Jak ovšem plyne čas, člověk cítí nástup čehosi nového, jakési nové francouzské sebedefinice, která je se vší pravděpodobností tou zřetelně „nejzápadnější“ v dějinách Páté republiky.
A la longue, on sent pourtant comme l’émergence d’une redéfinition française, dont le contenu est sans doute ce que la Cinquième République aura connu de plus explicitement “occidental.”