Transformovala nejvyšší patra evropského hospodářství – finanční trhy a instituce makroekonomických politik –, ale nijak se nedotkla prastarých kořenů deformací na straně nabídky, vyvolaných mylnými národními politikami v 70. a 80. letech.
A finales de los noventa, los países que habían adoptado el euro tenían instituciones deficientes de mercado laboral, sistemas de pensiones inflados, impuestos elevados al ingreso y sectores de servicios ineficientes, y todavía los tienen.