Въпреки че Договорът от Лисабон значително разширява правомощията на Парламента и го определя като единствената институция, представляваща европейските граждани, разискването относно създаването на новата ЕСВД първо беше монополизирано от Комисията и от Съвета, които направиха всичко по силите си да я структурират в междуинституционални граници в противоречие с общностния метод.
Trots att Lissabonfördraget innebär en stor utvidgning av parlamentets befogenheter och att parlamentet är den enda institution som företräder Europas medborgare monopoliserades debatten om ett inrättande av nya EEAS av kommissionen och rådet, som gjorde allt de kunde för att strukturera enheten efter mellanstatliga linjer, i motsats till unionens metod.