Начинът, по който си представям това - интересно дали колегите ще се съгласят с мен - е, че в системата на разделение на правомощията и контрола и баланса Съветът всъщност представлява националните държави и каквото остава след Договора от Лисабон от суверенитета и независимостта на националните държави.
Som jeg ser det - og måske er mine kolleger enige heri - repræsenterer Rådet i et system med magtdeling og kontrol rent faktisk nationalstaterne, og det, der er tilbage af nationalstaternes suverænitet og uafhængighed efter Lissabontraktatens ikrafttræden.