Проблемът е, че държавите-членки обикновено настояват за реалистичен промеждутък от време, за да може изпълнението да се осъществи, доколкото е възможно, съгласувано, като се избегнат нарушения на вътрешния пазар или най-малкото на онова, което считаме, че следва да представлява вътрешният пазар.
Küsimus on selles, et liikmesriigid küsivad meilt tavaliselt realistlikku ajakulu, nii et rakendamine oleks võimalikult sidus, vältides moonutusi siseturul või selles, mis meie arvates peaks olema siseturg.