Premisa, že jedině věrohodný úpadek zajistí významnou účast soukromého sektoru (tedy že soukromí držitelé dluhopisů pocítí skutečnou újmu), se jasně vyjeví, když porovnáme uruguayskou výměnu dluhu v roce 2003, která byla vůči trhům přátelská, s drakonickou argentinskou restrukturalizací z roku 2005.
L'idée que seule la forte probabilité d'un défaut entraîne la participation significative du secteur privé (ce qui signifie en réalité une participation aux pertes des créanciers privés) se dessine nettement lorsque l'on compare l'échange de titres de l'Uruguay en 2003 sans brusquer les marchés avec la restructuration draconienne en 2005 de la dette de l'Argentine.