Nejednou jsem tento psychologický jev přirovnal k vlastnímu postvězeňskému stavu: člověk se ve vězení léta těší na svobodu, a když je konečně propuštěn, zjistí, že se musí stále o něčem rozhodovat.
A veces he comparado ese ennui psicológico con mi propia situación poscarcelaria: durante años anhelé la libertad, pero, cuando por fin fui liberado, tenía que adoptar decisiones todo el tiempo.