Ve snaze zabránit dojmu, že se z běžných obav stávají v manuálu léčitelné nemoci, přibyla v DSM-IV klauzule, podle níž se musí chování odpovídající sociální úzkosti „zhoršovat“, než bude moci být prohlášeno za diagnózu. Kdo však nutil lékaře předepisující příslušné léky, aby tyto standardy dodržovali?
Para contrarrestar la impresión de que estaba convirtiendo miedos comunes en afecciones tratables, se añadió al MDE- IV una cláusula en la que se estipulaba que, antes de que fuera posible diagnosticarlo, los comportamientos de ansiedad social debían ser “invalidantes”, pero, ¿quién obligaba a los encargados de prescribir a respetar esas normas?