По отношение на правото на писмен и устен превод в директивата просто се повтаря едно вече съществуващо задължение на държавите-членки, предвидено в Конвенцията за правата на човека на Съвета на Европа, така че тя не съдържа изискване за нещо извънредно.
Attiecībā uz tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkošanu šajā direktīvā ir vienkārši atkārtots pašreizējais dalībvalstu pienākums, kas jau ir iekļauts Eiropas Padomes Cilvēktiesību konvencijā, tāpēc netiek prasīts nekas ārkārtējs.