Оцелелите все още разказват: как между април 1992 г. и април 1993 г. хиляди бежанци, в опитите си да се спасят от набезите на босненските сърби, са се крили в мазета, гаражи и дори в изоставени от сърбите къщи; как са се хранели само с корени; как са били нападнати от бълхи; как, мръзнейки през дългата зима на 1992 г., са се топлели като са горели гуми и пластмасови бутилки; и как телата на загиналите от глад и излагане на опасности са били изяждани от кучета.
Aquellos que sobrevivieron aún cuentan como, entre abril de 1992 y abril de 1993, miles de refugiados, en un intento por salvarse de las incursiones serbobosnias, se escondían en sótanos, garajes e incluso casas abandonadas por los serbios. Cuentan que solo tenían raíces para comer, que estaban infestados de pulgas y cuentan cómo, congelados por el largo invierno de 1992, se calentaban quemando neumáticos y botellas de plástico, y cómo los perros se comían los cuerpos de los que morían de inanición y congelación.