Когато тя беше одобрена през 2002 г., всички страни споделяха разбирането, че тази мярка с ефект върху висящите дела на граждани на ЕС, държани в затвори в друга държава-членка, бързо ще бъде последвана от мерки, които да гарантират тяхното право на справедлив процес, както и това, че няма да има съдебни грешки.
Kad par šo orderi 2002. gadā tika panākta vienošanās, tās pamatā bija visu pušu izpratne par to, ka pēc šā pasākuma, kas tiks piemērots attiecībā uz tiem ES pilsoņiem, kuri tiek turēti cietumā citā dalībvalstī, jo gaida tiesu, ir jāseko tūlītējiem citiem pasākumiem, kas garantēs viņu tiesības uz taisnīgu tiesu un to, ka tiks novērsta nepareiza iztiesāšana.