Roku 1992 světové vlády přijaly Rámcovou úmluvu OSN o změně klimatu, v níž přislíbily předejít „nebezpečnému antropogennímu [tj. člověkem vyvolanému] narušování klimatické soustavy“ snížením tempa emisí skleníkových plynů, zejména oxidu uhličitého. Avšak přestože úmluva roku 1994 vstoupila v účinnost, tempo emisí skleníkových plynů, včetně CO2, se od té doby ve skutečnosti zvýšilo.
En 1992, los gobiernos del mundo aprobaron la Convención Marco de las Naciones Unidas sobre el Cambio Climático y prometieron evitar “la peligrosa interferencia antropogénica [inducida por el hombre] en el sistema climático” reduciendo la tasa de emisión de los gases que provocan el efecto de invernadero, en particular el dióxido de carbono, pero, aunque el tratado entró en vigor en 1994, la tasa de emisiones de dichos gases, incluido el CO2, ha aumentado en realidad.