Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Jeg kan dog give udtryk for min tilfredshed med, at systemet med fælles beslutningstagning nu er blevet det normale lovgivningssystem, at indvandring nu betragtes som et europæisk anliggende - og jeg håber også, at det fortolkes på den måde af Kommissionen og Rådet - og ikke som et problem for de enkelte medlemsstater, der handler i solidaritet med hinanden, at opfattelsen af samarbejdet med de nationale parlamenter ikke er, at de er vogtere, der fastsætter begrænsninger, men snarere at de fungerer som positive samarbejdspartnere i lovgivningsprocessen, og endelig at der henvises til menneskerettighederne, hvilket er ekstremt vigtigt og udgør ånden i EU.