Намирайки се някъде между продължението на най-лошото възможно положение и упадъка й, Комисията "Барозу II" олицетворява една Европа, доведена до социално унищожение и до любимия евроатлантизъм на неолибералните елити, една Европа, която отказва да скъса с неолибералната догма, чийто основен акцент е печалбата, което съсипва хората и планетата.
Trovandosi a metà strada tra il mantenimento della peggiore situazione possibile e il proprio declino, la seconda Commissione Barroso incarna un'Europa che è stata ridotta alla distruzione sociale e all'atlantismo tanto amato dalle élite neoliberiste, un'Europa che si rifiuta di rompere con il dogma neoliberista basato sull'esclusiva prevalenza del profitto, che distrugge le persone e il pianeta.