Европа обаче отказва да приеме мнението на хората и иска да вкара Конституцията "през задната врата", преструвайки се, че всичко е цветя и рози и говорейки за така наречения "граждански диалог с гражданите в рамките на Договора от Лисабон" с явен цинизъм.
Europa nægter imidlertid at acceptere befolkningernes mening og ønsker at proppe forfatningen ned i halsen på europæerne, idet man lader, som om alt i haven er rosenrødt og taler om en såkaldt "dialog med borgerne inden for rammerne af Lissabontraktaten" med den største kynisme.