Lakhani poukazuje na trpkou ironii toho, že 143 milionů obyvatel Pákistánu obětovalo mnohé kvůli vymáhání demokratických práv a sebeurčení pro 13 milionů obyvatel Kašmíru, zatímco sami se v posledních 55 letech těšili jen žalostně malému zlomku těchto práv. Jak dlouho může Pákistán s kamennou tváří požadovat pro jiný národ práva, která upírá svému vlastnímu lidu?
Lakhani points to the bitter irony that Pakistan's 143 million people have sacrificed much in demanding democratic rights and self-determination for Kashmir's 13 million people, while enjoying precious few of those same rights at home for the past 55 years. Can Pakistan demand, with a straight face, rights for another people that it constantly denies to its own?