Възможно ли е някой да не определи като възмутителен факта, че в разгара на икономическа, финансова и социална криза на нас ни се препоръчва да отворим допълнително нашите пазари за чуждестранни работници и то в момент, когато националните работни места са застрашени и бушува безработица?
Kuidas on võimalik mitte pidada rõvedaks seda, kui keset majandus-, finants- ja sotsiaalkriisi soovitatakse meil avada turge väärtöölistele veelgi, ajal kui riikides on töökohad ohus ja tööpuudus vohab?