Jinými slovy platí, že nad určitou hranicí dostatku neurčuje štěstí lidí pouze jejich absolutní příjem, ale v mnohem větší míře i jejich relativní příjem ve vztahu k určité referenční skupině.
En d’autres termes, au-dessus d’un faible niveau de suffisance, le niveau de bonheur des individus est bien moins déterminé par leur revenu absolu que par le rapport de leur revenu par comparaison à un groupe de référence.