Na základě toho lze tvrdit, že by se Čína mohla vyvinout ve společnost, jejíž členové budou trávit tolik času a utrácet tolik peněz za okázalou spotřebu a rozptylující zábavu, že se jim nebude dostávat fyzické energie k tomu, aby uvažovali o věcech, jako je svoboda, rovnost, náboženství či lidská práva.
Aus all dem Gesagten mag nun der Eindruck entstehen, als wäre China auf dem Weg zu einer Gesellschaft, deren Mitglieder viel Zeit und Geld in oberflächlichen Konsum und Unterhaltung investieren und dabei die psychische Energie abhanden verlieren, sich mit Themen wie Freiheit, Gleichheit, Religion oder Menschenrechte auseinander zu setzen.