Mao proslule uvažoval o podstatě rozporů v pojednání z roku 1937: „Zákonitost rozpornosti věcí, tedy zákonitost jednoty protikladů, je stěžejní zákonitostí přírody a společnosti.“ Člověk si přesto klade otázku, jestli by byl schopen chápat, natož řešit rozporuplnost komunistického kapitalismu.
Dans un texte bien connu de 1937, Mao spéculait sur la nature des contradictions : "La loi de la contradiction des choses, autrement dit la loi de l'unité des contraires, constitue la loi fondamentale de la nature et de la société."