Във второто предложение действително се предлага всички държави-членки да приведат в съответствие своите стандарти за обмен на информация към равнището на най-голяма откритост, по-конкретно, като се гарантира, че държавите-членки не могат да използват поверителността на финансовата информация като основание за отказ от предоставяне на информация, необходима на друга държава-членка, за да изчисли данъците, дължими от постоянно пребиваващите лица.
A segunda propõe, de facto, que todos os Estados-Membros alinhem as suas normas de intercâmbio de informações no nível mais aberto, particularmente assegurando que os Estados-Membros não possam utilizar a confidencialidade financeira como pretexto para se recusarem a fornecer informações de que outros Estados-Membros necessitam a fim de calcular os impostos dos seus residentes.