Uvážíme-li ale budoucí důsledky nečinnosti, otřeseme se tou představou: Sýrie zaklesnutá v krvavých jatkách mezi brutalitou Bašára al-Assada a různých poboček al-Káidy, semeniště extremismu nekonečně nebezpečnější než Afghánistán v 90. letech, Egypt v rozvratu, kde jako by Západ bez ohledu na spravedlnost podporoval ty, kdo by zemi proměnili v sunnitskou obdobu Íránu, a samotný Írán, který má sice nového prezidenta, ale stále je teokratickou diktaturou s jadernou bombou. Západ by působil zmateně, jeho spojenci by byli zdrceni a nepřátelé povzbuzeni.
只要想到干预我们就会倒吸一口凉气。但是否考虑过战战兢兢、坐视不理将会带来的后果：叙利亚被巴沙尔·阿萨德的残暴和基地组织分支机构的屠杀所吞没，演变为危险性远胜于20世纪90年代阿富汗的极端主义温床；埃及则陷入混乱，无论多不公平，在人们眼中西方都似乎在全力支持逊尼版的伊朗；还有伊朗自己，尽管更换了新总统执政，但仍然是掌握核武器的政教合一的独裁统治。西方将无所适从、盟国会感到失望、而敌对势力则有恃无恐。这的确是噩梦般的场景，但它的出现却并不牵强。