To otevřelo Číně cestu k tomu, aby si nárokovala Arunáčalpradéš (třikrát větší než Tchaj-wan) jakožto „jižní Tibet“, a zároveň to posílilo čínský náhled na územní spory: jakákoliv Čínou obsazená oblast je čínským územím a veškeré územní nároky Číny se musí vyřešit na základě „vzájemného uspokojení a porozumění“.
Cette concession a ouvert la voie à la revendication par la Chine de l’Arunachal Pradesh (trois fois la taille de Taiwan) en tant que « Tibet du Sud » et renforcé les convictions de la Chine concernant les litiges territoriaux : tout territoire qu’elle occupe est un territoire chinois, et toute revendication territoriale qu’elle avance doit être résolue au moyen d’une « compréhension et d’un arrangement mutuels ».