Вместо да насърчава езиковото разнообразие и да защитава идентичността на малцинството, той дава възможност езикови наблюдатели и инспектори да отиват в малцинствените общности и да налагат тежки глоби, ако те не спазват тези разпоредби, което може единствено да бъде описано като лудост от гледна точка на Брюксел.
Tā vietā, lai sekmētu valodu daudzveidību un aizsargātu minoritātes identitāti, šis likums ļauj valodas uzraugiem un inspektoriem apmeklēt minoritāšu kopienas un piespriest bargas soda naudas, ja tās neatbilst šiem noteikumiem, ko var raksturot vienīgi kā Briseles ārprātu.