Продължаващата окупация на част от Кипър, отказът да отваря пристанища и летища в региона, нарушаването на правата на политическите, религиозните и етническите малцинства, дискриминацията срещу жените, премахването на политически партии и отмяната на законодателството, ограничаващо юрисдикцията на военните съдилища, са сред примерите, които показват това.
Pastāvošā Kipras daļas okupācija, atteikums atvērt ostas un lidostas reģionā, politisko, reliģisko un etnisko minoritāšu tiesību pārkāpumi, sieviešu diskriminācija, politisko partiju izslēgšana un to tiesību aktu atcelšana, kuri ierobežo militāro tiesu jurisdikciju, ir tikai daži no šiem iebildumiem.