Обединяването на функциите, свързани с различните политики и провеждането на различни процедури за вземане на решения, за да се постигне по-добра съгласуваност на външните дейности на Европейския съюз, без да се застрашава общностното естество на някои политики и в същото време да се обхване приносът на различните органи, чиято дейност е в областта на общата политика за сигурност и отбрана, не беше просто проблем на европейското законодателство или на административната наука, нито пък тест за силата на отношенията между институциите.
See, kuidas ühendada erinevate poliitikavaldkondadega seonduvaid ja erinevatele otsustamismenetlustele alluvaid funktsioone, et muuta Euroopa Liidu välispoliitika järjepidevamaks, ilma et seataks ohtu teatavate meetmete ühenduse õigustiku olemust, vaid võetaks omaks ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonnas tegutsevate asutuste tugi, ei olnud pelgalt Euroopa õiguse või haldusteaduslik probleem ega institutsioonidevaheliste võimusuhete proovilepanek.