Například Shanta Devarajan kritizuje v jednom příspěvku názor, že vzdělání je základním veřejným statkem, který by vlády měly financovat a zajišťovat, a tvrdí, že by se místo toho mělo pokládat za soukromý statek poskytovaný prostřednictvím trhů zákazníkům – tedy rodičům a dětem – usilujícím o soukromý výnos.
So kritisiert Shanta Devarajan in einem Beitrag die Ansicht, dass Bildung ein unverzichtbares öffentliches Gut sei, für dessen Finanzierung und Bereitstellung der Staat zu sorgen hätte, und argumentiert, dass sie in Wahrheit als privates Gut zu betrachteten sei, das der Markt an Kunden – also Eltern und Kindern – liefert, die nach einer privaten Rendite streben.