Приемаме, че при определени обстоятелства ЕС трябва да се стреми да бъде единен, с цел да бъде по-силен на световната сцена и да представя общите желания на всички свои държави-членки, но това не може да става с цената на свободата на държавите-членки да определят свои собствени външни политики.
Mēs piekrītam, ka konkrētos gadījumos ES ir jācenšas paust vienotu nostāju, lai starptautiskā mērogā ieņemtu spēcīgāku stāvokli un paustu visu dalībvalstu kopīgās vēlmes, bet to nevar darīt, atņemot dalībvalstīm tiesības izstrādāt pašām savu ārpolitiku.