They claim that Court wrongly concluded, in paragraphs 34 and 35 of the contested judgment, that any person potentially ‘concerned’ by the formal procedure for examining aid under Article 1(h) of Regulation No 659/1999 was to be regarded as directly and individually concerned, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, by an approval decision taken at the end of the preliminary examination stage, and that it was therefore unnecessary to show that Kronofrance’s competitive position was ‘substantially’ affected by that decision.
Nimelt eksis Esimese Astme Kohus nende arvates, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 34 ja 35, et iga määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti h alusel abi ametlikust uurimismenetlusest võimalikult „huvitatud ” isikut tuleb käsitada abi eeluurimise tulemusel tehtud abi lubamise otsusest otseselt ja isiklikult puudutatuna EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses, ilma et sel juhul oleks vaja tõendada, et see otsus kahjustas „oluliselt” Kronofrance’i konkurentsipositsiooni.