Като си дадем сметка, че в момента защитаваме Шенген, че не съумяхме да защитим свободата на печата в Унгария през това председателство на Съвета, че ни трябваше много време дори да започнем да намираме общ европейски език по отношение на Либия и Египет, не е за учудване, че пред лицето на влошаващото се положение в Гърция всичко, което можем да кажем, е, че макар сега да имаме много водачи в Европа, водачество няма.
Ja mēs saprotam, ka mēs pašlaik aizstāvam Šengenu, ka mēs šīs Padomes prezidentūras laikā neesam spējuši aizstāvēt preses brīvību Ungārijā, ka mums bija vajadzīgs tik ilgs laiks, lai sāktu runāt kopīgā Eiropas valodā par Lībiju un Ēģipti, tad nav nekāds brīnums, ka, sastopoties ar situācijas pasliktināšanos Grieķijā, viss, ko varam teikt, ir tas, ka mums nav vadības, lai gan Eiropā ir daudz līderu.