Наистина би било парадоксално за европейската културна традиция, ако нещо, което за нас би могло да бъде от толкова голяма полза - като ясно изразява позиция, доста различна от тази на Китай, от начина, по който тази държава се отнася към древната си култура, или от позицията на Съединените щати с тяхната малка съкровищница на културни обекти в исторически план - в крайна сметка бъде считано за изключително бюрократичен и сложен начин за създаване на работни места за младежите.
Ja šī iniciatīva, kas mums varētu sniegt tik lielus ieguvumus, nepārprotami formulējot nostāju, kas ir visai atšķirīga no Ķīnas attieksmes pret tās seno kultūru vai no Amerikas Savienoto Valstu pieejas ar to vēsturiski nelielo kultūras objektu krātuvi, galīgajā analīzē būtu atspoguļota kā ārkārtīgi birokrātisks un sarežģīts veids, kā "puišiem” radīt darba vietas, tas patiešām būtu Eiropas kultūras tradīcijas paradokss.