Šokovalo mě však, jak velkou paniku vyvolaly ztráty z&#160;podřadných hypoték, které se mi zdály – a stále zdají – relativně nízké (v poměru k&#160;velikosti globální ekonomiky); dále mě šokovalo, jak slabé bylo řízení rizik ve velkých bankách s&#160;vysokou mírou transakcí s&#160;vypůjčenými penězi, jak hluboký byl pokles poptávky, jak neúčinné jsou vyvažující tržní síly při nacházení nové rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou na trhu práce a jak hodně jsou vlády klíčových zemí schopny si půjčit, aby podpořily poptávku, aniž vyvolají zvýšení úrokových sazeb.
Aber ich war schockiert über das Ausmaß der Panik aufgrund der – wie es mir erschien und immer noch erscheint -&#160; relativ geringen Verluste bei den Subprime-Krediten (im Vergleich zur Größe der Weltwirtschaft). Ich war schockiert über die Schwäche der Risikokontrolle bei den wichtigsten, in hohem Maße fremdfinanzierten Banken; darüber, wie unwirksam sich jene Kräfte erwiesen, die ein Gleichgewicht zwischen Angebot und Nachfrage bei Arbeitskräften wiederherstellen hätten sollen und darüber, wie in welchem Ausmaß Schlüsselländer zur Ankurbelung der Nachfrage Kredite aufnehmen konnten, ohne damit irgendeine Steigerung der Zinssätze hervorzurufen.