И така имаме две възможности: или да сметнем, че с нашите кредити Гърция и Ирландия вече не представляват риск и че следва да им предоставяме заеми при лихва, която съответства на нулев риск, или поне на изключително ограничен риск; или пък че има риск от кредитно неизпълнение, а тогава гнойният мехур трябва да бъде пробит, дългът да бъде преструктуриран и да се сложи край на несигурността.
Så det finns två möjligheter: antingen anser vi att våra lån leder till att Grekland och Irland inte längre utgör en risk och att vi bör låna ut till dem till en ränta som motsvarar en nollrisk, eller åtminstone en ytterst begränsad risk, eller så finns det en risk för att de inte kommer att betala.