Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Min andra fråga är denna: anser du inte att psykologin med ett belägrat fort i Israel, som tidigare var en drivande kraft bakom landets utrikespolitik, nu inte längre är lika motiverad eftersom hotet från det som håller på att bli demokratiska regimer är mycket mindre, och även eftersom demokratier inte börjar kriga mot varandra?