Věřiteli nízkopříjmových zemí byly tradičně vlády a multilaterální organizace z bohatých států, pro které bylo politicky nepřijatelné vymáhat dluhy, pokud to znamenalo, že vypůjčovatel bude muset seškrtat základní veřejné služby, jako jsou školství či zdravotnictví.
Les créanciers des pays à faibles revenus étaient traditionnellement les gouvernements des pays riches et les organisations internationales qui estimaient inenvisageable d’exiger le remboursement de la dette si cela impliquait l’interruption des services publics vitaux comme l’éducation et la santé dans les pays emprunteurs.