Според мен обаче усилията трябва да се разглеждат в настоящия контекст и политическо положение в Турция: седемгодишно управление на умереното ислямско правителство на г-н Ердоган, с предстоящи избори през юли 2011 г.; държава, която кипи от плана "Чук"; от отмяната на Протокола за сътрудничество по въпросите на сигурността и обществения ред (Emasya), който предоставя големи правомощия на военните; и особено от решението за забрана на Партията за демократично общество в Турция.
Minu arvates tuleks neid jõupingutusi siiski käsitleda Türgi praegust seisu ja poliitilist olukorda arvestades: seitse aastat peaminister Erdoğani mõõdukat islamistlikku valitsust, kusjuures valimised peaksid toimuma 2011. aasta juulis; riik, mis kubiseb raske käega lajatamise juhtumitest;