Na svém pochodu vpřed postkrizovou Evropou využívají nositelé standardy nacionalismu velmi často otázku imigrace, pomocí níž „vytěžují“ předkrizový odpor vůči globalizaci, jmenovitě vůči erozi kultur a identit, slábnoucímu smyslu pro komunitu, stagnaci mezd, rostoucí nerovnosti, nekontrolované činnosti bank a vysoké nezaměstnanosti.
In nationalism’s forward march in post-crash Europe, its standard-bearers often use immigration to exploit pre-crash resentment against globalization, notably the erosion of cultures and identities, declining sense of community, wage stagnation, rising inequality, uncontrolled banks, and high unemployment.