V situaci, kdy je evropská bankovní soustava třikrát větší a dvakrát zadluženější než americká a kdy ECB postrádá autoritu skutečného věřitele poslední instance, vedlo náhlé zastavení kapitálových toků do zemí na okraji eurozóny v roce 2009 k vytvoření systému zbaveného likvidity, který byl příliš velký na to, aby se dal sanovat.
With Europe’s banking system triple the size and twice as leveraged as its US counterpart, and the ECB lacking genuine lender-of-last-resort authority, the sudden halt in capital flows to peripheral countries in 2009 created a liquidity-starved system that was too big to bail out.