Když se například němečtí Turci dožadují práva na vzdělání svých dětí v turečtině a prohlašují, že “mateřština je jedním z lidských práv”, nečiní si tím nároky na nějakou prapůvodní identitu, jen tím vytyčují svou novou, svobodně zvolenou identitu jazykem univerzálních lidských práv.
When, in demanding the right to have their children educated in Turkish, they proclaim that the "mother tongue is a human right", Germany's Turkish residents are not asserting some primordial identity but marking out a new, freely-chosen identity in the language of universal rights.