Държавите-членки трябва да продължат да решават как впоследствие да изберат да гарантират на своите граждани достойно заплащане на труда и дали да го правят посредством законодателни актове или като позволят на социалните партньори да го регулират чрез колективни споразумения.
Selle üle, kuidas liikmesriigid seejärel otsustavad tagada oma kodanikele korraliku palga ja kas nad teevad seda seadusloomega või jätavad selle sotsiaalpartnerite otsustada kollektiivlepingutes, peavad endiselt otsustama liikmesriigid.