Езиковият геноцид беше дефиниран - член 3, параграф 1 - през 1948 г. като забрана на една група да използва собствения си език в ежедневното си общуване или в училище, както и публикуването на книги и разпространението на публикации на езика на групата.
1948. gada konvencijas 3. panta 1. punktā valodas genocīds tika definēts kā aizliegums kādai grupai lietot savu valodu sadzīvē vai skolā, vai arī grāmatās, kas publicētas, un izdevumos, kas tiek izplatīti šīs grupas valodā.