Zřeknutí se určité kontroly nad národními rozpočty v zájmu dosažení fiskální integrace se jeví jako politicky neprůchodné a řeči o změnách smlouvy – i kdyby vycházely z úst německého ministra financí – prakticky nejsou ničím více než prázdným rétorickým cvičením.
Die Abtretung einer gewissen Kontrolle über die nationalen Haushalte zum Erreichen einer Fiskalintegration erscheint politisch als Ding der Unmöglichkeit, und Gerede über Vertragsverhandlungen – selbst wenn es vom deutschen Finanzminister kommt – läuft auf wenig mehr hinaus als leere Rhetorik.