След един такъв хубав ден в лукс как можем да настояваме една местна жена, изгонена от страната си вследствие на обезлесяването, в името на нашия лукс да намали своите емисии въглероден диоксид, когато нейният списък съдържа само: "Бях жива"?
Egy ilyen luxussal teli szép napot követően hogyan ragaszkodhatunk továbbra is ahhoz, hogy az országát a mi luxusunkat kiszolgáló erdőirtás nyomán elhagyó őslakos csökkentse szén-dioxid-kibocsátását, amikor az ő listáján pedig nem szerepelt más, mint hogy: "Éltem”?