Při četbě Fisherové má člověk sklon nechat chlapce, aby se dál navzájem svářili a testovali své prostředí, a smířit se s tím, že – jak uvádí autorka – příroda stvořila muže a ženy ke spolupráci na přežití. „Spolupráce“ přitom předpokládá svobodnou vůli a rozhodování; ani u primátů není úspěch samců založen na ovládání či kontrole samic.
Al leer a Fisher, uno se siente más inclinado a dejar que los chicos solos se desafíen mutuamente y prueben su entorno, y a aceptar que, tal como ella lo dice, la naturaleza diseñó a hombres y mujeres para colaborar por la supervivencia. &quot;Colaboración&quot; implica libre voluntad y elección; ni los primates machos logran dominar o controlar a las hembras.