След един такъв хубав ден в лукс как можем да настояваме една местна жена, изгонена от страната си вследствие на обезлесяването, в името на нашия лукс да намали своите емисии въглероден диоксид, когато нейният списък съдържа само: "Бях жива"?
Hur kan vi, efter en sådan dag full av lyx, kräva att en kvinna från en urbefolkning som fått fly sitt hemland till följd av skogsskövling för våra lyxvanors skull ska minska sina koldioxidutsläpp, när allt som hennes lista innehöll var: ”Jag lever”?