Постоянният рефрен за липса на свобода на печата е стара новина, както и непрекъснатите и анахронични препратки към италианската ситуация, в която, парадоксално, големите вестници са контролирани от ляво ориентирани медийни групи и информацията се движи свободно, понякога прекалено свободно, в мрежата.
Det evige omkvæd om manglende pressefrihed er gamle nyheder, ligesom de konstante og anakronistiske henvisninger til den italienske situation, hvor de store aviser paradoksalt nok kontrolleres af venstreorienterede mediekoncerner, og information formidles frit, nogle gange for frit, på internettet.