Въпреки това рекламата не трябва да се идеализира - тя може да включва нелоялни практики, да нахлува в общественото пространство (например чрез билбордове), както и в частното (чрез нежелана електронна поща), да е насочена към уязвими лица (като например деца и свръхзадлъжнели физически лица), да създава потенциални пречки за навлизане на вътрешния пазар (където необходимите разходи за реклама са прекалено високи) и да изкривява вътрешния пазар (като кара потребителите да купуват стоки или услуги, които обикновено не биха купили).
Men det må ikke idealiseres. Reklamer kan også involvere urimelige praksisser, trænge ind i offentlige rum (f.eks. i form af plakattavler) og private rum (f.eks. i form af uønskede e-mails), være rettet mod sårbare grupper (såsom børn og folk i stor gæld), skabe potentielle adgangsbarrierer for det indre marked (fordi udgifterne bliver for store) og forvride det indre marked (ved at få forbrugerne til at købe varer eller serviceydelser, de ikke normalt ville have købt).