Вторият повод за безпокойство е доминиращата роля на Партията на справедливостта и развитието (ПСР) в политическия пейзаж, поради която някои наблюдатели се опасяват от постепенното развитие на практика на еднопартийна държава.
Otra joma, kas raisa bažas, ir Taisnīguma un attīstības partijas (AKP) dominēšana politiskajā arēnā, liekot dažiem novērotājiem baidīties no pakāpeniskas nonākšanas līdz vienas partijas valstij de facto.