Vláda národní jednoty vedená technokratem namísto administrativy řízené volenými politiky kvalitativně nemění nic na skutečnosti, že reformy vyžadují lidé odjinud. Voliči jsou však v&nbsp;době krize možná moudřejší než většina politiků: v&nbsp;uplynulých dvou desetiletích byl nejpopulárnějším italským státníkem bez výjimky Carlo Azeglio Ciampi, bývalý centrální bankéř povolaný v&nbsp;polovině 90. let k&nbsp;vedení krizové prozatímní vlády.
Un gobierno de unidad nacional dirigido por un tecnócrata en lugar de uno dirigido por políticos elegidos no cambia cualitativamente el hecho de que desde fuera se estén exigiendo reformas, pero los votantes en una época de crisis pueden ser más sensatos que la mayoría de los políticos: durante los dos últimos decenios, el estadista más popular de forma constante ha sido Carlo Azeglio Ciampi, ex miembro del Banco Central, al que a mediados del decenio de 1990 se llamó para que dirigiera un gobierno provisional de emergencia.