Отдавна считам, че след онова, което изтърпяхме през епохата на тоталитаризма, трябваше - тъй като носим пряка вина - убедително да обясним преживяното на другите, като преобразуваме всичко, произтекло от него, в конкретни инициативи.
Olen kaua aega uskunud, et pärast kõike seda, mida me totalitaarsuse ajastul kannatasime, oleksime meie, kes me selles otseselt süüdi oleme, pidanud selgitama seda elamust teistele veenvalt ning kõik sellest tuleneva konkreetseteks algatusteks muutma.