Ето защо трябва да се уточни, че сътрудничеството за развитие е единствената политика за външна дейност, която не е предназначена да служи на интересите на Европейския съюз, а служи за защита на интересите на най-маргинализираните и уязвими групи от населението на планетата чрез намаляване на бедността и устойчиво човешко, социално и икономическо развитите - накратко, правото на достоен живот за всички.
Tādējādi būtu jāprecizē, ka attīstības sadarbība ir tikai ES ārpolitiskā darbība, kas netika paredzēta, lai nodrošinātu Eiropas Savienības intereses, bet lai aizsargātu planētas sociāli atstumtākos un mazāk aizsargātākos iedzīvotājus, mazinot nabadzību un sasniedzot ilgtspējīgu cilvēkresursu, sociālo un ekonomikas attīstību - īsi sakot, tiesības uz cilvēka cienīgu dzīvi visiem.