Zatímco Američané spoléhají při financování živé klasické hudby na soukromé příspěvky odpočitatelné od daňového základu a tržby ze vstupného, Evropané dávají přednost přímé vládní podpoře umění.
Alors que les Américains dépendent des dons privés déductibles des impôts et des recettes pour financer les spectacles de musique classique, les Européens préfèrent un soutien gouvernemental direct.