Докато говорят за моралния риск с цел да попречат на еврооблигациите, те създават морален риск за сметка на страните с финансови затруднения, като официално и без колебание внасят механизма за контролиран фалит и участието на частни лица в разпределението на разходите. По такъв начин те увековечават кризата, като запазват стойността на кредитите ненужно висока.
Samtidig med at de bruger den moralske risiko til at argumentere imod euroobligationer med, skaber de en moralsk risiko på bekostning af landene med finansielle problemer ved officielt og uden tøven at nævne muligheden for kontrolleret bankerot og inddragelse af privatpersoner i omkostningsdeling, hvilket forværrer krisen ved at holde udgifterne til at låne på et unødvendigt højt niveau.