Решението предвиждаше структурата да се основава на контактни точки, определени от Комисията и от държавите-членки, като тези контактни точки трябваше да включват най-малко един представител от националните органи, а останалите определени контактни точки могат да бъдат изследователи или университетски преподаватели, специализирани в тази област.
Lēmumā paredzēts, ka struktūras pamatā būs Komisijas un dalībvalstu izraudzīti kontaktpunkti, kuros iekļauj vismaz vienu valsts iestāžu pārstāvi, bet pārējie izraudzītie kontaktpunkti var būt pētnieki vai universitāšu locekļi, kas specializējas šajā jomā.