Не само че съществуваше възможност да станем свидетели на опасно развитие на нова борба за области на влияние или на пряко господство на едната страна над другата, но и държавите, изолирани от Запада, най-вероятно щяха да се превърнат в поле за действие на различни националисти и популисти и на въоръжените им милиции, а може би дори в регион на опасни местни конфликти, които крият още по-големи рискове поради факта, че, по добре известни причини, след Втората световна война не беше проведена истинска мирна конференция, която можеше да уреди следвоенните взаимоотношения в Европа по един обвързващ, точен и траен начин.
Ei oleks hakanud kujunema välja ainult ohtlik võitlus mõjupiirkondade üle või ühe poole otsene võim teise üle, vaid Lääne välja jäetud riigid oleksid suure tõenäosusega saanud mängumaaks eri natsionalistidele ja populistidele ning nende relvastatud jõududele. Neist riikidest oleks võinud isegi saada regioonid, kus möllanuks ohtlikud kohalikud konfliktid.