Затова не следва да "търгуваме" правата на жените в период, единствен по рода си в живота им, като даваме на други правото да се възползват от всичко, през което жените преминават физически, и не следва да наказваме жените, като ги принуждаваме да не се връщат на работа поради прекомерно дългия период на отпуска по майчинство, което не е в интерес на нито един работодател, защото той няма да чака те да навършат четиридесет години, за да ги наеме на работа.
Tāpēc mēs nedrīkstam "pārdot” sieviešu tiesības unikālā viņu dzīves periodā, piešķirot citiem tiesības gūt labumu no visa, ko sievietes fiziski piedzīvo, un mēs nedrīkstam sodīt sievietes, piespiežot viņas atturēties no darba pārāk ilga atvaļinājuma dēļ, kas nav neviena darbadevēja interesēs, kuri gaidīs, kamēr sievietēm būs četrdesmit gadu, pirms pieņemt viņas darbā.