Navíc právě tento vzorec zúžil mezeru (v současnosti zhruba 40%) mezi příjmy na hlavu v nejchudších a nejbohatších amerických státech, neboť pracovní síly a kapitál se přesuny do oblastí s vyšší produktivitou ustavičně korigují.
Si tratta, inoltre, di un modello che ha colmato il divario (ora all’incirca del 40%) tra reddito pro capite negli stati più poveri e negli stati più ricchi d’America, dal momento che la forza lavoro e il capitale si regolano costantemente spostandosi verso aree con una maggiore produttività.