Като си дадем сметка, че в момента защитаваме Шенген, че не съумяхме да защитим свободата на печата в Унгария през това председателство на Съвета, че ни трябваше много време дори да започнем да намираме общ европейски език по отношение на Либия и Египет, не е за учудване, че пред лицето на влошаващото се положение в Гърция всичко, което можем да кажем, е, че макар сега да имаме много водачи в Европа, водачество няма.
Men om vi tänker på att vi nu tvingas försvara Schengenområdet, att vi inte har lyckats värna pressfriheten i Ungern under detta rådsordförandeskap, att det tog oss så lång tid att bara börja utforma en gemensam EU-ståndpunkt i fråga om Libyen och Egypten, är det inte så konstigt att allt vi kan säga när vi tittar på den försämrade situationen i Grekland är att vi visserligen har många ledare i EU, men inget ledarskap.