Тя се основава на три правни акта, приложими спрямо държавите-членки, а именно Регламент (ЕО) № 539/2001 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, и тези, чиито граждани са освободени от това изискване; второ, визовият кодекс, обхващащ всички процедури и условия за издаване на шенгенски визи за краткосрочен престой; и накрая, Регламент (ЕО) № 1683/95 за определяне на единeн формат за визи.
Den grundar sig på tre rättsakter som är möjliga att tillämpa för medlemsstaterna, nämligen rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav, viseringskodexen som omfattar allt förfarande och alla villkor för utfärdande av Schengenviseringar för kortare vistelse, samt rådets förordning (EG) nr 1683/95 som föreskriver viseringar för längre vistelse.