Po značnou část dvacátého století zůstávaly velké části světa zoufale chudé, a to z jedné nebo několika z těchto čtyř vzájemně souvisejících příčin: (1) zločinná povaha vlády; (2) nedostatek strojů, které vykonávají mnoho užitečné a přínosné práce v celém světovém hospodářství kromě samozásobitelského zemědělství a nekvalifikované práce ve službách; (3) nepřítomnost veřejného školství, jež lidem zajišťuje gramotnost a dovednosti potřebné k obsluze strojů; a (4) bariéry (zákonné i fyzické), které obyvatelům míst s nízkou poptávkou znemožňovaly prodávat výsledky své práce v oblastech s vysokou poptávkou.
Dans son ensemble, le vingtième siècle reste le témoin de nombreuses régions du monde demeurées désespérément pauvres du fait d’une ou plusieurs raisons : (1) une gouvernance criminelle ; (2) un manque de machines utiles et productives dans une économie mondiale, pour sortir de l’agriculture de subsistance et de l’industrie de services sous-qualifiée ; (3) un système éducatif public inexistant, qui pourrait apporter aux citoyens l’éducation et les savoir-faire nécessaires à l’utilisation de ces machines ; (4) des barrières (légales et physiques) pour empêcher les populations, là où la demande est faible, de vendre le produit de leur labeur là où la demande est élevée.