Místo toho mají tendenci koncipovat přístup zdola nahoru ne jako rozchod s paradigmatem shora dolů, ale jako pragmatický doplněk, který pojme největší producenty emisí a vytvoří rámec pro klimatické iniciativy činitelů na menší než národní úrovni, jako jsou velká města nebo společnosti.
Ils ont donc choisi de ne pas considérer l’approche descendante comme une rupture avec le principe ascendant, mais comme un supplément pragmatique qui accommode les principaux émetteurs et qui crée un cadre pour les initiatives climatiques des acteurs sous-nationaux, comme les grandes villes et les entreprises.