Оттогава бяха приети Единният европейски акт, с който Европейският парламент излезе от бебешката възраст и влезе в детската, Договорът от Маастрихт, с който влязохме в пубертета, Договорите от Ница и Амстердам, с които пораснахме, и сега Договорът от Лисабон, който според мен дава на Парламента пълните права на възрастен парламент, сравним с всяка друга демократична институция в Европейския съюз.
Siden har vi haft Den Europæiske Fælles Akt, som bragte Parlamentet fra babystadiet til barndommen, Maastricht, som bragte os gennem puberteten, Nice- og Amsterdamtraktaten, som bragte os ind i voksenalderen, og nu Lissabontraktaten, som jeg tror giver Parlamentet de fulde rettigheder som et voksent parlament, der kan sammenlignes med enhver anden demokratisk institution i EU.