Ограничаването (доколкото е възможно) на страданията на животните е етичен императив, който формира част от културното ни наследство, независимо от очевидния парадокс, че ние се опитваме да защитим хуманното отношение към тях в момент, който за много от тях ще бъде последното им пътуване.
Størst mulig begrænsning af omfanget af de lidelser, som dyr udsættes for, er etisk set en bydende nødvendighed, som udgør en del af vores kulturarv på trods af det tilsyneladende paradoks, at vi søger at beskytte dyrevelfærden på det tidspunkt, der for mange dyrs vedkommende vil være deres sidste rejse.