Струва си също да се отбележи, че нашият съсед, Съветът на Европа, разработи пакет от международни правно задължителни и незадължителни инструменти по тези проблеми, които показват, че киберпространството не е зона на беззаконие и че държавите-членки са задължени да защитават индивидуалните права и свободи чрез националното си законодателство, inter alia, Конвенцията за киберпрестъпленията и допълнителния Протокол 3 към нея.
Ir vērts atzīmēt arī to, ka mūsu kaimiņiene, Eiropadome, ir izstrādājusi virkni starptautisku juridiski saistošu un nesaistošu instrumentu par šiem jautājumiem, kuri visi parāda, ka kibertelpa nav vieta, kur nepastāv likumi, un ka dalībvalstu pienākums ir aizsargāt personu tiesības un brīvības, piemērojot savus valsts tiesību aktus, cita starpā, Konvenciju par kibernoziegumiem un tās 3. papildu protokolu.