Německo to zjistilo v 60. a 70. letech a odolalo směřování německé marky k tomu, aby se stala mezinárodní rezervní měnou. Německé úřady se obávaly, že exportně orientovaná ekonomika země by trpěla silnými výkyvy směnných kurzů, které jsou u globálních rezervních měn normou.
Deutschland musste dies während der 1960er und 1970er Jahre erfahren und widersetzte sich dem Trend, die D-Mark zur internationalen Reservewährung zu machen, weil es fürchtete, die exportorientierte Wirtschaft des Landes würde unter den starken Währungsschwankungen leiden, die bei globalen Reservewährungen die Norm sind.