Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Jag måste dock uttrycka min tillfredsställelse över att medbeslutandeförfarandet har utvidgats och blivit det normala lagstiftningsförfarandet, att invandring nu anses vara en EU-fråga - jag hoppas att kommissionen och rådet ser det så - och inte ett problem för enskilda medlemsstater som agerar i solidaritet med varandra, att inställningen till samarbete med de nationella parlamenten inte är att de är väktare som fastställer gränser utan att de i stället är positiva medarbetare i lagstiftningsprocessen, och, slutligen, att vi har den oerhört viktiga hänvisningen till mänskliga rättigheter, som genomsyrar EU.