Francouzské „ne“ by vyhovovalo novějším unijním členům z východní Evropy, kteří vědí, že Chirac není jejich přítel, a které příslib rychlého hospodářského růstu láká více než sociální ochrana a nešvary korporativistického státu.
Un No francés sería bien acogido por los nuevos miembros de la Unión pertenecientes a Europa del Este, que saben que Chirac no es su amigo y se sienten más seducidos por la promesas de un rápido desarrollo económico que por la protección social y las tropelías de un estado corporativo.