Do we want a directive which is not perfect but undoubtedly a first step in the right direction, or do we not want a directive at all as we consider the current situation to be satisfactory?
Kas me tahame direktiivi, mis ei ole täiuslik, kuid on kahtlemata esimene samm õiges suunas, või ei tahame üldse mingit direktiivi, sest meie arvates on hetkeolukord rahuldav?