Věda se rovná neustálé chůzi po laně nataženém mezi slepou vírou a zvědavostí, mezi odborností a kreativitou, mezi podjatostí a otevřeností, mezi zkušeností a intuicí, mezi ambicemi a vášní i mezi arogancí a přesvědčením – stručně řečeno mezi starým dneškem a novým zítřkem.
La ciencia implica caminar constantemente en una cuerda floja entre la fe ciega y la curiosidad; entre la pericia y la creatividad; entre el sesgo y la apertura; entre la experiencia y la epifanía; entre la ambición y la pasión, y entre la arrogancia y la convicción -en otras palabras, entre un hoy viejo y un mañana nuevo.