Понякога съм на път да се раздразня от това, че всички неща, без които живеехме в Източна Германия и за които толкова копнеехме през толкова много години, сега се приемат за даденост и преминават почти незабелязани.
Néha szinte bosszant, hogy mindaz, amit kénytelenek voltunk nélkülözni Kelet-Németországban, és amire sok éven át vágyakoztunk, azt most magától értetődőnek vesszük, szinte fel sem tűnik.