- (EN) Г-н председател, кой би помислил преди 20 години, когато въздухът в Европа беше наситен от праха от срутващите се стени и от възгласите за свобода, че днес червеното знаме все още ще се вее над Хавана и че Фидел Кастро ще умира спокойно в леглото си на този зноен карибски остров.
Austatud juhataja! Kes oleks mõelnud 20 aastat tagasi, kui Euroopas oli õhk paks langevate müüride tolmust ja hüüetest vabaduse järele, et täna lehvib Havanna kohal ikka veel punalipp ning Fidel Castro on rahulikult suremas omaenda voodis sellel lämbel Kariibi mere saarel.