Във връзка със социално-икономическите проблеми той не представи нищо по-различно, което означава запазване на неолибералните позиции, предложенията, отхвърлени от Европейския парламент, относно Директивата за работното време, Пактът за стабилност и растеж и неолибералната Лисабонска стратегия, и пренебрегна икономическата криза и сериозните й последствия в социално измерение.
Ami a társadalmi és gazdasági kérdéseket illeti, semmilyen különleges dolgot nem javasolt, ami annyit jelent, hogy marad a neoliberális álláspont, az Európai Parlament által elutasított munkaidő irányelvről szóló javaslatok, a Stabilitási és Növekedési Paktum és a neoliberális lisszaboni stratégia, ugyanakkor figyelmen kívül hagyta a gazdasági válságot és annak a szociális dimenzióban megjelenő súlyos következményeit.