Когато тя беше одобрена през 2002 г., всички страни споделяха разбирането, че тази мярка с ефект върху висящите дела на граждани на ЕС, държани в затвори в друга държава-членка, бързо ще бъде последвана от мерки, които да гарантират тяхното право на справедлив процес, както и това, че няма да има съдебни грешки.
Da der blev indgået aftale om den i 2002, var det med den forståelse fra alle sider, at denne foranstaltning, som ville bevirke, at EU-borgere kunne retsforfølges og fængsles i en anden medlemsstat, hurtigt ville blive efterfulgt af garantier om retten til en retfærdig rettergang og garantier mod rettergangsfejl.