Когато Европа се бави да стъпи на краката си и изглежда страхлива, слаба, и като че ли отдавна няма думата в исторически важното събитие на последното десетилетие, с което имам предвид въстанията в арабския свят, когато държавите-членки не могат да заемат единна позиция по критичната резолюция № 1973 на Съвета за сигурност на ООН относно Либия и когато Съюзът се колебае по отношение на Сирия, питам се дали може би въпросът вече не е получил отговор на практика.
Com a Europa a demorar a assumir a sua responsabilidade e a parecer cobarde e fraca e a, durante muito tempo, não ter voz no acontecimento historicamente mais importante da última década, ou seja, as revoltas no mundo árabe, com os Estados-Membros a não conseguirem tomar uma posição unida sobre a decisiva Resolução do Conselho de Segurança da ONU de 1973, relativa à Líbia, e com a União a hesitar no que se refere à Síria, interrogo-me se essa pergunta não terá já sido respondida na prática.