Jejich úvaha je jasná (ač ji politici zřídka jasně formulují): zatímco ztráta tržní důvěry v&nbsp;solventnost britského státu by téměř s&nbsp;jistotou vyvolala depresi, inflaci překračující cíl lze napravit za relativně snesitelnou cenu na úkor životních úrovní (byť vyšší, než by měla být).
The thinking is clear (if rarely spelled out clearly by politicians): whereas a loss of market confidence in the British state’s solvency would most likely trigger a depression, above-target inflation can be rectified at a relatively tolerable cost to living standards (though higher than it should have been).