Разполагаме ли в Директивата за екологичната отговорност с достатъчно зъби, за да хапем, когато стигнем по прилагането на принципа "замърсителят плаща"?
Vai mūsu Direktīvai par civiltiesisko atbildību ir pietiekami asi zobi, lai tā varētu iekost, ja runājam par principu "piesārņotājs maksā”?