Субсидираните, евтини европейски храни се изнасят за развиващите се страни и заради конкурентните си цени те често изтласкват собственото производство на храни на тези държави извън пазара, като по този начин не им се дава възможност да бъдат самодостатъчни в дългосрочен план.
Subsidēta Eiropas pārtika par zemu cenu tiek eksportēta uz jaunattīstības valstīm, un Eiropas pārtikas konkurētspējīgās cenas dēļ no tirgus nereti tiek izstumta šo valstu pārtikas produkti, liedzot šīm valstīm iespēju nodrošināt pašpietiekamību ilgtermiņā.