Už jako studenti s prázdnou kapsou si ekonomové Jon Steinsson a Emi Nakamurová půjčovali peníze, aby si zaplatili výpomoc na domácí práce, neboť měli za to, že „využít hodinu navíc k práci na eseji je pro naše očekávané výdělky během života lepší než strávit tutéž hodinu vysáváním“.
Even as penniless graduate students, the economists Jon Steinsson and Emi Nakamura borrowed money to pay people to do their household chores, calculating that “spending an extra hour working on a paper was better for their lifetime expected earnings than spending that same hour vacuuming.”