Ще продължим ли да избягваме да говорим за очевидния проблем, защото се страхуваме да не загубим привилегиите, придобити след години на мълчание?
Továbbra sem beszélünk tehát arról, ami mindenki számára nyilvánvaló, csak mert féltjük a hosszú évek hallgatásával megszerzett kiváltságainkat?