Социалното заклеймяване, което продължава да преобладава по въпроса, и продължаващото разпространение на болестта, с висока смъртност и особено разрушителни последици за най-слабо развитите страни, както и онези в най-тежко хуманитарно положение, трябва да мобилизират състоянието на загриженост и ангажирането на институциите на ЕС и държавите-членки да осигурят наличните ресурси за осъществяване на всеобхватен и ефективен отговор, способен да осигури необходимото хармонизиране на политиките за профилактика и адекватно лечение на заболяването.
Ņemot vērā joprojām valdošo sociālo stigmatizāciju saistībā ar šo jautājumu un slimības nepārtraukto izplatību ar augstu mirstības līmeni un īpaši postošu ietekmi uz mazāk attīstītajām valstīm un valstīm, kurās ir vissliktākā humānā situācija, ir jāmobilizē Eiropas Savienības un dalībvalstu iestāžu pasākumi un centieni, lai nodrošinātu reālus resursus visaptverošai un efektīvai rīcībai, kas var veicināt nepieciešamo politiku saskaņošanu slimības novēršanai un atbilstīgai ārstēšanai.