В Копенхаген наистина се събраха повече държавни глави, отколкото в Киото, но се създаде и повече разделение и като следствие се стигна до сценария "всеки за себе си", при което всяка страна е свободна да определя собствените си цели и, нещо повече, да прави това на доброволна основа.
Copenhagen did indeed mobilise more heads of state than Kyoto, but it also created more divisions and, as a result, it turned into a scenario of 'every man for himself', where every state can set out their goals and, moreover, do so on a voluntary basis.