Трябва да се поучим от хаотичния процес на ратифициране, а също очевидно и от задължението да водим преговори за организиране на втори референдум в Ирландия, сякаш е нормално да караме население, взело суверенно решение, отново да гласува, и сякаш е нормално съгласие по договор да бъде използвано като разменна монета.
We must learn from this chaotic ratification process and also, obviously, from this commitment to hold negotiations on the organisation of a second referendum in Ireland, as if it were normal to make a population that has taken a sovereign decision vote again, and as if it were normal for agreement to a treaty to be used as a bargaining chip.