Po dlouhých a bolestných operacích v Iráku a Afghánistánu rozumím všem popudům držet se od současné vřavy stranou, sledovat vývoj, ale nezasahovat, vyostřovat slovní vyjádření, ale nepodílet se na náročném, ba krutém úkolu změnit realitu v terénu.
Depois das longas e dolorosas campanhas no Iraque e no Afeganistão, entendo todos os impulsos para se evitar a desordem, para se assistir, mas sem intervir, para subir o tom do discurso, mas sem um envolvimento excessivo, na dura obrigação de mudar a realidade no terreno.