Какъв е смисълът да съхраняваме възможно най-малък обем от данни, когато преговаряме по PNR споразумения, ако отсрещната реакция на САЩ е да обявят, че желаят не само да събират такса за влизане в страната, но и допълнителни данни от пътниците?
Kāda jēga sarunās par PDR turēt datu apjomu tik zemu, cik vien iespējams, ja ASV kā atbildes gājienu paziņo, ka vēlas ne tikai noteikt iebraukšanas maksu, bet arī ievākt papildu datus no pasažieriem?