Опасявам се, че значението, което Комисията придава на собствените си права като институция, като че ли не се простира чак до това да прояви своята решителност и усърдие в практически план и да започне процедура на нарушение, ако е необходимо.
Kardan, et kuigi komisjon paneb rõhku nii-öelda oma institutsioonilistele õigustele, ei järgne sellele tegelikku kindlameelsust, tegelikku innukust alustada vajaduse korral rikkumismenetlust.