Във връзка със социално-икономическите проблеми той не представи нищо по-различно, което означава запазване на неолибералните позиции, предложенията, отхвърлени от Европейския парламент, относно Директивата за работното време, Пактът за стабилност и растеж и неолибералната Лисабонска стратегия, и пренебрегна икономическата криза и сериозните й последствия в социално измерение.
Med hensyn til de samfundsøkonomiske spørgsmål kom han ikke med noget nyt, hvilket betyder en fastholdelse af de neoliberale holdninger, de forslag, der blev forkastet af Europa-Parlamentet om arbejdstidsdirektivet, stabilitets- og vækstpagten og den neoliberale Lissabonstrategi, og han ignorerede den økonomiske krise og dens alvorlige sociale følger.