Ето защо Китайската народна република и нейното правителство трябва да приемат, че разискването на правата на човека, като например свободата на сдружаване, правото на независим печат, религиозните свободи и правата на културните малцинства, в Тибет и в други части на Китай не представлява недопустима намеса.
Hiina Rahvavabariik ja selle valitsus peaksid seepärast tunnistama, et arutelu inimõiguste üle, näiteks koosolekute vabaduse, sõltumatu ajakirjanduse vabaduse, usuvabaduse ja kultuuriliste vähemuste õiguste üle Tiibetis ja Hiina muudes osades, ei ole lubamatu sekkumine.