Mnohé aspekty současné bitvy o životní styl jsou bezpochyby nesprávně chápány, snad proto, že se debaty o nich vedou zjednodušujícími způsoby: antiglobalistická hnutí versus nadnárodní společnosti, ochránci životního prostředí versus podniky způsobující znečištění, drobní farmáři versus agrokomplexy a tak dále. Avšak za slogany leží fundamentální zlomová linie mezi těmi, kdo jsou kulturně schopni změnu přijmout, a těmi, kdo se jí brání lpěním na tradičních názorech na to, jak by měl být uspořádán život člověka a následně život společnosti.
Une grande partie des débats sur les modes de vie est sans aucun doute mal comprise, peut-être du fait que les débats à leur sujet sont menés de façon simpliste, les mouvements anti-mondialisation s'opposant aux multinationales, les défenseurs de l'environnement s'opposant aux industriels pollueurs, les petits exploitants agricoles s'opposant à l'industrie agroalimentaire, etc. Cependant, au-delà des slogans, il existe une faille sous-jacente entre ceux qui ont la capacité culturelle d'accueillir les changements et ceux qui y résistent en se réfugiant dans les idéologies traditionnelles sur la manière d'organiser la vie des individus et par extension de la société.