Mnohé myšlenkové autority ve vyspělých ekonomikách hájí mentalitu přirozeného nároku. Takový nárok ale končí na hranicích: uvnitř jednotlivých států sice považují větší míru přerozdělování za absolutní imperativ, ale lidé žijící na rozvíjejících se trzích či v rozvojových zemích musí z kola ven.
Viele Vordenker in den hochentwickelten Volkswirtschaften vertreten eine Anspruchsmentalität, doch der Anspruch endet an der Grenze: Obwohl sie eine größere Umverteilung innerhalb der jeweiligen Länder als absolute Notwendigkeit betrachten, bleiben die Bewohner der Schwellen- und Entwicklungsländer außen vor.