Při četbě Fisherové má člověk sklon nechat chlapce, aby se dál navzájem svářili a testovali své prostředí, a smířit se s tím, že – jak uvádí autorka – příroda stvořila muže a ženy ke spolupráci na přežití. „Spolupráce“ přitom předpokládá svobodnou vůli a rozhodování; ani u primátů není úspěch samců založen na ovládání či kontrole samic.
Wenn man Fisher liest, ist man eher geneigt, Jungen ihre gegenseitigen Machtkämpfe und das Austesten ihrer Umgebung zu gestatten und zu akzeptieren, dass die Natur, wie sie es ausdrückt, Männer und Frauen so gestaltet hat, dass sie zum Überleben zusammenarbeiten müssen. „Zusammenarbeit“ bedeutet freien Willen und freie Wahl; selbst Primatenmännchen haben keinen Erfolg damit, die Weibchen zu dominieren oder zu kontrollieren.