Намирайки се някъде между продължението на най-лошото възможно положение и упадъка й, Комисията "Барозу II" олицетворява една Европа, доведена до социално унищожение и до любимия евроатлантизъм на неолибералните елити, една Европа, която отказва да скъса с неолибералната догма, чийто основен акцент е печалбата, което съсипва хората и планетата.
Kusagil halvima võimaliku olukorra jätkamise ja selle allakäigu vahel olles kehastab Barroso teine komisjon Euroopat, mis on taandatud sotsiaalse hävinguni ning atlantitsismini, mida neoliberaalne eliit nii väga armastab; Euroopat, mis keeldub loobumast neoliberaalsest dogmast, mille eesmärgiks on keskenduda vaid kasumile, seejuures inimesi ja meie planeeti hävitades.