Това не е лесна задача, особено за настоящото председателство, но също и за бъдещите такива, които ще трябва да се справят с продължаващото институционално блокиране около Договора от Лисабон и прехода към нов Парламент и нова Комисия, успоредно с борбата срещу протекционистките тенденции, заплахите от повторно национализиране на общите политики и потенциалните международни кризи в съседство с нас.
See ei ole lihtne ülesanne, eelkõige praeguse eesistujariigi jaoks, aga ka tulevaste eesistujariikide jaoks, kes peavad tegelema jätkuva institutsioonidevahelise patiseisuga seoses Lissaboni lepinguga ning uuele parlamendile ja komisjonile üleminekuga, võideldes samas protektsionistlike kalduvustega, ähvardustega taasriigistada ühised poliitikavaldkonnad ja võimalike rahvusvaheliste kriisidega naabruskonnas.