(FR) Г-жо председател, госпожи и господа, във връзка със Световния ден за борба срещу смъртното наказание, който се провежда за осми път, с вълнение мисля за всички тези, които смъртта не пощади - за 200 000 невинни неродени деца, които Франция губи всяка година; за Наташа Мужел - 29-годишната жена, която беше убита преди няколко седмици, прободена с отвертка от рецидивист; за четиригодишното дете, чието гърло беше прерязано преди няколко дни близо до дома ми в Мейзиьо; за възрастния мъж, наръган с нож в Рокбрюн през януари от мъж, срещу когото вече е било повдигано съдебно преследване за нападения с нож; за 600-700 невинни граждани, които всяка година стават жертва на убийство във Франция и колко още хиляди други хора в Европа и в света; за Мари-Кристин Одо, Нели Кремел, Ан-Лорен Шмид и много други като тях, чиято единствена вина е била, че един ден са се оказали на пътя на един престъпник, който е бил освободен от закона, след като е извършил ужасно престъпление; за жертвите на всички убийци като Дютру, Еврар и Фурнире, чийто живот, ако не е изгубен, е окончателно разбит; за всички убити в Лондон, Мадрид и другаде - жертви на слепия тероризъм.
(FR) Signora Presidente, onorevoli colleghi, per l'ottava edizione della Giornata mondiale contro la pena di morte il mio pensiero commosso va a quanti non sono stati risparmiati: ai 200 000 bambini mai nati, innocenti, che vengono fatti sparire ogni anno in Francia; a Natasha Mougel, la giovane ventinovenne assassinata qualche settimana fa a colpi di cacciavite da un recidivo; al bambino di quattro anni sgozzato qualche giorno fa vicino a casa mia, a Meyzieu; all'anziano accoltellato in gennaio a Roquebrune da un uomo che era già stato perseguito per aggressioni con arma da taglio; ai sei o settecento innocenti uccisi ogni anno in Francia e alle molte migliaia di persone uccise in Europa e nel mondo; a Marie-Christine Hodeau, Nelly Cremel, Anne-Lorraine Schmitt e altre come loro, il cui unico torto è stato incrociare per strada un criminale rilasciato dopo aver commesso un primo terribile crimine; alle vittime di tutti i Dutroux, Evrard e Fourniret del mondo, le cui vite sono state completamente distrutte se non perdute per sempre; alle persone uccise a Londra, Madrid e altrove, vittime di un cieco terrorismo.