Това се демонстрира по различни начини: както в контекста на т.нар. "културна дипломация", в която културата се разглежда като инструмент за водене на външна политика, така и в понастоящем обсъжданата област, имаща отношение към създаването на Знак за европейско наследство, който има за цел, по думите на докладчика, "да се засили вярата на европейците в Европейския съюз и неговите ръководители" и да се постигне "преодоляване на пропастта между ЕС и неговите граждани".
Dette kommer til udtryk på forskellige måder. Om det er i forbindelse med det såkaldte kulturelle diplomati, hvor kulturen betragtes som et udenrigspolitisk redskab, eller på det område, der drøftes lige nu, om at indføre et europæisk kulturarvsmærke for med ordførerens ord at "øge europæernes tillid til Den Europæiske Union og dens ledere" og "bygge bro over kløften mellem EU og dets borgere".