Když jsem se minulý týden v Paříži účastnil malé, ale důstojné panychidy na počest ruské novinářky Anny Politkovské – slovy jejího francouzského vydavatele ženy „bezmezně statečné“ –, vzpomněl jsem si na jiný obřad k uctění památky zesnulého, jemuž jsem byl přítomen před 17 lety v Moskvě.
Al asistir la semana pasada en París a una modesta, pero digna, ceremonia conmemorativa en honor de la periodista rusa Anna Politkovskaya –mujer de un &quot;valor sin límites&quot;, como dijo su editor francés–, recordé otro tributo póstumo en el que participé hace casi diecisiete años en Moscú.