Kladení rovnítka mezi stát a národ je projevem novodobého arcikacířství. „Národ“ je ve své podstatě etnolingvistická – a někdy i náboženská – entita, a protože se jeho kultura přenáší prostřednictvím jazyka a liturgie, má každý národ vlastní charakteristické kulturní dějiny, které lze využívat i zneužívat, čerpat z nich nebo je objevovat.
La « nation » est à la base une entité ethnolinguistique – parfois religieuse. La culture se transmettant par la langue et par la liturgie, chaque nation a sa propre histoire culturelle, dont on fait bon ou mauvais usage, ses propres inventions et découvertes.