Във второто предложение действително се предлага всички държави-членки да приведат в съответствие своите стандарти за обмен на информация към равнището на най-голяма откритост, по-конкретно, като се гарантира, че държавите-членки не могат да използват поверителността на финансовата информация като основание за отказ от предоставяне на информация, необходима на друга държава-членка, за да изчисли данъците, дължими от постоянно пребиваващите лица.
Otrajā priekšlikumā ir efektīvi ierosināts, ka visām dalībvalstīm savi informācijas apmaiņas standarti būtu jāpielīdzina visatvērtākajam līmenim, jo īpaši nodrošinot, ka dalībvalstis nevar izmantot finansiālu konfidencialitāti kā aizbildinājumu, lai atteiktos sniegt informāciju, kas citām dalībvalstīm vajadzīga savu iedzīvotāju nodokļu aprēķināšanai.