Na počátku dvacátého století ovšem lidé tuto vazbu spatřovali: kapitalismus, tvrdili někteří, má kvůli rostoucí koncentraci příjmů sklon generovat chronickou slabost efektivní poptávky, což vede kamp#160;přebytku úspor, poněvadž velmi bohatí lidé hodně spoří.
Esa relación se observó en los primeros años del siglo XX: algunos señalaban que el capitalismo tendía a generar una debilidad crónica de la demanda efectiva debido a la concentración creciente del ingreso que conducía a una superabundancía de ahorros porque los excesivamente ricos ahorraban mucho.