Člověk, který si zarámuje čtyři rozsudky smrti, jež vyfasoval (jeden z nich podepsal Chruščov a jiný zase roku 1956 Jurij Andropov, sovětský velvyslanec v Budapešti), a pověsí si je v přijímacím pokoji, má přesně onen osobitý humor, který mi přináší potěšení.
Ein Mann, der vier gegen ihn verhängte Todesurteile (eines unterschrieben von Chruschtschow, ein anderes von Juri Andropow, dem sowjetischen Botschafter in Budapest im Jahre 1956) rahmt und in seinem Empfangszimmer aufhängt, hat jenen Sinn von verquerem Humor, den ich zu schätzen weiß.