Ve 40. letech 17. století v ní poslanci parlamentu spatřovali právní oporu pro sesazení krále Karla I. Také později různí vzbouřenci včetně amerických revolucionářů a Nelsona Mandely ospravedlňovali své počínání tím, že se odvolávali na Magna Cartu.
En la década de 1640, los parlamentarios vieron en la Carta Magna un fundamento legal para el derrocamiento del rey Carlos I. Otros rebeldes posteriores, incluidos los revolucionarios americanos y Nelson Mandela, también la invocaron como fundamento de sus acciones.