Без такъв съюз, винаги ще изпитваме инстинктивната потребност - а знаем, че във време на криза е по-лесно да се прибегне до националистическа и популистка реторика - да представяме като отговорност на Брюксел, както понякога се казва, или може би и на Страсбург, това, което е, откровено казано, национална отговорност.
Ha ez nem következik be, majd automatikusan - ahogy néha mondják - Brüsszelre, vagy esetlegesen Strasbourgra is hárítjuk majd a felelősséget azért, ami valójában nemzeti hatáskörbe tartozik, hiszen tudjuk, hogy válságidőszakban könnyebb a nacionalista, populista retorikához folyamodni.