Bushova administrativa, zdá se, ve svém přístupu k Iráku po Saddámovi předpokládala, že demokracie i tržní hospodářství jsou přirozené podmínky, do nichž se společnosti navrátí, jakmile bude odstraněna represivní tyranie, a nikoliv řada spletitých a vzájemně závislých institucí, jež je zapotřebí v průběhu času pracně budovat.
Dans sa politique d’approche de l’Irak post-Saddam, le gouvernement Bush semble être parti du principe que la démocratie et l’économie de marché étaient des conditions manquantes auxquelles les sociétés reviendraient une fois débarrassées de l’oppression, plutôt qu’à une série d’institutions complexes et interdépendantes devant se construire minutieusement au fil des ans.