Значимостта и уникалността в една новосъздадена общност се утвърждава не чрез гръмогласни изказвания за неясно определените ни национални интереси, които просто прикриват липсата на вътрешна увереност, а чрез целенасочени методи за взаимно разбирателство и участие в общото усилие.
Jaunizveidotā kopienā mēs nepārliecinām par savu nozīmi vai unikalitāti, klaigājot par savām neskaidri noteiktajām valsts interesēm, tādējādi tikai slēpjot iekšējās pārliecības trūkumu, bet darām to, mērķtiecīgi apvienojot spēkus un īstenojot kopējus centienus.