Místo aby přijali nové národní paradigma založené na realitě svých úspěchů (národní jednota, silný mezinárodní obchod a rostoucí celosvětový vliv), lpějí čínští vůdci na paradigmatu starém, v němž jejich země figuruje jako oběť, jako „nemocný muž Asie“, kterého „rozkrajují jako meloun“ dravé imperiální a koloniální mocnosti, jako je Japonsko.
En lugar de adoptar un nuevo paradigma nacional sobre la realidad de sus logros (unidad nacional, comercio internacional potente e influencia mundial cada vez mayor), los dirigentes de China se aferran al antiguo paradigma de su país como víctima, el “enfermo de Asia” que se ve “cortado en pedazos como un melón” por potencias imperiales y coloniales predatorias como el Japón.