Това не само е знак за неоснователния отказ на Съвета да признае ролята, отредена на Парламента като съзаконодател при вземане на решения относно управлението на финансовите инструменти, но също така води до легитимиране на неприемливия демократичен дефицит при прилагане на законодателството на ЕС.
See mitte üksnes ei näita nõukogu õigustamatut tahtmatust tunnustada Euroopa Parlamendi kui kaasseadusandja rolli strateegiliste otsuste tegemisel rahastamisvahendite haldamise kohta, vaid lõppkokkuvõttes seadustab demokraatia puudujäägi ELi õigusaktide rakendamisel, mis on vastuvõetamatu.