Dokážou-li však iráčtí představitelé v brzké době vytvořit dostatečnou stabilitu, aby zkombinovali libanonskou otevřenost a podnikatelskou energii s příjmy plynoucími z rozvoje obrovských ropných rezerv v zemi – kteroužto výhodu jim mohou libanonští představitelé pouze závidět –, mohl by Irák jednoho dne nabídnout občanům sousedních států něco, co sami nemají: nadějný model pro budoucnost.
Mais si les dirigeants irakiens parviennent à stabiliser le pays à court terme et à combiner l’ouverture et le dynamisme libanais aux revenus issus de ses vastes ressources en pétrole – un avantage dont les Libanais ne peuvent que rêver – l’Irak pourrait un jour offrir quelque chose aux populations des États voisins : un modèle plein d’espoir pour l’avenir.