Като представител на ултра-либерална партия неговата гледна точка не е изненадваща, а отразява по-общия проблем, че правителствени ръководители с определено идеологическо минало не са подготвени да предприемат смели стъпки, които изискват визия, и да изпълнят мерки, които могат да се окажат в конфликт с идеологическите им възгледи.
Viņa kā ultraliberālas partijas pārstāvja uzskats nav pārsteidzošs, bet tas atspoguļo vispārīgāku problēmu, ka valdību vadītāji ar zināmu ideoloģisko fonu nav gatavi veikt drosmīgus soļus, kuriem ir vajadzīga vīzija, un īstenot pasākumus, kas varētu būt pretrunā viņu ideoloģiskajai pārliecībai.