По отношение на възрастта за пенсиониране - това е нещо, което всяка държава-членка трябва да реши сама, но по време на обсъжданията за Лисабонската стратегия - не за Договора, по изключение - по отношение на начините за увеличаване на растежа, развитието и пригодността за заетост и демографските предизвикателства, пред които ще се изправим, естествено въпросът трябва да се вземе под внимание - как да се използва знанието и опита на възрастните хора и да се намери начин да им се позволи да бъдат част от работната сила.
Runājot par pensijas vecumu, tas ir jautājums, kuru izlemj katra dalībvalsts atsevišķi, taču mūsu diskusijās par Lisabonas stratēģiju - nevis līgumu -, par to, kā palielināt izaugsmi, attīstību un nodarbinātību, kā pārvarēt gaidāmās demogrāfiskās grūtības, tas, protams, ir vērā ņemams jautājums - kā izmantot arī vecāka gadagājuma cilvēku zināšanas un pieredzi un atrast viņiem iespējas palikt darba tirgū.