От една страна, съществува обективна необходимост да се унифицира законодателството (например в областта на правото на свободно движение), а, от друга страна, има опасност от злоупотреба поради различните тълкувания на унифицираните правни норми.
Ühest küljest on olemas objektiivne vajadus õigusakte ühtlustada (näiteks valdkonnas, mis käsitleb õigust vabalt liikuda), kuid teisalt on oht, et ühtlustatud õigusnorme võidakse erineva tõlgendamise kaudu kurjasti ära kasutada.