Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
E la seconda domanda: non crede che la psicologia da fortezza assediata, che in passato ha fatto da forza trainante della politica estera di Israele, oggi sia molto meno giustificata, in quanto la minaccia rappresentata da quelli che stanno diventando regimi democratici è molto inferiore, e perché le democrazie non si fanno guerra l'un l'altra?