Na tomto místě se vracím do 30. let a zamýšlím se nad tím, jak se historické události znovu vracejí, zpočátku se jeví jako tragédie a pak – při vší úctě ke Karlu Marxovi – jako další tragédie. Keynes naléhavě prosil politiky své doby, aby ignorovali „strohé a puritánské duše“, které horují „za to, co zdvořile nazývají ‚vleklou likvidací‘, aby nás přivedly na správnou cestu“, a vyjádřil názor, že „nedokáže pochopit, jak všeobecný bankrot může přinést něco dobrého nebo nás posunout k prosperitě“.
在这里，我得回顾一下20世纪30年代，想想历史事件是如何循环的——先是一场悲剧，随后马克思主义横空出世，带来另一场悲剧。凯恩斯乞求当时的决策者忽略“简朴的清教徒式信念”——这一信念支持“让被礼貌地称为‘延长清算’的东西使一切变得正常，”并承认他“无法理解大面积破产是一件好事，能让我们离繁荣更近”。