Как е възможно свръхзадлъжнялостта на държавите ни да е по-приемлива, по-допустима и по-поносима, отколкото тази на домакинствата или предприятията?
Kuidas saab liikmesriikide ülelaenamine olla vastuvõetavam, lubatavam ja talutavam kui kodumajapidamiste või ettevõtete ülelaenamine?