Další kategorie akademických teorií následuje Bernankeho (a ještě dříve Michaela Dooleyho, Davida Folkertse-Landaua a Petera Garbera) v tom, že připisuje nízké dlouhodobé úrokové sazby rostoucímu významu rozvíjejících se ekonomik, avšak s velkým důrazem spíše na soukromé úspory než na úspory veřejné.
Eine andere Gruppe akademischer Theorien folgt Bernanke (und, noch früher, Michael Dooley, David Folkerts-Landau und Peter Garber) in der Begründung niedriger langfristiger Zinssätze durch die zunehmende Bedeutung der Schwellenökonomien, wobei der Schwerpunkt jedoch weniger auf öffentlichen, sondern auf privaten Ersparnisse liegt.