, zalozis a zastrcis. 

Hata, VSak jiz se to nestane. 

Monika. Ja ti zatim snesu, co jsi 
véera svlekla. Tvij plastik lezi v okné, tvaj 
klobouéek na almare, kde pak masrukavicky ? 
(Polozila plast a klobouk na stil v pravo.) 

Hata. Mam jen jednu, je zde v supleti, 
druhou jsem ztratila. 

Monika. Bude’ tedy choditi bez ruka- 


viéek, a to détem neskodi, at maji ruce 0- 


palené. 

Hata. Mné beztoho rukavicky jen pre- 
kazeji. 

Monika, Ja svij plastik mam zde na 


hrebi{ku a klobouk visi na ném, 

Hata. Pojd se podfvati, je-li na stole i 
m4 strana v porddku, 

Monika. Pobée jsi to udélala, Mas to 


pyni jako j4 a mazes to yédy tak miti, Ka- 


sama. — 
H 4 ta. (Zaviela almarku.) Co nyni bude-— 


am Ge 


Monika, Dej to Pan Bah!’ (vzaly hey, a 


lama¥ a. svicen jsi dala do prostfed. Nech ho 
tam, je to pro tebe i pro mne, je to twvoje i 
moje. ‘Jen tenhle list nékam odklid, velka 
kahka na ném ji z daleka padd a bije do o€i. 
Podele Ji list.) 

Hata. ‘(Stréila list do Suplete.) Nyni ne- 
zbyva, neZ abychme jesté prach utfely, vid, 
Moniko? 

; Monika. Bude to posledni price, hned 
‘ji odbydeme. (Vzaly utéréky s almary a utiraji 
tuto, stoly a zidle.) 


| Hata. Ja se bojim, ahych do niéeho 
nezavadila, . 
Monika. Bud hezky pozorna. 


Hata. Jsem pozorn4 a prece mi leckdys 
néco spadne, se porouch’ a roztluée, 
Monika. Utii také ten obraz na zdi. 
Hata. (Piistavila si Zidli, vylezla na ni, u- 
tira obraz a hnula jim, Ze visi kfivé.) I na sklo 
se chytil prach, jak pak se nema chytiti na 
oo. .drevoy 
ie OM Onika, Prach izaléée i pod. sklo, je-li 
Dekde hakd skulina. 
Be Hata. (Obratila se a ukazuje na stil v pra- 
F v0, Coz ty hodiny na stole neni tieba utrit? 
Monika. Bylo by tieba, ale tatinek 
gi pravil, abychme se jich nedotykaly. 
_ Hata, Tedy jsme hotovy. 
“Monika, Jsme, ale tv&j obraz nevisi 
ae i 
Hata. Ty vsecko hned vidis. 
obraz a slezla. 
Monika. Jesté Zidle prestavime. (Odlo- 
_ Zily utérdky téZ na stil v pravo a pfistavuji Zidle 
ku kazdému stolu dyvé.) 
Hata. Hrnky vezmeme s sebou, 
Monika, Arcit jich zde nenechdme. 


(Srovnala 


Hata. Utériky také odneseme. 
Monika. A tyij chléb a Sestak pro 
zebraka, 


Hata. Mame to zde pfichystano na stole. 
: Monika. Nyni se obleéme a piijdeme k 
- -Mamince. (Oblikaji se do plastiki a kloboukt.) 
Hata. Dame ji s Bohem, nezZ se odebe- 
_ reme do 8koly. 
Monika, Mame u ni tasky se Skolnimi 
potfebami. 
Hata. Zastavime se pro né, 
Monika. Tedy pojdme. (Podivala se na 
.  Hatu.) Jak pak jsi si svij plastik zapnula a 
svij klobouk na hlavu posadila? Chybila jsi o 
jeden knoflik a kKlobouk més na ktivo. (Pomaha 
ji to napraviti.) 


Hata. Mné se vidycky néco takového 
prihodi. 

Monika. Rekni: néco neporadného, mi- 
14 sestro, 

Hata. VSak ja se pridinim, abych byla 


poradna jako ty a zajisté budu, 


‘i verejné konanym, - 


ie 


i 
ib a 
ae 


ray, chléb a Sestak a oun) 
Fr, Pravda. 


Povstanme ze sna! 


Povstaiime ze sna, bratti vsickni, 
jiz vze8el jasny svétla den ! 

K vychodu hledme, slunce vstava, 
temnoty knize pokofen ! 


Otroki pouto nejimejz nas, 
svobody, jenz jsme synové! — 
Pryé s klamy, se 1Zi, jichzto puvod 

vy temnoté vézi hrobové ! 


Oblecme jasné zbrané svétla 
nebeské pravdy zjevené! — 
k té pravdé spéjme! jiz zavlaly 

prapory jeji vitézné! 


Gas jest tu, brat#f, ze sna vstati: 
poctivé chodme stale jen — 
pak teprv pravé blaho vzejde, 
nezajde nikdy — syétla den! 
Ant. Kosina. 


DOPISY 


Ze Zionic dne 12. prosince 1871. ° 
(Pohieb Vileminy knéZny Kinské.) 


Dne 9. pros. konal se v Zlonicich slav- 
ny, pravé knizeci pohfebni privod v P. 
zesnulé zboZné knézny Vileminy z Kinskych. 


Zemiela vy Hetm. Méstci 3. pros., kdez té-. 
lesné poztstatky: jeji slavné pri velikém 


ucastenstvi obyvatelstva vykropeny a napo- 
tom do Zlonic prevezeny byly. V Zlonicich 
byia mrtvola jeji od preéetného zastupu 
ze vSsech vrstevy pYijata a v_ patronatnim 
chramu zdejsim na slusné upraveném ka- 
tafalku postavena. QOdtud se konal druhé- 
ho dne slavny praivod pohrebni do rodinné 
knizec{ hrobky u sy. Isidora v Budenicfch. 
Zemrela tato knéZna byla vzornou kyYestan- 
skou pani, matkou a vdovou, jenz v ti- 
chosti a pokore, bez nadhery a marnivosti 
vzneseného postaveni svého pouzivala k 
hojnym skutkim kYestanske lasky v ukrytu 
vénujic se peclivému 
vychovanf svych ditek, trpélivé 
mnohé rany, které ji postihovaly. Abych 
jenom néco uvedl. ze skutkt jejich: 
zalozila v Herm. Méstci skolnim  sestram 
listav a hojné nadala, kazdoroéné ofatila 
mnoho chudych ditek celym oblekem, pama- 
tovala ‘na potteby chramové, rozesilala dit- 
kam kazdy rok dary vanoéni po’ vsech 
patronatnich farach, vyptavala se na chudé 


te eet 


snasejic. 


ona 


i 
; 
* iis 


I 


4 sama jim dondgela do domu hojnou po- ; as 200 véticich vejde. ‘Za predeslého éasti,: “| 


moc a tlevu. Ovdovéla u mladém véku ale 
v stavu tom vytrvala celych 34 let, pflejic 
vzdy dobrfych «skutki a vynikajic tidkou 
naboZnosti a odevzdanosti do vile B. I 
byla proto. ode véech ‘cténa a milovana, 
tak ze na ni velmi_ dobie piipadajf slova 
sv. Pavla, kter4z 0 vdovach napsal (1. Tim. 
5, 3) ,,Vdovy cti, které pravdivé vdovami 
jsou. Pakli ktera vdova déti nebo vnuky 
ma, ué se napred dim svij blahofiditi. . ., 
nebo to vzacno jest pred Bohem. Ktera 
pravé vdovou jest a osamélou, méj nadéji 
v Boha a trvej na prosbéch a modlitbach 
dnem i noci.“ Tak v pravdé Zila tato po- 
bozna vdova. Proto jesté po smrti dosta- 
lo se ji zaslouzené cti. Vys. urozeny syn 
jeji, Ferd. kuize Kinsky, nesetiil skuteéné 
zadného nakladu na pocéest své matky pti 
pohtbu jejim. A uéastenstvi Slechty, knézstva, 
uradniki kniz. i obéanstva a spolkii roz- 
litnych bylo veliké, uprimné, srdeéné. O 
veliké ticté a prichylnosti k zesnulé svédéi 
obzvlasté i to, ze sim J. M. nejdistp. bis- 
kup K. Prucha z nenadani v Zlonicich se 
objevil, ¢imz pozornost vSech pritomnych 
jesté vice se zvySila, Pred. slavnymi re- 
kviemi od nejdist. p. biskupa podinfuli ko- 
nanymi vystoupil na kazatelnu domaci 
vd. p. fara¥ a vikat Fr. Auerhann a krat- 
kymi ale vielymi slovy licil uéinlivy jeji 
zivot krestansky, vybizeje shromazdéné k 
modlitbé za duSsi jeji. Napotom, aé  pfi 
velmi drsném povétri, hnul se velmi éetny 
pravod ku knizeci hrobce, jenz svou jedno- 
duchou krdsov a Cistotou mile dojima. 
Tam byly télesné ostatky v Panu zesnulé 
ulozeny do vyklenku vedle davno jiz zesnu- 
lého manzela jejiho. K _ posledku uéinil 
nejdist. p. biskup feé ¢i spiSe modlitbu, 
kteréz ze srdce vychazejic mnohych srdei 
se dotkla ak slzim pohnula. Zei na 
chudé pri té pryilezitosti pamatovano, nent 
treba pripomfnati. Bah budiz ji hojnym 
odplatitelem za vSecky dobré skutky jem 


K RONIK A. 
Z Prahy. J. Emin. p. kardinal arcibis- 
kup navratil se 13. t.m. zVidné do Prahy. 
* —* Pobognost 40hodinnd bude se ko-~ 
nati od 16 —20. prosince u sv. Ignacia, od 
21—25. u sv. Apolinare. 

_ #—* (Provolani ku sbfréni milodari 
ve prospéch stavby nového farniho chramu 
Paéné na Smichové uPraby.) Na Smichové, 
predmésti Prazském, zastéva misto farniho 
chr4mu Paéné mala kaple, do kteréz sejen 


kdyZ Smfchov byl jeSté nepatrnym pied- 
méstim, postaéovala kaple tato pro potteby 
duchovni malé osady, nynf vsak éité osada 
Smichovskaé vice nez 15.000 dusi a zmahé 
se ustaviéné, tak ze nepatrnd kaple nizad- 
nym sptisobem potrebim duchovnim na 
Smichové vyhovéti nemfize. Jindy u pro-. 
stred nékolika malych domki na Smichové » 
kaple Smichovské jesté dosti dohte vypa- 
dala, nyni vSak bolest{ naplniti musi kaz- 
dého, kdoz u prostted nddhernych novych 
domi znamenitého primyslového mésta na 
bidnou tuto kapli co farni chram Pané se 
podiva. Kn. are. konsistofi zalezi zajisté 
mnoho na tom, aby o to postaréno bylo, 
jak by se nabozenskym pottebam tak veli- 
kého pottu duSf koneéné vyhovéti mohlo, 
nevidi vSak z4dnou jinou cestu k dosazent 
zadouctho cile nez verejné sbirky milodart. 
Proéez s velkou radosti kn. arc. konsistor 


vzala u védomost, ze se sestavil zvlastni 


komitét, majici za tkol stavbu nového far- 
nfho chramu Pané na Smichové, jen% chee — 
sbirati k tomu cfli milodary po celém kré- — 
eském; a jeSto vyneSenfm vys. Cc. — 


ay a 


k. mistodriitelstvi ze dne 21. ffjna b. r. Go 


lovstvi 


50551, povoleni k sbfrce této bylo jiz udé- 
leno, pocind komitét pfisobenf své ve jmé-— 
nu Pané. Kn. arc. konsistor zida timto- 
veledistojné duchovenstvo, by sobé neobté- 
zovalo, snahy téhoz komitétu horlivé pod- - 


porovati a v tomto dile bohumilém dilem — 


viastnimi prispévky, dilem vyzyvénim osad-— 
niki se stiéastniti. (Ord. list & 19.). 

*_* Spolek Arimatejsky pochoval v 
mésici listopadu 90 chudych, v Praézskych 
nemocnicich zemrelych kirestant; letos jiz— 
1082 osoby. 

Z Vidné. Nové ministerstvo slozilo 
dne 25. listopadu pfisahu. 
Adolf Auersperg presidentem ministerstva ; 
baron Lasser ministrem vnitinich zalezitostt ; 
dr. Banhans obchodu; dr. Stremayer vy- 
ucovani; dr. Glaser spravedlnosti: dr. Un- 
ger ministrem bez portefeuillu, rytit Chlu- 
mecky ministrem orby. (Dr. Glaser a Un- 
ger jsou krténf Zidé.) Od 17. dubna 1869 
do konce listopadu 1871 vystiidalo se 6 
rozliénych ministerstev ¢i presidentt, totiz 
hr. Taaffe od 17. dubna 1869 do lo. ledna 
1870; Ilasner od 1. inora do 4. dubna; Poto- 
cki od 13; dubna 1870 do 4. inora 1871; Ho- 


henwart od 4. tinora do 30. ifjna 1871; Holz- - 


gethan (prozatimné) od 30. fjna do 23. listop. 
1871; Auersperg od 25. listopadu 1871. 
Z Bavorska. (Biskupské slovo 0 cfr- 


'kevni hudbé), Biskup Eichstittsky mél v 


Jest nynf knize — 


 pohané, ale tfkejte: 
 nebesich!* Otéendstento jest vzorem kazdé 


wige 


-aneb s nim aspon souhlasiti: 
__ prava modlitba jest obménou otéendse. — 
__V8ak jako v modlitbé tak i v népévu ma 
_ ¢frkev vzor a sice jest tuotéendSem choral. 
_ Kazda ptesnd cirkevni hudba byva tedyjen 
obménou chordlu a jest snad tim spfSe cir- 


on BBB tah 


_ gchdzi spolkusy. Cecilie promluvu, z nfz toto 


vyjimame: ,,Cirkev vazi sihudby obzvlasté 
a povzndai ji k vysi, k niz mimo cirkev 
nijak by nemohla dospéti. Co sirkev ma 
nejsvétéjaiho, co nej vznesenéjsiho, bohosluzbu 
a obét svou, to k oslavenf odevzdala cir- 
kevnihudbéa aénevyluéuje ostatnich umént, 
prece cirkevni hudbé vykazuje misto prvni. Co 
prostiednice mezi Bohem alidmi musi totiz 


cirkev éasto k Bohu a éasto k lidem mluviti; 


Obraci-li se k lidem, uziva mluvy obyéejné 
neb stavitelstvi a umén{ vytvarného, mluvi-li 
vsak k Bohu, mod}i-li se — tu péje. Cir- 
kevni zpév jest nejslavnéjsi sptisob modlitby 
cirkve. — Kristus uéil apoStoly modliti se. 
»Modlice se,“ pravil, ,nemluvte mnoho jako 
Otée nds, jenz jsi‘na 


pravé modlitby a kazdé prosba, m4-li pred 
trinem Bozim se zalibenim byti pfijata, 
musi vice méné obsahovati se v otéenasi 
neb kazda 


kevni, ¢im vice blizi se choralu a naopak 


_ pozbyva tim vice této prednosti, ¢im vice 


uchyluje se od choralu. Zda se. vSak, Ze 
cirkevni hudba v poslednim stoletitéto kra- 
sné ulohy namnoze bedliva'nebyla. Mluvila 
ovsem jesté uméle k lidem, vSak neuméla 
vice mluviti k Bohu, deklamovala velmi 

ékné, ale nemodlila se. Proto dovolim si 
ledé k bezcesti a zneuzivani tomuto na- 
razku uéiniti na zndmé podobenstvi evan: 
gelické.. — Cirkev ma totiz dvé dcery, jez 
urcila k oslaveni své bohosluzby. Dcera 
starsi jest bohosluzba, jez pfivod ma ve 
veceradle v Jerusalémé, druha pak jest pisei 
(chramova), kterd téZ sahd aZ do prvniho 
véku kYestanstvi. Dcera mladsi poZadala od 


‘Matky podil svij, opustila matersky dima 


slouzila svétu a smyslnosti. Vsak uprostied 
bidy, rozpomenula se koneéné na minuly 
vék, poznala svépoblouzeni a rekla sama 
k sobé; Vstanu a pijdn k matce své a vy- 
zoa4m ji: ,Matko, hiesila jsem proti nebia 
pred tebou.“ A tento navrat cirkevni hudby 
k matce usnadniti a urychliti, jest tcelem 
spolku sv. Cecilie. . . .“ 

Z Berlina. D. 28. listopadu vydobyla 
revoluce nového vitézstvi v sezeni risské rady. 
Lutz, jeden z Gelnych a nejhorlivéjsich ne- 
pratel cirkve, stétni ministr J. Vel. krale 
Ludvika Ii. bavorského, prednesl jménem 


veskera prava politickaé duchovenstva. Na- 
vrh ten zni: Za §. 130. trestniho zdkona 
pro némeck ou rigi, vlozi se ndsledujief §. 
130. a: ,Knéz aneb jiny sluha cirkve, ktery 
se opovazi pri vykonavani svého tiéadu bud 
verejné pred shromazdénym lidem, bud v 
nékterém kostele aneb na jiném nabozen- 
skym tkonim vyhrazeném misté, 0. zalezi- 
tostech statnich pojedndvati sptsobem, 
ktery by se zdal nebezpeénym verejnému 
pokoji, bude trestan Zalatem az do 2 let.“ 
Lutz odivodioval navrh_ tim, ze cirkev se 
odvazuje stavéti se nad stat, a ze pocinani 
si knézstva bavorského se nedaé na prosto 
slouciti se zikonem statnim. 

Z Elsassu. Veskeré katolické knézstvo 
Elsaska itajici 797 hlav obratilo se ve 
zvl4stni adrese k némeckému cisari, aby 
jemu predneslo nejzdvaznéjsi potreby a 
praini opravnénd i spravedliva celého mi- 
lionu katoliki. Katolikim Elsasska posud 
nenf dovoleno zaloZiti list, ktery by zajmy 
jejich hajil; aniz stava zakonem zabezpeée- 
né svobody tisku pro vétSinu obyvatelstva 
Elsasského. Takové jednanf tradu oproti 
katolikim nelze pochopiti. Co se tyée no- 
vych zatizeai vzhledem k u Skoladm obecnym, 
vzbudila tato mezi lidem katolickym spra- 
vedlivou nevoli a opravn énou nespokojenost 
nejvyssfho stupné. Téch 797 knézi o na- 
sledujici u cisare prost: 

1. Tisku katolickému nechf se dopre- 
je volnosti takové, aby s to byl verejné zastu- 
povati zajmy nabozenské i politicke katoliké 
Elsasskych ¢itajicich milion dui. 

2. Nabozenské rady, zdkonem oprav- 
néné, necht se v ¢innosti své blahodarné 
co nejlépe chrani jakoz i prava jejich spo- 
leéna. 

3. Zastupitelstvim obecnym necht se 
dosavadni pravo, aby si mohli uéitele na Skee 
lach obecnych sami bud z laiki bud z re- 
holnikaé voliti, ponecha. 

4, Kongregace milosrdnych sester necht 
se chrani ve svém uznaném a blahoddrném 
pusobeni. 

5. Necht se raz nabozensky skolém 
obecnym ponecha i pojisti a dale vznese i 
na ucitele skol vySSich, jakoz se stalo v 
semenistich ucitelskych v Brodnici a v Kol- 
maru s vybornym prospéchem. 

6. Uéitelim skol obecnych necht se 
poskytne zastita proti tajnym spoleénostem, 
které jejejich vzneSenému povolani odcizujf 
a ve vir zmatké politickych vrhaji. 

Aé zailost ta jiz po 2 mésice v Berli- 
né lezi, prece se posud oném 797 knézim 


své vlédy ndyrh, ehoz% ucelem jest zrusiti | odpovédi nedostalo, Ze ZAdosti podobné 


vhod heprichazeji v dobé, kdy se nic ,nut- 
néjsim“ byti nezda, nezli fabrikace zakoni 
proti katolikim, jest na biledni: Mozna 
ale, Ze tentokrate se ,nepremozitelni* pre- 
poéetli; nebot u fardté Elsasskych stoji mi- 
lion osadnikiv co jeden muz. Zde nepo- 
Wf karabaéé policistii pruskych a zutivost 
Vv obracovani se strany protestantskych libe- 
rali zjista nigéeho. — Nemoha se doékati 
ni odpovédi ni wlevy odhodlal se 78lety 
biskup Strassbursky k cesté do Berlfna, aby 
sim ucisare syrchu dotéenou prosbu pred- 
nes] a podporoval. 

Z Rima. V tyz den, kdy kral Viktor 
Emanuel zahajil italsky parlament ve véé- 
ném mésté, 27. listopadu, shromazdili se 
kolem sv. Otce Pia 1X. ve Vatikané zé- 
stupcové Sslechty rimské a méStanstva, jakoz 
i katolfci z cizich zemi v Rimé meSkajici : 
bylo jich pres 1000. Tri adresy byly éteny, 
jimiz katolici oddanost svou sv. Otci a od- 
por proti radéni revoluce na jevo dali. Sv. 
Otec odpovédél asi vtatoslova: Od svého 
prvopocatku bylo cirkvi boje podstupovati 
a vitézstvi slaviti. Kdyz nepratelé Bozi 
Spasitele na kiiz pribijeli, musel timsky 
vojin u paty krize stojici, bozstvi Kristovo 
uznati a zvédavi divaci odchazeli z Golgoty 
ybijice se v prsy své (percutientes pectora 
sua).“ Od téch dob cirkvi boji neschdzelo. 
Bth vsak ustavél ji na skdle a chce, aby 
tato skala pevnd byla a brany pekelné ji 
nepremohly. — Nejprvé zbarvila krev mu- 
éeniki obor zemé, pida divadel (aren) rim- 
skych napojila se touto krvi, nazvanou ,se- 
menem kyestani.“ Posléze vSak zmizeli 
tyranové, katani umdleli v praci své a cir- 
kev dosahla vitézstvi a pokoje. Pak prisla 
dlouha rada boji proti kacirstvi, po té pre- 
chvaty cisaiii — ale cirkev zvitézila pokazdé. 
Dnes nejde jiz o krev muéeniki, dnes ne- 
mize jiz Zadné kaciistvi cirkvi uSkoditi; 
avSak boj neni proti ¢dsti, nybrz proti celé 
cirkvi zdvizen; zbrojf jsou idey novovéké: 
theismus, atheismus a materialismus. Té- 
mito prostiedky usiluji téz Rim, dle vyroku 
papeze Lva sidlo pravdy, uciniti sidlem vse- 
likych bludé. I ztohoto boje cirkev vyjde 
vitéznd. Rukojmim jest holdovani, dikazy 
uicty a lasky, jakych se jemu, sv. Otci, do- 
stav4, katolické mlddez, kteraz hotova jest, 
i krev svou pro cirkev vyliti. — Divka 
(kter4z jednu z adres pred¢itala) dobre po- 
védéla, Ze proti cirkvi vzdy bylo bojovano, 
jelikoz nikdy nebyla premozena; onat ma 
zaslibeni Kristovo. Za nynéjstho boje treba 
jest svornosti; nechat se tedy katolfci vsech 
zemi spojf s katoliky v Rimé, aby bojovali 


ox §BH 


bo} Pané. Svortiosti a vytrvalosti jest pd- 
trebi. Marné jest wluviti o smireni; nebot 
cirkev nemize se nikdy smifiti s bludem. 
Nelze jest, aby se v miru spojil Bah a 
Belial, svétlo a temnost, pravdaalez. Vzy- 
vam Boha,aby mné dal sily astdlosti, vam 
vsak sily, vytrvalosti a svornosti v_ boji. 
Pozebnejz atd.“ 

Veliky dojem uéinila tato reé, zvlasté 
pak ta ¢dst, kde sv. Otec vybizel k svor- 
nosti v boji ao nemoZnosti smireni mluvil. 
Na pohled byl velice dojat a musel néko- 
likrate v reéi své ustati, hlasjeho byl vsak 
pevny a zvucny, vzezrent nadsené a nadsent — 
vzbuzujici. Dlouho trvajici ,vviva‘ pro- 
vazelo odchod jeho do vnitinich komnat. 

Z Ameriky. (Baltimore). Srdce ka-. 
idého zbozného Cecha plesd radosti, kdyz 
pomni na sv. patrony zemské, kdyz: slysi 
jmenovati sv. Vaclava asv. Jana Nepomue- 
kého. Nepratelé nabozenstvi katolického 
a lidu geského se sice vSemozné naméhali, 
aby tyto dva svétce co mozna nejvice zha- 


nobili a v lidu zboZném ldsku k nim vy- 


korenili a znicili, ale vse to bylo a jest 
marné. I krajané nasi za dalekym oceanem 
atlantickym v Baltimore, vzpominajice na 
vlast svou, nezapomnéli na sy. patrony ¢e- 
ské. Pied kratkym ¢asem si uminili, ze ku 
pocté sv. knizete vystavi v nové své vlasti 
chram. Za tim ucelem konali sbirky a u- 
sporddali v jednu z predeSlych nedél vzacnou 
zabavu, provozujice hudebni  oratorium. 
Mistnost byla preplnéna, mnohym poslucha- 
cim nedostalo se mista. cia 

Zpévaky ‘idilz ochoty Jan V. Smitte, 
varhanik pri kostele sv. Michaela, orchester 
prof. Feldmann; spojené sily tak dobre se 
osvédécily, ze dosdhly vSeobecného potlesku 
a pochvaly. Vysledek penézity byl skvély, 
nebo nejen majitel proptjéil mistnost svou 
k tomu zboznému wuéelu zdarma, také vSe-. 
chny sily z ochoty spolutiéinkovaly. 

Bude to pékny piispévek ku krésnému 
podniku, jemuz Bah na pifmluvu sv. Vac- 
lava bude Zehnati. 

*_* Z Marylandu. Z Anglicka pfi- 
bylo v mésfci listopadu 5 knézf z jednoty 
sv. Josefa pro zevnéjsi missie do Marylandu, 
kde jim nejd. arcib. Spalding budovu a asi 
60 jiter polf darem dal, by tam zalozili ma- 
terinec a Gernochy v Marylandu ku sv. vire 
obraceli, odtud pak dale evangelium i ostat- 
nim éernochtiim ve statech jiznich hlasali. 
Maji téz v umyslu zaloziti kollegium, ve 
kterém by se mladi Gernochové vychovavali 
a vzdélavali, aby pak na knézstvi vysvéceni 
své spolubratry v Africe ke Kristu Pény 


\ ~ 558 —~ 


obraceli. Vychovavant mliadych éernochi, 
.vyuéovani a obraceni odrostlych bude je- 
dinym ukolem jmenovanych knézi. Sestry 
tretiho fr4du sv. Frantiska budou brzy 
ndsledovati, aby se podobnému tkolu pod- 
robily u pohlavi zenského mezi Cernochy. 
ZZ Ciny, (Chrém Dalei-Lamy v Pekingu.) 
V Ciné nalezime nébozenstvi trého druhu. 
‘YVzdélanéjsi obéané ohromné tise vyznavaji 
uéenf mudrce Konfucia, ktery v druhé po- 
lovici. Sestého stoleti pred Kr. P. zil a vza- 
ené nauky o. mravech krajanim svym zvé- 
stoval, jez svymi presnymi pojmy nad o- 
statni pohanstvo daleko vyniké. Spravedl- 
nost, lasku ku bliznimu a uctu k rodi¢im 
polodil za zaklad svého uceni mudre ¢insky, 
kterému. se béhem ¢éasu veliké ucty dostalo, 
takZe se sochy jeho i v chramich nalezaji. 
Hlavni. pagoda (chram) jakoz i stred vy- 
gnavaci jeho jest v Pekingu, hlavnim mé- 
sté nebeské rise. Souvéky Konfuciovi. byl 
 Lao-tse téz véhlasny mudre, ktery uéenf 
Konfuciovo 0 mravech v hlavnich rysech 
podrzel, knému véak nové uéenfo vite pti- 
dal. 1 on ma mezi Cihany mnoho. stou- 
penci. Nabozenstvi jeho ma vSak knéze, 
_kteff jsouce, podvodnymi kejkliti ve velké 
yaznosti u Cimani nejson. 

V prvém stoleti krestanském opét nové 
ndborenstvi v Ciné bylo hlasano, vérozvé- 
stoyé prisli z Indie a poéali rozsifovati na- 
- bozenstvi Buddhovo, kterého Ciniané jme- 
nem ,Fo" poctili. Stoupenci nabozenstvi 
tohoto véri, ze Buddha jest nejvyssi bytost, 
ktera vse stvorila a ktera modlitbou.a roz- 
jimanim cténa byti ma. Ptivodcem  jeho 
-byl syn krale indického jmenem, Gautama, 
kterému pozdéji jmeno Buddha (moudry, 
osviceny) dano jest. Kazdy, kdo nabozenstvi 


-. Budhovo vyznava, je vérné plnf, stava se 


pokrociv v dokonalosti k nejvyssimu_ stupni, 
na konci Zivota svého téz Buddhou (osvi- 
cenym, bohem). Soustrast s neStastnymi, 
mirnost, milosrdenstvi ke vsem tvorim, syé- 
domitost, prisné zachovanf zikoni Budd- 
hovych jsou zakladnf myslenky této nabo- 
zenské soustavy. Desatero ptikazani zapo- 
vida neresti a hiicby, poroudi ctnost a po- 
ctivost, ktera bez ohledu na osobu vsechny 
bez rozdilu v tomto i na onom Zivoté ro- 
vnymi ¢inf. Nezddi se byti pravdé nepo- 
dobno, ze nabozenstvi indické s nabozen- 
stvim kirest. souvisi, uvazime-li, Ze nAbozen- 
stvi krestanské jiz v prvém stoleti sv. To- 
masem dle povésti: v Indii hlasdéno bylo. 
Nabozenstvi Buddhovo jest tak v zemich 
asiatickych rozsiteno, ze ¢ita okolo tif set 
milliond stoupenctt. Buddhisté obyvaji Tibet, 


Indii, Cinu, Mongolsko a Japonsko. V 15. a 
stol. po Kr. P. povstal reformator, ktery 
zlorady z ostatnich nabozenstvi pohans kych 
do buddhismu se vloudivsi odstranil a jako 
Konfucius za svatého ctén byl. Zda se, Ze 
i novy reformator ndabozenstvi kiestanské — 
znal, neb mnohé véci na nase nabozenstvi 
pripominaji, jestlize snad nepochazi od mis- - 
siondiai krestanskych, kteri nékolik let na 
to viru sv. v Ciné hlasali. 

Knézi starého buddhismu nosf Saty Sedé, 
knézi reformovaného buddhismu jmenuji 
se lamy a nosi Sat zluty, majice mnoho 
chrama v Ciné jsou u lidu ve velké vaznosti. 

Mezi chramyjejich vynika chram Da- 
lei Lamy v Pekingu, 0 némZto étenaraim po- 
pis podati chceme. 

Po Sirokych schodech vystupujeme k 
hlavnfimu nddhernému portalu, hned u vcho- 
du zarazi nas mnozstvi obrazi predstavu- 
jicich tigry, lvy, slony, draky, veverky a jind 
i bajeéna zvirata. Okna jsou z ¢inského 
papiru, kterymi jen slabé svétlo pronika do 
prostory chramové. Chram jest zbudovan 
ze dreva drahocenného, stény jsou natreny 
lakem. Rezby rozli¢ného druhu tu a tam 
spatrujeme, z nichzto nékteré maji velikou 
cenu uméleckou. V pozadijest velikaé socha 
Buddhy z pozlaceného dieva, 70 sti. vy- 
soka, s krasnym a pravidelnym obliéejem, 
pred ni kaditelnice asvicny z ryzého zlata. 
Po sténach jsou malby, vyjevy ze zivota 
Buddhova a jeho nejvyteénéjsich Zaki pred- 
stavujici. Postranni vyklenky jsou ozdobeny 
mensimi btzky, jiché hlavy hedbavnymi 
Sdtky pokryté jsou. Veliky Lama seda na- 
proti soSe Buddhové, ostatni knézi kle¢i po — 
desiti vlodi chramové, Kazdy, kdo do chra- 
mu vstupuje, musi vyzouti obuv, ponévadz 
misto to svaté jest. Sluzby bozi jsou je- 
dnotvarné a smutné, veliky lama se wha 
na kolena, ostatni lamové dotykajf se svy- 
mi ¢ely zeméave dvou sborech odffkavaji 
modlitby, pri CemzZje provazi nepéknaé hudba. 

Ponévadz Cinané ku svému ndbozenstvi 
prilis nelnou, domnivali bychom se, Ze sv. 
pravdy naSeho nabozenstvi s otevienym srd- 
cem prijmou. Nikde vgak — ani ne mezi 
Indiany — nebyli apostolové kfestansti tak 
pronasledovani a nendvidéni jako mezi Ci- 
hany. Piicinou toho jest, ze ve své narod- 
ni hrdosti pouéeni od jinych pyijfmati ne- 
chti, a pak, ze se dle zdsad Konfucia mno- 
hem pohodlnéji Zije, nezli dle zasad kie- 
stanskych, které vyZaduji zaptenf sebe a 
mrtveni télesnych naruZzivosti. Matheo Ric- 
ci, Adam Schall a Antonin Verdi pracovali 
sice § tispéchem na vinici Pané vy Ciné, ale 


ya 1 Se 


. ptondsledovant kruta, kterd: kéestany po- 
_ tkala, znigila ovoce namahavych pract jejich, 
-V nejnovéjsi dobé ziskala si katolicka Fran- 

cie velké zasluhy 0 missie v Ciné, missio- 

nari byli pod ochranou francouzského kon- 
sula v Pekingu, ktery obrozeny Zivot jich 
chranil. Seslabla a premozena Francie ne- 

' mize jim nyni pomoci poskytnouti, ne- 

mize svym rozkaztim se zbrani v ruce pa- 

triéné ucty ziskati. VS8ak slova Pdané: 

»Bude jeden ovéinec a jeden pastyi,“ osta- 
vaji vééné pravaa proto musi nadejiti doba, 
kde i iiSe sttedu svéta se nasSemu svatému 
nabozenstvi otevie, kde i v Ciné jmeno 

Boha krestanského vzyvdno bude. 


Literarni oznamovatel. 

—* Zprdva ovydané rukovéti odpoled- 
nich A vaca Pro obyéejnou odpoledni poboz- 
nost chramoyou zayedeny jsou jak pro nedélea 
svatky, tak pro vSedni dny od Cirkve sv. neé- 
pory a jiné castky posvdtného Officium z bre- 
viéte fimského, ku pi. kompletér, jitini a 
Laudes ¢ili chvaly, jak se jiz v nejstarSich do- 
bich Cirkve sy. zpivavaly. AZ posud jsou 
nespory neb jiné éastky posydtného Officium 
pravidiem pro odpoledni poboznost chrémovou 
ustanoveny a sice maji se v latinském jazyku 
od knézi a jinych cirkevnich sluzebniké i zpé- 
vakii zpivat nebo aspoh odfikavat. Pro: roz- 
mnozeni poboznesti u katolického lidu vsak 
nenamitaé se nic proti tomu, pak-li tyto nes- 
pory v jazyku matefském y kostele co hlavni 
é4st odpoledni poboZnosti se prozpévuji. Mimo 
nespory zaveden, a nyni v Cirkvi mnoho roz- 
Siren jest jesté jiny spisob odpoledni. poboz- 
nosti, ktery se bud s nesporami spojuje anebo 
‘bez neSpor kond, zvlast kde pro nedostatek 


zpévaki neSpory tak snadno se zpivati nemo- 


hou. Jsou to rozliténé modlitby, kteréz ~knéz 
s lidem zboznym vy jazyku matetském vykoné- 
vi, spolu s vystavem a s poctou nejsvétéjsi 
Svétosti oltdini a s pozehndnim s touto Sva- 
tosti. Modlitby ty jsou semotam kfizovd cesta, 
rizenec a p., na vétsim dile vSak litanie, spti- 
sob chramové poboznosti spoleéné nejvice ob- 
vykly a lidu mily. — Podle p¥edpisi svatého 
timského shromazdénf posvaétnych obfadti majf 
se ovSem jen litanie, timto shromazdénim 
schvalené, p¥i verejné chrimové poboznosti 
zpivati neb odfikavati, totiz litanie o VSech 
Svatych, jak se v brevid#i Rimském nachazeji, 
litanie Loretanské, jak v Loreté od starodivna 
se zpivaji, a v nejnovejst dobé schvalené lita- 
nie oO nejsv. jmenu Jezis, a sice v jazyku la- 
tinském ; nyni ve vice katolickych zemich li- 
tanie tyto i v materské feci pri verejné chra- 
moyé pobognosti bez odporu jmenoyaného 


shromazdéni se zpivajt neb odiikavayt. te ale 
tyto tii litanie zvlast v téch-mistech, v kterych 
pro’ jakoukoli pii¢inu nespory neb jiné po- 
bognosti se konati nemohou, ku vzdélani vé- 
fticich nesta¢i, vilbec jest zndmo, nebot snadno 
to lid omrzi, slysi-li po cely rok a ustaviéné 
jen tyto tii litanie a zapomin4 pri tom na 
bohatou rozmanitost cirkevniho roku, kterou 
Cirkev sv. z dilezitych pritin zavedla a Z4da, 
by véficf v duchu posvaétnych dob cfr evntho 
roku poboznost syou konali. Za tou piféinou 
jizZ po del&i gas y Cechach horlivi duchovni 
rozliéné jiné litanie a modlitby pri odpoledni 
poboznosti vetejné vy kostele s lidem se mod- 


lili a a%Z posud se modlivaji a obyéej tento 


bes 


nyni jiz tak jest roz8ffen a u-lidu oblibeny, 


ze by nebylo rédno, proti tomu zakro¢it a 
katolickému Jidu tento mily spfisob poboznosti 
yziti, Uziva vsak skoro kazdy duchovni k to- 
mu jiné knihy, nékdy i takové, kter4é. nema 
biskupské schvdleni ani pro doméci poboZnost. 


ogi 
ers 
or. 


Tim nejen Z&douci jednota velmi trpi, aletaké ~ Fe 


se stdvalo, Ze semotam litanie se odfikavaly, 
kteréz se k duchovnimu vzdéléni katolického— 
lidw docela nehodily. ProéeZ s mnoha stran 


bylo pronegeno jiz ¢asto pkanf, aby pro. celou 


arcidiecési a mozné li pro celou Ceskou pro- 
vincii byla vyddéna rukovét odpolednich pobozZ- 
nosti od arcipastyfe schvdlend, dle kteréz je- 
diné by se odpoledni poboZmost mimo nespory 
konati méla, a vsecky ostatni knihy podobné- 
ho obsahu aby z verejné chramové pobognosti 
byly tplné vylouéeny, a jsou-li ndlezité schva- 
leny, jen pro soukromou i domdcf poboznost 
ponechény. Aby tomuto print se _vyhovélo, 
vysla s povolenim kn. arc. “konsistore pravé 
nyni v knéhtiskarné Bedticha Stybla’ v Praze 
kniha pod nazvem: ,,Rukovét odpolednich po- 
boznosti. Sepsal Josef Némeéek, osobni farar 
Vv Sichrové,“ kteraz se pro verejné odpoledni, a 
cdsteéné i dopoledni pobo%nosti dobée hodf a 
niéehoz ‘neobsahuje, co by svaté katolické vite 
a dobrym mravim na odpor bylo. Dovolujem 
tedy, aby ve vSech kostelich. Prazské arcidie- 
cése, kde toho potteba jest, pri odpoledni a 
éasteéné i dopoledni verejné poboznosti s lidem 
smély se odiikavati litanie a modlitby cirkev- 
nimu roku a svatkim pfiméfené, Z4dame ale, 
aby se k tomu cili jediné uzivalo jmenované 
rukoyéti; proée% se timto i povoleni  dava, aby 
pro kazdy farni chram Pané jeden vytisk této 
rukovéti z kostelniho jméni zakoupen byl. 
Jesto vsak k rozmnozeni poboznosti Zidoucno 
jest, aby i lid knihu tuto v rukou mél a tim 
lépe s knézem se modliti mohl, vyzyvéme ve- 
ledistojné duchovenstvo, by o rozsfreni této 


rukovéti mezi lidem pedéovati sobé neobtézo- 


yalo, proéez i y takoyém formétuyvydana byla, 


= Be — 


aby ji shadno kazdy jako obyéejnou modli- 
tebni knihu do kostela s sebou vziti mohl. 


? Prodavaé se rukovét odpolednich poboZnosti ¥ 
knéhkupectvi Bediicha Stybla v Praze, jedem j 


vytisk v obélce zavéSen za 1 zl. r. m.; vdzae 
ny v Gerné chagrenové kéZi se zlatou oftakew 
y pouzdre za 2 zl. r. m., vazany v éerné kid } 
se zlatou ofizkou v pouzdie zal zl. 80 ‘kx, 


7. m., vazany v éerném platné se zlatou otfz- 


resin 


—— jednota.,, ,Budeé*+ v Roudnici. 
_kupectvi I. L. Kobra v Praze 1872. 8 napévy 


p. Alois Frydek, dr. th., 


‘ kou v pouzdie za 1 zl. 70 kr. r. m, 


(Ord, list arcid. Pratské,) 


+s »,Theoreticko-praktick4é nauka, 0 


zpévu.“ Pro Ziky vy8sich ttid Skol nérodich, 


jakoz i pro Skoly méStanské sepsal Frant. V. 
Janousek, nar. uditel v Ji¢iné. Schvalila: uit, 
Nakladem knéh- 


str. 129, 

#—* | Déjiny Moravy.*  Sestavil Dr. 
B, Dudik, O. 8. B. Dil I.. Od. nejstarsich 
dob a% do r. 906. Pomoci slavného vyboru 


zemského markrabstv{) Moravského. Sesit 1, 
Str. 80. Ndkladem F. Tempského. V Praze 
1871. 

*__* | Versuch einer Krittk der dster- | 


reichisch-mahrischen Gesetze fir Volksschulen 
mit besonderer Riicksicht auf Landschulen, “ 
Kine padadogisch-politische Streitschrift von 
Dr. Anton Stara, Pfarrer zu Klein-Tajax bei 
Znaim. Brinn 1871. Selbstverlag. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
V Panu zesnul: 


P. Simon Mottl, jub. knéz a éestny koman- | 


dér r. t4du krizovniki, k. arc. notéf, ma- 
jitel zl. zdsluz. kiize s korunou, farat u 
sv. Frantiska v Praze, 9. pros. (nar. v 
Drazovicich 6. fj. 1794, vysv. 12. srpna 
1821.) 

Ve spravé duchovni ustanoveni json: 


‘Vojt. Houdek, kapl. 2 Neuhaiuslu do Zvo- 
-lenovsi ; 
Jan Wiirl, t. kiiz., 2a kapl. do Kral. 
Chlomu; 


Bened. Neufuss, ¢. sv. Bened. y Emau- 

sich, za kapl. do Tachova; 

Hugo Geyer za kapl. do Levina, a 

Petr Preuschof za kapl. do Schdnfeldu 

(oba y Kladsku.) 

V_ biskupstvi Kralohradeckém. 
Jmenovani a vyznamenani jsou: 

p. Ant, Zima, vicerektor, stal se proz. rek- 
_torem bisk. klerik. semindfe ; 

P. Rupert Smolik, dr. a prof. theol. v Hradei 
Kr., jmenovan radou bisk. konsistofe; 
spiritual v b. semi- 
nafi, jmen. radou b, soudu manzelského; 


Rea 2 SS 


p. Vae. Hordk, bisk. tayemntk a ceremondr, 
jmen. vicerektorem bisk. semindre ; 2 
p: Jos. Skalicky, fand. a os. faraf v Kuk- 
su, jmen. bisk. notarem. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
|p. Jos. Zika, kapl. ve Zvolehovsi :(arcid. 
Prazské), za faréte v Petrovicich ; 
p. Karel Vosyka, kapl. za admin. vy Chocni ; 
p. Frant. Brdza, kapl. v Suchdole, za ad- 
min. vy KoSsicich; 
p. Frant. Lab, katech, vy DobruSce, za katech, 
v Prelondi ; 
p. Jos, Militky, kapl. ve Vys. Myté, za ka- 
tech. na vyssi realné skole v Pardubicich; ~ 
Fr. Beéitka, kapl. z Jedlové do Mladkova ; 
Fr. Vogl, k. z Kotvic do Hostinného ; 
Karel Vorlidek, k. 2 Golé. Jenikova do 
Kutné Hory, 
Vv biskupstvi Budéjovickém. 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou : 
p. Fr. Tonner, superior kniz. arcib. domu v 
Klatovech, za admin, dékanstvi tamtéz ; 
p. Jos. Novotny, kapl. v Sobénové, za admin, 
ve Vézovaté Plani. 
V biskupstvi Litomérickém, — 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
P. Ant. Husdk, kapl. v Libéevsi, za dékana 
-v Nymburce; 
p. Ign. Pisték, katech. v Litoméficich, za fa- 
rate v Bélé; 
Ed. Fleischmann, Spit. kaplan v Dakbeols 
za farate v Dolni Krupné; 
|p. Er. Jomrich, koop. za adm. v Heinersdorfa , 
p. Jindt. Schriter, k..v Chiibské, na vypom. - 
do Jedlky ; 
p. Karel Gréschel, adm. v Bélé, za kapl. do 
Neboéan ; 
p. Ign. Hofmann, k. z Havrané do Suniperku ; 
p. Fr. Dadourek, k. z Turnova do Vetlé; 
P 


TE 


. Berthold Endler, k . z Pirksteinu do Jo. 
sefsthalu ; 

Adolf Fua, k. z Vetlé do Méena; 
Floribert Schindler, ¥. kapuc. vy Rumbur- 
ku, na vypomoc do Grundu. 


a id 


Pristi cislo, posledni tohoto roé- 
niku, bude se vydavati v sobotu 23. t. m. 
Cinime pozvanf ku predplaceni na roénik 
XXII. podotykajice, ze ,Blahovést« ¢. do- 
savadni spisobé své dale vychazeti bude 
v roce novém beze zmény programu i bez 
zvyseni nepatrné ceny predplatné, a¢é vydava- 
tel jizi , dan z zivnosti* iexekuci zaplatil. Nej- 
levnéji ptedplaceti lze post. poukazkami. 
Prosime, by se predplacelo v expedici (v knéh-- 
kup. B. Stybla ¢. 785—II.) iaby na poukdzce 
zretelné napsana byla adresa predplatitelovai 
posta, kain se Cisla zasflati maji. 


Fiskem kpiz. arcib. knibtiskarny za Roblicka a Sieverse v Praca, 


~ Roénik XX, xe 


' na sv,-Vacslavském 


' reklamujte nejdéle v 


sia ane 2D. peste IS 1871, 


Cislo 36. 


Vydava se Predplaci se 
5. 15. a 25. v expedici 
kazdéhomésice. au viech tdnych 

Reda limihkupent 


Fxcpedice : 
Katol. knéhkupectyi 


B. Stybla 


namésti, dis. 786-II. 
Nedosla éisla 


mésici. 


kee: 
kniz. nae semin4fl - 
éis. 190—1, 
~oo~ 


Hlasy nee 


Redaktor a nakladatel : knéz FR FRANTISEK SRDINKO, 


narok: 2 zl, 50 kr. 
E na pate ; zi. 30kr. 


posté : 
fat , expediot 


Celoroé. 8 21; — kr. 
pilroé.1 zl. 56 kr. 


Pfedplaceni étvrt- 
letnise neptijima, 
Jednotliva éisla 


)Spravedlnost zvySuje narod, ale hfich bidné éini narody.“ 


(Piisl. XIV. 24.) 


Uvahy na nedéle a svatky 
celeho roku. 
LXXIV. V nedéli po narozeni Pané. 


1, Dnegni sv. evang: (Luk. 2, 23—40.) 
vypravuje, kterak stary Simeon v chramé 


‘prorokoval Marii matce o ditéti Jezfsi: Aj, 


polozen jest tento ku pddu a ku povstdnt 
mnohych v Israeli.“ Takté dosavad Pan 
Jezi§ jedném ku padu, k zahynuti, druhym 
ku povstani, k spaseni. Ku padu jest tem, 
kteif se na ném horsi, — ku povstani, kdo 
v ného vért, doufajf a je} miluji; ku padu 


tomu, kdo jej opusti, -— ku povstant, kdo | 


se ho pyidrzuje; ku padu, kdo pjrikazant 
Boat prestupuje, v briSich trva, ku povstani, 
kdo vali Bozi plni a vhifsich jsa, ¢ini po- 


kani; ku pddu, kdo Télo jeho nehodné — . 


ku povstanf, kdo je hodné prijima. — Taz- 
me se ki, k cemu by nam: byl Kristus, 


-kdyby’ nds dnes postavil. pred soudnou sto- 


lici svou? Zkousejte N. Gasto srdce své, 
zvlasté kdykoli k stolu Pané pristupujete. 
Ach, béda nam, kdyby nam Kristus misto 


spaseni mél byti ku padu, k zahynuti; kdy- | 


by tyZ, jenz nas prisel vykoupit, musel nas 
zatratit! Dosud to zalezi na nas, abychom 
tomu pyedesli. 

2. ,Tvou viastni dust pronikne meé,* 


-prorokoval dale Simeon Marii. A proroctvi | 


toto se vyplnilo. Bozské dité, jehoz naro- 


3. Dale vypravuje sv. evang., Ze v tu 
dobu ,,v chramé byla Anna, vdova 80letd, 
kterd posty a modlitbami slouzila Bohu dnem 
¢ noct.“ A nam ky. byva za tézko dliti ho- 


dinku v chramé a malou ujmu si v den 
My chceme jako Anna dlouho ~ 


postni Ciniti. 
ziti, ale ne v sluzbé Bozi, nybrz ve sluzbé 
svéta. Stydme se a napravme se. — . 

4. Koneéné dava dnesni sv. evang. 


zpravu, ze kdyz rodiée, Maria a Josef vratili _ 


se do Nazareta, ,,dété JeZis rostlo a posilo- 


| valo se, plné moudrosti a milost Box byla: 
v ném. Kratké “to zvést z détského véku 
Pana Jezise. — A co my vime z détinstvi. 


svého? Ach, 
jako trava (plevel, 


my snad rostli jsme bujné 


ano mnohych jsme se do poustéli poSetilosti, 
protoze jsme jiz ve své 
Bozi zmarili. Litujme toho alespon nyni a 
hledme zmoudyeti a ztracenou milost doby- 
vejme uprimnym pokanfm. — 

5. Z evang. toho plynow jesté mnoha 
jind naucéent & sice: 

a) Starjm lidem. Co -prospiva start 
pakli ho ‘neuzivame jako Simeon a Anna ku 


_ prospéchu dusi svych ? Jak dojiti radostného, 


zeni bylo matce k radosti, potom mnoho | 


zalosti ji sptisobilo. — Jaky to rozdil mezi 
vanocemi a velikym patkem! — Tak stiida 
se radost i Zzalost vlidském zivoté. Nikdo 
neni bez radosti,. nikdo bez hore. — Uli- 
tujte ki. bolesti Marie, i ona bolesti vase 
pozeli. — Zvlasté pak neciime hore boz- 
skému Synu jejimu svymi hiichy; nebo hii- 
chové nasi jsou meé, kteryz srdce Jezisovo 
i Mariino bolestné pronika, 


blazeného stati? KdyZ budeme jako Simeon 
a Anna hledati atéchy u Pana Jezise v 
chramé. 

b) Mladjm. Anna vdala se jako Cista 
panna, V tom ji mladenci a panny nasle- 
dujte. Cisté, panické chovdni je nejlepaf 
priprava k stavu manZzelskému. 

c) Vdouctm a vdovdm. Statitka vdova 
Anna, jezto nevychazela z chramu... ,, 
uéi ‘vas , jak mate v stavu vdovském se 
chovati. 

d) Rodiétim. Simeon blahoslavil rodiée 
pro dité Jezis. Nejvice zalezi na rodi¢ich, 
aby meéli dobre ditky. Budou-li plniti po- 


36 


se neprodayaji 


koukol) mezi obilim, © 
prospiv ali jsme vékem, ale ne moudrosti, © 


mladosti milost — 


~ ; 


ef i rp apa lige 4 f . 
vinnosti svéjako Maria a Josef, budou jim 
ditky ziti k radosti; a byt i meé bolesti 
nékdy srdce jejich pronikl. mohou se jako 
Maria alespon tésiti, Ze toho sami neza- 
vinili. 

e) Détem. ,Dité Jezis rostlo .. .“ 
Ejhle bozské dité! Jaky to vzor pro tebe 
synku! Jako télo roste, tak ma i prospt- 
vati duse tvé ve vSem dobrém. K tomu 
ovsem treba milosti a tu jsi obdrzel na 
kitu sy. a kdykoli prijimas sv svatosti. 
NehfeS vice a zachovas ji a budes Stastnym, 
blazenym. 


LXXV. Na konei roku. 


1. Dnes dokondvame rok. Zda mtZe- 
me kr. na konec tohoto reku o sobé fici, 
jako zvolal sv. Pavel na konec svého Zi- 
Vota: ,,Dobry boj jsem bojoval, béh jsem 
dokonal, viru jsem zachoval .. . (II Tim. 
4, 7.) Jak se to ma s nasi virou, nadéji a 
laskou ? Zdaz jsme tyto bozské ctnosti to- 
hoto. roku zachovali? a kdyby nas dnes 


povolal Pan k soudu, zdali jsme korunu | 


spravedlnosti sobé zaslouzili? ~— Ach jak 
krehef{ jsvie lidé a pri nejlepsf vali éasto 
—jsme_ klesavali! Vérim 6 Pane, vSak 
prispive} mi k véreni! Doufaém 6 Pane, aé 
jsem se jesté zcela nesporadal! Ty vis 6 
Pane, ze Té také miluji, ovSem ne tak 
-vroucné a dokonale, jak zadas ode mne! — 
Obnovme se dnes a pripravujme v pokore 
k velikému dilu pro Boha duse své. — 
‘Pomnéte ki., Ze co kondte, pro Boha ko- 
nate a tak dilo spasenf bude v4m snadné. 
Kde je vira, nadéje, laska, tam vsecka 
prace je snadna, utésen4. 

2. ,PFipominatibudu sobé viecka létu v 
horkosti duse své.‘ Slova ta proroka Isaidse 
(388, 15.) jsou zvl4sté dnes pro nas vy- 
znamna. Opét jeden rok uplynul do more 
vé¢nosti; ale jak? Bohuzel, snad jako 
mnoha minula léta opét bez uzitku? Mnoha 
léta, mnoha provinéni! — Tud{z alespon v 
poslednf den v roce oplakavejme dni ztra- 
cené. My ach, ne jeden den, ale mnoho 
dni jsme ztratili! Nuze uciime dnes pevné 
predsevzetf, ze, co jsme zanedbali, chceme 
nahraditi podle mozosti. ,,Rekl jsem — 
poéal jsem !* — Ovsem dosti pozdé; véak 
lépe pozdé, nez nikdy. — Ti, kteti posled- 
ni, jednu toliko hodinu na vinici pracovali, 
také mzdu obdrZeli. (Luk. 10.) — ,,Vizte 
tedy bratif, vola sv. Pavel, kterak byste 
opatrné chodili, vykupujice éas, nebo dno- 
vé zli jsou — rozuméjice, které by byla 
yile Bozi,“ (Hf 5, 15. 16.) 


eee “ ai ad ii at 

8. ,, Léla, minou.* — Mné ji% tolix 4 
tolik uplynulo let a Bah s4m jen vi, kolik 
jesté let mné zbyvd. .,Ty sice kroky mé 


‘séetl jsip ale potom odpust hiichim mym.“ 


(Job. 14, 16.) — Popfej mi Pane éasu to- 
lik, abych mohl dluhy své zapravili. — — 
Nez ach, jak dlouho bych'tu musel Ziti! 
Poprej mi tedy alespon Stastnou hodinku 
pred odchodem z této éasnosti, abych se 
mohl s Tebou sm{fiti ana cestu k vé¢nosti 
hodné se pripraviti. . 
4, Jak mnoho dobrodinf nam mily Bah © 
popraél v roce minulém! Nez jak jsme se 
mu za vse odménili? Nevdékem jsme mu 
splaceli! Jak mnoho milosti nim poskytal 
amy jich nedbale udivali! — Bth nam © 
dal nové éasy; kyne nam novy rok. UzZzi- 
vejme nového roku k svému spasent, — Bud 
pristé nase jedind snaha, bychom vZdy zlé- 
ho se varovali a dobre cinili. Télu jsme 
obétovali rok, vénujme dusi své alespon 
dni. ,Jako jsme minuld léta Zili svétu, 
éasnosti, napomind sv. Petr Chrysolog, tak | 
Zijme letos Bohu, véénosti!® 


LXXVI. Na den Obiezani Pané ¢i 
0 novém roce. 

1. Kdyz se naplnilo dni osm, jak pige 
sv. Luk. (2, 21.) ob¥ezdno bylo dété.“s, — 
Pan Jezis dnes prvni krev za nas vylil a 
utlé télo své bolesti podrobil. Tolik krve 


‘a bolesti jsme ho stali a prece tak malo 
se cenivame! On tak ochotné trpél za nas, 


a my byvame tak choulostivi a netrpélivi 
Uéinme dnes pevné pyedsevzeti, ze duse 
své drahou krvi vykoupené, vyse nez do- 
sud budeme vaziti a podle prikladu Pana 
Jezige vSechno protivné ze chceme trpéii- 
vé snaseti. 

2. Obiezdno bylo dité. Krev jeho vola 
knam: ,,Ejhle, jak poslusen jsa Otce, pod- 
robuju se zakonu jeho. Vizte, jak miluju 
vas, ze svou krev za vas prolévam, dnes 
prvni a na krizi kraipéj posledai!* — Jak 
mu chceme lasku jeho splatiti? Opétnou 
laskou. Obfizka podlé téla malo prospiva, 
tim vice podlé ducha. Podrobme tedy 
srdce sva obrizce, zapirejme se, krotme své 
zadosti a naruzivosti: tak Krista milovati 
budeme. 

3. ,,Kdyz se naplnilo dné-osm.“« Tak 
véera se naplnil rok a dnes novy nastava. 
Kolikaty rok kr. se bude poéitati na konci 
tvého zivota? Jiz tolik a tolik let ti uply- 
nulo asnad ti nemnoho let nebo malo dni 
jesté zbyva, Svrchovanyt Gas, abys v tom- 
to roce upfimné zaéal pripravovati se k 
vecnosti, Pomih, co je staré, chatrné a vie 


LP De a ot v4 i » vy 
a 


> . SG 


(Eee Ga Ee y 3 of 
budiz nové: novy duch, nové stdce, totiz 


nové myslénky, touhy aZddosti; nové feéi, 
totiz horlivost v modlitbé a opatrnost v roz- 
mluvach; — nové skutky, totiz cinové lasky 
k Bohu a bliznimu a skutky kajicnosti za 
vwsecky hfichy. ,,Aj, nové ¢infm véecko.‘ 
(Zjev. 21, 5.) Tedy uéih, 6 Pane! — 

4. A kdyz se naplnilo dni osm.“ Tak 


uplyne i tento novy rok. Pod sluncem nic 
_ nového. 


Pri stélé zméné stala jednakost 
_(jednostejnost); tytéz bidy, ktehkosti, pose- 


_ tilosti a hiichy, tyZe mravy a obyéeje, tyze 


prace a zaméstnan{, taze nebezpecenstvi a 
pokuSeni. — Cemu se z toho uéime? Tomu, 
Ze treba nam nové trpélivosti v souzenich, 
nové bdélosti v pokuSenich, nové horlivosti 
v pracech a nové osklivosti k starym hit- 
chim. Svét zistava stary, ale my nemdme 
zustati starymi hiiSniky. Proéez napomi- 
‘nam vas ki., slovy sv. ap. Pavla: ,,Obnovte 
se duchem mysli své.“ (Ef. 4, 23.) 


LXXVII. V nedéli po novém roce. 
. 1. Sv. evangelium (Mat. 2, 19—23.) 
vypravuje nam, ze kdyz wniel Herodes, kteryz 
hiedal bezkvoti ditéte — Jezise, andél ukdzal 
se Josefovt ve sndch.“ — Strasnd byla smrt 


Herodesova, ¢ervi ho snédli. — Tot obraz’ 


zlého svédomi, které jako éerv hlodé na 
srdci Glovéka. Jak mnoho nespravedlnosti, 
ohavnosti a prolité krve nevinné tizilo srdce 
jeho; — ovsem paklize véril v Zivot véény; 
a neveril-li, jak bolestné se musel louéiti 
s timto svétem. ,Smrt hirisnikt, péje Da- 
vid, je nejhorsi.“ (Zalm 33, 22.) , Chraime 
se tedy vSeho, co by nas v hodiné smrti 
mohlo désiti a nevésme srdci svych na véci 


‘pozemské, jezto musime pri smrti opustit, 


kde jich ztracime navzdy. 

2. , Nebot jsou zemieli ti, ktert hledali 
bezdivott ditéte.« Smrt cini konec vsemu 
prondsledovani nevinnosti, i vrahu_ splaci. 
Vsak nejen Ilerodes, nybrz dosavad mnozi 
hledaji bezzivoti ditéte,. duse ditek zabijf. 
To ¢ini zli rodicové, daremni utitelové a 
vsickni bezbozni svidcové mladeze. Dobre 
se mnohdy stava nevinnym ditkam, Ze Buh 
jim béte ty, kteti by jim snad byli kame- 
nem urdzky, ku pohorsenif. — Buh povzdy 
své vérné chrani; proto v ného se divérujme. 
_ 8... Josef vstav, vzal dité imatku jeho 
a prisel do zemé israelské — a obrdatil se 8 
Jezisem do krajin Galilejskijch.“ — Jaka to 


~ pyla radost pro celou rodinu Pané, kdyz 


se s Panem Jezfsem vratila do své vlasti, 
z niz ukrutnost Herodesova je typudila. — 
To stava se spiisobem duchovnim, kdykoli 
hiignik k Bohu se yraci. Kazdy tézky hrich 


zahani Pina Jezise z dude, ze srdce, jezto 
pak v temnosti a v bidé vézf. Kdyz pak 
Ilerodes zemie, t. j. kdyZ jsme zlé zddosti 
a naruzivosti, jezto Pana Jezise zapudily, 


‘umrtvili, kdyz jsme ho pfestali urazeti, pro- 


nasledovati: pak opét se vraci a prebyvd 
ssvou milosti v duSi nasi. Ué¢inte kr. Jemu 
i sobé tuto radost upiimnym pokdénim. On 
dli s radosti mezi syny lidskymi a pro nds 
neni vétsi radosti nezli zistavati s Kristem. 

4. ,A prised, bydlel v mésté, jez slove 
Nazaret, aby se naplnilo, co% povédino bylo — 
skrze proroky, ze ,Nazaretsky slouti bude.“ 
— Nazaretsky neb nazirejsky jest tolik co 
svaty. Nestalo se mané, Ze byl Pan Jedis 
vychovén v Nazareté, v mésté,o némz bylo — 
prislovi: ,,Co mtize z Nazareta vyjfti do- 
brého?* (Jan 1, 46.) V8ak i mezi zlymi 
mize ¢lovék zistati dobrym, mezi neslechet- — 
nymi svatym a Bohu milym. Tak budme 
i my kr. v8ude dobri asvati, aby nas Jezis 
za své vérné uznati racil, 

Slova J. N. K. Z. nejen na éele zname- 
nejme, ale podle prikladu Jezise Nazaretské-_ 
ho také svaté se chovejme, jak nds sam 
Bah napomina: ,Svati budte, nebo ja sva- 
ty jsem.* (HII. Mojz. 11 44.) } 


\ 


Spasa ditek. 


Zaznél zvonek; ku kostelu 
z4stupové zboznych spéji; 
pred oltatem poklekaji, 
modli se a vroucné péji. 


Jezisek tam v kliné Matky 
zebnaé lidu na oltari ; 

a pokoj do srdef drahych 
ze syatého oka zai.” 


Pohled na Néj nitro Siri, 
v prsou budi city svaté; 
usta mane vyslovuji, 
éim je srdce zaujaté. 


»Maliéké jsi volal k sobé, 
ony k Tobé rady Inuly: 
smiluj, nad nimi.se smiluj, 
aby Tobé nehynuly,“ 


yA Ty, kterd vis, jak bolf, 
matiéce kdyz ditky chvati, 
oroduj Ty za své vérné, 
Syna. nejlepsiho Mati !“ 


,Cizd ruka z dusi néznych 
yyrvyati chee syatou yiru, 


36% 


vyrvati chce zaklad ctnosti, 
zaklad spasy, blaha, miru. “ 


,A my marné stesky, prosby 
k lidem za né vysilame; — 
Ty! pomizes, — k Tobé, Matko, 
$ dtuvérou se utikame !“ 


K. Matéjka. 


Duchovenstvo podpora svobody. 


Niz4dného slova nezneuZivalo se hiie, 
nez slova ,svoboda.“ Mnozi kézou svobodu 
a provozuji tyranstvi. Oni jedini maji ke 
vsemu, co jim libo, pravo miti, jinf ale na 
prosto se jim podrobiti a vSech natizeni 
slepé ndsledovati. 

Mnohé piiklady ukazuji zrejmé, ze li- 
_ beralové ve vsech sv¥ch po¢tinanich toliko 

vlastni zisk na zieteli maji. Jaky tu div, 
ze povazuji kazdého, kdo jim v cesté stoji, 
za nepfitele svobody, jakoz i toho, jehoz 
obavati se musf, by jim v ziskuchtivych 
zamérech snad neprekazel? | Takovéto svo- 
_ bodé, nerozeznavajici se nitim od libovlady, 
nemtize ovSem knézstvo, aé chce-li povolani 
svému dostati, pifznivo byti; nybrz spise 
uzna za povinnost svou, dle narizeni a v 
smyslu sv. ApoStola ndérodt hlasati: ,Kazda 
dusSe mocnostem vySS8im poddana bud; ne- 
bof neni mocnosti, le¢ od Boha, a kteréz 
jsou, ty od Boha ziizeny jsou. Protoz kdo 
se mocnosti protivi, zrizeni bozimu se pro- 
tivi: a ktefiz se protivi, odsouzeni sobé do- 
byvaji.“ (K Rim. XIII, 2.) Takova a po- 
dobné uéenf nemohou si zajisté vydobyti 
pochvaly nynéjsich liberali, a proto hledi 
_ tito vSemozné takovychto nebezpeénych a 
jim protivnych zdsad se zbaviti, vyktikujice 
_knézstvo za nepyitele prav lidu. Méli bychom 
sice od zdravého rozumu naseho lidu oée- 
kavati, ze svého opravdového nepfitele da- 
vno jiZ poznal naleznuv jej ne v duchoven- 
stvu, nybrz pravé v téch, jenz neustdle jeho 
blaho na jazyku majf. Ale smutnd zkuSe- 
nost u¢i nds, ze mnozi omdmeni sladkymi 


_ slovy, zapominaji na to, ,Zze na zriceninach 


domaciho svého stésti maji si zbudovati 
domnélé politické blaho.“ Prohlednéme tedy 
néco jasméji ku véci samé a pozorujme, 
jakym pravem nas pani lidumilové osoéujf. 

Radnych vrehnosti bylo knézstvo vzdy 
poslusno, i tenkra4te, kdyZ meéem a ohném 
kfestanstvo vyhubeno byti mélo, pouéovali 
knézi lid, by ,davali co jest cfsatova cisati;“ 
a Tertulian pie: ,My obétujeme za blaho 
efsafiiv,“ a jinde: ,,Vsichni modlime se vzdy 
4 kazdeho panovnika, by dlouho dil a vlddu 


4 


Fit il oa Bat ol oem ape flca oe aegis 
svou tozmnozil.“ Chtéjf-li nasi protivniel 
z toho proti ném vziti dikazi, predstira- 
jice ndm, Ze knézstvo lid a narody v pod- 


danosti pod rdnou vrehnosti udrzovalo, radi 


jim radosti té doprejeme. Nizidna spolec- 
nost nemazZe obstati bez hlavy a bez pod- 
tizenosti vSech ostatnich Glent spravé jeji. 
Neobmezené svobody nelze si mysliti, le¢ 
pti jednotlivei, jenz samoten ua néjakém 
ostrové zije; v kazdé ale ziizené spolecnosti 
bude platiti z4sada: ,Stejna prava vsem, 
stejné i povinnosti“ ProtoZ musi jedno- 
tlivi idové prava sva tak obmeziti, aby druzi 
v udivani pray svych piikori netrpéli. A 
k zachovani tohoto poradku ustanovena jest 
vrchnost. Jestlize tedy duchovenstvo u vy- 
ucovdni lidu o to usiluje, by lid poslusen 
byl rddné vrchnosti, prekazi takto jenom 
oné svobodé, kterd toliko jméno co zaclonu 
na sobé ma, skute¢né vsak k bezvladi cilf. 
Vykondva-li tedy knézstvo povinnost svou, 
jest pravé timto pravé svobodé népomocno, 
an se tato nejen na jednotlivce, nybrz na 
vsechny v obéanské spoleénosti zijfcf udy 
vztabovati ma. Dle krestanského uéeni neni 
rozdflu pred Bohem mezi stavy. VSichni jsme 
jeho ditky a pred Nim sobé rovni. ,, Vsickni 
jste synové bozt,“ pise sv. Pavel ke Galattim 
(IIL, 26—28.) skrze viru, kteraz jest v Kristu 
Jezisi. Nebo kterikoliv jste v Kristu po- 
kiténi, Krista jste oblékli. Tu jiz neni zid 
ani pohan, ani sluzebnik ani svobodny, neni 
muz ani Zena; nebo vsickni vy jedno jste 
v Kristu Jezisi.“ A z toho soudi, ze vsi- 
chni jsme simé Abrahamovo a podlé zasli- 
beni dédicové (v. 29). Tentyz apostol pise 
v listu svém ku Korintskym: (XII, 12-14.) 
»Nebo jako télo jedno jest a mnoho oudi 
ma, vsickni pak oudové téla, ackoli jich 


mnoho jest, pfec jen jedno télo jsou: tak 


i Kristus. Nebo zajisté skrze jednoho Du- 


cha my vsickni v jedno télo pokiténi jsme,. 


budto zidé byvSe, budto pohané, budto slu- 
zebnici, aneb svobodni; a vsickni jsme je- 
dnim Duchem napojeni.“. Jsme-li tedy t- 
dové jednoho téla a synové Bodi, jsme i 
vespolek bratii amame pred Bohem stejna 
prava. Krestanstvi necini skute¢né zadného 
rozdilu v Glovééenstvu. \VSem podava stejné 
ucenf, vSechny zavazuje k zachovavani téch 
ak prikazani, vSem piikazuje stejnou 
asku. 


okrada Glovéka o jeho osobnost zneudivajic 
ho co hmotnou véc a éinfc z ného pouhy 
majetek. — Jediné cirkev katolické miZe 
se vychloubati, Ze odstranila otroctvi. Dé- 
jepis jest toho dikazem, Pohlednéme je- 


Pravé tim ale zavrhuje a odsuzuje — 
porobu, onu skyrnu lidského pokoleni, jenz ~ 


- saat 


 -k RekimaR 


nom k nejmocnéjsim ndrodém starého svéta, 
imanim. Homer i Plato pravi, 
ze Jupiter jen poloviénim rozumem opatril 
otroka, a Aristoteles (Polit. c. I a 8) tvrdif 
primé, ze otrok k porobé zrozen jest a 


proto pry stojivtémzZ poméru k svobodnym 


jako télo k dusi, jako zvite k ¢lovéku. Vime 
jak tomu bylo u Rimané. Otrokyné- polo 
obnazena stala pied velitelkou svou, jez 
_ kazdou chybu bud draténym biéem, neb o- 
strou dlouhou jehlou éili dykou na obnaze- 
nych rukou a prsou své otrokyné krvavé 
trestala. — Jestlize otrok zoufalstvim do- 
hnan pana svého zavrazdil, musel nejen on 
nybrzinevinni jeho soudruhové zemiiti. — 
Pedanius Secundus, jak Tacitus vypravuje, 
byl od svého otroka zavrazdén; dle zakona 
museli vSichni jeho otroci, v poctu ¢tyr set 
bez milosrdenstvi zemyiti. Teprv cirkev sv. 
vykorenila toto ukrutenstvi, ukazujic, Ze 
vsickni lidé jsou ditky jednoho nebeského 
- Otce a vespolek bratii. Nestalo se ovSem 
najednou, aby otroci zbaveni jsouce poje- 
dnou svych vazeb ve své hrubvsti a nevzdé- 
lanosti statu nebezpetnymi nebyli. Kiestan- 
stvi osud téchto nebohych nejprvé tim zmir- 
niti hledélo, ze panim a majetnikim jejich 
za svatou povinnost kladlo, by milostivé s 
otroky nakladali, jelikoz ,u Boha neni pri- 
jimani osob.“ (K Efes. 14, 9.) Tento po- 
gnany stejny pomér k Bohu vedl ik po- 
zn ani rovnosti v ¢lovééenstvu, ovSem v té 
obmezenosti, které jiz prirozené v lidskych 
a spolecenskych pomérech lezi. Tuto pra- 
vou rovnost ¢ili svobodu hledélo zvlasté 
-duchovenstvo vsisnahou upevniti a ruzsiriti. 
Nejdifve vynasnaZila se cirkev onu znamku, 
jez prop usténého otrokaajeho potomky na 
spredeSlou porobu pamatovala, tim smazati, 
-ze téchto propusténci do svého lina pri- 
jimala ai k diistojnostem jim pffstup da- 
vala. Sv. Jan Zlatousty i sv. Augustin stejné 
' gevfrecich a homilifch svych dtrazné otroki 
ujimali. .Sv. Augustin pravi: ,,.Bih sice pra- 
vil k prvnfmu ¢lovéku: Panuj nad rybami 
morskymi a nad ptactvem nebeskym, i nade 
vsemi Zivocichy, kteriz se hybaji na zemi,“ 
(I Mojz. 28) ale nedal mu panovnictvi nad 
lidmi. Pivod otroctvi odvozuje od hifchu 
Chamova a od zloreéenf nad nfm vyslovenym. 
% toho pak uzavird, ze poroba jest nasled- 
kem poklesku élovéka, nikoliv ale jeho pfi- 
rozenosti. Takto vynasnazovalo se ducho- 
venstvo, propusténi otroki vymoci aneb 
alespon smutny jich stay usnadniti a u- 
lebéiti: t 

Rimané i Rekové, ndpodobné i naro- 
—dové némeéti a slovansti povazovali vSechny 


se BAN ed 


zajaté v boji za otroky as nimi ¢0 s otroky — 
nakladali. K vysvobozeni téchto zajatych 
udalo se éasto, ze kfestané za né v porobu 
a v Zaldie Sli, jak to Klement Rimsky ze 
zkusenosti dosvédéuje. Pozdéji hledéla cfr- 
kev zajatych vykoupiti, A hle, i tu se vy-— 
znamenalo duchovenstvo. Nejen Ze vSechno 
své jméni na to obétovalo, nybré i jménf 
chramové;bylof jim v tomto pddu dovoleno 
i posvatnych kostelnich ndédob prodati aza 

ztrzené penize ubohych ze zajeti vyplatiti. 
Nechtéje uvadéti éetnych prikladd, odkazuji 
étendte na déjepis efrkevni. 

Kdyz za éasu tak zvanych tazenf kti- 

zackych veliky pocet od Mohamedant zaja- 

tych krestani v tuhém otroctvi drzan byl, 
povstal ku konci XII. stoleti fad, jehozto 

Glenové Trinitary aneb Mathuriny se nazy- 

vali, jehozto povolani a uéel byl, vykupo-— 
vati zajatych. Sv. Jan z Mathy asv. Felix 
z Valois jsou jeho zakladatelové. Veliky 
papez Innocence III. schvalil a potvrdil toto 
tovarySstvo, jez vSechno své jméni na to 
obétovalo, by zajatym krestanim svobody 
dobylo. Rad ten rozSitil se brzy po celé 
risi Francouské a vice jesté ve Spanhelsku. 
Starala-li se ale cirkev o to, by otrokim dana 
byla svoboda, starala se neméné o to, by — 
se svobodnym svobody neodjimalo. Jiz v 
VI. a v VII. stoleti dany jsou na rozliénych 
cirkevnich snémech pfisné zakazy a zdkony 
a kdyz v VIII. stoleti v Némecku témér 
obchod v otrocfch se vedl, stézoval si Re- 
hor III. na to v listu svém Bonifaciovi za- 
slaném pYikazuje mu, by vSechny, ktefi by 
se prestupku takového dopustili, jako vra-— 
zedniky povazoval a trestal. Ackoli vSak 

cirkev pifisné proti tomute obchodu vystu- 

povala, nemohla prec mu zcela zabraniti. 

Obchod ten dosahl ku konci. XV. stoleti 

nejvétsi rozsahlosti, kdy% po vynalezeni Ame- 

riky zisku a zlatachtivi dobrodruzi o ne- 

Stastné tuzemce jako o dobytek se délili a 

s nimi téz tak nakladali. A tu opét knéz- . 
stvo to bylo, jen% se ujalo prondsledovanych 

Indiaint, katoli¢ti knézi to byli, jenz se ne- 

obavali takovéto hnusné nefesti stavéti se na 

odpor. Bartoloméj las Casas, missionart z — 
fidu Dominikani a znamenity kazatel Mon- 
tesino z téhoz radu kazali verejné a beze 
strachu u pritomnosti samého mistodrzitele 
proti nelidskému tomuto potinanf. Zaro- 
ven i Frantiskani povstali hajice vSemozné 
prav utiskovanych tuzemei, a neobdvali se 
predstoupiti i pred samy tran kréli Spai- 
helskych. Zndma jest obétovné snaha kar- 
dinéla. Ximenesa v tomto ohledu. Nepo- 
Stéstilo-li se cirkvi zameziti zcela obchod 


Oe  Maiieate ee de | 


ten, nebyla to vina papezi a kndzstva vi- 
bee, nybrz pricinu toho hledati musime jinde. 
Pius VII. a Rehoz XVI. kladli vSem pa- 
_ novnikim zalezitost tu na srdce, zddajice, 


by obchod v otrocich zcela byl odstranén. 


- A tak nédm ukazuje déjepis kazdého 
 véku, Ze to byli a jsou mnisi, knézi, bisku- 
pové a papezové, zkratka katolické ducho- 


~, yenstvo, jenz o to starost vedlo, by se vsem 


patiiéné.svobody. dostalo. Vzdy to bylo 
Amézstvo, jez co ochrance utla¢ovanych na- 
rodi zmuzile v boj vystoupilo. Jestli se 
mu to vzdy nepostéstilo, nebyly tim vinny 
zasady knézstva, nybrz ziskuchtivost a ne- 
navist jinych;. cirkev katolické vady svaté 
svych Bohem uréenych povinnosti setfila. — 
Ale jesté jiné otroctvi panovalo v ndérodech 
_ pohanskych, a sice otroctvi dvojfho druhu. 
Minime zde otroctvi v rodiné samé. — 
Zena byla. otrokyni svého muze, déti pak 
byly otroky svého otce, Tak jako zena od 
muze svého dle libosti zavrzena a odstra- 
néna byti mohla, tak bylo i otci dovoleno 
déti své bud uznati aneb je vysaditi a usmr- 
_ titi. Tato dvojf poroba odstranéna jest hned 
na pocdtku ve vSech rodindch ku krestan- 
ské vife se priznavajicich. Krestanstvi sice 
-podrizuje manzelku mudi, ale uklida zéro- 
veh muzZi povinnost, by chot svou miloval, 
ji ctil, laskavé s nf naklddal as ni v ne- 
rozlucném, skrze svdtost stavu manzelské- 
ho od cirkve posvéceném spojeni, Ziv byl. 
_ — Zachtélo-li se v8ak nékterym zavrhnouti 
manZzelky své, byla to opét cirkev, jen% se 
nevinné poflaéenych mocné ujimala a prav 
jejich v kazdé dobé i proti nejmocnéjsim 
panovnikim vérné hajila. Co se-tyée dati, 
mély tyto od rodici svych milovany a dle 
krestanského ndbozenstvi vycviéeny a vy- 
chovany. byti. 

Netoliko otrokim a jinym neStastnym 
hledélo dopomoci duchovenstvo k jejich 
pravu, nybrz cirkev ujimala se i vsech pro- 
ndsledovanych a utiskovanych vibec a ne- 
mobla-li jich zcela obhajiti pred neprately, 
prohlédala alespon k tomu, by chranila jich 
pred prvnimi navaly a vybuchy divoké 
zlosti. Tak povstala ,,uito¢istnd mista‘ Gili 
asyly ; byli to chramové. — Pravo asylni za- 
klada se na milosrdenstvi Bozim, kterého 
vsickni lidé potrebi maji, proéez milosrden- 
stvi 1 svym spolubratiim prokazovati musi. 
Jiz ve IV. stoleti prijimali knéZ{f do sva- 
tyné chramové vgech téch, jenz zde pomo- 
ci a ochrany hledali, chranice je pred libo- 
vali ukrutniki, Leé ne vsichni zloéinci méli 
nalézti ochrany na mfsté posvdétném. Neby- 
Jo to zajisté ucelem duchovenstva, by se 


ujfmalo zlotinci a chrdnilo jich pied za- 
slouzenym trestem; nybrz jeho pozornost 
byla obrdcena toliko ktomu, by se v prch- 
livosti a beze vSeho fadného vyslechu a 
uvdzeni kfivdy nedély. — Z podobné pfi- 
tiny zavedla cfirkev v dobdch tak zvaného 
»pestniho prava mamy ,,mér bod (Gottes- 
friede), totiz aby chranila slabého a bez- 
branného pred hrubou moci a utiskovanim 
gilnéjsfho a ozbrojencho., Cini li se  vSak 
biskupim vy¢itka, ze zavedenim tohoto 
miru si privlasthovali svétskou a vladar- 


skou moc, zapomina se na to, Ze se toto 


jejich poéindni ne se stanoviska XIX. sto- 
leti, nybrz véku tehdejgiho posuzovati musi. 
— Kdyz nejvétsi nebezpeci hrozilo nejen 
jednotlivym méstiim, nybrZ celé 7Si, bylo 
to opét knézstvo, jez s krizem v ruce a 
s divérou v Boha tahlo v boj proti kru- 


tym nepratelim. Attila blizil se vSe ohném | 


a mecem hubé Rimu. — Zédny neosmélil 
se tomuto bi¢i bozské spravedlnosti na od- 
por se postaviti: a hle, tu jde mu slaby 
kmet, Leo Veliky v éele svého duchovenstva 
vstiic a odvrati vymluvnosti svou  jistou 
zihubu nejen od Rima, nybrz i od celé 


‘iiSe. A tyZ papez zachranil Rim pred vadcem 


Vandaliv, kralem Genserichem. NuZe, pta- 
me se, nevydobyl si ten papez zdsluh téz 
0 svobodu vSech obyvateli ? A déjepis po- 
davaé naém podobnych prikladd vice. 


Podobnych zaésluh vydobyli si biskupo- . 


vé tim, Ze si vyzZddali a vymohli od fim- 


skych efsariv prava, by dohlizeti mohli k_ 


tomu, aby se s uvéznénymi a zajatymi 
tvrdé nenakladalo. Biskupové ujimali se 
vady podmanénych nérodi a obyvatelt jed- 
notlivych mést, mirnice vSemozné roz- 
horéenost a krveziznivost vitézovu, po- 
mahajice tim sptisobem vitézi k vitézstvi 
novému ft. j. nabyti lasky a dtvéry pod- 


manénych. — Kde vsak kazdé prostiedni-. 


ctvi, napomfnani a ptimlouvani marné bylo, 
pouzila cirkev duchovni své zbrané: © vy- 
obcovani z cirkve, kletby cirkevni a inter- 
diktu. — Tak stalo se, Ze éetni a mocni 
narodové dobrovolné se utikali pod ochra- 
nu papeziiv, ze v rozli¢nych zaélezitostech 
rozsudku hledali v Rimé, Ze niéehoz ne- 
podnikli, dokud by s hlavou cfrkve se ne- 
byli poradili uzndvajfce ochotné papeze za 
radce a soudce. 

Papezové skrze tazeni krizacké dale 
napomahali k svobodé celé Evropy. Pape- 
zové dobye nahlizeli, Ze Muhamedani ve své 
fanati¢nosti se nikoliv nespokojf s podma- 
nénim zem{ vychodnich, nybrz rozkotavSe 
rie vychodnf, 


se téZ pokusi podrobiti si 


svobodé. — Tak jako 


‘ 


lo, bylo by téz po nas{ vzdélanosti, po nasf 
ekové po padu Ca- 
rihradu klesli y hanebnou porobu, byli by- 
chom i my oloupeni o sv4 préva, o svou 
svobodu, a po zniéen{ vSech vzdélavacich 
istavi v hlubokou nevédomost uvrzeni. — 
Hrozfef toto zlé odstranila tazen{ kiizacké, 
kterymiz moc pilmésfce zlomena jest, tak 
ze nemohl vice vlddu syou v zdpadnich 
zemich rozsiriti. — Ponévadz vSak tato ta- 
Zeni pivod svij v Rimé a v duchovenstvu 


-vibec majf, ma zajisté Evropa za svobodu 


a civilisaci svou zvlasté knézstvu dékovati, 
af nic nedime o jiném uzitku, jenz z to- 
hoto podniknuti pro vSechny staty v Evropé 
vyplynul. 

Kdo jiny zachoval uménf a védy pred 
upInym upadkem a zahubou, nez-li katoli- 
cké duchovenstvo? A kdyz tomu tak, zdaz 
nevydobylo si novych zasluh o obéanskou 
svobodu? Jako totiz nikdo v pochybnost 
brati nebude, Ze nevédomost a povéra vzdy 
byvaji pomocnicemi a podporami krutovla- 
dy a otroctvi, tak i‘nikdo upiiti nemize, 
ze postupné yzdélani v uméni a u védach 
velkého ma vlivu k upevnéni a zachovani 
svobody. Knézi, zvlasté pak mni8si byli to, 
jenzZ po rozkotani rimské ¢fSe mezi nevzdé- 
lanymi vse jen hubicimi ndérody vyhradné 
s védami se obirali, a v klastefich téch 
nejkrasnéjsich pamatek a zbytki dievnéj- 
$i vzdélanosti zachraénili. — Duchovenstvo 
to bylo, jenz u prostied divokych narodi 
Skoly zakladalo a je vzdélavalo; ducho- 
venstvo podporovalo pokud mohlo kazdé 
uménf, jako stavitelstvi, malffstvi a sochaf- 
stvi ve svych chramech; knézstvo zanecha- 
lo potomstvu prvni kroniky; ono to bylo, 
jez vSechny znamenité a proslulé muZe vy- 
chovalo — a tu se mize nékdo osméliti 
osocovati jich, ze jsou obéanské svobodé 
na odpor? — Duchovenstvu se téz vytyka, 
ze netoliko samo neyzdélané zistalo, nybrz 
vsemozné i nevédomost kolem sebe rozsi- 
fovati hledélo, aby pry lid tim spfse v 
slepé poslusgnosti a poddanosti udrdzelo. 
Takovymto pdnim nechceme nic jiného 
odpovéditi, nez Ze bud sami nevédomci v 
déjepisu aneb, co vice pravdé podobno, 
zlomysini utrhaéi jsou. Co se tyce pove- 
ry, vidime, Ze cirkev to byla, jez nejvice 
ji vyhladiti usilovala. Pripomindm zde to- 
liko XVI. a XVII. stoleti, kde snahou du- 
chovenstva zruSeny jsou hrozné zakony 
proti carodéjnikim a ¢arodéjnicim. — _ 

Ze yvseho toho nasleduje zfrejmé, ze 


duchovenstvo bylo a jest vZdy podporou : 


3 oe B67 
‘H8e z4padnf. — Kdyby ale se to bylo sta- 


pravé obéanské svobody a prdév narodnfch. 
Déjepis presvédcuje nas, ze knézstvo vie- — 
mozné otroctvi vyhladiti hledélo neustdva- 
jic v poéinani svém, kdyzZ se mu toho i 
cele nepostéstilo. Knézstvo bralo v ochra- 


nu vsechny prondsledované a utiskované 


otvirajic- jim chramy a svatyné, kde bez- 


peci nalezli pred protivniky. Duchoven- 


stvo tobylo, jez u prostted krvavych boji 
a pitek svaty mir a pokoj pfikazovalo a 
Zadalo; ono to bylo, jenz hrdému vitézovi 
a podmanitelovi s vdznosti v ttrety Slo a 
prostrednictvim neboli primluvu svou od 
podmanénych mnohych nehod a ukrutnych 
tresti. odvratilo a naproti tomu zpupné 
manstvo v povinné poddanosti wudrzeti 
hledélo hajfe prav vSeobecnych a spoleé- 
nych. Knézstvo bylo koneéné jedinou ochra- 
nou a podporou véd a uméni a to za éasii 
nejsmutnéjsich. Ono to bylo, jez povéry 
vykoreniti usilovalo. — Kdyz vSe to uva- 
zime, nalezneme, jak lzivé a zlomyslné jest 
soéeni vsech téch, kteri duchovenstvo za 
nepritele prav a svobody . naérodni mezi 


_lidem vykriéeti hledi. — Jakych zasluh si 


knézstvo ziskalo 0 narod ¢esky, a cojemu 
narod nas dékovati ma, jest vibec povédo- 


' mo. Prosime kazdého vérného katolika a 


| vlastence, by nedaval sluchu zlomysinym 
nepratelim svaté cirkve a tudiz i vlasti. 


dace 
Narozeni Pané. 


Ty noci syaté, blazena, 
kde srdce nase jeslemi, 
ty noci ySechném milen4 
kdo Krista ctéji na zemi. 


Ten zvontiv zvuk se veselfi 
po horach, v kazdé roviné, 
on vsecka srdce podéli 
v pozemské Stastné dédiné. 


Jak radostné dnes okénky 
téch chysi blaho prosvita, 

ona se sméjou na plénky, 
jez nebe Panu poskyta, 


A hvézdny vénec na nebi 
éarovny tvori krasy lem, 
vse kolem Otce velebt, 
ze Syna poslal lidem ysem, 


Chram Pané dnes den svateénf, 
kde srdce lidské Zalmem je, 
a u vite kdo stateény — 
ten plesé a se raduje, 


rie 


Kya srdee. nase jeslemi 
- gistane vadycky pro Krista, 
pak Stastni budem na zemi 


a v nebo vejdem dojista. — 
Fr, Al. Lhotka. 


Vira. 


Ve hrdém letu duch se nese 
v nesmirné svéttiv prostory ; 
vyskoumat chce, co oku skryto, 
téch tajnych divi hovory, 


Uzavien v tuhou vazbu téla 
_ % téch vysin kles4é zpatky zas; 
¢o vyskoumal? O velmi malo, 

_ jen skroyny zméyil slunci éas. 
Coz nejsem nic, coz nejsem panem 
téch Sirych svéta konéin ji? 
coz zavrend jsou oku mému 
té knihy slova tajemné ? 


Coz mne ma navzdy tajno byti, 
kdo ten, jenz fidf slunci béh, | 

kdo jest ta v trojim jedna bytost 
yzyvana vroucné ode vsech? 


Ve zmatku tom ziim hyvézdu plati, 
prejasnou hvézdu viry mé ; 

do srdei blahy poklid leje 
uceni jeji vznesené : 


»Na draze ctnosti stale kracej ; 
zde budiz zem tvym dilem jen — 
tam poznas vse, co skryto nyn{, 
az duch se vznese — syoboden.“ 
Ant. Kosina, 


Zajimave obraceni na viru. 


 Rozliéné listy prinesly pred nékolika 
mésici zprévu o obrdcent Jana Felldina, 
véda rodem, Luterama nabozenstvim, jenz 
pred dvéma rokoma byl tdem_ kralovské 
zivotné straze jezdecké ve Stokholmé, po- 
zdéji pak porucikem papezské armady. Na- 
sledkem zairfjovych udalosti léta 1870 do 
Svéd se navrativ, pro ndvrat svaj k sv. 
materi cirkvi do vojska Svédského prijat 
nebyl. Dansky cirkevnf list uverejnil nynf 
tento zivotopis mnoho zkouSeného obracence: 
Felldin neni rodnéjméno tak nazvaného 
konvertita Svedského; tézZ pojmenovani po- 
dle drevnéjsiho hlavniho statku déda, ro- 
zeného Cuda, ktery po’ odstoupeni Cudska 
Rusim r. 1809 z patriotismu vlast svou 
ostaviv do Svéd se pfestéhoval, jak se 


= BBS 


udavé, nenf zevrubné. Aviak z nézného 
ohledu k zivoucim jesté prdtelim preje si 
obrdcenec, aby na ¢as podlé pravého jména 
a rodu obecenstvu nezndmym zistal. Nar. 
28. zitf 1844 v Herndsandu ve Svédech, 
ztratil jiz v 10. roce otce, jenz vojenskému 
stavu patiil. ,Zachovdvej prikdzdnf Bozi a 
chovej éest kiNejvyssimu“ znéla slova umi- 
rajiciho k jeho synu Janu. Ledva vyspév 
vstoupil po piikladé starsfho bratra do na- 
mornické sluzby, jiz vsak k doléhavym 
prosbém matky své opustiv za kadeta do 
pozemského vojska v Stokholmé dal se via- 
diti. Bratra jeho totiz potkalo neSstésti na 
mori, vice bratri a sester jiz diive mu 


zemyrelo, tak ze zustal jedind¢ékem vdovy, 


jejiz laska mateiska stalého na mori nebez- 
peti se lekala. O prazdninach r. 1862 zu- 
castnil se mlady kadet v morské plavbéna 
daleky sever, kteraz nakladem soukromym 
z jeho rodisté k pozorovanf slunce o ptlnoci 
podniknuta byla. Od této noci mezi 24. a 
25. éervnem, v niz vychod a zapad slunce 
v jedno spadaji, a slunce, mésic i hvézdy 
v stejny Gas na nebes klenbé pozorovati 
Ize, pocita se zacatek nasledujiciho obratu. 
Ona velkolepa a velebna hra pifrody uéinila 
ohromujic{ dojem na celou spoleénost a ji 
v slavnostné vazné naladéni uvedla. Obdi- 
vovali se vznesenosti stvoreni, velebili vSe- 
mohoucnost Tvtrcovu a posléze rozpredl se 
Zivy hovor mezi jednou kat. rodinou z Fran- 
couz a mladym kadetem o velkém poétu a 
rozdilu nabozenskych vyznani. 
muz védél ze svého katechismu o katolické 
cirkvi jen to, ze pry obsahuje hnusné nauky. 
Rozpravou priveden byl k jinym myslénkém 
a nahledim Zadostiv jsa blize s kat. nabo- 
zenstvim se seznamiti, uzeji prilnul -k oné 
rodiné a jako ve dnechjndvratu soumrak za- 
chazejiciho slunce jiz vice avice pozorovati 
se dal: tak na obrat prokmitalot temnotou 
nabozenského jeho poznani jasnéji a jasnéji 
svétlo bozské pravdy v kat. cirkvi. Vrativ 
se dlel jesté néjaky ¢as u  oné rodiny v 
Hernésandé. Brzy oteviel se matce s pochyb- 
nostmi svymi ayprosiljio radu. ,,Milé dité, 
z lasky-li k Bohu pravdy hled4s, naleznes 
ji zajisté. Nebozka matka pravila mi, Zei 
jinovérci spaseni byti mohou a proto Ze si 
jich méme vaziti“ Slova tato dodala mu 
‘chuti k dalsimu zpytovanf. S velkou radostt 
cital v Segurové spise ,Otazky a odpovédi,“ 
kteryz od svrchu zminéné rodiny ve svéd- 
ském prekladé k vlastnimu pouéenf obdrZel. 
Nez nedlouho na to vznikl v ttrobé jeho 
prudky boj proti milosti a lep&fmu poznani, 
jen% vnéjsimi okolnostmi Ziven byl. Vyzna- 


La 


Nas mlady — 


- 


ot, Oe 


' postupoval pomérné velmi 


mendvaje se ve vem nad své druhy, zje- 


dnal si zihy pifzeh svych ptedstavenych a 
rychle. Brzy 
poznal také mladou Slechti¢nu, jejfiz otec 
tim ochotnéji k zasnoubeni svolil shledav 
v ném vytetné schopnosti, jez slibovaly 
skvélé vyhlidky do budoucnosti, Véci ty 
ovsem byly s to, aby z hlavy mu zaplagily 
myslénky o nabozenstvi. Mimo to staly se 
mu v nynéjsimjeho Stésti pochybnosti, jez 
proti jeho vali se mu vtiraly, nepohodinymi 
a nesnesitelnymi. Zamyslel zcela zapuditi 
je, vSi mySslénky na obracenf chtél se zifci. 
NeSlo to vsak. Shanél se po radovankdch 
a rozkoSech, v riznych zdébavach hledél u- 
kojiti svou mysl. OvsSem nabyl tim klidu, 
avSak jen potud, pokud ve dnea veéer sluz- 
bou a veselostmi se zabavoval. NeZ% v noci 
vracely se mu vSecky tizfcf myslénky a po- 
chybnosti a zaplaSovaly spdnek a klid. DuSe 
i téla rozdrazdénost uvrhla:ho na 1lizko, 
z néhoz po delsi dobé télesné a z Casti i 
duSeyné pozdraven byv vstal. Poznal v ne- 
mocnici pri pokojné rozvaze, ze blaznovstvim 
jest shanéti se po radovdnkach, aby vnitini 
duSe boj zahnan byl. Kazdym spisobem 
uznati musime v tom zvlastni tizenf Bodi, 
ze duSevné trpici pravé y tento éas truchli- 
vou zvést 0 tmrtf matky obdréel, s nf vSak 
i list, jenZ mu nebeskou ttéchu viil. Mat 


-joudila se v ném dva tydny pred smrti v 


uchvacujicich slovech a dvé hodiny pred nf 
dolozila: Zdrav bud, nejmilejsisynu ; Bah 
ti pomozi, Bah bud s tebou, Buh té chran! 
PoslyS nynf: kde pravdy naleznes, prijmi 
ji bez rozpaku. V _ hodiné smrti patiime 
jasné.“ Tato slova zaézraéné ho dojala, tak 
ze tmysl v ném uzral, budoucné vsech ra- 
dosti se stiici a dtive od zdpasu neustati, 
nez spocine v Bohu. Nejprvé navstévoval , 
pokud mél éas a pfilezitost, kat. bohosluzbu 
ve Stokholmé a pozorné naslouchal kézani 
tehdejsfho missionaérského fardte Moora. U 


jeho nastupce Bernharda, rozeného Elsasana, 


prihlasil se k vyucovani. K svému_ studiu 
a sebepoznani dostal Méhlerovu symboliku, 
jiz pod navodem knézovym mnoho pile vé- 
noval. Posledni pochybnosti o pravdé kat. 
nauky odstranény byly étenfm polemického 
spisu. Lutersky biskup Fahlkranc uvefejnil 
asi pred 20 lety po svém navratu z Rima, 


- kam se odebral za zvlaStnimi svymi studiemi, 


pod titulem ,Rim difve a nyni* dilo, proti 
némuzZ Bernhard vydal spis ,Pravda kat. 
cirkve* ve trech svazcich, kde biskupa vétu 
za vétou vyvratil. Fahlkranc neodpovédél. 
Konvertend hotov byl prestoupiti do kat. 
cirkve; Premohl tedy vitézné vnitini dusev- 


§ 


ni zdpas, nastdvala mu viak jesté krusnd 
zkouska. Jsa poctivcem povazoval zenich 
za Svou povinnost, ozndmiti otci nevéstiné 
svij umysl. Namlouvino mu, nedal se pre- 
mluviti, proto zasnoubenf zruseno. Nevésta 
nesouhlasic s otcem skonala mezi rokem. 
Vyuéovant bylo ukonéeno. Dle statnich 
zikoni bylot ohldsiti konvertendovi vystou- 
pent z cirkve u kazatele jeho pluku. Vée- 
obecnd nevole povstala, kdy% v Stokholmé 
0 tom prohteslo. Tot opét, praveno, dilo 
»chytré lisky,“ jak vysoky jeden tiadnik 
farate pojmenoval. Aby oklamanému a om4- 
menému konvertendovi hlavu napravili, po- 
slali ho po fadé k péti luterskym kazate- 
lim. Prynf étyti nad4vkami kat. cfrkvi 
znechutili mu prvn{ hodiny vyuéovani. Paty 
jinak si poéinal. Hledél zcela klidné odha- 
liti bludy kat. cirkve a dokdézati pravdu 
luterské nauky. Kdyz mluvili 0 nejsv. Sva-— 
tosti oltdini a kazatel na nékolik otdzek 
vyhy bayou dal odpovéd: ,V tomto ohledu 
mizete vériti, jak chcete; ja protestantsky | 
the°log davam vam dovoleni,“ konvertend 
mél toho dosti. Kdy% po téchto rozkotanych 
pokusech pri timyslu svém setrval, prekda- 
Zeli mu ve étenf kat. spisi, o éemz listy 
zvéstovaly. Mezi tim doslech] hroznou tu. 


_zpravu staritky a svobodny jeho ujec, jenZ 


ho uéinil dédicem svych statka, i on snazil 
se piisobiti ve svého sestrence, vSak na- 
darmo. Ndsledkem toho bylo, Ze byl vydé- 
den. Aby co den nékolikrate na souboj 
vyzyvan nebyl, vystoupil stihany z vojenské 
sluzby, pri ¢emz mu slibeno jest, ze pre- 
stoupiti mize v sluzbu v kterykoli ¢as a 
to v hodnosti, které v cizf sluzbé by do- 
sthl. Po té slozil v Stokholmé 21. zati 
1868 kat. vyznani viry a opustiv po tydnu 
0 narozeninach ot¢éinu, vstoupil do papez- 
ské armddy. Pod plukovnikem Charettem 
postoupil za porucika. Dne 20. zafi m. r. 
tak se proti Piemontanim vyznamenal, Ze 
ozdoben byl od sy. Otce radem sv. Rehore. 
Propustén byv ze zajetf odebral se poéat- 
kem tohoto roku pln radosti do milované 
otciny, kdy4 mu byvaly jeneral pfijeti do 
vojska slfbil a s4m korunn{ prince Oskar 
prostrednictvim se mu proptijéil. Nez, jak 
horce se sklamal! Kdyz jeneralovi se pred- 
stavil, ohldsil mu tento, Ze ho pfijmouti 
nemtize. Poukdzav na psani dostal v odpo- 
véd: Nemyslil jsem, Ze prijdete. Korunni 
prine pfislfbil, ze vseho u kradle se pokusf 
a v osmi dnech vysledek mu oznamf. Tento 
zél: Dosazen{ v nejsey. posddce, tri leta 
bez platu, pak roéné padesat tolari. Toho 
se ztekl porucfk a prosil jenerala, aby. ho 


the 


£ 


< 


, 


a 


Bs 


prijal aspon za sprostého; avsak ani to mu 
nebylo dovoleno. ,,Dejte si vystaviti vysvéd- 
' Geni, Ze pro vyznani své kat. nemizete na- 
byti ve Svédské armddé zaopatieni, a jdéte 
s timdo kat. zemé,“ radil jeneral. , Dobe, 
Excellencf, prosim nejposlusnéji o takovy 
_ list.“ ,Poraditi. vim mohu, nikoliv ale list 
- napsati.“ Déle, ,ve vasem prospéchu ‘jest, 
— abyste Svédy co nejdifve opustil.“ 
Oklamany nahlédl, ze svobodv, jichz 
‘r. 1869 katolikim svédskym se dostalo, 
_ jsou jen na papife a mél za nejlepsi, jako 


_ psanec viast opustiti. S psanim u zminéné |, 


formé od fardte slogenym a od vrchniho 
naméstnictvi, jakoz i od rakouského a fran- 
couzského vyslanectvi potvrzenym, spéchal 
nejprvé do Rakous, byl vSak k ndélezu mi- 
nisterskému odmrstén. Posledni éas travil 
navstévou ve Vestfalich, odkud se vybral 
do Francie. Mimo materstinu mluvi néme- 
cky, francouzsky, Spanélsky a anglicky. Jeho 
‘milostna povaha dobyvé mu prizné vSech, 
kdoz ho znaji. Zboznost, s jakou pritomen 
byva obéti mse sv., budf obdiv. V Rimé 
zaslouzené medaille a rady nosf na ‘¢etizku 
papalinovém, mezi nimi malinky kYizek. 

Bah raciz udéliti mu milost vytrvalosti 
a vésti cestou, na které by svému Spasiteli 
aZ do konce vérné slouZil! M, 


Znélky. 
vin. 


Na zeleném sadé milo kviti vont, 
libé podivani pln4 raze skyta, 

a na stromé oko rado vétve vita, 
any ovocem se hojnym k zemi klonf. 


S nebe blahy cit se ve hrud jemnou roni, 
kdy den mlady na blankytu sluncem skvita ; 
duse réda na obloze hyézdy éita, 

rada slyché piseh, kterou haje zyoni. 


A toz duch mij blahem jas4, nade svéty 
perutémi lasky nebes uneseny 
a vidouci svatych dusi v raji kvéty. 


Blaha neznaém pak ni miry ani ceny, 
nebestany slyseti a vidét moha, 
jezto laskou slavi lasku svého Boha. 


IX. 


Bloudem zovou mne a spilaji mi bloudi, 
jimz Bih slovem holym — vira planym klamem; 
z nichZto jeden v kalu, druhy v sobé samém 
ysebozskou moc vidi —- do nicoty loudf, 


Bloudem zovou mne a,lehce o mné sondf, 
Ze smim, neschyleny plané pychy mamem, 
zat se k Bohu, jenZ mou dusi ¢ini chrémem 
Lasky své a svéti, co mym nitrem proudi.. 


Spilejte mi blouddv pro tu viru moji, 
zloreéte mi, ze velebim svyého Boha, 
jenz mé blahem svoji vééné lasky koji. 


Necht si mne kletbou zloba vase slohé ; 
vira m4 na pevné skéle lasky stojf, 
a j4 plesm pro ni — potrpéti moha. 


x 
JEsu mij, m4 duse v bolném tone pladi, 
vidouci Tvych slzi a Tvé krve proudy, 
procezené darmo za ubohé bloudy, 
za zbésilé syny a plemeno dra¢i. 


Slovo Tvé je pravda, a lez svétem krati, 
rouha se Tvé ldsce, tupi Tvoje soudy, 
na Tyou hlayu meté kameni a hroudy 
a v Tvém nitru svatém ostépy své maci! 


Ostépy své mati — svoje ostii meée, 
prorézi Ti srdce, — tidy Tvoje seée — 
a lid lasky Tvoji na zahubu vleée. 


O mij JEsu! Ty mé — ja Tvé vidim hote 


6 naué mne tichosti Tvé a pokore! | 


Vac. Stule. 
DOPIS YY. 


V Praze 22. prosince 1871. 


(Ditvérné slovo k étendrtim.) 
Cislem timto dokondvame netoliko jeden 
rocnik, alebrz celé desitileti , Blabovésta.“ 
Nynéjsi vydavatel a redaktor, byv r. 1861 


; Spoluredaktorem, prevzal pocinaje 5. lednem 


1862 odpovédnost a samostatné vydavani 
»Blahovésta‘ z rukou velezaslouzilého za- 
kladatele t. listu, vd. p. probosta. V. Stulce. 
Predplatiteli bylo tehdaz nemnoho, poéet 
jejich vSak zrostl a pak zase klesal dle toho, 
bylo-li vedle , Blahovésta“ jiného listu jemu 
podobného. V nérodé nasem jest totiz jisty 
pocet horlivei, kteryz rozmnoziti pres vse- 
cko usili nelze. Ti podporujf kazdé nové 
podniknuti vsi silou, tak ze znendhla zapo- 
minaji na starSi zavody neméné dobré. 
»Malo nas!“ vyznalijsme o Blahovéstu vloni 
a letos dokladéme: ,Méné nas,“ tak Ze prf- 
jem sté#i jeSté staci na zapravenf vydaji. 
A tyto nejsou malé. Tak na pr., abychom 
jen jedno podotkli, arch tisku, za ktery je- 
Sté r. 1866 poditano bylo 29 zl., stoji nynfi 


bez mala 36 z]. A pfredplatné zistalo, jak 


a mé sizy tekou ve Tvé lasky more: Be 


p 


: 


_budou. 


i lovstvi Geském bude vestiedu dne 


byvalo od prvopotatku, kdezto byval papir 
1 tisk lacinéjsi'a nebyvalo ani nékterych 
vyloh, na pt. dané ,z Zivnosti.“ Kdyby re- 
dakce nevedla se zdarma a kdyby viichni 
velecténi pp. spoludélnfci prfslusného hono- 
réru_ zAdati méli, nezbyvalo by, nez dalai 


vydavani bud zastaviti anebo predplatné zvy- 


Siti. VSak zvySeni predplatn{ ceny bylo by 
na zdvadu valnéjsimu rozsfren{ a snad i prt- 
cinou upadku ,,Blahovésta,* jehoz posavad 
nutné jest treba a jenzZ pomocf prednich 
Spisovatelii nagich stale se zdokonaluje, tak 
ze jednotlivé roéniky ceny své nepotracejf, 
nybrz i po letech ¢tendrim milou zabavou 
Ponechavame tedy jesté na piisti 
rok nepatrnou cenu predplatni v té nadéji, 
Ze se pratelé naSsi pricini o rozmnozent pred- 
platiteli a tim io udrzenf a rozkvét to- 
hoto ve svém sptsobu jediného éasopisu 
katolického. Cistym vynosem jsou zbyvajfei 
rocniky, kteréz opét jako za minulych let 


darem dame mladému duchovenstvu nasemu. 


KRONIK A. 


Z Prahy 23. pros. U Véech Svatjch 
na hradé budou se zitra o 11. h, v noci 
u pritomnosti J. Eminence nejdist. p. kar- 
dinala konati cirk. hodinky (Matutinum a 
Laudes) o Narozeni Pané, naéez o pilnoci 
slayna zpivana m&e sv. slouzena bude, (ja- 
koz i ve vSech farnich a klasternich chra- 
mech). Na tsvité o 7. h. bude zpivand 
ranni mse sv., o pul 9. h. éeské kazani, 
vy 10 h. ném. kazani, v 11 h. bude J. Bmin. 
nejdist. p. kardinal slouziti pontifikalni msi 
sv. Odpoledne o 3. h. budou tamtéZ ne§s- 
pory, pak privod a oféra ve prospéch zdej- 
Siho ustayu chudych — VY ttery o slav- 
nosti sv. Stépdna bude J. Emin. p. kardi- 
nal slouziti v 8 h. rano tichou mSi sv. ve 
farnim chramé wu sv. Stépdna na Novém 
mésté, kdez bude téhoz dne v6h, mé&e sv. 
s exhortou, v 9 h. zpivana ranni, v 10 h. 


_kazani, v 11 pontifikalni mSe sv.; odpoledne 


o 3. h. neSpory, pak kaézani a pozehnani. 
*_* Poboznost 40hodinnd bude se sla- 
viti od 26—30, pros. u sv. Salvatora v se- 
minafi, 31. pros. t. r.a od 1—4. ledna 
1872 u Milosrdnych sester pod Petiinem. 
*—* Katolicko-politickd jednota A- 


since v 7h. vecer konati obéasnou schizi 
svou v mistnostech Katolické besedyt Pri 
té prilezitosti bude p. hrabé Jif Buquoy 
miti feé slavnostni za pricinou jmenovin 
Jeho Svatosti papeze Pia IX. Mimo jiné 
predméty bude se ve schiizi této jednati 


eT Aneto 


téz 0 zifzen{ zAlo%ny. Clenové jednoty jsou 6- 
pravnéni kazdy jednoho hostado schiize uvésti. 
Z Elsasu. V piedeslém isle zminili 


jsme se, Ze knézstvo katolického Elsaska 


zastupujici milion katolika, zaslalo zvlastni 
pripis cfsari némeckému, v némzZ mimo ji- 
né zdda, aby svoboda tisku —i jim byla 
udélena. — Vyrizeni zidosti té dostalo se 
obyvatelstvu Elsaskému 6. prosince sptso- 
bem, jakého v skutku jen liberalismus doby 
nasi schopen jest. 


Sifovani berlinského listu 
ohvodu Elsags-Lothrinském. 

Z Rima. Nas krajan, dr. Karel Janig, 
rektor na sv. poli u Vatikanu, nalezl v ne- 
vydaném posud rukopise barevné vyobrazenf 


,»aermania* vV 


Vynosem totiz nejvyS- 
Siho presidenta zapovida se prodej i roz- — 


a podrobné vypsani oltdre sy. Vaclava vsta- 


rém chramé  sy.-Petrském i povoleno mu 
dotéeny nalez vydati. Na onom vyobrazeni 
nalezi se kromé sv. Vaclava, té%Z sv. Cy- 
rill_a Method, Karel IV. a biskup Hinko 
Olomoucky, nad nimi pak Rodiéka Bozi s 
Jeziskem. Drahocenna tato pamatka vyjde 
tiskem ve prospéch opravy chramu, pri némz 
dr. Jaénig rektorem jest. — Sv. Otec jest 
tipiné zdrév, — eases 
Z Italie. ,, Viktor Emmanuel a Rim.“ 
Pod timto ndzvem prindsi timsky Casopis 
»Frusta* v ¢. 244. élanek, vnémz hledi do- 
kazati, Ze prese vSechny uredni a poloured- 
nf zprévy kral na dobro do Rima pre- 
sidliti nechce z divodiv rozli¢nych. Mezi 
jinym vypravuje v ¢Clanku tom o vystupu, 
jenzZ se mezi kralem a finanénim ministrem 
Sellou prihodil. Sella hledél krale lichotivy- 
mi a umélymi divody premluviti, aby do 
Rima se odebral a parlament trinni reci za- 
hajil. Kral jej néjaky ¢as pokojné poslou- 
chal, naéezrekl: Vy mi o ni¢em nemluvi- 
te, nez osamych danich, poplatcich, taxach, 
prirazkach, olupovani mnichtv, jeptisek, 
kosteliv, o ni¢enf slavnych pamatek fim- 
skych“; nacez Zidlici prudce 0 zem mrstiv 
rozhorlené zvolal: ,,Nikoli, do Rima nepa- 
jdu, neb mi vice zalezi na trinu a rodiné.‘ 
e se ministr po téchto slovech co nejdit- 
ve vzdaliti hledél, snadno Ize si pomysliti. 


_,Frusta“ konéf ¢lanek takto: ,,Veliéenstvi! 


Ginfme sice, co sv. Pavel kaze ,,budte po- 
slugni svych pantiv‘; prece vsak Vasemu 
Veligenstvi radime, abyste od trinu odstra- 
nil éeladku, nemajicf ani cti ani svédomi, 
zapudte ji beze strachu, nevétte tém, kteri 
se vam kori ale chtéji, aby s poslednim nej- 
vyssim knézem zhynul té% posledni kral. 
Raciz V. V. pripomenouti si, ze markyz 
Ridolfi, vychovatel korunniho prince To- 


skanského po 10 let na velko-vévodském 


dvofe Zil, a poté 27. dubna 1859 — mezi_ 


prvnimi byl, jenz pro vypovédéni rodiny 
panujicf z Toskény hlasovali. Podobné pre- 
mnozina'Vasem dvore smyslejia budou pri- 
klad onoho zrddce ndsledovati; chtéji, aby 
V. V. do Rima se odebralo, ponévadz V. V. 
a celou panujici rodinunenavidéjf; ucel je- 
jich jest vyvracenf vSech trind. 
- *—* (QO stavu nové zvolenych bi- 
skupai). Sv. Otec pravil k nové jmenova- 
nym biskupim: ,Myélénka jedna kormouti 
utroby mé. Nevfmt, bude-li vim mozno y- 
_ bytovati se v sidlech uréenych a naleznete- 
li tam, z Gehoz by jste Zivibyli.* V skutku, 
mnozi z novych biskup& nuceni jsou v do- 
mech soukromych bydla si hledati, nebot 
taz vlada, kterd prohldsila povéstny ,,zdkon 
garancie,“ nyni ani holych zdi byvalych re- 
sidenci jim nechce ponechati. Jinf opétse 
presidlili v mista mal& a nepatrna, poneé- 
vadz jest jim vécf zhola nemoZnou, aby 
od vlddy, kter4 se také ,katolickou“ nazyva, 
jen malinkého dobyli piispévku z onoho 
mnozstvi, o které ona je ve své znamé do- 
broté a starostlivosti oloupila, aby s nich 
»Jen shala starost vezdejsi;“ jinym slovem, 
aby ucpala diry rozedraného sdéku statniho. 
A co naleznou nové jmenovani biskupové 
v obvodech cirkevnich jim vykazanych? 
Naleznou tam vladou zrusené ‘rehole, zbo- 
rené aneb téelim svétskym vénované klaste- 
ry; nenaleznou tam niéehoz, nez Skoly boha- 
prazdné, chramy protestanské, a dale mnoz- 
stvf domt, reéenych ,toleranénich.“ Vsude 
se setkaji s novinami, kterym nic vice sva- 
tym neni, které ztejmé vyzyvaji k odpadli- 
ctvi od naboZenstvi i Boha, a jimz princi- 
pem nejvyssim jest nemravnost. V_ diecé- 
sich svych naleznou misto titadi vladnich 
viky Zravé, kterfse domnfvaji, ze nejvySsim 
jejich téelem jest, aby odfrali poddané a 
tryznili klerus. A co si poénou papezem 
jmenovani biskupové? Uéini co nékdy a- 
postolové, kdyz je Pan v ttad jejich po- 
volal: Nasledujte mne, chci, abyste lovili 
lidi. Jako tito zanechali k pouhému poky- 
nuti Pané siti svych a vSeho co jim nalezelo; 
tak i oni na pouhé pokynuti sv. Otce tam 
pijdou, kam je posila, aniz se budou tazati, 
zdali jim vldda Geho poskytne, z Geho je 
nasilim nejhanebnéjsim oloupila; badou je- 
diné o to pecovati, aby hodné a spasitelné 
zastavali pastyisky titad svij. Zde maji 
liberalové opétny dikaz, ze i tehda bisku- 
pové ,neochabujf,“ kdyz olupovani jsou o 

posledni sousto chleba. 
Z Patize. (Francouzsky lékat 0 z4- 


araku z nejnovéjsf doby.*) Pravite, ctény 
kollego, ze v lékatstvi nemoZno zdzrak zji- 
stiti. Cheete bez pochyby ifci, ze neni moz- 
no v lékatstv{f skoro nikdy uréiti t¢inek 
léku, a sobé uzdravenf nemocného pripiso- 
vati. Ale tvrditi, Ze lékat nemize zdzraku 


/ uznati, byloby, nds pod obyéejného élovéka 


stavéti. Lid véif v zizraky a to pravem. 
Vérti, Ze ten, ktery Govéka stvoril, jesté 
lépe jej znd nez Vy a ja, predrahy kollego, 


pri vSech nasich anatomickych, fysiologi- 


ckych apathologickych studiich. Byloby tedy 


nemoudré upirati Bohu schopnost a moc | 


uzdravovati. Nez Vy teknete: Kdyz ne- 
mocného lé¢ime, nevime, zdali léceni naSim 
osetiovanim, ¢i Bozim prostiednictvim se 


zdarilo. Zde treba uvaziti: Nemocny ma bflou - 


oteklinu na kolené. Vice roka jiz na ltizko 
upoutan, nemtize se ani dost malo pohnouti. 


Kdyz Vy sém se namahate, nemocnym t- | 


dem hnouti, sptisobite ty nejvétsi bolesti. 
Vy vite,.jaka bolest se sptisobi v mékkych 
castech, v klonbech a i v kostech samych. 
Namnoze jest jen chromota ten nejpriznivéjsi 
vysledek, jehoz se naditi mizeme po mno- 
hém a bolestném lééeni, které ¢éasto jak 
nemocného tak i lékate k zoufalstvi pii- 
vadi. Opovazil jste se nékdy takovému 
nemocnému uplné uzdraveni slibiti?  Pri- 
pustim Vam, ze nahodou skuteéného uzdra- 
veni docilite. Nez za jak dlouhy éas? Bylby 
jste mohl fici, ze pred uplynutim pil aneb 
i celého roku nemocny svéhybnosti asvych 
sil nabude? V tomto pripadu, ctény kollego, 
by jste byl z4dného zazraku neuéinil. A 
vsak jednd se o mladé dévée étytiadvaciti- 
leté, které: ma: bilou oteklinu na _ kolené, 
tuberkule v plicich a v Zivoté. Ledzi jiz 3 
roky v posteli. Pres vSechnu pé¢i moudrych 
lékari hlavniho mésta nemoc silné se roz- 
mohla. Ba jeSté vice, nové nemoc téz&f 
nez prvni, zanét pobrisnice, odnimaé vSechnu 
nadéji na uzdraveni. Lékarti opoustéjf ne- 
mocnou, které v poslednich tazich lezf. By- 
ly jf i svdtosti umfrajicich poddny, kazdy 
vzdal se nadéje jen nemocna ne, ktera 5s 
divérou se modlila) — Na tom pohorsujf 
se silni duchové. — Porouéela se zemfelému 
P. Ollivaint-ovi, Glenu Tovarysstva Jezfsova, 
kterého jinf siluf duchové dali zastieliti, aby 
bez prekazky z Boha a nabozenstvi si tro- 
pili posyméch. Jednoho rana zcela zticha 
(nebot /muzi kommuny nebyli  véichni ve 
vézeni¥ prineseno jest télo muéenika do 
kaple Jesuitské, v tridé Sévres-ské: Nuze 


*) Psani tote Dr. Med. Liliévre, élena medicinské 
fakulty v Parizi, je z katol. tydenniku Toulous- 
ského (dle pfekladu Slez. K. Bl.) vynato, 


——————— 


, 
> 

. 
> 


ilémocna ptosila, aby rakve dotknouti se 
mohla, Predstavovali ji obtize, které pie- 
praveni umirajici ve voze by sptisobilo. Ko- 
necné povolili, jelikoz jeji velkou touhu a 
Jeji viru vidéli a vyplnili jejf poslednf vali. 
Prinesli ji tam. Dotkla se rakve a padla 
na kolena. Pak vstalaa Sla zarakvi, kterou 
nesli, a kdyZ bylo po vSem, sla péSky do- 
mii a sice az do ttidy Notre-Dame des 
Champs. A kazdého pak rana, po 9 ani, 
prichazi k tomu m{stu, aby svému_ dobro- 
dinci dékovala. To, ctény kollego, jest u- 
zdraveni, na néz jste nemyslil, a které 
se v zadném pathologickém dile nenachazi. 


- Materialisté nezabyvajf se ani dusf, ani 


modlitbou, ani Bohem, protoze to ani pod 
nozem pytevnim ani pod mikroskopem ne- 
nalezaji. Uzdraveni to nicméné miZete potvr- 
‘diti, protoze je na své vlastni o¢i vidite. 
Uzdraveni{ to neni léky docfleno, vzdyt je 
véda za nemozné pokladdé; prevySuje tudfz 
obyéejné zakony prfrody a proto jest to za- 
zrak. ‘ 

Z Ruska. (Z diec. Vilenské 15. listop.) 
Za polské revoluce 1862 byl Stanislav 
Kraszinski, biskup vilensky, rozhodnym od- 
purcem vzboureni, tak Ze revolucionari okna 
mu vytloukli. V hrozném a désném tomto 
éase pribyl za guvernéra do Vilny povéstny 
Michael Muravéy, nadén jsa neobmezenou 
moci od cadre. Tento jednou za noénfho 
hodovani poruéil, aby biskup Kraszinski 
bez prodleni v palaci jeho se dostavil. 
Vypravenému poslu klidné odvétil biskup, 
ze V noci prijiti nemtze, rdno ale ze k p. 
veliteli se dostavi. Tim rozhnévan, vyhostil 
Muravéy biskupa do Vjatky v Sibiti, kdez 
aZ podnes ve vyhnanstvi ziv jest. Namisté 
biskupové spravuje s jeho souhlasem die- 
cesi stari¢ky. prelat Jos. Bovkievicz. Vyso- 
kych hodnosti lakotny kat. knéz, jménem 
Ant. Niemeksza, povolny nastroj guvernéra, 
byl od tohoto beze svoleni biskupova pre- 
latem jmenovan. Novy tento hodnostar 
povysil za souhlasu guvernérova fardre Pe- 
tra Zylinského a Edvarda Tupolského za 
prelaty; biskupa v8Sak o svoleni nezadal. 
Po brzké smrti Bovkieviczové prevzal Zy- 
linski spravu diecése vilenské a vykonava 
ji dosud, a¢ neobdrzel od fimské Stolice 
potiebného svoleni. — 

Toho éasu k rozkazu guvernérova byl 
biskup diecése minské Adam Vojtkievicz do 
Vilny dopraven a zatéen. Po malo mési- 
cich tamo zemfel. Diecése minska byla 
pak zruSena a odevzdana vedeni Zylinského, 


jenz ruStinu v katolické bohosluzbé zavésti 


guyernérovi slibil, Natisténé jiz knihy ob- 


= , ie Oe <a aoe. . a)? . 
ee : \ i sy é f J 
i 2 2 i ae 5 8 —s 
ior ' 


tadné odevzdiny mu, aby je mezi duché- 
venstvem rozdal. Zylinski rozeslal hned 
tyto knihy podiizenym fardiim s prikazem, 
aby pristé pri bohosluzebnych vykonech jen 
téchto ritualiv uzivali. Na dtkaz poslu- 
Senstvi mélo duchovenstvo do jisté lhuty 
souhlas sviij pisemné projeviti. Kdo nevy- 
hovéli rozkazu, poslini jsou do vilenského 
karmelitského klastera. Zatéenych knézi 
jest tam nyni dvaatricet: nékteri mohou 
slouziti mSi sv., jinym ani to neni dovole- 
no. Mista od téchto duchovnich drive 
spravovana znova se neosazuji: proto ne- 
divme se, ze gubernium vice kat. kosteli 


jiz zavrelo a je pozdéji popim v uzivant 


odevzdalo. Ponévadz wzdalenost Vilny od 
Minska jest zna¢éna, nemaze Zylinski min- 
ské katoliky, jak by si pral, utlaéovati; 
nalezl vSak v mladi¢kém knézi Ferd. Sen- 
ezykovském povolného pomahace. Tento 


muz, aby pro mnohé pfrestupky trestan ne- © 


byl, proptjcil se guberniu za nastroj na 
vyhubent kat. cirkve. Za tim téelem dal 
s1 upraviti Gerveny Sat, oblekl se v néj a 
bedra opdsal meéem. Tak prochazel, do- 
provazen jsa vojaky, diecési a prinucoval 
kat. knézstvo, aby ptisté v kostelich jen 


rusky zpivali, kazali a svdtostmi podle vla- 


dou vydaného ritudlu prisluhovali. 28 du- 


chovnich, kteri poddati se nechtéli, poslani — 


byli na pevnost Bobrujsk, kdez velmi 
aby hlady neumieli, ponévadz Rusové, # 
nimiz se stykaji, pro kat. knéze utrpnosti 
nemaji. Senczykovski vyhnal z téze pti¢i- 
ny 42 knéze do mésta Nésvic a zddny du- 
chovai nevi, dnes-li Gi zitra stejny osud 
ho nestihne. Bazen a hriza panuji vsude. 


Gubernium jedna podle zvile a vyndasi se. 


pri tom jeSté snaselivosti uvalujic vinu na 
odporujici knéze. Pohfichu zachycuji se v 


tenatech ruskych mnozi knézi zvlasté v die- | 


cési vilenské, mnemajice state¢nosti v pro- 
tivenstvich; ale vérici lid odpira pevné no- 
votaém. VSak dlouho-li? — V_ diecésich 
mohilské, minské a vilenské zraSeny jsou 
knézské seminare jiz od osmi let, na 
knézstvi se tam jiz nesvéti, a tou mérou 
klerus znenahla odumira. V diecési zmud- 
ské otevren byl sice r. 1870 seminar, ma 
ale jen 20 chovanci, kdezto diecése pocita 
ptes 700 far. Gubernium ma u piijimani 
do semindre Setriti rozli¢nych formalit: tak 
u pr. rusti ucitelové gymnasia kovenského 
jsou ustanoveni ke zkouSeni kazdého kan- 
didata bohoslovi. — Ze za.takych poméra 
hynou a v sut prechazeji kostelni budovy, 
neifeba podotykati, (Schles. V, Ztg.) 


\ 


bozenstvi). V Kristianii dostavuji se kazdé 
nedéle a% i sta. dobre smySlejicich Luthe- 


+ rani (mezi nimiz i éetné zastoupeni byvaiji 


¥ 


t] 


. utitelové a Gekatelové titadu kazatelského) 
_ kpfedndskdm katolickych missiondra. Pre- 


a 


- he Skandinavie. (Pokroky katol. né- | — pravil tento — ,létajici voly!* Svéted 


\ 


- stoupeni v lino cirkve katolické jsou Casta. 


Nékolik nedél uplynulo, co se tam odbyval 
_ prvni katolicky pohireb (kiiz se nesl v ¢ele 
‘privodu), pri kterém mnozstvi protestanti, 
pohlizejic na obrady, vézné a podcestné si 
pocinalo. V den jubilea Pia IX. vlaly s vézt 
kosteli katolickych mezi vlajkami Norvéska 
a Svédska i vlajky papezské. — V Kodani 
Objevuje se nyni knézstvo v urednim svém 
rouchu i na ulici, jako v zemi katolické, 
aniz se kdo nad tim horsi. Ano i milo- 
srdné sestry, odény jsouce v roucho reholni, 
chodi po mésté a sbiraji darky na vysta- 
venf spitali; pri cemz i v domech prote- 
stantskych laskavé prijaty byvaji. 

Z Ameriky. V Chicagu lehlo cel- 
kem 7 kosteltii popelem, 5 budov skolnich 
a 7 klastert. Cirkev katolicka utrpéla tim 
ztrdtu, které se ceni na pil druhého mil- 
lionu dolarfi. Ponévadz svobodni zednici, 
kter{ vzdy a vSude nepratelstvisvé proti ka- 
tolické cirkvi na jevo davali, také ke ko- 
mitétu patif, ktery zaslané dary k ulehéenf 
bidy mezi pohofrelé rozdéluje, nevere ko- 
mitét zadného ohledu na katoliky. Ani 
dari, které od ostatnich katoliki z mést 
americkych s podminkou zaslany byly, aby 
jen mezi katoliky rozdéleny byly, neudélu- 
je povéstny komitét katolikim. Katolici 
v Chicagu proti tomu bezpravi verejné se 
prohlasili, a vyzyvaji své spolubratry, aby 
jiz nezasilali almuzen a dari na komiteét, 
nybrz k OO. Redemptoristim do Chicaga. 
Svobodni zednici sice uci, Ze se ma kazdy 
lid ujimati neStastnych, a ze nestésti vsechny 
sobé rovny ¢ini, ale neplni toho. Z Balti- 
more bylo zaslano pétvelkych beden pra- 
dla ke komitétu, aby je mezi chudé 
ditky rodi¢i katolickych rozdélil, ale teprv 
na pravni zalobu katolikiim byly bedny vy-, 
dany.. Liza nechce pracovati a nechce se 
podileti na novém vystaveni mésta, nybrz 
zije den ode dne zaslanymi ptispévky. Jme- 
novany komitét vidél se tedy nucena hro: 
ziti vsem, kteri ku praci schopni jsou, ze 
zidnych prispévki neobdrzi, aby hladem 
ku praci pfinuceni byli. Nastala zde kru- 
ta zima, kterd bidu jesté zvétsuje. 

Pabérky. 
47. Létajict voli. 
Sv. Tomas Akvinsxy prochazel se jed- 


se ohlédl, aby je spatril. I vysmal se mu 
onen pro jeho lehkovérnost. Sv. Tomas 
vsak podival se nai pirisné a rekl: ,,Sndze 
jest mily bratte uvériti,'ze vil leti, nezli ze 
reholnik lze.“ 

48. Nelhaii. 

O sv. Athanasiu se vypravuje, ze byl 
prinacen tiklady svych protivniki k utéku, 
k némuzZ uzil lodé plouci po fece Nilu. 
Vrahové dozvédévSe se o tom plouli za nim. 


Dohonivse lodé, na niz se Athanasius nale- ~ 


zal, tazali se, zdali by nebyl daleko Atha- 
nasius? Naéez jim odpovédino: ,,Nenf da- 
leko; chcete-li, mizete ho brzy miti.“ Vra- 
hové 
sy. Athanasiem otocivsi se rychle ploula 


zpét. — Néco podobného vypravuje se o 


sy. Felixu Nolanském. Vrahové jeho potkali 
ho na naméstt a tazali se ho, zdali nezna 


knéze Felixe? Odpovédél jim: ,Ja ho ni-. 


kdy tvari v tvér nevidél.“ Na to se ukryl 


v ssutinach staré budovy. Dozvédévse se- 


pak biticové, ze ten, s nimZ mluvili, byl 
Felix, patrali dale po ném i v onéch ssu- 
tinach. Bah vSak chranil sluzebnika svého. 
Pavouk utkal pres otvor skryse silnou pa- 
vucinu, tak Ze katané to za nerozumné po- 


vazovali, v misté tom hledati svou kofist. — 


Odesli, a svétec byl zachranén. 
49. Sila ducha. 

Predvidaje velkou drahotu zdsobil se 
sv. Remigius obilim, aby mohl v nouzi chu- 
diné napomocnym byti. Zlomysinilidé vsak 
zapalili jeho zasoby. Sy. Remigius spéchal, 
by pri haSeni potiebné rady a rozkazy da- 
val. Vida vSak, Ze vSechno namahdani jest 
marné, nermoutil se, nybrz — veselym obli- 
éejem, jaky jen odevzdanost do vile Pané 
na se vziti mize, pribli%il se ohni, aby se 
ohral, jelikoz byla zima, tka pri tom: Ohen 
jest vzdy dobry! 

50, Neplet se do véci, kterym nerozumis! 

Tak jako za nasich dni lidé nepovo- 
lanf se michaji do hadek o neomylnosti pa- 
pezové, spisu Renanové atd., tak také za 
doby bludu arianského se pletli a pouStéli 
tirednici, temeslnici, Zeny atd. do disputo- 


‘vani o bozstvi Kristové. Se sv. Basiliem se > 


chtél pustiti dokonce i kuchaf cfsatsky do 
hadky; avSak sv. biskup trefné mu odpo- 
védél: ,,T viii trad jest, davati pozor v ku- 
chyni, by polivka piesolena nebyla, nikoliy 
ale hadati se o vécech viry.“ 
D1. Nejkrats kdzané. 

Bohonadgeny teénik Ludvfk z Granady 

vystoupil na velky pdtek po dlouhém a Zi « 


nou s jednim feholnim bratrem, ,4j, viz" | yém vogjimani o umudent Pané na kazatelau 


zrychlili svou plavbu — a lod se— 


ae 


a eh Ae a 
or 


~ I. po Zjeveni Pané: 


ar Se Fe PP yr, 
: eg) Soe he a ight roe : \ 


ia — 5Y5 a 


4 volil si za text slova hacikapbtnd anes 


tenf Pina naSeho Jezi8e Krista” — nebyl 
v8ak pro pfrilisnou litost a bolest s to mla- 
viti dale. Proud slzi vyhrnuvsich se z oéf 
nedovolil mu leé jesté jednou opakovati 


 slova tataz hlasem vzlikayym. Nikdy nebylo 


SlySino kézani kratsi, a sotva také vymlu- 
vnéjsi; nebot posluchaci plakali s nim a 
Opravdivé pokani mnohych bylo ovocem té- 
to kratké, ale vymluvné feéi. 

52. Kosile. 

Velmi bidné oSaceny zebrak prosil né- 
boznou pani o almuznu. Tato rozkazala své 
sluzce, aby mu dala kosili. Sluzka ptinesla 
kosili hrubou, roztrhanou, a chtéla tim Ze- 
braka odbyti. ne lepsi* mél rozkaz 
zbozné panf; ,neb povaz, jak bych se mu- 


sela pfi poslednim soudu hanbiti, az by 


~ Kristus Pan tuto Spatnou kosili pred celym 
J. 


svétem ukazoval !* Bk. 
Literarni oznamovatel. 

*—* | Posvdind kazatelna.“ Roéniku IX. 
svazek 2. (lednovy Gili ttikraélovy) obsahuje 
duch. feci na nedéli mezi oktavem Narozeni 
Pané : Co nam minuly rok pyinesl dobrého a 
éeho zlého jsme se y ném dozili; na slavnost 
Obéezini Pané a nového roku: 1. Sluzba Bozi 
jest nejlepsi, 2. Nejmoudfejsi a nejdobrotiyéjsi 
Buh vSechny pifpadnosti v nasem Zivoté fidia 
sprayuje ; na slaynost Zjeveni Pané: Hvézdna- 
tym nebem oslayil Bih sebe a mis; na ned. 
1. Kterak mame JeziSe 
hledati, 2. Pomni, abys den svdteéni svétil ; 
na ned, Il. po Zjey. P. (nejsv. jména Jezfis) : 
Jméno Jezis jméno plné sladkosti a moci; na 
nedéli HI. po Zjev. P.: Divéra vy Boha; na 
ned. Devitnik: Povolaéni Wlovéka. Reé k byv. 
kollegim po 30letém knéZstvi (viz Blah. ¢. 26). 

*_*  Casopis katol. duchovenstva.“ 
Svazek 8. (posledni). Obsahuje: O kritické a 
ethické strance vyjevi nadpiirozenych. — Po- 
k¥esfanéni Tyrol. — O pekle. — Kvatember 
vy cirkvi katolické. — V Kronice: Zprava o 
novém katechismu. Dodatek k Zivotopisu Su- 
Silovu. Nékdejsi dim éesky v Rimé a nejno- 
véjsi kroky, ziskati jeho byvalé nadinit Cechim 
zase. Po tieti o zdpisu ditka vdovy do krestni 
matriky. Cechové, Turci a Skytové. K mistni 
policii. Ceho se ‘domshajt katolici ve Svycar- 
sku ? Rukopis Sinaiticky. Dopis ze severoza- 
padnich Cech. — _  V literarnim oznamovateli 
posouzeno 11 spisi. Prvni syazek pri8tiho 
ron. vyjde dne 27. ledna. 1872. 

*_* Na domdcim dvore.“ Obrazkova 
kniha ‘s domacimi zvitaty. Ditkam vydal Fran- 
tisek Doucha. Sedmnact obrazki v tuhé vazbé. 
Nakladem knéhkupeetyi B, Stybla y Praze, 


Obsahuje v sliéné uprave s v¥iedadem Fratit. 
Douchy tato vyobrazen{: véela, holub, slepice, 
kachna, husa, pay, krocan, pes, koéka, ovce, 
koza, ichis, osel, vil, kréva, prase a “obrazek , 
na obalce. Live 

*_* | David hiestct a kajict.4 V sed- 
meru postnich kazani na zékladé 50t¢ho Zal- 
mu upravil a pfednesl P. Jan Cernohouz, kap- 
lan v Liboci. V Praze 1872. Nakladem knéh- 
kupectvi Mikulase a Knappa v Karliné. Str, 88. 

*_* | Cinéas Gli Rim za Nerona.4 Od — 
J. M. Villefranche. Prelozil Fr. Jetébek ,,Z4- 
bayné bibliotheka.“¢ Dilo VI. Dfl II. Vydava- 
tel J. Mathon, knéz ¥. sy. Benedikta v Raj- 
hradé. V Brné 1871. Nakladem éasopisu 
skola B. 8. P.“ v Rajhradé. Str, 64. 


t 
* 


—* ,Prvni knizka milé mlddeze éesko- 
slovanské.“ Od Fr. J. Rezaée a K, Bulife. . 
Cenou pocténd. Druhé opravené a rozmnoze- — 
né vydani. Ndakladem knéhkupectvi B. Stybla — 
v Banka S mnohymi obrazci str. 174. 

» Veselé ditky.“ Darek na odménu. 
te Frantiiek Doucha. Druhé, rozmnozené 
vydani, (Sest obrazki). Nakladem knébkupectvi 
B. Bible v Praze. Textu str. 16. 


* ,,MéFictvé pro ziky obecnych skol.s 


Fe Frant. Streit, reditel a prvy uditel pé- - 
tittidné Skoly v Lomnici v Ji¢insku. Nakladem 
knéhkupectyi Kobrova v Praze 1872. S vy- 
kresy str, 44. . 
—* ,Besedy pro mlddez.“ Sv, XXXUI. 


_,Jindich, aneb na Bozim pozehnani vsecko 


zilezi.“ Povidka pro 
prayuje 
Nakladem knéhk. Mikulase a Knappa v Kar- 
Iiné. Str. 88. 

%¥_* Zlatéd domdct kntha* 
&s. 33. na str. 528). 
161—240). 

—* Divadelni hry pro déti.“ Sesit IL. 
» Copelka.“ Détski hra ve 3 jednanich od 
Elisky Peskové. V_ Praze 1872. Ndkladem 
Mikulése a Knappa v Karliné. Str. 34. 

—* | Cech,“ jen% posud trikrate tydné vy- 
ch4zel, bude od noyého roku vychazeti co po- 
liticky dennik, kazdé odpoledne mimo nedéle | 
a svatky. 

—* , Maj.“ Base romantické od Karla 
Hynka Machy. Llustroval Jos. Scheiwl, akad. 
mali. Ryl J. F. Patocka. Nakladem knéhku- 
pectvi I. L. Kobra v Praze. Str, 42. 


dospélejSi mladez. Vy- 


atd.. (viz 
Dil Il. sesit 3, (str. 


Osobni véstnik duchovensky. 
V arcibiskupstvi Prazském. 
Vyznamenani jsou : 

p. Mik. Karlach, dr. fil., faraét v Slabeich, 
zvolen 19, t.m, za sid. kanovnika na Vy- 

Sehrade ; 


J. Dragoni-Krenovsky. S obrazkem, — 


a a 
, 


) 


pi” Fant. yee res, alee na Votianeeh, ae | mis bjakupistd Litoméilekéa. 
- novan osob. far diem ; . - V Panu zesnul: ey 
p. Karel Kmoch, ué. nabozenstvi v tistav p. Bedtich Luke, farat ¥ Holanech, 10: pro- 
hluchonémych v Praze, obdriel pravo sy- since, (nar. 27. dub. 1805, vysve 2. sep 4 
nodalif. 1829). 
Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: eae” Mee Vyznamenan jest: at 
. Karel Burka; far. v Stébuzovsi, za. perste p. Ant, Cihlar, fart v. Bakové, BiGwAt ta- 
vy Skofici ; jemnikem b. vikariatu Mnichovo-Hradist- 
Frant. Hoppe, ¥. ktiz, koop., za adult kes 
u sy. Frantiska v Praze; Ve spravé duchovni ustanoveni jsou: 
p. Ant. Ritt, kapl. v Knéievsi, 7a adm. v |p. Fr. Wit, kapl. vy Opoéné, za faréte v Ne- 
-. Rengové; éemicich: an 
p. Jan Tolar, kapl. v Naéeradci, za adm. vip. Fr. Musil, kapl., za admin. in spit. Wiey 
Stébuzovsi; Hrubém Jeseniku; | 


p. Jos. Slavitek, k. z Méstetka do Knézovsi. p. Fr. Hahnl,: kapl. v Kadani, za admin, in 


spir. et temp. v Uhostanech, kdez 


V biskupstvi Budéjovickém. p.. Kajetan Haan, os. dékan, vstoupil na stay 
, ’ . Uprazdnéna mista: -  odpotinek ; 
Plané- véZovatd, fara patron. naboz. mace, p. Jos. Christof, kapl. z UhoStan do Zihel ; 
do 6. ledna. p. Fr. Proksch, k. z Radonic..do Kadané; © a : 
Klatovy, dékanstvi patr. méstské obved! do | p. Alois Langer, k. z Zihel do Radonic; 
aa ts 83 es ¥ ‘p. Ferd. Wagner, proz. koop. v Jilové, opét 
za, katechetu do. Litoméyic. 
V hiatipapetin’ Kralobradeckém. ‘ Do Budéjovic. Ve ‘prospéch chrama sv. 
V Panu zesnul : »- | Vdelava bude erOmeies 20 msi sy. yp. Jan Pay, 


. Kandid. Ant. Brill, knéx ¥. premonstr. v kaplan, na Proseku:’ 


, Zelivé, 13. pros. (nar. v Jindi. Hradci ll. | »Uvahy 0 sv. Janu Nep.« rozeslany a 
éervna 1824, vysv. 25. -éervence 1851.) rozdany alumnim seminaii vy Praze, Budéjo- 


. Vyznamenan jest: = 9 vicich, Hradci Kral., Litoméficich a nékterym 


op, Ant. Liat vicerektor, b. kons. rada, jme: | farnostem;, thrnem. 450 vytiské. 
novan jest rektorem bisk. ‘klerik, seminsite R@e- K cislutomuto prilozen jest titul 


Bie, 


ai 


/ 


v Hradci Kralové. * 


aobsah ,,Blahovésta“ na r.. 1871. 


- Pozvani ku predplaceni na rocnik XXII. : 
sBLAHOVEST“ na nové, dvaedté druhé pouti své po vlastech éesko morarskyeh ; 


1. P. 1872° bade opét prindseti; . 
Na nedéle a svatky roku cirkevniho homilie sv. Otciv a ucitelai cirkevnich, krdtké 


rozjimant, primérené vyklady, anebo vadelavatelna pojednani z. oboru uéent Gia 
vire a zivoté kirestansko-katolickém ; AS a 


HI, vyklady o posvatnych ‘obradech, éasech a ziizenich citkve katolickeé; 


III, vadelavatelné piribéhy. z. zivota svétciiy a svétic Bodich, zivotopisy névidadngch 


_vytecnikti ktrestanskych, poucne obrazy z déjin cirkve katolické , obevlasts mezi | 
narody slovanskymi; : 


LV. zpravy 0 Zivoté, ptsobeni a osadach missionari katolickych; 


4. 


V. vypsanf pamdtnych chrémiv, obragiiv a mist, drahych srdci bath fiebaniee 
povidky a obrazy z zivota, lewendy, basné a pisné; 


- VII. zasady a rady, vystrahy a opravy vychovatelské ; 
VILL. dopisy a zpravy.0 tivoté nébozenském ve véech. konéindch krestanskych ; OL RES 
IX. drobnosti z praktického zivota; namitky a litoky protivnikty ; 
X. apravy 0 knibach a dilech uméleckyeh ; péehledy literarnt ; 
AI. zpravy o Dédictvi sv..Jana Nep., sv. Prokopa anes 
VII. osobni véstnik duchovensky ze v8ech. biskupstvi ¢eskych. 


Adajice usnadniti valnéjai rozsitenf ,,Blahovésta“ ponechavame jeaté na 1 pHtst i, 


rok i oblibeny - format, i nepatrnou cenu (3 zl. na cely rok se zasilkou po post& 2 zl. 
50 kr. kdyz se. odebira v. expedici neb v knéhkupectvich). Po posté: red pliet se nej- 
le vn gj poukazkami_- Predplacent. ptijima \expedice, kdez j tiplng- vale ZY, L869 ESTO? 1: 


a 18 cili rocniky NIX., XX. a XXDona skladé jsou. 


Tiskem knia, areib, koihGskarny ai Rohlicka a Bieverse ¥ Prose, 


» ge 


LN 


ese 


” 
ee. 


Bee 
pat 


aee, 
a 


rey 


