Всички недостатъци се приписват на държавите-членки, които при все това имат все по-малко свобода на действие при адаптирането на документите към националните условия, като се има предвид, че и най-малкият детайл е определен, докато Договорите посочват задължение за осигуряване на резултати, но не и на ресурси.
Kõik puudujäägid on väidetavalt liikmesriikide süü, millel on siiski nende dokumentide riigisiseste olukordadega kohandamiseks üha vähem liikumisruumi, kuna kõik on üksikasjaliku täpsusega paika pandud, samas kui asutamislepingutes on viidatud kohustusele panna paika eesmärgid nende saavutamiseks, mitte vahendid.