Někde v tmavých zákoutích našeho svědomí sice víme, že bychom na ty, co zůstali pozadu, měli více myslet, ale když ono nás to tak těší a baví stále chvátat kupředu, že se zapomínáme ohlížet za sebe a nevidíme, co se děje v našich nových demokratických ghettech.
Irgendwo in der Tiefe unseres Gewissens wissen wir, dass wir an diejenigen denken sollten, die zurückgelassen wurden; doch sind wir so glücklich beim Vorwärtseilen, dass wir es versäumen, uns nach dem umzusehen, was in unseren neuen demokratischen Ghettos geschieht.