Po tomto pozoruhodném Schäubleho přiznání (zveřejněném až poté, co nastala katastrofa) vyjádřila také Merkelová názor, že jisté druhy odpuštění (například škrty úrokových sazeb namísto snižování nominální hodnoty dluhu) by snad mohly dosáhnout žádoucího výsledku způsobem, jenž by byl v souladu s pravidly EU.
Tras el notable reconocimiento de Schäuble (hecho en público sólo después de que se hubiera producido la más completa catástrofe), la propia Merkel opinó que tal vez ciertas clases de alivio (como, por ejemplo, reducciones de los tipos de interés, en lugar del valor nominal de la deuda) podrían dar resultado en consonancia con las normas de la UE.