Na konci 70. let monetaristé sázeli na to, že pouhé dočasné a mírné zvýšení nezaměstnanosti dokáže přitáhnout uzdu plíživé – a cválající – inflaci průmyslového Západu a že zpětně se bude mít za to, že cena zaplacená za návrat k efektivní cenové stabilitě stála za to.
À la fin des années 1970, les monétaristes avaient fait le pari que seule une augmentation modeste et transitoire du chômage pouvait contenir l'inflation rampante - et ouverte - de l'occident industriel, et qu'avec le recul le coût du retour à la stabilité des prix effective en aurait valu la peine.