Фактът, че след пет години законно пребиваване, лицата, ползващи се с международна закрила, ще имат същите права като гражданите на ЕС създава много проблеми и повдига въпроси, особено в държавите-членки на ЕС със силна социална система, където това би увеличило неимоверно разноските.
Problēmas un jautājumus rada arī fakts, ka pēc piecu gadu likumīgas uzturēšanās starptautiski aizsargātām personām tiks piešķirtas tiesības, kas pielīdzināmas ES dalībvalstu pilsoņu tiesībām, jo īpaši tajās ES dalībvalstīs, kurās ir ieviesta stingra sociālā sistēma, un tas radīs neparedzamas izmaksas.