Díky flexibilitě směnného kurzu by tento přístup současně centrální bance umožnil vyhnout se dvojímu riziku měnových unií: podhodnocení, které vyvolává inflační tlak, a nadhodnocení vyžadující bolestné vnitřní devalvace (snižování reálných mezd).
By allowing for exchange-rate flexibility, this approach would also enable the central bank to avoid the twin hazards that arise in a currency union: undervaluation, which produces inflationary pressure, and overvaluation, which demands wrenching internal devaluations (driving down real wages).