Když nás cesta jindy zavedla k poklidnému potoku, viděl jsem, jak u něj sedí jakýsi muž, sleduje vlasec a zdánlivě žije v míru s okolním světem, zatímco vedle něj se již ulovené ryby bezmocně mrskají a lapají po dechu. Otec mi tehdy řekl, že nedokáže pochopit, jak si někdo může užívat odpoledne strávené taháním ryb z vody a ponecháváním je napospas pomalé smrti.
还有一次，当我们路过一条平静的小溪的时候，我看见一个人静静地坐着盯着浮标，似乎与世无争，但他身边却摆着一堆垂死挣扎着的鱼。父亲说，他不明白为什么一个人能花费整个下午的时间，就是为了想方设法把鱼从水里弄出来并看着它们慢慢死去。