Можем ли да насърчаваме хората да правят жертви, ако им кажем, че винаги ще бъдат оставяни да чакат отвън?
Vai mēs varam mudināt cilvēkus nest upurus, ja mēs tiem sakām, ka viņiem vienmēr vajadzēs gaidīt ārpusē?