В края на краищата, също като г-н Albrecht, забелязвам, че всъщност Съветът донякъде отказва да ни чуе и просто продължава по пътя си, докато Парламентът работи усилено, за да изготви становище, което впоследствие не е отразено в програмата на Съвета.
Jag noterar ju, i likhet med Jan Philipp Albrecht, att rådet i själva verket i viss mån slår dövörat till och helt enkelt fortsätter att gå sin egen väg, medan parlamentet arbetar hårt för att nå fram till en ståndpunkt som sedan ändå inte kommer med i rådets program.