Структурните пречки - като слабото управление, междуправителствения метод в сравнение с общностния метод, процентните и количествени цели, аналогични на използваните в старите съветски петилетки, и програмните прогнози, за които няма гаранция, че някога ще бъдат постигнати - ми напомнят на всички преживени провали, от които лисабонският няма да бъде последният, без да осъзнаваме, че абсолютните ни приоритети трябва да бъдат създаването на работни места и справянето с безработицата.
Strukturelle hindringer - såsom svag forvaltning, den mellemstatslige metode sammenlignet med fællesskabsmetoden, procentvise og talmæssige mål, som er på linje med dem, der blev brugt i det gamle Sovjets femårsplaner, og programprognoser, der ikke er nogen sikkerhed for, at vi nogensinde vil nå - minder mig om alle de fiaskoer, vi har lidt, hvoraf Lissabon ikke bliver den sidste, uden at forstå, at vores absolutte prioriteter bør være at skabe job og bekæmpe arbejdsløsheden.