Ve druhé půli čtyřicátých let se účastníci ustavování poválečného mezinárodního ekonomického řádu snažili vytvořit mezinárodní měnový systém, který by (a) pamatoval na to, aby měnové kurzy byly dostatečně stabilní a ušetřily výrobce a spotřebitele nebezpečí jejich přílišných a iracionálních fluktuací, (b) umožňoval jednotlivým zemím uskutečňovat své vlastní vnitřní makroekonomické politiky a (c) zabraňoval katastrofickým panikám, které nepostihují jen jednotlivé banky, ale celé země a z nichž vycházela ničivá mezinárodní finanční situace světové hospodářské krize.
In den späten vierziger Jahren des vorigen Jahrhunderts versuchte man bei der Schaffung einer Nachkriegswirtschaftsordnung ein internationales Finanzsystem zu etablieren, das (a) stabile Wechselkurse vorsah, so dass Produzenten und Konsumenten den Risiken exzessiver und irrationaler Wechselkursschwankungen nicht mehr ausgesetzt waren, (b) das es den Ländern erlaubt, ihre eigene makroökonomische Politik zu verfolgen und (c) die katastrophalen Panikreaktionen verhindern sollte, die nicht nur einzelne Banken, sondern ganze Länder erfassten und schließlich zu einer internationalen Finanzkrise in Form der großen Depression führten.