Насилието до голяма степен е резултат от неравни силови позиции на мъже и жени и е израз на отношение на доминиране и подчинение между извършителя и жертвата на тези престъпления; следователно терапевтични разговори, в които участват както жертвата, така и извършителят, трябва да се считат за недопустими, тъй като престъплението е от такова естество, че равнопоставеността на двете страни не може никога да се гарантира.
Az erőszak nagymértékben a férfiak és nők közötti egyenlőtlen hatalmi viszonyok következménye, és az elkövető és áldozat közötti uralkodó és alárendelt viszonyt tükrözi. Az a fajta beszélgetésterápia, amelynek során mind az áldozat, mind az elkövető jelen van, ilyen bűncselekmények esetén kizártnak tekintendő, mert a bűncselekmény olyan jellegű, hogy ők sosem lehetnek egyenrangú és egyenjogú tárgyalópartnerek.