През последното десетилетие, технологията за изследване на мозъка подкрепи тези наблюдения, като доказа, че съществува определена промяна в мозъка на детето, която му позволява да си изгради усещане за лицето, което основно полага грижи за него, обикновено майката, така че нейният образ е в активната памет на детето, дори когато тя не е до него.
Under det senaste årtiondet har hjärntomografin bekräftat dessa iakttagelser och visat att det sker en definitiv förändring i barnets hjärna som gör det möjligt för barnet att internalisera den primära omsorgsgivaren, vanligtvis mamman, så att hon finns tillgänglig i barnets aktiva minne även då hon inte är närvarande.