Единственият възможен изход от правната стагнация, произтичаща от прехвърлянето на правомощията на държавите-членки към Съюза, е принципът, позволяващ двете групи споразумения да съществуват съвместно през един период на преход, за да могат държавите-членки да предоговорят наличните двустранни споразумения или в съответствие с инвестиционната политика на ЕС да завършат преговорите по подготвяни споразумения.
Vienīgais iespējamais ceļš, kā izkļūt no juridiskās stagnācijas, kas rodas, nododot dalībvalstu varu Eiropas Savienībai, būtu princips, kas ļautu abiem nolīgumu kopumiem pārejas periodā darboties paralēli, lai dalībvalstis varētu atkārtoti vest sarunas par pašreizējiem divpusējiem nolīgumiem vai lai atbilstoši ES ieguldījumu politikai pabeigtu sarunas par sagatavošanā esošajiem nolīgumiem.