Мисля си обаче за поколението на моята баба, която е трябвало да напусне работа, когато се е омъжила, и която не е имала абсолютно никакви възможности за образование, и за поколението на майка ми, която се е борила ревностно, за да може да има право на глас за онова, което се случва със собственото й тяло, и виждам колко далеч сме отишли в рамките само на един век; виждам, че промените са действително възможни.
Viņa bija spiesta pārtraukt darba gaitas, tiklīdz apprecējās, un viņai nebija vispār nekādu izglītības iespēju. Arī mana māte ļoti smagi cīnījās par to, lai viņai būtu teikšana pašai par savu ķermeni.