Следователно, от една страна, виждаме как Турция предприема реформи, които несъмнено се стимулират от европейската перспектива, но от друга страна, все още има дефицит в конкретната област, обект на настоящото разискване - областта на демокрацията и зачитането на основните свободи.
Tātad mēs varam redzēt, kā Turcija, no vienas puses, ir uzsākusi reformas, neapšaubāmi Eiropas perspektīvas mudināta, taču, no otras puses, joprojām pastāv skaidri redzamas neatbilstības konkrētajā jomā, uz kuru ir vērstas šīs debates, proti, demokrātijas un pamatbrīvību ievērošanas jomā.