Парадоксалното е, че в една светска и демократична държава, каквато се предполага, че е Италия, свободата на публично изразяване на мнение се потъпква от органите, за да не се провокира острата чувствителност на папата, докато премиерът Берлускони може да ругае на публични места без това да представлява проблем за църквата.
On paradoks, et ilmalikus ja demokraatlikus riigis, milleks Itaaliat peetakse, suruvad ametiasutused maha üldsuse sõnavabadust, et mitte riivata paavsti tundeid, samal ajal kui peaminister Berlusconi võib avalikult ropendada ja see ei ole kiriku jaoks probleem.