Jak moudře poznamenal Keynes: „Dokážou-li se státy naučit zajišťovat samy sobě plnou zaměstnanost prostřednictvím domácí politiky…, nebude již existovat naléhavý motiv, aby jedna země vnucovala své zboží jiné či odpuzovala nabídky svého souseda.“ Obchod mezi státy „by přestal být, čím je, totiž zoufalým prostředkem k udržení zaměstnanosti doma vynucovaným prodejem na zahraničních trzích a omezováním nákupů“. Místo toho by se stal „ochotnou a ničím nebrzděnou výměnou zboží a služeb za podmínek vzájemné výhodnosti“.
Schon Keynes bemerkte weise: „Wenn die Nationen lernen könnten, durch ihre Innenpolitik Vollbeschäftigung herbeizuführen … gäbe es keinen dringlichen Grund mehr, warum ein Land einem anderen Waren aufzwingen oder die Angebote seines Nachbarn zurückweisen müsste.“ Der zwischenstaatliche Handel „wäre nicht mehr das, was er derzeit ist, nämlich ein verzweifeltes Hilfsmittel, um die Beschäftigung im Inland aufrechtzuerhalten, indem ausländischen Märkten der Kauf von Waren aufgezwungen und die eigenen Käufe eingeschränkt werden.“ Stattdessen führte er zu „einem freiwilligen und ungehinderten Austausch von Waren und Dienstleistungen, unter beiderseitig vorteilhaften Bedingungen.“