Фактически Европейският съюз си запазва "правото" за военна интервенция където и когато сметне за необходимо за своите империалистически интереси и при това не само срещу трети страни и народи, но и срещу народите на своите държавичленки, за да защити властта на монополите, където и когато е необходимо.
Patiesībā ES rezervē "tiesības” veikt militāru intervenci, kad un kur vien tā uzskata par nepieciešamu, lai aizsargātu savas imperiālistiskās intereses, turklāt vēršoties ne tikai pret trešām valstīm, bet arī pret savu dalībvalstu tautām, lai aizstāvētu monopolu varu, ja un kad tas nepieciešams.