Věřiteli nízkopříjmových zemí byly tradičně vlády a multilaterální organizace z bohatých států, pro které bylo politicky nepřijatelné vymáhat dluhy, pokud to znamenalo, že vypůjčovatel bude muset seškrtat základní veřejné služby, jako jsou školství či zdravotnictví.
Tradicionalmente, los acreedores de los países de bajos ingresos eran gobiernos de países ricos y organizaciones multilaterales que consideraban políticamente poco factible reclamar el pago de las deudas si ello significaba que los prestatarios tuvieran que recortar servicios públicos vitales, como la educación o la sanidad.