Nesnáze dvou desetiletí v jižní Asii lze připsat na vrub afghánským džihádistickým rokům: vzestupu Tálibánu, čelnému postavení Pákistánem financovaných náboženských fanatiků v hnutí za osvobození Kašmíru a nakonec šíření sektářského sporu uvnitř Pákistánu. Pákistánské vojenské a výzvědné složky hledaly v Afghánistánu „strategickou hloubku“ proti Indii.
Die Übel der letzten zwanzig Jahre in Südasien können den Jahren des Dschihad in Afghanistan zugeschrieben werden: Der Aufstieg der Taliban, die Dominanz der von Pakistan geförderten religiösen Fanatiker innerhalb der Freiheitsbewegung Kaschmirs und die letztendliche Ausbreitung der religiösen Konflikte innerhalb Pakistans. In Afghanistan strebten Pakistans Militär und Nachrichtendienste nach „strategischer Tiefe“ gegen Indien.