Това несъмнено включва големия брой агенции, чието самостоятелно съществуване е изключително скъпо, както и селското стопанство, където държавите-членки все още не са успели да въведат по-адекватна на пазара схема за плащане на твърда сума на площ.
Tas noteikti attiecas uz daudzajām aģentūrām, kuru autonomā darbība izmaksā ārkārtīgi dārgi, un lauksaimniecības jomu, kurā atsevišķas dalībvalstis joprojām nav ieviesušas tirgum atbilstošāku vienotu maksājumu shēmu par zemes platību akros.