Většinu mezinárodních hranic na Blízkém východě a v severní Africe zakreslily imperiální mocnosti – Velká Británie, Francie a Itálie – buďto po první světové válce a rozpadu Osmanské říše (Sykesova-Picotova dohoda), nebo jako v případě Libye a Súdánu ještě dříve.
Die meisten internationalen Grenzen im Nahen Osten und Nordafrika wurden von den Kolonialmächten – Großbritannien, Frankreich und Italien – entweder nach dem Ersten Weltkrieg und nach dem Zusammenbruch des Osmanischen Reichs gezogen (die Sykes-Picot-Abkommen) oder, wie im Falle Libyens und Sudans, zu einem späteren Zeitpunkt.