Naproti tomu „Jeruzalém“ pokládá „telavivský“ elán usilující o „normalitu“ za plytkou záležitost, která je téměř zločinně lhostejná vůči židovské paměti a ponaučením z židovských dějin. „Jeruzalémský“ Izrael je vlastí touhy po židovských kořenech, hluboce zakořeněného strachu z „Arabů“ a neoblomné nedůvěry vůči „Nežidům“ a jejich „mezinárodnímu společenství“.
En cambio, “Jerusalén” considera el impulso de “Tel Aviv” hacia la “normalidad” una vaciedad, que es casi criminalmente indiferente a la memoria judía y las enseñanzas de la historia judía. El Israel de “Jerusalén” se caracteriza por un anhelo de las raíces judías, un profundísimo miedo a “los árabes” y una pertinaz desconfianza de los “gentiles” y su “comunidad internacional”.