Díky tomu se usmířili dlouhodobí soupeři jako Francie a Německo, v rámci projektu pro celý region (nejprve společenství uhlí a oceli, které se později rozvinulo v Evropské hospodářské společenství a nakonec Evropskou unii), který integroval kontinent politicky a hospodářsky v takové míře, že se násilný konflikt stal nepředstavitelným.
Como resultado, adversários de longa data como a França e a Alemanha reconciliaram-se num projecto regional – primeiro numa comunidade do carvão e do aço, que se expandiu até se tornar na Comunidade Económica Europeia e, em última análise, na União Europeia – que integrou politica e economicamente o continente a um nível tal que o conflito violento se tornou inconcebível.