Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Mans otrs jautājums ir šāds: vai jūs neuzskatāt, ka Izraēlā aplenkta cietokšņa psiholoģija, kura agrāk bija tās ārpolitikas virzītājspēks, tagad ir daudz mazāk attaisnojama, jo topošo demokrātisko režīmu izraisītais apdraudējums ir daudz mazāks, un arī tāpēc, ka demokrātijas viena ar otru nekaro?