Změnu Erdoğanovy politiky ve vztahu k Izraeli lze chápat jako pokus nejen o překonání tradiční arabské podezřívavosti vůči Turecku, vzhledem k jeho imperiální minulosti, ale také o předložení umírněnější islámské alternativy k teokratickému Íránu a jeho nevyzpytatelnému prezidentovi.
La reorientación política de Erdoğan de cara a Israel se puede interpretar como un intento no solamente de superar la tradicional desconfianza de los árabes hacia Turquía por su pasado imperial, sino también de presentar una alternativa islámica más moderada que el Irán teocrático y su impredecible presidente.