Дълготрайният бунт е фактор за това жалко състояние на нещата, но такъв е и не съвсем демократичният статут на няколко последователни правителства на Филипините, като последното се счита от международните агенции като Съвета на ООН по правата на човека до голяма степен отговорно за демонстриране на очевидна безнаказаност на извънсъдебни екзекуции и насилствени изчезвания на стотици филипински граждани, чиито дейности са се считали, че са в разрез с официалната правителствена политика.
Selle kurva olukorra üks põhjus on pikaajaline mässutegevus, kuid samuti Filipiinide mitte nii väga demokraatlikud järjestikused valitsused, millest viimast pidasid ÜRO inimõiguste nõukogu taolised rahvusvahelised organisatsioonid üldiselt vastutavaks tähelepanuväärse karistamatuse eest seoses sadade selliste Filipiini kodanike kohtuväliste tapmiste ja sunniviisiliste kadumistega, kelle tegevust peeti valitsuse ametliku poliitikaga kokkusobimatuks.