Най-тревожната част на това от институционална гледна точка е системното ограничаване на правата на християните като граждани, и по-конкретно че не им се позволява например да строят църкви, да заемат публични, граждански или военни длъжности или свободно да изповядват своята религия, наред с другите неща.
Selles valdkonnas valmistab institutsioonilises mõttes kõige rohkem muret kristlaste kui kodanike õiguste järjepidev piiramine, s.t muu hulgas ei lubata neil näiteks ehitada kirikuid, asuda avaliku sektori, tsiviil- või militaarametisse või järgida vabalt oma usku.