Всички недостатъци се приписват на държавите-членки, които при все това имат все по-малко свобода на действие при адаптирането на документите към националните условия, като се има предвид, че и най-малкият детайл е определен, докато Договорите посочват задължение за осигуряване на резултати, но не и на ресурси.
Tiek norādīts, ka par visiem trūkumiem ir atbildīgas dalībvalstis, kam tomēr ir aizvien mazāk manevrēšanas iespēju pielāgot šos dokumentus valsts apstākļiem, ņemot vērā, ka tiek noteikta vissīkākā detaļa, lai gan līgumos norādīts pienākums noteikt rezultātus, bet ne līdzekļus.