Samozřejmě to mohlo dopadnout i jinak: kdyby byli kyperští Řekové postupovali podle palestinského příkladu po roce 1948 - tedy drželi uprchlíky v táborech, segregovali je od neuprchlické společnosti a krmili jejich děti každodenním militaristickým poselstvím plným nenávisti, pomstychtivosti a terorismu -, prostupovala by dnes ostrovem zcela jiná atmosféra. Příklad kyperských Řeků ukazuje, že tvrzení, podle něhož okupovaným lidem nezbývá jiná možnost než se uchýlit k násilí a terorismu, jednoduše není pravdivé.
Por supuesto, podría ser diferente: si los chipriotas griegos hubiesen seguido el ejemplo de los palestinos desde 1948 (esto es, mantener a los refugiados en campos, segregarlos de la sociedad de no refugiados y adoctrinar a sus niños con un mensaje militarista diario de odio, venganza y terrorismo) en la isla se viviría una atmósfera completamente diferente El ejemplo de los chipriotas turcos demuestra que sencillamente no es cierto que los ocupados no tengan más recursos que la violencia y el terrorismo.