De Gaullova ústava se rovněž ukázala jako dostatečně pružná na to, aby Francii umožnila překonat několik krizí – Alžírsko, květen 1968, de Gaullovu rezignaci, změny vlády zprava doleva a nepřátelství mezi levicovými prezidenty a pravicovými premiéry či naopak („la cohabitation“), jak se stalo v letech 1986, 1993 a 1997.
De Gaulle’s constitution has also proved flexible enough to allow France to overcome several crises – Algeria, May 1968, de Gaulle’s resignation, changes of government from right to left, and antagonism between left-wing presidents and right-wing prime ministers or vice-versa (“la cohabitation”), as occurred in 1986, 1993, and 1997.