Když člověk sedí či spíše stojí v „tube“ (jak se londýnské podzemní dráze důvěrně říká), nikdy nepřestane žasnout nad klidem, s nímž židovské matky, muslimští muži, západoindičtí mladíci, jihoasijští byznysmeni a mnoho dalších snášejí tytéž stresující podmínky a pokoušejí se jejich dopad zlehčit tím, že se k sobě navzájem chovají zdvořile.
Sentado, o más probablemente de pie, en el metro de Londres, uno no deja de admirarse de la facilidad con que las madres judías y los hombres musulmanes, los jóvenes de las Indias Occidentales y los empresarios del sur de Asia y muchos otros soportan las mismas condiciones estresantes y tratan de aligerar su impacto siendo amables unos con otros.