Една от трите институции, които на практика ще действат в областта на външната политика - председателят на Съвета, председателят на Комисията и Върховният представител - трябва да разполага с геополитически и стратегически компетенции, а не само да се занимава с решаване на възникващи въпроси в краткосрочен план, което води до външна политика на основата на най-малкия общ знаменател.
En af de tre institutioner, der i praksis vil spille en aktiv rolle på det udenrigspolitiske område - formanden for Rådet, formanden for Kommissionen og den højtstående repræsentant - skal tildeles geopolitiske strategiske beføjelser og ikke kun løse problemer, der opstår på kort sigt, hvilket vil resultere i en udenrigspolitik baseret på laveste fællesnævner.