Затова трябва да гарантираме, че държавните субсидии са винаги налице само в изключителни случаи, единствено ако нищо друго не може да се направи или когато можем да ги насочим по начин, който подкрепя общото благополучие, без да нарушава конкуренцията.
Tādēļ mums ir jānodrošina, lai valsts subsīdijas tiktu piešķirtas tikai izņēmuma gadījumos, kad tā ir vienīgā iespēja, vai arī tad, ja spējam tās novirzīt vispārēju interešu atbalstīšanai, neizkropļojot konkurenci.