Jistý britský učitel tento pocit trefně vyjádřil už v&nbsp;roce 1910: „Jsme podezíraví k&nbsp;tomu, kdo hovoří o patriotismu a imperialismu, tak jako jsme podezíraví k&nbsp;tomu, kdo hovoří o náboženství nebo o čemkoli jiném, co má v&nbsp;životě nejhlubší hodnotu. Máme ho za pokrytce anebo za povrchního člověka, který nepochopil, jak nedostatečná jsou slova k&nbsp;vyjádření toho, co je nejhlubší.“
一位英国教师很好地阐述了1910年时的情绪：“我们怀疑大谈爱国主义和帝国主义者，正如我们怀疑大谈宗教或其他任何与生命最深刻价值相关的东西的人。我们认为，他不是骗子，就是俗不可耐，根本不懂最深刻的东西根本无法用语言表达的道理。”