Трябва да се запитаме какво си струва да се направи по отношение на Турция: струва ли си да сме напълно искрени и да се придвижим бързо към форми на привилегировано партньорство, които включват целия регион на Средиземноморието, или дали си струва да продължим да играем за спечелване на време и да отлагаме безкрайно решението си, така че самите турци, известни с голямата си гордост, в крайна сметка да ни кажат "не" веднъж завинаги, с което положението в Средиземноморието да се усложни още повече?
Mums jājautā sev, ko būtu vērts panākt saistībā ar Turciju - vai ir vērts būt pilnīgi atsaucīgiem un ātri virzīties dažādu priviliģētās partnerības formu virzienā, iesaistot visu Vidusjūras reģionu, vai arī ir vērts turpināt novilcināt laiku un bezgalīgi atlikt lēmuma pieņemšanu, lai turki paši, ņemot vērā savu nacionālo pašlepnumu, reizi par visām reizēm pateiktu "nē”, vēl vairāk sarežģījot stāvokli Vidusjūras reģionā?