Tvrdí, že velká část zdánlivého růstu přidané hodnoty byla ve skutečnosti iluzorní: založená na zvýšeném investování s vypůjčenými penězi, nadměrném obchodování a bankovních emisích hlubokých opcí s nulovou vnitřní hodnotou – například credit-default swapů (v roce 2007 dosáhl trh s nimi objemu 60 bilionů dolarů). „Všechny tyto strategie měly jednu společnou vlastnost,“ píše Haldane, „totiž že banky na sebe v honbě za ziskem braly riziko – riziko, které bylo často zamaskované, protože se ukrývalo na konci distribuce výnosu.“
He argues that much of the apparent growth in value added has in fact been illusory, based on increased leverage, excess trading, and banks writing deep out-of-the-money options – for example, credit-default swaps (a $60 trillion market in 2007). “What all these strategies had in common,” writes Haldane, “was that they involved banks assuming risk in the hunt for yield – risk that was often disguised because it was parked in the tail of the return distribution.”