„se navždy zasvětili honbě za bohatstvím a velikostí… V&nbsp;té nejsveřepější branži se namáhá dnem i nocí… slouží těm, které nesnáší, a podbízí se těm, jimiž pohrdá… [V] posledních záchvěvech života, s&nbsp;tělem vyčerpaným lopocením a chorobami, s&nbsp;myslí zahořklou a podrážděnou vzpomínkou na tisícerá příkoří a zklamání… si konečně začíná uvědomovat, že bohatství a velikost jsou pouhé tretky, svým užitkem marné… Moc a hojnost… zaženou sice letní přeháňky, ale ne zimní bouři, avšak vždy jej toutéž, ba někdy i větší měrou vystaví úzkosti, strachu a zármutku, jakož i nemocem, nebezpečí a smrti…“
Mit nie nachlassendem Fleiß schuftet er nachts wie tags ... dient jenen, die er hasst, und ist unterwürfig gegenüber jenen, die er verachtet ... in den letzten Zügen liegend, wenn sein Körper durch Mühe und Krankheit verbraucht, sein Geist verbittert und gekränkt durch die Erinnerung an tausend Verletzungen und Enttäuschungen ist ... beginnt er endlich, zu erkennen, dass Reichtum und Größe bloß schmückendes Beiwerk leichtfertigen Gewinnstrebens sind ... Macht und Reichtum ... halten den sommerlichen Regenschauer fern, nicht den Wintersturm, sondern überantworten ihn stets ebenso so sehr und manchmal mehr als zuvor der Angst, Furcht und Traurigkeit, der Krankheit, Gefahr und dem Tode ...