Pro mnohé bylo možná překvapením, že se tyto rozdíly neprojevily podle očekávaného scénáře, v němž se měli noví členové chovat nelítostně pragmaticky a požadovat od EU tolik peněz, kolik se dá získat, zatímco většina západních zemí měla na závěr zmírnit svůj národní egoismus ve prospěch několik desítek let starých ideálů evropské integrace.
Tal vez resulte sorprendente a muchos que esas diferencias no correspondieran al guión esperado, en el que los nuevos miembros serían despiadadamente pragmáticos y pedirían la máxima cantidad de fondos de la UE que pudieran conseguir, mientras que la mayoría de los países occidentales moderarían su egoísmo nacional en pro de los ideales de integración europea, que se remontan a varios decenios.