Ve svých „Rozhovorech s ďáblem“ vytvořil zábavnou světovou paralelu mezi tradičními křesťanskými „příběhy s morálním ponaučením“, s využitím svého smyslu pro humor zpochybnil otřepané pravdy náboženství a jeho odpůrců, zbavil je filištínské skořápky, ale přitom dokázal obhájit skutečný morální smysl tvořící základ starých zásad víry.
En sus &quot;Conversaciones con el Diablo&quot;, creó un mundo entretenido paralelo a los &quot;cuentos de moralidad&quot; cristiana tradicionales y desplegó su sentido del humor para cuestionar las verdades estereotipadas de la religión y sus oponentes, despojarlas de sus carcasas filisteas y al mismo tiempo defender el verdadero significado moral que subyace a las antiguas creencias.