Neochota stíhat válečné zločince je pro vlády na Balkáně jedním z účinných způsobů, jak pacifikovat nacionalistické publikum a jak se vyhnout ožehavým problémům do hloubky jdoucích reforem.
A reluctance to prosecute war criminals is an asset that Balkan governments use in order to pacify their nationalist audience and, indeed, to avoid the thorny problems of a thoroughgoing reform.