Според Маркс природата е ресурс, който трябва да се експлоатира, доктрина, която намери брутална реализация в мръсната промишленост на държавите от Съвета за икономическа взаимопомощ (СИВ), но ние никога не сме опитвали да приложим решенията на свободния пазар за разширяване на правата на собственост, да имаме чист въздух и чиста вода, като разрешаваме собственост, отколкото да допускаме трагедията на общите блага, когато се очаква действията от страна на държавата и световната технокрация да постигнат целите си.
K. Markss uzskatīja, ka daba ir resurss, kas jāizmanto; šī doktrīna atrada brutālu pielietojumu Savstarpējās ekonomiskās palīdzības padomes valstu rūpniecībā ar dūmojošiem skursteņiem, bet mēs nekad neesam izmēģinājuši aizvien plašāko īpašuma tiesību brīvā tirgus risinājumus, tas ir, lai mums būtu tīrs gaiss un tīrs ūdens, nodrošinot īpašumtiesības, nevis piedzīvojot vienkāršo ļaužu traģēdiju, kuri gaida, lai rīkojas valsts un globālās tehnokrātijas.