A konečně se zde objevuje i akceptace rozmanitosti, neboť „když duše národa konečně promluví, mohou vzniklé instituce odrážet zvyky a tradice, které se velmi liší od našich.
Zuletzt wird die Akzeptanz der Andersartigkeit betont, denn „wenn die Seele einer Nation endlich spricht, können die entstehenden Institutionen Bräuche und Traditionen widerspiegeln, die sich stark von unseren unterscheiden.