Motivem Mitterrandovy „mise“ byla snaha určit, jaká preventivní opatření by se mohla nebo měla přijmout proti potenciálním vrtochům tohoto silného, leč nevyzpytatelného národa. Odpověď byla nakonec zakotvena v Maastrichtské smlouvě, která rozšířila pravomoci Evropské unie i na zahraniční věci a soudnictví a částečně je pozvedla na nadnárodní úroveň.
面对这些力量强大但喜欢突然行事的德国人，密特朗这次“出使”的动机其实是想判定究竟可以（或应该）采取何种预防措施来应对他们的未来动向。而对他这一想法的反馈最终在《马斯特里赫特条约》中得到了体现，条约中包含了欧盟对各国外交和司法事务的管辖权，并使之在某种意义上成为了超国家行为。