На практика Договорът от Лисабон съдържа протокол за субсидиарност, с други думи протокол, според който приемането на норма на по-високо равнище, в този случай на европейско равнище, може да бъде обосновано само когато такава мярка е доказано по-ефективна и по-необходима.
Tegelikult sisaldab Lissaboni leping protokolli subsidiaarsuse põhimõtte kohaldamise kohta ehk teisisõnu protokolli, mille kohaselt on õigusnormi vastuvõtmine kõrgemal, antud juhul Euroopa tasandil õigustatud üksnes siis, kui selline lähenemisviis on märkimisväärselt tõhusam ja vajalikum.