Blairovo uznání, že musí odejít z úřadu, rozhodnutí tak dlouho oddalované a tak katastrofálně opožděné, představuje tudíž kromě jiného triumf světskosti nad neustálým pokušením věřit, že politika tkví v něčem jiném.
So Blair’s concession that he must leave office, a decision so long postponed and so disastrously protracted, represents among other things a triumph of the mundane over the permanent temptation to believe that politics is about anything else.