Není to jen otázka distribuce bohatství. Znamená to také vtáhnout lidi – nebo zástupce konkrétních etnických, náboženských či regionálních skupin – do rozhodování o veřejné politice, aby se oslabil jejich pocit, že jsou vytlačováni na okraj nebo věčně neúspěšní.
Para ello es necesario más que distribuir la riqueza, sino dar mayor participación a las personas (o representantes de grupos regionales, étnicos y religiosos específicos) en la toma de decisiones sobre políticas públicas, a fin de apaciguar su sensación de marginalización o fracaso perpetuo.