Как е възможно национални и европейски структури, в положението на криза в заетостта, в което се намираме, да продължават да използват обществени средства за субсидиране на многонационални дружества, които съкращават служителите си, въпреки че отбелязват печалба, и поставят интересите на акционерите си пред тези на служителите си?
Figyelembe véve a jelenlegi foglalkoztatásbeli válságot, hogyan használhatnak fel továbbra is nemzeti és európai köztestületek közpénzeket, hogy olyan nemzetközi vállalatokat támogassanak, amelyek nyereségességük ellenére munkavállalókat bocsátanak el, és ezáltal részvényeseik érdekeit munkavállalóik érdekei elé helyezik?