Като казвам това, имам предвид факта, че през 2008 г. диалогът Европейски съюз-Молдова, очерта поне три важни въпроса: а) свободен достъп на опозицията до обществените средства за масово осведомяване, който беше систематично отказван и институционализиран от режима на г-н Воронин, б) неизпълнението на искането на Комисията от Венеция за въздържане от изменение на закона за парламентарните избори, отхвърлено категорично от режима в Кишинев и неговите съмишленици, в) участие на опозицията при вземането на важни решения за политиката на държавата, особено относно нейната политика за европейска интеграция, друга мярка, която беше категорично отхвърлена.
Mondom ezt azért, mert 2008-ban az EU-Moldovai Köztársaság párbeszéd legalább három fő kérdést vetett föl: a) az ellenzék szabad hozzáférését az állami tömegtájékoztatási eszközökhöz, amit a Voronyin-rezsim rendszeresen megtagadott, és intézményesített; b) a Velencei Bizottság azon kérésének nem teljesítése, hogy tartózkodjanak a törvényhozási választásokról szóló törvény módosításától, a kérést a kisinyovi rezsim és kollaboránsai simán visszautasították; c) az ellenzék bevonása az ország politikájáról, és főként az európai integrációs politikáról szóló legfőbb döntésekbe, amely intézkedés ismét lazán visszautasíttatott.