„Přiznávám, že mne neokouzluje ideál života zastávaný těmi, kdo si myslí…, že dupání, drcení, šťouchání lokty a šlapání druhým na paty, které vytvářejí současný typ společenského života, jsou nejvíce žádoucím údělem lidského druhu… Nejlepším stavem lidské přirozenosti je ten, v němž nikdo není chudý, nikdo netouží být bohatší a nikdo nemá důvod se obávat, že bude uvržen dozadu úsilím druhých prodrat se dopředu.“
«&#160;Je confesse que je ne suis pas charmé par un idéal de vie soutenu par ceux qui pensent [...] que la bousculade, l’écrasement, le coude à coude et le fait de se marcher sur les pieds, qui constituent le type de vie sociale existant, sont la condition la plus désirable pour l’humanité [...] Le meilleur état pour la nature humaine est celui dans lequel personne n’est pauvre, personne n’aspire à devenir plus riche et ne craint d’être renversé en arrière par les efforts que font les autres pour se précipiter en avant.&#160;»