Законите на ЕС изискват също от държавите-членки да преценяват поотделно молбите за убежище и ако е необходима международна защита, те са длъжни съгласно правото на ЕС да се съобразят с това, както и с принципа за забрана на връщането (non-refoulement), в смисъл да не се връща лице в страна, ако има възможност това лице да бъде подложено на преследване или да му бъде сериозно навредено.
ES tiesību akti arī prasa, lai dalībvalstis individuāli novērtētu patvēruma pieteikumu un, ja būtu vajadzīga starptautiska aizsardzība, tām saskaņā ar ES tiesību aktiem ir tas jāievēro, kā arī ir jāievēro neizraidīšanas princips, proti, persona nav jānosūta atpakaļ uz valsti, ja ir iespēja, ka tur šī persona tiks vajāta vai tai tiks nodarīts nopietns kaitējums.