Очевидно противоречие е да се споменават критериите от Копенхаген, да се споменава друг тип законодателство и в същото време - когато може би няма интерес или, да кажем, не сме достатъчно смели - да се крием зад липсата правомощия с цел, представете си, да нямаме напредък при закрилата на малцинствата, защото ние, в крайна сметка сме изправени пред една вечна дилема.
On ilmne vastuolu nimetada Kopenhaageni kriteeriume, nimetada muid tüüpi õigusakte ja samal ajal, kui võib-olla puudub huvi või kui võib-olla ei olda piisavalt julge, peituda volituste puudumise taha selleks, et - ütleksime - mitte liikuda edasi vähemusrühmade kaitsega, sest meie ees seisab lõppkokkuvõttes igavene dilemma.