То означава, че с Пакта за стабилност и растеж, който акцентира по-конкретно върху критериите за публичните финанси, които са абсолютно необходими, но недостатъчни, до неотдавна Испания контролираше публичния си дълг и дефицит, но в същото време позволи нейният частен дълг да се покачи стремително нагоре.
Tas nozīmē, ka, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, kas ir šauri vērsts uz valstu finanšu kritērijiem, kuri ir pilnībā nepieciešami, bet ne pietiekami, Spānija vēl nesen kontrolēja savu valsts parādu un budžeta deficītu, bet vienlaikus ļāva privātā sektora parādam strauji pieaugt.