Вместо изборът на потребителите да се разширява, той се ограничава, често от един конкретен производител някъде в Европейския съюз, който отговаря на куп изисквания, който счита законодателството на ЕС за начин да пренесе своите разходи върху конкурентите си.
Tarbijate valiku suurendamise asemel on seda hoopis piiratud, kusjuures sageli on piirangute kehtestamise eestvedajaks kuskilt Euroopa Liidust pärit üks konkreetne tootja, kes juhtumisi vastab niikuinii tervele hulgale nõuetele ja kes näeb ELi õigusaktides võimalust jätta oma kulud konkurentide kanda.