Za prvé vyžadovaly fiskální disciplínu v&#160;členských státech, což pro zlatý standard s&#160;jeho neformální normou vyrovnaných rozpočtů každopádně platilo. Za druhé fungovaly bez jakýchkoliv fiskálních transferů ze společného centra, poněvadž takové centrum neexistovalo.
Ces unions monétaires ont montré deux choses, qu’elles exigeaient une discipline budgétaire de la part de chacun des membres – probante sous l’étalon or, avec sa règle non écrite quant à l’équilibre des budgets – et qu’elles n’offraient aucun recours à des fonds provenant d’un centre, parce qu’un tel centre n’existait pas.&#160;