Защо аз и моите сънародници все още трябва да слушаме историята за "освобождаване" от депортираните, които са били най-образованите и най-добрите хора в прибалтийските държави?
Kāpēc man joprojām ir jāklausās stāsts, un maniem tautiešiem tāpat, par "atbrīvošanu” no šiem deportētajiem, izglītotākajiem un labākajiem cilvēkiem Baltijas valstīs?