Velký rozdíl mezi malthuziánskou konzervativní kritikou sociálního pojištění počátkem devatenáctého století a chicagskou kritikou ze 70. let spočívá v tom, že chicagští kritikové měli kus pravdy: poskytování podpory „zasloužilým“ chudým z veřejných peněz a její odnímání ve chvíli, kdy se tito lidé začnou stavět na vlastní nohy, podkopávalo iniciativu a pravděpodobně nemohlo vést k dobrým výsledkům.
A grande diferença entre a crítica Malthusiana conservadora no início do século dezanove e os críticos de Chicago da década de 1970 é que os críticos de Chicago tinham razão num ponto: Atribuir apoio público aos pobres “merecedores”, e depois retirá-lo quando estes se tornassem independentes, envenenaria os incentivos e provavelmente não conduziria a bons resultados.