Затова общата селскостопанска политика трябва да насърчава земеделските практики, които ограничават емисиите и/или подобряват фиксирането на въглерода, тъй като селското и горското стопанство са главните сектори на икономиката, в които е възможно улавянето на CO2, произведен от човешките дейности, неговото натрупване и складиране в почвата.
Līdz ar to KLP pienākums ir atbalstīt tādu lauksaimniecības praksi, kas ļauj samazināt emisijas un/vai uzlabot oglekļa fiksāciju, jo lauksaimniecība un mežsaimniecība ir divas galvenās ekonomikas nozares, kuras spēj nodrošināt cilvēku rīcības radītā CO2 uztveršanu un tā uzglabāšanu un uzkrāšanu augsnē.