Днес сме се върнали към онова незавидно минало - Европа на държавите, а не европейска държава - и към едно затваряне, а хората около нас, които ни приветстваха като голяма надежда, като чудесна възможност, са всъщност хора, които скоро ще гласуват с неохота и за пореден път ще заклеймят това, че ние, г-н председател, представляваме чрез някаква злощастна метаморфоза самото зло, срещу което се бяхме възправили и което се самозалъгвахме, че сме победили.
I dag är vi tillbaka i vårt olycksaliga förflutna, ett nationernas Europa men inte en europeisk nation, där vi bygger murar omkring oss. Alla de som hyllade oss som ett hopp och en möjlighet inför framtiden kommer snart att halvhjärtat lägga sina röster, och än en gång fördöma att vi nu - genom en olycksalig förvandling - står för precis det som vi en gång tog strid emot, och som vi lyckades lura oss själva att vi hade övervunnit.