Старите държави-членки с техните по-силни икономики и съответно по-голяма възможност за маневриране в бюджетно отношение сформираха пакети от мерки, които първоначално бяха насочени към вътрешния пазар, и в много случаи бяха използвани протекционистични инструменти, изкривяващи конкуренцията.
Vanad liikmesriigid, kellel on tugevam majandus ja eelarve seisukohalt suurem manööverdamisruum, panid kokku pakette, mis olid peamiselt mõeldud nende siseturgude jaoks ning paljudel juhtudel kasutati protektsionistlikke vahendeid, mis moonutavad konkurentsi.