Finanční poměry bylo možné ovládat jediným nástrojem – krátkodobou úrokovou sazbou – uplatňovaným výhradně k prosazování určitého implicitního či explicitního cíle inflace spotřebitelských cen.
Die Finanzlage, so meinten sie, ließe sich mit einem einzigen Instrument steuern, die ausschließlich zur Verfolgung eines stillschweigenden oder offen ausgesprochenen Zielwertes bei der Verbraucherpreisinflation eingesetzt wurden – den kurzfristigen Zinsen.