Продължаващата окупация на част от Кипър, отказът да отваря пристанища и летища в региона, нарушаването на правата на политическите, религиозните и етническите малцинства, дискриминацията срещу жените, премахването на политически партии и отмяната на законодателството, ограничаващо юрисдикцията на военните съдилища, са сред примерите, които показват това.
Den fortsatte besættelse af en del af Cypern, dets afvisning af at åbne havne og lufthavne i regionen, overtrædelse af politiske, religiøse og etniske minoriteters rettigheder, diskrimination mod kvinder, udelukkelse af politiske partier og tilbagekaldelse af love, der begrænser militærdomstolenes kompetence, er nogle af eksemplerne herpå.