Lpění na zlatém standardu během Velké hospodářské krize vyvolávalo deflační pokřivení měnové politiky, neboť bylo třeba držet úrokové sazby relativně vysoko, aby byli investoři motivováni držet vklady v bankách a nepožadovat zlato, jimž byly jištěny.
Ein Festhalten am Goldstandard bedeutete während der Großen Depression eine tendenziell deflationäre Geldpolitik, da es relativ hohe Zinsen erforderte, um Anleger zu bewegen, ihr Geld auf der Bank anzulegen, anstatt das Gold zu verlangen, mit dem Bankeinlagen unterlegt waren.