Това означава, че посочването на минимален брой държави-членки следва да гарантира, че изходната точка на европейския законотворчески процес не е въпрос, който отразява специфичните интереси на отделна държава-членка, а по-скоро е въпрос, който е съгласуван в достатъчна степен с общия европейски интерес.
See tähendab, et liikmesriikide minimaalse arvu kehtestamisega tuleb tagada, et Euroopa õigusloomeprotsessi lähtepunkt ei kajasta üheainsa liikmesriigi erihuve, vaid Euroopa üldise heaolu huve.