Hovland čerpal z myšlenek sahajících až do dob Aristotélovy Rétoriky, která tvrdí, že schopnost přesvědčit je založena na etickém charakteru komunikátora, emočním stavu publika a logice argumentu, přičemž poslední položka je nejsilnější.
Hovland s’est inspiré des idées développées à l’époque de la Rhétorique d’Aristote, lequel prétendait que le pouvoir de persuasion était fondé sur le caractère éthique du communicateur, l’état émotionnel du public, et la logique de l’argument, ce dernier ayant le plus de poids.