Jeho vedoucí představitelé se domnívali, že účastí na řešení problémů regionu ničemu významnému nenapomohou ani nic nezískají a že vzhledem k osmanskému odkazu země by se na ně arabští sousedé dívali podezíravě.
Sus líderes pensaban que había poco que contribuir o ganar al involucrarse en los problemas de la región, y que el legado otomano de Turquía despertaría sospechas entre sus vecinos árabes.