In this connection, it first rejected, in Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 112 to 116, the argument that the acts in question affected individuals, who were moreover nationals of a Member State, whereas Articles 60 EC and 301 EC authorised the Council to take measures against third countries only.
Seoses sellega lükkas ta esmalt vaidlustatud kohtuotsuse Yusuf ja Al Barakaat punktides 112–116 tagasi argumendi, mille kohaselt asjaomased meetmed puudutasid isikuid, eelkõige liikmesriigi kodanikke, samas kui EÜ artiklid 60 ja 301 volitavad nõukogu võtma meetmeid ainult kolmandate riikide vastu.