Четейки текста, забелязвам неуместна слабост - може би не по отношение на политиката на дипломация, но със сигурност по отношение на политиката на ценностите - и това е липсата на решителност в критиката на всеизвестните аспекти, превръщащи Съвета на ООН по правата на човека в доста спорна структура.
Teksti lugedes panin selles tähele ühte kahetsusväärset nõrkust, mis ei pruugi olla nõrkus poliitilise diplomaatia seisukohalt, kuid on seda kindlasti väärtuste seisukohalt. Nimelt puudub kindlameelsus seoses kriitikaga teada-tuntud aspektide suhtes, mis teevad inimõiguste nõukogu nii vastuoluliseks organiks.