Като си дадем сметка, че в момента защитаваме Шенген, че не съумяхме да защитим свободата на печата в Унгария през това председателство на Съвета, че ни трябваше много време дори да започнем да намираме общ европейски език по отношение на Либия и Египет, не е за учудване, че пред лицето на влошаващото се положение в Гърция всичко, което можем да кажем, е, че макар сега да имаме много водачи в Европа, водачество няма.
Kui me mõistame, et kaitseme praegu Schengenit, et me ei ole suutnud selle nõukogu eesistumisel kaitsta ajakirjandusvabadust Ungaris, et me vajasime palju aega, et Liibüa ja Egiptuse teemal üldse ühist Euroopa keelt leidma hakata, ei ole midagi imestada, et Kreeka halveneva olukorra taustal saame öelda vaid seda, et kuigi meil on nüüd Euroopas palju juhte, puudub meil juhtimine.