Toto tvrzení zvrátilo dřívější zažitý keynesiánský názor, že makroekonomická politika má usilovat o plnou zaměstnanost, přičemž kontrola inflace se má přenechat mzdové politice.
Dieser Ansatz stellte das bisher gültige keynesianische Dogma in Frage, das Ziel der makroökonomischen Politik solle die Vollbeschäftigung sein, wobei die Kontrolle der Inflation der Lohnpolitik überlassen bleibe.