Tento příběh zachycuje, za jak znepokojující – ba v některých případech nechutné – považujeme tělo bez duše, a ztělesňuje emocionální přitažlivost, již často má náš dualismus selského rozumu.
Cette anecdote montre bien combien nous trouvons dérangeant – et dans certains cas révoltant – un corps sans âme et personnifie la puissance émotionnelle que notre dualisme de bon sens possède souvent.