Už v roce 1825 guvernér britské centrální banky Cornelius Buller rozuměl tomu, že když panika v soukromém sektoru vyvolá prudký vzestup poptávky po bezpečných a likvidních finančních aktivech, je úkolem centrální banky této poptávce vyjít vstříc a držet tím v bezpečné vzdálenosti bankroty a depresi.
Tornando indietro al 1825, il governatore della Banca d’Inghilterra Cornelius Buller capì che nel momento in cui il settore privato manifestava un’improvvisa e massiccia richiesta, spinta dal panico, di asset finanziari sicuri e liquidi, spettava alla Banca soddisfare quella domanda e tenere alla larga bancarotta e depressione.