Přízrak, který mi nedává spát, se však nezměnil – je to představa, jak obyčejní lidé čelí letecké síle a dobře vyzbrojeným vojákům autokrata a spoléhají na to, že je před masakrem ochrání svobodný svět, který jim předtím tleskal a slovně podpořil jejich statečnost.
Still, the specter that haunts me is the same – ordinary people facing off against an autocrat’s airpower and well-armed soldiers, counting on the free world to protect them against massacre after we have applauded and bolstered their bravery with our words.