Samozřejmě, konzervativci a republikáni možná doufali, že právě jejich oblíbené politické priority se ukáží být přednostní politikou vlády. Nebo snad byli spokojeni s kteroukoli ze tří strategií, jejichž nástup očekávali, neboť se shodli, že fiskální politika bude v každém případě mnohem lepší, než by byla za vlády Demokratů.
Naturalmente, los conservadores y los republicanos podían abrigar la esperanza de que sus prioridades políticas favoritas resultaran ser la estrategia preferida del Gobierno o podían contentarse con cualquiera de las tres estrategias que esperaban, al convenir en que, en cualquier caso, la política fiscal iba a ser siempre mucho mejor que la que hubiera aplicado un gobierno demócrata.