Jestliže skutečnost, že jsme na světě jediným přežívajícím lidským druhem, není výsledkem darwinovského soupeření, nýbrž dějinné náhody, můžeme rozšířit své obzory a připustit si, že část své „kultury" sdílíme jak se svými živými, tak s již zaniklými příbuznými.
Si le fait que nous sommes la seule espèce humaine laissée sur Terre résulte d'un accident historique plutôt que d'une concurrence darwinienne, nous pouvons ouvrir nos esprits et accepter le fait que nous partageons une partie de notre " culture " avec nos parents vivants et morts.