В резюме, становището на юристите е, че законът нарушава критериите от Копенхаген, Заключителният акт от Хелзинки, Директивата за аудиовизуални медийни услуги, Европейската конвенция за правата на човека, Конвенцията на ЮНЕСКО, в чийто обхват попадат медиите, Договорът от Лисабон и Хартата на основните права на Европейския съюз.
Kokkuvõtvalt on nõustajate arvamus see, et seadus rikub Kopenhaageni kriteeriume, Helsingi lõppakti, audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi, Euroopa inimõiguste konventsiooni, UNESCO konventsiooni, mis meediat ei hõlma, Lissaboni lepingut ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartat.