Така че въпросът ми е следният: дали директивата възпрепятства по някакъв начин въвеждането на изискване от страна на приемащата държава предоставящото услуги дружество да има на място представител, на когото да е възложено да води преговори и да сключва споразумения?
Mit spørgsmål er derfor følgende: Forhindrer direktivet på nogen måde værtslandet i at fastsætte et krav om, at servicevirksomheden skal have en repræsentant til stede med mandat til at forhandle og indgå aftaler?