Jestliže ochotní kupující a ochotní prodávající spokojeně obchodovali, pak za předpokladu, že šlo o „profesionální“ investory, neexistoval legitimní důvod se jim na trhy vměšovat. Tito lidé byli „plnoletí dospělí v soukromí“ a stát měl odvrátit zrak.
Se quindi acquirenti e venditori erano disposti a negoziare felicemente le proprie richieste di indennizzo, a patto che fossero investitori “esperti”, non vi era alcuna ragione legittima per interferire nelle loro compravendite: erano “adulti consenzienti in privato”, e lo stato avrebbe dovuto distogliere lo sguardo.