Макар че въздействието му по отношение на заетостта и БВП може да не е равностойно на това на другите сектори, селското стопанство придобива по-голямо значение във връзка с характеристиките на съответните ни региони и хранителни традиции, тъй като то гарантира, че ние сме самостоятелни по отношение на много съставки, които са основни за нашето земеделско производство, традиционното производство или други.
Lai gan tās ietekme uz nodarbinātību un IKP varētu nebūt tikpat liela kā citām nozarēm, tā vairāk ietekmē mūsu attiecīgo reģionu īpatnības, kā arī mūsu uztura tradīcijas, jo lauksaimniecības nozare nodrošina mūsu pašpietiekamību daudzās jomās, kas ir būtiskas gan mūsu tradicionālajā, gan cita veida lauksaimnieciskajā ražošanā.