Органите, отговарящи за правоприлагането в областта на равното третиране, на които е поверен надзора над антидискриминационното законодателство в държавите-членки, са като цяло зле оборудвани и поради липсата на ресурси компетенциите им често се свеждат до предоставяне на информация и съвети.
De myndigheder, der har ansvaret for håndhævelse af ligestilling, og som overvåger lovgivningen mod forskelsbehandling i medlemsstaterne, har generelt for få ressourcer, og som følge af manglen på ressourcer er deres kompetence ofte begrænset til udlevering af information og rådgivning.