Сега Парламентът взема решение да запази или снеме имунитет на произволен принцип: в един случай снема имунитет за изразяване на политическо мнение, а в друг случай не го прави, когато става дума за подозрение за укриване на данъци и това се приема за пример на fumus persecutionis.
Parlamentet opretholder eller ophæver nu immunitet alt efter, hvordan stemningen er. I ét tilfælde ophæver det immuniteten pga. politiske holdninger, mens det i en anden sag opretholder den i forhold til en mistanke om skatteunddragelse, idet man betragter det som et eksempel på fumus persecutionis.