V chudobě si člověk stále zachovává jistý druh „vrozeného vznešeného citu“, zatímco neštěstí je spojeno se zásadním a katastrofálním morálním kolapsem.
Quand on est pauvre, on préserve une forme de « sentiment noble inné », tandis que dans la misère, l’effondrement moral est inhérent et désastreux.