Следователно, от една страна, виждаме как Турция предприема реформи, които несъмнено се стимулират от европейската перспектива, но от друга страна, все още има дефицит в конкретната област, обект на настоящото разискване - областта на демокрацията и зачитането на основните свободи.
Seega, ühest küljest näeme, kuidas Türgi on alustanud reforme, mis on kahtlemata ajendatud väljavaatest saada ELi liikmeks, aga teisest küljest on selgelt näha vajakajäämisi just arutletavas, s.o põhivabaduste austamise ja demokraatia valdkonnas.