Moreover, it cannot be accepted that a Member State is at liberty to notify national provisions on the basis of Article 95(4) EC and then to challenge the final decision only if it rejects — either fully or in part — the derogation requested, by claiming that the Commission’s approval was not required and that the latter therefore should not have assessed the notified provisions by following the procedure provided for in Article 95(4) and (6) EC.
Lisaks sellele ei saa nõustuda sellega, nagu oleks liikmesriigil täielik vabadus teatada siseriiklikest õigusnormidest EÜ artikli 95 lõike 4 alusel ja seejärel vaidlustada lõplik otsus üksnes juhul, kui sellega keeldutakse taotletud erandi andmisest osaliselt või täielikult, ning väita samas, et komisjoni kinnitus ei olnud vajalik ja komisjon ei oleks pidanud hindama teatatud õigusnorme, järgides EÜ artikli 95 lõigetes 4 ja 6 ette nähtud menetlust.