„se navždy zasvětili honbě za bohatstvím a velikostí… V&nbsp;té nejsveřepější branži se namáhá dnem i nocí… slouží těm, které nesnáší, a podbízí se těm, jimiž pohrdá… [V] posledních záchvěvech života, s&nbsp;tělem vyčerpaným lopocením a chorobami, s&nbsp;myslí zahořklou a podrážděnou vzpomínkou na tisícerá příkoří a zklamání… si konečně začíná uvědomovat, že bohatství a velikost jsou pouhé tretky, svým užitkem marné… Moc a hojnost… zaženou sice letní přeháňky, ale ne zimní bouři, avšak vždy jej toutéž, ba někdy i větší měrou vystaví úzkosti, strachu a zármutku, jakož i nemocem, nebezpečí a smrti…“
« se consacre à jamais à la poursuite de la richesse et de la grandeur...qu’il exerce avec une industrie extraordinaire, qu’il paye de patience dans le travail... obligeant ceux qu’il n’aime pas, et complaisant pour ceux qu’il méprise... [I] dans le calice de cette vie, [que] le corps usé par les fatigues et les maladies, et l’âme rongée et flétrie par le souvenir de mille contretemps et de mille traverses... il commence enfin à reconnaître que les richesses et la grandeur ne sont que des futilités...