Само ако можеше Шилеровата "Ода на радостта" да стане за нас и за нашите потомци нещо повече от едно стихотворение, възхваляващо приятелството между народите, да прерасне в емоционално наситен символ на общите ни усилия за изграждане на един по-хуманен свят.
Kui vaid Schilleri "Ood rõõmule” saaks meie ja meie järglaste jaoks millekski enamaks kui vaid luuletuseks, mis ülistab sõprust kahe inimese vahel ja muutuks selle asemel palju inimlikuma maailma loomisel meie ühiste jõupingutuste sümboliks.