Už od podepsání původní Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu v roce 1992 byly závazky jednotlivých zemí definovány podle jejich úrovně rozvoje v daném roce. Bohaté státy patřící mezi takzvané „země Dodatku 1“ měly povinné závazky, zatímco od chudších zemí stojících mimo Dodatek 1 se vyžadovalo pouze dobrovolné úsilí.
但这忽略了利马协议的最大成就：它结束了长期存在的将世界分为两类国家——发达国家和发展中国家的情况。自1992年签署联合国气候变化框架公约以来，各国的义务一直根据当年发展水平决定。富裕国家，即所谓的“附件1”国家有强制性义务，而较穷的“非附件1”国家只要求采取自愿措施。