Мисля си обаче за поколението на моята баба, която е трябвало да напусне работа, когато се е омъжила, и която не е имала абсолютно никакви възможности за образование, и за поколението на майка ми, която се е борила ревностно, за да може да има право на глас за онова, което се случва със собственото й тяло, и виждам колко далеч сме отишли в рамките само на един век; виждам, че промените са действително възможни.
Ilyenkor mégis nagyanyám generációja jut eszembe; ő nem dolgozhatott attól kezdve, hogy férjhez ment, nem volt lehetősége továbbtanulni, és eszembe jut az anyám generációja; ő pedig kemény küzdelmet folytatott azért, hogy legyen beleszólása abba, mi történik saját testével, ilyenkor látom, mekkora utat tettünk meg egy évszázad leforgása alatt; látom, hogy valóban lehet változtatni a dolgokon.