I v dobách rozkvětu sociálního státu tkvěla přitažlivost akademického prostředí pro zákonodárce právě v poskytování služeb. Veřejnost bude platit vyšší daně, protože by poplatník nebo jeho děti mohli být přijati do studia, jež zlepší jejich vyhlídky na zaměstnání, nebo protože by objevy výzkumníků mohly zvýšit kvalitu života.
Même à l'apogée de l'Etat providence, l'argument utilitaire était avancé par les universitaires pour justifier une augmentation de crédits auprès des décideurs politiques : en échange d'une augmentation de la fiscalité, les contribuables ou leurs enfants pourraient bénéficier d'une formation qui allait améliorer leurs perspectives professionnelles et les découvertes des chercheurs serviraient à améliorer la qualité de la vie.