Zbytkové stopy totalitního myšlení lze najít také v nepřátelství vůči někdejším disidentům, jako jsou Adam Michnik nebo Václav Havel – oba tito muži tvrdili, že nové demokracie by neměly dávat průchod výčitkám nebo usilovat o pomstu, jak to činil totalitní stát, ale místo toho by měly budovat nový národní konsensus, aby vytvořily strukturu skutečné občanské společnosti a propůjčily jí moc.
Zurückbleibende Spuren des totalitären Denkens kann man auch in der Feindseligkeit ausmachen, die ehemaligen Dissidenten wie Adam Michnik oder Václav Havel entgegenschlägt, die beide argumentierten, dass die neuen Demokratien die Ressentiments nicht ausnutzen oder Rache üben sollten, wie einst der totalitäre Staat, sondern stattdessen zu einer neuen nationalen Übereinkunft kommen sollten, um eine echte Zivilgesellschaft zu bilden und zu ermächtigen.