Това би бил най-сигурният начин за създаване на недоразумения, дори на подозрения, сред обществеността, а също така би бил най-добрият начин за създаване на погрешни представи у страните кандидатки и за насърчаването им да прибягнат до риторични и козметични политики, а не до политики, насочени към по-задълбочени реформи.
Tas būtu drošākais veids, lai radītu pārpratumus, pat sabiedrības aizdomas, un tas arī būtu labākais veids, lai radītu nepareizs domas kandidātvalstīs un iedrošinātu tās meklēt patvērumu retoriskā un kosmētiskā politikā, izvairoties no politikas, kuras mērķis ir veikt visaptverošas reformas.