Přidáme-li k tomu zahraničně-politickou schizofrenii - někteří Poláci se domnívají, že již prostou ,,existencí`` ovlivňujeme osud Evropy, zatímco jiní trpí ochromujícím pesimismem a přidělují Polsku trvalý status ,,země druhé třídy`` -, vzniká dokonalý recept na lhostejnost.
Nimmt man dazu die herrschende außenpolitische Schizophrenie - einige Polen glauben, unser Land würde das Schicksal Europas durch seine bloße Existenz beeinflussen, wieder andere leiden unter einem lähmenden Pessimismus und befürchten, Polen könne nie über seinen Status als ein ``Land zweiter Klasse'' hinauskommen - so hat man das Rezept für Handlungsunfähigkeit.