Havlův život je připomínkou zázraků, které může takové krédo vyvolat, ale zároveň připomíná méně radostnou skutečnost, že vítězství pravdy nikdy nejsou definitivní.
Havel’s life is a reminder of the miracles that such a credo can bring about; yet it is also a reminder of the more somber fact that truth’s victories are never definitive.