Заслужава си да наблегнем на въпроса, защото трябва да приемем факта, че всеки път, когато съставяме проект за нов регламент, оскъпяващ селскостопанското производство и намаляващ неговата ефективност, като например регламентите относно хуманното отношение към животните, увеличаващи изискваното количество фураж за производство на един килограм месо, не само че нанасяме вреда на околната среда чрез повишени емисии на въглероден диоксид, но и всяка една подобна мярка увеличава броя на гладуващите хора.
Šo jautājumu ir vērts apspriest, jo mums ir jāņem vērā fakts, ka katru reizi, kad izstrādājam jaunu regulu, kuru pieņemot, var sadārdzināties lauksaimnieciskā ražošana un mazināties tās efektivitāte, piemēram, regulu par dzīvnieku labturību, ar kuru paredzēts palielināt viena kilograma gaļas saražošanai nepieciešamo lopbarības daudzumu, mēs nodarām kaitējumu videi, jo tādējādi palielinās CO2 emisijas, turklāt katrs šāda veida pasākums rada bada cietēju skaita pieaugumu.