Освен това някои държави-членки наистина не разполагаха с възможности да създадат истински национални планове за икономическо възстановяване, включително мерки за стимулиране на растежа и заетостта, тъй като намалиха публичните разходи още повече по време на рецесията и увеличиха данъците с цел намаляване на държавния дълг.
Lisaks ei olnud teatud liikmesriikidel tegelikult võimalust luua tõeline kasvu ja tööhõive ergutamise meetmeid sisaldav riiklik majanduse elavdamise kava, sest nad vähendasid majanduslanguse ajal riiklikke kulutusi veelgi ja suurendasid valitsemissektori võla kahandamiseks makse.