Úmluva OSN o omezení případů bezdomovectví z roku 1961, jejímž je Velká Británie signatářem, umožňuje státům činit z občanů osoby bez státní příslušnosti, pokud se prokáže, že nějakým způsobem „poškodili životní zájmy země“. Návrh zákona, který v současné době leží v britském parlamentu, však nevyžaduje žádný soudní či veřejný důkaz ani pro slabší tvrzení, že něčí přítomnost v zemi neslouží veřejnému zájmu.
La Convention sur la réduction des cas d’apatridie adoptée par l’ONU en 1961, dont la Grande-Bretagne compte parmi les signataires, autorise les États à prononcer l’apatridie d’un citoyen lorsqu’il a été établi que celui-ci avait commis un acte « préjudiciable aux intérêts vitaux du pays. » La législation actuellement en vigueur devant le Parlement du Royaume-Uni n’exige à cet égard aucune preuve judiciaire ou administrative, pas même en appui de la plus fragile allégation selon laquelle la présence d’un individu dans le pays ne serait pas propice au bien public.