Odumírající firmy uměle držely při životě úvěrové rámce od jejich zaibacu jako bankovních partnerů, čímž oddalovaly neodvratný krach a prodlužovaly projevy nehospodárnosti a útlumové faktory, které u růstu japonské produktivity vyústily ve zhroucení typické pro období po bublině.
Sklerotischen Unternehmen wurden von ihren Zaibatsu – Bankpartnern ähnelnden Firmenkonglomeraten – lebenserhaltende Kreditrahmen gewährt, die ihren unweigerlichen Kollaps hinauszögerten und Ineffizienzen und Fehlanreize fortbestehen ließen, die nach dem Platzen der Blase zum Zusammenbruch des japanischen Produktivitätswachstums führten.