Po několika měsících naslouchání izraelské (a do jisté míry i americké) válečné rétorice začal režim šířit vlastní výhrůžnou nabubřelost, z vlastní podstaty a na obranu hrdosti režimu, který se považuje za dědice vznešené imperiální tradice Persie.
After several months of listening to Israeli (and, to some extent, US) war rhetoric, the regime began issuing its own menacing bombast, as a matter of substance and to defend the pride of a regime that views itself as the heir to the glorious imperial tradition of Persia.