Samozřejmě – v&#160;dobách hrůzy, jako byl holocaust nebo ukrajinský hladomor, mohou izolovaní a bezmocní jednotlivci upadnout do lhostejnosti jednoduše proto, aby si uchovali alespoň stín příčetnosti. Ani tehdy ji však nelze plně ospravedlnit a zákonitě následují nevýslovné a sžíravé výčitky, o nichž tak dojemně psal Primo Levi.
Naturalmente, en momentos de horror, como el Holacausto y el Holodomyr (“genocidio”) ucraniano, unas personas aisladas e impotentes pueden envolverse en la indiferencia simplemente para conservar una pizca de cordura, pero, aun en esos casos, no se puede justificarla totalmente y le sigue invariablemente la indecible y persistente culpa de la que Primo Levi escribió tan conmovedoramente.