Увеличаващото се и оправдано безпокойство за собственото оцеляване на мнозинството от населението представлява благодатна почва за поява на омраза към малцинствата, на дискриминационно и изключващо отношение и за търсене на изкупителна жертва.
Ühiskonna enamuse suurenev ja põhjendatud eksistentsiaalne ärevus on viljakas pinnas vähemuste vihkamiseks, diskrimineeriva ja tõrjuva hoiaku ning patuoinaste otsimise jaoks.