Постановлението на Съда в Страсбург предпоставя едно понятие за религиозна свобода, което, ако бъде изведено до логичния си край, ще стигне дотам, че да обезпечи, да наложи чувство за надмощие над всеки гражданин, от когото се изисква да живее в положение на съгласие с убежденията на Съда.
Strasbourgi kohtu otsus lähtub usuvabaduse põhimõttest, mis selle loogilist järeldust arvestades läheks nii kaugele sellepärast, et tagada või kehtestada ülemvõim iga kodaniku suhtes, kes peab elama kohtu uskumustele vastavas keskkonnas.