Ако не признаем, че ние, които заседаваме в Парламента, имаме правото, задължението да разберем какво се случва в една държава-членка, как ще кажем на диктатурите в далечни страни, че защитаваме универсална идея, която е толкова важна - по-специално защитата правата на жените?
Kui me ei suuda endale tunnistada, et meil, kes me istume samas parlamendis, on õigus ja kohustus jälgida, mis juhtub ühes liikmesriikidest, siis kuidas me saame öelda kaugetele diktaatorlikele riikidele, et me kaitseme üht universaalset ideed, mis on niivõrd oluline eelkõige naiste õiguste kaitsmisel?