Vznikla zde tradice centrálního bankéře coby jakéhosi světského filozofa, který hájí dlouhodobou rozumnou politiku, a díky této tradici je pro centrální bankéře politicky snazší činit správná rozhodnutí.
Per tradizione, il banchiere centrale viene visto come un filosofo realista, che si erige a sostenitore di una politica saggia a lungo termine; politicamente, questo permette ai governatori delle banche centrali di fare la cosa giusta.