Тя се основава на три правни акта, приложими спрямо държавите-членки, а именно Регламент (ЕО) № 539/2001 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, и тези, чиито граждани са освободени от това изискване; второ, визовият кодекс, обхващащ всички процедури и условия за издаване на шенгенски визи за краткосрочен престой; и накрая, Регламент (ЕО) № 1683/95 за определяне на единeн формат за визи.
See põhineb kolmel liikmesriikidele kohaldataval õigusaktil: määrusel (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes kehtib viisanõue, ning need kolmandad riigid, kelle kodanike suhtes see ei kehti; teiseks viisaeeskirjal, milles käsitletakse lühiajaliste Schengeni viisade andmise menetlusi ja tingimusi; ning viimasena määrusel (EÜ) nr 1683/95 ühtse viisavormi kohta.