Kritéria debaty se navíc začínají ztrácet v mlze. Na jedné straně univerzity plní odvěké dohody s vládou, na druhé straně se střetají s horlivými reformátory, kteří prosazují tržně založené řešení zdůrazňující konkurenční soupeření mezi ústavy, pobízejí k mobilitě akademiků i studentů a kladou důraz na učení soustředěné na studenta.
Fra l'altro, i termini del dibattito stanno diventando sempre più nebulosi: da un lato, le università si attengono ad accordi di lunga data con il governo; dall'altro, devono confrontarsi con riformatori zelanti che cercano soluzioni basate sul mercato, tese a esacerbare la concorrenza tra le istituzioni, incoraggiare la mobilità del personale e degli studenti ed enfatizzare l'apprendimento centrato questi ultimi.