Трябва да се поучим от хаотичния процес на ратифициране, а също очевидно и от задължението да водим преговори за организиране на втори референдум в Ирландия, сякаш е нормално да караме население, взело суверенно решение, отново да гласува, и сякаш е нормално съгласие по договор да бъде използвано като разменна монета.
Vi måste dra lärdom av denna kaotiska ratifikationsprocess och också givetvis av detta förhandlande om hur en andra folkomröstning i Irland skulle organiseras, som om det vore normalt att tvinga ett folk som har fattat ett självständigt beslut att rösta igen, och som om det vore normalt att tillstyrkandet av ett fördrag används som en bricka i ett spel.