С тази резолюция Парламентът като цяло най-накрая признава, че правото на храна е основно човешко право, че е неприемливо гладът на едни да бъде експлоатиран в полза на други, че регулацията е задължителна за гарантиране на стабилност на цените и че търговските споразумения трябва да опазят малките семейни стопанства и правото на храна.
Pieņemot šo rezolūciju Parlaments kopumā beidzot atzīst, ka tiesības uz pārtiku ir vienas no pamattiesībām un ka ir nepieņemami badu, ko daži cieš, izmantot citu labā, ka ir nepieciešama regulēšana, lai nodrošinātu cenu stabilitāti un ka tirdzniecības nolīgumos ir jāsaglabā mazās ģimenes saimniecības un tiesības uz pārtiku.