Във второто предложение действително се предлага всички държави-членки да приведат в съответствие своите стандарти за обмен на информация към равнището на най-голяма откритост, по-конкретно, като се гарантира, че държавите-членки не могат да използват поверителността на финансовата информация като основание за отказ от предоставяне на информация, необходима на друга държава-членка, за да изчисли данъците, дължими от постоянно пребиваващите лица.
Teine sisuliselt paneb ette, et kõikidel liikmesriikidel tuleks oma infovahetuse standardid ühtlustada kõige avatumal tasandil, iseäranis kindlustades, et liikmesriigid ei saa kasutada finantskonfidentsiaalsust vabandusena, et keelduda andmast infot, mida teistel liikmesriikidel vaja on, et oma elanike makse välja arvutada.