Zdánlivý neúspěch vzniku viditelného demokratického jádra v Iráku během prvních několika měsíců po pádu Saddámovy diktatury vyplývá spíše ze svébytných rysů procesu než z domnělé zásadní povahy irácké společnosti.
De hecho, el aparente fracaso del surgimiento de un núcleo democrático reconocible en Irak dentro de los primeros meses del colapso de la dictadura de Saddam se debe más a las idiosincracias del proceso que a cualquier supuesta naturaleza esencial de la sociedad iraquí.