Борбата с "терористичната заплаха" отново се използва като претекст, необходим на ЕС, за да завърши реакционната си институционална рамка, която по същество работи срещу работническата класа и движението на обикновените хора и защитава властта на капитала, като допълнително подкопава суверенните права на държавите-членки.
Cīņa pret "terorisma draudiem” kārtējo reizi ir tikusi izmantota kā iemesls, kas vajadzīgs Eiropas Savienībai, lai novestu līdz galam tās reakcionāro institucionālo struktūru, kas būtībā darbojas pret strādnieku šķiru un pamatslāņu kustību un sargā kapitāla varu, vēl vairāk apdraudot dalībvalstu suverēnās tiesības.