Omezením přílivů ze zahraničí a zachováním nízkých domácích úrokových sazeb si Čína dokázala udržet relativně slabší měnu, která posloužila k přetrvání jejího modelu exportem taženého růstu. To vedlo k rozsáhlým přebytkům běžného účtu (v jednu chvíli přes 10 % HDP), které vyústily v tok kapitálu do zbytku světa.
Al limitar las entradas de capitales extranjeros y mantener bajos los tipos de interés internos, China pudo mantener una divisa relativamente débil, lo que sirvió para sostener el modelo de crecimiento impulsado por la exportación y, a su vez, contribuyó a unos enormes superávits por cuenta corriente (más del diez por ciento del PIB en determinado momento), que enviaron capital flotante al resto del mundo.