Дали това се дължи на факта, че тълкувайки това, което при равни други условия е подходящата идея за създаване на постоянен механизъм за управление на кризи, една група от държави очевидно изключи добавената стойност на подобен механизъм на практика, като по този начин изпрати погрешно послание до пазарите и ни изложи на риска от това да се окажем с механизъм, който всъщност е неизбежно сбъдващо се предсказание за контролиран банкрут?
Kas võib see olla tingitud asjaolust, et olukorras, kus kõik teised tingimused jäid muutumatuks, lubati ühele riikide rühmale hea mõttena tundunud alalise kriisiohjemehhanismi loomist, mis praktikas tundub elimineerivat mehhanismi lisaväärtuse, saates seeläbi turgudele vale sõnumi ning tekitades ohu, et lõpuks jääb meile mehhanism, mis oli kontrollitud pankroti isetäituv ennustus?