Силата й се крие в признанието, че само донорството след смъртта не може да осигури необходимия брой органи и с оглед на това тя въведе проверки и насоки, които да гарантират, че когато се правят дарения от живи донори, това става по правилния начин, като се защитават както донорите, така и реципиентите, и се гарантира, че се осъществява на безвъзмездни и доброволни начала.
Styrken ligger i, at man anerkender, at man med post mortem-donationer alene ikke kan opnå den fornødne tilførsel af organer og derfor har etableret kontrolforanstaltninger og retningslinjer for at sikre, at det, når der er tale om donation fra levende donorer, sker på en korrekt måde, der beskytter både donor og recipient, og som sikrer at det sker vederlagsfrit og frivilligt.