През последните десетилетия ние разбрахме, че няма динамично икономическо развитие, което може автоматично да предложи мобилност чрез използване на съществуващите системи за преразпределение в посока на хората от най-ниските слоеве на обществото. Дори напротив, свидетели сме, че ако няма политика, подкрепяща принципа на равните възможности, разликата между двата полюса на обществото може да стане още по-голяма дори през периоди на развитие.
Az elmúlt évtizedekben megtanultuk, hogy nincs olyan lendületes gazdasági fejlődés, amely az újraelosztás bevett rendszereivel automatikusan mobilitási pályát nyitna a társadalmi tagozódás legalján élők számára, sőt tapasztaltuk, hogyha nincs esélyegyenlőségi elvű támogatáspolitika, a társadalom szélei között a különbségek a fejlődő időszakokban is egyre nagyobbak lehetnek.