То отново поставя джентълменското споразумение, което датира от преди преките избори, че Парламентът и Съветът, като два клона на законодателната власт, поотделно запазват изцяло отговорност за собствения си бюджет, без да наблюдават взаимно своите бюджети и без да ги критикуват.
See tõstab taas esile selle härrasmeeste kokkuleppe, mis tehti enne otseseid valimisi, et parlament ja nõukogu kui kaks seadusandlikku võimu vastutavad ise täielikult oma sise-eelarve eest ning ei vaata üksteise eelarveid siseselt ega kritiseeri neid.