Odtud tabuizace jistých slov, obratů a argumentů, z nichž plyne, že určité osoby, skupiny či zvyklosti jsou lepší či horší, normální či nenormální; odtud snaha hledat čím dál neurčitější způsoby označování společenských jevů, která vede k usychání živosti a zajímavosti jazyka.
D’où le tabou concernant certaines phrases, certains mots et arguments impliquant que certains individus, groupes ou comportements sont supérieurs ou inférieurs, normaux ou anormaux ; et d’où la recherche de termes toujours plus neutres pour qualifier les phénomènes sociaux, sapant la vigueur et l’intérêt du langage courant.