Не само че съществуваше възможност да станем свидетели на опасно развитие на нова борба за области на влияние или на пряко господство на едната страна над другата, но и държавите, изолирани от Запада, най-вероятно щяха да се превърнат в поле за действие на различни националисти и популисти и на въоръжените им милиции, а може би дори в регион на опасни местни конфликти, които крият още по-големи рискове поради факта, че, по добре известни причини, след Втората световна война не беше проведена истинска мирна конференция, която можеше да уреди следвоенните взаимоотношения в Европа по един обвързващ, точен и траен начин.
Vi kunne have oplevet den farlige udvikling af en ny kamp for indflydelse eller den ene sides direkte herredømme over den anden, og de lande, der lå uden for vesten, kunne med stor sandsynlighed være blevet tumleplads for nationalister og populister og deres væbnede styrker eller endda en region præget af farlige lokale konflikter, så meget desto farligere af den velkendte grund, at Anden Verdenskrig ikke blev fulgt op af en rigtig fredskonference, der kunne have etableret efterkrigstidens europæiske forbindelser på bindende, korrekt og varig vis.