Създаването или възстановяването на социалното сближаване трябва да има предимство пред стопанските цели, тъй като подкрепата за самоосигуряващите се е значително по-евтина от обезщетенията за безработица и по този начин от гледна точка на националната икономика си заслужава да се предоставя микрокредит, дори и ако от чисто финансова гледна точка това не е доходно.
Sociālās kohēzijas veidošanai vai atjaunošanai ir jābūt svarīgākai par peļņas gūšanu, jo atbalsts pašnodarbinātībai ir daudz lētāks nekā bezdarbnieku pabalsti un tādējādi no valstu ekonomikas viedokļa ir vērts sniegt mikrokredītus, pat ja no stingri finansiāla viedokļa tas var nenest peļņu.