Второ, изкуственият краен срок, поставен за завършване на пълните и временните СИП означаваше, че преговорите, които трябваше да бъдат между равни, на практика не бяха между равни, защото страните от АКТБ имаха какво да губят, ако сроковете не се спазят.
En segundo lugar, el plazo límite artificial que se estableció para formalizar los AAE completos e interinos implicaba que las negociaciones, que deberían haber sido entre iguales, no lo fueron de hecho, porque la parte de la ACP tenía algo que perder si no se cumplían los plazos.