Постоянният рефрен за липса на свобода на печата е стара новина, както и непрекъснатите и анахронични препратки към италианската ситуация, в която, парадоксално, големите вестници са контролирани от ляво ориентирани медийни групи и информацията се движи свободно, понякога прекалено свободно, в мрежата.
A sajtószabadság hiányának állandó ismételgetése lejárt lemez, ahogy az olasz helyzet folyamatos és anakronisztikus felemlegetése is, mivel itt paradox módon a nagyobb újságok a baloldal felé hajló médiacsoportok kezében vannak, az információ pedig szabadon - néha túlontúl szabadon is - áramlik a neten.