Те вярват, че дефицитите са преди всичко продукт на лошите намерения на тези страни, сякаш неолибералният модел, който вие никога не оспорвате, не преживя току що най-тежката си криза от 1929 г. насам и сякаш вече не водеше до натиск върху покупателната способност на обикновените хора и не причиняваше масивно свиване на данъчните приходи: два проблема, които на първо място бяха в основата на нарастването на частната и публичната задлъжнялост.
De mener, at underskuddene primært er et produkt af onde hensigter fra disse staters side, som om den neoliberale model, de aldrig sætter spørgsmålstegn ved, ikke lige havde været gennem den værste krise siden 1929, og som om dette ikke allerede havde ført til ringere købekraft hos almindelige mennesker og skabt massive indskrænkninger i skatteindtægterne. Det var disse to problemer, der i første omgang lå til grund for stigningen i privat og offentlig gæld.