Гневните демонстрации на хора, живеещи под прага на бедността, изтъкват безизходното положение, до което общата икономическа криза и опитите да се прехвърли отговорността за нея на работниците докараха политическите сили на капитала и неговите политически представители.
To cilvēku dusmu uzliesmojums, kas dzīvo zem nabadzības sliekšņa, parāda strupceļu, kurā nonākuši kapitāla politiskie spēki un to politiskie pārstāvji, kas cenšas uzvelt vispārējās ekonomikas krīzes slogu uz darbaļaužu pleciem.