Освен това мигрантите няма да бъдат в тежест на националните системи за социална защита, тъй като държавите-членки ще могат да вземат решение, съгласно което граждани на трети страни могат да имат достъп до системата за социална защита само след като са работили най-малко шест месеца, докато тези, които са дошли, за да учат, не могат да претендират за такива обезщетения.
Turklāt migranti neapgrūtinās attiecīgās valsts sociālās labklājības sistēmu, jo dalībvalstis varēs izlemt, vai trešo valstu valstspiederīgajiem sociālās labklājības sistēmas garantijas būs pieejamas tikai pēc tam, kad attiecīgajā valstī būs nostrādāti vismaz seši mēneši, un tiem, kuri ieceļo attiecīgajā valstī, lai mācītos, sociālās garantijas nepienākas.