Не е ли време да насочим в обратна посока тези тенденции и да се върнем към устойчивото развитие на селското стопанство, при което фермерите ще имат свой собствен фураж и няма да бъдат излагани на загуби, причинени от диоксини или СЕГ?
Er det ikke på høje tid at vende disse tendenser og vende tilbage til bæredygtig udvikling for landbruget, hvor landmænd har deres egne foderstoffer og ikke bliver udsat for tab som følge af dioxiner eller BSE?