Přitažlivost „národní identity“ se nesmí stát kolektivní clonou, za níž se začlenění do společnosti mění v nehmotný sen žijící vedle komunitarismu, jenž se nyní líhne z jeho nezdaru.
La atracción de la “identidad nacional” no debe convertirse en una cortina de humo colectiva tras la cual la inclusión se convierta en un sueño incorpóreo que coexista con el sistema comunitario que ahora surge de su fracaso.