Momentem, kterým se lékařství sociálních států nejvíce liší o toho, které funguje v tržně orientovaných zemích, je skutečnost, že pacienti a jejich rodiny mají začasto jen minimální, anebo vůbec žádné, slovo v zásadních lékařských rozhodnutích, jež mohou nakonec hluboce ovlivnit jejich životy.
Im Rahmen staatlicher Gesundheitssysteme besitzen die Patienten und deren Angehörige bei medizinischen Entscheidungen mit weitreichenden Konsequenzen für Leib und Leben wenig oder gar kein Mitspracherecht.