Затова трябва да образоваме хората по въпроса за донорството; да предоставим на потенциалните донори достъп до информация; да премахнем административните пречки, което е от основно значение; да създадем във всяка една от 27-те държави-членки национален орган, който да отговаря за контрола на качеството и безопасността на органите, от изваждането от донора до трансплантацията; и след това да насърчим - както вече беше казано - по-добри примери на организация, каквито съществуват отново в Испания, където напредъкът се дължи на един вид система за ранно предупреждение, постоянни предупреждения нявсякъде по веригата, от смъртта на донора до трансплантацията.
Vi måste också ta bort administrativa hinder, vilket är nödvändigt, och inrätta en nationell myndighet i alla 27 medlemsstater som ansvarar för kontrollen av organens kvalitet och säkerhet, från avlägsnandet från givaren till transplantationen. Vi bör även inspireras - vilket tidigare har sagts - till bättre organisation, som i exemplet med Spanien, där utvecklingen är kopplad till ett slags tidigt varningssystem som är aktivt genom hela kedjan, från givarens död till transplantationen.