Postup, který úřady v Uruguayi prezentovaly jako dobrovolnou transakci, nepřinesl žádný nominální sestřih a jen drobné odlehčení dluhu; v Argentině bylo klíčem k dosažení nominálních sestřihů převyšujících 50 % čtyřleté dluhové moratorium.
En Uruguay, lo que las autoridades presentaron como una transacción voluntaria no produjo recortes nominales y solamente produjo un alivio menor de la deuda; en Argentina, una moratoria de la deuda de cuatro años fue esencial para lograr recortes nominales por encima del 50%.