По този начин селскостопанските субекти в държави с по-ниски директни цени са дискриминирани и поставени в икономически неблагоприятно положение на местния пазар, докато селскостопанските субекти от държави-членки с по-високи директни цени си осигуряват икономическо предимство в резултат на политиките на ЕС.
Landbrugsenheder i lande med lavere direkte betalinger udsættes således for forskelsbehandling og stilles økonomisk ringere på det lokale marked, mens landbrugsenheder fra medlemsstater med højere direkte betalinger får en økonomisk fordel på markedet som følge af EU's politikker.