Тя се оказа за нас огледало - каквото според мен беше много необходимо - за да си зададем важни въпроси, като например доколко сме готови да подпомогнем стремежите на нововъзникващите демокрации, докъде сме готови да стигнем, за да преодолеем ситуациите като тази, пред която сме изправени в Либия, и докога следва да правим компромиси тук и там и да свързваме стабилност и автократизъм, приемайки, че нашите ценности не винаги са съответствали на нашите интереси.
Tā mums deva iespēju ieskatīties spogulī - kas, manuprāt, bija ļoti vajadzīgi - un uzdot sev svarīgus jautājumus, piemēram, cik gatavi mēs esam palīdzēt topošo demokrātiju centienos, cik tālu mēs esam gatavi iet, lai risinātu tādas situācijas kā Lībijā, un cik ilgi mums dažādās jomās jāsamierinās ar kompromisiem un jāsaista stabilitāte ar autokrātiju, atzīstot, ka mūsu vērtības mums ne vienmēr ir bijušas tikpat svarīgas kā mūsu intereses.