Velký rozdíl mezi malthuziánskou konzervativní kritikou sociálního pojištění počátkem devatenáctého století a chicagskou kritikou ze 70. let spočívá v tom, že chicagští kritikové měli kus pravdy: poskytování podpory „zasloužilým“ chudým z veřejných peněz a její odnímání ve chvíli, kdy se tito lidé začnou stavět na vlastní nohy, podkopávalo iniciativu a pravděpodobně nemohlo vést k dobrým výsledkům.
Der große Unterschied zwischen den malthusianischen konservativen Kritikern der Sozialversicherung im frühen neunzehnten Jahrhundert und den Chicago-Kritikern der 70er Jahre des zwanzigsten Jahrhunderts ist, dass die Chicago-Kritiker nicht ganz unrecht hatten: die soziale Absicherung der Armen, die eine solche „verdient“ hatten, und die Entziehung dieser Absicherung sowie sie auf eigenen Füßen standen, hat Anreize im Keim erstickt und führte nicht zu positiven Ergebnissen.