Те говорят за: първо, парламентаризиране на Съюза; второ, комюнотаризиране на европейските институции; трето, създаването на междуинституционално равновесие като гаранция за преходната система за разделение на властите; четвърто, осигуряването на законодателна съгласуваност и последователност на равнище Европейски съюз посредством европеизацията на националните парламенти, а не национализирането на Европейския парламент; пето, концентрации на инструменти и политики за доброто на институционалната ефективност и шесто, подобряване на представителността, прозрачността и участието на равнище Европейски съюз.
Nendes räägitakse esiteks liidu parlamentariseerimisest, teiseks Euroopa institutsioonide ühenduse kontrollile allutamisest, kolmandaks institutsioonidevahelise tasakaalu kehtestamisest kui rahvusvahelise võimude lahususe süsteemi tagatisest, neljandaks õigusloomealase ühtsuse ja ühtekuuluvuse kindlustamisest Euroopa Liidu tasandil riikide parlamentide euroopalikuks muutmise, mitte Euroopa Parlamendi riiklikuks muutmise kaudu, viiendaks vahendite ja poliitika koondamisest institutsioonilise tõhususe saavutamiseks ning kuuendaks esindatuse, läbipaistvuse ja osaluse parandamisest Euroopa Liidu tasandil.