В края на краищата, когато не съществуват вътрешни граници, държава-членка "А" може да е разтревожена до краен предел, но ако държава-членка "Б" прави съвсем малко или не прави нищо по въпроса за наемането на работа на незаконни имигранти, то стореното от държава-членка "А" ще си остане само глас в пустиня.
Denn ohne Binnengrenzen kann sich Mitgliedstaat A so viele Gedanken machen wie er will: wenn Mitgliedstaat B kaum einen Gedanken an das Problem der Beschäftigung illegaler Einwanderer verschwendet, bleibt das Aufbegehren von Mitgliedstaat A nichts weiter als eine Stimme, die im Nichts verhallt.