Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Jeg vil dernæst spørge, om De ikke mener, at der nu er svagere begrundelse for psykologien bag en belejret fæstning i Israel, som tidligere var drivkraften bag landets udenrigspolitik, fordi truslen fra det, der nu er ved at blive demokratiske lande, er meget mindre, og fordi demokratier ikke går i krig mod hinanden?