Когато мислим за такива държави, в които публичните екзекуции се извършват чрез обесване, пребиване с камъни или методи, равносилни на изтезания, трябва да бъдем водени от надеждата, че текстове, като този, който днес гласувахме, ще бъдат подтик за цяла Европа, която твърде често забравя икономическата и политическа си сила и се въздържа да я упражнява на международната арена, да насърчава зачитането на човешкото достойнство в трети държави.
Domājot par valstīm, kurās tiek izpildīts publiskais nāvessods pakarot, nomētājot ar akmeņiem vai izmantojot metodes, kas līdzvērtīgas spīdzināšanai, mums jābūt aizkustinātiem par cerību, ka tādi teksti kā tas, par kuru tikko nobalsojām, kalpos kā pamudinājums visai Eiropai, kas pārāk bieži aizmirst tās ekonomisko un politisko ietekmi un atturas to īstenot starptautiskajā politikā, lai veicinātu cilvēka cieņas respektēšanu trešās valstīs.