Důležitější je, že začal nově zpracovávat část Aristotelových učení a středověkých doktrín přirozeného práva a dostal se ke koncepci lidských práv. Čerpal také z filozofie „personalismu“, ve 30. letech velice moderní, neboť se snažila hledat střední cestu mezi individualistickým liberalismem a komunitárním socialismem a trvala na tom, že „osoby“ mají personální duchovní rozměr, jejž materialistický liberalismus údajně nedokázal uznat.
Cosa más importante: comenzó a reformular algunas de las enseñanzas de Aristóteles y las doctrinas medievales del derecho natural para llegar a una concepción de los derechos humanos.