Мисля си обаче за поколението на моята баба, която е трябвало да напусне работа, когато се е омъжила, и която не е имала абсолютно никакви възможности за образование, и за поколението на майка ми, която се е борила ревностно, за да може да има право на глас за онова, което се случва със собственото й тяло, и виждам колко далеч сме отишли в рамките само на един век; виждам, че промените са действително възможни.
Mais je pense alors aux femmes de la génération de ma grand-mère, qui devaient s'arrêter de travailler après le mariage et n'avaient pas la moindre possibilité d'éducation, et de celle de ma mère, qui ont dû lutter âprement pour avoir leur mot à dire concernant leur propre corps. Je réalise alors l'ampleur des progrès réalisés en l'espace d'un siècle.