Ясното разграничение между правото на свободно движение и принципа на недискриминация, от една страна, и ценността на семейството като естествена общност, основаваща се на брака, от друга страна, доведе до формулирането на параграфа, който потвърждава независимостта на отделните държави в областта на семейното право и забраната на дискриминацията срещу всяко човешко същество.
Den tydliga skillnaden mellan rätten till fri rörlighet och principen om icke-diskriminering, å ena sidan, och värderingen att en familj är en naturlig enhet byggd på äktenskapet, å andra sidan, har lett till utformningen av det stycke som upprätthåller de enskilda staternas självständighet inom familjerätten och förbudet mot diskriminering av människor.