Главният приоритет наистина е да увеличим броя на дарените органи в Европа и в същото време, разбира се, да запознаем по-добре европейските мъже и жени с донорството, тъй като различията говорят сами по себе си, те са направо крещящи: в Испания има 34 починали донори на един милион жители, в моята страна Белгия - 27, и само един-единствен донор в Румъния. Затова трябва да образоваме хората по въпроса за донорството; да предоставим на потенциалните донори достъп до информация; да премахнем административните пречки, което е от основно значение; да създадем във всяка една от 27-те държави-членки национален орган, който да отговаря за контрола на качеството и безопасността на органите, от изваждането от донора до трансплантацията; и след това да насърчим - както вече беше казано - по-добри примери на организация, каквито съществуват отново в Испания, където напредъкът се дължи на един вид система за ранно предупреждение, постоянни предупреждения нявсякъде по веригата, от смъртта на донора до трансплантацията.
Réduire la pénurie d'organes sur le territoire européen est bien la priorité des priorités et donc, évidemment, parallèlement, sensibiliser les Européens et les Européennes au don, car les disparités sont parlantes, elles sont même criantes - 34 donneurs morts par million d'habitants en Espagne, 27 dans mon pays, la Belgique, et un donneur seulement en Roumanie -, éduquer donc à cette question du don, permettre aux donneurs potentiels d'accéder à l'information, faire tomber aussi les barrières administratives - c'est essentiel - établir dans les vingt-sept États membres une autorité nationale en charge du contrôle de la qualité et de la sécurité des organes, du prélèvement sur le donneur à la greffe, et puis s'inspirer aussi - cela a été dit - des meilleurs exemples d'organisation, l'Espagne encore, pour ne pas la citer, où les progrès sont liés à une sorte d'alerte précoce, d'alerte permanente sur toute la chaîne, du décès du donneur jusqu'à la transplantation.