Jak tedy Schneider se Saganem řeší rozpor mezi tím, co o životě zjevně platí - totiž že organizuje hmotu do stále složitějších organismů a struktur -, a představou, že neuspořádanost by se měla zvyšovat a řád vytrácet?
¿Cómo concilian Schneider y Sagan la contradicción entre lo que parece una verdad de la vida (el hecho de que ésta organiza la materia para formar criaturas y estructuras cada vez más complejas) y la noción de que el desorden debería aumentar y el orden, desaparecer?