Problém je v tom, že francouzská identita se vždy skládala z neslučitelných a občas vzájemně nepřátelských prvků, jako například katolické a sekulární tradice země, její revoluční ideologie a konzervativních sklonů a kulturních postojů jejích občanů na venkově a v dělnické třídě.
Cette identité a toujours été constituée de composantes antagonistes, voire conflictuelles, entre la tradition catholique et la tradition laïque, l’idéologie révolutionnaire et les tendances conservatrices, les traditions rurales et les idéologies progressistes du monde ouvrier.