Jak běžely roky, sledovala jsem, jak další a další trhy pochytávají dvě související koncepce: časově založené určování cen a efektivnější využívání takzvaných „mizejících aktiv“ neboli investičních statků, které zajišťují příjmy, jen když se spotřebovávají. V dřívějších dobách, před nástupem počítačů, bylo těžké komplikované určování cen řídit – ostatně stejně jako oslovit vhodné zákazníky s konkrétními časově a místně založenými nabídkami.
从那以后，我看到两个相关联的概念在越来越多的市场上流行：基于时间的定价以及对所谓“消逝性资产”的更有效利用——“消逝性资产”指的是那些只有被使用才能产生收益的生产资料。在没有电脑的年代，综合性定价是很难实施的——或者具体来说，很难为基于特定交易时间和地点的报价找到合适的顾客。而酒店和航空业就是专门的例子：这两个行业的业务都依赖于对资本资产的分摊使用。