Следователно съществува спешна необходимост да се утвърди принципът на културна неповторимост във всички области, за да не останат хубавите думи за творческите индустрии като движещи сили, признаването на статута на дейците на изкуството или желанието да се намери равновесие между разпространението на цифрови произведения и справедливото възнаграждение на творците благочестиви пожелания в лицето на културната пустиня, която ще последва.
Tāpēc vēlreiz ir steidzami nepieciešams apliecināt kultūras savdabības principu visās jomās, jo mākslinieka statusa atzīšana vai vēlme atrast līdzsvaru starp digitālo darbu izplatīšanu un taisnīgu atlīdzību to veidotājiem nav jāuzskata par veltīgām cerībām, jo sagaidāms, ka kultūras joma nonāks uz sēkļa, ja naudas sodi kalpos par radošo nozaru virzītājspēkiem.