Méně velkorysá interpretace moderních dějin rozvojové pomoci říká, že zákonodárné sbory bohatých zemí byly příliš lakotné, takže nedokázaly nejchudším zemím udělit otevřené dotace a bylo možné je k pomoci přemluvit jedině příslibem, že peníze budou jednou splaceny.
Eine weniger großzügige Auslegung der modernen Geschichte der Entwicklungshilfe ist, dass die Gesetzgeber in reichen Ländern zu geizig waren, um den ärmsten Ländern einfach Zahlungen in Form von Zuschüssen zukommen zu lassen und erst dann bereit waren zu helfen, wenn man ihnen versicherte, dass dieses Geld auch zurückgezahlt werden würde.