Rozdíl ve výkonnosti řekněme oproti Německu bychom tedy mohli karikovat následovně: zatímco Němci vybírají část přidané hodnoty vytvořené v soukromém sektoru jako daně, které pak utratí za dávky v nezaměstnanosti, Skandinávci navíc své nezaměstnané posadí k psacímu stolu a dávky v nezaměstnanosti započtou jako přidanou hodnotu ve státním sektoru, tedy jako přispění k HDP.
On peut caricaturer de la manière suivante la différence de résultat avec un pays comme l'Allemagne : les Allemands récupèrent une partie de la valeur ajoutée du secteur privé sous forme de taxes qu'ils investissent dans l'assurance chômage, les Scandinaves fournissent en plus un bureau à leurs chômeurs et intègrent les sommes dépensées en leur faveur à la valeur ajoutée provenant du secteur public, et donc au PIB.