Опасението ми е следното: то се изразява във факта, че комисията по петиции, която не винаги, но често се занимава с въпроса за прилагането на директивите на Общността, трябва по някакъв начин да очаква разрешение от страна на водещите комисии, които създават закони и които следователно имат различна роля, и освен това трябва да иска разрешение от Председателския съвет, когато става въпрос просто за контролиране на прилагането, което няма нищо общо, повтарям, със законодателната функция на парламентарните комисии.
Ma kardan järgmist: kardan, et petitsioonikomisjon, mis ei ole alati, kuigi on sageli seotud ühenduse direktiivide rakendamisega, peab ootama mingil moel seadusloome eest vastutavate komisjonide luba, etendab seetõttu teistsugust rolli ning peab ühtlasi paluma esimeeste konverentsi luba, kui tegemist on lihtsa avalduse kontrollimise juhtumiga, millel, kordan, ei ole midagi pistmist parlamendikomisjonide õigusloome funktsiooniga.