Така че въпросът ми е следният: дали директивата възпрепятства по някакъв начин въвеждането на изискване от страна на приемащата държава предоставящото услуги дружество да има на място представител, на когото да е възложено да води преговори и да сключва споразумения?
Tādējādi mans jautājums ir šāds. Vai direktīva kaut kādā veidā liedz valstij, kurā sniedz pakalpojumus, noteikt prasību, saskaņā ar kuru pakalpojumu sniedzējiem ir jāieceļ pārstāvis, kas pilnvarots apspriest un noslēgt līgumus?