Za druhé výslovně zmínil agregátní fiskální postoj, zatímco Evropa vždy nazírala fiskální situaci výlučně z pohledu jednotlivých zemí. A za třetí jeho tvrzení, že za zabránění ECB v tom, aby se chovala jako věřitel poslední instance, je nutné platit vysokou cenu – neboť vlády jsou pak zranitelné a snižuje se jim fiskální prostor –, odporuje zásadě, že centrální banka nesmí poskytovat podporu vládním půjčkám.
Zweitens erwähnte er explizit einen aggregierten fiskalpolitischen Kurs, während Europa die Haushaltssituation immer ausschließlich auf länderspezifischer Basis betrachtet. &nbsp;Drittens widerspricht seine Behauptung, dass ein hoher Preis zu bezahlen sei, wenn die EZB nicht als Kreditgeber letzter Instanz agieren darf &nbsp;- was Staaten angreifbar macht und ihren haushaltspolitischen Spielraum beschränkt - dem Grundsatz, wonach die Zentralbank staatliche Kreditaufnahme nicht unterstützen darf.