Místo aby evropští političtí vůdci podnikali něco konstruktivního k řešení zásadního problému Evropy, totiž reformy nákladných sociálních států, která by zajistila globální konkurenční schopnost, ukrývají se za argumenty připomínající strašáky v zelí, ať už jde o „ultraliberální anglosaské modely“, britskou rozpočtovou úlevu čili rabat nebo vysoké úrokové sazby, jako by hospodářská ochablost byla chybou ECB.
En lugar de hacer algo realmente constructivo sobre el problema esencial de Europa –reformar unos estados del bienestar caros para garantizar la competitividad a escala mundial—, los dirigentes políticos de Europa se ocultan tras argumentos de hombres de paja sobre los “modelos ultraliberales anglosajones”, la devolución a Gran Bretaña y los altos tipos de interés, como si la debilidad económica fuera culpa del BCE.