Země s plánovaným hospodářstvím tvrdily, že touhu po svobodě nahradila potřeba přežít, takže dostupnost základních potřeb obsažených v koši ekonomických, sociálních a kulturních práv se měla v politice i v praxi upřednostňovat.
Los países con economías planificadas argumentaban que la necesidad de sobrevivir era más importante que las aspiraciones de libertad, de manera que el acceso a las necesidades básicas incluidas en la canasta de derechos económicos, sociales y culturales debía ser prioritario en las políticas y en la práctica.