По този въпрос Договорът от Лисабон е доста категоричен: Съветът има върховенство за количеството, а Парламентът има последната дума за качеството на разходите.
Lissaboni leping teeb selle üsna selgeks: nõukogu roll on esmatähtis kulude kvantiteedi määramisel, kuid parlamendile jääb jälle viimane sõna kulude kvaliteedi kohta.