В резултат на това държавите-членки продължават да са отговорни за взимането на решения относно вътрешната си езикова политика, включително по отношение на регионалните и малцинствените езици.
Di conseguenza, gli Stati membri continuano a detenere il potere decisionale per la propria politica linguistica interna, anche per quanto riguarda le lingue regionali e minoritarie.