Това не е лесна задача, особено за настоящото председателство, но също и за бъдещите такива, които ще трябва да се справят с продължаващото институционално блокиране около Договора от Лисабон и прехода към нов Парламент и нова Комисия, успоредно с борбата срещу протекционистките тенденции, заплахите от повторно национализиране на общите политики и потенциалните международни кризи в съседство с нас.
Tas nav viegls uzdevums, īpaši pašreizējai prezidentūrai, un arī nākamajām prezidentūrām, kam būs jārisina esošais iestāžu strupceļš attiecībā uz Lisabonas līgumu un pāreja uz jaunu Parlamentu un Komisiju, vienlaicīgi apkarojot protekcionisma tendences, draudus atkal nacionalizēt kopējo politiku un iespējamo starptautisko krīzi mums kaimiņos.