Силата й се крие в признанието, че само донорството след смъртта не може да осигури необходимия брой органи и с оглед на това тя въведе проверки и насоки, които да гарантират, че когато се правят дарения от живи донори, това става по правилния начин, като се защитават както донорите, така и реципиентите, и се гарантира, че се осъществява на безвъзмездни и доброволни начала.
La determinación con la que reconoce que sólo con las donaciones post mortem no se pueden suministrar los órganos necesarias y que, por tanto, hay que crear controles y directrices para asegurar que cuando se realizan donaciones en vivo, se hace de la forma adecuada, protegiendo tanto al donante como al receptor y garantizando que se hace de forma gratuita y voluntaria.