Трябва да се противопоставим на разпространената метафора за Европа като сигурна, процъфтяваща и демократична държава, която закриля правата на човека, но която се занимава със собствените си вътрешни работи и е обърнала гръб на света.
Mums jāvairās lietot ierasto metaforu, ka Eiropa ir droša, pārtikusi un demokrātiska zeme, kas atzīst cilvēktiesības, bet kuru plosa pašas iekšlietas un kura ir uzgriezusi muguru pasaulei.