В днешно време Европейският съюз твърде често е изправен пред задачата да се справя с такива природни бедствия с помощта на неговите съществуващи политики и считам, че той следва да заздрави три области на интервенция за по-добра защита на неговите граждани: превенция, разглеждана в Бялата книга от 2009 г. относно адаптирането към изменението на климата, за която бях докладчик по становище и която конкретно подчертава уязвимостта на крайбрежните и планинските райони; бърза интервенция чрез създаване на тези Европейски сили за гражданска защита най-накрая, за което не правим нищо друго, освен да говорим и което може да стане реалност само с едно предложение; и възстановяване чрез разрешаване на спешно мобилизиране на структурните фондове - ако е необходимо извън регионалната рамка на планираните области за интервенция - както и на Фонда за солидарност, регламентът за който трябва да се измени, за да се ускори и опрости неговото мобилизиране.
Tänapäeval on Euroopa Liit liiga tihti vastamisi taoliste loodusõnnetustega, et tulla toime oma olemasolevate poliitikatega, ning minu arvates peaks see tugevdama oma kodanike paremini kaitsmiseks kolme sekkumise valdkonda: ennetamine, mida käsitletakse 2009. aasta valges raamatus kliimamuutusega kohanemise kohta, mille puhul olin arvamuse raportöör, ja mis konkreetselt rõhutab ranniku- ja mägiste alade kaitsetust; kiire sekkumine, luues lõpuks Euroopa kodanikukaitsejõud, millega me ei ole teinud muud, kui nendest rääkinud, ja millel on teostumiseks tarvis vaid ettepanekut, ning parandamine, lubades struktuurifondide - vajadusel väljaspool kavandatavate sekkumisalade piirkondlikku raamistikku - ja Solidaarsusfondi aktiveerimist eriolukordades, mille määrust peab muutma, et kiirendada ja lihtsustada aktiveerimist.