Доказателство за това е, от една страна, вялата дейност в резултат от външната политика, а от друга, упоритостта на някои страни, които изпитват носталгия по един колониален период, който вече не може да се върне, и упорстват в убеждението си, че защитават по-добре интересите си, като вършат нещата сами, а не делегират нищо на европейските органи.
La preuve en est, d'une part, l'action terne découlant de sa politique extérieure et, d'autre part, l'obstination de certains pays nostalgiques d'une période coloniale révolue, et qui persistent à croire qu'ils protègent mieux leurs intérêts en agissant seuls, sans rien déléguer à l'autorité européenne.