Защо аз и моите сънародници все още трябва да слушаме историята за "освобождаване" от депортираните, които са били най-образованите и най-добрите хора в прибалтийските държави?
Miks pean koos oma kaasmaalastega endiselt kuulama lugu nendest küüditatutest n-ö vabastamise kohta, kuigi need olid kõige haritumad, parimad inimesed Balti riikides?