Вторият модел твърди, че смъртното наказание е неморално, защото държавата не следва да отнема живот, не действа възпиращо, както се вижда от статистическите данни, и се прилага несправедливо, защото понякога хора, очакващи изпълнение на смъртната си присъда, са невинни и в техния съдебен процес е имало нередности.
Teises mudelis väidetakse, et surmanuhtlus on moraalivastane, sest riik ei tohiks võtta elu, see ei ole heidutav - mida tõestab statistika - ning seda mõistetakse ebaõiglaselt, kuna mõnikord võib surmamõistetu osakonnas viibija olla süütu ja nende kohtuprotsessis on tehtud vigu.