Обаче както много често виждаме напоследък, така нареченият единен глас, с който Европа следва да подхожда към многостранните въпроси, често пъти е в ущърб на собствените прерогативи и самостоятелност при вземане на решения от държавите-членки.
Siiski, nagu me oleme viimasel ajal liialt sageli näinud, rikub nn ühine hääl, millega Euroopa peaks lahendama mitmepoolseid küsimusi, sageli liikmesriikide enda eelisõiguseid ja sõltumatust otsuste tegemisel.