Преди двадесет години една стена се срути, стена от бетон, но и стена от предразсъдъци, тирания и глад за толкова много граждани от Изтока и днес следва да спрем с честването на падането на стената и вместо това да се запитаме какво трябва да направим сега, когато я няма.
Kahekümne aasta eest varises kokku müür, mis tähendas eelarvamusi, türanniat ja nälga nii paljudele Ida-Euroopa kodanikele. Täna peaksime lõpetama selle müüri langemise tähistamise ning mõtlema sellele, mida teha nüüd, kus see läinud on.