Припомням си ужасяващата заключителна сцена от "Животинска ферма" на Оруел, когато животните поглеждат ту прасето, ту човека и не могат да установят кой кой е.
Det minder mig om den skræmmende slutscene i Orwells Kammerat Napoleon, hvor dyrene kigger fra menneske til gris og fra gris til menneske og opdager, at de ikke kan se forskel.