Как можем от една страна да записваме основните ни права със златни букви в Хартата, а от друга да търпим те да се пренебрегват и отричат?
Kā mēs varam ar zelta burtiem hartā ierakstīt mūsu pamattiesības, vienlaikus paciešot, ka tās tiek vienlaikus nicinātas un peltas?