Země s plánovaným hospodářstvím tvrdily, že touhu po svobodě nahradila potřeba přežít, takže dostupnost základních potřeb obsažených v koši ekonomických, sociálních a kulturních práv se měla v politice i v praxi upřednostňovat.
In den Ländern mit Planwirtschaft argumentierte man, dass die Notwendigkeit, zu überleben das Streben nach Freiheit abgelöst hat, so dass der Zugang zu grundlegenden, in der Kategorie der wirtschaftlichen, sozialen und kulturellen Rechte enthaltenen Bedürfnisse in Politik und Praxis Priorität haben müsse.