Carnegie také obhajoval dědickou daň coby pobídku a tvrdil, že „bohatého člověka přiměje věnovat se během života správě svého majetku“. Motivovat majetné k utrácení svého jmění na chvályhodné účely ještě za života, prohlašoval Carnegie, je mnohem lepší než ponechávat dispoziční právo k jejich majetku v péči jejich (pravděpodobně nenadaných) dětí.
Carnegie sprach sich auch für eine Erbschaftssteuer als Anreiz aus und argumentierte, dass sie „den Reichen dazu bewegen würde, sich zu Lebzeiten um die Verwaltung seines Vermögens zu kümmern.“ Die Reichen dazu zu ermuntern, ihr Vermögen noch zu Lebzeiten für einen guten Zweck auszugeben, behauptete Carnegie, sei viel besser, als die Verfügungsgewalt über ihren Reichtum ihren (wahrscheinlich untalentierten) Kindern zu überlassen.