Na svém pochodu vpřed postkrizovou Evropou využívají nositelé standardy nacionalismu velmi často otázku imigrace, pomocí níž „vytěžují“ předkrizový odpor vůči globalizaci, jmenovitě vůči erozi kultur a identit, slábnoucímu smyslu pro komunitu, stagnaci mezd, rostoucí nerovnosti, nekontrolované činnosti bank a vysoké nezaměstnanosti.
Auf dem Vormarsch des Nationalismus im Europa nach dem Crash bedienen sich die Protagonisten dieser Entwicklung oftmals der Einwanderung, um die Ressentiments aus der Zeit vor dem Crash auszunutzen.