Společnost tvrdila, že tato úprava splňuje podmínky „spravedlivého užívání“, a proto ji zákony o ochraně duševního vlastnictví umožňují stejně, jako člověku umožňují citovat z knihy jednu nebo dvě věty za účelem recenze či diskuse.
Dies, so argumentierte es, sei „freie Benutzung“ – und daher nach dem Urheberrecht zulässig, genau so, wie man zu Rezessions- oder Diskussionszwecken einen oder zwei Sätze zitieren dürfe.