Neschopnost prosadit tržní kázeň prostřednictvím ujednání o nepřípustnosti výpomoci byla předvídatelná: nad touhou bránit morálnímu hazardu, který vzniká, když se zachraňují nerozvážní dlužníci, téměř vždy za systémové krize trumfuje bezprostřední zájem na zachování stability trhů.
Que no se pudiera imponer disciplina de mercado a través de la cláusula de no rescate era predecible: en una crisis sistémica, la preocupación inmediata por preservar la estabilidad de los mercados casi siempre supera al deseo de impedir el peligro moral que surge cuando se salva a deudores imprudentes.