Neschopnost prosadit tržní kázeň prostřednictvím ujednání o nepřípustnosti výpomoci byla předvídatelná: nad touhou bránit morálnímu hazardu, který vzniká, když se zachraňují nerozvážní dlužníci, téměř vždy za systémové krize trumfuje bezprostřední zájem na zachování stability trhů.
Dass es nicht gelingen würde durch die No-bail-out-Klausel für Marktdisziplin zu sorgen war vorhersehbar: In einer Systemkrise übertrumpft die unmittelbare Sorge die Stabilität der Märkte zu erhalten fast immer den Wunsch, den „Moral Hazard“ zu verhindern, also das Eingehen von Risiken auf Kosten der Allgemeinheit, das aufkommt, wenn unbesonnene Schuldner gerettet werden.