Ще бъде ли това ЕС, основан на солидарността, който изпълнява своите задължения и утвърждава една иновационна икономика и обща външна политика съгласно Договора от Лисабон? Или, напротив, това ще бъде ЕС, който с общо позволение вкара амбициозни цели в Договора, за които обаче всички знаем, че са фиктивни?
Tā vietā mums ir jāuzdod sev jautājumi par noteicošajiem ES darbības principiem turpmākajos septiņos gados - vai ES būs solidāra savienība, kura pildīs savus pienākumus un saskaņā ar Lisabonas līgumu veidos inovatīvu ekonomiku un kopēju ārlietu politiku, vai arī turpmāk tā būs savienība, kura apzināti iekļaus Līgumā vērienīgus mērķus, taču visi zinās, ka šāda rīcība ir tikai acu apmāns?