Възможно е писмото му да не съдържа отговор на всеки въпрос, но защо първо се насочваме към приемане на резолюция, вместо да потърсим диалог?
È possibile che la sua lettera non risponda a tutte le domande, ma come mai ci preme di più approvare una risoluzione che cercare il dialogo?