Структурните пречки - като слабото управление, междуправителствения метод в сравнение с общностния метод, процентните и количествени цели, аналогични на използваните в старите съветски петилетки, и програмните прогнози, за които няма гаранция, че някога ще бъдат постигнати - ми напомнят на всички преживени провали, от които лисабонският няма да бъде последният, без да осъзнаваме, че абсолютните ни приоритети трябва да бъдат създаването на работни места и справянето с безработицата.
Ostacoli strutturali, come la debolezza della governance, il metodo intergovernativo rispetto a quello comunitario, indicazioni percentuali e numeriche analoghe a quelle dei piani quinquennali di sovietica memoria, previsioni programmatiche che non assicurano mai di essere raggiunte, mi fanno pensare ai tanti flop che abbiamo subito, non da ultimo quello di Lisbona, senza renderci conto che nostre priorità assolute devono essere la creazione di posti di lavoro e la lotta alla disoccupazione.