Позоваването на член 122 от Договора от Лисабон е най-свободното тълкуване на законодателството, което съм срещал, и според мен свидетелства за политическо заслепение, което доказва, че всеки параграф от всеки член от всеки договор не струва дори колкото хартията, на която е отпечатан.
Åberopandet av artikel 122 i Lissabonfördraget är den vagaste tolkning av lagstiftningen jag någonsin har sett. Enligt min mening visar detta att man politiskt för oss bakom ljuset, vilket i sin tur visar att alla punkter i alla artiklar i alla fördrag inte ens är värda pappret de är tryckta på.