Позоваването на член 122 от Договора от Лисабон е най-свободното тълкуване на законодателството, което съм срещал, и според мен свидетелства за политическо заслепение, което доказва, че всеки параграф от всеки член от всеки договор не струва дори колкото хартията, на която е отпечатан.
Påberåbelsen af artikel 122 i Lissabontraktaten er den mest lempelige fortolkning af lovgivning, jeg nogensinde har været vidne til, og er efter min mening en form for at føre nogen bag lyset, som beviser, at alle punkter i alle artikler i alle traktater ikke engang er det papir værd, de er trykt på.