Можем ли наистина да продължим да призоваваме нашите партньори за солидарност, когато сме изправени пред трудности, и напълно да ги игнорираме, когато нещата се върнат към нормалното?
Kas suudame tegelikult jätkata ja nõuda oma partneritelt solidaarsust, kui seisame silmitsi raskustega ning eirame neid täielikult, kui olukord normaalseks muutub?