Regulátoři při řízení „systémového“ rizika sice vkládají víru v „makroprudenční“ modely a nenechávají finanční instituce, aby svá rizika řídily samy, obě strany se však šinou dál s neudržitelným přesvědčením, že veškeré riziko je měřitelné (a tedy řiditelné), čímž ignorují Keynesovo zásadní rozlišování mezi „rizikem“ a „nejistotou“.
Aunque ahora los reguladores conceden fe a los modelos “macroprudenciales” para gestionar el riesgo “sistémico”, en lugar de dejar que las instituciones financieras gestionen sus propios riesgos, siguen empeñados en mantener la insostenible creencia de que todos los riesgos son mensurables (y, por tanto, controlables), con lo que pasan por alto la decisiva distinción de Keynes entre “riesgo” e “incertidumbre”.