Тоест в крайна сметка той призовава за същия тип монетаристични и неолиберални политики и критерии, затягане на истинската мъртва хватка, която се налага на държавите-членки, без да се разглеждат причините за проблемите или алтернативните политики, които вземат под внимание различната степен на развитие на икономиките на отделните държави.
See tähendab, et lõpptulemusena nõutakse samasugust monetaristlikku ja neoliberaalset poliitikat ja samasuguseid kriteeriume ning tugevdatakse tõelist haaret, millesse liikmesriigid on sattunud, mõtlemata probleemide põhjustele või alternatiivsetele tegevuspõhimõtetele, mille puhul võetaks arvesse riikide majandusarengu erinevusi.