Hannah Arendtová to řekla správně (psal se rok 1951, ale jako by to bylo dnes): "Žádný jiný paradox současné politiky není naplněn dojímavější ironií než diskrepance mezi snahami laskavých idealistů, kteří tvrdohlavě trvají na tom, že ,nezcizitelná' jsou ta lidská práva, jichž požívají jen občané nejvíce prosperujících a civilizovaných zemí, a situací bezprávných...
Hannah Arendt lo expresó bien (el año era 1951, pero podría ser hoy): "Ninguna paradoja de la política contemporánea rebosa de ironía más punzante que la discrepancia entre los esfuerzos de los idealistas bien intensionados que neciamente insisten en considerar 'inalienables' esos derechos humanos, los cuales son disfrutados sólo por ciudadanos de los países más prósperos y civilizados, y la situación propia de quienes no tienen derechos. (...)