To otevřelo Číně cestu k tomu, aby si nárokovala Arunáčalpradéš (třikrát větší než Tchaj-wan) jakožto „jižní Tibet“, a zároveň to posílilo čínský náhled na územní spory: jakákoliv Čínou obsazená oblast je čínským územím a veškeré územní nároky Číny se musí vyřešit na základě „vzájemného uspokojení a porozumění“.
Isto abriu o caminho à China para reivindicar Arunachal Pradesh (três vezes maior que Taiwan) como “Tibete do Sul” e reforçou a visão da China relativamente às questões territoriais: qualquer área que ocupe é território Chinês, e quaisquer reivindicações territoriais que fizer deverão ser resolvidas na base de “adaptação e entendimento mútuos”.