Až do nedávného bezmála zhroucení západního kapitalismu se severoatlantické orgány domnívaly, že nastal konec finančních dějin. Finanční poměry bylo možné ovládat jediným nástrojem – krátkodobou úrokovou sazbou – uplatňovaným výhradně k prosazování určitého implicitního či explicitního cíle inflace spotřebitelských cen.
Hasta la reciente cuasi implosión del capitalismo occidental, las autoridades del Atlántico Norte pensaban que se había alcanzado el fin de la historia financiera. Las condiciones financieras se podían controlar con una sola herramienta -la tasa de interés de corto plazo- utilizada exclusivamente en la búsqueda de un objetivo, implícito o explícito, de inflación de los precios al consumidor.