Второ, изкуственият краен срок, поставен за завършване на пълните и временните СИП означаваше, че преговорите, които трябваше да бъдат между равни, на практика не бяха между равни, защото страните от АКТБ имаха какво да губят, ако сроковете не се спазят.
Otrkārt, nereālais termiņš, kas tika noteikts pilnīgai un pagaidu EPN noslēgšanai, nozīmēja, ka sarunas, kas bija jārisina ar vienādiem noteikumiem, patiesībā nenoritēja ar vienādiem noteikumiem, jo ĀKK puse būtu zaudētāja, ja termiņš tiktu nokavēts.