Vádžpejí zašel tak daleko, že vůbec poprvé použil právní termín „uznání“ k akceptování teritoria, které Čína označuje jako Tibetskou autonomní oblast (TAR), coby „součásti území Čínské lidové republiky“. To otevřelo Číně cestu k tomu, aby si nárokovala Arunáčalpradéš (třikrát větší než Tchaj-wan) jakožto „jižní Tibet“, a zároveň to posílilo čínský náhled na územní spory: jakákoliv Čínou obsazená oblast je čínským územím a veškeré územní nároky Číny se musí vyřešit na základě „vzájemného uspokojení a porozumění“.
Vajpayee ging dabei so weit, zum ersten Mal den Rechtsbegriff „Anerkennung“ zu verwenden, um die von China als „Autonomes Gebiet Tibet“ bezeichnete Region als „Teil des Territoriums der Volksrepublik China“ zu akzeptieren. Damit war für China der Weg frei, Anspruch auf Arunachal Pradesh (dreimal so groß wie Taiwan) als „Südtibet“ zu erheben und es bestärkte China in seiner Sichtweise territorialer Fragen: Jedes von China besetzte Gebiet ist chinesisches Territorium und sämtliche territorialen Ansprüche müssen auf Grundlage des „wechselseitigen Entgegenkommens und Verständnisses“ gelöst werden.