V důsledku toho existuje jen několik dobrých historických příkladů úspěšných strukturálních reforem – například Čína, Polsko nebo Jižní Korea. Mnozí lidé navíc označují úspěšné země za „speciální“ nebo „jedinečné“ – takže jako model vhodný k následování mají pro jiné země jen malou hodnotu.
A consecuencia de ello, sólo hay unos poco ejemplos históricos positivos –incluidas China, Polonia y Corea del Sur– de reformas estructurales logradas y muchos desestiman a los países que tienen éxito por considerarlos “especiales" o “excepcionales” y, por tanto, de poco valor como modelos para que otros los emulen.