However, as the referring court itself pointed out, the application of that qualification is subject to judicial control (for an example of such control in relation to the concept of objective reasons in the context of Clause 5(1) of the framework agreement, see Case C-212/04 Adeneler and Others [2006] ECR I-6057, paragraphs 58 to 75), although the possibility of relying on it does not preclude the view that the provision at issue confers on individuals rights which they may enforce in the national courts and which the latter must protect (see, by analogy, van Duyn, paragraph 7; Case C-156/91 Hansa Fleisch Ernst Mundt [1992] ECR I-5567, paragraph 15; Case C-374/97 Feyrer [1999] ECR I-5153, paragraph 24; and also Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraphs 85 and 86).
Sellegipoolest, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on seda ise rõhutanud, on erandite kasutamine allutatud kohtulikule kontrollile (vt raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 tähenduses objektiivsete aluste mõistet puudutava kontrolli näite osas 4. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-212/04: Adeneler jt, EKL 2006, lk I-6057, punktid 58–75), kuigi võimalus eranditele tugineda ei välista, et käsitletav säte annab isikutele õigusi, millele nad saavad siseriiklikus kohtus toetuda ning mida need kohtud peavad kaitsma (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Duyn, punkt 7; 10. novembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C-156/91: Hansa Fleisch Ernst Mundt, EKL 1992, lk I-5567, punkt 15; 9. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-374/97: Feyrer, EKL 1999, lk I-5153, punkt 24, ja 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-413/99: Baumbast ja R, EKL 2002, lk I-7091, punktid 85 ja 86).