A pak, na konci osmnáctého století, začali zakladatelé Spojených států amerických a jejich intelektuální následovníci tvrdit, že pesimismus ve vztahu k vládě je nepodložený. „Věda zvaná politika…, stejně jako většina jiných věd,“ prohlašoval Alexander Hamilton, „zaznamenala nesmírné zlepšení… Řádné rozdělení moci do rozličných orgánů…, legislativní vyvažovací a kontrolní mechanismy…, soudci zastávající úřad, dokud se dobře chovají, zastoupení lidu v zákonodárném procesu prostřednictvím jím zvolených zástupců…, to jsou prostředky, a silné prostředky, jimiž lze zachovat znamenité rysy republikánské vlády a umenšit nebo se zcela vyvarovat jejích nedokonalostí…“
Dann, Ende des achtzehnten Jahrhunderts, behaupteten die Gründer der Vereinigten Staaten von Amerika und ihre geistigen Erben, dass dieser Pessimismus hinsichtlich der Regierung ungerechtfertigt sei. „Die politische Wissenschaft hat … wie die meisten anderen Wissenschaften“, behauptete Alexander Hamilton, „große Verbesserungen erfahren … Die gleichmäßige Verteilung der Macht auf unterschiedliche Ressorts … Mechanismen zum Ausbalancieren und Überprüfen der Legislative … Richter, die ihr Amt nur bei korrektem Verhalten ausüben dürfen; die Vertretung des Volkes in der gesetzgebenden Körperschaft durch Abgeordnete ihrer Wahl … sind Mittel – wirksame Mittel –, durch die die Vortrefflichkeit der republikanischen Ordnung bewahrt und ihre Mängel verringert oder vermieden werden können …“