Většina lidí totiž stále instinktivně pohlíží na „velikány“ jako na hybatele dějin, jako na muže (a ženy), kteří jako by formovali události prostřednictvím své politické vize, osobního charismatu a pádnosti svých morálních požadavků.
En lugar de ello, instintivamente buscan “grandes hombres” como agentes de la historia, esos hombres (y mujeres) que parecen forjar las circunstancias a través de su visión política, su carisma personal y la fuerza de sus demandas morales.