Jak Palestince, tak Izraelce právem hněvá život, jaký jsou nuceni vést: Co se týče Palestinců, zlost na jednotlivé události – civilní oběti, škody na zdraví a majetku v Gaze v důsledku vojenských útoků, blokáda, neutuchající výstavba zdi vně hranic z roku 1967 – se spojuje s niterným hněvem kvůli setrvalé izraelské okupaci, jejím každodenním ponížením a stále nenaplněnému právu na sebeurčení. Co se týče Izraelců, veřejná prohlášení palestinských ozbrojených skupin oslavující raketové a minometné útoky na civilisty zesilují hluboce zakořeněnou obavu, že vyjednávání mnoho nepřinese a že jejich stát zůstává v existenčním ohrožení, před nímž svůj lid dokáže ochránit právě jen stát sám.
Sowohl Palästinenser als auch Israelis sind zurecht erzürnt über das Leben, das sie zu leben gezwungen sind: Bei den Palästinensern mündet der Groll über einzelne Ereignisse – die zivilen Opfer, Verletzte und Zerstörungen in Gaza nach Militärschlägen, die Blockade, der anhaltende Bau einer Mauer außerhalb der Grenzen von 1967 – in eine generelle Wut auf die anhaltende israelische Besatzung, die täglichen Demütigungen und das immer noch nicht gewährte Recht auf Selbstbestimmung. Bei den Israelis verstärken die von bewaffneten Palästinensergruppen öffentlich angekündigten Raketen- und Mörserangriffe auf Zivilisten die tief sitzenden Befürchtungen, wonach Verhandlungen wenig bringen, die Nation existenziell bedroht bleibt und nur der Staat vor dieser Bedrohung schützen kann.