Парадоксът се състои в това, че независимо от факта, че много държави-членки на ЕС са приели общи директиви, налагащи по-големи трудови права от включените в конвенциите на МОТ, те подценяват важността на формалния въпрос относно ратифицирането на конвенциите на национално ниво.
Paradokset består i, at selv om mange af EU's medlemsstater har indført ensartede direktiver med mere omfattende arbejdstagerrettigheder end i ILO-konventionerne, undervurderer de betydningen af det formelle spørgsmål om ratificering af disse konventioner på nationalt plan.