Не е ли време да насочим в обратна посока тези тенденции и да се върнем към устойчивото развитие на селското стопанство, при което фермерите ще имат свой собствен фураж и няма да бъдат излагани на загуби, причинени от диоксини или СЕГ?
Kas pole aeg need suundumused ümber pöörata ja naasta põllumajanduse jätkusuutliku arendamise juurde, kus põllumajandustootjatel on oma loomasööt ja kus neid ei ohusta dioksiinidest või veiste spongioosse entsefalopaatiast põhjustatud kahju?