Но ако разгледаме трите проблема, които останаха спорни до края - правото на изключение от седмичното работно време, условията за времето на разположение и за работници с няколко трудови договора - ще видим, че разликите в позициите бяха толкова съществени, че не беше възможно да се постигне споразумение, което да съответства на резолюцията на Европейския парламент от 17 декември 2008 г.
Tomēr, ja runājam par tiem trīs punktiem, par kuriem nesaskaņas saglabājās līdz pat beigām - atteikums, kas dod tiesības neievērot nedēļas darba laiku, nosacījumi par dežūras laiku un iespēja vienam darbiniekam slēgt vairākus līgumus - nostājas bija tik dažādas, ka nebija iespējas panākt tādu vienošanos, kas būtu saderīga ar Eiropas Parlamenta 2008. gada 17. decembra rezolūciju.