Platí to nejen pro velké severoevropské sociálně-demokratické strany (Dánsko a Švédsko), ale i pro strany, které se pokusily samy sebe „modernizovat“ spojením socialismu a liberalismu (Velká Británie a Španělsko), a dokonce i pro tradičnější evropské socialistické strany (Belgie a Francie), které navzdory úspěchům na lokální úrovni jen obtížně získávají zpět celostátní moc.
Das gilt nicht nur für die großen sozialdemokratischen Parteien Nordeuropas (Dänemark und Schweden), sondern auch für Parteien, die versuchen sich zu „modernisieren“, indem sie Sozialismus und Liberalismus kombinieren (Großbritannien und Spanien) und sogar für Europas traditionellere sozialistische Parteien (Belgien und Frankreich), denen es trotz lokaler Erfolge schwer gefallen ist, nationale Macht zurückzuerobern.