Regulátoři při řízení „systémového“ rizika sice vkládají víru v „makroprudenční“ modely a nenechávají finanční instituce, aby svá rizika řídily samy, obě strany se však šinou dál s neudržitelným přesvědčením, že veškeré riziko je měřitelné (a tedy řiditelné), čímž ignorují Keynesovo zásadní rozlišování mezi „rizikem“ a „nejistotou“.
Obwohl die Aufsichtsbehörden zur Bewältigung „systemischer Risiken“ nun auf „makroprudentielle“ Modelle setzen, anstatt Finanzinstitutionen ihr Risikomanagement selbst zu überlassen, halten beide Seiten an der untragbaren Überzeugung fest, dass alle Risiken messbar (und daher kontrollierbar) seien, womit sie Keynes’ grundlegende Unterscheidung zwischen „Risiko“ und „Unsicherheit“ missachten.