Освен това бюджетната процедура следва да включва по-добър баланс между дългосрочната стабилност и гъвкавостта, за да реагира на променящите се потребности, спазвайки принципа на субсидиарността чрез осигуряване на ясни предимства и добавена стойност в сравнение с националните бюджети.
Lisaks peaks eelarvemenetlust iseloomustama parem tasakaal pikaajalise stabiilsuse ja paindlikkuse vahel, et reageerida muutuvatele vajadustele, säilitades samas subsidiaarsuse põhimõtte; nii luuakse selged eelised ja lisaväärtus võrreldes riigieelarvetega.