Тогава казах, че правим грешка, като влизаме в ролята на ментори, без да казваме нищо добро и без да показваме уважение към специфичните исторически и културни традиции на тези държави, нито дори към положителните резултати, постигнати от тях.
Es tad teicu, ka mēs pieļaujam kļūdu, ieceļot sevi par padomdevējiem, lai gan mums nav nekā laba, ko teikt, un ka mēs neņemam vērā ne šo valstu īpašo vēsturi un kultūras tradīcijas, ne pozitīvos rezultātus, ko šīs valstis ir sasniegušas.