Když člověk sedí či spíše stojí v „tube“ (jak se londýnské podzemní dráze důvěrně říká), nikdy nepřestane žasnout nad klidem, s nímž židovské matky, muslimští muži, západoindičtí mladíci, jihoasijští byznysmeni a mnoho dalších snášejí tytéž stresující podmínky a pokoušejí se jejich dopad zlehčit tím, že se k sobě navzájem chovají zdvořile.
Wenn man in der „Tube“ (wie Londons U-Bahn liebevoll genannt wird) sitzt oder – was wahrscheinlicher ist – steht, ist man immer wieder aufs Neue erstaunt, mit welcher Leichtigkeit jüdische Mütter und muslimische Männer, Jugendliche von den Westindischen Inseln, südasiatische Geschäftsleute und viele andere dieselben anstrengenden Bedingungen ertragen und versuchen, ihre Auswirkungen durch einen höflichen Umgang miteinander abzumildern.