Díky flexibilitě směnného kurzu by tento přístup současně centrální bance umožnil vyhnout se dvojímu riziku měnových unií: podhodnocení, které vyvolává inflační tlak, a nadhodnocení vyžadující bolestné vnitřní devalvace (snižování reálných mezd).
Esto crearía flexibilidad cambiaria y le permitiría al banco central evitar los dos riesgos gemelos que surgen en una unión monetaria: la subvaluación, que produce presión inflacionaria, y la sobrevaluación, que obliga a implementar dolorosas medidas de devaluación interna (reducción del salario real).