Когато бях начело на Сенатската правна комисия, която отговаря за одобрението на кандидатите за съдебни длъжности на президента, както казах, непрекъснато присъствах в класациите на най-яростните защитници на гражданските свободи и превърнах в приоритет определянето на възгледите на бъдещите съдии относно неприкосновеността на личния живот, преди да бъде взето решение да станат или не членове на Съда.
Amikor a Szenátus igazságügyi bizottságát vezettem, amelynek az a feladata, hogy jóváhagyja az elnök bírójelöltjeit, mint mondtam, a polgári szabadságjogok legszilárdabb hívei között tartottak számon, és ragaszkodtam ahhoz, hogy vizsgáljuk meg, hogy a leendő bírók miként vélekednek a magánélethez fűződő jogokról, mielőtt eldöntjük, hogy megkaphatják-e a kinevezésüket.