Считам, че предоставянето на помощ по места, с други думи, на помощ, която да гарантира, че никой в Европейския съюз няма да гладува, трябва да остане отговорност на държавите-членки поради простата причина, че тези проблеми следва да се решават там, където са възникнали, а именно в държавите-членки.
Jeg mener, at det at yde bistand på stedet, med andre ord bistand til at sikre, at ingen i EU lider af sult, skal forblive medlemsstaternes ansvar, ganske enkelt fordi sådanne problemer skal løses, hvor de forekommer, nemlig i medlemsstaterne.