Na arabské straně však pouze v Libanonu existovala ve třech po sobě jdoucích letech relativně silná politická práva - před patnáctiletou občanskou válkou, která vypukla v roce 1975 - a žádná země nezažila pět po sobě jdoucích let charakterizovaných existencí silných práv. U nearabské muslimské země existovala v období let 1972 až 2000 téměř dvacetkrát vyšší pravděpodobnost volební konkurenceschopnosti než u arabské země s muslimskou většinou.
Pero en el lado árabe, sólo el Líbano tuvo tres años consecutivos de derechos políticos relativamente firmes (antes de la guerra civil de 15 años que comenzara en 1975) y ningún país vivió cinco años consecutivos de derechos plenos. En el periodo de 1972 a 2000, un país no árabe tenía cerca de 20 veces más probabilidades de ser electoralmente competitivo que un país árabe de mayoría musulmana.