Část odpovědi se skrývá v silné německé podpoře Ordnungspolitik neboli politiky pořádku, která téměř vždy dává přednost pravidlům před libovůlí.
Une partie de la réponse réside dans une profonde culture allemande de l’Ordnungspolitik, ou politique de stabilité, qui fait quasi-systématiquement prévaloir les règles sur les choix discrétionnaires.