Как е възможно да не призове Европейският съвет и Комисията да изпратят официално предупреждение към държавите, които подкрепят такова агресивно мислене и дори му дават гласност, като се има предвид, че историята ни е научила, че често има само едно крачка от подобни изказвания към съответни действия?
Kuidas ta võis jätta pöördumata Euroopa Ülemkogu ja komisjoni poole, et need esitaksid tõsised hoiatused riikidele, kes selle agressiivse mõtteviisiga nõustuvad ja seda isegi välja ütlevad, kui ajalugu on meile kõigile liiga sageli õpetanud, et kahjuks ei jää teod kunagi sellistest märkustest eriti kaugele?