В становището беше предложено държавите-членки да имат право да определят съществуващи институции, които да действат като компетентни органи и да използват или разширяват обхвата на съществуващи процедури относно трансграничните платежни услуги.
Arvamuses pakuti välja, et liikmesriigid võivad määrata olemasolevad asutused pädevateks asutusteks ja kasutada olemasolevaid menetlusi välismakseteenuste jaoks või neid menetlusi neile laiendada.