Poslední právní zábrany půjčování peněz na úrok padly až v devatenáctém století, kdy podlehly ekonomickému argumentu, že půjčování peněz je služba, za niž je věřitel oprávněn účtovat si takovou částku, jakou trh unese. Teorie o lichvářství nicméně přežila v podobě názoru, že je nemorální vymáhat na základě slabé vyjednávací pozice nebo extrémní nouze dlužníka ještě i nějakou dodatečnou částku.
Hasta el siglo XIX no se eliminaron las últimas restricciones legales de la obtención de interés por el dinero, cuando sucumbieron ante el argumento económico de que el préstamo de dinero era un servicio por el cual el prestador tenía derecho a cobrar lo que el mercado permitiese, pero la teoría de la usura sobrevivió en la opinión de que era moralmente reprobable obtener una cantidad suplementaria precisamente por la debilidad del prestatario para negociar o su necesidad extrema.