Například fondy životního a penzijního pojištění by mohly uvažovat o tom, že svá výplatní rozhodnutí opřou o dlouhodobé průměrné výnosy, potenciálně korigované o šoky, spíš než o prostý vážený průměr minulých výnosů či hodnotu aktiv na konci období (což je běžná dnešní praxe).
For example, an endowment or pension fund might consider basing its payout decisions more on long-run, potential shock-adjusted average returns than on a simple weighted average of past returns or end-period asset values (the normal practice now).