Позоваването на член 122 от Договора от Лисабон е най-свободното тълкуване на законодателството, което съм срещал, и според мен свидетелства за политическо заслепение, което доказва, че всеки параграф от всеки член от всеки договор не струва дори колкото хартията, на която е отпечатан.
La invocación del artículo 122 del Tratado de Lisboa es la interpretación legislativa más relajada que he presenciado y, en mi opinión, demuestra una especie de engaños que pone de manifiesto que cada uno de los apartados de los artículos de todos los tratados no vale ni siquiera el papel en que está escrito.