Právě proto se ukazuje, že protiklad mezi takzvanými „realisty“ a „idealisty“ v zahraniční politice a mezi zastánci „tvrdé“ a „měkké“ moci je věcí minulosti.
This is why the opposition between so-called “realists” and “idealists” in foreign policy, and between proponents of “hard” and “soft” power, is proving to be a thing of the past.