Оцелелите все още разказват: как между април 1992 г. и април 1993 г. хиляди бежанци, в опитите си да се спасят от набезите на босненските сърби, са се крили в мазета, гаражи и дори в изоставени от сърбите къщи; как са се хранели само с корени; как са били нападнати от бълхи; как, мръзнейки през дългата зима на 1992 г., са се топлели като са горели гуми и пластмасови бутилки; и как телата на загиналите от глад и излагане на опасности са били изяждани от кучета.
Chi è sopravvissuto racconta oggi come tra l'aprile del 1992 e l'aprile del 1993 migliaia di profughi, nel tentativo di salvarsi dalle incursioni dei serbo-bosniaci, si nascondevano in cantine, garage, o addirittura nelle case abbandonate dai serbi; di come si nutrivano di sole radici; di come erano infestati da pulci; di come, assiderati nel lungo inverno del 1992, si riscaldavano bruciando pneumatici e bottiglie di plastica e di come i corpi dei morti per denutrizione e per assideramento venivano mangiati dai cani.