Една от трите институции, които на практика ще действат в областта на външната политика - председателят на Съвета, председателят на Комисията и Върховният представител - трябва да разполага с геополитически и стратегически компетенции, а не само да се занимава с решаване на възникващи въпроси в краткосрочен план, което води до външна политика на основата на най-малкия общ знаменател.
Ühel kolmest institutsioonist, mis on praktikas aktiivselt välispoliitikas tegev - nõukogu president, komisjoni president ja kõrge esindaja - peavad olema geopoliitilised strateegilised pädevused, ja mitte ainult tekkivate probleemide lühiajaliseks lahendamiseks, mille tulemus oleks madalaimal ühisel nimetajal põhinev välispoliitika.