Въпреки това европейският опит (по-конкретно, ако си спомним възникването на Европейския съюз след кръвопролитни войни) е живо доказателство, че единственото решение е да се говори, да се преговаря, да се лекуват раните и да се действа с оглед на бъдещето, а не на миналото.
Inte desto mindre ger den europeiska erfarenheten (särskilt om vi minns EU:s ursprung i tiden efter blodiga krig) talande vittnesbörd om att den enda lösningen är att tala, förhandla, reparera skador och agera med sikte på framtiden och inte det förgångna.