Малкият обем на местното производство на протеинови култури ограничава научноизследователските дейности, доставките на семена и познанията за устойчиви технологии, по-специално по отношение на използването на зеленчуци в сеитбообращението и подходящото използване на ливадните площи.
Valgurikaste taimede riigisisese tootmise madal tase piirab teadustegevust, seemnete tarnet ja teadmisi säästlike tehnoloogiate kohta, seda eriti kaunviljade kasutamise puhul külvikorras ning rohumaade parima kasutamise puhul.