Odtud tabuizace jistých slov, obratů a argumentů, z nichž plyne, že určité osoby, skupiny či zvyklosti jsou lepší či horší, normální či nenormální; odtud snaha hledat čím dál neurčitější způsoby označování společenských jevů, která vede k usychání živosti a zajímavosti jazyka.
A eso se debe el tabú aplicado a ciertas palabras, frases y argumentos que dan a entender que ciertas personas, grupos o usos son superiores o inferiores, normales o anormales y a eso se debe también la búsqueda de formas cada vez más neutrales de etiquetar los fenómenos sociales, con lo que se priva el lenguaje de su fuerza e interés.