Според нея държавите, разположени по крайбрежието на Северния ледовит океан, упражняват контрол над област, която се простира на 200 мили от техните брегове, и имат икономически права над ресурсите на морското дъно, но тази област може да бъде разширена, ако държавите могат да докажат, че континенталните шелфове продължават отвъд тези 200 мили.
Tā nosaka, ka piekrastes valstis veic kontroli pār rajonu līdz 200 jūdzēm no saviem krastiem un tām ir ekonomiskas tiesības uz jūras gultnes resursiem, bet šis rajons var tikt paplašināts, ja valsts var pierādīt, ka kontinentālais šelfs sniedzas aiz 200 jūdzēm.