Ve skutečnosti byly poslední labouristické vlády rozhodně nekeynesiánské; měnová politika byla nastavená tak, aby splnila dvouprocentní inflační cíl, a fiskální politika měla za úkol vyvažovat rozpočet během hospodářského cyklu: čili standardní makroekonomický repertoár.
En réalité les derniers gouvernements travaillistes n'étaient absolument pas keynésiens. Leur politique monétaire était conçue pour atteindre une inflation de 2% et leur politique budgétaire pour rééquilibrer le budget au cours du cycle des affaires - un programme macroéconomique classique avant que la récession ne frappe.