- 


GEOLOGISKA FORENINGENS 


I STOCKHOLM 


 FORHANDLINGAR, 


BANDVER “Neoadts: N08 2% 


Innehall: Métet den -4 November 1875. — TdRNEpOHM, A. E. Mikroskopiska berg- 
artsstudier. IV. Nagra grénstenar fran Spetsbergen. — CHYDENIUS, J. J. Undersdkning af 
fossilt harz fran Grénland. — Ssé@REN, A. Observationer rérande kromjernets moderklyft. 
— Smarre meddelanden. 


Motet den 4 November 1875. 


Till ledaméter af Féreningen invaldes: Grufveingeniéren L. 
WETTERDAL, pa férslag af hr Térnebohm; adjunkten vid ele- 
mentarlaroverket i Nyképing dr K. A. FREDHOLM, pa forslag 
af hr M. Stolpe; docenten vid Lunds universitet dr J. P. 
CLAESSON, pa forslag af hrr Linnarsson och Nathorst, samt 
fil. kand. C. G. EGGERTZ, pa forslag af hr Cronquist. 


Efter forslag af hr A. E. Térnebohm beslit Féreningen, 
att till prof. ZIRKEL 1 Leipzig skulle dfverlemnas ett exemplar 
af Geol. Foren:s Foérhandlingar. 


Hr G. Linnarsson meddelade nagra iakttagelser fran en 
under sommaren féretagen resa till Oland. Efter att forst 
hafva papekat de svarigheter, som finnu méta vid bestamman- 
det af de allra dlsta lagrens ordningsféljd, i det sandstens- 
skiffer pa en del stiillen befunnits ligga omedelbart under alun- 
skiffern, medan man forut antagit som regel, att de pa denna 
6 skulle vara skilda genom ett lager af lerskiffer, Ofvergick 
féredraganden till en redogérelse fér de éfverliggande lagren, 
dervid sirskildt framhallande deras éfverensstimmelse, dels med 
fastlandets, dels med de bildningar, som férekomma i de ryska 


éstersjéprovinserna. Sasom yngst bland de fasta lagren betrak- 


542 
tades kalken vid Bédahamn, hvilken paralleliserades med fast- 
landets Chasmopskalk och med éstersjéprovinsernas brandskiffer. 
Af ett finnu yngre lager, hade lisa block, sannolikt det enda 
numera aterstaende, fér en langre tid sedan traffats af bergmast. 
SJOGREN. Forsteningarne i dessa block hantydde pa samtidig- 
het med kalklagren vid Jewe och Wesenberg i Estland. 


Hr Tu. NorpDstROmM forevisade nagra forsteningar, funna i 
grus vid Krusenberg i Alsike s:n, Upsala lan och sannolikt har- 
rérande fran det siluriska territoriet 1 Gefletrakten. 


Hr A. SJOGREN meddelade nagra iakttagelser rérande krom- 
jernets fdrekomst; samt fdrevisade prof af kromjerifdrande 
olivinsten, fran Rédkletten i Norge, som fullkomligt liknade den 
i vissa trakter af Jemtland férekommande och under de geolo- 
giska undersékningarne derstides uppmarksammade serpentin- 
(eller olivin-) stenen. 


Hr A. E, TORNEBOHM forevisade prof af s. k. »kalkgranit», 
funnen i lésa block i trakten af Lindsbro i Westmanland, samt 
redogjorde fdr denna bergarts mikroskopiska beskaffenhet, pa 
erund af hvilken han ansag det sannolikt, att ifragavarande 
»kalkgranit» torde vara en klastisk bergart, bildad af genom 
kalkspat cementeradt granitgrus. 


Hr A. W. Cronquist omnimnde férekomsten af en 11 fot 
miktig bidd af utmarkt god eldfast lera vid Stabbarp i Skane. 
Leran, hvaraf prof férevisades air beligen 20 fot under den nu 
bearbetade kolgrufvans botten. 


Hr G. NoRDENSTROM framlade ett i Grythytte sin af 
_ Orebro lan funnet block, af gra sandsten med bollar, troligen ~ 
harstammande fran Dalarnes »dalasandsten». 


Hr C. E. BERGsTRAND férevisade kul- och paron-formiga 
konkretioner eller hopgyttringar af kalkhaltig sand, som antraf- 
fats i ett grustag i narheten af Djursholm i Danderyds socken, 


Stockholms lain, och skankts till Geol. Byrans museum af di- - 
rektér LEISsNER. 


543 


Hr E. SIDENBLADH gjorde nagra meddelanden fran den 
svenska utstéllningen vid geografiska kongressen i Paris. 


Sedan férra sammankomsten hade under sommaren N:o 26 
af Foren:s Férhandlingar utkommit. 


. 


TORNEBOHM, A. E. Mikroskopiska bergartsstudier. 


IV. Nagra Grénstenar fran Spetsbergen. 


De pa Spetsbergen dels sasom gangar, dels sasom baddar, 
inom olika formationer upptradande grénstenarne dro till sin 
beskaffenhet annu féga kanda. Férr omnamndes de vanligen 
sasom hyperit (hyperstenit, selagit), men sedan nyare tiders un- 
dersékningar visat, att hypersten saknas i de flesta férr sasom 
hypersten ansedda bergarter, och att sa afven ar forhallandet 
med de ifragavarande, har man i allmanhet hanfért dem till 
diabaserna*). Att dock ej alla spetsbergens grénstenar med 
skil kunna anses sasom diabaser synas mig de stuffer deraf 
visa, som Prof. NORDENSKIOLD hemfért, och hvilka jag genom 
hans valvilja blifvit i tillfalle att mikroskopiskt underséka. Sa- 
som ett litet bidrag till Spetsbergens petrografi ma derfér en 
kort redogdrelse fdr dessa stuffers beskaffenhet har meddelas 
med bifogande af nagra af Prof. NORDENSKIOLD lemnade geo- 
gnostiska uppgifter. 

1) Grénsten, bildande lager i bergkalk, norr invid inloppet 
till van Mijen bay, Belsound. Bergarten ar smakornig; dess huf- 
vudbestandsdelar fro augit, plagioklas och magnetit. Accesso- 


riskt forekomma apatit och qvarts. 


*) Zirkel, Die mikr. Beschaffenh. d. Min. u. Gest. p. 444. Hagge Mikr. Un- 
ters. tiber Gabbro, p. 61. v. Drasche Petr.-geol. Beobachtungen an der 


Westkiiste Spetsbergens. 


544 


Plagioklasen visar sig mestadels sasom oregelbundet be- 
orinsade individer, stundom féreter den dock temligen tydliga 
kristallkonturer. Dess substans ar klar och farglés, endast 
flickvis grumlad af omvandlingsprodukter. 

Augiten, hvars mangd nastan uppvager plaiakloccus visar 
inga tydliga kristallbegrinsningar. Dess farg ar i genomfallande 
ljus svagt gulbrun. Den har stark férvittringsbenagenhet och 
omvandlas lattare an plagioklasen, hvarvid den forst dfvergar i 
en smutsigt gulgrén, paralleltradig massa, hvilken sedan vidare 
utbildas till en grén, af sammanfiltade tradar bildad substans 
(viridit), i hvilken sma vackert blagréna sexsidiga taflor (klorit) 
der och hvar finnas inbaddade. 

Magnetiten forekommer temligen ymnigt och ar likaledes 
endast utbildad i oregelbundna korn. Da dessa korn, afven i 
nirheten af fullkomligt omvandlade augiter, ej visa spar till den 
for titanjern karakteristiska vittringen, torde med temlig saékerhet 
kunna antagas, att hir verkligen magnetit ock ej titanjern ar 
forhanden, 

Apatit fdrekommer blott ganska sparsamt sasom smala, 
men temligen langa nalar. 

Qvarts i form af sma oregelbundna korn dr ej sa sardeles 
sdllsynt. Mestadels férekommer den 1 viriditpartierna, hvaraf 
man méjligen skulle kunna sluta, att den ar en sekundar bild- 
ning. Den innesluter dock ganska ofta sma apatitnalar. Anméark- 
ningsvard ar dess frihet fran vatskeinneslutningar. 

Kj ma lemnas oanmiirkt narvaron af sma pattier, hvilka 
synas utgéra mer eller mindre omvandlade rester af en mellan- 
massa, i det att de der och hvar forekomma sasom utfyllningar 
mellan de stérre mineralkornen. Dessa partier visa sig sasom 
ett |just, finkristalliniskt aggregat, hvari apatitnalar och sma 
ljusgréna kristaller (amfibol?), jemte korn och lister af magnetit, 
samt &fven der och hvar en liten plagioklasindivid kunna urskiljas. 

Pa grund af denna dess minerologiska sammansattning, och 
sirskildt pa grund af augitmineralets latta omvandlingsbarhet, 
torde bergarten lampligen kunna betecknas sasom diabas. 


545 

2) Grénsten fran holmen 1 botten af Recherche bay, Bel- 
sound. Bergarten férekommer ej i kontakt med nagra skik- 
tade aflagringar, hvarfor dess geologiska alder ar obekant. 

I den smakorniga bergarten ar plagioklas, augit och titan- 
jern de vasentliga bestandsdelarne. Derjemte forekomma apatit 
och nagra nybildningsprodukter. 

Plagioklasen ay i allmanhet frisk, men mycket fororenad af 
sma frimmande mineralpartiklar, i féljd hvaraf den oftast har 
ett nagot grumligt utseende. Vissa individer hafva en mycket 
tydlig tvillingstreckning, andra ater visa sig i p. |. sasom karls- 
badertvillingar, hos hvilka de sarskilda halfterna blott forete en 
helt otydlig plagioklasrandning. 

Augtiten ar i friskt tillstand ljust gulbrun. Den omvandlas 
litt i en |just blagrén, oregelbundet tradig, svagt dikroitisk sub- 
stans, viridit. Jemte denna férekommer en annan dylik nybild- 
ningsprodukt, bestaende af ett brungrént, starkt dikroitiskt, stra- 
hikt mineral, médjligen delessit(?). Detta finnes féretradesvis i 
bergarten genomdragande sprickor och synes ej sta i nagot nid- 
vandigt férhallande till augitens ombildning, ehuruval det afven 
forekommer i mer eller mindre omvandlade augitpartier. 

Titanjernet ar delvis mycket starkt féraindradt. Férst éf- 
vergar det i en smutshvit, opak substans, hvilken vid fortskri- 
dande omvandling smaningom utbildas till ett tydligt kristalli- 
niskt aggregat af ett ljust smutsbrunt mineral, hvilket efter allt 
utseende ar titanit *). 

Apatiten férekommer temligen ymnigt, dels, och oftast, sa- 
som val utbildade kristaller, dels afven sasom mera oregelbundna 
korn. ' 

Afven denna bergart torde med skal kunna hanforas till 


diabasgruppen, men synes ej tillhéra samma typ som den fére- 


*) I flera bergarter har jag observerat titanit forekomma under forhallanden, 
som gora det sannolikt, att den uppstatt genom titanjernets omvandling. 
Det synes mig derfér ej ‘oantagligt, att den gra opaka omvanlingsprodukt 
som sa ofta omgifver titanjernet, och for hvilken Gumbel foreslagit benam- 
ningen lewcophan, ej ar annat an kryptokristallinisk titanit. 


546 


gaende, eftersom den ej likt denna innehaller magnetit, utan 
titanjern. f 

3) Gronsten, genomsdtiande Hecklahookformationens skiff- 
var vid Holi kors, Treurenberg bay. Bergarten, som ar af medel- 
grot kornighet, bestar af plagioklas, augit och titanjern samt 
en kryptokristallinisk mellanmassa. Accessoriskt forekommer 
olivin, mestadels serpentiniserad. 

Plagioklasen ay till stérsta delen frisk och klar, endast 
flickvis ses den omvandlad i en hvit, mjoéllik substans. Den 
upptrader mera sasom ofullstindigt utbildade kristaller an sasom 
helt och hallet oregelbundet konturerade korn. Tvillingstrecknin- 
gen ar sardeles tydlig och regeibunden. Bland interpositioner 
mirkas dels sma spridda korn af augit och titanjern; dels ock 
ytterst sma gasinhysingar. Dessa senare férekomma_ alltid 
gruppvis, de till samma grupp hérande liggande i ett och samma 
plan. I sallsynta fall visa sig dessa inhysningar delvis fyllda 
med en vatska och ega da en tydlig, ehuru ordérlig, libell. 

Augiten har i genomfallande ljus en gulbrun farg. Stundom 
visar den temligen tydliga kristallkonturer; mestadels ar den 
dock utbildad i oregelbundna partier. Pa vissa flaickar ses den 
forsedd med en fin streckning, hvilken alltid i rat eller nara 
rat vinkel 6fverskér prismagenomgangarna. Denna streckning 
synes bero pa en bérjande omvandling, hvarigenom en dold ge- 
nomgang parallel OP blir synlig. 

Jernmineralet ay utbildadt dels i langa, staflika partier, 
dels i oregelbundna korn. De senare visa stundom pa ytan 
matta teckningar motsvarande romboedriska genomgangar. Mi- 
neralet torde pa grund haraf kunna anges for tétanjern. 

Bland bergartens vasentliga bestandsdelar bér afven raknas 
den ofvannimnda kryptokristalliniska massa, som ofta i temli- 
gen riklig mangd-utfyller mellanrummen mellan de stérre mine- 
ralindividerna. Denna massa fr smutsgra, nastan opak, och 
synes hufvudsakligen besta af sma vittrade plagioklas- och augit- 
individer jemte temligen talrika nalar af titanjern. Sma partier 


af annu frisk plagioklas aro der och hvar synliga, afvensom 


547 
sma farglésa, vanligen gruppvis férekommande kristaller med 
sexsidiga genomskarningar, antagligen apatit. 

Olivin forekommer endast ganska sparsamt sasom sma, till 
storsta delen serpentiniserade korn liggande inneslutna i de df- 
riga mineralierna, mestadels i augiten. 

4) Grénsten, bildande lager och gangar i triasformationen 
vid kolonien vid Isfjorden. Bergarten ar nagot finkornigare an 
den vid. Aoli kors, hvilken den foér éfrigt i allt vasentligt liknar. 
Augiten ar utbildad i runda partier af anda til! en liten Arts 
storlek. Dessa partier aro dock sa genomspickade med mer 
eller mindre val utbildade plagioklaskristaller, att ett tvarsnitt 
af dem har utseende af en kristallinisk blandning af augit- och 
plagioklaskorn. I polariseradt ljus framtrida dock alla augit- 
partierna med samma farg, hvilket visar, att de ej tillhdra olika 
individer, utan blott aro genom plagioklasen atskilda delar af 
en och samma individ. Betraktar man ett slipprof med blotta 
jgat, sa visa sig dessa plagioklasspickade augitpartier sasom 
ljusare flackar atskilda af en nagot mérkare massa. Denna se- 
nare bestar af titanjern, plagioklas och en kryptokristallinisk 
mellanmassa, hvilken sistnaémnda flackvis ar temligen frisk, flick- 
vis ater omvandlad i en grin, tradig substans. I de friskare 
stallena kunna urskiljas dels mérka, stundom med brun farg 
genomlysande, dels ljusa, i grént dragande korn, afvensom nalar 
af apatit. 

Olivin, mestadels serpentiniserad, férekommer afven i denna 
bergart sasom sma enstaka korn. 

5) Grénsten frén Mittelhook, Belsound; mellanlagrar foyr- 
steningslisa lager antagligen tillhérande Hecklahook- eller dfre 
stenkols-formationen. Bergarten ar nagot finkornigare an den 
féregaende, hvilken den fir éfrigt mycket liknar och foreter 
samma egendomligheter som denne i afseende pa augitens och 
mellanmassans utbildningssatt. Denna sistnimnda ar har annu 
mera utvecklad. Utom de namnda miérka och |jusa kornen 
synas i densamma sma partier af brun glimmer samt sma 


vackra plagioklaser. Plagioklas synes t- 0. m. utgéra massans 


548 
hufvudbestandsdel. Nagon egentlig amorf swbstans synes der- 


emot ej inga i densamma. Z 


De tre sist beskrifna bergarterna, hvilka sinsemellan sta 
hvarandra mycket nara, kunna ej med skal hanféras till diaba- 
serna. De skilja sig fran dessa genom augitens ringa omvand- 
lingsbenagenhet och den deraf beroende bristen pa den gréna 
substans, som &r utmirkande fér de egentliga diabaserna. De 
skilja ‘sig vidare genom sin konstanta, om 4n ringa halt af 
olivin, ett mineral, som val ej férekommer i typiska diabaser *). 
Dessa samma karakterer, som aflagsna ifragavarande bergarter 
fran diabaserna, narma dem ater till doleriterna, fied hvilka de 
onekligen till hela sin habitus férete ett starkt slaigttycke. Da 
de emellertid aro betydligt aldre an de egentliga doleriterna, 
eftersom de, sa vidt deras alder Annu kunnat bestimmas, till- 
héra paleozoiska eller aldre mesozoiska perioder, torde man, 
lampligen for dem kunna anvanda bendmningen palewodolertt, 1 lik- 
het med hvad fér andra likartade bildningar redan skett **) 


Det kan fortjena omniimnas, att dessa doleritartade bergar-. 
ter fran Spetsbergen forete en slaende likhet med Kinnekulles och 
Falbygdens trapp, hvilken bland de svenska grénstenarne star 
nastan utan motsvarighet. Augitens utbildningssatt, olivinens 
omvandlingsstadier, mellanmassans beskaffenhet, allt ar lika. 
Jag kan derfér ej anse det riktigt att sasom stundom, och senast 
af Dr. KE, SVEDMARK, skett, hinféra Kinnekulltrappen till diaba- — 
serna***) J férbigaende ma afven anmarkas, att Halle- och Hunne- 
bergs trapp ej utan vidare kan, sasom SVEDMARK antager, identi- 
fieras med Kinnekulletrappen. Den férra saknar olivin, men inne- 
haller istiillet, jemte den mirka augiten, en ljus augitart (salit), 
som l&tt vittrar och i vissa fall onekligen har ett mycket oli- 


*) Detta pastaende kan mdjligen synas vagadt, men i alla typiska diabaser jag 
haft tillfalle att undersdka har jag ej funnit nagon olivin och i Dathe’s af- 
handling »Mikroskopische Untersuchung tiber Diabase», finnes olivin ej ens 
omnimnd. Hj heller anfér Giimbel olivin bland bestandsdelarue i Fichtelge- 
birgs diabaser. : ‘ 

“) L, Sandberger, Die Krystallinischen Gesteine Nassau’s. 

““*) E. Svedmark, Bidrag till kianedomen af Westgétabergens trapp. 


549 


vinlikt utseende, hvaraf: litt férklaras, att SvEDMARK kunnat 
férvexla den med olivin. Mineralets oférinderlighet vid glidg- 
ning, dess genomgangar, samt den tvillingbildning det ofta 
foreter, visa emellertid pa det tydligaste, att det ej ar olivin, 
utan en augitart. 


CuypEntus, J. J. Undersékning af fossilt hartz fran Grénland. 


Materialet fér denna undersékning. har lemnats af Herr 
Professor A. E. NORDENSKIOLD, hvilken insamlat detsamma 
under sin resa till Grénland ar 1870, pa en mindre, vester om 
Nuorsoak halfé belaigen 6, som benimnes Harén. Det utgjordes, 
af smiarre, spréda bitar, af oregelbunden form och flatskaligt 
brott, hvilka till fairgen varierade fran mirkgult till nastan full- 
komligt hvitt. Dessa fiargnyancer férefunnos ofta inom samma 
stycke och nagon skillnad kunde derfér med afseende hira icke 
géras emellan dem. Ej heller funnos nagra andra yttre karak- 
tarer, genom hvilka man skulle hafva kunnat skilja dem i olika 
slag, hvarfér de, vid de anstallda férséken, alla behandlades 
pa samma sitt. . 

Vid upphettning smalter ifragavarande hartz férst vid en 
temperatur, som ar hégre an. qvicksilfrets kokpunkt. Fortsattes 
upphettningen vidare begynner den smilta massan att koka och 
en tjock mérkfargad olja afdestilleras. I destillatet kunde ej 
nagon kristallinisk substans upptiickar. Nagon sadan erhdlls ej 
heller, om destillationen verkstalldes sedan det fint pulveriserade 
aimnet blifvit fuktadt med utspidd svafvelsyra. 

Vid behandling med ether upplistes 48,4 procent af sub- 
stansen, och da etheyn afdunstades qvarblef en ljusgul, fast, 


hartzartad massa. 


590 
Foljande analyser anstiilldes med det ursprungliga amnet. 


[. 0,3369 gr. férbraudes med kopparoxid och syrgas, och gaf 
0,9193 gr. CO? samt 0,3166 gr. HO, hvilket motsvarar 
74,44 proc. kol och 10,46 proc. vate. 


If. 0,2703 gr. fdrbrandes pa samma satt och gaf 0,7240 gr. 
CO? samt 0,2529 gr. H2O, motsvarande 73,01 proc. kol och 


10,35 proc. vate. 


Vidare verkstalldes féljande analys med den del af amnet, 


som ej list sig i ether 


0,2421 gr. gaf 0,6618 gr. CO? och 0,2108 gr. HO, eller 
74,46 proc. kol och 9,65 proc. vate. 


Af den del ater, som varit upplist i ether férbrandes 
0,3508 gr. och gaf 0,8125 gr. CO? samt 0,3304 gr. H?O, 
motsvarande 63,17 proc. kol och 10,46 pr. vate. 


Af brist pa material kunde ej nagra vidare undersékningar 
foretagas, for att narmare.séka utreda ifragavarande amnes 
natur i kemiskt afseende. Af det anférda framgar dock redan, 
att detsamma icke ar den vanliga bernstenen. Dennes kolhalt 
ir nemligen betydligt stérre, den smialter vid betydligt laigre | 
temperatur och den innehaller endast en obetydlig del af i ether 
léslig substans, hvarjemte bland dess destillationsprodukter alltid 
finnes den kristalliserande bernstenssyran. — Hvad lésligheten i 
ether och afven nagra andra egenskaper betriaffar skulle detta 
hartz deremot narmare likna de trenne fossila hartzarter fran. 
Mesen i Siberien och Hngelska bugten vid Nordamerikas nord- 
ostliga kust, hvilka jag for nagon tid sedan undersdkte och hin- 
forde till ett slag af retinit*). Men det skiljer sig dock till sin 
sammansattning sa mycket fran dessa, att det ej torde kunna 
sammanstallas med dem. 


*) Se »Ofversigt af Finska Vetenskaps-Societetens Férhandlingar. XIII. 1870 
--1871.» pag 88. 


551 
Sasom det enklaste uttryck fdr substansen i dess helhet 


kunde val uppstallas den empiriska formeln C®H19O, hvilken 
fordrar *): 


funnet. 
y I. Il. 
Crd anit. alien. ab Cae it4a  BTSi04 
Eli, inh ee ee 10,20 10,46 10,35 
SE ie: es cara 16,33 
100,00 


Detta uttryck kunde afven nagotsanar passa fér den del af 
amnet, som ej léstes af ether, da det deremot ej motsvarar de 
data, som erhallits genom analys af det parti, som af ether upp- 
léstes. 

Att likvaél nu med nagon bestiimdhet vilja yrka pa formler 
for dessa substanser, vore alltfér tidigt, utan far detta dfver- 
lemnas at kommande, mera i detalj gaende undersdkningar. 


ANT. SJOGREN. Observationer rérande kromjernets moderklyft. 


Det har lange varit kandt och uppgifvet, att kromjernet fo- 
rekommer wte Serpentin eller andra talkiga bergarter eller at- 
minstone tillsamman med sadana. Om dess bildning och ur- 
sprung har foga varit yttradt. 

Inom Sverige har man intill sista tiderna ej kandt nagon 
fyndort for detsamma*). TORNEBOHM har dock 1872 omnamnt 
dess forekomst i Jemtland W. om Anjeskutan, inspringdt sasom 
sma korn i en serpentinlik bergart af mérkt grén eller gragrén 
firg **). 

Deremot har kromiten linge varit uppmarksammad i Norge 
och der afven blifvit tillgodogjord sasom krommalm. Norrman- 


*) A. Erpmanns Mineralogi, 2:dra uppl. sid. 289. 
**) Geolog. Féreningens Férhandlingar. Band I. Nio 2, sid. 29. 


552 

nen AMUND HELLAND har i en uppsats om Kromjernsten 7 
Serpentin (sirskildt aftryck af Videnskaps-Selsk. Foérhandlinger - 
for 1873) framhallit, att pa de icke sa fa stallen, der kromiten 
i Norge férekommer, den éfveralt har sitt tillhall i Serpentin. 
I samma framstiallning uppriknas de stillen, der kromitens fére- 
komst i Norge ar bekant. Bland dessa anféres afven Rédkletten> 
ett berg belaget en mil ostsydost fran Folldals kyrka. Detta 
stalle hade jag under loppet af innevarande ars sommar tillfalle 
att beséka. Kromiten férekommer der i oregelbundna nasten - 
och gangartade drummer i en graaktig bergart, som pa ytan 
vittrar och blifver smutsigt rédbrun, sa att, da sjelfva toppen 
af berget ar kal, sasom har var handelsen, densamma pa langt 
afstand utmarker sig fran éfrige bergtoppar. Helland har (sid. 
4. 5. 1. ¢.) foréfrigt noggrannt och som mig synes riktigt be- 
skrifvit savial sjelfva malmens férekomstsitt i allménhet, som 
ock utseendet hos de berg, hvari den férekommer, sa att intet 
air att tillagga till hvad han i detta hanseende anfért. Det, 
hvarpa jag nu énskar faista foreningens uppmarksamhet, ar be- 
skaffenheten af kromitens moderklyft eller sjelfva sammansitt- 
ningen af den bergart, hvari krommalmen férekommer. Utan 
tvifvel ager det har riktighet, att Serpentin férekommer i denna 
bergart och ofta till -stérre eller mindre del sammansatter den- 
samma; men det kan derfér icke sagas, att Serpentin utgér 
ifragavarande minerals moderklyft, enaér den svartgra bergart, 
hvari krommalmen férekommer, till stérre eller mindre del ut- 
géres af Olivin, som i mer eller mindre grad blifvit omvandlad 
till serpentin och delvis méjligen afven till andra mineralier. 
Serpentinen ar har utan tvifvel en sekundar bildning, likasom i 
sa manga andra bergarter uppkommen pa olivinens bekostnad, och 
man varseblifver i mikroskopet de osénderdelade olivinkirnorna 
ligga inbiiddade i serpentin, hvilken ock utfyller de sma sprin- 
gor, som uppstatt i olivinkornen, hintydande pa en fortgaende 
dekomposition. 

Den ifragavarande bergarten, som i friskt brott ar svartgra, 


stundom med nagon dragning at grént, vittrar pa ytan och blif- 


ver ljust rédbrun till ett djup af omkring } a 4 tum. Narmast 
krommalmen ar bergarten vanligen foérandrad och alltid mera 
gulaktig och vittrad. Bergarten sdnderfaller ej i stérre block, 
sasom annars ofta dr handelsen, utan bibehaller ett afrundadt 
kuppformigt utseende och skiljer sig i detta fall fran andra berg- 
arter. I den graaktiga massan upptrada hiir och der liksom 
lagerformiga band af en mera rent serpentinlik bergart, hvilken 
stundom haller jernmalm. Bergartens hela upptridande antyder 
dock en massformig bildning utan antydning till lagerform. Vid 
mikroskopisk undersékning har den oférvittrade bergarten fran 
Rédkletten befunnits till stérsta delen besta af olivin, som del- 
vis blifvit serpentiniserad. 

Sedan detta blifvit iakttaget i bergarten fran Rédkletten 
har det legat nara till hands antaga,-att den kromhaltiga ser- 
pentinsten, som Térnebohm anmarkt 1 N.W. hornet af Jemtland, 
afven skulle vara en omvandlad olivin, isynnerhet som den, sa- 
val till sitt yttre, som till sitt upptradande, har mycken likhet 
med den norska bergarten fran Rédkletten. Detta har ock vid 
slipning och mikrospopisk undersékning befunnits vara handel- 
sen. Bergarterna fran Rédkletten och Jemtland fro nemligen 
savil makroskopiskt som mikroskopiskt hvarandra fullkomligt lika. 

Saval olivinsten som krommalm kunna saledes anféras fran 
svenska fyndorter. Det ar ej} osannolikt, att vid en noggrannare 
efterforskning krommalmen i dessa trakter skall befinnas fére- 
komma i sa stor mingd, att den kan blifva lénande att arbeta. 

Da olivin, enligt- hvad man hittills kanner, visat sig vara af 
plutoniskt ursprung, torde man vara berattigad att draga den 
slutsats, att ifragavarande innom Skandinavien férekommande 
bergart, som till stérsta delen utgéres, eller rattare utgjorts, af 
olivin, afven varit bildad pa samma satt, och da krommalmen 
férekommer oregelbundet férdelad i hela massor, fastén mer 
eller mindre jemnt, sa maste afven densamma vara af eruptiv 
natur. Bergartens massformiga utseende, atminstone vid Réd- 
klettan, synes ej tala emot ett sadant antagande. Att den pa 
andra punkter, t. ex. i Jemtland vid Riksgrainsen, upptrader i 


554 
langstrackta lager, bér ej heller lagga nagot hinder emot ett sa- 


va 


dant antagande. 


I sammanhang med undersékningen af bergarten fran Réd- 
kletten i Norge hafva tunnprof fran féljande lokaler for krom 
blifvit mikroskopiskt undersékta, nemligen fran 
Faadalen vid Ténset 
Tronfjell i Osterdalarne } i Norge. 
Roéras 
N. om Mansjén, vester om Anjeskutan 
NW. om Mansjén 
Héisiten, Riksréset 175 
Unst, Shetlandséarne; Baumgarbe, Schlesien; Pensylvanien, N. 
Amerika; Hobooken, New Jersey, Amerika. 


| i Jemtland, 
| stuffer af Térnebohm. 


Af dessa hafva alla de skandinaviska profven, forutom det 
fran Tronfjellet, befunnits innehalla olivin mer eller mindre ser- 
pentiniserad*). Af profven fran de utlindska fyndorterna hafva 
de fran Hobooken och Unst visat spar till olivin, ehuru mycket 
omvandlad. 


Sjelfva kromitens férekomst i den omgifvande mineralmas- 
san visar sig egendomlig nog, eniér den i alla tunnprof pa ren 
malm, som jag gjort, varit utbildad med en tydligt kornig struk- 
tur och hvarje korn omgifvet af ett mer eller mindre tjockt om- 


hélje af serpentin, hvilket forhallande gifver malmen ett karak- — 


teristiskt utseende erinrande om en slags sferolitbildning. Vissa 


prof gifva en tydlg antydning derom, att. kromitkornen en gang | 


inneslutits af en flytande massa samt att de dervid af en eller 
annan kraft blifvit séndertryckta. Man ser nemligen huru de 
olika delarne af samma korn blifvit helt obetydligt rubbade fran 
sitt ursprungliga lage i hvilket de alla utgjorde ett sammanhan- 
gande stycke, samt huru den omgifvande fordom flytande grund- 
iwassan nu skiljer hvarje liten del fran den andra. 


") Analog med de skandinaviska olivinstenarne synes afven den af v. Hochstetter 
pa Nya Zeeland upptickta »Duniten» vara, hvilken hufvudsakligen bestar af 
kristalliniskt kornig olivin, hvari sm& korn af kromjern ligga insprangda. 


5D5 


Kromiten har féréfrigt i tunnprof visat sig genomlysande 
med en djupt brandgul farg och férhaller sig i polariseradt ljus 
sasom ett isotropt fimne. Genomgangar finnas temligen tydliga 
och efter hvarje sadan en svart, ogenomskinlig omvandlingsprodukt, 
som Afven omsluter hvarje sarskildt kromitkorn. 

Sasom resultat af ofvanstaende torde man kunna fa antaga: 
I:mo, att kromitens matrix, atminstone pa ifragavarande’stillen 
i Skandinavien, ar en mer eller mindre i Serpentin omvandlad 
olivinsten och att det har all sannolikhet for sig, att kromjernet 
aifven i sin férekomst pa utlindska lokaler skall aterfinnas i na- 
gon dylik bergart, samt 2:do, att denna bergart, tillika med krom-_ 
malmen, har ett eruptivt ursprung. 

Det torde fértjena anmiarkas, att Helland i slutet af sin 
uppsats om kromjernsten i serpentin gér-féljande tillagg: Efterat 
Olivin er funden’ som Bergart, i Tromso Amt som Olivinisten 
dannende hele Kupper (Pettersen), er det, sasom Olivinen hyp- 
pigt ar kromholdig, og sasom Serpentinen er kjendt i Pseu- 
domorfser af Olivin, at vente, at enkelte kromférende Serpen- 
tinfelter vil kunne pavises at vere dannede af Olivinsten. 

I sammanhang med fragan om olivinsten och eruptiva mal- 
mer torde det tillatas mig att papeka Tabergets af gammalt 
bekanta jernmalmesstock i Smaland. Afven densamma har 
lange uppgifvits vara en serpentinfels; men den visar sig vid 
undersékning i mikroskopet besta af olvin, plagioklas, magne- 
tisk, gernmalm och titanjern, varande dessa mineralier temligen 
jemt fordelade i massan samt ungefar till qvantiten lika. Efter 
en under detta ars sommar narmare tagen kannedom om foére- 
komsten af denna intressanta fyndighet, blifver jag en annan 


gang i tillfalle att till detta Aamne aterkomma. 


On 
or 
or 


Smirre meddelanden. 


»Sveriges geologiska undersékning». oo | 
Under sommaren 1875 hafva undersékningarne i skalan_ | 
1:50000 fortgatt inom Sédermanlands, Ostergitlands, Orebro 
och Kristianstads lin; 25 qvadratmil hafva dervid medhunnits, 
och aro saledes nu omkring 400 qvadratmil i namnda skala re- 
kognoskerade. i | 
I skalan 1:100000 hafva under sommaren 23 qvadratmil i is 
Smaland blifvit undersékta. 
Med Jernkontorets anslag, 3000 kronor, hafva yeognostiska 
arbeten utfdrts inom Nora och Hjulsjé, Lindes och Ramsbergs, 


Grythytte och Hellefors samt Nya Kopparbergs bergslag. 


H6jdmatningar, till en langd af omkring 30 mil, hafva utférts | 
inom Orebro lin. 

Under innevarande ar aro hittills utgifna 3 kartblad @La-_ | 
torp», »Nora» och »Riseberga»), i skalan 1:50000, med beskrif- 
ningar samt tre monografier. 7 


(Ur Chefens for Sv. Geol. Undersékning skrifvelse till Kung 
Maj:t med anhallan om anslag for ar 1877.) 


STOCKHOLM, 1875. P. A. NORSTEDT & SONER. 


