Uším angloamerického ekonoma každý takový návrh zní jako nehoráznost, protože zavání otřesnou „iluzí konstantní sumy práce“ – představou, kdysi populární v&#160;odborářských kruzích, že existuje jen určité množství práce a že by se měla spravedlivě rozdělit.
Mais pour les économistes anglo-saxons, toute proposition dans ce sens est un anathème, parce qu’elle évoque le redoutable sophisme d’une masse fixe de travail – ou l’idée, autrefois populaire dans les milieux syndicaux, qu’il n’y a qu’une masse donnée de travail, et qu’elle doit être équitablement partagée.