В повечето държави-членки времето, прекарано на работното място, не се считаше за истинско работно време и от момента, в който то трябваше да се отчита като част от установеното работно време, държавите.членки започнаха да използват отказа от участие, за да спазват директивата.
A legtöbb tagállamban a munkahelyen eltöltött munkaidőt nem kezelték tényleges munkaidőként, ezért attól a perctől fogva, hogy normál munkaidőnek számított, a tagállamok elkezdték az opt-out alkalmazását annak érdekében, hogy megfeleljenek az irányelv előírásainak.