Ако разгледаме тълкуването на Съвета, което се вижда и от неговите заключения, можем да различим едностранчивия фокус върху това, което Съветът счита за необходимо, а именно, спестявания, спестявания и още спестявания.
Uurides nõukogu tõlgendust, mille leiab ka nende kokkuvõttest, jääb silma ühekülgne keskendumine sellele, mida nõukogu oluliseks peab, nimelt säästmine, säästmine ja veel rohkem säästmist.