За да бъде устойчив в дългосрочен план, паричният съюз не може да се ограничава до краткосрочни, номинални показатели, той не може да не отчита реалната икономика, икономическия растеж или заетостта и не може да игнорира съществените вътрешни различия от регионален и социален характер, които се проявяват успоредно с него и които Комисията разкри изключително добре в работата си по "ИПС@10".
Hvis en monetær union skal være holdbar på lang sigt, kan den ikke begrænse sig selv til at spå om kortsigtede nominelle indikatorer, den kan ikke overse realøkonomi, økonomisk vækst eller beskæftigelse, og den kan ikke ignorere de betydelige interne divergenser af regional og social karakter i dens kølvand, som Kommissionen helt klart så i forbindelse med sit arbejde med "EMU@10".