Je-li úspěch televizního rozumbrady s červeným gumovým nosem ťafkou nudným a podlézavým moderátorům, pak je politický úspěch, který v posledních letech zaznamenávají baviči, demagogové a veřejné postavy dělající ze své netaktnosti klad políčkem do tváře profesionální politické vrstvy, nad níž tito lidé vyjadřují opovržení.
If the success of a TV pundit with a red rubber nose is a rebuke to the dull and fawning anchormen, the political success in recent years of entertainers, demagogues, and public figures who make a virtue of their indiscretion is a slap in the face of the professional political class which they profess to despise.