Какъв е смисълът да договаряме възможно най-високите стандарти и да се опитваме да ограничим обемите от данни, ако в същото време се сключват двустранни споразумения, без да получаваме каквато и да било информация за тяхното съдържание и стандарти за сигурност?
¿Qué sentido tiene acordar las normas más estrictas posibles e intentar limitar los volúmenes de datos si al mismo tiempo se están celebrando acuerdos bilaterales sin que tengamos conocimiento de su contenido y de sus normas de seguridad?