Да се говори за демокрация и равенство между половете в държава, чиито обичаи понякога граничат с варварщина, е характерно за блаженстващите в своето невежество крайни европейци, които все така предпочитат да се занимават с международни въпроси, а не с проблемите на Европа.
Võhiklikele üli-eurooplastele, kes räägivad demokraatiast ning soolisest võrdõiguslikkusest riigis, kus kombed meenutavad mõnikord barbaarsust, on senini iseloomulik eelistus tegelda Euroopa probleemide asemel rahvusvaheliste probleemidega.