Подкрепям позицията, че настоящите икономически ограничения и разпоредбите на Договора от Лисабон може да помогнат на държавите-членки да правят по-интелигентни разходи за отбрана чрез обединяване и споделяне на по-голяма част от техния отбранителен капацитет, бюджет и изисквания, постигайки същевременно по-голяма сигурност за гражданите, въпреки че в действителност икономическата и финансовата криза се отразяват на бюджетите за национална отбрана, програмите и силовите структури и затова, повече от година след влизането в сила на Договора от Лисабон, все още няма ясни признаци за всеобхватен подход на ЕС след Лисабон, който да спомага за преодоляване на традиционните процедурни и институционални пречки.
Támogatom azt az álláspontot, hogy a jelenlegi gazdasági megszorítások és a Lisszaboni Szerződés rendelkezései hozzásegíthetik a tagállamokat a védelmi kiadások értelmesebb felhasználásához védelmi képességeik, költségvetésük és követelményeik összevonásával és megosztásával, és ezzel egy időben fokozott biztonságról gondoskodhatnak polgáraik számára, jóllehet a valóságban a gazdasági és pénzügyi válság befolyást gyakorol az EU nemzetvédelmi költségvetéseire, programjaira és haderő-struktúrájára, és ezért több mint egy évvel a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése után még mindig nincsenek arra utaló egyértelmű jelek, hogy a Lisszabon utáni EU holisztikus megközelítési módja lehetővé tenné a hagyományos eljárási és intézményi akadályok leküzdését.