Nenásilí totiž mohlo fungovat pouze proti odpůrcům zranitelným vůči ztrátě morální autority – tedy proti vládám vnímavým k domácímu a mezinárodnímu veřejnému mínění a tedy schopným cítit zahanbení a uznat porážku.
Indeed, non-violence could only work against opponents vulnerable to a loss of moral authority – that is, governments responsive to domestic and international public opinion, and thus capable of being shamed into conceding defeat.