V chudobě si člověk stále zachovává jistý druh „vrozeného vznešeného citu“, zatímco neštěstí je spojeno se zásadním a katastrofálním morálním kolapsem.
En la pobreza uno todavía mantiene un tipo de “sentimiento noble innato”, mientras que en la miseria el colapso moral es inherente y desastroso.