Je paradoxní, že část této evoluce lze připsat na vrub dvěma pozitivním faktorům: pomalému působení demokracie, která jedince osvobozuje, ale zároveň jej nechává ve větší izolaci, a rozvoji sociálního systému, jehož prostřednictvím se sdílí rizika a jedinci získávají větší autonomii.
La paradoja es que una parte de esta evolución puede atribuirse a dos factores positivos: el trabajo lento de la democracia, que libera a los individuos pero, al mismo tiempo, los deja más aislados; y el desarrollo de un sistema de bienestar que comparte riesgos y vuelve a los individuos más autónomos.