Както Съветът, така и правната служба на Парламента намериха правното основание за адекватно и, както единодушно беше подкрепено от комисията по правни въпроси, заповедта за осигуряване на защита не налага задължения за промяна на националните системи за приемане на мерки за осигуряване на защита, тъй като от държавата-членка, към която се придвижва жертвата, се изисква да осигури защита в съответствие с националното си законодателство.
Nii nõukogu õigustalitus kui ka parlamendi õigusteenistus leidsid, et õiguslik alus on sobiv, ning õiguskomisjonis ühehäälselt toetatud lähenemiskeelu direktiivi eelnõuga ei kehtestata kohustust muuta riiklikke kaitsemeetmete vastuvõtmise süsteeme, sest liikmesriigil, kuhu ohver läheb, palutakse anda kaitset oma õiguse kohaselt.