Все още има време, за да насърчим друг начин на мислене и да превърнем СИП в реални инструменти за развитие чрез подкрепа за повторното отваряне на преговорите по найконфликтните точки, както обещаха да направят гн Barroso и гжа Ashton; чрез избора в полза на селективната регионализация, както правят и самите страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), поскоро чрез уважаването на ангажиментите относно свързаната с търговия помощ, обещана през 2005 г., отколкото чрез "ограбването" на Европейския фонд за развитие (ЕФР); чрез гарантиране на действителен парламентарен контрол на процеса, в който парламентите от АКТБ да вземат водеща роля и чрез включване на гражданските общества на юг, както и чрез отхвърлянето на "стратегията булдозер", имаща за цел да разшири преговорите към услугите и въпросите от "Сингапур", при условие че страните от АКТБ не са готови за това.
Vēl joprojām ir laiks atbalstīt citādu domāšanas veidu, lai ekonomisko partnerattiecību nolīgumus padarītu par īstiem attīstības instrumentiem, atbalstot sarunu atsākšanu par tiem jautājumiem, par kuriem ir lielākās nesaskaņas, kā to ir apsolījis Barroso kungs un Ashton kundze; izvēloties selektīvo reģionalizāciju, ko vēlas pašas ĀKK valstis; ievērojot mūsu saistības attiecībā uz ar tirdzniecību sniegto palīdzību, kas tika apsolīta 2005. gadā, nevis "izlaupot” EAF, garantējot patiesu parlamentāro kontroli procesā, kurā ĀKK parlamentiem ir vadošā loma, un iesaistot pilsonisko sabiedrību dienvidu valstīs; un atsakoties no "buldozera stratēģijas”, kuras mērķis ir paplašināt sarunas par pakalpojumiem un "Singapūras” jautājumiem, kamēr ĀKK valstis tam nav gatavas.