Calderón totiž v podstatě tvrdil, že v průběhu posledních deseti let sice Mexiko rozhodně nebylo rájem, ale ocitlo se na dobré cestě: inflace se dostala pod kontrolu, začal se zvyšovat růst, snižovala se chudoba a nižší úrokové sazby zpřístupnily úvěry i nižší střední třídě.
En reglas generales, él sostenía que en los últimos diez años México, si bien distaba de ser un paraíso, de alguna manera había avanzado: se logró controlar la inflación, el crecimiento empezó a remontar, se redujo la pobreza y las tasas más bajas de interés permitieron que la clase media baja accediera al crédito.