Liberalizace kapitálových toků pak nevede k tomu, že největší střadatelé z bohatých zemí investují ze ziskuchtivosti do zemí chudých, ale spíše k tomu, že střadatelé z chudých zemí ze strachu vyvádějí peníze do zemí bohatých – ze strachu z politické nestability, makroekonomických otřesů a nedokonalých institucí (zejména těch, které chrání práva majitelů dluhopisů a menšinových akcionářů).
Die Liberalisierung der Kapitalflüsse hat weniger dazu geführt, dass Sparer aus reichen Ländern, ihre Gelder aus Gier in armen Ländern investieren, sondern eher dazu, dass Sparer aus armen Ländern ihr Geld aus Angst in reichen Ländern einparken – aus Angst vor politischer Instabilität, makroökonomischen Störungen und unzulänglichen Institutionen (vor allem solchen, welche die Rechte der Anleiheinhaber und Minderheitsaktionäre schützen sollten).