Позоваването на член 122 от Договора от Лисабон е най-свободното тълкуване на законодателството, което съм срещал, и според мен свидетелства за политическо заслепение, което доказва, че всеки параграф от всеки член от всеки договор не струва дори колкото хартията, на която е отпечатан.
The invocation of Article 122 of the Lisbon Treaty is the loosest interpretation of legislation I have ever witnessed and, in my opinion, demonstrates a sort of political hoodwinking that proves that every paragraph of every article of every treaty is not even worth the paper it is printed on.