То отново поставя джентълменското споразумение, което датира от преди преките избори, че Парламентът и Съветът, като два клона на законодателната власт, поотделно запазват изцяло отговорност за собствения си бюджет, без да наблюдават взаимно своите бюджети и без да ги критикуват.
Det henleder igen opmærksomheden på den gentlemanaftale, der stammer fra tiden før direkte valg, om, at Parlamentet og Rådet som to grene af den lovgivende myndighed hver især bærer det fulde ansvar for deres egne interne budgetter, uden at de hver især gennemgår hinandens budget internt eller kritiserer det.