Всъщност може да се твърди, че чрез създаване на възможност за държавите-членки да водят преговори и да сключват с трети държави споразумения, които са съвместими с общностното право, приложното поле на общностното право се разширява, обхващайки държави извън Европейския съюз.
Patiesībā varētu pierādīt, ka, atļaujot dalībvalstīm apspriest un slēgt nolīgumus, kas ir saderīgi ar Kopienas tiesību aktiem, ar trešām valstīm, Kopienas tiesību aktu piemērošanas loks ir paplašinājies, tos piemērojot valstīs ārpus Eiropas Savienības.