Затова смятам, че държавите-членки в бъдеще трябва да имат правото сами да решават как организират хазарта с цел всички потенциални психологически и финансови вреди да бъдат сведени до минимум.
Seega arvan ma, et tulevikus peaks liikmesriikidel endil olema õigus otsustada, kuidas korraldada hasartmänge nii, et võimalik psühholoogiline ja rahaline kahju oleks minimaalne.