В повечето държави-членки времето, прекарано на работното място, не се считаше за истинско работно време и от момента, в който то трябваше да се отчита като част от установеното работно време, държавите.членки започнаха да използват отказа от участие, за да спазват директивата.
En la mayoría de los Estados miembros, las horas de trabajo que se pasan en el puesto no se consideraban como tiempo de trabajo real, y tan pronto como tuvieron que contarse como horas de trabajo fijas, los Estados miembros empezaron a recurrir al opt-out para cumplir la directiva.