Парадоксалното е, че в една светска и демократична държава, каквато се предполага, че е Италия, свободата на публично изразяване на мнение се потъпква от органите, за да не се провокира острата чувствителност на папата, докато премиерът Берлускони може да ругае на публични места без това да представлява проблем за църквата.
Tas ir paradoksāli, ka mūsdienīgā un demokrātiskā valstī, kādai vajadzētu būt Itālijai, iestādes apspiež sabiedrības vārda brīvību, lai neievainotu pāvesta jūtas, turpretī premjerministrs Berlusconi kungs var publiski zvērēt, ka valstī nepastāv problēmas ar baznīcu.