Днес сме се върнали към онова незавидно минало - Европа на държавите, а не европейска държава - и към едно затваряне, а хората около нас, които ни приветстваха като голяма надежда, като чудесна възможност, са всъщност хора, които скоро ще гласуват с неохота и за пореден път ще заклеймят това, че ние, г-н председател, представляваме чрез някаква злощастна метаморфоза самото зло, срещу което се бяхме възправили и което се самозалъгвахме, че сме победили.
Mára visszajutottunk ugyanahhoz a szerencsétlen múltbéli állapothoz - az európai állam helyett az államok Európájához - és saját bezártságunkhoz. Azok az emberek körülöttünk, akik a nagy reményt köszöntötték bennünk, a lehetőséget, amit meg kell ragadni tulajdonképpen ugyanazok, akik hamarosan ímmel-ámmal mennek el szavazni, akik újra el fogják ítélni azt, amit egy félresikerült metamorfózis folytán itt képviselünk, Elnök úr, a gonoszt, amelyet annak idején támadtunk, és amelyről - önmagunkat becsapva - azt hittük, hogy legyőztük.