В същото време Съветът и Парламентът носят огромна отговорност за договореността, тъй като те трябва да решат дали желаят да продължат лошите практики, които доведоха до отслабването на Пакта за стабилност и растеж и оттам косвено до кризата, или да сложат край на политиката на договорености, постигани на равнище държави-членки, и на неизгодни сделки, и най-накрая да отворят пространство за един нов подход в икономическата политика, който ще предложи общи европейски решения, изграден е върху съвместно установени правила и най-накрая ще даде завършен вид на аспекта на икономическата политика на интеграцията, с една силна Европа в центъра на вниманието.
Padomei un Parlamentam ir liela atbildība par šo vienošanos, jo tiem ir jānolemj, vai tie vēlas turpināt slikto praksi, kas noveda pie Stabilitātes un izaugsmes pakta vājināšanas un netieši pie krīzes, vai arī izbeigt nolīgumu slēgšanas politiku dalībvalstu līmenī un sliktus darījumus, beidzot dodot vietu jaunai ekonomikas politikai, kas piedāvās kopīgus Eiropas mēroga risinājumus, pamatosies uz kopīgi definētiem noteikumiem un beidzot pabeigs ekonomikas integrāciju, piešķirot tajā galveno nozīmi spēcīgai Eiropai.