Dokonce i vědci, kteří se mračili nad omezeními a někdy i prazvláštní volbou švédských výborů, přesto stále nominovali vlastní kandidáty a lobbovali za ně, protože věděli, že vítěz může v případě úspěchu získat pozornost i peníze pro určitou výzkumnou specializaci, instituci nebo národní vědeckou komunitu.
Even scientists who frowned upon the Swedish committees’ limitations and sometimes odd choices nevertheless still nominated and lobbied for candidates, knowing that if successful, a winner can draw attention and money to a research specialty, institution, or national scientific community.