Различията в националните правни системи създават бюрократични бариери за предприятията, намаляват инвестициите, ограничават ефективността от мащаба и ползите от взаимодействието, като тези различия съществуват дори и в области, които вече са хармонизирани с директивите, но тези директиви се прилагат непоследователно в държавите-членки и следователно пречките за извършването на стопанска дейност в рамките на единния пазар продължават да съществуват.
Atšķirīgās valstu tiesību sistēmas uzņēmumiem rada birokrātiskus šķēršļus, samazina investīcijas un ierobežo ražošanas apjomu un sinerģijas priekšrocības, un šīs atšķirības pastāv pat tādās jomās, kuras ar direktīvām jau tika harmonizētas, taču dalībvalstīs šīs direktīvas ieviesa neatbilstīgi, tāpēc uzņēmējdarbībai vienotajā tirgū pastāv šķēršļi.