Věznění přineslo tuto jasnozřivost i Alexandru Solženicynovi. „Postupně se mi odhalovalo, že hranice oddělující dobro a zlo neprochází mezi státy, mezi třídami ani mezi politickými stranami – ale že přímo protíná každé lidské srdce – a všechna lidská srdce,“ napsal v Souostroví Gulag. „Tato hranice se posouvá… I v srdci zachváceném zlem se zachová maličké předmostí dobra. I v srdci nejdobrotivějším zůstává… nevykořenitelný růžek zla.“
亚历山大·索尔仁尼琴眼中的清晰愿景同样源自于监禁生活。他在《古拉格群岛》中写道，“我逐渐意识到善恶的分界线不在于国家、不在于阶级、也不在于政党，而在于我们每个人的内心之中。这条线不断变化…即使已不堪邪恶重负的心灵也保留着小小的善的桥头堡。而即使是在最善良的内心，仍留有未曾连根拔起的小小的恶的角落。”