Metaforicky vyjádřeno, izraelská národní duše se pohybuje mezi „Tel Avivem“ a „Jeruzalémem“. „Tel Aviv“ se hlásí k sekularismu, hédonismu a hospodářskému růstu a Stát Izrael považuje za právní subjekt, na rozdíl od nebezpečné, vírou motivované „jeruzalémské“ koncepce „Erec Jisrael“. Raný průkopnický étos Izraele vyměnil za svody modernity, liberalismu a „normality“.
用比喻的话来说，以色列的民族心理在“特拉维夫”和“耶路撒冷”之间摇摆者。“特拉维夫”派信奉世俗主义、享乐主义和经济的增长，并且把以色列国看成是一个合法的实体，而不是“耶路撒冷”派心目中危险的、为宗教信仰所驱动的“以色列的土地”。它已经摒弃了以色列早期的开拓精神，代之以对现代化、自由主义和“正常化”的向往。它渴望成为“地球村”的一分子，而不是一个被孤立的、本位主义的犹太前哨。