Тоест в крайна сметка той призовава за същия тип монетаристични и неолиберални политики и критерии, затягане на истинската мъртва хватка, която се налага на държавите-членки, без да се разглеждат причините за проблемите или алтернативните политики, които вземат под внимание различната степен на развитие на икономиките на отделните държави.
Ziņojuma nobeigumā ir pausts aicinājums izveidot vienotu monetāro un neoliberālo politiku, kā arī noteikt kritērijus, lai vēl vairāk ierobežotu dalībvalstis, nedomājot par problēmu galvenajiem cēloņiem un alternatīvu politiku, kurā tiktu izvērtēti dažādie tautsaimniecības attīstības līmeņi.