Ако ние в ЕС и в Комисията разпространяваме календар като съвършен пример за отричане от себе си в 21 000 европейски училища сред 3 млн. ученици, в който не фигурира нито един християнски празник, но показва ислямски, сикхски, хиндуистки и китайски празници, вече не става дума за отричане от себе си, а за омраза към себе си.
Ja mēs Eiropas Savienībā 3 miljoniem skolēnu 21 000 Eiropas skolu izdalām Komisijas sastādītu kalendāru, kurā nav ierakstīta neviena kristiešu svētku diena, tad tā ir absolūta sevis noliegšana, bet ja šajā pašā kalendārā ir ierakstīti visi islāmticīgo, sikhu, hindu un ķīniešu svētki, tad tā vairs nav tikai sevis noliegšana, bet gan sevis ienīšana.