Без такъв съюз, винаги ще изпитваме инстинктивната потребност - а знаем, че във време на криза е по-лесно да се прибегне до националистическа и популистка реторика - да представяме като отговорност на Брюксел, както понякога се казва, или може би и на Страсбург, това, което е, откровено казано, национална отговорност.
Uden en sådan alliance vil vi altid instinktivt føle behov for - og vi ved, at det i krisetider er lettere at forfalde til en nationalistisk, populistisk retorik - at sige, som man sommetider gør, at det er Bruxelles' ansvar eller måske Strasbourgs ansvar, når det i virkeligheden helt tydeligt er et nationalt ansvar.