Ve svém klasickém díle Teorie zahálčivé třídy, otištěném v roce 1899, napsal, že jakmile se základem společenského postavení stane samotné bohatství (a nikoli například moudrost, znalosti, mravní bezúhonnost či válečnický um), majetní lidé musí hledat způsoby jak utrácet peníze způsobem, který nemá jiný účel než dávat najevo právě movitost.
No seu clássico A Teoria da Classe Ociosa, publicado em 1899, propôs que quando a base do estatuto social se tornasse na própria riqueza – em vez de, digamos, sabedoria, conhecimento, integridade moral, ou mestria em combate – os ricos necessitariam de encontrar maneiras de gastar dinheiro sem outro objectivo para além da ostentação da riqueza por si só.