Místo aby přijali nové národní paradigma založené na realitě svých úspěchů (národní jednota, silný mezinárodní obchod a rostoucí celosvětový vliv), lpějí čínští vůdci na paradigmatu starém, v němž jejich země figuruje jako oběť, jako „nemocný muž Asie“, kterého „rozkrajují jako meloun“ dravé imperiální a koloniální mocnosti, jako je Japonsko.
Au lieu d’assumer un nouveau paradigme national fondé sur la réalité de leur réussite (unité nationale, excellent positionnement commercial au niveau mondial et influence grandissante au plan international), les dirigeants chinois s’accrochent à l’ancien paradigme qui fait de leur pays une victime, “l’homme malade de l’Asie”, persécuté par l’impérialisme et le colonialisme de puissances prédatrices telles que le Japon.