V roce 1925 kritizoval Keynes bezstarostnost těch, „kdo sedí v nejvyšším patře mašinerie“. Tvrdil, že tito lidé „jsou nesmírně ukvapení ve své lehkovážnosti, v nepodloženém optimismu a v pohodlném přesvědčení, že se nikdy nestane nic opravdu vážného.
Nel 1925 Keynes criticò la spensieratezza di “coloro che guidano il paese”, sostenendo che fossero “troppo avventati nella loro noncuranza, nel loro vago ottimismo e confortevole convinzione che niente di serio potesse accadere.