Avšak třebaže už národní státy nemohou při řešení svých nevyvážených financí spoléhat na inflaci, jednotná měna jim umožňuje k prodlužování výdajových dýchánků a k odsouvání politické zodpovědnosti za období laissez les bons temps roulés využívat dluhové kapacity, jež řádně přísluší jiným členům Evropské unie.
Obwohl also die europäischen Länder ihre Finanzdefizite nicht mehr über die Inflation regeln können, erlaubt es ihnen die Einheitswährung, die Schuldenkapazität, die eigentlich den anderen EU-Mitgliedern zusteht, für sich in Anspruch zu nehmen und ihre Ausgabenorgien auszuweiten, um eine Weile in Saus und Braus zu leben und die politische Verantwortung auf später zu verschieben.