Kladení rovnítka mezi stát a národ je projevem novodobého arcikacířství. „Národ“ je ve své podstatě etnolingvistická – a někdy i náboženská – entita, a protože se jeho kultura přenáší prostřednictvím jazyka a liturgie, má každý národ vlastní charakteristické kulturní dějiny, které lze využívat i zneužívat, čerpat z nich nebo je objevovat.
The equation of state with nation is the arch-heresy of our time. A “nation” is, at root, an ethno-linguistic – occasionally religious – entity, and because it is through language and liturgy that culture is transmitted, each nation will have its own distinctive cultural history, available for use and misuse, invention and discovery.