Duisenbergovou obrovskou předností – kterou tisk ani veřejnost nedocenily – byla ryzí snaha o konsensus v potenciálně nesourodém orgánu a také to, co sám Trichet označil za „výjimečnou schopnost neztrácet nervy ve vysoce náročném a krajně nepřátelském prostředí“.
Las grandes capacidades de Duisenberg, subvaloradas por la prensa y el público, fueron la genuina creación de consenso en un cuerpo potencialmente divisivo, y, en las propias palabras de Trichet, “una excepcional capacidad de mantenerse incólume en algunos ambientes exigentes y extremadamente hostiles”.