V ideálním světě by bylo možné kompromis mezi soupeřením a stabilitou regulačně rozptýlit důmyslnými mechanismy rizikového pojištění, věrohodnými postupy likvidace a reorganizace, podmíněně směnitelnými instrumenty a kapitálovými požadavky s navýšením pro systémové instituce.
Dans un monde idéal, une bonne régulation pourrait éviter de devoir choisir entre concurrence et stabilité, grâce à des mécanismes d’assurance sophistiqués basés sur le risque, des procédures de liquidation et de résolution crédibles, des actifs convertibles conditionnels (« contingent convertibles ») et des exigences de capital coûteuses pour les institutions systémiques.