Zapříčiněno je to tím, že velké státy jednají, jakoby „vlastnily“ místa ve Výkonné radě – máme „německé křeslo“, „španělské křeslo“, „italské křeslo“ atd. Toto uchvacování moci jim prochází, třebaže jde proti Maastrichtské smlouvě, která národnost coby kritérium členství ve Výkonné radě zapovídá.
This is because the big countries are acting as if they “own” seats on the Executive Board – that there is a “German chair”, a “Spanish chair”, an “Italian chair”, and so on. They are getting away with their power grab even though it goes against the Maastricht Treaty, which excludes nationality as a criterion for membership on the Executive Board.