Намирайки се някъде между продължението на най-лошото възможно положение и упадъка й, Комисията "Барозу II" олицетворява една Европа, доведена до социално унищожение и до любимия евроатлантизъм на неолибералните елити, една Европа, която отказва да скъса с неолибералната догма, чийто основен акцент е печалбата, което съсипва хората и планетата.
Barrosos anden Kommission ligger et sted mellem videreførelse af den værst mulige situation og noget endnu værre, og den legemliggør et Europa, der er blevet reduceret til social destruktion og atlanticisme, som de neoliberale eliter elsker så højt, et Europa, der nægter at bryde med det neoliberale dogme, der går ud på alene at fokusere på profit og dermed ødelægge folket og planeten.