A konečně zůstává povstání jako celek i nadále nihilistické, neboť se zaměřuje spíše na zničení nové irácké vlády a rodícího se hospodářského a politického systému než na formulování soudržné alternativy.
Enfin, la sédition dans son ensemble reste nihiliste et centrée sur la destruction du nouveau gouvernement irakien et du système politique et économique émergeant plutôt que sur l’articulation d’une alternative cohérente.