Затова трябва да образоваме хората по въпроса за донорството; да предоставим на потенциалните донори достъп до информация; да премахнем административните пречки, което е от основно значение; да създадем във всяка една от 27-те държави-членки национален орган, който да отговаря за контрола на качеството и безопасността на органите, от изваждането от донора до трансплантацията; и след това да насърчим - както вече беше казано - по-добри примери на организация, каквито съществуват отново в Испания, където напредъкът се дължи на един вид система за ранно предупреждение, постоянни предупреждения нявсякъде по веригата, от смъртта на донора до трансплантацията.
Vi skal derfor også sørge for, at folk får oplysninger om spørgsmålet om donation, give potentielle donorer adgang til information, nedbryde administrative barrierer, hvilket er uhyre vigtigt, etablere en national myndighed i alle de 27 medlemsstater med ansvar for kontrol med organkvalitet og -sikkerhed, lige fra organudtagning til transplantation, og derefter også - som tidligere sagt - give inspiration til bedre måder, hvorpå man kan tilrettelægge arbejdet, sådan som man jo ser det i Spanien, hvor forløbet er knyttet til en slags varslingssystem, dvs. et konstant varsel i hele kæden, lige fra en donors død til transplantation.