Den poté, co al-Hanáší zemřel, ošetřovatelka a psycholog provedli skupinu žurnalistů, jíž jsem byla součástí, podivně defenzivní expozicí toho, jak se hladovkáři z řad vězňů poutají do znehybňovacích křesel a „enterálně vyživují“ (tedy násilím krmí).
The day after al-Hanashi died, the nurse and psychologist had shown a group of journalists of which I was a part an oddly defensive display of how hunger-striking prisoners are bound in restraint chairs when being “enterally fed” (that is, force-fed).