През 1998 г. той каза, че макар валутата да представлява основно средство за разплащане, тя е много повече от това, обвързана е с културната идентичност и е средство за измерване на политическата стабилност; призова ни да си представим какво изумително постижение би било милиони хора в рамките на Европейския съюз, с цялото многообразие на своя интелектуален и творчески потенциал, и въпреки всички трудности, да имат единна валута.
Tā ir saistīta ar kultūras identitāti, un tā ir politiskās stabilitātes mērs... Iedomājieties, kāds tas ir brīnišķīgs sasniegums, ka Eiropas Savienībā ... ar visu mūsu inteliģenci, radošumu un daudzkrāsaino dažādību un par spīti visām grūtībām ... miljoniem cilvēku ir vienota valūta”.