Kapitalismus bylo možné po druhé světové válce rekonstruovat proto, že byl podepřen třemi nezbytnými typy regulace: sociálním zabezpečením, jež posloužilo jako hlavní stabilizátor, přinejmenším ve vyspělých zemích, keynesiánskými nástroji pro boj s domácími cyklickými poklesy a všeobecnou politikou vysokých mezd zaměřenou na povzbuzení spotřeby veřejnosti, bez níž nefunguje podstata kapitalismu, totiž velkovýroba.
Nach dem Zweiten Weltkrieg konnte der Kapitalismus wieder Fuß fassen, weil dies von drei Arten notwendiger Regulierungen unterstützt wurde. Dazu gehörten soziale Sicherheit, die zumindest in den Industrieländern als wichtigster Stabilisator diente sowie keynesianische Instrumente zur Abwehr nationaler zyklischer Wirtschaftsabschwünge und eine generelle Hochlohnpolitik, die darauf abzielte, den Gesamtverbrauch anzukurbeln, ohne den das Herzstück des Kapitalismus – die Massenproduktion – nicht funktioniert.