Existují čtyř základní přístupy, jak očistit bankovní soustavu, která čelí systémové krizi: rekapitalizace bank spolu s odkupem jejich toxických aktiv vládní „špatnou bankou“, rekapitalizace spolu s vládními zárukami – po první vykázané ztrátě bank – za toxická aktiva, soukromý odkup toxických aktiv s vládními zárukami (současný plán americké vlády) a otevřené znárodnění (říkejme mu třeba „nabytí vládou“, pokud se vám sprosté slovo „znárodnění“ nelíbí) nesolventních bank, jejich očištění a opětovný prodej soukromému sektoru.
There are four basic approaches to cleaning up a banking system that is facing a systemic crisis: recapitalization of the banks, together with a purchase of their toxic assets by a government “bad bank”; recapitalization, together with government guarantees – after a first loss by the banks – of the toxic assets; private purchase of toxic assets with a government guarantee (the current US government plan); and outright nationalization (or call it “government receivership” if you don’t like the dirty N-word) of insolvent banks and their resale to the private sector after being cleaned.