Vlídnější výklad, založený na principu kolektivního jednání, se na soud dívá jako na prostředek dosahování dokonalejší sociální rovnováhy. Jedinci v zásadě vědí, co prospívá jim i společnosti, ale často se zdráhají podle toho jednat, v důsledku strachu, rozpaků anebo velmi často přesvědčení, že jejich činy se nevyplatí, jestliže ostatní nepůjdou v jejich šlépějích.
而另一个更温和的解读则基于集体行为原则，将法庭假设为一个为了实现更高层次福利均衡的工具。每个人在本质上都知道什么是对自身和社会有益的，但他们之所以不去动手实施那些有益行为，就是出于恐惧，尴尬或经常以为如果没人追随的话就是不值得。