Stejně jako všichni částeční modernizátoři v autoritativních režimech si také íránští vládci přejí rozvinutou ekonomiku, technologie a infrastrukturu, ovšem nikoliv svobodu, demokracii a vládu zákona. To vysvětluje jejich obavy, by přímo panickou hrůzu z „barevných revolucí“, třebaže de facto usilovně pracují na jejich vyvolání.
Como todos los modernizadores parciales en los regímenes autoritarios, los dirigentes del Irán desean una economía, tecnología e infraestructuras avanzadas, pero no libertad, democracia ni Estado de derecho. Eso explica su gran temor –en realidad, una obsesión– a las “revoluciones de colores”, aunque de facto están contribuyendo en gran medida a provocar una de ellas.