Като казвам това, имам предвид факта, че през 2008 г. диалогът Европейски съюз-Молдова, очерта поне три важни въпроса: а) свободен достъп на опозицията до обществените средства за масово осведомяване, който беше систематично отказван и институционализиран от режима на г-н Воронин, б) неизпълнението на искането на Комисията от Венеция за въздържане от изменение на закона за парламентарните избори, отхвърлено категорично от режима в Кишинев и неговите съмишленици, в) участие на опозицията при вземането на важни решения за политиката на държавата, особено относно нейната политика за европейска интеграция, друга мярка, която беше категорично отхвърлена.
When I say this, I am referring to the fact that in 2008 the EU-Republic of Moldova dialogue mentioned at least three major issues: a) free access for the opposition to the public mass media, which has been systematically refused and institutionalised by the Voronin regime; b) failure to comply with the request of the Venice Commission to refrain from amending the law on parliamentary elections, flatly refused by the regime in Chişinău and its collaborators; c) the opposition's involvement in major decisions on the country's policy, especially its European integration policy, another measure flatly refused.