Kromě toho by však člověk neměl vleklou stagnaci pokládat za hrozbu, ale spíš za příležitost. Klasičtí ekonomové devatenáctého století se těšili na to, co nazývali „stavem nehybnosti,“ při němž už, řečeno slovy Johna Stuarta Milla, nebude nutný život „v pachtivém úsilí o přežití,“ kdy „si okopáváme nohy, mačkáme se, strkáme a šlapeme si na paty“.
但除此之外，你应该将长期停滞视为机会而不是威胁。十九世纪的古典经济学家看到了他们所谓的“稳态”（stationary state），即——用约翰·穆勒的话说，“争相……踩踏、冲撞、推挤和掣肘”的生活将不复存在。