Какъв е смисълът да договаряме възможно най-високите стандарти и да се опитваме да ограничим обемите от данни, ако в същото време се сключват двустранни споразумения, без да получаваме каквато и да било информация за тяхното съдържание и стандарти за сигурност?
Kāda jēga ir piekrist visaugstākajiem standartiem, kādi iespējami, un mēģināt ierobežot datu apjomus, ja tajā pašā laikā tiek noslēgti divpusēji līgumi, mums nezinot neko par to saturu un drošības standartiem?