Jedním z důsledků této situace je, že dohody se třetími zeměmi, které se týkají jak zahraničních, tak hospodářských věcí, se musí skládat ze dvou samostatných smluv: jedné smlouvy s Unií a druhé smlouvy se Společenstvím.
Une des conséquences de cet état de fait implique que tout accord avec des pays tiers qui comporte ces deux aspects de politique économique et de politique étrangère nécessite deux traités distincts : un pour l'Union, un autre pour la Communauté.