Можем ли наистина да продължим да призоваваме нашите партньори за солидарност, когато сме изправени пред трудности, и напълно да ги игнорираме, когато нещата се върнат към нормалното?
Kérhetünk-e továbbra is szolidaritást partnereinktől nehézségek esetén úgy, hogy amikor a dolgok visszatérnek a rendes kerékvágásba, teljes mértékben figyelmen kívül hagyjuk őket?