По принцип разполагаме с две възможности: или да държим на спазването, което има законна сила и което е заложено в Договорите, и да приемаме изцяло последиците, или да разберем, че Пактът за стабилност, като всичко друго, подлежи на определено развитие и следователно трябва да търпи промени, да изготвяме промените и да ги прилагаме по такъв начин, че не само да запазим растежа и икономическата стабилност директно в държавите-членки на еврозоната, но и да подготвим за присъединяване другите държави-членки на ЕС, които все още не са в еврозоната, без да се налага например да използваме драматично структурните фондове в съответните държави.
Principā mums ir divas iespējas: vai nu mēs pieprasām ievērot to, kas ir spēkā un kas ir paredzēts līgumos, un uzņemamies par to pilnu atbildību, vai arī mēs saprotam, ka Stabilitātes pakts, tāpat kā jebkas cits, ir pakļauts noteiktiem procesiem, un tāpēc tajā ir nepieciešamas arī zināmas izmaiņas, un mēs sagatavojam šīs izmaiņas un īstenojam tās tādā veidā, ka ne tikai saglabājam izaugsmes rādītājus un ekonomisko stabilitāti tieši eiro zonas dalībvalstīs, bet arī sagatavojam citas ES dalībvalstis, kas vēl nav eiro zonā un vēlas tai pievienoties, lai šajās valstīs mums nevajadzētu būtiskos apmēros izmantot, piemēram, struktūrfondu līdzekļus.