Това, което ме изненадва най-много, е подходът, възприет към политиките на държавите-членки по отношение на доброволното прекратяване на бременност и достъп до лечение на безплодие за хомосексуалисти, при което по мое мнение следва да се спазва принципът на субсидиарността и въпросът да се разглежда не толкова подмолно.
Visvairāk mani pārsteidz pieeja saistībā ar dalībvalstu politiku attiecībā uz brīvprātīgu grūtniecības pārtraukšanu un reproduktīvas ārstēšanas pieejamību homoseksuāļiem; šajos jautājumos, manuprāt, būtu jāciena decentralizācijas princips, un pret tiem būtu jāizturas mazāk slēptā veidā.