Стои обаче въпросът, дали повсеместното разхищаване на средства наистина може да бъде ограничено единствено чрез наблюдение и контрол и опростяване на правилата или всъщност сме изправени пред основни структурни недостатъци.
Taču jautājums ir par to, vai izšķērdēšanu tik lielā apmērā patiešām var ierobežot, tikai veicot uzraudzību un vienkāršojot noteikumus, vai arī problēmu, ar kuru mēs saskaramies, rada būtiski strukturāli trūkumi?