Ето защо трябва да се уточни, че сътрудничеството за развитие е единствената политика за външна дейност, която не е предназначена да служи на интересите на Европейския съюз, а служи за защита на интересите на най-маргинализираните и уязвими групи от населението на планетата чрез намаляване на бедността и устойчиво човешко, социално и икономическо развитите - накратко, правото на достоен живот за всички.
Ezért tisztázni kell, hogy a fejlesztési együttműködés az egyetlen olyan politika, amelyet nem az uniós érdekek szolgálatára, hanem bolygónk leginkább perifériára került és legkiszolgáltatottabb népei érdekének védelmére alakítottak ki a szegénység mérséklése és a fenntartható emberi, társadalmi és gazdasági fejlődés, röviden a tisztességes élethez való jog biztosítása érdekében.