Това означава, че държавите-членки ще трябва да предадат друга голяма част от суверенитета си над външната политика на органите на ЕС, които ще бъдат натоварени с постигането на обща позиция, която да бъде представяна пред международната общност и на всички многостранни форуми.
See tähendab, et liikmesriigid peavad loovutama välispoliitikas järjekordselt suure hulga oma suveräänsusest ELi asutustele, millelt nõutakse ühist seisukohta esitamiseks rahvusvahelisele üldsusele ja kõikides mitmepoolsetes foorumites.