Ve skutečnosti byly poslední labouristické vlády rozhodně nekeynesiánské; měnová politika byla nastavená tak, aby splnila dvouprocentní inflační cíl, a fiskální politika měla za úkol vyvažovat rozpočet během hospodářského cyklu: čili standardní makroekonomický repertoár. Nejpádnější výhrada vůči vedení labouristů spočívá v tom, že přijali za svou představu, podle níž se finanční trhy optimálně regulují samy – tento názor ovšem Keynes odmítal.
事实上，工党最新几届政府绝非凯恩斯主义者；货币政策的目标一直是2%的通胀，财政政策的目标一直是平衡整个商业周期的预算——在衰退开始前，这是标准的宏观经济方针。对他们的治国之道的最严厉的指责是他们认为金融市场最好自我监管——而这正是凯恩斯反对的。