Това означава, че законодателството на ЕС не се прилага за въпроси, отнасящи се до обществената сигурност, отбраната, държавната сигурност или привеждането в действие на наказателното право, а освен това, съгласно принципа на субсидиарност, държавите-членки имат възможност да вземат мерки, които биха могли да ограничат правото на дадено лице на неприкосновеност в съответствие с техните собствени правила и с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
See tähendab, et ELi seadust ei kohaldata avaliku julgeoleku ja kaitse, riigi julgeoleku või kriminaalseaduse jõustamise puhul ning lisaks on liikmesriikidel subsidiaarsuse põhimõtte alusel võimalus kooskõlas oma reeglite ning Euroopa Liidu Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga võtta kasutusele meetmeid, mis võivad piirata indiviidi õigust privaatsusele.