Понякога съм на път да се раздразня от това, че всички неща, без които живеехме в Източна Германия и за които толкова копнеехме през толкова много години, сега се приемат за даденост и преминават почти незабелязани.
Ibland gör det mig nästan irriterad när jag tänker på att alla de saker som vi saknade i Östtyskland och som vi längtade efter under så många år och som nu tas för givna och nästan ingen lägger märke till.