Този закон всъщност се занимава с използването на тези езици само като възможност и гледа на тази възможност единствено по отрицателен начин, а не като на едно положително право, като не успява да я разглежда като право, което може да бъде необходимо и прилагано в ежедневието.
I denna lag behandlas användningen av minoritetsspråk som ett alternativ och betraktas som något negativt och inte som en positiv rättighet som kan krävas och tillämpas i det dagliga livet.