Второ, изкуственият краен срок, поставен за завършване на пълните и временните СИП означаваше, че преговорите, които трябваше да бъдат между равни, на практика не бяха между равни, защото страните от АКТБ имаха какво да губят, ако сроковете не се спазят.
For det andet betød den kunstige frist, der blev fastlagt for fuld og foreløbig gennemførelse af de økonomiske partnerskabsaftaler, at forhandlingerne, der skulle have fundet sted mellem ligeværdige partnere, rent faktisk ikke gjorde det, da AVS-siden havde noget at tabe, hvis fristerne ikke blev overholdt.