Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други? Дали всички тези фактори не допринасят силно за потенциално намаляване на напрежението в близкия Изток?
Mi segunda pregunta es: ¿no cree que la psicología de una fortaleza sitiada en Israel, que en el pasado fue el motor de su política exterior ahora tiene mucha menos justificación, porque la amenaza que presentan los que se están convirtiendo en regímenes democráticos es mucho menor y porque las democracias no entran en guerra unas con otras?, ¿no contribuyen poderosamente todos estos factores a que se reduzca de forma potencial la tensión en Oriente Próximo?