Ve 20. letech ji švédský ekonom Knut Wicksell definoval jako úrokovou míru, při které se žádoucí investice na úrovni celé ekonomiky rovnají žádoucím úsporám, přičemž nevzniká žádný tlak na zvyšování spotřebitelských cen, cen zdrojů nebo mezd, když agregátní poptávka předbíhá nabídku, a nevzniká ani tlak na snižování těchto cen, když nabídka převyšuje poptávku.
En los años veinte, el economista sueco Knut Wicksell la definió como la tasa a la que, en toda la economía, la inversión deseada es igual al ahorro deseado, lo que implica que no hay presión al alza de los precios al consumidor, los precios de los recursos o los salarios, pues la demanda agregada supera la oferta, y no hay presión a la baja de esos precios porque la oferta supera a la demanda.