Přistupovat k nástrojům kapitálové regulace jako k nejzazší možnosti, vždy a všude, je v takovém světě málo logické; skutečně se tím pouze fetišizuje finanční globalizace.
In un mondo simile, trattare il controllo del capitale come l’ultima risorsa, sempre e ovunque, non ha molto senso, anzi eleva a feticcio la globalizzazione finanziaria.