Държавите-членки трябва да приемат целенасочени политически стратегии за борба с бедността, като отчитат специфичните национални обстоятелства и нужди.
Liikmesriigid peavad kasutama suunatud poliitilisi strateegiaid, et võidelda vaesusega, võttes seejuures arvesse riiklikke eripärasid ning vajadusi.