Možná to zní utopicky; v jistém smyslu to skutečně utopie je. Proč by však v době, kdy je každá digitální služba stále personalizovanější, měla právě sociální politika zůstat omezená filozofií a recepty dvacátého století?
这听起来可能有点乌托邦；在某种程度上也确实如此。但在当所有数字业务变得越来越个性化的时候，为什么社会政策仍局限于二十世纪的哲学思维和解决方案呢？