Намирайки се някъде между продължението на най-лошото възможно положение и упадъка й, Комисията "Барозу II" олицетворява една Европа, доведена до социално унищожение и до любимия евроатлантизъм на неолибералните елити, една Европа, която отказва да скъса с неолибералната догма, чийто основен акцент е печалбата, което съсипва хората и планетата.
En algún lugar entre la continuación de la peor situación posible y su declive, la segunda Comisión Barroso personifica una Europa que se ha reducido a la destrucción social y al "atlanticismo" tan apreciado por las elites neoliberales, una Europa que rechaza romper con el dogma neoliberal que se centra exclusivamente en los beneficios, que está destruyendo a las personas y al planeta.