Člověk, který si zarámuje čtyři rozsudky smrti, jež vyfasoval (jeden z nich podepsal Chruščov a jiný zase roku 1956 Jurij Andropov, sovětský velvyslanec v Budapešti), a pověsí si je v přijímacím pokoji, má přesně onen osobitý humor, který mi přináší potěšení.
Un homme qui s’est vu infliger quatre condamnations à mort (une par Khrouchtchev, une autre par Yuri Andropov, ambassadeur soviétique à Budapest en 1956) et qui les a accroché au mur de son salon a sans nul doute cet humour décalé que j’apprécie tant.