Те вярват, че дефицитите са преди всичко продукт на лошите намерения на тези страни, сякаш неолибералният модел, който вие никога не оспорвате, не преживя току що най-тежката си криза от 1929 г. насам и сякаш вече не водеше до натиск върху покупателната способност на обикновените хора и не причиняваше масивно свиване на данъчните приходи: два проблема, които на първо място бяха в основата на нарастването на частната и публичната задлъжнялост.
Viņi uzskata, ka deficīts pirmām kārtām ir sliktas ietekmes produkts dažās no šīm valstīm, kaut arī neoliberālais modelis, ko jūs nekad neapstrīdat, vēl nebija nonācis tik smagā krīzē kopš 1929. gada, ja tas jau nav novedis pie spiediena uz vienkāršu cilvēku pirktspēju un nodokļu ienākumu straujas samazināšanas - šīs ir divas problēmas, kas ieņem pirmo vietu privātajās un sabiedriskajās parādsaistībās.