Přitažlivost „národní identity“ se nesmí stát kolektivní clonou, za níž se začlenění do společnosti mění v nehmotný sen žijící vedle komunitarismu, jenž se nyní líhne z jeho nezdaru.
Die Anziehungskraft der „nationalen Identität“ sollte nicht in ein kollektives Tarnmanöver verwandelt werden, hinter dem die Einbeziehung anderer zu einem bezuglosen Traum wird, der neben dem Kommunitarismus existiert, der nach seinem Scheitern gerade wiederaufersteht.