Става въпрос обаче не само за наличието на солидарност с лицата, идващи от уязвими и намиращи се в неблагоприятно положение общества, но и за държавите-членки, които поради географското положение, културата или езика си изпитват по-голям натиск в това отношение.
Küsimus ei seisne aga pelgalt solidaarsuse ülesnäitamises nõrgast ja ebasoodsast ühiskonnast pärit isikute suhtes, vaid see puudutab ka liikmesriike, millele avaldatakse nende geograafilise asukoha, kultuuri ja keele tõttu suurt survet.