Abychom nicméně parafrázovali Keynese, pokaždé když si zapneme rádio nebo televizi, přečteme si noviny, otevřeme román nebo se podíváme na film, stáváme se nevolníky jednoho či více mrtvých humanistů, kteří stanovili referenční měřítka, skrz něž pohlížíme na svět.
Malgré cela, pour paraphraser Keynes, chaque fois que nous allumons la radio, que nous lisons le journal, que nous ouvrons un roman ou que nous regardons un film, nous sommes sous l’emprise d'un ou plusieurs défunts humanistes à l’origine du prisme par lequel nous voyons le monde.