V důsledku toho se UMNO ocitá ve svěráku mezi islámskou lobby prosazující větší „talibanizaci“ země a sílícími hlasy mezinárodních kritiků, které nelze ignorovat, poněvadž strana potřebuje jak radikální stoupence, tak i zahraniční investory, aby se udržela u moci.
Il en résulte que l’UMNO est pris en tenailles, entre un lobby islamique qui pousse à la “talibanisation” du pays, et les critiques de la communauté internationale qui se multiplient et auxquelles il est difficile de rester sourd, car le parti, pour rester au pouvoir, ne peut se passer ni des partisans radicaux, ni des investisseurs étrangers.