Přistupovat k nástrojům kapitálové regulace jako k nejzazší možnosti, vždy a všude, je v takovém světě málo logické; skutečně se tím pouze fetišizuje finanční globalizace. Svět potřebuje ostřílený pragmatismus, který se aplikuje případ od případu a přizná, že regulace kapitálu si občas zaslouží místo na slunci.
在这样一个世界中，不论时间场合将资本管制作为最后手段绝非理性；事实上，这是对金融全球化的盲目迷信。世界需要具体案例具体分析的冷静的务实主义，承认资本管制有时值得作为主要措施。