Това означава, че трябва да работим в рамката на международното частно право, а не в рамката на материалната рамка на семейното право, в която всяка държава ще продължи да има свое собствено законодателство.
Det betyder, at vi er nødt til at arbejde inden for rammerne af den internationale privatret og ikke inden for de omfattende familieretlige rammer, hvor de enkelte stater fortsat vil have deres egne love.