V tomto tradičním německém systému se aktiva společnosti oceňovala podle „principu nejnižší hodnoty“: pro účetní účely je třeba používat nižší historickou cenu aktiva a jeho současnou tržní cenu.
Nach dem traditionellen deutschen Bilanzrecht mussten die Vermögenswerte eines Unternehmens nach dem Niedrigst-Wert-Prinzip bewertet werden. Wich der Marktwert eines Wertpapiers von seinem historischen Ankaufwert ab, so ging stets der niedrigere Wert in die Bilanz ein.