Мерките за общо прилагане, възложени на Комисията за прилагането на законодателни инструменти, не следва да бъдат разглеждани като "актове за прилагане" под контрола на държавите-членки, а като "делегирани актове" под прекия контрол на законодателя.
Vispārīgas piemērošanas pasākumus, kas Komisijai piešķirti, lai piemērotu likumdošanas instrumentus, nedrīkst uzskatīt par "īstenošanas aktiem” dalībvalstu kontrolē, bet gan par "deleģētiem aktiem” likumdevēja tiešā kontrolē.