Bhútánské hospodářství zemědělského a klášterního života zůstávalo soběstačné, chudé a izolované až do nedávných desetiletí, kdy řada pozoruhodných vladařů začala zemi vést k technické modernizaci (silnice, elektřina, moderní zdravotnictví a školství), mezinárodnímu obchodu (zejména se sousední Indií) a politické demokracii.
Bhutans durch die Landwirtschaft und das monastische Leben bestimmte Ökonomie war bis vor ein paar Jahrzehnten autark, arm und isoliert, bis eine Reihe bemerkenswerter Monarchen begann, das Land in Richtung technologischer Modernisierung (Straßen, Elektrizität, ein modernes Gesundheits- und Bildungswesen), internationalem Handel (insbesondere mit dem benachbarten Indien) und Demokratie zu steuern.