Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Teiseks - kas te ei arva, et Iisraeli piiramisrõngas oleva kindluse suhtumine, mis oli minevikus riigi välispoliitika eestvedavaks jõuks, on nüüd palju vähem õigustatud, sest oht, mida kujutavad endast demokraatlikuks muutuvad režiimid, on palju väiksem, ning ka selle pärast, et demokraatlikud riigid ei sõdi omavahel?