Před dvaceti lety, záhy po pádu Berlínské zdi, bylo možné říct: „Toužím po Evropě natolik, že jsem ochoten akceptovat jednotné Německo,“ což byl revoluční krok, pokud si člověk připomněl proslulý žert francouzského spisovatele Françoise Mauriaca: „Německo mám tak rád, že chci mít dvě.“
Vor zwanzig Jahren, direkt nach dem Fall der Berliner Mauer, konnte man sagen: „Ich will Europa so sehr, dass ich bereit bin, ein Deutschland zu akzeptieren.“ Ein revolutionärer Zug, wenn man an den berühmten Witz des französischen Schriftstellers François Mauriac denkt: „Ich mag Deutschland so gern, ich will zwei davon.“