Ако този системен метод ни води до простичкото логично заключение, че селското стопанство винаги ще има неизползвани бюджетни кредити, от които да се плаща за нови изисквания и ако от тук в процеса на разискването на бъдещето на селското стопанство след 2013 г. направим заключението, че средствата за селско стопанство са повече от необходимото, то това би било огромна стратегическа грешка за Европа.
Kui see süsteemne meetod viib meid lihtsustatud mõtteviisini, et põllumajanduses on alati kasutamata assigneeringuid, millega katta uusi vajadusi, ning me järeldame sellest enne olulisi arutelusid põllumajanduse tuleviku üle pärast aastat 2013, et põllumajandusel on juba rohkem, kui ta vajab, oleks see Euroopale suur strateegiline viga.