В днешно време Европейският съюз твърде често е изправен пред задачата да се справя с такива природни бедствия с помощта на неговите съществуващи политики и считам, че той следва да заздрави три области на интервенция за по-добра защита на неговите граждани: превенция, разглеждана в Бялата книга от 2009 г. относно адаптирането към изменението на климата, за която бях докладчик по становище и която конкретно подчертава уязвимостта на крайбрежните и планинските райони; бърза интервенция чрез създаване на тези Европейски сили за гражданска защита най-накрая, за което не правим нищо друго, освен да говорим и което може да стане реалност само с едно предложение; и възстановяване чрез разрешаване на спешно мобилизиране на структурните фондове - ако е необходимо извън регионалната рамка на планираните области за интервенция - както и на Фонда за солидарност, регламентът за който трябва да се измени, за да се ускори и опрости неговото мобилизиране.
Nu om dage konfronteres EU alt for ofte med sådanne naturkatastrofer til at klare sig med sine eksisterende politikker, og jeg mener, at der er tre interventionsområder, som skal styrkes for at sikre en bedre beskyttelse af EU's borgere, nemlig forebyggelse, som behandles i hvidbogen fra 2009 om tilpasning til klimaforandringerne, hvor jeg var ordfører for udtalelsen, og som specifikt understreger sårbarheden af kyst- og bjergområder, hurtig indgriben ved endelig at oprette denne europæiske civilbeskyttelsesstyrke, som vi ikke har gjort noget ved bortset fra at tale om den, og som kun kræver et forslag for at blive en realitet, og reparation ved at tillade nødmobilisering af strukturfondene - om nødvendigt uden for de regionale rammer for de planlagte interventionsområder - og af Solidaritetsfonden, idet forordningen herom skal ændres for at sætte skub på og forenkle mobiliseringen af denne.