Заключението, до което стигнахме, е, че по определени въпроси - същото се случи и с финансовия надзор - Парламентът може да се обедини и да заеме твърда позиция в защита на обществения интерес и че тази твърда позиция трябва да бъде призната от Комисията и Съвета.
Tomēr mūsu gūtais secinājums ir tāds, ka par atsevišķiem jautājumiem (un tā tas notika arī finanšu pārraudzības gadījumā) Parlaments ir spējīgs apvienoties un pieņemt stingru nostāju sabiedrības interešu aizsardzībai. Esam secinājuši arī to, ka Komisijai un Padomei ir jāatzīst šī stingrā nostāja.