Една от трите институции, които на практика ще действат в областта на външната политика - председателят на Съвета, председателят на Комисията и Върховният представител - трябва да разполага с геополитически и стратегически компетенции, а не само да се занимава с решаване на възникващи въпроси в краткосрочен план, което води до външна политика на основата на най-малкия общ знаменател.
En av de tre institutioner som i praktiken kommer att vara aktiva inom utrikespolitiken - rådets ordförande, kommissionens ordförande och den höga representanten - måste ha de geopolitiska strategiska befogenheter som den tilldelats och inte bara ägna sig åt kortsiktigt fixande av problem som dyker upp, vilket leder till en utrikespolitik som grundas på den minsta gemensamma nämnaren.