Днес сме се върнали към онова незавидно минало - Европа на държавите, а не европейска държава - и към едно затваряне, а хората около нас, които ни приветстваха като голяма надежда, като чудесна възможност, са всъщност хора, които скоро ще гласуват с неохота и за пореден път ще заклеймят това, че ние, г-н председател, представляваме чрез някаква злощастна метаморфоза самото зло, срещу което се бяхме възправили и което се самозалъгвахме, че сме победили.
Šobrīd mēs esam atgriezušies šajā nelaimīgajā pagātnē - valstu Eiropa, bet ne Eiropas valsts - un pie mūsu norobežošanās, un cilvēki mums apkārt, kas lika uz mums lielas cerības, vēloties apvienoties, faktiski ir cilvēki, kuri drīz kūtri balsos un kārtējo reizi nosodīs to, ka mēs nelaimīgas metamorfozes rezultātā, priekšsēdētāja kungs, esam tas pats ļaunums, pret kuru mēs cīnījāmies, maldinot sevi, ka esam to uzvarējuši.