Jeho analýza byla v příkrém rozporu nejen s tezí Adama Smitha, že sledování vlastních zájmů vede působením jakési „neviditelné ruky“ k žádoucím společenským výsledkům, ale také s převládajícím přístupem k politické analýze, který pokládá vládu za cosi jako laskavého plánovače uplatňujícího na selhání trhu učebnicová „řešení“.
Seine Analyse stand nicht nur im Gegensatz zu Adam Smiths Grundsatz, dass das Verfolgen von Eigeninteressen wie „durch eine unsichtbare Hand“ zu erwünschten sozialen Ergebnissen führt, sondern auch konträr zu dem vorherrschenden Ansatz der politischen Analyse, Regierungen seien wohltätige Planer, die gegen Marktversagen „Lösungen“ aus dem Lehrbuch anwenden.