Данъкът върху финансовите сделки би следвало не само да стимулира финансовия сектор да прави дългосрочни инвестиции, които ще предоставят добавена стойност за реалната икономика; не, той следва да има и социален компонент и в резултат осезаемо да отнеме от данъчната тежест на работниците.
Finantstehingute maks ei peaks pakkuma ainult stiimuleid selleks, et finantssektor teeks siin pikaajalisi investeeringuid, vaid pakkuma ka lisandväärtust reaalmajandusele; ei, sellel peaks olema ka sotsiaalne komponent ja sellega peaks samuti kaasnema maksukoorma selgelt eemaldamine tööliste juurest.