Spoléhání na mobilizaci ulice a armádní intervenci při sesazování řádně zvoleného představitele, který má v zemi podporu, pravděpodobně nepovede k pozitivnímu výsledku. Takový scénář – zažily ho například Španělsko v roce 1936, Írán v roce 1953, Chile v roce 1973, Turecko v roce 1980, Súdán v roce 1989, Alžírsko a Tádžikistán v roce 1992 – naopak obvykle končí vojenskou diktaturou, občanskou válkou nebo obojím.
如果穆尔西无法继续掌权，他将以何种方式下台将在很大程度上决定此后的形势。依靠街头动员和军队干预迫使拥有基层支持的当选领袖下台不太可能带来好的结果。相反，曾在1936年西班牙、1953年伊朗、1973年智利、1980年土耳其、1989年苏丹和1992年阿尔及利亚和塔吉克斯坦上演的戏码却往往导致军事独裁、内战或两者兼而有之。