Нека помислим за събитията в Будапеща през есента на 2006 г., когато хората, чиито най-основни свободи и права бяха потъпкани и които до ден днешен чакат истината и справедливостта, да не споменаваме и хората, принадлежащи към национални малцинства в новите-държави-членки, които дори и сега се сблъскват с горчивия опит от дискриминацията, засягаща правата им и възможностите пред тях.
Atcerēsimies notikumus Budapeštā 2006. gada rudenī - tie, kuru pamatbrīvības un cilvēktiesības toreiz tika sabradātas, savu taisnību nav panākuši līdz pat šai dienai, nemaz nerunājot par tiem, kas pieder jauno dalībvalstu nacionālajām minoritātēm, kuras pat šobrīd gūst rūgtu pieredzi, tiekot diskriminētas un tādējādi zaudējot tiesības un iespējas.