Фактът, че кредиторът има право на обезщетение за разноските по събирането също представлява реален напредък, защото до момента много дружества, включително малките и средните предприятия, бяха избрали да не предявяват искове за лихва за забавяне на плащане от длъжници, поради простата причина, че разходите по съответните процедури бяха по-големи от финансовата изгода.
Īsts progress ir arī tas, ka aizdevējs ir tiesīgs saņemt parāda piedziņas izmaksu kompensāciju, jo līdz šim daudzi uzņēmumi, jo īpaši MVU, ir izvēlējušies nepiedzīt no aizņēmējiem procentus par nokavētiem maksājumiem tikai tāpēc, ka attiecīgo procedūru izmaksas pārsniedza finansiālo ieguvumu.