V osmé tetralogii Republika Platón dosti neformálně definuje politické vůdce v demokracii jako „ty, kdo zbavují bohaté majetku a rozdělují ho mezi lid, přičemž dbají na to, aby si větší díl vyhradili pro sebe“.
Dans le livre VIII de la République , Platon définit sans aménité les dirigeants politiques d’une démocratie comme ceux qui « peuvent s'emparer de la fortune des possédants et la distribuer au peuple, tout en gardant pour eux la plus grosse part ».