Když člověk sedí či spíše stojí v „tube“ (jak se londýnské podzemní dráze důvěrně říká), nikdy nepřestane žasnout nad klidem, s nímž židovské matky, muslimští muži, západoindičtí mladíci, jihoasijští byznysmeni a mnoho dalších snášejí tytéž stresující podmínky a pokoušejí se jejich dopad zlehčit tím, že se k sobě navzájem chovají zdvořile. Teroristické útoky nedemonstrovaly pouze to, jak si pomáhají konkrétní lidé, ale i to, jak celé město se všemi složkami lidské směsi dává najevo společného ducha odolnosti.
「チューブ」（ロンドンの地下鉄の愛称）の中、ほとんどの場合座れない状態で、ユダヤの母親やムスリムの男性、西インドの若者や南アジアの会社員、そして他の様々な人達が同じ状況に耐え、お互いに親切にすることでストレスを軽減しようと努力している姿を見れば、誰でも､安心し、さらに感心せずにはいられないだろう。テロ攻撃は、結局､人々がどんなに懸命に助け合ったかということだけでなく､様々な背景や文化の人々を抱える街全体に、共通の不屈の精神が満ちていることを知らしめたことになる｡