Дълготрайният бунт е фактор за това жалко състояние на нещата, но такъв е и не съвсем демократичният статут на няколко последователни правителства на Филипините, като последното се счита от международните агенции като Съвета на ООН по правата на човека до голяма степен отговорно за демонстриране на очевидна безнаказаност на извънсъдебни екзекуции и насилствени изчезвания на стотици филипински граждани, чиито дейности са се считали, че са в разрез с официалната правителствена политика.
Ilgstošā nemiernieku darbība ir viens no faktoriem, kas ietekmē šo bēdīgo situāciju, taču tikpat svarīgs ir arī fakts, ka Filipīnu valdības, kas nomaina cita citu, nevar lepoties ar demokrātisku statusu, turklāt pēdējā ir izpelnījusies plašus pārmetumus no starptautiskajām aģentūrām, piemēram, ANO Cilvēktiesību padomes, par pārsteidzošu nevēlēšanos sodīt tos, kas ir atbildīgi par to, ka simtiem Filipīnu pilsoņu, kuru darbība tika uzskatīta par neatbilstošu oficiālajai valdības politikai, tika nogalināti bez tiesas sprieduma vai pazuda piespiedu kārtā.