За сектора на рибарството цената на енергията е най-важният оперативен разход и, за разлика от други дейности, секторът не може да компенсира допълнителния разход, като увеличи производството поради таваните, въведени с общите допустими улови (ОДУ) и квотите.
Udgifterne til energi er fiskerisektorens største driftsomkostning og, i modsætning til andre erhverv, kan sektoren ikke udligne den øgede omkostning ved at øge produktionen på grund af de grænser, som er fastsat gennem de samlede tilladte fangstmængder og kvoter.