Тоест в крайна сметка той призовава за същия тип монетаристични и неолиберални политики и критерии, затягане на истинската мъртва хватка, която се налага на държавите-членки, без да се разглеждат причините за проблемите или алтернативните политики, които вземат под внимание различната степен на развитие на икономиките на отделните държави.
Detta innebär att man i slutändan efterlyser samma slags monetära och nyliberala politik och kriterier som stramar åt det formliga stryptag som införts på medlemsstaterna, utan att ta hänsyn till orsakerna till problemen eller till alternativ politik där ekonomiers olika utvecklingsnivå beaktas.