Помня кървавите петна по асфалта, виковете на гладните деца, празното изражение на десетгодишно момиченце, когато ми разказа как тя и нейните братя и сестри първо е трябвало да погребат мъртвите си родители и след това да преместят телата им в друг гроб, когато войниците се опитали да прикрият следите на масовото убийство в едно село близо до моя град.
Jeg husker blodspor på asfalten, sultne børns skrig, en tiårig piges tomme udtryk, da hun fortalte, hvordan hun og hendes brødre og søstre først havde måttet begrave deres døde forældre og derefter flytte ligene til en anden grav, da soldaterne prøvede at fjerne beviset på massemord i en landsby i nærheden af min by.