Европа се нуждае от визия, тя се нуждае от правомощия да мисли и създаде нов модел на развитие, а също и се нуждае от нови решения за икономическите въпроси: как можем да постигнем по-голяма промишлена и бюджетна интеграция; как можем да дадем приоритет на дългосрочните перспективи пред краткосрочните; как можем да гарантираме,че банките например съществуват, първо, за да подкрепят предприятията, домакинствата и европейските инвеститори в областта на регулацията; как можем да въведем европейски регулатор, който да може да обсъжда социални въпроси на равна нога с неговия или нейния аналог от САЩ; как можем да приложим пакт относно безработицата; как можем да постигнем повече хармонизация отдолу нагоре в паричната област; как можем да използваме и да покажем солидарността; как можем да постигнем, може би в бъдеще, по-нататъшно разширяване на еврозоната, включително в областта на устойчивото развитие; и как можем да осигурим успех на този преход, не само в Европа, но също и в развиващите се страни?
Šai Eiropai ir nepieciešams redzējums, tai ir nepieciešamas pilnvaras domāt un izstrādāt jaunu attīstības modeli, un tai ir nepieciešami jauni risinājumi ekonomiskām problēmām: kā mēs varam sasniegt vairāk uz rūpniecību un budžetu orientētu integrāciju; kā mēs varam ilgtermiņa plāniem noteikt prioritāti pār īstermiņa plāniem; kā mēs varam nodrošināt, piemēram, ka regulēšanas jomā bankas, pirmkārt, atbalsta uzņēmumus, mājsaimniecības un Eiropas investorus; kā mēs varam izveidot tādu Eiropas regulatoru, kurš varētu apspriest sociālos jautājumus ar saviem ASV kolēģiem, pamatojoties uz vienlīdzības principiem; kā mēs varam ieviest nodarbinātības paktu; kā mēs varam sasniegt lielāku harmonizāciju monetārajā jomā; kā mēs varam izmantot un izrādīt solidaritāti; kā mēs, varbūt nākotnē, varam panākt turpmāku eirozonas paplašināšanos, tostarp ilgtspējīgas attīstības jomā; un kā mēs varam veikt šo pārejas perioda darbu, ne tikai Eiropā, bet arī jaunattīstības valstīs?