Доказателство за това е, от една страна, вялата дейност в резултат от външната политика, а от друга, упоритостта на някои страни, които изпитват носталгия по един колониален период, който вече не може да се върне, и упорстват в убеждението си, че защитават по-добре интересите си, като вършат нещата сами, а не делегират нищо на европейските органи.
Prova disso é, por um lado, uma acção frouxa decorrente da sua política externa e, por outro lado, a obstinação de alguns países que sentem uma certa nostalgia de um período colonial que não voltará mais e insistem em acreditar que protegem melhor os seus interesses, actuando por conta própria e não delegando nada na autoridade europeia.