Na reintegraci a usmíření, jejichž cílem má být pobídnout vzbouřence, aby přešli na druhou stranu a případně vstoupili do afghánských bezpečnostních institucí či formálně provládních domobran, se pohlíží jako na procesy vycházející z vojenské logiky a nepředstavující poctivý dialog mezi státem, vzbouřenci a obyčejnými Afghánci.
Reintegration and reconciliation, which are meant to offer incentives to insurgents to switch sides and perhaps join Afghan security institutions or nominally pro-government militias, are seen as being driven by military logic, rather than representing an honest dialogue between the state, the insurgents, and ordinary Afghans.