Започналото разискване за финансовите перспективи за периода след 2013 г. вече върви в погрешна посока по редица причини, сред които неспособността на европейските институции - Парламента и Съвета - да постигнат съгласие при преговорите относно бюджета за 2011 г.; опитите на няколко държави-членки да наложат съкращаване на средствата за бъдещите бюджети; настояването на други за нови собствени ресурси на ЕС, като предлагат освен националните да се въведат европейски данъци, които да се плащат от публичния сектор вместо от финансовия; настояването за цялостно прилагане на Договора от Лисабон и опозицията на богатите държави срещу същественото увеличаване на приноса им към бюджета на ЕС.
Debates, kas ir sākušās par finanšu perspektīvu pēc 2013. gada, jau ir izgāzušās vairāku iemeslu dēļ, tostarp arī tādēļ, ka Eiropas iestādes - Parlaments un Padome - nespēja panākt vienošanos par 2011. gada budžetu; vairākas dalībvalstis mēģināja noteikt līdzekļu samazinājumu turpmākajos budžetos; citas dalībvalstis neatlaidīgi pieprasīja izmantot jaunus ES pašas resursus, ierosinot izveidot tādus visas Eiropas nodokļus papildus dalībvalstu nodokļu sistēmai, ko maksātu sabiedrība, nevis finanšu nozare; tika pieprasīts pilnīgi ieviest Lisabonas līgumu, un bagātās valstis bija pret iemaksu apjoma būtisku palielinājumu ES budžetā.