Francouzi naproti tomu čelili budoucnosti, v níž „lze těžko předvídat, na jakou rovinu hloupých excesů je jejich sobectví může zavést“ a „do jaké potupy a ubohosti by se sami uvrhli, jen aby nemuseli obětovat něco ze svého blahobytu ve prospěch prosperity bližních“.
Los franceses, en cambio, ante un futuro en el que “es difícil pronosticar a qué tono de estúpidos excesos su egotismo puede llevarlos”, y “en qué desgracia y miseria se sumergirán para no tener que sacrificar algo de su propio bienestar por la prosperidad de sus semejantes”.