Това, което стана ясно миналата година, беше, че държавите-членки и ЕС като цяло нямаха план за действие в случай на подобна ситуация, използваните данни бяха непълни, метеоролозите не можаха или всъщност не искаха да помогнат и всеки усъвършенстваше изкуството да обвинява някой друг и възприемаше по-скоро политика на бягство от риска, отколкото на управление на риска.
Pagājušajā gadā atklājās, ka dalībvalstīm un ES kopumā nav plāna šādiem gadījumiem; izmantotie dati bija nepilnīgi, meteorologi nespēja palīdzēt vai nepalīdzēja, un ikviens izmantoja iespēju pilnveidot mākslu vainot citus un īstenoja politiku, kas paredz izvairīšanos no riska, nevis riska pārvaldību.