Fotbalový šovinismus vždy obsahoval špetku potlačeného násilí, neboť často obnášel i etnický, náboženský nebo třídní rozměr: protestanti proti katolíkům (ve Skotsku), „židovské“ kluby (v Amsterdamu, Berlíně, Londýně a Budapešti), jimž se vysmívali fanoušci vystupující proti „žiďákům“, kluby pro smetánku (například istanbulský Galatasaray) a na druhé straně striktně proletářské týmy (londýnský West Ham), kluby pyšnící se silnou regionální identitou (Barcelona) a naopak kluby mající blízko k mocenskému centru (Real Madrid).
Le chauvinisme footballistique comportait toujours une part de violence, car il comprenait souvent une composante ethnique, religieuse ou de classe&#160;: les protestants contre les catholiques (en Ecosse); les clubs «&#160;juifs&#160;» (à Amsterdam, Berlin, Londres et Budapest), raillé par les fans qui étaient contre les «&#160;youpins&#160;»&#160;; les clubs huppés (comme Galatasaray à Istanbul) et résolument prolétariens (West Ham à Londres)&#160;; les clubs qui ont fait leur fierté d'une identité régionale forte (Barcelone)&#160;; et les clubs proches des centres de pouvoir (Real Madrid).