Тази критичност обаче не може да ни накара да приемем стремежа към споменатото в доклада "лисабонизиране" на бюджета, което би го запазило подвластен на основните стълбове на Договора от Лисабон: неолиберализъм, федерализъм и милитаризъм - или с други думи, запазвайки го по същество подчинен на същите политики, които предизвикаха дълбоката криза, с която днес се сблъскват работниците и народите на Европа.
Men denne kritik betyder ikke, at vi kan acceptere den tilsigtede "lissabonisering" af budgettet, som nævnes i betænkningen, hvilket ville føre til, at budgettet ville være underlagt Lissabontraktatens grundlæggende søjler, dvs. neoliberalisme, føderalisme og militarisme. Det vil med andre ord sige, at det fortsat vil være underkastet de samme politikker, som har ført til den dybe krise, som arbejdstagerne og borgerne i Europa oplever for øjeblikket.