Докато е разбираемо при развиващите се страни да има склонност към действително отваряне на пазара, за да се насърчи развитието на тези страни и по този начин и създаването на нови пазари, много помалко разбираема е липсата на реципрочност относно законодателните и тарифните бариери по отношение на найразвитите страни: Съединените щати, Канада, Австралия и Япония.
Lai gan mēs to varam saprast attiecībā uz jaunās ekonomikas valstīm, ir novērojama tendence uz reālu tirgus atvēršanu, lai veicinātu šo valstu un tādējādi arī jaunu tirgu attīstību; daudz mazāk saprotams ir savstarpīguma trūkums saistībā ar juridiskajiem šķēršļiem un tarifu šķēršļiem attiecībā uz visattīstītākajām valstīm - ASV, Kanādu, Austrāliju un Japānu.