Тъй като не можем да натрупваме дефицит, прехвърляме все повече и повече задължения в бъдещето. Това е равносилно на залагане на карта на бъдещето на Европейския съюз и подкопаване на евентуални дискреционни разходи, до такава степен, че да не могат да бъдат възстановени.
Dato che non possiamo rischiare un deficit, rinviamo sempre più impegni a date successive, il che equivale ad ipotecare il futuro dell'Unione europea e a compromettere in modo irreparabile le spese discrezionali future.