Často mi nešlo do hlavy, proč Karl Popper zakončil vzrušující závěr prvního dílu knihy Otevřená společnost a její nepřátelé touto větou: „Musíme jít dál do neznáma, nejistoty a nebezpečí a s veškerým svým rozumem usilovat jak o bezpečí, tak o svobodu."
I have often wondered why Karl Popper ended the dramatic peroration of the first volume of his Open Society and Its Enemies with the sentence: "We must go on into the unknown, the uncertain and insecure, using what reason we have to plan for both security and freedom."