Jejich mlčení ohledně Iráku odráželo zlé předtuchy nad oběma nechtěnými možnostmi: buď podpořit plán USA a riskovat posílení kurdských snah o nezávislý stát, nebo odporovat Američanům a ohrozit zásadní strategický vztah.
Son silence sur la question irakienne reflétait ses appréhensions des alternatives indésirables : soutenir le plan des États-Unis et prendre le risque d'encourager un soulèvement kurde pour obtenir un l'État indépendant ou s'opposer au plan américain et mettre en danger une entente stratégique importante.