Součástí Harírího odkazu bylo udělování kvazimonopolních licencí svým věrným – třeba v případě mobilních telefonů – a prodej vládního dluhu při vysoce ziskových sazbách místním bankám, v nichž měl přímý podíl.
L’un des legs de Hariri a été l’octroi de licences quasi-monopolistiques à ses acolytes – notamment pour la téléphonie mobile – et de la gestion de la dette étatique à des taux extrêmement rentables confiée à des banques dans lesquelles ils avaient un intérêt direct.