Během velké hospodářské krize v 30. letech bylo koneckonců běžné, že se západní intelektuálové utíkali ke komunismu a centrálnímu plánování jako k vysněnému všeléku.
En efecto, durante la Gran Depresión de los años treinta, era común que los intelectuales de Occidente se convirtieran al comunismo y la planificación central era la panacea esperada.