При никакви обстоятелства обаче това не може да се използва като оправдание за преразпределение на ресурси между държавите-членки и политиките, като например политиките на структурния фонд и Общата политика в областта на селското стопанство, политики, които, наред с другите неща, гарантират сближаването, заетостта, териториалното сближаване и стимулирането на търсенето в публичния и частния сектор.
Tomēr to nekādā gadījumā nedrīkst izmantot kā alibi tam, lai pārdalītu resursus starp dalībvalstīm un politikām, piemēram, struktūrfondu politikām un kopīgo lauksaimniecības politiku - politikām, kas cita starpā nodrošina kohēziju, nodarbinātību, teritoriālo konverģenci un sabiedriskā un privātā sektora tēriņu aktivizēšanu.