В повечето държави-членки времето, прекарано на работното място, не се считаше за истинско работно време и от момента, в който то трябваше да се отчита като част от установеното работно време, държавите.членки започнаха да използват отказа от участие, за да спазват директивата.
I de fleste medlemsstater blev arbejdstimer tilbragt på arbejdspladsen ikke behandlet som reel arbejdstid, og så snart de skulle tælles som faste arbejdstimer, begyndte medlemsstaterne at gøre brug af opt-out-bestemmelsen for at kunne overholde direktivet.