Продължаващата окупация на част от Кипър, отказът да отваря пристанища и летища в региона, нарушаването на правата на политическите, религиозните и етническите малцинства, дискриминацията срещу жените, премахването на политически партии и отмяната на законодателството, ограничаващо юрисдикцията на военните съдилища, са сред примерите, които показват това.
Selle põhjenduseks võib tuua mõned näited: Küprose jätkuv osaline okupeerimine Türgi poolt, sadamate ja lennujaamade avamisest keeldumine, poliitiliste, usu- ja etniliste vähemuste õiguste rikkumine, naiste diskrimineerimine, erakondade tõrjumine ja sõjaväekohtute jurisdiktsiooni piiravate õigusnormide tühistamine.