Úvahy o budoucnosti na základě výhody spočívající v odlišných dopravních nákladech jednoho vstupu omezují země na produkty, které intenzivně využívají pouze místně dostupné suroviny.
Pensar sobre o futuro, com base na vantagem diferencial do custo de transporte de um factor de produção, limita os países que utilizem intensivamente só as matérias-primas que se encontrem disponíveis localmente.