Blairovo uznání, že musí odejít z úřadu, rozhodnutí tak dlouho oddalované a tak katastrofálně opožděné, představuje tudíž kromě jiného triumf světskosti nad neustálým pokušením věřit, že politika tkví v něčem jiném.
Alors, le fait que Blair accepte d’abandonner ses fonctions – après avoir indéfiniment et lamentablement reporté l’échéance – représente, entre autres, le triomphe de la réalité sur la tentation permanente de croire que la politique porte sur tout et n’importe quoi.