Při popisu našeho vývoje si Fisherová navíc všímá, že muži, kteří dokázali snášet dlouhá období mlčení (při lovu během čekání na zvěř), přežili a přenesli své geny na další generace, takže jejich genetická selekce preferovala „prostor“.
D'autre part, dans sa description de l'évolution humaine, elle souligne que les hommes qui vivaient le plus longtemps étaient ceux capables d'endurer de longues périodes de silence en faisant le guet lors de la chasse.