Ve snaze vyřešit podobná dilemata se politici přou také o otázku, zda se zaměřit na tradiční měnové nástroje, jako jsou úrokové sazby, nebo zda více využívat takzvaných „makroobezřetnostních opatření“, jako jsou navýšení kapitálového požadavku a kapitálové polštáře nebo úpravy poměrů loan-to-value u bank.
En sus intentos de resolver esos dilemas, las autoridades están lidiando también con la cuestión de si centrarse en los instrumentos monetarios tradicionales, como, por ejemplo, los tipos de interés, o recurrir más a las llamadas “medidas macroprudenciales”, como, por ejemplo, los incrementos y los márgenes de capital o los ajustes de los coeficientes entre préstamo y valor.