Всъщност предпазливостта, с която реагирахме до сега, е лесно и обезпокоително обяснима с нашата мания за стабилност, с което имам предвид нашия подход с безопасността на първо място, подхранван от нашите страхове, подход, при който единствените приоритети бяха борбата с имиграцията, тероризма и радикалния ислям, наред с някои икономически интереси, и не на последно място достъпа до енергийни източници.
Hidtil har vi reageret forsigtigt, og det kan man let og med bekymring forklare med vores besættelse af stabilitet, hvormed jeg mener en sikkerhedsbaseret fremgangsmåde, der skyldes vores frygt, en fremgangsmåde, hvor de eneste prioriteringer er bekæmpelse af indvandring, terror og den radikale islam sammen med en række økonomiske interesser, ikke mindst adgangen til energi.