Трябва да се поучим от хаотичния процес на ратифициране, а също очевидно и от задължението да водим преговори за организиране на втори референдум в Ирландия, сякаш е нормално да караме население, взело суверенно решение, отново да гласува, и сякаш е нормално съгласие по договор да бъде използвано като разменна монета.
Vi skal lære af denne kaotiske ratifikationsproces og tydeligvis også af denne forpligtelse til at føre forhandlinger om tilrettelæggelsen af den anden folkeafstemning i Irland, som om det var almindelig kutyme at få en befolkning, der har truffet en suveræn afgørelse, til at stemme igen, og som om det var almindelig kutyme at anvende enigheden om en traktat som forhandlingsobjekt.