Paradoxní je, že zatímco příznivci umění ve Spojených státech se již dlouho vyslovují pro přijetí „evropského modelu“ – díky němuž se Evropané těší z bohatého a rozmanitého kulturního života –, sama Evropa je nucena změnit svůj systém podpory na takový, který bude více záviset na soukromých penězích a pokladnách.
Ironically, while arts advocates in the United States have long argued for adoption of the “European model” – which has produced a rich and varied artistic life for Europeans –Europe is being forced to change its system of support to one that depends more on private money and the box office.