Tvrdí, že velká část zdánlivého růstu přidané hodnoty byla ve skutečnosti iluzorní: založená na zvýšeném investování s vypůjčenými penězi, nadměrném obchodování a bankovních emisích hlubokých opcí s nulovou vnitřní hodnotou – například credit-default swapů (v roce 2007 dosáhl trh s nimi objemu 60 bilionů dolarů). „Všechny tyto strategie měly jednu společnou vlastnost,“ píše Haldane, „totiž že banky na sebe v honbě za ziskem braly riziko – riziko, které bylo často zamaskované, protože se ukrývalo na konci distribuce výnosu.“
Argumenta que mucho del crecimiento aparente en el valor añadido de hecho ha sido ilusorio, basado en un apalancamiento aumentado, comercio excesivo y bancos que ofrecen opciones sin valor intrínseco (out of the money options) – por ejemplo, swaps de impago de crédito (un mercado con valor de 60 billones de dólares en 2007). “Lo que todas estas estrategias tenían en común” escribe Haldane, “es que en ellas participaban bancos que asumían riesgos en la búsqueda de rendimientos- riesgo que a menudo estaba encubierto porque estaba hasta el final de la distribución de los rendimientos”.