První otázka, kterou by si každý, kdo se chce stát ruským reformátorem, měl dnes klást (a kterou jsme si během Gorbačovovy přestavby nekladli), zní: je společnost připravená vydržet krátkodobé reformní bolesti a jak ochotná je tyto bolesti snášet?
The first question that any would-be Russian reformer should ask nowadays (and which we did not ask during Gorbachev's perestroika) is the following, is society prepared to endure the short-term pains of reforms, and how willing it is to endure the pain?