Do takového uvažování se promítá prastará obava: jak ji vyjádřil Platón, občané by dostali „informace bez řádného poučení, takže by byli pokládáni za znalé, přestože by byli velkou měrou zcela nepoučení.“ Jde o obavu, jejíž ozvěna se od té doby nesla dějinami, od okamžiku, kdy katolická církev uvalila klatbu na Gutenbergovu pohyblivou sazbu, po dobu, kdy si viktoriánská buržoazie stěžovala na nově objevenou svobodu tisku.
Ces préoccupations relèvent d’une peur immémoriale. Quand les citoyens auront, pour citer Platon, “ beaucoup appris sans maître, ils s’imagineront devenus très savants, et ils ne seront pour la plupart que des ignorants ,” et l’histoire, par la suite, sera chargée des échos de cette peur, depuis l’anathème de l’Eglise catholique contre les caractères mobiles de Gutenberg, jusqu’aux récriminations de la bourgeoisie victorienne contre l’instauration d’une presse libre.