Raúlovou strategií je uskutečňovat vietnamské nebo čínské řešení: protržní hospodářské reformy pod přetrvávající komunistickou vládou, bez pokroku ve věci demokracie či lidských práv. Pro ty, kdo ve Spojených státech správně usoudili, že půlstoletí obchodního embarga se ukázalo jako kontraproduktivní, se jedná o přitažlivou, zpola vstřícnou reakci, která nabízí alibi pro zmírnění postoje: hospodářské reformy jednou přinesou politickou změnu.
Raoul poursuit une stratégie à la chinoise : des réformes en direction de l'économie de marché, mais toujours sous l'égide du parti communiste et sans aucune avancée en direction de la démocratie ou des droits de l'homme.