Po druhé světové válce, kdy byl svět rozdělen na dva jaderné tábory hrozící si vzájemným zničením, nezastával Russell názor, že vzhledem k naší nevýznamnosti v porovnání s rozlehlostí vesmíru je vcelku jedno, zda na zeměkouli skončí život.
Après la seconde guerre mondiale, lorsque le monde était divisé en deux camps munis de l’arme nucléaire qui se menaçaient de destruction mutuelle, Russell n’estimait pas que notre insignifiance, comparée à la grandeur de l’univers, impliquait que la fin de la vie sur Terre ne comptait pas.