Navíc v sobě tento model nese prvek nahodilosti, neboť sdílení přínosů nepodléhá kontrole dárců tkání, tím méně demokratické kontrole, a může se tedy ukázat jako příležitost k vypočítavosti univerzit a průmyslu.
In addition, the model bears an arbitrary element, as the sharing of benefits is not subject to control by the donors of tissue, much less to democratic control, and may prove self-serving for universities and industry.