Bilionový záchranný balík pro okraj eurozóny a „zátěžové testy“ bez zátěže sice oddálily nutnost řešení, ale zásadní problémy přetrvávají: vysoké rozpočtové schodky a veřejný dluh, který bude obtížné dostatečně snížit vzhledem k existenci slabých vlád a odporu veřejnosti vůči fiskálnímu odříkání a strukturálním reformám; vysoké schodky na běžném účtu a zahraniční závazky soukromého sektoru, které bude obtížné refinancovat a obsloužit; ztráta konkurenceschopnosti (vzhledem k deset let trvajícímu poklesu tržního podílu exportu s vysokou přidanou hodnotou na rozvíjející se trhy, stoupajícím jednotkovým nákladům práce a síle eura do roku 2008); nízký potenciální a skutečný růst a značná rizika pro banky a finanční instituce (s výjimkou Itálie).
A la périphérie, le plan de sauvetage d’un trillion de dollars et les tests de stress non stressant n’ont fait que déplacer le sujet, mais les problèmes fondamentaux demeurent : d’importants déficits budgétaires et de niveaux d’endettement qui seront difficiles à réduire de façon suffisante compte tenu de la faiblesse des gouvernements et de la réaction violente des opinions publiques contre l’austérité budgétaire et les réformes structurelles ; des déficits de compte courants lourds et des en-cours étrangers du secteur privé qui seront difficiles à surmonter et honorer ; perte de compétitivité (résultant de la perte de parts de marché depuis dix ans dans les exportations à la faveur des marchés émergents, exigeants en main d’ouvre, contribuant à la hausse du coût du travail, et la force de l’euro jusqu’en 2008) ; potentiel et croissance actuelle faible ; et des risques importants pour les banques et les institutions financières (à l’exception de l’Italie).