„se navždy zasvětili honbě za bohatstvím a velikostí… V&nbsp;té nejsveřepější branži se namáhá dnem i nocí… slouží těm, které nesnáší, a podbízí se těm, jimiž pohrdá… [V] posledních záchvěvech života, s&nbsp;tělem vyčerpaným lopocením a chorobami, s&nbsp;myslí zahořklou a podrážděnou vzpomínkou na tisícerá příkoří a zklamání… si konečně začíná uvědomovat, že bohatství a velikost jsou pouhé tretky, svým užitkem marné… Moc a hojnost… zaženou sice letní přeháňky, ale ne zimní bouři, avšak vždy jej toutéž, ba někdy i větší měrou vystaví úzkosti, strachu a zármutku, jakož i nemocem, nebezpečí a smrti…“
E]n los últimos instantes de vida, con su cuerpo desgastado por el esfuerzo y las enfermedades, su mente amargada y alterada por la memoria de mil injurias y desilusiones [...] finalmente comienza a descubrir que la riqueza y la grandeza son meras baratijas de nimia utilidad [...] El poder y riquezas [...] alejan el chubasco de verano, no la tormenta de invierno, y lo dejan tan expuesto como antes, y a veces más aún, a la ansiedad, el miedo y el dolor; a las enfermedades, el peligro y la muerte...».