Затова, макар че може да е разумно за строго местните видове да има минимални размери, регулирани от регионалните разпоредби, такива случаи следва да бъдат възможно най-малко; минималните размери изобщо като размерите на мрежите или критериите за разтоварване и продажба на улов следва да бъдат универсални и приемани от Съвета и Парламента.
Tādējādi, kamēr šķiet saprātīgi, ka reģionālie noteikumi regulē vietējo sugu minimālo apmēru, šādu gadījumu skaitam ir jābūt minimālam; minimālajam apmēram, līdzīgi kā tīklu izmēram vai kritērijiem, pēc kuriem izkrauj lomu un pārdod, jābūt universālam un to ir jāpieņem Padomei vai Parlamentam.