Днес обаче законодателството на Общността ограничава задължителното етикетиране за мястото на производство до определени продукти, като по този начин ги удостоява със специално отношение и не обхваща селскостопански продукти с ценна хранителна стойност и приоритет за потребителите.
Taču patlaban Kopienas tiesību akti pieļauj ražošanas vietas obligāto marķēšanu tikai noteiktiem produktiem, tādējādi nodrošinot pret tiem īpašu attieksmi un atstājot ārpusē mūsu lauksaimniecības produktus ar nozīmīgu uzturvērtību un prioritāti patērētājiem.