Jediný rozdíl je v tom, že zůstanou-li měnové kurzy fixní, rozvinuté země budou muset projít vleklým obdobím s nízkou inflací (nebo dokonce deflací), které ještě zhorší snesitelnost jejich dluhové zátěže, zatímco rozvíjející se země budou muset vstoupit do inflačního období, neboť kapitálové toky nahromadí rezervy, zvýší nabídku peněz a nakonec zvednou cenovou úroveň.
Der einzige Unterschied ist, dass die Industrieländer, wenn die Wechselkurse fest bleiben, einen längeren Zeitraum mit geringer Inflation (oder sogar Deflation) durchschreiten müssen, der sie ihre Schuldenlast noch schwerer ertragen lässt, und die Schwellenländer müssen in eine Inflationsphase eintreten, da Kapital einströmt, die Reserven in die Höhe treibt, die Geldmenge anschwellen lässt und am Ende das Preisniveau erhöht.