Именно поради тази причина в реформата на общата селскостопанска политика трябва да се обърне внимание на връзката между селското стопанство и опазването на околната среда, без да се забравя, че освен неговото отрицателно въздействие върху околната среда (специално в резултат на емисиите на CO2), селското стопанство има значителен принос за опазването и управлението на природните ресурси, за "зеления" растеж и за управлението на ландшафта и биологичното разнообразие.
Just seetõttu tuleb ühise põllumajanduspoliitika reformimisel vaadelda põhjalikult põllumajanduse ja keskkonnakaitse vahelist seost, unustamata, et hoolimata negatiivsest mõjust keskkonnale (mis tuleneb peamiselt CO2-heidetest), annab põllumajandus otsustava panuse loodusressursside säilitamisse ja haldamisse, keskkonnasõbraliku majanduskasvu ning maastikuhooldusse ja bioloogilisse mitmekesisuse haldamisse.