Това, което е поразително обаче, особено от страна на председателя на Съвета, е, че цялата еврокрация едва, ако изобщо, отбелязва, че целият й предишен генерален план и цялата Лисабонска стратегия бяха съвършено груба грешка - риторика в чистата й форма - и че в действителност нищо не показва, че този път ще бъде по-различно.
Mis on aga üsnagi hämmastav, eriti ülemkogu eesistuja poolt, on see, et kogu selle eurokraatiaga võetakse vaevu arvesse, kui üldse, seda, et varasem põhiplaan ja kogu Lissaboni strateegia on osutunud täielikuks prohmakaks - retoorikaks selle puhtaimal kujul - ja et tegelikult ei osuta miski sellele, et selles voorus midagi teistmoodi saaks olema.