Když jsem se minulý týden v Paříži účastnil malé, ale důstojné panychidy na počest ruské novinářky Anny Politkovské – slovy jejího francouzského vydavatele ženy „bezmezně statečné“ –, vzpomněl jsem si na jiný obřad k uctění památky zesnulého, jemuž jsem byl přítomen před 17 lety v Moskvě.
Als ich in der letzten Woche in Paris an einer kleinen aber würdigen Gedenkfeier zu Ehren der russischen Journalistin Anna Politkowskaja teilnahm – einer, wie ihr französischer Lektor es ausdrückte, „grenzenlos tapferen Frau“ –, erinnerte mich dies an eine andere posthume Ehrung, an der ich vor nahezu 17 Jahren in Moskau teilgenommen hatte.