Донякъде не е правилно, че държавите-членки се опитват да запазят възможността за запазване на приходите, като същевременно външните разходи също се запазват.
Neaptverami, ka dalībvalstis cenšas paturēt rīcības brīvību attiecībā uz šo ienākumu izmantošanu tāpat, kā tiek saglabātas arī ārējās izmaksas.