Регламентът също посочва, че искането трябва да се представи на един от официалните езици на държавата-членка, където се намира замоленият съд, или на друг език, който замолената държава-членка е посочила, че приема; но както току-що подчертахте, езиковият проблем не е най-незначителният.
Det fastsættes også i forordningen, at anmodningen skal affattes på et af de officielle sprog i den anmodede medlemsstat eller på et andet sprog, som den anmodede medlemsstat har meddelt, at den kan acceptere, men som De lige har understreget, er sprog ikke det største problem.